google/wiki40b huggingface dataset:
אשקובית

אשקובית או אשדר-קוביות, הוא מבנה מגורים, שמורכב מקוביות בטון גדולות שנוצרו במפעל הבטון של חברת אשדר באשקלון. האשקוביות נפוצות בשיכונים שנבנו על ידי משרד השיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20. שיטת הבנייה המודולרית איפשרה בניית שכונות גדולות בפרקי זמן קצרים ולכן הייתה פופולרית במיוחד ביהודה ושומרון. ברוב היישובים השכונות הראשונות נקראו מאוחר יותר בשם "שכונת האשקוביות". איכות המבנים טובה יחסית ורבים מהם בשימוש עד היום. את האשקוביות החליפו בשנים מאוחרות יותר מבנים שונים בבנייה טרומית קלה.

מבנה האשקובית

האשקוביות יוצרו בגודל ובצורה חיצונית אחידים במטרה להקל את השימוש בהם בבנייה מודולרית. כל אשקובית נבנתה באורך 6 מטר וברוחב 4 מטר. שלושה צדדים של הקוביה היו עשויים משתי שכבות של בטון יצוק שביניהם שכבת בידוד תרמי. אשקוביות יוצרו בכמה מפרטים: קובייה שכללה מטבח ללא קירות פנימיים, קובייה שכללה שני חדרים קטנים וקוביה עם חדר, מטבח ושירותים. כל מבנה כלל צירוף של מספר קוביות ואלו הותאמו אחת לשנייה עד ליצירת המבנה הסופי של האשקובית.
האשקוביות הונפו בעזרת מנוף והונחו על יסודות בטון שנבנו בשטח. האינסטלציה ומערכות החשמל היו מובנים בתוך הקירות, כך שכאשר הקוביות הוצבו במקום ניתן היה לחברן מיד לאספקת מים ולזרם החשמל. צינורות האינסטלציה היו מפלסטיק ויצוקים בקיר, לכן כל נזילה מהם מחייבת את שבירת הקיר או הקמת תשתית חיצונית נפרדת. 
מטעמי נוחות וחיסכון, בדרך כלל האשקוביות הורכבו מארבע או חמש קוביות עבור שתי יחידות דיור. במרוצת השנים שופצו חלק מהאשקוביות, הורחבו על ידי צירוף של קוביות נוספות או על ידי בניית תוספות והפכו לבתי מגורים לכל דבר. ביישובים רבים ניתן למצוא מבני מגורים בשטח של 120 מטרים רבועים שהתקבלו מהרכבת 5 אשקוביות. על חלקם הונחו גם גגות רעפים.
אלון אולמן

אלון אולמן (נולד ב-3 בינואר 1965) הוא יזם, מנטור ומרצה ישראלי.

ביוגרפיה

אולמן נולד ב-3 בינואר 1965 בקריית מוצקין. בשנת 1984 הוא התגייס לחיל הים, ובשנת 1985 סיים קורס חובלים והוסמך כקצין ימי, ובשנת 1993 מונה למפקד ספינת טילים. בשנת 1994 הוא מונה למדריך ראשי בקורס חובלים, ובשנת 1999 הוא מונה לראש ענף שליטה בקרה ותקשוב במחלקת אמל"ח במטה חיל הים. בשנת 2001 הוא מונה למפקד בתי הספר של שייטת ספינות הטילים, בשנת 2003 הוא מונה למפקד מגמת הים במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה. במהלך שירותו הצבאי סיים אולמן בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה בשנת 1992, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הריוט-וואט בשנת 1997.
בשנת 2007 השתחרר אולמן מצה"ל בדרגת סגן-אלוף, בשנת 2008 הוא הקים את חברת "פריצת גבולות לתוצאות", ובשנת 2011 הוא הקים את חברת "קוד המנצח". בשנת 2017 הוציא אולמן את הספר פריצת גבולות, העוסק במימוש הרצון והיכולת האישית. הספר זכה לאות פלטינה מאת התאחדות הוצאות הספרים על מכירות של 40,000 עותקים.
אולמן מתגורר בחיפה, נשוי לאורטל משנת 1990, ולזוג שלושה ילדים, שני בנים ובת.

"פריצת גבולות"

בשנת 1994 עבר אולמן קריסת ריאה במהלך טיסה מטורקיה לישראל, ובעקבות כך נכרת חלק מריאתו. בשנת 2006 סיים את טריאתלון איש הברזל באריזונה לאחר כשמונה חודשים של אימונים, בזמן של קצת יותר מ-12 שעות. לדבריו, זו הייתה נקודת המפנה בחייו. במהלך השנים לאחר מכן השלים אולמן את התחרות עוד שלוש פעמים.
בשנת 2007 החל להרצות על 'פריצת גבולות', ושנתיים אחר כך, אחרי שהתוודע לסדנאות של מומחים בתחום זה בעולם, פיתח את מודל 'קוד המנצח', המועבר בסדנה שנמשכת שלושה ימים. בשנת 2012 מונה אולמן למאמן המנטלי של נבחרת ישראל בכדורגל, ובשנת 2015 הקים את תוכנית קוד המנצח לצעירים.
סוליפסיזם

