google/wiki40b huggingface dataset:
קנדל וורטס

ביוגרפיה

וורטס נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה, לג'יל ולארנו וורטס. יש לה עוד שתי אחיות גדולות, שרלוט וריילי וורטס. היא התחילה לרקוד בגיל שנתיים.

קריירה

לפני הצטרפותה של קנדל לסטודיו של אבי לי מילר, קנדל למדה בבתי הספר למחול Rogers Dance בפיטסבורג ובסטודיו 19 בקרנברי טאונשיפ, פנסילבניה. קנדל וורטס ואמה ג'יל הן חברות קבועות בלהקה של אבי לי מילר, הלהקה עליה מבוססת הסדרה רקדניות קטנות. הן הצטרפו לסדרה רקדניות קטנות בעונה השנייה, בשנת 2012.
בשנת 2012 וורטס רקדה בתור רקדנית רקע בקליפ "summer love song".
בשנת 2014 רקדה ושרה בקליפ "freaks like me" עם טודריק הל, תוך שהיא מגלמת שתי דמויות, קרואלה דה וויל ובל.
היא השתתפה גם בקליפ של מקנזי זיגלר, "It's A Girl party" בתור רקדנית רקע.
ביוני 2015 הוציאה שיר משלה בשם "Wear Em Out". באותה שנה, דצמבר 2015, הוציאה שיר נוסף, בשם "winter wonderland".
ב-2016 השתתפה בקליפ של ג'וג'ו סוויה (אחת מחברות הלהקה של אבי לי מילר).
גנדי ריגר

ביוגרפיה

ריגר נולד בברית המועצות ולמד שם הנדסת מכונות באוניברסיטת לבוב. ב-1990 עלה לישראל. 
פעילותו הציבורית החלה כמייסד מפלגת העולים "דה" בשנת 1992. בין 1993 ל-1994 היה רכז "הפורום הציוני" ובשנים 1996-1999 כיהן כמנכ"ל מפלגת "ישראל בעלייה". 
בשנת 1999 התמודד במקום החמישי בבחירות לכנסת החמש עשרה ונבחר לכנסת. במהלך הכנסת ה-15 כיהן בוועדות שונות.
בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום הרביעי, אך המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, ומאוחר יותר התאחדה עם הליכוד. לאחר הבחירות הקים חברה לייעוץ פוליטי בשם "פוליטק". החברה מייעצת, בין היתר, למפלגת ש"ס, בנושאי הקשר עם ציבור העולים מברית המועצות לשעבר . 
ריגר היה אב לבת. נפטר ב-12 באוקטובר 2015.
הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים

הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים היה בית ספר לציור מיסודו של הצייר יצחק פרנקל אשר פעל בתל אביב בין השנים 1926–1929.
הסטודיו לציור הוקם לאחר שובו של פרנקל מפריז בירת צרפת בשנת 1926. הוא הוקם בתמיכה של הסתדרות העובדים בצריף "הנוער העובד" בתל אביב (כיום בשטח שעליו הוקם גן מאיר). ייתכן שבשלב כלשהו עבר בית הספר לנגריה של גימנסיה הרצליה בתל אביב. בכל מקרה בחדרי הגימנסיה הוצגו מספר תערוכות של תלמידי בית הספר. הסטודיו נועד להכשיר פועלים בציור ובאמנות. בספטמבר 1927 נמנו 17 תלמידים בסטודיו, מהן 6 נשים. 
גישתו האמנותית של פרנקל הייתה אלטרנטיבה מודרניסטית לאמנות של "בצלאל". הוא הדגיש את חשיבות הצבע, ודחה את השמרנות הירושלמית שהוביל בוריס שץ. 
בין תלמידי הסטודיו היו ג'ניה ברגר, שמשון הולצמן, דוד הנדלר, מרדכי לבנון, אריה נבון, יוסף קוסונוגי, נחמיה שטנצל. בנוסף, הצטרפו אליו תלמידים שפרשו מ"בצלאל" כדוגמת אביגדור סטימצקי. בשנת 1929, הן בשל קשיים כלכליים והן בשל נסיבות אישיות של פרנקל, נסגר בית הספר.
כרמן אג'וגו

