google/wiki40b huggingface dataset:
כיסופים

היסטוריה

הקיבוץ נוסד בשנת 1951, על ידי גרעין תנועת נוער מארצות הברית ואמריקה הדרומית.
שטחי הקיבוץ משתרעים על כ-9,500 דונם. בעשרות משנותיו הראשונות פעל בקיבוץ מפעל לייצור משקפיים. ענפי החקלאות הם רפת, לול, מטע אבוקדו, פרדסים וגידולי שדה. בכיסופים מוזיאון ובו ממצאים ארכאולוגיים מן האזור (באר שמע ועוד) והוא נקרא על שם עמי שאול, אביו של הבמאי דרור שאול.
דרור שאול, במאי הסרטים מבצע סבתא ואדמה משוגעת גדל בקיבוץ זה, והסרטים עצמם מבוססים על הקיבוץ, על-אף שלא צולמו שם. שאול זינגר, הסופר והעיתונאי הישראלי אמריקאי, אחד משני מחברי רב המכר "מדינת הסטארט אפ", התגורר בקיבוץ שנים אחדות, בשנות השבעים.
בשדות הקיבוץ נמצאה בשנות ה-70 של המאה ה-20 שרידיה של כנסייה ביזנטית שרצפתה כללה תיאור של בעלי חיים במחזות ציד וחיים שלווים.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתנת לתושביו הטבת מס בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
שאטנבורג

שאטנבורג (בגרמנית: Schattenburg) היא טירה בעיר פלדקירך שבמדינת פורארלברג, אוסטריה.
הטירה נמצאת על הר ממנו ניתן להשקיף על הסביבה. יש בה מוזיאון היסטורי והיא מהווה מוקד תיירותי חשוב. הטירה הוקמה במאה ה-12 על ידי הרוזן הוגו פון מונטפורט ושימשה את שושלתו עד שנת 1390.
אביאל

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים באביאל 812 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎-4.6%‏.
יפנית קלאסית

יפנית קלאסית (ביפנית: בונגו-文語) היא השפה הספרותית הארכאית של יפן.
היפנית הקלאסית היא הגרסה הספרותית של השפה היפנית התיכונה המוקדמת (中古日本語), שדוברה ביפן בתקופת הייאן, וכוללת גם השפעות מאוחרות יותר.
היפנית הקלאסית הייתה השפה התקנית ששימשה את הסופרים היפנים עד המחצית הראשונה של המאה ה-20. כבר בתקופת מייג'י התחילו סופרים יפניים להשתמש ביפנית מדוברת, אך רק אחרי מלחמת העולם השנייה עברו מרבית כתבי העת היפניים והמסמכים לשימוש ביפנית מדוברת והיפנית הקלאסית נותרה בשימוש רק בצורות טקסיות, דוגמת שירת ההאיקו.
שארלוטטאון

היסטוריה

כחלק מההתיישבות הצרפתית באקדיה, הקימו ב-1720 אנשי מצודת לואיבור הצרפתים התיישבות באזור מול מיקומה הנוכחי של העיר כיום, בעברו השני של המפרץ. במסגרת מלחמת המלך ג'ורג' כבשו הבריטים את אי הנסיך אדוארד, אך השיבו אותו לצרפתים בהסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle) ב-1748.
ב-1758, בשיאה של מלחמת הצרפתים והאינדיאנים כבשו הבריטים את האי ואת המבצר וגירשו את המתיישבים הצרפתים. הבריטים בנו בכניסה למעגן הטבעי שבמפרץ את מבצר אמהרסט (Fort Amherst), בסמוך למבצר הצרפתי הנטוש. ב-1763 נקבע בחוזה פריז ששטחי צרפת בצפון אמריקה יעברו לידי בריטניה. הבריטים נתנו חשיבות גבוהה לתהליך מיפוי וחקירת השטחים שברשותם
 ושנה לאחר ההסכם, מונה קפטן סמואל הולנד מחיל ההנדסה המלכותי לסוקר הראשי בשטחי בריטניה בעולם החדש. הולנד קבע את מיקומה הנוכחי של העיר כיישוב המרכזי באי (שאז נקרא סיינט ג'ון) וקרא לה על שם אשתו של מלך אנגליה. ב-1775 בזזו את העיר פריבטירים ממסצ'וסטס כחלק ממלחמת העצמאות של ארצות הברית, גנבו את חותם המושבה ושבו את פיליפסקולבק (Phillips Callbeck), אחד מאנשי הממשל של האי. ב-17 באפריל 1855 הוכרזה שארלוטטאון כעיר ומספר התושבים בה היה 6,500.