סוליפסיזם (מלטינית: solus, "בלבד", ו-ipse, "עצמו") היא תפיסה מטאפיזית ואפיסטמולוגית הטוענת כי אדם יכול להיות בטוח בקיומו של דבר אחד בלבד - ה"אני" העצמי שלו. על פי גישה זו, העולם החיצוני שאינו חלק מהתודעה העצמית, לא בהכרח קיים.
הסוליפסיזם הוא ביטוי של הספקנות. המשפט "אני חושב, משמע אני קיים" של רנה דקארט נחשב למרכזי בסוליפסיזם.
"סוליפסיזם קיבוצי" הוא הגישה הפילוסופית המנחה את החברה הדמיונית בספר "1984" של ג'ורג' אורוול, בו "האח הגדול" שואף לשלוט בזיכרון ובתודעה וכך למעשה לשלוט במציאות.

דקארט

לימים היה הסוליפסיזם למסד התפישה, לפיה היכולת האנושית להבין את מושגי הנפש (חשיבה, רצון, תפישה) אינה מושלמת אלא באמצעות שימוש בדמיון ובהשוואה לחוויות דומות. כלומר, באמצעות הפשטה של חוויות פנימיות. והתפישה הזו, על גווניה השונים, קנתה לה השפעה בפילוסופיה מאז שרומם דקארט את החיפוש אחר ביטחון מוחלט למדרגת היעד העיקרי באפיסטמולוגיה. בו בזמן רומם דקראט את האפיסטמולוגיה למדרגת "פילוסופיה ראשונית".

ברקלי

דחייתו של ברקלי את המטריאליזם לטובת האידיאליזם מעניקה לסולפסיזם תימוכין נוספים, נוסף על אלה של דקארט. דקראט תמך בדואליזם האונטולוגי, לפיו קיימים הן העולם החומרי, הן התודעות הלא-חומריות הן האל. ברקלי לעומתו, דחה את קיום החומר אך לא את קיום התודעות, ובהגדירו את האל כתודעה קיבל גם את קיומו.
מייקל דנטה דימרטינו

קריירה

לפני אווטאר, דימרטינו עבד במשך שתים-עשרה שנים בקולנוע רומן, שם סייע לביים את "המלך היל" ואת "איש משפחה" בנוסף לסרט האנימציה הקצר שלו, "אהבה אטומית", שהוקרן במספר פסטיבלי קולנוע נודעים.
ב-2002, דימרטינו חבר יחד עם בריאן קונייצקו כדי ליצור את הסדרה אווטאר, שזכתה להצלחה ביקורית אדירה ולפרס אמי לבידור בפריים טיים ולפרס אנני. בפרק הלפני אחרון של הסדרה ניתן לראות הקדשה לאביו של דימרטינו.
ב-14 באפריל 2012 הגיעה למסכים סדרת ההמשך לאווטאר, האגדה של קורה, שרצה למשך 4 עונות עד 2014. הסדרה זכתה לפחות שבחים מקודמתה.
ב-4 באוקטובר 2016 דימרטינו הוציא לאור נובלה שכתב בשם "Rebel Genius". העלילה עוקבת אחר גיאקומו בן ה-12 שמגלה שיש לו 'גאונות קוסמית', שהיא היצוג של הרוח היצירתית של אומן, בעולם שבו הבעה אומנתית היא מחוץ לחוק.
בספטמבר 2018 הוכרז כי קונייצקו ודימרטינו ישמשו כמפיקים בפועל של גרסת הלייב-אקשן של נטפליקס של אווטאר.

חיים אישיים

דימרטינו נולד בורמונט. הוא למד בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד יחד עם בריאן קוניצקו, איתו יצר את אווטאר.
רותם כהן

שנותיו הראשונות

כהן נולד וגדל בעיר לוד, בן שני בין ארבעה אחים. אביו מיכאל הוא מהנדס מכונות בתעשייה האווירית, ואמו נורית עובדת במחלקת הרווחה בעיר. עוד מימי ילדותו בבית הוריו, נחשף כהן למוזיקה לטינית של אמנים כמו חוליו איגלסיאס, אנריקו מסיאס ואחרים וכן לסגנונות רוק ופולק קלאסיים של ענקים כמו לאונרד כהן, מרסדס סוסה, סזריה אבורה ועוד. למד בתיכון רמלה-לוד.
בצבא שירת בלהקת פיקוד העורף, ועם שחרורו נרשם לבית הספר למשחק ניסן נתיב. דווקא שם הבין כהן סופית כי עתידו נמצא במוזיקה ועזב את בית הספר לאחר תום השנה הראשונה ללימודים, לטובת כתיבה והלחנה של שירים לאמנים מובילים בישראל. בשיריו ובסגנונו המוזיקלי, ניתן לזהות השפעות של מקצבים לטיניים, בשילוב בלדות פופ ישראליות רומנטיות.