ביוגרפיה

אג'וגו נולדה וגדלה בלונדון, בתם של אליזבת' וצ'ארלס אג'וגו. אביה הוא ממוצא ניגרי ואמה היא סקוטית.
אג'וגו החלה את דרכה כשחקנית בהפקת הפעולה של אדי מרפי "מטרו" בתפקיד חברתו של המפקח סקוט רופר (מרפי).
לאחר מכן בלטה אג'וגו בקומדיות אל תשטו באהבה" של קנת בראנה ו"מה כבר יכול להיות?" לצידו של הקומיקאי מרטין לורנס.
בשנת 2009 שיחקה אג'וגו בסרטו של סם מנדס "לצאת לדרך" בתפקיד גרייס אחותה של ורונה דה טסנט (מאיה רודולף).
ב-2011 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת NBC "חטוף".
ב-2012 שיחקה בסרט הפעולה "אלכס קרוס" בתפקיד מריה אשתו של קצין המשטרה אלכס קרוס (טיילר פרי) ובדרמה המוזיקלית "ספרקל" בתור הזמרת תמי אנדרסון. בשנת 2013 השתתפה בסדרת הדרמה "שעת האפס" בתפקיד הסוכנת בק ריילי.
בשנת 2014 גילמה איג'וגו את פעילת זכויות האדם קורטה סקוט קינג אשתו של מרטין לותר קינג בדרמה ההיסטורית המוערכת "סלמה" והשתתפה במותחן "הטיהור 2" בתפקיד אווה סאנצ'ס.
בשנת 2017 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט, הסרט השישי בזיכיון של סדרת הסרטים "הנוסע השמיני".
בשנת 2019 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה בלש אמיתי בתפקיד אמיליה, רעייתו של הבלש ווין הייז.

חיים אישיים

אג'וגו הייתה נשואה בעברה לתקופה קצרה למוזיקאי טריקי.
בשנת 2000 נישאה אג׳וגו לשחקן האמריקאי ג'פרי רייט, אותו היא פגשה על סט צילומי הסרט "Boycott" בו השתתפו יחד. במהלך הנישואים נולדו שני ילדים. נישואיהם נסתיימו בשנת 2014.
דוד הכהן יהונתן

רבי דוד הכהן יהונתן (ט' בטבת ה'תרמ"ז, 5 בינואר 1887 - ג' בתמוז ה'תשכ"ה, 3 ביולי 1965), המכונה "בבא סידי", היה רב ראשי בעיר זרזיס בתוניסיה. בנו של רבי ציון כהן יהונתן ותלמידו של רבי יוסף ברבי.

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תרמ"ז-1887 באי ג'רבה, נצר למשפחת כהן יהונתן ובן לשושלת רבנים. בסביבות שנת 1912 עבר עם משפחתו לעיר הנמל זרזיס, שם כיהן כרב ראשי ללא תמורה משנת תש"ה, אחרי פטירת רב העיר, רבי יוסף בוכריץ, בה' באדר התש"ט.
התפרנס ממסחר. את חנותו היה סוגר בצהרי היום ומקדיש את שארית היום (עד השעות הקטנות של הלילה) ללימוד תורה, למתן שיעורים לתלמידיו ולצורכי הקהילה. חיבר מספר חיבורים על התלמוד ועל שולחן ערוך והיה מפורסם בכושר העיון שלו, אשר היה ידוע בקרב רבני דורו ובקרב תלמידיו. נחשב כאיש צנוע וכדיין המתאמץ לשפוט דין צדק, ואף תושבי זרזיס המוסלמים העדיפו לעיתים להתדיין בפניו כאשר היה להם סכסוך עם יהודי.
בשנת 1962 עלה עם משפחתו לישראל והתיישב בעיר אשדוד. נפטר בשבת, ג' בתמוז ה'תשכ"ה, 3 ביולי 1965, ונטמן בבית העלמין באשדוד.
לאחר פטירתו אספו צאצאיו את חיבוריו השונים והוציאו לאור את הספרים: "דברי דוד", הכולל דרשות על פרשת השבוע; ו"יד דוד", הכולל חידושים על הש"ס.
לאחר פטירתו הוקם לזכרו בית הכנסת "בית דוד" באשדוד, ובו מתקיימת סעודת מצווה לזכרו ביום השנה העברי לפטירתו.
סוון רגנר

חייו

רגנר נולד בעיר ברמן, מערב גרמניה. ב-1985 היה רגנר אחד מהמייסדים של להקת הרוק אלמנט אוף קריים, חברי ההרכב היו ממערב ברלין, רגנר היה הזמר, כותב הטקסטים של הלהקה, נגן גיטרה, חצוצרה ופסנתר. הלהקה זכתה להצלחה בעולם וגם בישראל. אלמנט אוף קריים שרה את שיריה באנגלית ובגרמנית והיא נחשבה ללהקת גל חדש חשובה. הלהקה פעילה עד היום ויצרה ארבעה אלבומים ויותר משלושים סינגלים.
שם הלהקה Element of crime לקוח מסרט שיצר הבמאי הדני לארס פון טרייר ב-1984.
סיפרו הראשון של רגנר "מר להמן" יצא לאור ב-2001. הספר עוסק בחייו של פרנק, צעיר בן 30 אשר חבריו מכנים אותו באופן סאטירי "מר להמן" כדי לציין את אישיותו המגובשת והרשמית לטעמם. העלילה מתרחשת במערב ברלין ב-1989 כלומר הימים האחרונים לפני נפילת החומה המפרידה בין מערב ומזרח גרמניה. רגנר מתאר את נפילת החומה מנקודת המבט של "מר להמן" שהוא צעיר העובד, מבלה ומתגורר במערב ברלין ודרך שלל דמויות צבעוניות אחרות. הספר היה לרב מכר ותורגם לשפות רבות. ספריו הנוספים של סוון רגנר, התבססו גם הם על דמותו של "מר להמן". כיום מתגורר הסופר בברלין.
יחסי אינדונזיה–ערב הסעודית