גאוגרפיה ואקלים

העיר שוכנת לחופו של מפרץ שארלוטטאון שאליו נשפכים שלושה נהרות מתוך האי, כך שהעיר בנויה בצורת האות V כשהזרועות הם שניים מהנהרות. מול העיר, מתחבר המפרץ למיצר נורת'אמברלנד שהוא חלק ממפרץ סנט לורנס.
האקלים בעיר הוא מושלג - ממוזג קר, כאשר הוא מתון יחסית לערים בתוך היבשת בגלל מיקום העיר במפרץ סנט לורנץ. הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר (החודש הקר) היא 8- C° ויכולה לרדת עד 20- C° או פחות, אירוע שמתרחש כשמונה ימים בממוצע בשנה. המשקע העיקרי בחורף הוא שלג, כאשר הממוצע השנתי הוא 312 ס"מ. הטמפרטורה הגבוהה בחודש יולי (החודש החם) היא 23.2 מעלות עם משקעי גשם בממוצע של 117 ס"מ בשנה.

כלכלה

הכלכלה בעיר מבוססת בעיקר על המגזר הציבורי שכולל את ניהול העיר, המחוז והפרובינציה, את מערכת הבריאות ואת מערכת החינוך. תעשיות טכנולוגיות, כימיות וביו-טכנולוגיות קיימות גם הן, אך במספר מועט.
ארסאקס הראשון

ארסאקס הראשון (יוונית Αρσάκης Α; פרסית ارشک یکم (ארשק)) היה המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית. פרטים רבים על מוצאו ועל חייו אינם ברורים. רוב החוקרים מאמינים, שהוא היה ראש שבט נוודים ממוצא סקיתי, בשם "פארני", שהשתלט על מחוז פרתיה, בצפון מזרח איראן של ימינו, סביב אמצע המאה ה-3 לפנה"ס, וייסד שם את שושלת המלוכה הפרתית, שנודעה בשם "השושלת הארסאקידית" (Arsacid dynasty).
סביב שנת 250 לפנה"ס מרד אנדראגורס, המושל של "פרתיה" כנגד השלטון המרכזי הסלאוקי, והשתלט על המחוז. אראסקס ניצל מצב זה, ואת חולשתה של האימפריה הסלאוקית, כדי לפלוש בראש שבטו לפרתיה, ולהשתלט עליה, לאחר שהביס והרג את אנדראגורס. בשנת 247 לפנה"ס הוא הכריז באופן רשמי על עצמאות משלטון האימפריה הסלאוקית, ובכך ייסד את שושלת המלוכה הפרתית. מספר ניסיונות של המלך הסלאוקי סלאוקוס השני להשתלט מחדש על המחוז המורד נכשלו, וה"פראני" (ששינו את שמם ל"פרתים", על שם המחוז שכבשו) הצליחו לשמור על שליטתם על אזור פרתיה עד למותו של אראסקס.
לפי ההיסטוריון אפיאנוס, החל משנת 246 לפנה"ס אחיו של ארסאקס, טרידיטס הראשון, הוא ששלט על פרתיה בשמו של ארסאקס, או שהיה שותף בשלטון. ייתכן גם שלאחר מותו של ארסאקס (כנראה בשנת 211 לפנה"ס), טירידטס ירש את כסאו, ואימץ את השם ארסאקס השני כסימן להמשכיות שושלת המלוכה, אולם מספר חוקרים סוברים, ש"ארסאקס השני" (ששלט בממלכה הפרתית בשנים 191-211 לפנה"ס) היה בנו, או בן אחיו, של ארסאקס.
טוני ברמן

ביוגרפיה

נולד בשם אנטוני ברמן בבאר שבע. למד בבית הספר "בן-גוריון" ולאחר מכן בבית הספר היסודי ברמת גן ״עליות״. סיים את לימודיו בתיכון בבית הספר "תלמה ילין".
בשנת 2009 גילם ברמן בתפקיד ראשי ב"פיצ'ר" "פנחס", בתפקיד "פיני טבגר". בשנת 2010 הופיע בתפקיד אורח ב"ארץ נהדרת" בקטע "המקפלות", החל משנה זו החל לגלם את דמותו של "יהלי שלו" בקומדיית המצבים "כאן גרים בכיף", בערוץ 10, למשך כשלוש עונות.
בשנת 2011 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "דבר על המקום הימצאם". באותה שנה התחיל את דרכו כשחקן תיאטרון. הוא קיבל תפקיד ראשי בהצגת תיאטרון שהועלתה בבאר שבע, ובהמשך שיחק בתיאטרון בית לסין במחזה "אמא שלו", וכן דיבב לעברית את דמותו של "זאק מרטין" בקומדיית המצבים האמריקאית "החיים היפים של זאק וקודי".
הוא דיבב בסדרת האנימציה "דינו דן", בתפקיד "טריסטן" ובשנת 2012 הנחה את ה"צחוקייה", בניקלודיאון. בשנת 2014, שיחק בסדרה "עממיות" בערוץ 2, פרי עטו של נאור ציון. בקיץ אותה שנה, שיחק בעונה השלישית של סדרת הילדים "הקלמרים".