תחילת הדרך כפזמונאי ומלחין

על אף הרצון ליצור עבור עצמו, כהן לא התחיל כאמן מבצע אלא ככותב ומלחין. כבר בתחילת דרכו, כתב והלחין שירים למבצעים כמו דנה ברגר, שלומי שבת, בועז שרעבי ואייל גולן. עבור גולן הלחין את השיר "כשאחר" (זוכה פרס אקו"ם בשיר השנה לשנת 2012), וכתב והלחין את היצירות "נגעת לי בלב", "דז'ה וו", "רציתי להגיד לך", "קל כל כך" (אשר נכתב כתגובה לראיון שהעניקה גרושתו של גולן, אילנית לוי לשבעה לילות בו שטחה את טענותיה כנגד גולן וטענה כי הוא אינו אב טוב לילדיו. עם יציאת השיר סיפר כהן כי השיר לא נכתב בהזמנת אייל גולן, אלא מתוך רגשותיו של כהן עצמו, הקרוב לגולן ומחובר אליו רגשית) ועוד. לבועז שרעבי, כתב והלחין כהן את השיר "אני עובר בסמטאות", לעומר אדם את השיר "כמו בימים". עבור שלומי שבת כתב והלחין כהן את "כשנגיע הביתה" ו"מה ששלי שלך".
ב-2017, עם לידת בתה הראשונה של שרית חדד, כתב והלחין כהן, יחד עם אבי אוחיון עבור חדד את השיר "חלק ממני" ששוחרר למאזינים כבר באותו חודש.

הפריצה כזמר

לאחר ההצלחה שנחל בתור פזמונאי ומלחין, פרץ רותם לתודעה הציבורית כזמר בשנת 2013 עם סינגל הבכורה שלו "אל העולם שלך", שהפך להצלחה גדולה הן בתחנות הרדיו השונות והן ב-YouTube. בשנת 2014 הוציא רותם את אלבום הבכורה – "אל העולם שלך", אשר זכה לביקורות משבחות בתקשורת, ופרס אלבום זהב על למעלה מ-20,000 עותקים.
באותה שנה זכה רותם בפרס תגלית השנה מטעם אקו"ם.
אלבומו השני, "לא דמיינתי", שראה אור בשנת 2015 זכה אף הוא לפופולריות גדולה ובפרס אלבום זהב.
בחודש מאי לשנת 2017, כחלק מאלבומו השלישי שיצא בסוף שנת 2017, שחרר רותם את שיר הבצ'אטה הראשון בישראל "כל כך יפה לך", יחד עם הזמר האמריקאי-קובני, דסמר בואנו. בין לילה הפך השיר לאחד הלהיטים המושמעים של הקיץ, כיכב בראש מצעדי הפזמונים בכל תחנות הרדיו בארץ והכתיר את רותם כחלוץ הזמר הפופ-לטיני-ישראלי.
לאחר שדסמר בואנו התארח בספטמבר 2017 בהופעתו של רותם, בהאנגר 11 בתל אביב, בתום ההופעה, החליט הזמר הקובני לשכנע את אנריקה איגלסיאס להוציא יחד עם רותם את הגרסה העברית ספרדית של הלהיט המפורסם "Subeme La Radio".
כיתור

כיתור הוא תמרון שבו כוח אחד מקיף את הכוח השני מכל עבריו. לעיתים הכיתור לא נעשה על ידי חסימת הכוח המכותר, אלא רק על ידי שליטה באש על דרכי הגישה של הכוח המכותר. כיתור מתקיים בעיקר בפעילות צבאית, אך גם בפעילות משטרתית ולעיתים גם בפעילות של כוחות שאינם סדירים.
הכוח המכותר בעמדת נחיתות משום שיכולת התמרון שלו מוגבלת, כל אגפיו חשופים לאויב, ולרוב דרכי האספקה שלו מנותקות, לפחות במידת מה. מאידך הכוח המכותר פועל בקווי אספקה קצרים המקלים עליו לנייד את כוחותיו מצד לצד בתוך השטח המכותר בעוד שקווי האספקה של הכוח המכתר נמתחים ויעילותם נפגמת. נוסף על כך, על הכוח המכתר לפזר את כוחותיו סביב אזור הכיתור כולו, ולשם כך עליו לדלל את כוחותיו לאורך החזית המתארכת, אילוץ החושף נקודות תורפה בטבעת הכיתור. כוח מכותר עשוי לנסות ולפרוץ את דרכו אל מחוץ לטבעת הכיתור, יכול לדבוק בעמדותיו על מנת להתיש את הכוח המכתר, יכול להילחם עד מוות או להיכנע.
כיתור שימש טקטיקה צבאית על ידי מצביאים רבים במהלך ההיסטוריה, בהם אלכסנדר הגדול, חניבעל, סון דזה, אלברכט פון ולנשטיין, היינץ גודריאן, גרד פון רונדשטט, גאורגי ז'וקוב וג'ורג' פטון. סון דזה סבר כי עדיף שלא לבצע כיתור הדוק אלא לתת לכוח המכותר אפשרות להימלט על מנת למנוע את העלאת המורל בקרבו, דבר שיכול להביא למלחמתם למוות במקום האפשרות העדיפה שייכנעו.
הטקטיקה הבסיסית של כיתור, תנועת מלקחיים, מתבצעת כך שלאחר שהאויב התקדם במרכז החזית, מותקפים בו זמנית אגפי האויב משני צדדיו כדי לכתרו. בו בזמן תנועת מלקחיים נוספת סוגרת את האגף המרוחק של האויב כדי למנוע תגבור הכוחות במרכז. הטקטיקה מסוכנת ליישום, היות שהתוקף חייב להפריש חלק ניכר מצבאו לאגפיו החזקים וכך המרכז נותר חלש וקל יותר להבקיע אותו. הכיתור של הארמייה השישית במהלך קרב סטלינגרד הוא דוגמה אופיינית לשימוש בטקטיקה זו.
במידה וקיים בשדה הקרב מכשול טבעי כגון הרים או אוקיינוס דרושה רק מחצית מ"תנועת המלקחיים" ("צבת יחידה") מכיוון שהתפקיד נעשה על ידי אותו אובייקט טבעי. המתקפה הגרמנית על שפלת צרפת בשנת 1940 היא דוגמה אופיינית למצב זה.
דוגמה שלישית ונפוצה יותר של כיתור היא מצור. במקרה זה הכוח המכותר הוא זה שיוצר את המצב מיוזמתו והוא נעשה במבצר שבו קיימת אספקה לזמן ארוך וביצורים מגננתיים אשר מונעים אפשרות של מתקפה. מצורים התרחשו כמעט לאורך כל היסטוריית הלחימה.
לוסי ר. ליפארד

