google/wiki40b huggingface dataset:
סלימאן קארה

הרב סלימאן בן יוסף קארה (1889-1804) היה אב בית דין של צנעא במשך 40 שנה, וכן החכם באשי של יהדות תימן. מראשי המעודדים את יהודי תימן לעלות לארץ ישראל בעליית "אעלה בתמר" בשנת 1881. 
אביו היה הרב יוסף קארה תלמיד מובהק של מהרי"ץ, היה אב בית הדין של צנעא במשך 37 שנה, עליו נכתב בספר "סערת תימן" כי ידע את רוב התלמוד עם פירוש רש"י בעל פה. לאחר פטירתו ב-1849, הפצירו ראשי קהילת צנעא בבנו, הרב סלימאן קארה, לרשת את מקום אביו. הרב קארה תחילה סירב, בגלל עסקיו, אך לבסוף נעתר וקיבל את התפקיד. הוא כיהן בתפקיד 40 שנה, עד פטירתו בשנת 1889.
ימי ראשית תקופת כהונתו, עד לכיבוש העותמאני ב-1872, התאפיינו בחוסר יציבות שלטונית של ההנהגה המוסלמית בצנעא. הדבר השפיע גם על ערעור חיי הקהילה היהודית במקום. רבים מיהודי העיר התפזרו לקהילות השונות, ובכללם גם הרב קארה (בשנת 1859). הוא קבע את מושבו בקרית אלקאביל הסמוכה לצנעא, שם שהה לסירוגין. בעת שהותו בעיירה מילא את מקומו רבי חיים קרח, בשיתוף חכמים מן הקהילה. 
עם כיבוש צנעא בידי הטורקים ב-1872 החל להסתמן שיפור בחיי קהילת צנעא ורבים מהגולים, ובכלל הרב קארה, חזרו לצנעא. הוא מונה לחכם באשי, בצד היותו אב בית הדין. הוא תמך בהבאת חכם באשי מחוץ ליהדות תימן (הרב יצחק שאול), ולאחר שנפטר חזר שוב לשמש כחכם באשי. 
הוא ניחן בזיכרון מופלג וידע בעל פה פרקים שלמים מספר היד החזקה להרמב"ם, ונודע בבקיאותו בכללי הדינים ופרטיהם. השיב תשובות רבות בהלכה וחלקן ראו אור בקבצים שונים. נודע בשמו "מארי סלימאן" ושמו הוזכר כסמל לכבוד ולהערצה. לפרנסתו עסק בצורפות.
בשנת 1881 עודד את העלייה לארץ ישראל, ועמד בראש הרבנים שהביעו את ברכתם בכתב לרב סעדיה מדמוני מראשי עולי תרמ"ב (שלהי 1881). כשהבין כי בארץ ישראל מתייחסים הספרדים בהפלייה לרעה כלפי התימנים הרעבים והעניים, הוא אסר על שלוחים (ממוצא תימני) שבאו מארץ ישראל לתימן בשליחות הקהילה הספרדית שבירושלים, לגבות כסף שיועד לקהילות הספרדים שבארץ ישראל בטענה כי "עניי עירך קודמים".
כשנשאל על ידי הפחה של תימן מדוע עזבו יהודים רבים את הארץ הסביר הרב: "הנה לילד מינקת טובה שבטובות והוא אינו מוצא קורות רוח אלא בשדי אימו. ירושלים אם ישראל, הר הבית והמקדש הם שדיה שמהם ינק עוז וכח וחיים ורוח קודש, לכן אל ירושלים תערוג נפשם."
יעקב ספיר פגש בו במהלך מסעו והתפעל מאישיותו ומכושר מנהיגותו. וכך כתב עליו: 
"חכם גדול בתורה וביראה ובחכמה הקבלה, וגם מידיעות הנהגת העולם ומוסדרי דרך ארץ והנעשה על פני תבל איננו ערום, גם כי רחוקים המה מאוד מיושבי תוגרמה (האימפריה העותאמנית), ומה גם מיושבי אירופה, ודבר אין להם עם סדרי המדינות האל. והוא מתנהג בסלסול רבנות כראוי לאיש גדול היושב על כיסא דין לכל הארץ הזאת."
רומן זעיר

עלילה

מומו מבקש מבנצי שיעשה לו טובה וייפקח עין על אחותו הקטנה, גילי (סטפני פץ'). מומו מתכנן לשכב עם חברתה הטובה של גילי, שבאה להתארח בביתם. בנצי נעתר לבקשה, משגיח על גילי בת ה-15 ומגלה שהיא חושקת בו. בנצי, שזה עתה השתחרר מהצבא,  מוצא שגם הוא נמשך אל הנערה הצעירה למרות התנגדותו של חברו מומו שרותח מזעם כאשר הוא חושד שבנצי בעל את אחותו הקטנה.

