ג'וזף גולדברגר

ילדות וצעירות

ג'וזף גולדברגר נולד בשנת 1875 בגיראלט, במחוז שארוש בממלכת הונגריה (אז ב-אימפריה האוסטרו-הונגרית, בימינו גיראלטובצה בסלובקיה) במשפחה יהודית. הוריו היו מגדלי כבשים ועדרם הושמד על ידי מחלה.
ג'וזף היה הצעיר שבין ששה ילדים. בגיל 8, בשנת 1883 היגר עם הוריו לארצות הברית. המשפחה התיישבה בניו יורק בלואר איסט סייד במנהטן ופתחה מכולת ברחוב פיט. האב והאחים עשו מאמצים כדי לשלוח את ג'ו, בן הזקונים, לבתי ספר נאותים.
אחרי סיום התיכון נרשם לסיטי קולג' של ניו יורק בכוונה ללמוד הנדסת מכרות ומחצבים.
אולם בשנה השנייה, ב-1892 אחרי ששמע בבית החולים בלוויו הרצאה של הפיזיולוג אוסטין פלינט הבן, החליט ללמוד רפואה ולעבור למכללת בית החולים בלוויו, שהפכה לימים לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק. בגיל 20 כבר סיים את לימודיו שם עם תואר דוקטור לרפואה.

קריירה מקצועית

גולדברגר פתח בהמשך קליניקה פרטית בעיירה ווילקס-באר, פנסילבניה. כעבור שנתיים בשנת 1899 החליט להצטרף לשרות הבריאות הציבורי שבאותם הימים נקרא "שירות האשפוז של הצי". עבר את בחינות הקבלה הנדרשות ובמסגרת עבודתו החדשה הועסק תחילה בנמל ניו יורק, וניהל בה את הבדיקות הרפואיות של המהגרים החדשים. 
בשנים 1906-1902 עבד בתחום האפידמיולוגיה במקסיקו, בפוארטו ריקו ובמדינות מיסיסיפי ולואיזיאנה של ארצות הברית. עסק ברפואה מונעת ובחקר התזונה והשתתף במאמצים להיאבק במחלות זיהומיות וטרופיות כמו הקדחת הצהובה, טיפוס הבהרות, קדחת דנגי וטיפוס הבטן.
הוא נודע גם בשיעוריו שלימד בבוסטון, מסצ'וסטס על תפקידם של הטפילים בהעברת מחלות. 
בשנת 1909 פרסם גולדברגר את מחקרו על מחלה זיהומית שנגרמה על ידי קרדיות שפגעה באוכלוסייה הענייה העירונית. יחד עם ג'ון פ. אנדרסון 
חקר את ההידבקות בחצבת ובטיפוס.