חייה האישיים

לוסי ליפארד נולדה בעיר ניו יורק להוריה ורנון ליפארד ומרגרט קרוס. היא גדלה בניו אורלינס ובשארלוטסוויל, וירג'יניה. ב-1952 החלה ללמוד ב"אבוט אקדמי" במסצ'וסטס. היא למדה ב"סמית' קולג'" שם קיבלה את התואר הראשון שלה, ולמדה לתואר השני במכון לאומנות יפה באוניברסיטת ניו יורק. כשסיימה ללמוד באוניברסיטה היא החלה לכתוב ביקורת אומנות בעיתון "Art International" בשנת 1962 וב- "Artforum" בשנת 1964. בשנת 1965 היא החלה לעבוד במוזיאון לאומנות מודרנית (MoMA) במנהטן. בשנת 1961 היא נישאה לאמן רוברט ריימן, ממנו התגרשה מאוחר יותר.

עבודתה המקצועית

בשנת 1966 העלתה ליפארד את התערוכה "Eccentric Abstraction" בגלריית פישבאק בניו יורק. תערוכה זו היוותה בסיס לאומנות פוסט-מינימליסטית, או "אומנות אנטי-חומרית" כפי שהייתה ידועה. התערוכה הציגה עבודות של אמנים כגון אווה הסה וברוס נוימן. התערוכה חזרה לאומנות בעלת השראה סוריאליסטית, שנחלשה במחצית הראשונה של שנות השישים תחת ההשתלטות של האומנות הפורמלית. בין השנים 1969 ו- 1973 ליפארד אצרה את "תערוכות המספרים" (The Numbers Shows), סדרת תערוכות ברחבי העולם שהציגו לציבור אומנות פוסט-מינימליסטית. שמה של כל תערוכה בסדרה הזאת היה מספר התושבים בעיר שבו הוצגה, הראשונה בהן היא "557,087" במוזיאון סיאטל. בשנת 1973 יצא לאור הספר "Six years" שסיכם את סדרת התערוכות.
בשנת 1969 ליפארד עזרה להקים את "קואליציית העוסקים בתחום האומנות" (the Art Workers Coalition), קבוצה שפעלה למען שינויים גדולים בעולם האומנות, בין השאר בנייה מחדש של המדיניות של המוזיאון לאומנות מודרנית כלפי המקום של אמנים בתערוכות המציגות את עבודותיהם, ושיפורים כלליים בתנאי המחיה של האמנים.
ליפארד הייתה מהמקימות של העיתון הפמיניסטי "Heresies" העסק באומנות, פוליטיקה, סרטים ועוד.
תוכנית גמל"א

תוכנית גמל"א (ראשי תיבות: גיוס מתנדבים למען האחר) היא תוכנית לחניכה ולסיוע לילדים ולבני נוער, המופעלת בכל מגזרי החברה בישראל. הפעילים בתוכנית הם מתנדבים, העובדים במסגרת שבועית עם חניכים, כך שכל מתנדב חונך ילד או נערה קבועים. התוכנית מופעלת על ידי עמותת דרור בתי חינוך. התוכנית מתמקדת בעיקר בילדים ממשפחות בעלות מאפיינים סוציו-אקונומיים נמוכים, במטרה לקדם אותם מבחינה חברתית ולימודית.

