google/wiki40b huggingface dataset:
רמי רחמימוב

ביוגרפיה

רחמימוב נולד בעיר סופיה שבבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949 ולמד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. בשנת 1963 סיים לימודי רפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 1965–1967 עשה פוסט-דוקטורט בלונדון אצל הפיזיולוג זוכה פרס נובל ברנרד כץ. בשנת 1971 מונה לפרופסור חבר בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, ובשנת 1975 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1981–1985 כיהן כדיקן הפקולטה. משנת 1992, עמד בראש מרכז מינרווה של האוניברסיטה העברית והטכניון לביופיזיקה של התא.
רחמימוב היה נשוי לפרופסור לביוכימיה חנה רחמימוב ואביהם של נמרוד רחמימוב, רופא אורתופד, איריס רחמימוב,  פרופ' להיסטוריה, ותמר רחמימוב-הוניג, עורכת דין.

מחקר

במסגרת התמחותו בחקר המוח היה רחמימוב מחלוצי מדעני הנוירוביולוגיה ועבודתו ביססה את תחום הנוירוביולוגיה המודרנית בישראל. בין תפקידיו האקדמיים, למד וחקר במוסדות שונים בישראל ובעולם: האוניברסיטה העברית, הטכניון, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת סטנפורד ומכון מקס פלאנק. מחקריו עסקו בתקשורת במערכת העצבים, וביססו את היחס הכמותי בין יון הסידן ושיחרור הנוירוטרנסמיטר. בהמשך עסק בחקר תכונותיהן של תעלות יונים במערכת העצבים. לאורך השנים פרסם עשרות מאמרים בעיתונות הרפואית והמדעית . עבודתו המדעית זכתה להוקרה עם קבלתו את פרס ישראל לחקר הרפואה בשנת 1998.

הוראה

רחמימוב נחשב לאחד המורים הדגולים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וזכה באופן קבוע מדי שנה בתואר המרצה המצטיין. הוא חינך דורות רבים של רופאים וחוקרים המהווים כיום את השדרה המרכזית של הרפואה בישראל. לאחר מותו, קרא בית הספר לרפואה את פרס המרצה המצטיין בשלב הפרה-קליני על-שמו של רחמימוב.

פעילות ציבורית

רחמימוב עסק בפעילות ציבורית נרחבת עוד כסטודנט ובמשך כל חייו. בין תפקידיו: יו"ר אגודת הסטודנטים לרפואה בישראל, יו"ר ועדת הביקורת של הסתדרות הסטודנטים, יו"ר וחבר ועדות בדיקה של המועצה להשכלה גבוהה ויו"ר האגודה הישראלית לביולוגיה ניסויית (אילנית). בשנת 1989 מונה רחמימוב לראשות ועדה שבדקה את המחקר הרפואי בישראל. 
רחמימוב היה יו"ר ראשון של המועצה לניסויים בבעלי חיים (1995–1999), יו"ר ועדת מקצוע הביולוגיה במשרד החינוך (משנת 1999), חבר הוועדה המדעית המייעצת וחבר הנאמנים של המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל, חבר הוועדה של המרכז למחקר רפואי באוניברסיטת תל אביב, יו"ר ועדת פרס אלקלס למחקר רפואי מטעם קרן קיימת לישראל, יו"ר חבר הנגידים של הקרן הדו-לאומית ארצות הברית-ישראל (2006–2007), ואחרים. משנת 2001 ועד לפטירתו שימש כמדען הראשי של משרד הבריאות.
שרה'לה דורון

שרהל'ה דורון (8 באוקטובר 1949 - 1 ביולי 1991) הייתה שדרנית רדיו ישראלית, עורכת תוכניות ומדריכת קריינים, מגישת תוכנית הילדים הידועה "מקהלה עליזה".