פלגרה

בשנת 1914 נתבקש גולדברגר על ידי הרופא הראשי של ארצות הברית, רופרט בלו, לחקור את הפלגרה - "המוות האדום", שהייתה אז מחלה אנדמית בדרומה של ארצות הברית. באירופה ממזרחה ועד לצרפת וספרד המחלה הייתה ידועה כקטלנית עוד מזה מאתיים שנה.
הפלגרה התאפיינה בפריחות עוריות, נגעים בפה, שלשולים ובהמשך בדיבור בלתי מובן, וקיהיון. התמותה בבין מקרי הפלגרה שאושזפו בבית החולים הגיעה לשיעור של 30-40%. גולדברגר סבר שהמחלה קשורה לתזונה בניגוד לדעות בקרב החוגים הרפואיים כי מדובר במחלה זיהומית.
התאוריה הזיהומית הייתה נפוצה גם בקרב הציבור הרחב. היו מקומות שבהם ניסו לטפל באתרים הנגועים באמצעות החדרת עשן והכניסו חולים רבים להסגר תחת איום של רובים. גולדברגר חשד כי הסיבה האמיתית היא בתזונה. הוא סייר בבתי החולים, בתי המחסה לחולי נפש ובתי יתומים שב"חגורת הכותנה" ומצא שאיש בצוות המטפל לא נדבק במחלה ושרוב רובם של החולים היו עניים מרודים. היו ביניהם הרבה אפרו-אמריקאים ואריסים, קבוצות אוכלוסין שאכלו מזון ממלא את הבטן ועמילני, המבוסס על קמח תירס. גולדברגר שם לב שאפילו בבתי החולים המשיכו החולים לאכול אותם הסוגים של מזון, להבדיל מן הצוות. בבית יתומים הבחין כי רוב החולים בפלגרה נמנו עם שכבת גילאי 6-12, שבעילה כי עדיין אינם עובדים, מזונם לא כלל בשר וחלב והיה מבוסס יותר על קמח תירס, ביסקוויטים, סירופ מקנה הסוכר, ודבשה. השוואת התזונה לכל שכבות הילדים לפי המלצת גולדברגר הביאה בשנים הבאות לריפוי הילדים החולים ולהעלמות מקרי הפלגרה בקרבם. גולדברגר לא הקים מעבדה בקטריולוגית אלא המליץ מתן תזונה הכוללת חלבונים טריים כטיפול ומניעה.
בשנת 1915 שנה שבה רק במדינת מיסיסיפי מתו 1535 בני אדם מפלגרה, באישור מושל המדינה ג'.ה. וילר, ערך גולדברגר ניסוי ראשון על אסירים בבית הסוהר רנקין באותה מדינה.
אחרי מחקרים מרובים באמצעות תוכניות תזונה שונות שנערכו על אסירים למשך כמה שנים, היה גולדברגר מסוגל להוכיח שאנשים שצרכו תזונה המבוססת על כמויות גדולות של תירס עד כדי הזנחת דברי מזון מסוג אחר, היו בסיכון גבוה לחלות בפלגרה.
על אף מחקריו המדויקים, תגליתו של גולדברגר נמצאה בלתי מקובלת מבחינה חברתית ופוליטית והוא התקשה להשיג מימון בטיפול בפלגרה לפי שיטתו. 
מאוחר יותר, ב-1937 גילה קונרד אלווהיים את המנגנונים הספציפיים של היווצרות המחלה על רקע חוסר בסוג של ויטמין B שנקרא ניאצין (B₃ או ויטמין PP), יחד עם רמות נמוכות של החומצה האמינית טריפטופן. לפתרון הטיפולי במחלה תרם גם ד"ר תום שפיס (1960-1902).

מותו

ג'וזף גולדברגר לקה בגידול כליה מסוג היפרנפרומה. למשך חודשיים 20 רופאים מן השירות הצבורי תרמו לו מנות דם. הוא עבר ששה ניתוחים, אך מצבו הרפואי המשיך להתדרדר. הוא נפטר בבית החולים של הצי האמריקאי בינואר 1929
בהתאם לבקשתו שנוסחה עוד 22 שנה קודם לכן, אפרו נשרף בטקס שבו השתתף הרב אברהם סיימון ואחר כך פוזר מעל נהר הפוטומק.
השאיר אלמנה ו-4 ילדים: 3 בנים ובת.
אחרי מותו בהתערבות הקונגרס של ארצות הברית הוחלט להקצות לאלמנתו קצבה ממשלתית חודשית בשווי 125 $ כאות הכרה בתרומת בעלה לחברה.

חייו הפרטיים

בשנת 1906 התחתן ג'וזף גולדברגר עם מרי פראר, אישה נוצריה, על אף התנגדותן של שתי משפחותיהם.

לקריאה נוספת

Joann G. Elmore, Alvan R. Feinstein - Joseph Goldberger: An Unsung Hero of American Clinical Epidemiology, Annals of Internal Medicine, 1 september 1994 (Ann Intern Med. 1994;121(5):372-375.)