רקע

עמותת דרור-בתי חינוך נוסדה בשנת 1982 במטרה ליצור מסגרות לימודיות חינוכיות לנערים ונערות שנפלטו ממערכת החינוך. מטרת העמותה היא ליצור מסגרות מגוונות הנותנות מענה להתפתחותו של אדם ולמכלול צרכיו הפיזיים, הרגשיים והקוגניטיביים.
תוכנית גמל"א הוקמה בשנת 2000, במטרה לקדם ילדים ובני נוער בני העדה האתיופית, שהוריהם מתקשים לסייע להם בקידום ההישגים הלימודיים והחברתיים. עם השנים התרחבה התוכנית גם לאוכלוסיות אחרות, כגון: עולים חדשים מחבר המדינות, וילדים ונוער בסיכון, בהם יהודים, ערבים ודרוזים.
התוכנית נוסדה על ידי ארגון ג'וינט ישראל, ומופעלת החל משנת 2004 על ידי עמותת דרור בתי חינוך. נכון ל-2013 מפעילה התוכנית כ-1,700 מתנדבים העובדים עם כ-3,500 חניכים, ב-25 מוקדים בישראל. 
תוכנית גמל"א פועלת בתוך הרשויות המקומיות ובשיתוף פעולה עם מחלקות החינוך והרווחה ברשות. התוכנית פועלת בסיוע של ג'וינט ישראל, התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון, ותורמים פרטיים.

הכשרות

הכשרת המתנדבים כוללת: מתן רקע על התרבות והמנהגים של אוכלוסיית היעד; פיתוח מיומנויות לימוד וחניכה; מתן כלים פדגוגיים להתמודדות עם סיטואציות שונות; מידע על ארגונים לטיפול בבעיות משפחתיות; סדנאות "מקרים ותגובות" וסוגיות פדגוגיות נוספות.
לתוכנית גמל"א מטה ארצי מטעם עמותת "דרור - בתי חינוך", אשר מלווה את הרכזים היישוביים. הרכזים עוברים ימי הכשרה והשתלמויות בנושאים שונים המסייעים להם במילוי תפקידם, ומקבלים ליווי פדגוגי אישי.
פעם בשנה עורכים טיול ארצי למתנדבים, ומחלקים שי לאות הערכה.
שיטת הסוכך

תיאור

שיטת הסוכך גדלה במקומות יבשים וחמים. שם המין נובע מצורת העץ - צורת סוכך. המוצא של שיטת הסוכך הוא באפריקה הטרופית. העץ גדל בישראל בערבה והתפוצה הצפונית שלו היא עד עין גדי. במקומות שחונים גדל העץ לגובה מטר עד שניים ומבשיל זרעים כעץ בוגר ובמקומות בהם מים זמינים העץ צומח לגובה 5 מטר כמו באזור עין יהב וחצבה.
לשיטת הסוכך עלים שעירים וגם הפרי שעיר וסלילי. לעץ אין גזע ראשי אלא גזעים מרובים המסתעפים מהבסיס. הענפים ממשיכים לצמוח באורך דומה, צמרת העץ שטוחה. הציר של העלים בולט בשעירותו. כאשר הקוצים והענפים צעירים הם שעירים ואחר כך השערות נושרות. העלים נושרים בקיץ והפריחה לקראת הסתיו. כך זה קורה גם באפריקה שהיא מוצא השיטה ובה גשמי קיץ. הפרחים צהובים והפירות בצורת תרמילים. הקוצים מגינים על העץ משיני בעלי חיים.
בישראל גדלים בר גם שיטת הנגב, שיטה סלילנית ושיטה מלבינה. בישראל גדלים גם עצי שיטה שהובאו מארצות רחוקות כמו אוסטרליה וניטעו במקומות שונים כמו צידי דרכים. על שם השיטה אבל שיטים ונחל שיטים אשר בבקעת הירדן והיישוב בית השיטה אשר בעמק יזרעאל. השיטה מוזכרת בספר שמות כחומר בניה להכנת המשכן, הארון והמזבח. השיטה מופיעה גם בספר ישעיהו ובתלמוד בבלי ראש השנה כ"ג א'. שיטת הסוכך הוא עץ המופיע ברשימת הצמחים מוגנים בישראל.
דיסקת שברים

דיסקת שברים (אנגלית: Debris disk) היא דיסקה של אבק וסלעים המקיפה כוכב. דיסקות כאלה יכולות להיות לא אחידות ולהיות מורכבות מטבעות מובהקות, כמו טבעות סביב הכוכב פומלהוט (באיור משמאל). דיסקות שברים נצפו הן סביב כוכבים צעירים והן סביב כוכבים עתיקים, לרבות כוכב נייטרונים.
לפי מודלים מסוימים, דיסקת שברים יכולה להיות שלב בהיווצרות כוכבי לכת ארציים, העוקב לשלב של דיסקה קדם-פלנטרית. לפי מודלים אחרים, שברים אלו יכולים להיווצר ולהישמר כתוצאה מהתנגשויות בין פלנטיסימלים שהם אסטרואידים ושביטים גם בשלבים מאוחרים של התפחות של מערכת פלנטרית.
נכון לתחילת המאה ה-21 נמצאו למעלה מ-900 כוכבים שונים אותם ככל הנראה מקיפה דיסקת שברים ו-170 כוכבים בהם ידוע על קיומה של דיסקה כזאת. מאתרים את הדיסקות באופן תצפיתי על ידי כך שחוקרים את המערכת בתחום התת-אדום ומחפשים אחר עודף קרינה בתחום זה, ביחס לקרינה המצופה מהכוכב עצמו. עודף זה נובע מכך שדיסקה החשופה לאור הכוכב פולטת קרינה בתחום התת-אדום בנוסף לקרינה הישירה מהכוכב.
דיסקת שברים דומה במידת מה לחגורת האסטרואידים במערכת השמש. נצפו דיסקות בעלות רדיוס של 10-100 יחידות אסטרונומיות, כלומר דומה לחגורת קויפר (הנפרשת בתווך רדיוס של 30-50 יחידות אסטרונומיות), אבל עם יותר אבק.

