google/wiki40b huggingface dataset:
מילכה צ'יזיק

קורות חייה

מילכה נולדה בשנת 1937 לברוך צ'יזיק ("הקטן") ולצביה לבית פורטוגלי בארץ ישראל, במשפחה בת שלושה ילדים. גדלה במושב נחלת יהודה. למדה בבצלאל בשנים 1958–1962. היא זכתה במלגת לימודים והמשיכה בלימודיה בתחומי הציור, הדפס אמנותי: תחריט וליתוגרפיה, וציור לטקסטיל באקדמיה לאמנות של מינכן, גרמניה בשנים 1962–1965. בשנת 1966 הצטרפה לצוות המורים בבצלאל והייתה מרצה במחלקות: אומנות, עיצוב גרפי, עיצוב תעשייתי במשך כארבעים שנה. בדרך ההוראה המיוחדת לה ניתן לזהות מספר עקרונות ייחודים לה ולדרך המחשבה שלה. בעיקרון ההפתעה - הסינקטיקה שהיא יצירת חיבורים מפתיעים, מסקרנים, הרפתקה משותפת של רעיונות מתקשרים. בעקרון זה בא לידי ביטוי עקרונות החשיבה של תחום החינוך לאמנות והיצירתיות שהאמינה בהם. מכשירים אלו היוו כלים דידקטיים משמעותיים בדרך ההוראה שלה ובעזרתם תרמה להתפתחותם ועיצוב דרכם האמנותית והיצירתית של רבים מתלמידיה.
בעבודותיה, כדוגמת "שבט ג'בליה, הר משה, סיני" (1979) או "אמא שלי - סנטה קתרינה" (1980), בולטת נוכחותו של המוזר, המרתיע והמאיים אבל המושך והמסקרן. דרך היצורים, החיות והבובות, היא מנסחת רגשות אנושיים על מצבו של האדם. ביצירתה של מילכה נוכחותו של המוזר, עשויה להתגלם בדמות אחת או בהתרחשות כולה. נוכחות זו מזכירה במידת מה את דמותו הנפוצה של העיוור בתיאטרון ובדרמה, שתפקידו להיות דווקא היחיד שרואה את האמת. בדומה לו, מנסחת יצירתה של מילכה (על היצורים, החיות והבובות שבה) רגשות אנושיים על מצבו של האדם. על מרכיב זה ביצירתה כתבה מילכה: “אני חיה את העולם הקיים. אין צורך ליצור אותו מחדש. ייחוד היצירה האמנותית הוא באפשרות ליצור עולם שאינו בנמצא. שלא כחלום, זהו האמצעי הבלעדי ליצור מצבים מתוך העולם הקיים שאין לחוות אותם, ואפשר לחוש אותם במשהו דרך החושים, דרך התפיסה”.
איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל

פעילות

פעילות המרכזים מתמקדת בהענקת סיוע נפשי וליווי לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, וכן בנושאי חינוך, הסברה וחיזוק הקשר עם הקהילה. במקביל, פועלים המרכזים לשינוי חברתי, למען השגת זכויות ושיפור השירותים הניתנים לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, ולהפחתת שיעור התופעה בחברה הישראלית. פעילות המרכזים כוללת קידום יוזמות חקיקה, העלאת מודעות לנושא באמצעות אמצעי התקשורת, קיום ימי עיון ופעילויות חינוכיות, פרסום הדו"ח השנתי של מרכזי הסיוע, וייצוג בוועדות פרלמנטריות ובוועדה המייעצת של הרשות לקידום מעמד האישה. רוב תקציב המרכזים (כ-70%) מגיעה מתרומות והשאר ממשרד הרווחה.
המרכזים השיגו הישגים רבים בתחומי החקיקה, שיפור השירותים הניתנים לנפגעות ולנפגעים ובהגברת המודעות לגורמים ולמניעה של תקיפה מינית.

