חוק השידור הציבורי הישראלי

חוק השידור הציבורי הישראלי, תשע"ד-2014 אושר בכנסת ב-29 ביולי 2014, והוא קובע את הקמתו של תאגיד השידור הישראלי ואת סגירתה של רשות השידור.

היסטוריה חקיקתית

במשך השנים חלה הידרדרות חמורה במעמדה ובתפקודה של רשות השידור. ועדות ציבוריות אשר בחנו את הגורמים למצבה הקשה קבעו שהוא נובע בין היתר ממספר עובדיה הגדול, מעלויות שכרם הגבוהות, מהסכמי שכר קשיחים ומן החוק, שמקשה לנהלה במקצועיות וללא פניות בסביבה רבת ערוצי תקשורת. מחברי הדוחות המליצו בין היתר על שינויים מבניים ברשות ועל שינויים בחוק.
בחודש יולי 2013 שכר שר התקשורת, גלעד ארדן, חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות. לאור הנתונים הוקמה "ועדת לנדס" בראשות רם לנדס וזו פרסמה את החלטותיה בראשית מרץ 2014. לפי הסיכומים שהתקבלו, תבוטל אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015 ובמקום רשות השידור יוקם גוף שידורים חדש.
לגיבוש החקיקה הנדרשת הקימה הכנסת את הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר. הוועדה החלה את דיוניה ב-11 ביוני 2014 וקיימה מספר ישיבות רב בזמן קצר על מנת לאפשר את סיום הליך החקיקה עד תום מושב הכנסת בחודש יולי, דבר שעורר ביקורת מצד כמה מחברי הכנסת. ב-9 ביולי אושר נוסח הצעת החוק והיא הועברה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית, שם אושר ב-29 ביולי 2014 חוק השידור הציבורי, התשע”ד-2014, המורה על הקמת תאגיד השידור הישראלי ועל סגירת רשות השידור.
בתיקון מס' 2 לחוק שונה שם החוק לשמו הנוכחי,"חוק השידור הציבורי הישראלי", שם תאגיד השידור החדש שונה ל"תאגיד השידור הישראלי", ומועד תחילת שידוריו של תאגיד השידור הישראלי נדחה ל-31 במרץ 2016. התיקון גם הרחיב משמעותית את סמכויות המנכ"ל הזמני של תאגיד השידור החדש, אלדד קובלנץ, והאריך את כהונתו. כמו כן חוקק "סעיף ההשתקה", שקובע כי בשידורי הרשות יש להימנע מחד צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, ממתן ציונים והדבקת תווים, מהעלמת עובדות או מהטמעתן באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי". סעיף זה עורר ביקורת רבה, ובוטל למפרע בתיקון מספר 3.
בתיקון מס' 4 נדחתה סגירת רשות השידור פעם נוספת, ל-1 באוקטובר 2016, ובתיקון נוסף נדחה צעד זה ל-15 במאי 2017.
בתיקון מס' 8 הוחלט על פיצול תאגיד השידור הישראלי, כך ששידורי אקטואליה יופרדו לתאגיד חדשות, אך החלטה זו בוטלה קודם שמומשה.

מועצת התאגיד

מועצת התאגיד מורכבת מ-12 נציגי ציבור והיא הגוף האמון על קביעת מדיניות התאגיד, לרבות מדיניות השידורים הכוללת, אישור לוחות השידורים והתקציבים שלו, מינוי המנהל הכללי, ופיקוח על הדרג הניהולי ועל ביצוע המדיניות שנקבעה. המועצה אחראית גם לאשר את המבנה הארגוני של התאגיד, את מדיניות ההעסקה ואת שיא כוח האדם, ולדון בהצעת התקציב ובתוכנית העבודה השנתיות של מנכ"ל התאגיד ולאשר אותן.
מינוי חברי המועצה הוא באחריות של שר התקשורת ובאישורו. מינוי חבר מועצה הוא לתקופה של ארבע שנים, אולם, שר התקשורת, בהמלצת ועדת האיתור, רשאי להאריך את כהונתו לתקופה אחת נוספת. הרכב המועצה כולל לפחות 6 נשים ולפחות חבר אחד הנמנה עם האוכלוסייה הערבית, לרבות האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית, לפי המלצת ועדת האיתור, כמתואר בחוק. 
(1) יושב ראש, בעל תואר אקדמי וניסיון בתפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי של תאגיד ו/או בארגון משמעותי בעל מעמד בתחום התקשורת;
(2) נציג ציבור בעל ניסיון בתפקיד ניהולי בגוף העוסק בשידורים, בעיתון או באתר אינטרנט חדשותי;
(3) נציג ציבור בעל ניסיון בתחום העיתונות הכתובה, המשודרת או באתרי אינטרנט חדשותיים, לרבות עריכת תוכן;
(4 ו-5) שני נציגי ציבורי בעלי ניסיון בתחום היצירה הטלוויזיונית, הקולנועית או המוזיקלית;
(6) נציג ציבור בעל ניסיון טכנולוגי משמעותי בתחום הקשור לפעילות התאגיד; 
(7) נציג ציבור בעל ניסיון משמעותי בניהול כספים בגופים בעלי היקף עסקים משמעותי;
(8) נציג ציבור בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית;  
(9) נציג ציבור שהוא משפטן בעל ניסיון משמעותי בתחום האסדרה;
(10 ו-11) שני נציגי ציבור בעלי ניסיון משמעותי בתחום החינוך או השידורים לילדים ולנוער;
(12) נציג ציבור בעל מעמד בתחום מורשת ישראל.