תצפיות

דיסקת שברים ראשונה שנצפתה הייתה דיסקת אבק המקיפה את הכוכב וגה. דיסקה זו נצפתה ב-1984 על ידי טלסקופ החלל IRAS ובתחילה הוצע שמדובר בדיסקה קדם-פלנטרית. בהמשך התברר שהדיסקה לא מכילה גז, וכן מכילה אזורים בעלי צפיפות שונה, דבר המצביע על גופים מאסיבים המוכלים בה. גורמים אלו וגילו המתקדם של הכוכב במצביעים שמדובר בדיסקת שברים ולא בדיסקה קדם-פלנטרית. בהמשך דיסקות דומות התגלו לפומלהוט ולבטא בכן-ציור.
נמצאה דיסקת שברים סביב הכוכב הזוגי 55 בסרטן הנמצא ג-40 שנות אור ממערכת השמש, במערכת המכילה 5 אקזופלנטות. תגלית זו לא אומתה. מבנה של דיסקת שברים המקיפה את אפסילון בארידנוס מצביעה על הפרעות הנגרמות על ידי גוף פלנטרי החג סביב הכוכב. מדידת הפרעות אלו יכולים לעזור לקבוע את ממדיו ומסתו של גוף זה.

היוצרות ומבנה

במהלך היווצרותו של כוכב דמוי שמש, קדם-כוכב עובר שלב של כוכב T בשור בו הוא מוקף ב"ערפילית" (למעשה ענן של גז ואבק) דמוית דיסקה. מהחומר המרכיב את אותה הדיסקה נוצרים פלנטיסימלים שיכולים להצטבר וליצור בהמשך כוכבי לכת. הענן ממשיך לחוג סביב הכוכב הצעיר במשך תקופה של 1-20 מיליון שנים, עד שהוא מפוזר על ידי קרינה מהכוכב. פלנטסימלים יכולים להתנגש זה בזה ובכך ליצור עוד אבק ושברים, תהליך זה משמר את דיסקת השברים ליותר זמן. לפי המודלים התאורטיים כ-45% מכלל כוכבי הסדרה הראשית מחזיקים בדיסקת שברים באיזשהו שלב בחייהם.
דיסקות שברים מורכבות לרוב מגרגרים קטנים מסדרי גודל של 1-100 מיקרומטר. התנגשות בין גרגרים אלו יכולה לרסק אותם לגרגרים קטנים יותר שמועפים מהמערכת על ידי לחץ קרינה מהכוכב. בדיסקות שברים דלילות הקרינה יכולה לגרום לחלקיקים ליפול על הכוכב בספירלה, בתהליך המכונה "אפקט פוינטינג-רוברטסון" (Poynting–Robertson effect). שני התהליכים מגבילים את זמן החיים של דיסקת שברים לתקופה של 10 מיליון שנים או אף פחות. כך שעל מנת שהדיסקה תישמר למשך תקופה ממושכת, צריך להיות מנגנון שיוצר שברים חדשים. הדבר יכול להיות מושג על ידי התנגשויות בין גופים גדולים יותר שיוצרים שברים קטנים.
על מנת שהתנגשויות יהיו אפשריות, הדיסקה צריכה להיות מופרעת כבידתית במידה המספקת מהירות התנגשות גבוהה מספיק. מערכת פלנטרית של הכוכב יכולה ליצור הפרעות כאלה, כך גם מערכת של כוכב זוגי או השפעה של כוכב שכן. קיומה של דיסקת שברים יכולה להצביע על הסתברות להמצאות של כוכב לכת סלעי במערכת.
מתייה דבושי

קריירה

דבושי החל את הקריירה בקבוצת כדורגל בעיר הולדתו פרטין, ובגיל שמונה עבר למחלקת הנוער של ליל. בינואר 2004 עלה לקבוצה הבוגרת, ובעונת 2004/2005 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. דבושי היה שותף לזכייתה של ליל בדאבל בעונת 2010/2011. בעונה שלאחר מכן הוא נכלל בנבחרת העונה בליגה הצרפתית.
בחלון ההעברות של ינואר 2013, אחרי 9 שנים בקבוצה הבוגרת של ליל, ומעט יותר מ-19 שנים בסך הכל במועדון, עבר דבושי לקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג האנגלית, ובמדיה שיחק שנה וחצי.
ב-17 ביולי 2014 עבר לארסנל תמורת דמי העברה בסך 12 מיליון פאונד. ב-1 בפברואר 2016 הושאל לבורדו עד לסוף העונה.
ב-31 בינואר 2018 חתם דבושי בסנט אטיין מהליגה הצרפתית.