היסטוריה

היחסים בין המדינות הם יחסים היסטוריים שהחלו עוד במאה ה-13, כאשר ארכיאלוגים מוסלמים הגיעו אל אינדונזיה לצורכי מסחר. עד היום, אינדונזיה היא המדינה ממנה מגיעים רוב עולי הרגל למכה, הסיבה העיקרית לכך היא בשל אוכלוסיית המוסלמים הגדולה באינדונזיה שמהווה את האוכלוסייה המוסלמית הגדולה בעולם.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו בשנת 1950. בשנת 2014, שתי הממשלות חתמו על הסכם בדבר שיתוף הפעולה הביטחוני.
לשכת המסחר ירושלים

לשכת המסחר ירושלים הנה הגוף הרשמי המייצג את הסוחרים ובעלי העסקים בירושלים וסביבתה. הלשכה נוסדה בימי השלטון העות'מאני על ארץ ישראל, ופועלת מאז ועד היום לקידום והעמקת קשרי המסחר בירושלים והשפלה. נשיא לשכת המסחר המכהן הוא דרור אטרי. לשכת המסחר ירושלים היא עמותה רשומה, חברה בפדרציה של איגוד לשכות המסחר.

היסטוריה

לשכת המסחר ירושלים נוסדה בשנת 1908 ] בימי השלטון העות'מאני על ארץ ישראל. לאחר כיבוש הארץ על ידי המנדט הבריטי והתבססות העליות, פעילות הלשכה גדלה באופן ניכר, וסייעה לסוחרים משלוש הדתות בעיר לבסס ולהרחיב את פעילותם המסחרית. עם הקמת המדינה נוספו לעיר בתי עסקים רבים בסיוע לשכת המסחר וסייעו בפיתוח והתרחבות העיר וכלכלתה.
תבאי (מצרים)

שמות העיר

במצרית עתיקה שמהּ של העיר נאות אמן, שפירושו "עירו של (האל) אמון" (אל מצרי המזוהה עם רע). בתנ"ך נזכרת העיר בעיקר בזיקה ליום הדין על מצרים, בשם נֹא אמון:
"הֲתֵיטְבִי מִנֹּא אָמוֹן הַיֹּשְׁבָה בַּיְאֹרִים, מַיִם סָבִיב לָהּ אֲשֶׁר חֵיל יָם מִיָּם חוֹמָתָהּ"
— ספר נחום, פרק ג', פסוק ח'
 
בנוסף מכונה העיר ארבע פעמים בשם נֹא:
"אָמַר ה' צְבָאוֹת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל, הִנְנִי פוֹקֵד אֶל אָמוֹן מִנֹּא, וְעַל פַּרְעֹה וְעַל מִצְרַיִם וְעַל אֱלֹהֶיהָ וְעַל מְלָכֶיהָ וְעַל פַּרְעֹה וְעַל הַבֹּטְחִים בּוֹ"
— ספר ירמיהו, פרק מ"ו, פסוק כ"ה
"וַהֲשִׁמֹּתִי אֶת פַּתְרוֹס, וְנָתַתִּי אֵשׁ בְּצֹעַן וְעָשִׂיתִי שְׁפָטִים בְּנֹא. וְשָׁפַכְתִּי חֲמָתִי עַל סִין, מָעוֹז מִצְרָיִם; וְהִכְרַתִּי אֶת הֲמוֹן נֹא, וְנָתַתִּי אֵשׁ בְּמִצְרַיִם חוּל תחיל (תָּחוּל) סִין, וְנֹא תִּהְיֶה לְהִבָּקֵעַ, וְנֹף צָרֵי יוֹמָם
— ספר יחזקאל, פרק ל', פסוקים י"ד-ט"ו
בתרגום ה-70 לספר יחזקאל מתורגם שמהּ "עיר זאוס", וזאת מכיוון שהיוונים זיהו את האל אמון עם האל זאוס. שמות יוונים נוספים היו "מֵגָלֶה דיוספוליס" (μεγάλη Διόσπολις, megálē Dióspolis; לטינית: Diospolis Magna) וכן "תֶבַּאי" (Θῆβαι, Thēbai), ומכאן שמה בשפות אירופה (Thebes וכדומה).