היסטוריה

איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית נוסד בשנת 1990 כארגון גג, המאגד תחתיו תשעה מרכזי סיוע מקומיים. 
מרכז הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית הראשון מסוגו בארץ הוקם בתל אביב בשנת 1977 על ידי התנועה הפמיניסטית, בעקבות התאבדותה של סטודנטית באוניברסיטת תל אביב, אם לילד, אשר באפריל 1976 חזרה לביתה מיום לימודים ונאנסה באזור השדות המקיפים את האוניברסיטה בשעות הצהריים. לאחר שפנתה למשטרה היא נחקרה במשך שעות ואחר כך נשלחה למכון הפתולוגי באבו כביר לבדיקה גופנית. במכתב ההתאבדות ציינה האישה כי נאנסה פעמיים: פעם על ידי התוקף ופעם על ידי המשטרה. כמו הרבה נפגעות תקיפה מינית אחרות באותה תקופה, לא היה לה לאן לפנות. לפיכך, הוחלט להקים מרכז שיעניק אוזן קשבת ותמיכה לכל נפגעת המבוסס על העיקרון – "את לא לבד", בתקווה שהפניות למרכז יפרצו את מעגל השתיקה, הבדידות והבושה המאפיינים את תחושתן של נפגעות רבות. המרכז הוקם על ידי מתנדבות ותוך מספר שנים הוקמו מרכזים נוספים בירושלים, חיפה, באר שבע והרצליה. באותן שנים הגיע המימון לפעילות מהקרן החדשה לישראל ותרומות של אנשים פרטיים.
ב-1988 הוקם מסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות, נגב (מסל"ן), בידי ליזה ניקולאיצ'וק, פסיכולוגית שעלתה לארץ מקייב שבאוקראינה. מסל"ן היה המרכז הראשון שהפעיל קו סיוע בשפה הרוסית. ב-9 באוגוסט 2010 קיבלה מסל"ן את אות הנשיא למתנדב המוענק על ידי נשיא המדינה. זהו אות יוקרתי המוענק אחת לשנה, למתנדבים יוצאי-דופן בחברה הישראלית.
בינואר 1996, בלחץ האיגוד, הוארכה תקופת ההתיישנות על ביצוע עבירות מין בתוך המשפחה. על פי התיקון לחוק העונשין, קורבנות של עבירות מין רשאים לתבוע את התוקף עד הגיעם לגיל 28, ובלבד שלא עברו יותר מעשר שנים מאז ביצוע העבירה האחרונה. ב-2003 הצליחו מרכזי הסיוע להביא להארכה נוספת של תקופת ההתיישנות, המאפשרת לנפגעים להתלונן במשטרה עד הגיעם לגיל 38.
בשנת 2004 הוקם בירושלים "קו הסיוע לגברים דתיים וחרדיים נפגעי תקיפה מינית", לאחר שלמרכז בתל אביב התברר שכ-25% מקרב הפונים לקו הסיוע הם הגברים הם דתיים או חרדים והיה צורך לגייס מתנדבים דתיים או חרדים, מתוך מחשבה שפנייה לאדם דתי תקל על הנפגע.
Odelay

רקע

הסשנים לאלבום החלו ב-1994. במקור הם היו סשנים אקוסטים ומאופקים. בק באותו הזמן חווה מספר של טרגיות אישיות (ביניהם מותו של סבו Al Hansen), ונימתם של השירים כמו גם הפקתם היו קודרים במידה ניכרת. רק קומץ שירים מאותם הסשנים שוחררו:"Ramshackle", "Feather in Your Cap", ו-"Brother". כל שלושת השירים הם אקוסטיים ומלנכוליים, ושונים מהסגנון הקצבי של Odelay. בק בסופו של דבר יחזור לסגנון הזה באלבומו הבא Mutations.
בסופו של דבר הוא ינטוש את הסגנון ויתחיל לעבוד עם ה-Dust Brothers. סגנון ההפקה של הDust Brothers בעיקר "קצבי" ו"היפ הופי". והם ידועים בעבודתם עם הביסטי בויז.
מתנת חיים