חייו האישיים

מהיותו ילד, נמצא ברמן בסוכנות "ילדים ונוער" של "שירלי פוטרמן". בן לאמא זמרת, אבא שחקן, ואח של השחקן דני ברמן.
האיש עם הנעל האדומה

עלילת הסרט

קופר (מגולם על ידי דבני קולמן) הוא סגן מנהל ה-CIA שרוצה להיות מנהל, אבל רוס (מגולם על ידי צ'ארלס דרנינג) עומד בדרכו ומפריע להתקדמות שלו. קופר, שמוכן לעשות הכל כדי להיפטר מרוס, מואשם על לא עוול בכפו בכישלון עצירת הברחת סמים גדולה לצפון אפריקה, פרשה שזכתה לתשומת לב גדולה על ידי הקונגרס.
רוס, שיודע על כוונותיו של קופר, מחליט להיות "חבר טוב" ומדליף לו כי אדם, בעל סימן מיוחד, אמור לנחות בנמל התעופה ולזכות אותו משערוריית הזיוף שהפילה עליו את האשמה לכישלון המבצע. הוא אינו יודע לכאורה מה הסימן אבל מעביר לקופר את המידע ומסביר לו שכאשר הוא יראה את האיש, הוא יידע שזה הוא. ההדלפה הזאת כי כמובן פרי המצאתו של רוס ואף אחד לא אמור להגיע או לזכות אותו מהאישומים.
קופר הנואש למצוא את איש המסתורין לוקח את שותפו בראון (מגולם על ידי אדוארד הרמן) כדי להתחיל את המבצע חסר הסיכוי הזה מראש.
מוריס (מגולם על ידי ג'יימס בלושי), אדם שאוהב מתיחות ותחבולות מחליט להעלים לחברו ריצ'רד דרו (מגולם על ידי טום הנקס) נעל אחת רגע לפני שהוא עולה לטיסה הביתה ומאלץ אותו לנעול נעל ספורט אדומה לצד הנעל השחורה שלו. כך, כשהוא עם זוג נעליים לא תואם עולה דרו על הטיסה הביתה ונוחת בשדה התעופה, שם מחכים צוות ה-CIA לאיש מסתורין אותו הם אמורים לזהות לפי רמז כלשהו.
בראון מבחין באיש המוזר באולם הנוסעים ומחליט שזה האיש שהם מחפשים, למרות שדרו הוא בסך הכל כנר צעיר שמסתובב עם תזמורת ברחבי העולם, כולל במדינות קומוניסטיות, אך אף פעם לא הסתבך עם החוק. קופר וצוותו מחליטים שהנגינה היא למעשה קוד ושמדובר בכיסוי מושלם למרגל, ומתחילים לחקור את הנושא.
כדי לגלות עליו עוד פרטים הם שולחים את מאדי (לורי סינגר) כדי לשמש כנערת פיתוי אך לרוע מזלם היא ממש מתאהבת בעלם החמודות ונופלת לרגליו. רוס רואה שכל התעלולים שלו להרשיע את האיש נכשלים עד שהוא מחליט לרצוח את האיש, אבל בעזרתה של מאדי מצליח ריצ'רד לשרוד.

ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון של 46% בלבד מתוך 13 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
נחל חיון

נחל חיון הוא נחל במישורי הנגב הדרומי, מיובליו של נחל הערבה. אורכו כ-68 ק"מ והוא מהגדולים שבנחלי הנגב.
שמו של הנחל בערבית, ואדי אל-חיאני (בעברית: נחל הנחשים) מתייחס רק לחלקו העליון, בעוד חלקו התחתון של נחל חיון נקרא בערבית ואדי אחניק. נראה שהשם העברי חיון הושפע מהצליל של השם הערבי ונקבע כשמם של שני חלקי הנחל.
ראשיתו של נחל חיון במפגש הנחלים היורדים מרכס הר בשמת ומצוקי תימנע ומתלכדים בדרום לכיוון בקעת עובדה: נחל בטמים (ואדי אם בוטמה), נחל מלחן, נחל שרביט ונחל גבעתיים. מן הבקעה מתחלחל נחל חיון לכיוון צפון בעמק בעל חתך ערבה, שבאמצעותו הוא חוצה את מישור חיון. נחל חיון מתלכד עם נחל הערבה בצפון ערבת יפרוק. כ-17 ק"מ מצפון לבקעת עבדה נחל צניפים נשפך אל נחל חיון ,שם פונה הנחל לצפון- מזרח.
לאורך הנחל מצויה צמחייה רבה יחסית לסביבתו המדברית ומשמשת מזון לבעל חיים באזור הנחל.
הארווי ג'ייסון

ביוגרפיה

הוא נולד בפברואר 1940 בלונדון, בריטניה לשחקן אלק ג'ייסון ולמרי גולדבלט. ג'ייסון נשוי לשחקנית פמלה פרנקלין, איתה השתתף בסרט האימה "Necromancy " ועם שני ילדיהם. יחדיו הם מנהלים את חנות הספרים העצמאית "Mystery Pier Books", במערב הוליווד, קליפורניה.