היסטוריה

העיר תבאי יושבה לראשונה בסביבות המאה ה-32 לפנה"ס, והייתה עיר המחוז הרביעית של מצרים העליונה. העיר הפכה לעיר בירה – בתחילה רק של מצרים העליונה בתקופת השושלת ה-11 בתקופת הביניים הראשונה, בסוף האלף ה-3 לפנה"ס, וכמעט כל תקופת השושלת ה-18 בתקופת הממלכה החדשה במאות ה-16 - 13 לפנה"ס.
העיר בגדה המזרחית של הנילוס כללה את לוקסור ואת כרנך, שבהם שכנו בעיקר המקדשים ובנייני השלטון. בחלק זה נמצאו המקדשים הגדולים של האל אמון, אשתו מות' ובנם ח'ונסו, אשר כונו "השלישייה מתבאי". בגדה המערבית שכנו הנקרופוליס (עיר המתים) המלכותית, הארמונות, משכנות כוהנים, חיילים, אומנים ופועלים ששירתו את המלכים. 
תקופת הזוהר של תבאי הייתה בתקופת הממלכה החדשה בימי השושלת ה-18. כתוצאה מהמלחמות של תחותמס השלישי ואמנחותפ השלישי זרם לעיר שלל רב ונבנו בה מקדשי ענק וארמונות. המלכה חתשפסות בנתה צי סוחר שסחר בין תבאי, ערים על חוף הים האדום ואילת. הסוחרים ייבאו לתבאי לבונה, מור, ביטומן, אריגי פשתן, שמן ערער וקמעות נחושת לתעשיית הקבורה בכרנך.
בתקופת אחנתון ירדה העיר מגדולה כאשר הבירה עברה לאחתאתון. לאחר 20 שנה החזיר תות ענח' אמון את הבירה לתבאי. גם בתקופת השושלת ה-19 הייתה תבאי עיר פורחת. רעמסס השני, שמלך במאה ה-13 לפנה"ס, העביר את הבירה לעיר פר-רעמסס שבאזור הדלתה של הנילוס. יורשיו מיעטו לבנות בתבאי, אבל היא המשיכה לשמש כמקום קבורה למלכי מצרים.
בשנת 663 לפנה"ס כבש אשורבניפל מלך אשור את תבאי ובזז אותה. כיבושי אלכסנדר מוקדון במאה ה-4 לפנה"ס את מצרים ולאחריו שלטון בית תלמי הביאו לדעיכת גדולתה של תבאי שנמשכה גם תחת שלטון רומי. במאה הראשונה לספירה תבאי הייתה כבר כפר נידח.
דונלד סאמפטר

ביוגרפיה

סאמפטר החל להופיע באמצע שנות השישים של המאה הקודמת. אחת מהופעותיו הראשונות על המרקע הייתה בסדרה דוקטור הו בשנת 1968, כשהוא הופיע פעם נוספת בסדרה ב-1972 ואף הופיע בסדרת הבת הרפתקאות שרה ג'יין. בקולנוע החל להופיע בסוף העשור, בסרט הפנתר השחור משנת 1977 כפושע הבריטי דונלד נילסון.
סאמפטר הופיע בעיבודים רבים של צ'ארלס דיקנס כגון "תקוות גדולות" (1999) ו"ניקולס ניקלבי" (2001). הוא הופיע בפרק של הסדרה פוארו וכן בסדרות הולבי סיטי, רציחות במידסומר ו-The Bill. הוא הופיע גם בדרמת האימה כמעט אנושיים. בשנים 2011‏-2012 הופיע כמלומד לואין בסדרה משחקי הכס של רשת HBO.
סאמפטר הופיע בסרטי קולנוע שונים, כדוגמת אניגמה (2001), קיי-19 (2002), ואולטרה-נחתים: הסרט (2010).
מדרכה

הכביש והמדרכה

באזורים בנויים, הרוחב הכולל המוקצה לכביש ולמדרכות מוגבל על ידי המרחק שבין שורות הבניינים שמשני צדי הכביש. הגידול בתנועת כלי הרכב גורם לעיתים להחלטה להרחיב את הכביש, לרוב באמצעות הקטנת רוחב המדרכה. עם זאת, רוחב צר של מדרכה מול כבישים רחבים, נחשב כגורם שפוגע באיכות ההליכה ומביא לכך שפחות אנשים יבחרו בהליכה על פני אמצעי תנועה אחרים. משום כך, יש לעיתים מתח בקרב אנשי התכנון העירוני בין מתן עדיפות לרכב הפרטי לבין עדיפות לקידום הנגישות להולכי רגל.  
במרכזי הערים נעשה לעיתים צעד הפוך, של הכרזת כביש כמדרחוב וסגירתו לתנועת כלי רכב. לדוגמה, רחוב בן יהודה במרכז ירושלים, אשר נסגר בשנות ה-80 לתנועת כלי רכב. בפרויקט המרכז החדש של הרצליה, שהחל בשנת 2006, הוקטן במידה ניכרת רוחב הכביש של רחוב סוקולוב שבמרכז הרצליה, והוגדל בהתאם רוחב המדרכות, מתוך כוונה להפוך את הרחוב לאטרקטיבי להולכי רגל.
הערים הסמויות מעין