הסרט בקופות

הסרט מכר 309 אלף כרטיסים בישראל ו-973 אלף כרטיסים בגרמניה המערבית.
חמדאן בן מוחמד בן ראשיד אל מכתום

ילדותו וחינוך

חמדאן למד בדובאי בבית הספר ראשיד לבנים, ולאחר מכן בבית הספר לממשל של דובאי (كلية محمد بن راشد للإدارة الحكومية). הוא המשיך בלימודיו בבריטניה וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ב-2001, ולאחר מכן למד בבית הספר לכלכלה של לונדון.

תפקידים

בספטמבר 2006 מונה חמדאן ליושב ראש הרשות המבצעת של דובאי. ב-1 בפברואר 2018 הוכרז חמדאן כיורש העצר של דובאי (נסיך הכתר של דובאי).
ביוני 2009 הוא מונה לנשיא אוניברסיטת חמדאן בן מוחמד סמארט. כמו כן חמדאן הוא יושב ראש מוסד שיח מוחמד בן ראשיד ליזמים צעירים.
הוא גם ראש מפעל השייח מוחמד בן ראשיד ליזמים צעירים, ויושב במועצת הספורט בדובאי ובוועד מרכז האוטיזם של דובאי.
חמדאן היה חלק מהמשלחת של דובאי לאקספו 2020 אשר זכתה באירוח היריד העולמי.
חמדאן ייסד את פרס חמדאן לצילום שניתן החל משנת 2011.
חמדאן החל ביוזמה להפוך את דובאי ל”עיר הנתינה העולמית ומרכז הסובלנות והחמלה”, ובמסגרת זאת מקדם פעילות שמירת טבע וניקיון סביבתי במפרץ הפרסי.

משפחתו ותחביביו

לחשבון האינסטגרם של חמדאן יש למעלה מ־8.2 מיליון עוקבים נכון ליוני 2019; הוא מפרסם תמונות המציגות את תחביביו, הכוללות בעלי חיים (בעיקר אריות, בזים המשמשים לציד וגמלים), שירה, ספורט, ספורט אתגרי, צילום והרפתקאות.
ב-15 במאי 2019, הוא נשא לאישה את שייח'ה בינט סעיד בין תאני אל מקטום; באותו יום נישאו גם שני אחיו. נטען כי נישואים אלה נועדו לְהָזֵם את הטענות כי חמדאן הוא ביסקסואל.
חמדאן אל מקטום הוא רוכב סוסים (משתתף בתחרות שבוע אסקוט המלכותי), עוסק בצניחה חופשית ובצלילה (הוא צולל באזור פוג'אירה).
כמו כן חמדאן ידוע בכתיבת שירים רומנטיים ופטריוטיים בערבית. הוא מפרסם שירים שלו תחת שם העט פאזה (فزاع). הוא רוכב עבור אורוות גודולפין. הוא גם חבר ב- מסלול המרוצים אסקוט.
חמדאן זכה במדליית זהב בתחרות משחקי הרכיבה העולמיים (Allech FEI World 2014) שנערכו בנורמנדי שבצרפת ב-2014, וכן השתתף בקבוצה שזכתה בתחרויות אלה במדליית הזהב הקבוצתית בשנת 2012, וזכה במדליית ארד בשנת 2010. הוא הוביל צוות של חמישה רוכבי איחוד האמירויות באליפות בסמורין ב־17 בספטמבר 2016.
עזרא דותן

ביוגרפיה

נולד בשם עזרא זנדמן ב-25 בספטמבר 1937 בדנציג, גרמניה. בשנת 1940, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, העפיל עם הוריו לארץ ישראל אך גורש ממנו על ידי שלטונות המנדט והיה מגולי מאוריציוס. בשנת 1945 עלה בשנית לארץ ישראל. התגורר והשלים את לימודיו היסודיים בנהריה לאחר מכן למד בבית הספר הטכני בחיפה. בנעוריו היה חבר בקלוב התעופה לישראל.
התגייס לצה"ל במאי 1955 והתנדב לקורס טיס אותו סיים בשנת 1957. שירת בטייסת 117 בה נחשב לטייס מבטיח. במהלך יום הקרבות של 7 באפריל 1967 בחזית סוריה, נזקפה לזכותו הפלה ראשונה. במלחמת ששת הימים הוביל מבנים של מטוסי מיראז' 3 לתקיפת שדות התעופה הערביים במסגרת מבצע מוקד. תקף שלוש פעמים את שדה התעופה H-3 בעיראק. במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי קרב. באוגוסט 1968 עבר הסבה לטייס סקייהוק ומונה למפקד טייסת 109. 
במהלך מלחמת ההתשה הוביל גיחות תקיפה רבות. בשנת 1970, במסגרת מבצע קלחת 2 כנגד ריכוזי מחבלים בפתחלנד, הוביל רביעיית סקייהוקים לתקיפת סוללות תותחים סוריות. בדרכו לתקיפה נתקל במטוסי תקיפה סוריים מדגם מיג 17 וניהל כנגדם קרב אוויר זאת על אף שמטוס הסקייהוק הוא מטוס תקיפה ואינו מיועד לקרבות אוויר. במהלך מרדף הצליח לפגוע ולהפיל מיג 17 ברקטות נגד טנקים מדגם "זוני". הייתה זו ההפלה הראשונה בעולם של מטוס סקייהוק באמצעות רקטה. לאחר מכן, הפיל מיג נוסף בירי תותח וניהל קרב אוויר עם מיג שלישי ללא תוצאות. לאחר קרב זה דבק בו הכינוי "מר סקייהוק" - טייס הסקייהוק היחיד בעולם שהפיל מטוסי מיג בקרב-אוויר.
בתחילת שנות השבעים היה אחד מארבעת ממציאי המזל"ט.
במהלך שירותו עבר שני התקפי לב וניתוח לב פתוח. אף על פי כן המשיך לטוס בטייסת תובלה. בשנת 1974 מונה למפקד בח"א 27.
ביום שישי, 15 במאי 1981 טס בפעם האחרונה ולפנות בוקר המחרת, 16 במאי 1981, נפטר מדום לב.