משחק

הוא הופיע לראשונה על המסך בסרט לילית' מ-1964.
ב-1967 הופיע בסדרה באטמן בתור סקודר ולאורך שנות ה-70 הופיע בתפקידים קטנים במספר סדרות וסרטים.
ב-1972 שיחק בקולומבו בתור מנחה.
ב-1977 שיחק בסדרת הפעולה המלאכיות של צ'רלי. שנה לאחר מכן הופיע בתור הווארד וילסון בספינת האהבה.
ב-1984 הופיע בסדרה זאב מעופף וב-1986 שיחק בסדרה אביר על גלגלים ובסדרת הקומדיה קשרי משפחה.
ב-1988 שיחק בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הדור הבא בתור פליקס לינץ'. האותה שנה תרם את קולו לדיבוב בסרט אוליבר וחבורתו. שנה לאחר מכן שיחק בסדרה שושלת בתור ריי מונטנה.
ב-1993 שיחק את הפסיכיאטר ד"ר קייזר בסדרה פרקליטי אל איי.
ב-1996 השתתף בסיינפלד בתור כרוז מכירות.
ב-1997 שיחק בפארק היורה: העולם האבוד בתור הצייד אג'אי סידהו. באותה שנה תרם את קולו למשחק הווידאו אי הקופים 3: קללת אי הקופים.
סרטו האחרון יצא 2001 בדמות סרט המתח "Soul Survivors". אחריו הוא פרש ממשחק והחל במכירת ספרים.
ניקולס לה פרבוסט

ביוגרפיה

לה פרבוסט נולד בווילטשייר. בין 1957 ל-1961 למד בבית הספר היסודי בשפטסברי שבמחוז דורסט, ומ-1961 עד 1964 למד בבית הספר קינגסווד בעיר באת'. הוא למד ארכיטקטורה כנסייתית, ואמר אחרי כך שאם לא היה הופך לשחקן היה רוצה להיות ארכיטקט.

קריירה

לה פרבוסט השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות בהן הסיטקום "It Takes a Worried Man", סדרת הדרמה "היהלום שבכתר", סדרת הרדיו "HR", המיני-סדרה "חמדת ימים", העיבוד לספרים "מדשאת הקמומיל" ו-"Harnessing Peacocks", סדרת הרדיו הקומית "Babblewick Hall", סדרת הטלוויזיה לילדים "The Ghosts of Motley Hall", העיבוד לספר "Up the Garden Path", בתפקידי אורח בסדרות "המפחק מורס", "רציחות במידסומר", "המלחמה של פויל" ו"פוארו", הסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" ובעיבוד הרדיופוני למחזה "אדם לכל עת".
ב-2002 היה לה פרבוסט מועמד לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר על הופעתו בהפקה של "גבירתי הנאווה" בווסט אנד. עוד ב-2002 שיחק בתפקיד בנדיק בהפקה של גרגורי דוראן למחזה "מהומה רבה על לא דבר" עם הלהקה השייקספירית המלכותית לצדה של הארייט וולטר.
מאז 2003 מגלם לה פרבוסט את דמות הבלש גיבור ספריו של ז'ורז' סימנון, המפקח מגרה, בסדרת תסכיתים ברדיו ה-BBC. הוא החליף בתפקיד זה את השחקן מוריס דנהאם.
בקולנוע שיחק לה פרבוסט בסרטים "בקצב השעון", "הנערה על הנדנדה" ו"שייקספיר מאוהב". ב-2009 הופיע בסרט הטלוויזיה "מרגרט".
ביולי 2010 הופיע לה פרבוסט במחזות "אינספקטור האונד האמיתי" מאת טום סטופארד ו"המבקר" מאת ריצ'רד ברינזלי שרידן  בתיאטרון מינרווה בצ'יצ'סטר.
עוד ב-2010 השתתף בסדרת הדרמה "לב פראי" של רשת ITV בתפקיד ג'ין.
החל מפברואר 2015 הופיע במחזה "אדם ועל-אדם" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתיאטרון הלאומי בלונדון.
לה פרבוסט הוא הבמאי של "The Wrestling School", להקת תיאטרון מלונדון המתמחה ביצירתו של האוורד ברקר .
ב-2015 שיחק לה פרבוסט בתפקיד הרוזן פיסקון בפרק בעונה השלישית של הסדרה "האב בראון" של ה-BBC. ב-2016 הופיע בתפקיד קמע בסדרת הטלוויזיה הדנית "Follow the Money" בתפקיד מנהל השקעות בחברה בשם "ווטרסטון ופרייס", ששודרה ב-BBC4 באביב אותה שנה.
סטריקוב

תולדות היישוב

לסטריקוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1394, ובמשך מאות שנים הייתה בבעלות משפחות אצולה.
בחלוקת פולין השנייה נכללה העיירה בשטחי פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי סטריקוב

יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ובה נוסדה שושלת האדמו"רים של חסידות סטריקוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות.
לאחר כיבוש סטריקוב בידי הגרמנים ב-7 בספטמבר 1939, היא סופחה לשטחי הרייך השלישי, וב-29 בדצמבר 1939 גורשו כ-1,600 מיהודיה למחנה באזור גלובנו, ממנו הועברו לגטו ורשה בפברואר 1941.
378 יהודים שנותרו בעיירה, ופליטים יהודים נוספים שהגיעו אליה, רוכזו באביב 1940 בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, ממנו גורשו באביב 1942 לגטו בז'זיני, אשר ממנו הועברו כעבור זמן קצר לגטו לודז'.
האחד עשר של דני אושן

עלילה

חבורה של ותיקי מלחמת העולם השנייה מגויסת על ידי דני אושן וג'ימי פוסטר כדי לשדוד חמישה בתי קזינו בסטריפ של לאס וגאס בלילה אחד: סהרה, ריוויירה, דזרט אין, סנדס ופלמינגו.
החבורה מתכננת שוד מורכב ביותר בדייקנות של מבצע צבאי. ג'וש הווארד לוקח עבודה כנהג משאית זבל בעוד האחרים מתצפתים על בתי הקזינו. מטענים ממולכדים מושתלים על מגדל התקשורת וכן מערכות הגיבוי האלקטרוניות בכל קזינו מחווטות מחדש.
בדיוק בחצות של ליל השנה החדשה, המגדל מפוצץ, ולאס וגאס מוחשכת לחלוטין. מערכות הגיבוי פותחות את כלובי הקופות במקום להדליק מחדש את האורות, ואנשי החבורה הנמצאים בפנים חומקים לקופות ומרוקנים אותן. הם אוספים את הכסף לתוך שקי אשפה של בית המלון, חוזרים חזרה לקזינו ומתמזגים עם הקהל. ברגע שהאורות חוזרים לפעול, הגנבים יוצאים ללא הבחנה ומשאית הזבל בה נוהג ג'וש אוספת את השקים. נדמה שהמבצע עבר ללא דופי.
אולם, טכנאי המבצע, טוני ברגדורף, לוקה בהתקף לב פתאומי באמצע הסטריפ ומת. הדבר מעלה את חשדות המשטרה, החושבת שיש קשר בין המקרים.
המאפיונר המהולל דיוק סאנטוס מציע להשיב את השלל תמורת מחיר. הוא מבין שאושן נמצא בעיר וכי יש לו קשרים עם פוסטר, בנה של ארוסתו. עד מהרה חלקי הפאזל מתבהרים לו כאשר גופתו של ברגדורף מגיעה לחדר המתים. הוא מתעמת מול הגנבים ודורש מחצית מהשלל. בייאושם, הם מחביאים את הכסף בארון המתים של ברגדורף, להוציא עשרת אלפים דולר שהולכים לאלמנתו. החבורה מתכננת להשיב את השלל לאחר שגופת ברגדורף תישלח לסן פרנסיסקו.
התוכנית משתבשת לאחר שבית העלמין משכנע את האלמנה לערוך את הלוויה בלאס וגאס, בה הגופה נשרפת - יחד עם כל הכסף.
Revista mea

Revista Mea (רביסטה מיה, מרומנית: "כתב העת שלי") הוא שבועון ישראלי בשפה הרומנית, אשר יוצא לאור החל משנת 1953.
בשנת 1991 נרכש המגזין, כחלק מקבוצה של עיתונים ישראלים בשפות אירופאיות בעלות קהילת דוברים ישראלית קטנה, על ידי ג'ורג' אדרי, ומאז הוא בבעלותו. בתגובה לרכישה זו חלק מהעורכים ייסדו שני כתבי עת חדשים ומתחרים, "Ultima oră" (השעה האחרונה) ו-"Orient Expres".
באפריל 2011 יצא גיליון מספר 2,500 של המגזין.
בין עורכי המגזין היה סבסטיאן קוסטין.

ברומניה

ברומניה, בשנים 1935 - 1936, הופיע כתב עת שנשא את אותו שם, שהיה בעל נטייה אנטישמית, מחוגי התנועה הלגיונרית.
יחסי איי שלמה–קנדה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין איי שלמה לקנדה כוננו ב-7 ביולי 1978. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדייג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. איי שלמה חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תורמת למאמצי איי שלמה להילחם בשינויי האקלים, שעשויים להחריב את האיים, בדרכים שונות ומגוונות. קנדה תרמה כסף רב לקרן המספקת תקציב לפרויקט הידרו-אלקטרי (הפקת חשמל באמצעות מים) גדול שמטרתו לצמצם משמעותית את הסתמכות התושבים באיי שלמה על סולר ודלקים מזהמים אחרים.
קנדה תומכת בזכות הנשים לשוויון בשוק העבודה ותורמת מדי שנה 3.5 מיליון דולר אמריקאי לקרן של האומות המאוחדות שמבטיחה סביבת עבודה בטוחה ושוויונית לנשים באיי שלמה.
מוזהב הקרניים