תקציר

הספר חוקר את גבולות הדמיון האנושי באמצעות תיאורי ערים הנמסרים ממגלה הארצות מארקו פולו לקיסר הסיני קובלאי חאן. התיאורים כתובים כשירה בפרוזה והם ממוסגרים כשיחה מתמשכת בין השניים, שהדיבור בה נסוב על הרעיונות שהועלו בתיאורים וכן על מחשבות כלליות בנוגע לטבע האדם, שפות, וכו'. חלקי השיחה מופיעים בין קבוצות תיאורי ערים הדומים מבחינה תמטית.
קאלווינו חושף בפני הקורא כי קובלאי ופולו אינם דוברים את אותה שפה, ופולו משתמש בחפצים שהביא מן הערים כדי לספר את סיפורן, מה שמותיר מרחב רב לפרשנות מצד הקורא.
בזכות עיסוקו רב ההשראה והייחודי בערים, היווצרותן, התפתחותן ושקיעתן, הספר מומלץ לעיתים קרובות לסטודנטים לאדריכלות, על מנת שיוכלו לחשוב על ערים מחוץ למגבלות חוקי הפיזיקה והתאוריה האורבנית.
דייוויד רודישה

ביוגרפיה

רודישה נולד בקילגוריס. הוא שייך לשבט המסאי. אביו דניאל רודישה זכה במדליית כסף אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בריצת שליחים 4x400 מטר.

2006

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2006 זכה רודישה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.40 דקות.

אלוף אפריקה

באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה באדיס אבבה, אתיופיה בשנת 2008 זכה רודישה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.20 דקות.

2009

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים רודישה במקום 11 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.40 דקות. הוא סיים שלישי במקצה חצי הגמר השלישי. שני הרצים הראשונים מכל מקצה חצי גמר עלו ישירות לשלב הגמר ושני הרצים בעלי התוצאות המהירות משלושת חצאי הגמר עלו לשלב הגמר, אך הוא קבע את התוצאה שלישית המהירה בטיבה ולכן לא עלה לגמר ודורג תשיעי, אלא שבאופן חריג הוחלט להוסיף שני רצים נוספים ממקצה חצי הגמר הראשון שנפלו בריצה ולכן דורג לבסוף במקום ה-11.

שיאן אפריקה

בתחרות אתלטיקה במסגרת גראנד פרי שנערכה ברייטי, איטליה בספטמבר אותה שנה קבע רודישה בריצת 800 מטר שיא אפריקאי חדש של 1:42.01 דקות, תוצאה הרביעית בטיבה בעולם בכל הזמנים, שיפור לשיא בן 25 השנים של סמי קוסקיי (1:42.28 דקות).

2010

בתחרות שנערכה בסידני, אוסטרליה בפברואר 2010 קבע רודשיה בריצת 400 מטר שיא אישי של 45.50 שניות.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בהוסדן בלגיה ביולי אותה שנה קבע רודישה בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 1:41.51 דקות, תוצאה השנייה בטיבה בעולם בכל הזמנים. שלושה שבועות לאחר מכן באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה ניירובי, קניה זכה רודישה במדליית זהב והגן על תוארו בריצת 800 מטר בשיא תחרות חדש של 1:42.84  דקות.

שיאן עולם

בתחרות אתלטיקה שנערכה בברלין באוגוסט אותה שנה קבע רודישה בריצת 800 מטר שיא עולם חדש של 1:41.09 דקות, שיפור בשתי מאיות השנייה לשיא בן 13 השנים של וילסון קיפקטר יליד קניה המתחרה עבור דנמרק (1:41.11 דקות). שבוע לאחר מכן שבר שוב את השיא כשקבע תוצאה של 1:41:01 דקות בתחרות ברייטי שבאיטליה.
באולימפיאדת לונדון (2012) קבע רודישה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:40:91

אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בדייאגו, קוריאה הדרומית באוגוסט 2011 זכה רודישה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:43.91 דקות, לפני אבובקר קאקי מסודאן (1:44.41 דקות) ויורי בורזקובסקי מרוסיה (1:44.49 דקות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה רודישה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:40:91 דקות, לפני ניג'ל אמוס מבוטסואנה שקבע שיא לאומי חדש של 1:41.73 דקות ובן ארצו טימותי קיטום שקבע אף הוא שיא אישי חדש של 1:42.53 דקות. כל יתר הרצים שברו בריצת הגמר את שיאם האישי.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה רודישה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה 1.42.15 דקות, לפני תאופיק מחלופי מאלג'יריה (1.42.61 דקות) וקלייטון מרפי מארצות הברית (1.42.93 דקות) ובכך הגן על תוארו.
שרה פקסטון

ביוגרפיה

פקסטון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, לאם יהודייה ממוצא מקסיקני בשם לוסיה (לבית מנצ׳קה-צוקרמן), ולאב שעבר גיור ממוצא אירי, סקוטי ואנגלי בשם סטיבן פקסטון. שניהם עוסקים ברפואת שיניים. בהיותה ילדה, גדלה פקסטון בעמק סן פרננדו, שם סיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 2006.
פקסטון היא קרובת משפחה רחוקה של שחקן הקולנוע ביל פקסטון.