חייו האישיים

בשנת 1961 נשא לאשה את מרי ונולדו להם שלושה ילדים.
אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס

היסטוריה

במרץ 1881 אישר בית המחוקקים של קליפורניה הקמת סניף דרומי של בית ספר ה"נורמלי" של קליפורניה במרכז לוס אנג'לס; בית ספר נורמלי (Normal School) הוא סמינר למורים והמוסד המקורי הפך לימים לאוניברסיטת המדינה בסן חוזה. סניף בית הספר בלוס אנג'לס נפתח ב-29 באוגוסט 1882, במקום שבו שוכנת כיום הספרייה המרכזית של מערכת הספרייה הציבורית של לוס אנג'לס. ב-1914 בית הספר עבר לקמפוס חדש ברחוב ורמונט שבהוליווד. ב-1919 הפך בית הספר לסניף השני של אוניברסיטת קליפורניה (עד אז, רק הקמפוס המרכזי בברקלי היה קיים) ונוסף לו מסלול לתואר ראשון. ב-1933 קבלה UCLA אישור להציע מסלול לתואר שני וב-1936 מסלול לדוקטורט. ב-1951 מונה נגיד (Chancellor) נפרד לקמפוס (עד אז ניהל נשיא האוניברסיטה של קליפורניה ישירות גם את UCLA). הדבר ביסס את מעמדה כאוניברסיטה בזכות עצמה ולא שלוחה של ברקלי.

קמפוס

בסוף שנות ה-20 של המאה העשרים, האוניברסיטה עברה לקמפוס הנוכחי שלה, שממוקם מערבית לבוורלי הילס וגובל בצפון בשכונת בל אייר. כאשר החלו הלימודים בקמפוס ב-1929, היו בו ארבעה בניינים בלבד. כיום הקמפוס כולל 163 בניינים ומשתרע על שטח של 1.7 קמ"ר.

ספורט

קבוצות הספורט של האוניברסיטה נקראים ה"ברואנז" (Bruins) וצבעם כחול וזהב. הקבוצות משתתפות בדוויז'ן 1 של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA). האולם המשמש קבוצות אלו הוא הפאולי פביליון.
בין הספורטאים המפורסמים בתולדות המכללה: ג'קי רובינסון, ג'מאל וויקס, ביל וולטון, רג'י מילר, טרוי גלאוס, בארון דייוויס, אמנדה פריד, ג'ורדן פארמר, קווין לאב, ראסל ווסטברוק וכרים עבדול-ג'באר.
חוג השלמים של אייזנשטיין

במתמטיקה, חוג השלמים של אייזנשטיין הוא החוג  כאשר  הוא שורש שלישי פרימיטיבי של היחידה. אברי החוג, הקרויים מספרי אייזנשטיין (ולפעמים מספרי אוילר), מרכיבים סריג משולשי במישור המרוכב, בדומה לשלמים של גאוס, היוצרים סריג ריבועי. השלמים של אייזנשטיין מופיעים בהוכחה של לנדאו למקרה n=3 במשפט האחרון של פרמה, שאותו הוכיחו אוילר ולז'נדר באופן ישיר יותר.
חוג השלמים של אייזנשטיין הוא תחום שלמות אוקלידי, שהוא חוג השלמים של שדה המספרים . את פעולת הכפל אפשר לחשב מן הזהות . הנורמה של מספרי אייזנשטיין היא . בחוג הזה יש ששה איברים הפיכים: החזקות של .

