משטרי אחריות בדיני נזיקין

נזק

רוב העוולות דורשות נזק. לא ניתן לתבוע אלא אם כן מתקיים נזק. רכיב הנזק הוא גם המפריד בין דיני הנזיקין לבין דיני העונשין. ישנו הבדל גדול גם מבחינה היסטורית – דיני העונשין התפתחו מתוך דיני הנזיקין. לדוגמה, בדיני העונשין ישנן עבירות ניסיון – אין הכרח שנגרם נזק או תוצאה. 
בדיני נזיקין, ישנן שתי עוולות – תקיפה (§23) לפקודת הנזיקין והסגת גבול (§29) לפקודה – בהן לא בהכרח נגרם נזק. – שתי עוולות אלה הן עוולות per se. התנהגות שהיא רעה כשלעצמה, ובעלות חומרה רבה מבחינה מוסרית. הצדקה היסטורית: במשפט המקובל למדו על הזכות מן הסעד. היו צווים שאסרו על הסגת גבול ועל תקיפה.

משטרי אחריות בנזיקין (יסוד נפשי)

דיני הנזיקין לא מתעניינים בדרך כלל ביסוד הנפשי של גורם העוולה, מניע חיובי לא יכשיר פעולה אסורה, ומניע שלילי לא יקנה עלית תביעה אם ההתנהגות עצמה הייתה כדין. דיני הנזיקין מתרכזים ביסוד הנפשי העומד מאחורי ההתנהגות.
היסוד הנפשי בנזיקין שונה מעונשין: במסגרת השאלה מה יכול להיחשב כעוולה, דיני נזיקין דומים לדיני העונשין אך באופן פחות דרמטי מבחינים בין היסוד התודעתי לבין היסוד הרגשי/רצוני. 
בכל הקשור למישור התודעתי - האם אני מודע למה שאני עושה? זו שאלה חשובה בדיני הנזיקין - מישור התודעה הוא מרכזי במישור הנפשי. האם הייתי מודע בפועל להתנהגות? או למחדל שלי? האם יש מודעות בכוח -לא הייתי מודע אך יכולתי להיות מודע, או שאין מודעות כלל - זו שאלה חשובה מאוד מבחינה נזיקית. לגבי היסוד הרצוני - זו שאלה פחות חשובה בנזיקין והרבה יותר חשובה בעונשין ולא במקרה. דיני הנזיקין עוסקים פחות 
בגמול, עונש - והרבה יותר בלפצות. פחות חשוב לנו כמה אשמה מוסרית יש שם. לכן ההבחנה בין ידיעה לכוונה היא די חלשה בנזיקין - קיימת אך לא כה חשובה.
המקבילה של המדרג של היס"נ מעונשין נקרא משטרי אחריות - זה מקביל בעונשין לסוגים השונים של היסוד הנפשי.
המדרג של היסודות הנפשיים/משטרי אחריות:
פקודת הנזיקין לא מפרטת רמות של אחריות ולא מסווגת דרגות של רשלנות. בפקודה אין שימוש במונחים של אחריות מוחלטת, אחריות חמורה או מוגבלת, או אחריות רגילה, אנו מסיקים מתוכן העוולה ומהגדרת ההתנהגות האסורה מהו היקף האחריות והאם היא רגילה חמורה או מוחלטת.
מדרג היסודות הנפשיים בדיני הנזיקין – משטרי אחריות:
הסדר הוא מהמשטר הנוח ביותר לנתבע-המזיק ונסיים במשטר שהוא הכי טוב לתובע-הניזוק, ורוב הסיכויים שמנצחים איתו בנזיקין, נטל ההוכחה הוא על התובע ולכן הוא צריך להוכיח את היסוד הנפשי {משטר האחריות}. 
מהו משטר האחריות הכי טוב לנתבע כאשר נגרם נזק? ייתכן שאני גורם נזק שאני אפילו לא צריך לשלם - כיוון שיש משטרי חסינות. 
הבא בתור הכי טוב לנתבע - שהעוולה תדרוש כוונה: יצטרכו להראות שהתנהגותו גרמה לנזק ושיש קשר סיבתי בין ההתנהגות לנזק, אך זה לא מספיק - יצטרכו להראות שבאופן סובייקטיבי הייתה לו כוונה. דוגמה - תקיפה סעיף 23. אמרנו שבדיני הנזיקין ההבחנה כוונה וידיעה אינה כה חשובה - ביחד עם הכוונה אפשר לשים גם את הידיעה ואין הבדל משמעותי ביניהן. עוולה שדורשת ידיעה - גרם הפרת חוזה: מישהו מתערב בין צדדים בחוזה ואומר לחייב חוזי - אל תקיים את החוזה איתו, תקיים אותו איתי- סעיף 62 לפקודה. 
- ההבחנה מה זה זדון לא כה חשובה, פעמים רבות הפסיקה פירשה את זה כידיעה. זאת כי ההבחנה בין כוונה לידיעה אינה כה חשובה. הזדון צריך להיות כלפי זה שאני יודע שאין ממש בתביעה הזו.
נטל ההוכחה הוא על התובע ולכן הוא צריך להוכיח את היסוד הנפשי. 
מה המשטר הבא שהוא פחות טוב לנתבע אך עדיין לא טוב לתובע?
השלב הבא: רשלנות שהיא העוולה הכי גדולה בנזיקין, אחר כך יש לנו אחריות חמורה שהיא גם עוולה גדולה בנזיקין. 
בסוף יש לנו אחריות מוחלטת שהיא הכי גרועה לנתבע. 
- (באשמה מוסרית-כוונה- לא היית בסדר סובייקטיבית, ברשלנות לא היית בסדר אובייקטיבית ובאחריות מוחלטת אתה יכול בכלל להיות הכי בסדר ותצטרך לפצות).
סוגי האחריות-הגדרות:
במילים אחרות ההסדר יהיה-
א. חסינות- 
ב. כוונה/ידיעה – 
ג. רשלנות – ידיעה בכוח –
ד. אחריות חמורה –
ה. אחריות מוחלטת- 
מרבית המקרים נשלטים או על ידי רשלנות או על ידי אחריות חמורה. ברשלנות די להראות שלנתבע ישנה אשמה חברתית, שהתנהג באופן בלתי סביר שסטה מאיזה שהוא סטנדרד. באחריות חמורה עצם הקשר הסיבתי בין הנזק להתנהגות הנתבע מספיקים כדי להקנות זכות לפיצוי.