כשחקנית

את קריירת המשחק התחילה פקסטון בתפקיד קטן בקומדיה "שקרן שקרן".
לאחר מכן השתתפה במספר סדרות טלוויזיה מקומיות, בהן אופרת הסבון "תשוקות" וסדרת הילדים "ליזי מקגוויר". כמו כן ביצעה מספר דיבובים בסדרת האנימציה "בובספוג מכנסמרובע". לאחר מכן היא התארחה בסדרות "CSI" ו-"CSI: מיאמי".
תפקידה הרציני הראשון בסרט היה ב-2004 בסרט קומדיית הנעורים "מסיבת פיג'מות". באותה שנה הופיעה בסדרות "מלקולם באמצע", "ויל וגרייס" ו"סאמרלנד".
בשנת 2006 התפרסמה פקסטון בזכות תפקידה הראשי בסדרת הטלוויזיה "החיים הפרועים של דרייסי". בנוסף כיכבה פקסטון בסרט הקומדיה "אקווה מרין" ("אהבה ימית") ובסרט הקומדיה המשפחתית "בחזרה לעיר ליל כל הקדושים".
ב-2007 הופיעה פקסטון בסקט קומדיה "סידני ווייט", המבוססת על האגדה "שלגיה ושבעת הגמדים"; בסרט גילמה פקסטון את מלכת הקמפוס הרעה, רייצ'ל וויטצ'קום. כשחקנית אורחת היא שיחקה כפיונה בסדרת הנעורים "ג'ונאס".
ב-2008 שיחקה פקסטון בתפקיד ראשי בסרט פרודיה על ז'אנר גיבורי-העל "סופרהירו". בסרט גילמה פקסטון את ג'יל ג'ונסון המבוססת על דמותה של מרי ג'יין ווטסון, כפרודיה על הסרט "ספיידרמן".
ב-2009 שיחקה פקסטון בסרט "הבית האחרון משמאל", רימייק לסרטו האלים של ווס קרייבן משנת 1972. בסרט הופיעה פקסטון בתור מרי קולינגווד, נערה הרפתקניתה בת 17 שנחטפת ביחד עם חברתה, נאנסת ונרצחת בידי קבוצת רוצחים.
בשנת 2011, כיכבה בסרטי האימה "ליל הכריש" ו"בעלי הפונדק".
ב-2012 שיחקה פקסטון תפקיד ראשי בסרט "עיניים כחולות מסוכנות", בו שיחקה אישה נשואה לבעל נהדר עם שני ילדים שחיה לכאורה חיים מושלמים, המואשמת ברצח בעלה לאחר שש שנות נישואים.
בשנת 2013, שיחקה את דמותה של ויולט בקומדיה השחורה "ריגושים זולים". ב-2014, שיחקה בפרק בסדרה "המדריך לרוצח", וב-2015, שיחקה בפרק בסדרה "סטוקר".

חיים אישיים

ב-2018 היא התארסה לשחקן והקומיקאי זאק קרגר.
בני עטרות

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי תושבים שנאלצו לעזוב את מקום מגוריהם עקב מלחמת העצמאות, למקום הגיעו משפחות מהיישובים עטרות (מצפון לירושלים), נחלים (בגליל העליון) ובארות יצחק (בנגב). במרץ 1949, שתי משפחות הגיעו למקום לאחר שנאלצו לעזוב את מושב בן-שמן, לאחר מספר חודשי המתנה ביהוד, הגיעו שתים עשרה משפחות יוצאי שאר ישוב מהגליל העליון. משפחות אלו הסכימו להתפנות משאר ישוב רק לאחר שהגיע גרעין חדש להתיישב במקום והובטח לעוזבים שיעברו למושב אחר כקבוצה מלוכדת. המשפחות מבארות יצחק הקימו קיבוץ דתי בסמוך לבני-עטרות והמשפחות מנחלים עברו לשטחים הקרובים יותר לפתח-תקווה והקימו שם מושב דתי.
בני עטרות הוקם על שטחי מושבת הטמפלרים וילהלמה, אשר פונתה מתושביה הגרמנים בידי כוחות המנדט הבריטי (אנשי התנועה הטמפלרית הוגלו ברובם לאוסטרליה בגלל דעותיהם הפרו-נאציות). אנשי נחלים ובארות יצחק עזבו ובנו להם יישובים חדשים ובמקום נשארו מפוני עטרות, שקראו למקום בשם יישובם שניטש.
ליישוב היה בעבר בית ספר בשם היישוב - בית ספר בני עטרות. כיום בית ספר זה עבר לשוהם ונקרא על ידי יצחק נבון (נשיאה החמישי של מדינת ישראל)
נחל ברקת

נַחַל בָּרֶקֶת הוא נחל אכזב שתחילתו בהדום השומרון באזור רנטיס וסופו עם השפכו לנחל בית עריף דרומית למושב טירת יהודה בשפלה הפנימית, הנחל הוא היובל הצפוני ביותר של נחל האיילון וצפונית לו מתחיל אגן הניקוז העיקרי של הירקון.