מוזהב הקרניים, זלאטורוג (Zlatorog בסלובנית) הנו בעל חיים מיתולוגי בעל קרניים מוזהבות המבוסס על צפיר האלפים או יעל האלפים השוכנים באלפים היוליאניים בסלובניה. הזלאטורוג הוא בלתי פגיע ועל פי האגדה מופקד על שמירת אוצרות הטבע. אם פוצעים אותו צומח פרח קסום שושנת טריגלאב מטיפות דמו הניגרות לארץ. לפרח זה תכונות ריפוי מיוחדות וביכולתו לרפא כל פצע.
סנסנה

מיקום

מצפון, מעברה השני של גדר ההפרדה מצויים הכפר רמאדין וההתנחלות אשכולות. קיבוץ כרמים והיישובים מיתר וכרמית מצויים דרומית־מזרחית לסנסנה. מדרום-מערב לסנסנה מצוי היישוב לקיה ומצפון-מערב נמצא קיבוץ להב.

הסבר שם

היישוב נקרא על שמה של עיר מקראית בשם סנסנה, המוזכרת  בפסוק: "וְצִקְלַג וּמַדְמַנָּה וְסַנְסַנָּה" כחלק מנחלת שבט יהודה, ושרידיה נמצאים כ-2 ק"מ מהיישוב. על פי ההשערות, נקראת העיר הקדומה על שם כיפת עץ התמר כפי שנכתב במגילת שיר השירים: "אָמַרְתִּי אֶעֱלֶה בְתָמָר אֹחֲזָה בְּסַנְסִנָּיו".

היסטוריה

בשנת 1997 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בהתאם להחלטה 2049 של הממשלה ה-27 מ-23 במאי 1997. לאחר כשנה החליטה הממשלה על הקמת יישוב הקבע בתחום מועצה אזורית בני שמעון, אך בפועל היישוב הוקם מעבר לקו הירוק. ביום העצמאות ה'תשנ"ט, 21 באפריל 1999 הגיעה קבוצת הקבע הראשונה, ובפברואר 2000 אוזרח המקום. מבין המקימים של היישוב נמצא גם רוני פלמר שלאחר מכן הקים את תנועת אור בשנת 2002 לצורך סיוע והקמה של יישובים נוספים.
בשנת 2001 נסלל כביש הגישה ליישוב, בשנת 2005 התחילה בניית הקבע בשנת 2007 הוקמה "טיילת האחים".
בשנת 2007 דנה הוועדה המחוזית של מחוז דרום בתוכנית מתאר של היישוב, אולם החליט שאינו יכול לאשרו מכיוון שהוא לא נמצא בתחום אחריותו והעביר את הטיפול למועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי. בתחילת 2012 החליטה המועצה לדחות את התוכנית מכיוון שהיא הוגשה כהרחבה של אשכולות, אשר היו לה די והותר עתודות תכנוניות, לדעת המועצה. בעקבות זאת, ב-23 באפריל 2012 החליט צוות שרים בראשותו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפעול להסדרת המעמד של סנסנה כיישוב עצמאי. בעקבות זאת, אושרה תוכנית מתאר ליישוב ביולי 2014 ועתירה לבג"ץ נגד האישור נדחתה.
ניסים חיים משה מזרחי

הרב ניסים חיים משה מזרחי, (סביבות שנת ה'ת"ן (1690) - ד' בתמוז ה'תק"ט - 9 ביוני 1749), מרבני ירושלים במאה ה-18, כיהן בתפקיד הראשון לציון בשנים ה'תק"ה (1745) - ה'תק"ט (1749).

ביוגרפיה

נולד בירושלים ליוסף מזרחי, ראש השוחטים בעיר. הוא צאצא למשפחת ברוך מזרחי. התייתם בגיל צעיר, וגידל את אחיו הרב ישראל מאיר מזרחי, יחד הם למדו בישיבת בית יעקב מיסודו של יעקב פרירא. לימים אחיו התחתן עם בתו והפך לחתנו.
נאסר פעמיים פעמים בידי השלטונות העות'מאניים, ככופר נפש על חובות היישוב היהודי בירושלים. ואז הוסיפו לו עוד שני שמות על שמו המקורי משה, תחילה חיים, ואחר כך ניסים].
בשנת ה'תק"ה מונה לכהן כראשון לציון. הוא מילא תפקיד זה כארבע שנים, עד לפטירתו.
הוא ובית דינו תיקנו מספר תקנות, ובכללן תקנה האוסרת על גברים לא נשואים בגילאים 20–60 לגור בירושלים.
נפטר ביום שישי, ערב שבת פרשת חקת, ד' בתמוז ה'תק"ט, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, סמוך לאחיו רבי ישראל מאיר ולקבר רבי חיים בן עטר. בתקופת השלטון הירדני במקום אירעו מספר תאונות בסמוך למקום קבורתם, בעת ניסיונות ליישור השטח לצורך הכשרת מגרש חניה במקום, דבר שגרר את הפסקת העבודות, בשל אמונת העובדים שם בקדושת המקום].
הרב יצחק הכהן רפפורט כיהן אחריו כראשון לציון.
לרב מזרחי היו כ-12 ילדים, שלושה מהם מתו בחייו. בחלק השני של ספרו נדפסו גם תשובות של בנו, יוסף פנחס.