נבחרת צרפת

דבושי זומן לנבחרת צרפת הצעירה אך פציעה בברכו מנעה ממנו להשתתף באליפות אירופה עד גיל 21 שהתקיימה ב-2006.
במהלך עונת 2010/2011 זומן דבושי לראשונה לנבחרת צרפת, ובנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו. את שערו הראשון במדי הנבחרת כבש במשחק מול נבחרת איסלנד שנערך במאי 2012. דבושי שיחק במדי הנבחרת ביורו 2012 ובמונדיאל 2014.
משפחת כולאני

משפחת כולאני (באנגלית: Family Affairs) הוא סרט דוקומנטרי ישראלי בבימויו של גיל גולן, אשר יצא לאקרנים בשנת 2013.                                
הסרט מתאר את סיפורו של גיל, גבר בוגדני אשר הגיע ממשפחה שבגידה תמיד הייתה חלק בלתי נפרד מהזוגיות. גיל יוצא למסע תיעודי 
במעמקי ההיסטוריה המשפחתית בשאלה האם אפשר לשבור את הדפוס שחוזר מדור לדור.
הסרט מורכב מאירועי מפתח. התחלת מערכת היחסים בין גיל ובת זוגו גילה. הגירושים של הוריו והחתונה של סבו אבנר עם המאהבת שלו.
ההתרחשויות מועברות מנקודת מבטו של גיל ומלאות בצחוק, קושי ועצב. במהלך הסרט מתגלות שכבות רבות במשפחה. זה מתחיל משמחה ומסתיים 
בהרבה מאוד כאב המסתתר מתחת לנושא של גבריות ומאצ'ואיזם. 
הסרט הוקרן בפסטיבל קולנוע דרום של שנת 2013 כסרט בוגרים, וזכה בפרס חביב הקהל. וזכה בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים לשנת 2013
סרט פולחן

סרט פולחן (או סרט קאלט - מאנגלית: Cult film) הוא סרט שמושך קבוצה נאמנה של מעריצים אדוקים או סרט שנשאר פופולרי לאורך שנים רבות בקרב קבוצת מעריצים. במקרים רבים, סרטי פולחן כשלו בניסיון לרכוש הצלחה בקרב הציבור הרחב בעת שיצאו לראשונה לאקרנים, אך לא תמיד. 
סרטי פולחן רבים מתאפיינים במקוריות, חדשנות ושבירת מוסכמות. לעיתים תגובת הקהל לסרטי פולחן היא לא מה שציפו יוצרי הסרט, אף על פי שלרוב סרטים שהפכו לסרטי פולחן החלו את דרכם עם אלמנטים או תוכן חריגים (לעיתים אף חתרניים כגון סרטו של ג'ון ווטרס "היירספריי" בכיכובו של הדראגיסט דיוויין).
הסרט שנחשב לדעת מבקרי קולנוע וצופים רבים לסרט הפולחן הבולט ביותר, הוא "מתקפת העגבניות הרצחניות", ולאחר מכן "מופע הקולנוע של רוקי", בבימויו של ג'ים שרמן. סרט זה מוקרן שוב ושוב ברחבי העולם להנאתם של חסידיו, הנוהגים לשיר את מילות השירים לאור נרות, לרקוד את הריקודים ולעיתים אף להתחפש בדומה לדמויות מן הסרט. סרטים אחרים הם סרטי חבורת מונטי פייתון ובייחוד "בריאן כוכב עליון", סדרת "אמריקן פאי", "משתגעים על מרי", "ביג לבובסקי", "החדר", וסרטי "מלחמת הכוכבים".
סרטים נוספים שזכו למעמד של סרטי פולחן הם סרטים סוריאליסטיים הנוגעים במוזיקה אלקטרונית, שימוש בסמים והזיות למיניהן, כדוגמת "טריינספוטינג" הבריטי, "קאובוי של חצות", "יצרים בדם" ו"רקוויאם לחלום" האמריקאיים, ו"משהו טוטאלי" ו"הכוכב הכחול" הישראליים.
ברוסיה תרם סרט הפולחן קין-דזה-דזה! מילים וביטויים לסלנג הרוסי.

סרטי פולחן בישראל

בישראל נחשבים כסרטי פולחן "סרטי בורקס" אחדים: "משפחת צנעני", "צ'רלי וחצי", "חגיגה בסנוקר" ועוד, לצד סרטי דרמה הנוגעים בעצב החוויה הישראלית הקולקטיבית כגון: "הלהקה", "מציצים", "דיזנגוף 99", "אסקימו לימון", "אלכס חולה אהבה" ואחרים. הסרט "גבעת חלפון אינה עונה" בבימוי אסי דיין ובכיבוב שלישיית הגשש החיוור נחשב לאחד הסרטים הישראליים האהובים והמצוטטים ביותר, ומוקרן בטלוויזיה בכל יום העצמאות וכן בחגים אחרים.
לצדם של סרטי הפולחן, עומדות סדרות הפולחן, שעם השנים הפכו למצוטטות בקרב חלקים רחבים מן הציבור: זהו זה!, החמישייה הקאמרית, אחד העם 1, הקומדי סטור, ארץ נהדרת, הבורר וכו'. כמו כן, המערכונים של הגשש החיוור נחשבים למערכוני פולחן.
אושר (סרט)