כוונה

ההבחנה בין ידיעה לכוונה הרבה פחות חשובה בדיני הנזיקין מענפי משפט אחרים, יהיה קשה להוכיח ולהראות זאת אם העוולה דורשת כוונה. לדוגמה סעיף התקיפה 23 לפקודה. 
יחד עם הכוונה אפשר לשים ידיעה אין הבדל משמעותי.

אחריות חמורה

אחריות ללא בדיקת אשמה עם הגנות האחריות קמה ללא צורך בהוכחת אשמה ואפילו אם בידי התובע להוכיח שהנתבע התרשל אין בכך צורך, די בעובדה שנגרם נזק. לדוגמה חוק האחריות למוצרים פגומים: בחוק זה קיימת מוטלת האחריות על היצרן לנזקים שעלולים להיגרם ממוצריו הפגומים, למעט אם יוכל היצרן לעמוד בהגנות הקבועות בחוק.
מה שמבדיל בין אחריות חמורה למוחלטת זה שבאחריות חמורה מכירים במספר הגנות המאפשרות לנתבע להתחמק מאחריותו ההגנות מתבססות על התנהגות התובע, עליו כלל לא דיברנו - דיברנו רק ביחס לנתבע עד כה.
זו שאלה אחרת מה החשיבות של התנהגות התובע - זה יעשה את ההבדל בין אחריות חמורה למוחלטת: באחריות מוחלטת הנתבע לא מעניין אותי - הוא בכל מקרה צריך לשלם, אך האחריות חמורה אני נותן לו הגנה אחת משמעותית: באחריות חמורה אני מאפשר לנתבע להתגונן באמצעות התנהגות התובע: אם התובע לא היה בסדר, באחריות חמורה זה מציל אותי. באחריות מוחלטת לא אכפת לי אם זה שדרסתי היה שיכור, ובאחריות חמורה זה יציל אותי.