רקע

ההתאמה בין תורמים למושתלים נעשית, בראש ובראשונה על פי קריטריון רפואי של התאמת סיווג הרקמות. תהליך התרומה נעשה בפיקוח ובליווי רפואי ופסיכוסוציאלי. מאז חוקק חוק ההשתלות ב-2008 חל גידול מתמיד במספר תרומות הכליה מן החי בישראל.
מחקר שבוצע במסגרת מחלקת ההשתלות בבית החולים בילינסון בשנת 2013, ייחס את הגידול הזה, גם להתווספות קבוצה חדשה של תורמים - דתיים וחרדים שתרמו באמצעות עמותת מתנת חיים, מתוך מניעים אלטרואיסטים ללא קרבה משפחתית וברובם גם ללא היכרות מוקדמת עם החולה הנזקק. תופעה זו ייחודית לישראל וזוכה להתעניינות בעולם.

אירועים בתולדות העמותה

העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי הרב אברהם ישעיהו הבר מירושלים. הבר עבר בעצמו באותה השנה תהליך של השתלת כליה, שנתרמה על ידי חבר. ההחלטה על הקמת העמותה גמלה בלבו של הרב הבר, לאחר שנתבשר על פטירתו של חולה כליות בן 18 שהכיר במהלך טיפולי הדיאליזה שעבר קודם להשתלה.
בשנת 2014 זכה הרב הבר באות הנשיא למתנדב על פועלו.
בחודש מאי 2016 קיימה הכנסת אירוע הוקרה לרב הבר ולתורמי הכליה מטעם "מתנת חיים".
במסגרת חקירת משטרה, בחשד לפלילים בהתנהלות הארגון ועבירות לכאורה על חוק השתלת איברים נעצרו במהלך חודש ספטמבר 2017, בכירים בארגון, בהם הרב הבר עצמו. בסיום החקירה לא הוגשו המלצות להעמדה לדין של מי מהעמותה ובתחילת ספטמבר 2018 החליטה הפרקליטות על סגירת תיק החקירה.
בינואר 2019 נערך אירוע חגיגי לציון עשור להיווסדה של העמותה ו- 632 תרומות כליה שבוצעו בתיווכה, באירוע השתתפו יושב ראש הכנסת יולי אדלשטין, שרים, חברי כנסת ועוד. במסגרת האירוע הותרמו כספים על מנת שהעמותה תוכל להמשיך ולהגדיל פעילותה.
נכון ליולי 2019, נזקפות לזכות פעילותה של עמותת מתנת חיים 690 תרומות כליה מן החי.
רונית שריד

רונית שריד (נולדה ב-10 באוקטובר 1961) היא חוקרת נגיפים (וירוסים) וסרטן המכהנת כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בר-אילן, ולצד זאת היא יועצת הרקטור לקידום נשים באקדמיה.

ביוגרפיה

רונית שריד נולדה בתל אביב ולמדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב. ב-1981 החלה ללמוד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמקביל למדה הוראה. את לימודי המוסמך והדוקטורט השלימה בהצטיינות במחלקה למיקרוביולוגיה הומנית, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחייתם של פרופ' ארנונה גזית ופרופ' אברהם יניב, עסקה בחקר מולקולרי ופונקציונלי של ה- Lymphoproliferative Disease Virus of Turkeys - נגיף ממשפחת ה- Retroviridae המוכר כמחולל מחלה לימפופרוליפרטיבית אקוטית בעופות.
משך כשנתיים, לאחר סיום הדוקטורט, חקרה נגיפי הרפס במחלקה לחקר התא ואימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1995-1998 השתלמה באוניברסיטת קולומביה ניו יורק במסגרת לימודי פוסט-דוקטורט, שם התמקד מחקרה בנגיף ההרפס האנושי מספר 8, המכונה גם נגיף סארקומת קאפושי (Human herpesvirus 8, HHV-8 / Kaposi's sarcoma-associated herpesvirus, KSHV). שריד שבה לישראל ב-1998 והקימה קבוצת מחקר בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, בה היא חוקרת ומלמדת עד היום ומכהנת כפרופסור מן המניין.
המחקר במעבדתה מתרכז בנגיף ה-KSHV – נגיף המוגדר כמחולל סרטן באדם וכגורם לסארקומת קאפושי, לימפומה מסוג Primary effusion lymphoma  וכן למחלת Castleman. במעבדה נחקרים אספקטים שונים הקשורים למחזור ההדבקה ולפתוגנזה של KSHV ובהם אפיון מסלולי אותות הקשורים בשפעול התרבות הנגיף, איפיון תפקידם של תוצרי גנים נגיפיים במהלך מחזור ההדבקה בנגיף לשלביו השונים וזיהוי וחקר אינטראקציות בין חלבונים המקודדים ב-KSHV לחלבונים תאיים.
פרופ' שריד מכהנת משנת 2014 גם כיועצת הרקטור לקידום נשים באקדמיה.