ביוגרפיה

דורון נולדה ברמת גן כשרה ארליך, בת ללוסיה ואריה ואחות לאבנר (שנפטר לאחר שחרורו הצבאי בעת טיול בקנדה). עם התבגרותה שינתה את שמה לשרה נאמן. בוגרת החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית וכן מכון אבשלום ללימודי ידיעת הארץ. נישאה לאהוד דורון.
שירתה בגלי צה"ל כקריינית. לאחר שחרורה עבדה כקריינית בקול ישראל וכקריינית רצף בטלוויזיה הישראלית. באמצע שנות השבעים חזרה לגלי צה"ל כעורכת ושדרנית. התוכנית המזוהה ביותר עמה הייתה "מקהלה עליזה", שאותה ערכה והגישה במשך כ-15 שנה, עד פטירתה. "מקהלה עליזה" הייתה תוכנית לילדים ששודרה בימי שבת בשעה תשע בבוקר, וצברה לאורך השנים קהל מאזינים גדול ומסור של ילדים והורים, שהרבו גם לשלוח מכתבים ולמסור ד"שים. עם השנים הפכה התוכנית למודל לתוכניות ילדים בשבת בבוקר, עד היום. בספר "גלי צה"ל - כל הזמן" סיפרה דורון על התוכנית: "ב-15 שנים מגדלים דור והשרשרת מורכבת מעוד תוכנית ועוד תוכנית מדי שבת בשבת ומדי חג בחג. ילדים שמכירים עוד ספר, עוד חג או עוד פינה בארץ בזכותה הם הילדים שקיבלו ממנה משהו". בנוסף הייתה שדרנית בתוכנית כל הבוקר ששודרה בין 9:00 ל-12:00 בבוקר. 
הגישה וערכה את התוכנית "מראה מקום", שבה ליוותה אנשים ידועים למקומות בעלי משמעות בחייהם, תוכנית ששילבה את חיבתה הגדולה לטיולים ואת יכולות הראיון האישי והבלתי אמצעי שלה.
ניהלה את מחלקת הקריינים בגלי צה"ל והייתה אחראית להכשרת קריינים חדשים.
ב-1991, בגיל 41, נפטרה מסרטן. הותירה אחריה את בעלה ושלוש בנות: סיוון, דניאלה ורותי.
מרדכי בנצור

ראשית דרכו

מרדכי בנצור (לשעבר בנצ'בסקי) נולד בעיירה סוקולקה בפולין בשנת 1921. בשנת 1936, בהיותו בן חמש עשרה, עלה לארץ ישראל. הוריו וחלק מאחיו ואחיותיו שנשארו בפולין נספו בשואה. בארץ עבר הכשרה של הנוער העובד בקיבוץ גבעת חיים. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ רביבים. בשנת 1941 היה מראשוני המתגייסים לפלמ"ח. בשנת 1942 עבר קורס מפקדי מחלקות ומונה למפקד מחלקה. זמן לא רב לאחר מכן מונה למפקד פלוגה. בשנת 1945 השתחרר מהפלמ"ח והמשיך בשירותו במנגנון הקבע של ארגון "ההגנה", בו שירת כקצין מודיעין גלילי. בחודש אוקטובר 1946 נשלח על ידי ארגון "ההגנה" לעיראק להיות מפקד "ההגנה" שם, שתפקידו לארגן את יהודי עיראק להגנה עצמית, במסגרת גוף חשאי שנקרא תנועת המחתרת הציונית חלוצית. פיקודיו שם כינו אותו בשם עבדאללה. בחודש אפריל 1948 חזר לישראל.
במלחמת העצמאות אירגן יחידות האזנה בחטיבות צה"ל והיה קצין מודיעין חטיבתי בחטיבת הראל, במסגרתה לחם בקרבות בחזית הדרום. בתום המלחמה הוצב לאגף המודיעין ובשנת 1953 נתמנה למפקד יחידה 131 של אגף המודיעין בדרגת סגן-אלוף. מטרת היחידה הייתה לבצע פעולות מיוחדות של ריגול וחבלה בארצות האויב.

מהלך חייו לאחר שירותו הצבאי

לאחר שירותו הצבאי עבד בנצור בחברת "גדות, מסופים לכימיקלים" העוסקת באספקה ושיווק של כימיקלים בישראל ובאירופה, כולל רכש, הובלה ימית ואחסון. במסגרת עבודתו בחברה יצא לאירופה ופעל שם בהקמת מסופים לכימיקלים. הוא עבד בחברה עד שפרש לגמלאות.
בשנת 1960 הופיע בנצור בפני "ועדת כהן", ועדה צבאית בראשות שופט בית המשפט העליון חיים כהן, שגויס למילואים לצורך זה והוענקה לו דרגת ייצוג של אלוף-משנה. מרדכי בנצור נזכר במסקנותיה של הוועדה כ"קצין המילואים ר", אשר הדיח לעדות שקר את אברי אלעד, שכונה בפי הוועדה "האדם השלישי" הוועדה קבעה כי היא נוטה לחשוב "שטפשותו ולא רשעותו הביאתהו לכך".
אף על פי שאסירי הפרשה נטרו לו טינה, הרי שלאחר מלחמת סיני נמנה עם אלו שדרשו להחליף קצינים מצריים שבויים תמורת אנשי החוליה. אך הם לא נכללו במסגרת עסקת חילופי השבויים שלאחר מלחמת סיני ושוחררו רק בעסקת חילופי השבויים שנערכה לאחר מלחמת ששת הימים.
מרדכי בנצור מת בשנת 2003 והוא בן 81 שנים במותו.
אסתר סופר

אסתר סופר (1931 – 2001) הייתה שדרנית רדיו ואשת טלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה

סופר, ילידת ירושלים, בת למשפחה חרדית, למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד. הייתה המגישה הראשונה של "התוכנית לאם ולילד" בקול ישראל, ששמה שונה בהמשך ל"לבת לבן ולכל המתעניין" (1966 - 1984). סיפרה סיפורים לילדים בתוכנית הרדיו "מקהלה עליזה" (1980 - 1996). הפיקה את סדרת הטלוויזיה לילדים "סמי וסוסו" והקימה וניהלה בהמשך את מחלקת התוכניות לילדים ולנוער של הערוץ הראשון. בתחילת שנות התשעים הייתה מנהלת התוכניות של הערוץ הראשון. 
סופר תרמה את קולה גם למספר רב של תקליטים, שנכנסו לקלאסיקה הישראלית של תקליטי ילדים. בנוסף ערכה את סדרת ספרי הילדים "כתר לי" של הוצאת כתר.
תרומה גדולה

שיעור הנתינה

מהתורה אין לתרומה שיעור, וע"פ הגמרא במסכת קידושין אפילו חיטה אחת פוטרת שדה שלם, אך מהמשנה במסכת תרומות (פ"ד מ"ג) עולה שחז"ל קבעו לה מידה: אחד חלקי שישים מהיבול זאת מידה רעה, אחד חלקי חמישים זאת מידה בינונית, ואחד חלקי ארבעים זאת מידה טובה, כלומר נדיבה. וכך כותב הרמב"ם במשנה תורה, בהלכות תרומות ומעשרות (פ"ג ה"א):"תרומה גדולה אין לה שיעור מן התורה, שנאמר ראשית דגנך כל שהוא אפילו חטה אחת פוטרת הכרי (=ערימת גרעיני החטה), ולכתחלה לא יפריש אלא כשיעור שנתנו חכמים".
יש מחלוקת במשנה לגבי שיעור מקסימום לתרומה. בסוף התקבלה דעתם של רבי עקיבא ורבי טרפון ש"אין שיעור בתרומה" - כלומר כל אחד יכול לתת כפי רצונו מעל למינימום המצוין לעיל, אך לא את כל הגורן. את התרומה לא מפרישים בכמות מדויקת אלא מפרישים על פי הערכה בלבד.

אכילתה

תרומה גדולה, מותרת באכילה רק לכהנים טהורים וכשהיא טהורה. אסור לקלקלה ולטמאה.
עבור מי שאינו כהן, תרומה נחשבת עבורו לאיסור אכילה. מפני חשיבותה של התרומה, חכמים הוסיפו כלל לפיו בהתערבות של תרומה עם שאר אוכלים מותרים לא מספיק רוב של מזון היתר כנגד התרומה, אלא נדרש שיהיה פי 100 מכמות התרומה.

תרומה שנטמאת

מצווה לשרוף תרומה טמאה. כוהנים אינם רשאים לאכול תרומה כזו, ואין הם רשאים לעשות בה כל שימוש אחר. אולם שלא כמו במקרים אחרים בהם קיים ציווי על שרפת חפץ מסוים, משרפת התרומה מותר לכוהנים ליהנות; מותר להתחמם באש שרפת התרומה או לבשל עליה.
שמן תרומה שנטמא נקרא "שמן שריפה", הואיל ועומד הוא לשריפה. אף על פי שמצוה לשרפו, אין להדליקו ביום טוב. בטעם הדבר נחלקו אמוראים: רב חסדא סובר שהדבר אסור משום שאין שורפים קדשים ביום טוב, ואילו רבה סובר שהטעם הוא גזירה משום הדלקתו בערב שבת.