הראשוניים של אייזנשטיין

הראשוניים בחוג השלמים של אייזנשטיין שייכים לשלוש קבוצות: (1) ראשוניים טבעיים השקולים ל-2 מודולו 3; (1) המספר , שהנורמה שלו היא 3; (3) מספרי אייזנשטיין בעלי נורמה ראשונית השקולה ל-1 מודולו 3 (כגון  שהנורמה שלו 7, או  שהנורמה שלו 19).
יחסי אוסטריה–סלובקיה

שלטון בית הבסבורג

במאה ה-11 סופחו שטחי סלובקיה לממלכת הונגריה, ולאחר מותו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה סופחה סלובקיה יחד עם חלק משטחי הונגריה לשלטון בית הבסבורג. בתחילת המאה ה-19 נכנסה סלובקיה ביחד עם ממלכת הונגריה לתוך האימפריה האוסטרית. במהלך אביב העמים בשנים 1848–1849, תמכו הסלובקים בקיסר אוסטריה, בתקווה לפרוש מהחלק ההונגרי (ממלכת הונגריה) של האימפריה האוסטרית, לתוך החלק האוסטרי, אולם הדבר לא עלה בידם. עם הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 והכללת סלובקיה בתוכה, סבלו הסלובקים ממדיניות דיכוי שנועדה להטמיע את הסלובקים בתוך העם ההונגרי. בתי הספר התיכוניים בסלובקיה נסגרו בשנים 1874–1875, והשפה ההונגרית נכפתה על הסלובקים.

צ'כוסלובקיה

לאחר נפילת האימפריה במלחמת העולם הראשונה, נוצרה צ'כוסלובקיה כאיחוד בין השטחים הצ'כיים לשטחים הסלובקיים שהשתייכו לממלכת הונגריה. צ'כיה, שבה שכנה בירת המדינה המאוחדת פראג, הייתה הרכיב הדומיננטי בפדרציה מבחינה כלכלית ופוליטית. המיעוט הגרמני הגדול במדינה, שישב בעיקר בחבל הסודטים שבצפונה של צ'כיה, קיים יחסים מתוחים עם השלטון הצ'כוסלובקי. גרמניה הנאצית השתמשה במיעוט זה כתירוץ לפלישתה לחבל הסודטים בשנת 1938 וליתר חלקי צ'כוסלובקיה במרץ 1939. לאחר הפלישה הנאצית הפכה צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה וניתנה תחת שליטה נאצית ישירה ודיכוי אכזרי, ואילו סלובקיה הייתה למדינת חסות נאצית. בשלהי מלחמת העולם השנייה שחרר הצבא האדום את שטחי צ'כוסלובקיה מיד הנאצים, והוקמה מחדש מדינת צ'כוסלובקיה, למעט שטחי רותניה שנמסרו לברית המועצות.
בשנת 1948 הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית המקורבת לברית המועצות, והייתה חברה בברית ורשה, ועל המדינה ירד מסך הברזל.

סלובקיה

השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה הופל במהפכת הקטיפה בשנת 1989, ובאותה שנה נפתחו גם הגבולות בין צ'כוסלובקיה לאוסטריה, מה שזירז את נפילת חומת ברלין. בשנת 1992 הוביל ראש ממשלת סלובקיה ולדימיר מצ'יאר מהלך של הפרדה מהרפובליקה הצ'כית, ובעקבותיו פוצלה המדינה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה, בדרכי שלום, באופן רשמי ב-1 בינואר 1993. עם הקמת סלובקיה, הוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות, וכיום חברים שתי המדינות באיחוד האירופי.
מכיוון ששתי המדינות חברות כיום באיחוד האירופי וחתומות על הסכם שנגן, הגבולות פתוחים בין המדינות, ואין שום הגבלת מעבר ביניהם.
המדינות חולקות ביניהם גבול באורך 91 ק"מ, וכ-35,000 סלובקים חיים בתחומי אוסטריה.

יחסים דיפלומטיים

לאוסטריה יש שגרירות בברטיסלבה, ואילו לסלובקיה יש שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות באייזנשטאדט, אינסברוק, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
גבירתי הנאווה (סרט)

פרסים ומועמדויות

הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב; הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, הבמאי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. ובשתי מועמדויות; השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ושחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. בנוסף הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר ובמועמדות לפרס בקטגורית השחקן הטוב ביותר.
בשנת 1998, מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-91 ברשימת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים. אולם, במהדורה של שנת 2007 הסרט נותר רק מועמד לרשימה.

רימייק

בשנת 1995, מנהלי פוקס המאה ה-20 התלבטו לעשות רימייק מצויר לסרט "אנסטסיה" משנת 1956 או לסרט "גבירתי הנאווה". לבסוף, הם הכריעו לטובת הראשון שיצא ב-1997 והפך להיות אחד הסרטים הרווחים ביותר לשנה זו.
ביוני 2008, דווח שהשחקנים קולין פירת' וקירה נייטלי יגלמו את היגינס ואלייזה בהתאמה בסרט מאותחל שהיה אמור לצאת ב-2010 על ידי סרטי קולומביה. בנוסף, דווח כי אמה תומפסון תכתוב את התסריט. בדצמבר 2009, נבחר ג'ון מאדן לביים את הסרט.
ג'ורג' קלוני ובראד פיט ניסו לקבל את התפקיד של היגינס, אך לבסוף ויתרו על התפקיד לטובת פירת'. במרץ 2010, דווח שקארי מאליגן תחליף את נייטלי בתפקיד אלייזה.
במאי 2014 דווח כי הרימייק לא ייצא לפועל.
אייר גרינלנד