מהלך הנחל

יובליו העליונים של הנחל מצויים באזור גדר ההפרדה מזרחית לכפר רנטיס, הנחל מנקז את האזור שבין יער קולה, כביש חוצה בנימין, רנטיס, נחל בית עריף והשכונות הצפוניות של שוהם.
בחלק זה מורכב הנחל משני ערוצים ללא שם המדורגים בטרסות ככול הנראה מהתקופה הביזנטית, בין שני הערוצים על גב השלוחה עובר הקטע טירת יהודה - א-לובן מהדרך הרומית לוד - שכם ובמרכזה חרבת על, הערוצים מתחתרים ממזרח למערב ובהמשך ממזרח לכביש 6, מתמזגים לערוץ אחד הוא נחל ברקת, על גדתו הדרומית לנחל נבנה בתקופה הביזנטית מנזר אנה הקדושה (חרבת חני).

את הנחל חוצה כביש 6 ומערבית משם מטשטש ערוץ הנחל עקב מחצבה עד כביש 444, מערבית לכביש 444 מצויה בגדתו הצפונית שרידי סוללה של מסילת רכבת מפורקת שהובילה מהמחצבה למסילה המזרחית הנחל חוצה את מושב ברקת ונכנס לשפלה הפנימית.
לאחר מושב ברקת משנה הנחל את כיוונו לצפון דרום ואפיקו הופך רדוד, הנחל מקיף את מושבים ברקת וטירת יהודה עובר ליד קבר השיח נבי כיפל ומתמזג עם נחל בית עריף.

חיי וצומח

בחלקו העליון עובר הנחל בנוף בתה שהשתמר היטב ולאחר מכן ביער אורנים נטוע.
מאז בניית גדר ההפרדה התרבו באזור הצבאים.

בחלקו התחתון עובר הנחל בנוף של שדות מעובדים ובאפיקו כמה קבוצות קנה.

שרידי אדם וארכאולוגיה

בחלקו העליון מרובים שרידי חקלאות הררית, במפגש הדרך הרומית עם גדר ההפרדה מצויים שרידי מבצר מתקופת הברזל, מהתקופה הרומית-ביזנטית מצויים שרידים רבים ובניהם שרידי חווה בחרבת על, שרידי מנזר בחרבת חני ושרידי דרך רומית.

מהתקופה הצלבנית והעות'מאנית נבנה על הרכס שבין נחל ברקת ונחל מזור מבצר ועליו כפר בקולה, בחלקו המרכזי קיימים שרידים רבים לפעילות החציבה ושריפת הסיד מהתקופה העות'מאנית ואילך, בחלקו התחתון היה קיים עד מלחמת העצמאות הכפר א-טירה ולידו נבנה קבר השיח נבי כיפל.

חשיבות אקולוגית

חלקו העליון של הנחל הוא בתה כמעט לא מופרעת וחלק מהמסדרון האקולוגי המחבר את האזורים הים תיכוניים במערב ארץ ישראל, ערוץ הנחל מאפשר מעבר יונקים וזוחלים גדולים בכבישים 6 ו 444.

מסלולים בנחל

חלקו העליון של הנחל עובר בשטח אש, במגבלות אלו ניתן לטייל לאורכה של הדרך הרומית והערוצים בחלקו העליון לכל אורכם.

בחלקו התחתון של הנחל עוברת דרך סלולה המתחילה בטירת יהודה ומסתיימת בנבי כיפל.
בוגד (ספר)

עלילת הספר

בשנת 2013 ארכיבאית בגמלאות של השטאזי מתוודה בפני הכומר שלה בדרזדן כי השטאזי גייס והפעיל סוכן שהגיע לעמדה בכירה בממשלת ישראל. כינויו של המקור - קוברה. נשיא המדינה מטיל על אהרן לוין, ראש המוסד לשעבר, לגייס צוות ולאתר את ה"חפרפרת". לוין מרכיב צוות בראשות פקודו לשעבר, מיכאל תורג'מן, עורך דין בהווה וקצין איסוף במוסד בעברו. כן כולל הצוות את יערה, אמיר ואמנון אסלן, כולם לוחמי מוסד לשעבר, ואת עדי, קצינת מודיעין במוסד המצויה בחופשת לידה.
יחסי בנגלדש–מלאווי

שיתוף פעולה

תחומי שיתוף פעולה בין שתי המדינות זוהו בתחומי המסחר וסיוע בפיתוח חברתי. מלאווי מפיקה בעיקר כותנה אשר הוא חומר גלם חיוני עבור תעשיית הטקסטיל של בנגלדש, ובנגלדש להוטה להשקיע במלאווי במגזר זה. התקדמותה של בנגלדש במגזרי ההתפתחות החברתית כמו העצמה נשים והפחתת העוני זוהתה במלאווי כמודל לחיקוי עבורה.