עלילה

הסרט מציג את חייהן של שלוש אחיות: ג'וי (ג'יין אדמס), אשר עובדת בעבודות מזדמנות תוך כדי חיפוש אחר הגבר שיביא אושר לחייה ומתאהבת במהגר הרוסי ולאד. אחותה טריש, אישה מיושבת הנשואה לביל (דילן בייקר) ולהם שני בנים, והאחות השלישית הלן, סופרת מצליחה אשר מנהלת רומנים קצרים ומחליפה מאהבים לעיתים קרובות. הוריהן של שלוש האחיות חווים בעיות משל עצמם והם מחליטים על פרידה זמנית. דמויות נוספות בסרט הן כריסטינה ואלן (פיליפ סימור הופמן) אשר גרים ברב הקומות שבו גרה הלן. הסרט חושף את עולמם האפל של הדמויות, ואת ההתרחשויות בחייהן שנעשות שלא בפרהסיה. כך למשל עם התפתחות העלילה ביל מתגלה כפדופיל סדרתי, אלן הוא סוטה מין בודד ומנוכר, כריסטינה מתגלה כרוצחת אכזרית וולאד כגנב. סופו של הסרט הוא שהמשפחה המורחבת בה עוסק הסרט מתאחדת במלון דירות והם דנים סביב שולחן במצב אליו נקלעו, תוך שהם מקרינים חזות מאושרת.

ביקורת

הדמויות האקסצנטריות והנושאים הקשים של הסרט גרמו לרבים להגדיר את הסרט והבמאי שלו כ"סוטה" ו"חולני". הסיבה העיקרית למחלוקת סביב הסרט היא הצגת דמותו של ביל, האב הפדופיל, בצורה עגולה ורב-ממדית. מצדדי הסרט טוענים כי נקודת המבט היא חדשנית והסרט לא מעודד את הסטיות שהוא מציג, ושקיצוניות הסרט היא חיונית לחשיפת חוליי החברה האמריקאית, בניגוד לסרטים "רכים" יותר שעוסקים בנושא כמו "אמריקן ביוטי". הבמאי עצמו אמר כי הוא הוטרד מכך שאחד מהצופים בסרט טען כי הוא נהנה ממנו.
הסרט היה מועמד לגלובוס הזהב ולפרסים רבים נוספים. הוא זכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן ונחשב לסרט המרכזי של סולונדז. אין ספק כי המחלוקות שהסרט מעורר תרמו לתפוצתו והוא אף הופיע ברשימת "25 הסרטים המסוכנים ביותר" של המגזין פרמייר.
הגן הבוטני של ברלין

הגן הבוטני של ברלין או, בשמו הרשמי, הגן הבוטני והמוזיאון הבוטיני ברלין - דאהלם (בגרמנית: Botanischer Garten und Botanisches Museum Berlin-Dahlem) הוא גן בוטני ששטחו 430 דונמים ומוצגים בו כ-22,000 צמחים שונים. גן זה נחשב לאחד מהגנים הבוטניים הגדולים והידועים בעולם. הגן ממוקם בשכונת דאהלם ברובע שטגליץ-צלנדורף של ברלין, בירת גרמניה.

היסטוריה של הגן

הגן הוקם בין השנים 1897–1910 על פי תוכניות של האדריכל אדולף אנגלר, במטרה לשכן בו את הצמחים הרבים שהובאו ממושבותיה של גרמניה, ומתוך רצון לחקות גנים בוטניים דומים באנגליה (גני קיו) ובצרפת (הז'רדן דה פלנט).
כיום מנוהל הגן והמוזיאון הבוטני על ידי האוניברסיטה החופשית של ברלין.

תיאור הגן

הגן כולל מספר ביתנים וחממות ששטחן הכולם 6,000 מ"ר.
בין הביתנים ניתן למנות את ביתן ויקטוריה, בו מוצג אוסף של סחלבים, צמחים טורפים וויקטוריה מלכותית (צמח ממשפחת הנופריים); ביתן הקקטוסים; והפביליון הגדול (Das Große Tropenhaus) - החממה הגדולה בעולם - מבנה שגובהו 25 מטרים בו נשמרת טמפרטורה קבועה של 30 °C ומוצגים בו צמחים טרופיים.
Music to Watch Boys To

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי וריק נואלס והופק על ידי דל ריי, נואלס וקירון מנזיס. השיר יצא לאור כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום, לאחר ש-"High by the Beach", יצא כסינגל הראשון מתוכו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
פייבוריט קו

פייבוריט קו בע"מ (באנגלית: Favorite Co., Ltd) היא חברה יפנית המייצרת מיניאטורות וצעצועים, בעיקר של דינוזאורים ובעלי חיים אחרים. את הדגמים יוצרת החברה ממגוון חומרים: פולירייזן, מתכת, פלסטיק וויניל. קו המוצרים שלה נע מצעצועים פשוטים ועמידים לילדים ועד לדגמי אספנות ("פסלי שולחן") הנמכרים גם בחנויות של מוזיאוני טבע. החברה הוקמה בשנת 2004 ומעסיקה פסלים ואמנים פלאונטולוגים (בהם מייקל טרצ'יץ' , שהשתתף בהכנת דגמי הדינוזאורים בסרט "פארק היורה") שיוצרים דגמים ומיניאטורות לפי הנחיות של פלאונטולוגים מוסמכים.