תולדות החברה

החברה נוסדה על ידי חברת התעופה סקנדינביאן איירליינס וחברת כרייה מקומית והחלה לפעול בנובמבר 1960 תחת השם Greenlandair.
בשנת 1962 הפכה לחברה ממשלתית כאשר הבעלות עברה לממשלה המחוזית של גרינלנד ושל דנמרק. בשנת 2000 שונה שמה ל'אייר גרינלנד'. 
החברה שייכת לממשלת גרינלנד (37.5%), סקנדינביין איירליינס (37.5%) וממשלת דנמרק (25%). נכון להיום מועסקים בחברה כ-570 בני אדם.
בשנת 2003 זכתה החברה במכרז להפעלת טיסות לנמל תעופה טול הנמצא דרומית לקאנק. לפני כן חברת SAS (סקנדינביין איירליינס) הפעילו את הטיסות.
מיה קירשנר

ביוגרפיה

קירשנר נולדה להורים יהודים בטורונטו, קנדה; אביה, שלדון קירשנר, עיתונאי, נולד במחנה עקורים בגרמניה להורים מפולין. אמה, אתי (הנרייטה) נולדה בבולגריה ועלתה לישראל, והתגוררה ביפו. השניים נפגשו בישראל ובהמשך נישאו. הם היגרו לקנדה, שם נולדה מיה קירשנר. קירשנר בילתה בישראל חלק מילדותה, והיא דוברת עברית בסיסית. למיה אחות צעירה.
קירשנר היא בוגרת אוניברסיטת מקגיל במונטריאול, בה למדה ספרות רוסית, והתמחתה גם בתעשיית הקולנוע במאה ה-20.

קריירה

בשנת 1993 שיחקה תפקיד של סדיסטית דומיננטית בסרטו של דניס ארקאן "אהבה ושרידי אנוש". על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס הג'יני (המקביל הקנדי לפרס האוסקר) כשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנה שלאחר מכן שיחקה בסירטו של אטום אגויאן, "אקזוטיקה", ועל הופעתה זו זכתה ב"פרס המבקרים" בפסטיבל קאן. כן שיחקה קירשנר בסרטים הוליוודיים המיועדים לקהל הרחב כגון "העורב: עיר המלאכים", מסדרת העורב ואחרים. ב-2001 שיחקה בסרט הקומדיה "קטע מהסרטים" לצד כריס אוונס. ושיחקה בסדרת האימה "נהר הזאבים" ששודרה תחילה ב-CBS ולאחר מכן ב-UPN. 
קירשנר השתתפה בין השנים 2001-2005 בסדרה "24" בתור מנדי הטרוריסטית הביסקסואלית. מנדי הופיעה בשלושת הפרקים הראשונים של העונה הראשונה של הסדרה, ובהם הוכיחה כישורים יוצאי דופן בתחום הטרור. היא שבה והופיעה בפרק האחרון של סוף העונה השנייה, וניסתה להתנקש בחיי הנשיא דייוויד פאלמר באמצעות נשק ביולוגי, כאשר לחצה את ידו. כן שבה והופיעה בעונה הרביעית, כחלק מחבורתו של הארכיטרוריסט מרואן. מנדי נתפסה על ידי גיבור הסדרה, ג'ק באואר, אך קיבלה חסינות מתביעה בגין מעשי הטרור שביצעה בארבע העונות הקודמות, בתמורה למסירת מידע על מקומו של מרואן. היא היחידה מבין "הרעים" בסדרה שנותרה בחיים.
קירשנר כיכבה בין השנים 2004-2009 בסדרה "ישנן בנות" בתפקיד רגיש יותר מעולמן של נשים לסביות, בה היא משחקת סופרת מתוסבכת, ומבולבלת מבחינה מינית בשם ג'ני שכטר.
בשנת 2006 בסרטו של בריאן דה פאלמה, "הדליה השחורה", המתאר תעלומת רצח ידועה בשם זה שאירעה ב-1947, בו כיכבה לצד סקרלט ג'והנסון וג'וש הארטנט. קירשנר נועדה לשחק בסרט את התפקיד הנשי הראשי, אך משנקלעה ההפקה לקשיי מימון, לוהקה לתפקיד הילרי סוונק, וקירשנר הועברה לתפקיד משני. עם זאת, על אף שדמותה בסרט, השחקנית אליזבת שורט נרצחת כבר במהלך הדקות הראשונות, ויתר הסרט עוסק בתפיסת רוצחיה, החליט דה פאלמה לעבות את הדמות, ולהוסיף לה דקות משחק, באמצעות הקרנת "מבחני בד" וסרטים בהם שיחקה הדמות אליזבת שורט בטרם נרצחה, ותפקידה של השחקנית הנרצחת הפך לתפקיד חשוב ומהותי בסרט. גם בסרט זה מופיעה קירשנר בסצינות מין נועזות, המפגינות מיניות אמביוולנטית.
ב-2008 פירסמה קירשנר ספר בשם "אני חיה כאן" (I Live Here), בו הביאה את סיפוריהן של פליטות - נשים וילדות ממקומות כצ'צ'ניה, סיודאד חוארס ומלאווי. הספר כולל איורים של אמני קומיקס ידועים. הספר יצא בהוצאת רנדום האוס, וקירשנר תתרום את רווחיו לארגון אמנסטי אינטרנשיונל שגם סייע בהוצאת הספר לאור. נושא הפליטים מעסיק את קירשנר, והיא ביקרה מספר פעמים במחנות פליטים בעולם.
בשנת 2013 החלה לגלם את קניה רוזווטר בסדרת המדע הבדיוני "התנגדות", למשך 2 עונות. 
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "הסוד של מילטון" לצידם של מישל רודריגז ודונלד סאת'רלנד.
החל משנת 2017 מגלמת קירשנר את דמותה של אמנדה גרייסון, אשתו של סארק, אמו של ספוק ואמה המאמצת של מייקל ברנהאם בסדרה מסע בין כוכבים: דיסקברי.
כנסיית השילוש הקדוש בירושלים