יחסים דיפלומטים

לבנגלדש אין נציגות במלאווי ומאידך גם למלאווי אין נציגות בבנגלדש.
משפט גאוס-לוקאס

באנליזה מרוכבת, משפט גאוס-לוקאס, הקרוי על שמם של קרל פרידריך גאוס ופליקס לוקאס, מספק יחס גאומטרי בין השורשים של פולינום P לשורשים של הנגזרת שלו \,P'. קבוצת השורשים של פולינום ממשי או מרוכב היא קבוצת נקודות במישור המרוכב. המשפט קובע כי כל השורשים של \,P' נמצאים בתוך הקמור של השורשים של P.

היסטוריה

בין המסמכים שהותיר מאחוריו קרל פרידריך גאוס (1777 - 1855) נמצאה מחברת אשר הוא החל לכתוב בספטמבר 1813. בעמוד 76 במחברת הוא כתב את הטענה שנודעה כמשפט גאוס-לוקאס. מספר מכתבים שלו שנשלחו לשומאכר מעידים שהוא חשב על המשפט לראשונה ביוני 1836 ושהוא הכיר היטב את ההשלכות הנובעות ממנו. מאוחר יותר, פליקס לוקאס ניסח משפט דומה, אם כי בגרסה מעט חלשה יותר, במאמר מ-1868. המשפט נתגלה מחדש באופן בלתי תלוי על ידי Legebeke ב-1882, בעזרת שיקולים גאומטריים.

ניסוח

אם P הוא פולינום בעל מקדמים מרוכבים, כל האפסים של \,P' נמצאים בתוך המצולע הקמור הקטן ביותר המכיל את האפסים של P (במישור המרוכב).

הוכחה

מן המשפט היסודי של האלגברה, נובע כי ל-P קיים פירוק יחיד מעל שדה המספרים המרוכבים: P(z)= \alpha \prod_{i=1}^n (z-a_i), כאשר המספרים a_1, a_2, \ldots, a_n הם השורשים של P.
יהי Z מספר מרוכב עבורו P(z) \neq 0. נבצע בפולינום נגזרת לוגריתמית ונקבל:  \frac{P^\prime(z)}{P(z)}= \sum_{i=1}^n \frac{1}{z-a_i}.. באופן ספציפי, אם Z הוא שורש של P' ועדיין P(z) \neq 0, אז:  \sum_{i=1}^n \frac{1}{z-a_i}=0.\  או: \ \sum_{i=1}^n \frac{\overline{z}-\overline{a_i} } {\vert z-a_i\vert^2}=0.. הביטוי האחרון יכול להיכתב גם כ-: \left(\sum_{i=1}^n \frac{1}{\vert z-a_i\vert^2}\right)\overline{z}=
\sum_{i=1}^n \frac{1}{\vert z-a_i\vert^2}\overline{a_i}.  . ניתן לראות כי Z הוא סכום משקלים בעל מקדמים חיוביים, או מרכז כובד של המספרים המרוכבים a_i ולכן הוא נמצא בתוך המצולע הקמור הקטן ביותר המכיל את האפסים של P, מש"ל.
האיחוד ליהדות רפורמית

האיחוד ליהדות רפורמית (באנגלית: Union for Reform Judaism) הוא ארגון הגג של קהילות היהדות הרפורמית בצפון אמריקה. באיחוד חברות קרוב ל-900 קהילות בארצות הברית, בקנדה, באיי בהמה, בפוארטו ריקו ובאיי הבתולה. מוערך כי 880,000 בוגרים חברים בקהילותיו, בנוסף למספר גדול יותר של מזדהים: האיחוד אומד את כלל תומכיו ב-2.2 מיליון בהתבסס על סקרים. הגוף הרבני המנהיג את האיחוד הוא הוועידה המרכזית של הרבנים האמריקנים (CCAR).
האיחוד נוסד ב-1873 בעיר סינסינטי שבאוהיו על ידי הרב יצחק מאיר וייז, והיו חברות בו 34 קהילות מ-28 ערים במערב התיכון ובדרום ארצות הברית. שמו המקורי היה "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), שם ששונה רשמית לשמו הנוכחי ב-2003. 
ב-1875 הוקם בסינסינטי ההיברו יוניון קולג' כמוסד להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים של התנועה. 
מאז 1996 נשיא התנועה הוא הרב אריק יופה, ובמרץ 2011 נבחר הרב ריק ג'ייקובס להחליפו.