תחבולות להפטר מהתרומה

ידועה התחבולה שננקטה בתקופות רבות כדי להפטר מהתרומות ומעשרות, להכניס את התבואה דרך גגות כדי שלא יכנסו דרך הפתח ויתחייבו במעשר. תחבולה זו ספגה ביקורת בתלמוד, כאדם הרוצה להפטר מן המצוות.
קיימת תחבולה מיוחדת, להפטר על הפרשת התרומה מעשירית מהתבואה. לפי חידושו ההלכתי של ריש לקיש, "מעשר ראשון שהקדימו בשבלין פטור מתרומה גדולה". כלומר, אם הפריש אדם מעשר ראשון לפני שהפריש את התרומה ממנו, לפני המירוח שאז חלה חובת התרומה על התבואה, פטור חלק המעשר בתרומה. בעוד שאם היה בעליו של התבואה מפריש ממנו בראש ובראשונה את התרומה, נמצא היה שחלק התרומה שהופרש היה כולל גם את חלק המעשר, הרי שכעת נפטר חלק המעשר והותר באכילה אף על פי שלא הופרשה ממנו תרומה. 
הפסוק ממנו נלמד דין זה הוא בחומש במדבר: "והרמותם ממנו תרומת השם מעשר מן המעשר", מכאן למד ריש לקיש "מעשר מן המעשר אמרתי לך ולא תרומה גדולה ותרומת מעשר מן המעשר", כלומר לא ייתכן שעל המעשר יחול חיוב נוסף של תרומה, מלבד החיוב הרגיל של תרומת מעשר. 
למרות זאת, אם המעשר הופרש לאחר שכבר חלה חובת התרומה על התבואה, במצב שהתבואה כבר נתמרחה בכרי ונחשבה כמוכנה, במקרה כזה חלה על המעשר גם חובת תרומה גדולה. אודות כך התקיים דיון בדור מאוחר יותר, בין רב פפא לרבו אביי, כשרב פפא שואל אותו כיצד תיתכן הלכה זו בהתאם עם דרשתו של ריש לקיש. אביי הסביר לו כי קיים פסוק אחר, המלמד דין הפוך, מפסוק הנאמר ללוייים (שלהם ניתן המעשר ראשון): "מכל מתנותיכם תרימו את כל תרומת ה'". תיבת כל באה ללמד שעל הלויים להפריש מהמעשר את כל התרומות האפשרויות, קרי: אף תרומה. ומכיוון שפסוק זה מהווה סתירה לדרשתו של ריש לקיש עלינו להעמיד את דרשתו של ריש לקיש באופן המסתבר יותר - כאשר המעשר הופרש במצב של טרום-חיוב ולא במצב זה שהמעשר הופרש לאחר שכבר חלה על התבואה חיוב תרומה שמסתבר שבמצב זה חייבה התורה להפריש תרומה
סיפורו של שנהאת

סיפורו של שנהאת הוא טקסט מצרי שהתגלה בתחילת המאה ה-20 ומתוארך לתקופת שלטונו של סנוסרת הראשון (1898-1943 לפנה"ס).
שנהאת היה פקיד מצרי ששירת בארמון המלך בתבי. תפקידו היה לשרת את הנסיכה נפרו, אחותו ואשתו של סנוסרת הראשון ובתו של אמנמחת ה-1. בסיפורו הוא מציג את עצמו כנציב המינהלתי של המלך פרעה בארצות האסיאתיות. במהלך מסע צבאי נגד הלובים שבו הוא נוכח, מגיע שליח לנסיך ומבשר לו שמתהלכת שמועה שהמלך מת. שנהאת מתמלא פחד ובורח. הוא עובר את אזור המחצבות מעל ג'בל אחמר ומגיע ל'חומות השליט', סוג של מחסום שנועד לעצור את האסיאתים ולמחוץ את שוכני החולות. הוא מתחבא בין השיחים כדי שלא יבחינו בו השומרים על החומה, ואז בלילה הוא יוצא ונודד במדבר. במדבר, באזור האגמים המרים, הוא ניצל על ידי קבוצה של נוודים, שבראשם עומד מנהיג שבעבר ביקר במצרים, המנהיג מזהה את שנהאת, וזוהי כנראה הוכחה לכך שהוא גם ביקר בבירה תבי שבה שירת שנהאת כפקיד.
שנהאת הגיע עד גבל ומשם חזר למקום שנקרא קדם, שם הוא שהה שנה וחצי. עמוננשי, שליט צפון רצנו כנען העסיק אותו. שנהאת ניסה לשכנע את השליט לפתח קשרים דיפלומטיים עם מלך מצרים. הוא נישא לבתו הבכורה של השליט, וקיבל ממנו אדמה שנקראת יאא. זוהי אדמה עם תאנים, ענבים, שמניבה יין דבש, שמן ופירות שונים, חיטה, שעורה וצאן. שנהאת הלל את עצמו ותיאר כיצד נלחם בארצות הגבעות ולקח שבויים ושלל. הוא פיקח על שיירות שעברו דרך אדמתו. במהלך השנים נולדו לו ילדים ומשפחתו גדלה מאוד.
כאשר שנהאת הרגיש שהוא מזדקן וימיו קרבים, הוא שלח בקשה למלך מצרים לחזור למצרים ולהיקבר בה, המלך אישר לו לחזור.  שנהאת ביקש מהמלך לקבל משלחת של שליטים ונסיכים מארץ רצנו. הוא הגיע עם המשלחת ונעצר בדרכי הורוס. המפקד של המשמר שלח מסר לבירה על הגעתו, והמלך שלח פקיד בכיר עם ספינות עמוסות מתנות מלכותיות לאסיאתים שליוו אותו. למרות שלא צוין מה הביאו האסיאתים, כנראה מדובר בסחר שהיה מקובל בעולם העתיק כחילופי מתנות מלכותיות. שנהאת הפליג מדרכי הורוס לתוך מצרים לעיר יתג'י-תאווי.