היסטוריה

באמצע המאה ה-19 גבר זרם הצליינים הנוצרים לארץ, מה שהוביל את הכנסייה הרוסית, בעזרת הצאר אלכסנדר השני, לפעול לבניית אכסניות ושירותים שונים לטובת הצליינים הרוסים, באזור שיקרא "מגרש הרוסים". כחלק מבניית המגרש החלה בניית הכנסייה בשנת 1860. בשנת 1864 הסתיימה בניית חזית הכנסייה החיצונית, אך אז פסקה הבנייה בגלל בעיות תקציב. רק בשנת 1872 נחנכה הכנסייה בטקס רב רושם שבו השתתף הדוכס הגדול ניקולאי, אחיו של אלכסנדר השני. בשנים הבאות שימשה הכנסייה בעיקר את הצליינים ששוכנו באכסניות שבמגרש הרוסים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ונפילת שלטון הצאר ברוסיה במהפכת פברואר, פסק זרם הצליינים לארץ הקודש, והכנסייה נותרה מוחזקת בידי קומץ נזירים מקומיים וחדלה לפעול כמעט לגמרי. המבנה הוזנח, ובמהלך תקופת המנדט היה קשה מאוד להגיע אליו, עקב הפיכת המתחם כולו למתחם שלטוני בריטי. לאחר קום המדינה והסדרת ענייני הנכסים במגרש הרוסים, חזרה הכנסייה לפעול, שופצה והפכה שוב למוקד לצליינים רוסים.

מבנה הכנסייה

הכנסייה נבנתה מלכתחילה לשימוש מקומי בלבד לצליינים שוכני מגרש הרוסים. ההנחה הייתה כי הצליינים יעדיפו לשאת את תפילותיהם החשובות בכנסיות ההיסטוריות שבעיר העתיקה. לכן הכנסייה אינה גדולה - היא המבנה הקטן ביותר בשטחו מבין מבני מגרש הרוסים, אך גובהה, מיקומה והסגנון המפואר שלה הופכים אותה למבנה בולט. 
את הכנסייה תכנן האדריכל הרוסי מרטין איוונוביץ' אפינגר, כבזיליקה הכוללת אולם תווך ושתי סטראות ארוכות, בחזיתה אפסיס מעוגל, וחדרים מעוגלים בצדיה. הכנסייה בנויה אבן לבנה ולה שמונה מגדלים שבראשם כיפות, שהיו צבועות במשך שנים בירוק ועתה הן מצופות נחושת, ובראשן צלבים. מבנה הכנסייה כולל אלמנטים רנסאנסיים כגון רצועה לומברדית, חלונות מעוטרי עמודים בנוסח נאו קלאסי וחלונות עוורים. הכנסייה מזכירה במראה את מנזר העלייה לשמים שנמצא בקרמלין שבמוסקבה.
בן ציון פלמן

הרב שלום בן ציון פלמן (כ"ד בסיוון תרצ"ד, 7 ביוני 1934 - י"ב בשבט תשע"ה, 1 בפברואר 2015) היה פוסק הלכה חרדי-ליטאי. רב קהילת "נחלת משה" בבני ברק ומחבר סדרת ספרי ההלכה "שלמי תודה".