אחריות מוחלטת

אחריות מוחלטת הייתה קיימת בחקיקה הישראלית עד שנת 1995, וכיום, הוחלפה באחריות קפידה.
אחריות מוחלטת (לפני 1995): אחריות מסוג "אחריות מוחלטת" היא האפשרות המקלה ביותר על הניזוק במשפט הישראלי, שכן לפיה על הניזוק להוכיח הך שנפגע, קרי - שאירע המקרה הגופני המתואר בחוק, מבלי צורך להתייחס לנסיבות שהובילו למקרה. באופן זה, מרגע שהוכח קיומו של נזק או אירוע מסוים, מוטלת על הפוגע אחריות מוחלטת, מבלי שמהחוקק ובית המשפט מתייחסים למצבו התודעתי, מצבו הנפשי ונסיבותיו המסוימות שהובילו את המזיק לבצע את הנזק. ישנן מספר סיבות לסוג אחריות זו, בהן, רצון לחסוך לגבי עבירות קטנות יחסית את שלב הוכחת היסוד הנפשי של המבצע. וכן, הסדרת תקן התנהגותי בחברה, אשר הסותה ממנו יעבור עבירה, מבלי משקל לנסיבות שגרמו לו לעבור אותה (לדוגמה, נסיעה ללא רישיון). על עבירות אחריות מוחלטת כמעט ואין הגנות, שכן - משהוכח עצם קרות האירוע, הוכחו כל הרבדים המשמעותיים לתיק. מסיבה זו, במהלך השנים, ביקרו בתי המשפט בישראל את מושג האחריות המוחלטת, וראו בעין לא יפה אחריות אשר שוללת מן הנאשם או הנתבע את היכולת להסביר ולהגן על עצמו, וכן מונעת מבית המשפט לעיין במחשבות והרגשות שהובילו לאירוע. בתגובה לדברי הביקורת, בתיקון ה-39 לחוק העונשין, הוחלפה האחריות המוחלטת באחריות קפידה: כלל העבירות בחוק העונשין המתייחסות בלשונן לאחריות מוחלטת, או פורשו בעבר על ידי בתי המשפט כעבירות אחריות מוחלטת, מפורשות כעת כעבירות אחריות קפידה. 
אחריות קפידה (אחרי 1995): השוני בין האחריוּיוֹת בכך שבעוד על אחריות מוחלטת כמעט ואין הגנות, באחריות קפידה יכול הנאשם או הנתבע, לטעון להגנתו שעשה ככל הניתן כדי להימנע מהאירוע. הגנה זו היא הגנה חלשה ביותר, שכן על פי רוב בני אדם אינם עושים את "כל הניתן" ובכל רגע נתון כדי להימנע מביצוען של עבירות, ובכל זאת, היא שרישה וקיימת.

סקירת דין

אין בפקודת הנזיקין סעיפים המדברים על משטרי אחריות את האחריות הרלוונטית של עוולות אפשר להסיק מהעוולה עצמה, או ממה שמשתמע ממנה.
נושא משטרי האחריות אינו מוסדר בצורה חד משמעית בחקיקה הישראלית עם זאת ישנם מספר סעיפים בפקודת הנזיקין שמדברים על אחריות

מבט לעתיד

המבט ינבע מהגישה הכלכלית למשפט שבה יש חשיבות רבה לרכוש אך זה יעמוד בסתירה לרצון בית המשפט לחזק הגנה על הגוף ולהחליש אותה על רכוש. 
בהצעת חוק דיני הממונות נושא האחריות בנזיקין המוזכרים בס' 364–372 מתייחסים לאופן שבו תחולק האחריות בין האחראים לנזק אם יש כמה כאלה, הצעת החוק מדברת גם על הגנות שיעמוד לזכות הנתבע כאשר לא יכול לצפות את הנזק ובעצם יגרמו לתובע להוכיח את אשמת הנתבע.
הצעת החוק שומרת על איזון בין הגישה הכלכלית של המשפט שמאדיר את עליונותו של הרכוש לבין רצון בית המשפט לשמור על קדושת הגוף ולהפוך את ההוכחה בדבר נזק שנגרם לגוף פחות קשה מאשר הייתה בעבר