השפעות תרבותיות

נגיב מחפוז כתב ב-1941 סיפור בשם "אוודאת סינוהי", תורגם כשובו של שנהאת. מיקה ולטרי הושפע מהעלילה כאשר פרסם ב-1945 את ספרו "שנהאת המצרי" (Sinuhe egyptiläinen). הספר עובד לסרט ב-1954.
סווינדון טאון

היסטוריה

המועדון הוקם ב-1879 והפך למקצוען כעבור 15 שנים. לאורך שנות קיומו זכה המועדון למספר תקופות מוצלחות, שהאחרונה מביניהן היא בין 1968 ל-1970. ב-1969 גבר המועדון על ארסנל בגמר גביע הליגה שנערך באצטדיון ומבלי, ואף העפיל לליגה השנייה. בזכות הזכייה בגביע הליגה העפיל המועדון לטורנירים אירופיים, אך לא היה יכול להשתתף בהם כיוון ששיחק אז בליגה השלישית. כפיצוי על כך המועדון הוכנס לטורניר גביע הליגה האנגלי-איטלקי ב-1969 וכעבור שנה לגביע האנגלי-איטלקי. המועדון זכה בשני הטורנירים הללו. 
בסיום עונת 1989-90 העפיל המועדון לליגה האנגלית הבכירה לאחר שגברה בגמר הפליאוף על סנדרלנד אך עלייתה בוטלה על ידי ההתאחדות הכדורגל האנגלית לאחר שהנהלת סווינדון הורשעה בניהול פיננסי גרוע ותשלומים לא חוקיים לשחקנים.
בסוף עונת 1992/93 העפיל המועדון לפרמייר ליג לאחר שגבר על לסטר סיטי במשחקי הפלייאוף. בעונתו היחידה בליגה הזו ספגה הקבוצה מעל ל-100 שערים, שיא הליגה. 
שנה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה השלישית אך כעבור שנה חזרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה ראשונה בליגה השלישית.
בעונת 1999-2000 נשרה הקבוצה שוב לליגה השלישית לאחר שסיימה אחרונה בליגת המשנה.
המועדון המשיך להידרדר ובעונת 2005-06 ירד עד לליגה הרביעית  אך כעבור שנה שב לליגה השלישית.
בעונת 2009-10 הפסידה סווינדון בגמר הפליאוף על ההעפלה לליגת המשנה למילוול וכעבור שנה נשרה הקבוצה שוב לליגה הרביעית לאחר שסיימה אחרונה בליגה השלישית.
שנה לאחר שירדה לליגה השלישית חזרה סווינדון בעונת 2011-12 לליגה השלישית לאחר שסיימה ראשונה בליגה הרביעית.
בעונת 2014-15 העפילה סווינדון לגמר הפליאוף על ההעפלה לליגת המשנה והפסידה לפרסטון נורת' אנד.
בעונת 2016-17 ירד המועדון פעם נוספת לפוטבול ליג השנייה לאחר שסיים את העונה במקום ה 22.
ג'ק סילקוק

קריירת משחק

סילקוק עבד בצעירותו ככורה פחם בעיירה אספול. כישרונו זוהה על ידי קבוצת הנוער המקומית, והוא החל את דרכו ככדורגלן בשורותיה. 
באפריל 1916, במהלך מסע סקאוטינג, אותר סילקוק על ידי מאמן מנצ'סטר יונייטד, ג'ק רובסון. הוא חתם בקבוצה על חוזה חובבני, ובספטמבר 2017 זכה לחוזה מקצועני מהקבוצה. סילקוק שיחק במדי מנצ'סטר בימי מלחמת העולם הראשונה בטורנירי ידידות שונים, ועם שובה של הליגה האנגלית בעונת 1919/1920 זכה לערוך את הופעת הבכורה שלו הרשמית שלו בקבוצה, ב-30 באוגוסט 1919 בשוויון 1-1 מול דרבי קאונטי.
סילקוק היה לאחד משחקניה הבולטים והיציבים של מנצ'סטר יונייטד בשנים שבין שתי מלחמות העולם, ואף היה לקפטן הקבוצה בעונת 1930/1931, בה ירדה לליגת המשנה. הוא שיחק במנצ'סטר במשך 15 עונות, מתוכן תשע בליגה הבכירה ושש בליגת המשנה. לזכותו 423 הופעות ליגה במדי הקבוצה, ו-26 הופעות נוספות בגביע ה-FA. סילקוק מעולם לא זכה בתואר במהלך הקריירה המקצועית שלו.
באוגוסט 1934, לקראת עונת 1934/1935, עבר סילקוק לאולדהאם אתלטיק. המעבר לא צלח, וסילקוק לא הצליח למצוא את מקומו בקבוצה, ובמהלך רוב העונה כלל לא שיחק במדי הקבוצה שירדה בתום העונה לליגה השלישית. ב-1936 עבר לשחק בדרוילסדן החובבנית, במדיה פרש ממשחק פעיל.
על אף שבמהלך תקופתו במנצ'סטר לא הצליחה הקבוצה להתחרות בצמרת, זכה סילקוק לרשום שלוש הופעות במדי נבחרת אנגליה בתחילת שנות ה-20. באותן השנים לא היה מאמן לנבחרת, וסגל השחקנים נבחר על ידי ועדה. את הופעת הבכורה שלו ערך סילקוק ב-14 במרץ 1921 במשחק חוץ מול ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית 1920/1921. המשחק הסתיים בשוויון 0-0. כשבועיים אחר כך שיחק בהפסד החוץ של אנגליה 3-0 לסקוטלנד באותו הטורניר. סילקוק שב להופעה שלישית ואחרונה כשנתיים אחר כך, ב-24 במאי 1923, בניצחון החוץ של אנגליה 3-1 על שוודיה במשחק ידידות.
נטעלי בראון