חיבוריו

ספר "אדמת קודש" - שני חלקים שו"ת וחידושים על ארבעת חלקי השולחן ערוך, בחיבור משא ומתן הלכתי עם רבני ירושלים ורבנים מקהילות אחרות. (חלק א' נדפס בחייו בקושטא (1742), חלק ב' נדפס אחרי מותו בשלוניקי, על ידי בנו הרב יוסף פנחס, (1756)).
רמי וייץ

ביוגרפיה

וייץ החל את דרכו ככתב במחלקת הספורט של ערוץ 1 ב-1975, וכעבור מספר שנים עבר למחלקת החדשות ושימש ככתב משפטי במבט לחדשות. ב-1987 חזר לשדר ספורט, ולאחר שיורם ארבל עזב את רשות השידור ב-1990 הפך יחד עם מאיר איינשטיין לאחד משני השדרים המובילים בערוץ. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 שידר את משחקי ליגת העל בכדורגל וליגת האלופות. בקיץ 1994 עבר וייץ לערוץ הספורט כמחליפו של יורם ארבל שעבר לערוץ 2. עם מעבר זכויות השידור של ליגת האלופות לערוץ הספורט הפך וייץ לשדר המזוהה עם המפעל לצד הפרשן שגיא כהן, כאשר השידור הזכור ביותר שלו היה הניצחון הדרמטי של מנצ'סטר יונייטד על באיירן מינכן בגמר ליגת האלופות 1999. בנוסף, שידר וייץ בערוץ הספורט: כדורגל ישראלי, ליגה אנגלית, ליגה ספרדית ואת מונדיאל 2002.
במקביל לעבודתו בערוץ הספורט, שידר וייץ כדורגל ישראלי במסגרת "הדקה ה-91" ברשת ולאחר מכן בטלעד, ואף המשיך לשדר עבור ערוץ 1 במונדיאל 1998, יורו 2000 ויורו 2004. וייץ אף שידר את מכבי תל אביב ביורוליג בשנים 2003–2005, שנתיים בהן זכתה מכבי באליפות אירופה.
בשנת 2003 עבר וייץ לשדר עבור ערוצי הספורט של צ'רלטון, אבל המשיך לשדר עבור ערוץ הספורט במשחקי ליגת האלופות ובהזדמנויות אחרות.
בזמן עבודתו בצ'רלטון, ידע וייץ רגע מביך כאשר דווח עליו ביולי 2012, כי הלך לישון במהלך משחק ששידר בשלהי חודש ינואר של אותה שנה, במסגרת הגביע הספרדי, בין אספניול ומיראנדס.
בסוף שנת 2009 השתתף בתפקיד אורח בטלנובלה האלופה כאיתן, מנהל התוכנית של זהבה אבוקסיס.
בשנת 2011 עזב רמי וייץ את ערוץ הספורט. באותה שנה, החל לשדר ביחד עם רון קופמן, משה פרימו ואחד הקולגות שלו, מאיר איינשטיין, בתוכנית רדיו יומית בתחום הספורט, אך עזב אותה לאחר תקופה קצרה. בסוף שנת 2013 התפטר מצ'רלטון לאחר מחלוקות. בקיץ 2014 וייץ חזר לערוץ ושימש שדרן במשחקי יורו 2016. 
בשנת 2017 מונה וייץ לשדר הכדורגל הבכיר של תאגיד השידור כאן עם הקמתו, ולקראת מונדיאל 2018 מונה למנהל מבצע השידורים ולשדר הבכיר בטורניר, ושידר לראשונה את משחקי חצי הגמר והגמר, כשלצידו הפרשן מוטי איווניר.
וייץ ידוע בהקפדתו על הגיית שמותיהם של שחקנים באופן הנהוג במדינתם, על אף שספג ביקורת על כך במהלך השנים.
מתגורר במושב גבעת יערים. 
וייץ אוהד את מכבי חיפה (כדורגל).
אלעד