ביוגרפיה

בנו של הרב שמואל, רב קהילת היכל מאיר בתל אביב, בנו של הרב שלום בן ציון רבה של זאגר בליטא ותלמידו של הרב חיים מבריסק. לאחר שהסב נפטר בצעירותו, עלה אביו לארץ ישראל יחד עם אמו בעודו בחור, בהמלצת הרב אלחנן וסרמן (עמו למד בחברותא בזמן מלחמת העולם הראשונה בסמילוביץ', בזמן שאביו כיהן כר"מ בישיבת ראדין הגולה). אביו התקבל לכהן כר"מ בישיבת אור זורח בהמלצת הרב וסרמן, ובהמשך שידכו הרב וסרמן לבתו של הרב צבי הירש גוטמן משגיח ומנהל ישיבת אוהל תורה.
נולד בתל אביב. למד בתלמוד תורה יסודי התורה בעיר. בבחרותו נסע לחזון איש לדבר עמו בלימוד, ובהמלצתו החל ללמוד בישיבת פוניבז' למרות גילו הצעיר, הוא היה אז בן 15. בשנת תשי"ח נישא לשרה פיגה, בתו של הרב אברהם יצחק רוטשטיין, (נפטרה באוגוסט 2018), והמשיך ללמוד בכולל פוניבז'. בהוראת רבי יעקב ישראל קנייבסקי החל למסור שיעורי הלכה בכולל. בהמשך התמנה לדיין, בבית דינו של הרב נסים קרליץ.
בשנות ה-90 התמנה בהמלצת הרב שך לרב קהילת "נחלת משה" בבני ברק.
בשנתיים האחרונות לחייו נחלש, ובמוצאי שבת י"ב בשבט נפטר בשנתו. בלוויתו השתתפו הרב שטיינמן והרב חיים קנייבסקי. הספידוהו הרב שמואל יעקב בורנשטיין, הרב יעקב אדלשטיין, הרב גרשון אדלשטיין, הרב ברוך דב פוברסקי והרב ברוך דב דיסקין.
בנו הרב צבי מונה לכהן במקומו ברבנות. חתניו הם הרב אברהם יצחק ליפקוביץ', בנו של הרב מיכל יהודה ור"מ בישיבת בית מדרש עליון והרב שלמה גרוסברד (בנו של הרב שרגא גרוסברד). בין גיסיו, הרב חיים שלמה ליבוביץ, הרב פינחס שרייבר, החוקר הרב דב צבי רוטשטיין והרב עוזיאל משה רוטשטיין. דודו (מצד אמו) היה הרב מנדל קפלן ר"מ בישיבת פילדלפיה ובן דודו מצד אמו היה הרב יוסף ישראלזון, חתנו של הרב אלישיב.
רדיבוי קוראץ'

קריירת מועדונים

קוראץ' נולד בעיר סומבור שבסרביה, עת הייתה חלק מממלכת יוגוסלביה. בגיל 16 החל לשחק עבור קבוצת אוקק בלגרד, ובמהרה הפך לשחקן מפתח בקבוצה וזכה לכינוי זוּקוֹ (Žućko) אשר ליווה אותו לאורך הקריירה. בתקופתו בבלגרד זכה עם קבוצתו ארבע פעמים באליפות ליגת העל היוגוסלבית, והוביל את כל קלעי הליגה בשבע עונות שונות, עם ממוצע כולל של 32.7 נקודות למשחק. כמו כן הוביל את קבוצתו שלוש פעמים לשלב חצי גמר גביע אירופה לאלופות, שהייתה ליגת הכדורסל הבכירה למועדוני כדורסל באירופה.
בשלב שמינית גמר גביע אירופה 1964/1965 קלע קוראץ' 71 נקודות במשחק הראשון בסדרה (מתוך שניים) מול קבוצת אלוויק, ובמשחק השני קבע את שיא הליגה עם 99 נקודות מתוך ה-155 שקלעה קבוצתו.
בעונת 1967/1968 עבר לשחק בקבוצת סטנדרד לייז', אותה הוביל לזכייתה הראשונה באליפות ליגת העל הבלגית. בעונה העוקבת שיחק בפטררקה פדובה מהליגה האיטלקית, והוביל את כל קלעי הליגה עם 581 נקודות.

נבחרת יוגוסלביה

קוראץ' החל לשחק עבור נבחרת יוגוסלביה בכדורסל באליפות אירופה 1959, ובתשע השנים הבאות זכה עם נבחרתו במדליית כסף באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), שתי מדליות כסף באליפויות העולם (1963 ו-1967) ושתי מדליות כסף (1961 ו-1965) ומדליית ארד (1963) באליפויות אירופה.
באולימפיאדת רומא (1960) הוביל קוראץ' את כל הקלעים בטורניר עם 23.6 נקודות בממוצע למשחק, אך נבחרתו סיימה במקום השישי. כמו כן בטורנירי אליפות אירופה 1959, 1961 ו-1963 הוביל קוראץ' את טבלת הקלעים (עם ממוצעים של 27.6, 24.0 ו-26.4 נקודות למשחק, בהתאמה), ובאליפות אירופה 1961 אף נבחר ל-MVP של הטורניר.

מורשתו

בשנת 1971 נקרא על שמו גביע קוראץ', אשר היה טורניר הכדורסל השלישי בחשיבותו באירופה. בשנת 2002, לאחר שהתפרק טורניר גביע קוראץ', שינתה פדרציית הכדורסל של סרביה את שם גביע הליגה הסרבית ל"גביע רדיבוי קוראץ'".
בשנת 1991 נכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א, בשנת 2007 הוצג כחבר בהיכל התהילה של פיב"א ובשנת 2008 נבחר לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג.
מנוף (משחק)

מנוף (באנגלית: Claw crane) הנו סוג של משחק ארקייד המאפשר להרים פרסים שונים (בדרך כלל צעצועים) בעזרת מנוף מכני קטן עם תפסנים בו השחקן שולט באמצעות ג'ויסטיק המוצב בקדמת המכונה.
המכונה נמצאת לרוב באולמות משחקי וידאו, סופרמרקטים, מסעדות, בתי קולנוע, קניונים, ואולמות באולינג.