קריירה

בראון סיימה תואר ראשון בתורת הספרות הכללית ובפילוסופיה ותואר שני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב ובוגרת כיתת השירה של הליקון.

קולנוע

היא עוסקת בקולנוע עלילתי ותיעודי. שני סרטיה הקצרים, "טבור" (2004) ו"הסעודה האחרונה של נ' בראון" (2005), הוקרנו בפסטיבלים בישראל ובעולם. 
סרטה התיעודי "מתמורפוזה" (2006), המשלב בין עדויות של נשים שעברו אונס לבין מיתוסים עתיקים שעוסקים בפגיעה מינית, הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים במסגרת תחרות פרס וולג'ין, בפסטיבלים רבים ברחבי העולם, בערוץ הראשון ובכינוס בינלאומי של האו"ם שהוקדש למעמד האישה. "מתמורפוזה" זכה בפרס על שם עליזה שגריר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2006 ובפרס המדיה הבינלאומי של החברה לחקר טראומה ודיסוציאציה. 
סרטה הקצר של בראון, "געוואלד" (2008), הוקרן במסגרת פנורמה היוקרתית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (2009) ובפסטיבלים רבים נוספים בעולם וזכה במקום הראשון בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בתל אביב, בפסטיבל לקולנוע להט"ב בפריז ובתחרות לסרטים קצרים העוסקים בזכויות האדם, מטעם מכון גתה.
הסרט התיעודי "התליין" שביימה והפיקה עם אביגיל שפרבר, מספר על האיש שתלה את אדולף אייכמן. הוא שודר ב- yes), וזכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2010. "התליין" היה אחד משלושת המועמדים הסופיים לפרס לסרט התיעודי הטוב באורך עד שישים דקות בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי באמסטרדם (אידפא). כמו כן זכה "התליין" בפרס לסרט התעודה הטוב ביותר ובפרס הצילום לשנת 2011 בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים. 
סרטה העלילתי הקצר "נדר" זכה בפרס הסרט הקצר העצמאי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בירושלים 2014, בפרס הבימוי בתחרות הסרטים העצמאיים בפסטיבל לסרטי סטודנטים (2015) ובפרס הראשון בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בסיאול, קוריאה (2015).  
סרטה התיעודי "מקווה שאני בפריים" על הבמאית והשחקנית מיכל בת אדם, זכה במקום השני (פרס השופטים) בפסטיבל דוקאביב (2017) ובפרס על הסרט התיעודי הטוב ביותר עד שישים דקות בטקס פרסי אופיר לשנת 2017.
בראון הייתה מנהלת אמנותית של הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות בשנים 2011-2013.

שירה

בראון פרסמה ספר שירה אחד. בשנת 2005 זכתה במקום הראשון בתחרות "שירה על הדרך" מטעם עיריית תל אביב-יפו, על השיר "ק'". במסגרת הפרס זכתה במימון הוצאת ספר שיריה הראשון, "להרוג ולנשום" שיצא בשנת 2006, בעריכת נורית זרחי ובהוצאת "אחוזת בית". 
לבראון יש שני ילדים.
שכר ריאלי

שכר ריאלי הוא שכר שהותאם לשינויים כתוצאה מהאינפלציה, באופן המייצג את כוח הקנייה של השכר. לעיתים קרובות משמש השכר הריאלי כמדד ליכולת הצריכה של הציבור, בעיקר של מעמד הביניים.

קשיים ואי דיוקים בשיטת החישוב

לדעת חוקרים רבים, נתוני השכר הריאלי סובלים מפגמים ואי דיוקים רבים. כך לדוגמה, נתוני הצריכה והחיסכון מספקים תמיכה גורפת ברעיון שרמת חיים עודנה במגמת שיפור, ולא רק לעשירים אלא גם למשפחות בעלות הכנסה נמוכה.