הוקרה ופרסים

1987 - הצטיינות דיקן באוניברסיטת תל אביב.
1992 - פרס פדרציית ספרדי עולמי למצוינות.
1998- מלגת אלון.
2000 - פרס טאובנבלט למצוינות במדעי הרפואה, אוניברסיטת בר-אילן.
2001 - פרס מ. שילה למצוינות במחקר מיקרוביולוגי מטעם החברה הישראלית למיקרוביולוגיה.
אלברכט השלישי, רוזן הבסבורג

ביוגרפיה

אלברכט היה בנו של ורנר השני, רוזן הבסבורג, וירש את נחלותיו לאחר מותו בשנת 1167. אלברכט התחתן עם איטה פון פולנדורף, בתו של רודולף, רוזן פולנדורף. כמו אביו, הוא היה תומך נאמן של בית הוהנשטאופן.
אלברכט היה אביו של רודולף השני, רוזן הבסבורג, אשר ירש את נחלותיו לאחר מותו ב-25 בנובמבר 1199.
תריסרון משוכלל

תְּרֵיסָרוֹן משוכלל (דּוֹדֵקָהֶדְרוֹן רגולרי) הוא פאון משוכלל בעל תריסר פאות, אשר כל אחת מהן היא מחומש משוכלל, כלומר, מחומש שכל צלעותיו שוות זו לזו וכל זוויותיו שוות זו לזו. לעיתים קרובות נקרא סתם תריסרון.
לתריסרון המשוכלל 20 קודקודים, 30 מקצועות ו-12 פאות. זהו אחד מחמשת הגופים האפלטוניים.
שטח הפנים  והנפח  של תריסרון משוכלל שצלעו באורך  הם  ו-, בהתאמה.
הפאון הדואלי לתריסרון המשוכלל, כלומר, הפאון שמתקבל אם מחברים את המרכז של כל פאה אל מרכזי הפאות הסמוכות לה, הוא העשרימון המשוכלל.
חבורת האוטומורפיזמים של התריסרון המשוכלל איזומורפית לחבורת התמורות הזוגיות , החבורה הפשוטה הקטנה ביותר, הקרויה גם "חבורת האיקוסהדרון". זוהי החבורה הפשוטה הקטנה ביותר, והיא אחת מחבורות המשולש הסופיות, עם ההצגה .
צ'יג'ינדו אוג'ה