משחקיות

מכונות Claw crane כוללות פרסים שונים (בדרך כלל צעצועים או חלופות כגון תכשיטים, כובעים, כדורים, בובות, חולצות, ממתקים או מוצרי אלקטרוניקה). הפרסים היקרים יותר בדרך כלל מוצבים בתוך שקיות פלסטיק על מנת שיהיה יותר קשה להרים אותם.
על מנת לשחק במשחק השחקן צריך לשים במכונה את כמות המטבעות הנדרשת, ובעקבות כך השחקן מסוגל להניע את הג'ויסטיק בקדמת המכונה השולט על מנוף קטן במשך זמן מוגבל (כל פעם בסביבות 15 עד 30 שניות). השחקן יכול להניע את המנוף קדימה, אחורה ולצדדים. במכונות מסוימות, השחקן מסוגל לשפר את המיקום של המנוף בעת שהוא יורד לתפוס את האובייקט שמתחתיו.
לאחר שהשחקן מיקם את המנוף מעל לפרס שברצונו להרים ולוחץ על הכפתור שעל הג'ויסטיק (או לחלופין בתום הזמן שבמהלכו ניתן להזיז את המנוף), המנוף יורד ומנסה לאחוז באובייקט שמתחתיו באמצעות התפסנים שבקצה המנוף. לאחר מכן המנוף חוזר למעלה לפינה שבקדמת המכונה ושם התפסנים נפתחים ומשחררים את האובייקט שנתפס. אם השחקן הצליח לתפוס פרס כלשהו, הפרס נופל לתוך פתח בתחתית המכונה אשר ממנו השחקן יכול לאסוף את הפרס.

היסטוריה

הגרסה הראשונה של מכונת ה-Claw crane מתוצרת טאיטו, החלה להימכר ביפן בשנת 1965. המכונות הראשונות היו קטנות ממדים והכילו רק עצמים זעירים כמו סוכריות. במחצית השנייה של שנות השמונים החלו לצאת גרסאות חדשות של המכונה בגודל הנוכחי שלה.
בארצות הברית מכונות ה-Claw crane הופיעו לראשונה ברשת המסעדות של פיצה האט במחצית השנייה של שנות השמונים, כאשר בהמשך הם החלו להופיע ברשתות אחרות.

שיעורי הזכייה

שיעורי הזכייה במכונות ה-Claw crane תלויים במספר גורמים, בהם תצורת המכונה, מיומנות השחקן, סוג המכונה, ובפרסים הזמינים (הגודל, הצפיפות, והמבנה שלהם). סיבות אופייניות לכך שהשחקן לא יצליח להרים את הפרס עשויות להיות בשל חוסר הניסיון של השחקן, תפסנים מוחלשים בקצה המנוף, או התצורה הספציפית של המנוף. מנופים מודרניים רבים משתמשים בפועל במחשב שקובע מה יהיה שיעור הזכיות על פי הגדרות שהוגדרו מראש על ידי בעל המכונה, וקובעות שהתפסנים יתפסו במידת עוצמה רבה את האובייקט רק לאחר אחוז מסוים של ניסיונות קודמים. בכל מכונות ה-Claw crane המודרניים מסוגל בעל המכונה לכוון את העוצמה שבה התפסנים יאחזו באובייקטים ואת מידת הקרבה של התפסנים בעת האחיזה (בדרך כלל ניתן לשנות תצורה זו על ידי סיבוב הברגים הנמצאים על גבי המנגנון או שינוי הפוטנציומטרים על גבי המעגל המודפס של המכונה). בחלק מהמכונות ישנה תכונה המכונה "two-level claw power" אשר גורמת לכך שבתחילה על אף שהתפסנים יאחזו במלוא העוצמה באובייקט, בעת שהאובייקט מורם מוחלשת אחיזת התפסנים לאחר השהיה קצרה אשר גורמת למנוף להשמיט את הפרס חזרה.

חוקיות

היכולת של בעלי המכונות להגדיר את מידת העוצמה של התפסנים במנוף ואת שיעורי הזכייה מעלים את השאלה אם המכונות הללו צריכות להיחשב למכונות הימורים במובן המשפטי, בדומה למכונות מזל. בארצות הברית, מכונות ה-Claw crane בדרך כלל פטורות מן החוקים המסדירים מכונות הימורים.
בתחומי שיפוט אחרים, בהם אלברטה שבקנדה, מכונות ה-Claw crane אינן חוקיות אלא אם כן השחקן רשאי לשחקן באופן חוזר ונשנה עד שהוא מצליח לזכות בפרס.