הכנסה לנפש כאלטרנטיבה

אלטרנטיבה פשוטה לשכר ריאלי היא הכנסה אישית לנפש בניכוי אינפלציה. היתרון שלה הוא שהיא לוכדת את כל מקורות ההכנסה - לא רק שכר, אלא ריביות, דיבידנדים, דמי שכירות ורווחים. נתונים הנוגעים בהכנסה לנפש סותרים את הניידות כלפי מטה שנמצאה בשכר ריאלי ומצביעים על כך שאנשים התעשרו באופן עקבי במהלך אותה תקופה.

התעלמות מהטבות שאינן מגולמות בשכר

הנתון על השכר ריאלי סובל מהשמטה בולטת: הטבות נלוות שאינן מגולמות בשכר. בעשורים האחרונים העובדים לוקחים חלק גדול מהצריכה שלהם בצורה הטבות שאינן שכר, כגון ביטוחי בריאות משופרים, פנסיות מוגדלות, תוכנית סיוע לעובד, טיפולי עיניים, טיפולי שיניים, חופשות לידה בתשלום, תוכנית רכישת מניות, הטבות כמו מכונית, טלפון סלולרי ועוד. נתונים אלה אינם נכללים בחישוב השכר. עקב הגידול בהטבות הללו, העובדים בארצות הברית זכו לרווח מצטבר של מעל ל-17 אחוזים מאז תחילת שנות ה-70.
אמילי ג'ויס

ביוגרפיה

ג'ויס נולדה בווליץ' שבלונדון, אנגליה. היא הצעירה במשפחה בת שלוש בנות, שכולן בעסקי השעשועים בבריטניה. אמן אהבה את התיאטרון ונהגה לקחת את הבנות להצגות. בגיל 15 החליטה ג'ויס להצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער, ובתקופה זו עבדה במגזין ווג. בהמשך למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה. בגיל 17 הקימה והייתה סולנית של להקת "In Spite of All That". היא הייתה עם הלהקה במשך שלוש שנים.
אחרי סיום לימודיה בבית הספר למשחק הצטרפה ג'ויס ללהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בדרמה "המפצח" של רשת ITV בה גילמה דמות של רוצחת. ב-1999 כיכבה בסדרת דרמה נוספת של ITV1 בשם "Grafters". ב-2003 שיחקה בתפקיד המפקדת של הבלשית הייברס בסדרה "חקירות המפקח לינלי".
ג'ויס הופיעה בסדרה הקומית הבריטית "הגיבור שלי". היא גילמה את דמותה של ג'נט דוקינס, אחות במקצועה ובת זוגו של גיבור-העל תרמומן, שאותו גילם במקור ארדל או'הנלן ואחר כך ג'יימס דרייפוס.
ב-2003 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השנייה של הסדרה "Ultimate Force" בתפקיד ניקי סטרונג.
עוד ב-2003 שיחקה בתפקיד רוצחת סדרתית אנה מרצ'נד / שרה הרד בדרמת הפשע בשני חלקים של ה-BBC בשם "Messiah 2: Vengeance is Mine" בכיכובו של קן סטוט.
ב-2007 הופיעה ג'ויס בפרק בסדרת הדרמה "מלון בבילון" בתפקיד אסטל. עוד שיחקה בדמות קייט בדרמה הקומית "Little Devil".
במחצית הראשונה של 2008 שיחקה ג'וס במחזה "Happy Now?" מאת לוסינדה קוקסון בתיאטרון הלאומי בלונדון. באותה שנה הופיע בדרמה קומית בת שישה חלקים של ה-BBC בשם "חברים משותפים" בה גילמה את שרה פלטשר הבוסית של מרטין (מארק וורן).
ב-2010 גילמה ג'ויס את ד"ר סנדרה פלמינג בסרט "חייל אוניברסלי - הדור הבא". באותה שנה הופיעה בתפקיד היועצת הפוליטית של ראש הממשלה, קלייר סאטון בעיבוד הבימתי של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה" מאת אנטוני ג'יי וג'ונתן לין. הצגת הבכורה של המחזה הייתה במאי 2010 בפסטיבל צ'יצ'סטר, ובספטמבר 2010 הועברה ההפקה לתיאטרון גילגוד בווסט אנד הלונדוני. ב-2011 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השביעית של דרמת בית הספר "דרך ווטרלו" בתפקיד ה-DJ ויו או'דונל. ב-2013 השתתפה ג'ויס בפרק "Down Among the Fearful" בסדרת הדרמה של ITV "לואיס" בדמות ג'יין גרייס. ב-2011 כיכבה ג'ויס בסרט טלוויזיה, ספיישל לחג המולד, של ה-BBC בשם "לפלנד".