היסטוריה

משרד הבינוי והשיכון החל בהקמת אלעד ב-1994 בהתבסס על החלטת ממשלה בעניין זה משנת 1990, כחלק מ"יישובי הכוכבים". היישוב תוכנן כעיר בת 8 שכונות, יועד מלכתחילה ל"אוכלוסייה בעלת צביון דתי", נמצא קרוב יחסית לעיר בני ברק ובא להקל על בעיית המחסור בדיור בקרב האוכלוסייה החרדית. כדי לענות על צורכי אוכלוסייה זו תוכננו דירות גדולות מן הממוצע ומבני הציבור מוקמו במרחק הליכה מן הדירות, על מנת לחסוך את השימוש בתחבורה לשם הגעה אליהם.
ב-20 בנובמבר אותה שנה נתכוננה המועצה הממונה. רוב גדול של הדירות נמכרו עוד בטרם החלה בנייתן. אכלוס היישוב החל בנובמבר 1998. בשנותיה הראשונות תפקדה אלעד כעיר שינה אולם המסחר והתעשייה בעיר מתפתחים והולכים עם הזמן. באוגוסט 2004 פנתה המועצה המקומית למנכ"ל משרד הפנים בבקשה לשינוי מעמדה של אלעד לעיר, בקשה שהוגשה שנית ביולי 2005. בחודש יוני 2006 אישר שר הפנים הקצאת 250 דונמים נוספים ליישוב לצורך הקמת אזור תעשייה. קצב גידול האוכלוסייה בעיר הוא מן הגבוהים בארץ, ולכן מינה שר הפנים, בראשית 2008, ועדת גבולות לשם בדיקת אפשרויות להרחבתה של העיר. לאור מסקנות הוועדה, חתם שר הפנים בחודש יולי 2011 על צו המאפשר את הרחבת גבולות השיפוט של אלעד ב-595 דונמים. בשנת 2012 היה שטח העיר 2,550 דונמים.
באוגוסט 2017 העביר משרד הביטחון לעיר שטח אש בן מאות דונמים ששכן ממזרח לעיר. שטח זה יאפשר בנייה של אלפי דירות נוספות.
רבני העיר הם הרב שלמה זלמן גרוסמן והרב מרדכי מלכא.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים באלעד 47,866 תושבים (מקום 40 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.1%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לאלעד דירוג של 2 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 28.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 6,219 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
באלעד מגוון מייצג של אוכלוסייה חרדית טיפוסית - ספרדים בני עדות המזרח, לצד ליטאים וחסידים. בעיר גם קהילה מגובשת של ציבור דתי-לאומי. בולטת באלעד קהילה גדולה של חסידי ויז'ניץ, המפעילים בעיר מוסדות קהילתיים מפותחים.

תחבורה ציבורית

את התחבורה הציבורית בעיר מפעילה חברת קווים-עילית. החברה מפעילה קווים לבני ברק, פתח תקווה, ירושלים, ראש העין, תל אביב, אשדוד, מודיעין עילית, ביתר עילית, נתניה, כפר חב"ד ותל השומר על בסיס יומי, וכן לנתיבות, צפת, יסודות, רחובות, שוהם ויבנה בימי שישי ומוצ"ש. בחופשות ובזמנים מיוחדים מופעלים קווים גם לגני יהושע ולחופי הים בתל אביב ובהרצליה.
כמו כן מפעילות חברות אחרות קווים לרכסים וחיפה (אגד), לבית שמש, עפולה וטבריה (סופרבוס).
באפריל 2008 החליטה הוועדה לתשתיות לאומיות לשקם את תוואי המסילה המזרחית ההיסטורית מלוד לחדרה מזרח כמסילת גיבוי למסילת החוף בין חדרה לתל אביב ולרכבות משא, כחלק מתוכנית החומש של רכבת ישראל. במסגרת הפעלת הקו, תוקם תחנת רכבת ממערב לעיר.
ביולי 2015 זכתה חברת קווים במכרז להפעלת התחבורה הציבורית באלעד, והיא החלה להפעילה ביוני 2016.
בשנת 2017 הוקמה פינת חי במתחם הפארק באלעד. בשנת 2018 הוחלט להרחיבו ל"גן חיות"
סיפור משתמש

מבוא

"סיפור משתמש" או "פרסונה" הוא תיאור שלקוח מעולם ממשק המשתמש או חווית המשתמש (UX/UI). סיפור המשתמש הוא שלב בתוך תהליך יצירת המוצר, המשמש את מאפיין המוצר בעבודתו. מתודת עבודה זו פותחה על ידי אלן קופר, והיא נועדה לשם חיבור והבנה של מאפיין המוצר למשתמש הקצה. מטרת החיבור היא הפקה של מוצר שיוכל לשמש בצורה טובה יותר את הלקוחות הפוטנציאליים של המוצר.

מהו סיפור המשתמש

סיפור המשתמש הוא חלק מהמחקר שמאפיין המוצר עורך טרם תחילת עבודתו על המוצר. המחקר מתבצע באמצעות ראיונות, תצפיות ושאלונים למשתמשי הקצה, כמו כן נעשה גם שימוש בקבוצות מיקוד. דרך המחקר המאפיין לומד לנתח את צורכיהם האמיתיים של הלקוחות הפוטנציאליים. הנחת העבודה היא שככל שהמוצר יענה על צרכים אמיתיים של הלקוחות, כך תגבר הצלחתו בשוק. שימוש בפרסונות ספציפיות יגדיר למאפיין את המשתמשים בצורה חדה יותר מאשר ניסוח כללי של קהל יעד.