חיים אישיים

ג'ויס היא אם לשני בנים שנולדו בלונדון.
דלכורד

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-26 בספטמבר 2004 בידי קבוצה של כורדים ובראשם ראמאזאן קיזיל (היום נשיא המועדון) במטרה ליצור פעילות חברתית לנוער הקהילה. באותה שנה ארגון הפשע השוודי "לה פמיליה" הפיץ סמים בקרב הנוער, הרעיון היה לספק תעסוקה לנוער במקום שידרדרו לפשע ולסמים. בתחילה עזרה במימון הפרויקט קבוצת הכדורגל IK Brage, שנמצאת באותה העיר. בעונה הראשונה התעקשו חברי ההנהלה על ממוצע של 17 שנים. לראמאזאן הייתה מטרה: להביא את הקבוצה לשחק בליגות הגבוהות של הכדורגל השוודי. מהעונה הראשונה שלה ב-2005 ועד 2009, עלתה הקבוצה ליגה בכל עונה, מה שגרם לתשומת לב תקשורתית רבה, בשוודיה ומחוצה לה.
במרץ 2015 נמנעה הקבוצה מאסון בדרך חזרה הביתה מספרד. המועדון תכנן לטוס מברצלונה לדיסלדורף בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס אבל ברגע האחרון החליט שהעצירה בגרמניה ארוכה מדי. ב-24 במרץ התרסק המטוס באלפים הצרפתיים יחד עם 150 האנשים שבתוכו. אף אחד מהנוסעים או אנשי הצוות נשאר בחיים.
ב-24 בנובמבר 2017 הוחלט שהקבוצה תשחק באופסלה אחרי פתיחתו של אצטדיון חדש בעיר בשנת 2020. לעומת זאת, ב-2018 הקבוצה שיחקה באצטדיון גאבלוואלן שבעיר יבלה. לא ידוע איפה תשחק הקבוצה בעונת 2019.

ארגון אוהדים

ב-2010 נוסד בווסטרוס ארגון אוהדים של דלכורד בשם "Roj Fans", ארגון עצמאי ללא רווח.

סמל ומדים

במשחקי בית המועדון משחק בחולצה, מכנסיים וגרביים לבנות ובמשחקי החוץ במדים שחורים. סמל הקבוצה הוא עיגול המורכב מדגל כורדיסטן ושני סוסים דאלקארליאנים (סוסים שוודים מסורתיים). "Dal" כתוב באותיות לבנות בראש הסמל, "Kurd FF" ושנת 2004 בתחתיתו.
דו"ח הופ-סימפסון

דו"ח על הגירה, יישוב ופיתוח קרקעות (באנגלית: Report on Immigration, Land Settlement and Development), הידוע יותר כדו"ח הופ-סימפסון או כוועדת הופ-סימפסון היה ועדה בריטית שהוקמה במהלך אוגוסט 1929 בראשותו של ג'ון הופ סימפסון , מומחה לקרקעות ולהתיישבות (ולהעברות אוכלוסייה), כמסקנות לוועדת חקירה שהוקמה לבחינת הגורמים למאורעות תרפ"ט וכיצד ניתן למנוע פרעות דומות בעתיד. מסקנותיו של הדו"ח ביחד עם מסקנות ועדת שו וועדת הכותל, הובילו לפרסום הספר הלבן של פאספילד ולהגבלת ההגירה היהודית לארץ ישראל.
על הדו"ח שפרסם סימפסון מופיע התאריך 1 באוקטובר 1930, אך למעשה הוא יצא רק ב-21 באוקטובר 1930.

התיישבות ותעסוקה

בעקבות רכישת קרקעות יהודית מחיר הקרקע עלה ופגע ביכולתם של הערבים לרכוש אדמה.
They [Jews] paid high prices for the land, and in addition they paid to certain of the occupants of those lands a considerable amount of money which they were not legally bound to pay
יהודים העדיפו עבודה עברית בפרויקטים יהודיים וגרמו לאבטלה בקרב הערבים בארץ.
The policy of the Jewish Labour Federation is successful in impeding the employment of Arabs in Jewish colonies and in Jewish enterprises of every kind.
There can be no doubt that there is at present time serious unemployment among Arab craftsmen and among Arab laborers.

הגירה

קיים שטף הגירה מסוריה וירדן של עוברי אורח הנשארים בארץ בצורה בלתי חוקית שיוצר לחץ כלכלי על תושבי המקום.
The Chief Immigration Officer has brought to notice that illicit immigration through Syria and across the northern frontier of Palestine is material. This question has already been discussed. It may be a difficult matter to ensure against this illicit immigration, but steps to this end must be taken if the suggested policy is adopted, as also to prevent unemployment lists being swollen by immigrants from TransJordania.