קריירה

אוג'ה החל להתחרות ב-2010 ואף ירד מ-7 השניות בתחרות בבירמינגהאם ב-60 מטרים. ב-2011 קבע אוג'ה תוצאה של 6.92 ב-60 מטרים, התוצאה הטובה ביותר שלו בתחום הזה עד כה. ב-100 מטר, התוצאה הטובה ביותר שלו בעונה הייתה 10.52, אך עם רוחות גבוהות מהמותר.
ב-2012 אוג'ה המשיך את מגמת השיפור כשקבע 6.80 בתחרויות בבריטניה ב-60 מטר. וב-100 מטר כבר התקדם לתוצאה של 10.26. הוא התחרה גם ב-200 מטרים והתוצאה הכי בכירה שלו הייתה 21.43. בנוסף לכך, היה חלק מנבחרת בריטניה באליפות העולם לג'וניור ב-4X100, ואף זכה עימה במקום הראשון.
ב-2013 המשיך אוג'ה להראות התקדם כשקבע 6.75 ב-60 מטרים. ב-2014 כבר קבע 6.61, וב-100 מטר קבע את שיאו האישי שלו עד היום, 9:96 בתחרות בהולנד. ב-2015 אוג'ה ירד מ-6.60 ב-60 מטרים כשקבע 6.57 ו-6.55 בתחרויות שונות בבריטניה. ב-2016, אוג'ה לא הצליח לעלות לגמר באולימפיאדת ריו לאחר שסיים במקום ה-4 עם תוצאה של 10.1 בחצי הגמר. באליפות אירופה באמסטרדם, זכה אוג'ה עם שאר חברי הנבחרת במדלית זהב ב-4X100. ב-2017, לא הצליח שוב להעפיל לגמר לאחר שסיים עם 10.12 בחצי הגמר. ב-4X100, היה חלק מהנבחרת שזכתה במדליית הזהב לעיני הקהל הביתי.
ב-2018, אוג'ה העפיל מהמקום ה-2 לגמר בו סיים במקום ה-4, עם תוצאה של 10.14. באליפות העולם בבירמינהאגם לאולמות, במקצה ה-60 מטרים, העפיל לגמר מהמקום הראשון, אך בגמר עצמו נפסל.
מישל טראמה

מישל אלן טראמה (בצרפתית: Michel Alain Trama; נולד ב-31 בינואר 1947) הוא שף צרפתי.

ביוגרפיה

מישל טראמה נולד בקונסטנטין (Constantine), אלג'יריה וגדל בבית יתומים. למד פסיכולוגיה בוושינגטון די. סי. בשנים 1964–1967, למד בבית הספר הגבוה לאמנויות העיצוב בפריז במונפרנס, פריז. עבד כמלצר וכמנהל של ביסטרו פריזאי ובאחד הימים כשהטבח הגיע שיכור למסעדה, טראמה החליף אותו ומאז הוא דבק במקצוע, התלמד במסעדת "לה קוט ד'אור" של ברנאר לואזו. פתח ביחד עם אשתו מאריז את ביסטרו Sur le Pouce ברחוב מופטארד בפריז, והיה בעליו בשנים 1974–1978.
ב-1979 פתח את מסעדת "ל'אוברגאד" (L'AUBERGADE) בכפר פואימירול, השוכן על הגבעה, ליד העיר אז'ן. בדרך שבין טולוז לבורדו. בשנת 1981 זכה בכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, בשנת 1983 זכה בכוכב השני במישלן, בשנים 1987 ו-1991 זכה בתואר שף השנה של מדריך הגו מיו, בשנת 1991 זכה בניקוד המקסימלי דאז של 19.5/20 נקודות בגו מיו. ב-1993 זכה בתואר אביר מסדר ההצטיינות הלאומי (Chevalier de l'Ordre du Merite National). בשנת 2004 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן ונבחר על ידי המדריך כשף הטוב ביותר של השנה. במסעדה מקום ל-60 סועדים ובה עובדים 25 אנשי צוות. המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".  עד לשנת 2010 החזיקה המסעדה בשלושה כוכבי מישלן, במדריך מישלן לשנת 2011 היא הורדה לשני כוכבים.
לצד המסעדה פתח מלון בוטיק מפואר שבני הזוג טראמה שיפצו, בעזרת מעצב הפנים ז'אק גרסיה. המלון נמצא במבנה מהמאה ה-13 ששימש בית קיט של ריימונד השביעי, דוכס טולוז. במלון 9 חדרים וסוויטה אחת, ובו בריכת שחייה וגן. המלון שייך לרשת רלה א שאטו.
ציורי מדרכות

ציורי מדרכות הם צורה של אמנות רחוב.
ציורי המדרכה חשופים להולכי רגל המזדמנים למקום.
משום שהם נמצאים במרחב הציבורי החיצוני, ציורי המדרכות נתונים לבלאי עקב פגעי מזג האוויר או השחתה.
הצייר יכול להשתמש במספר חומרים. בין החומרים הנפוצים לצורך ציור מדרכות הוא הגיר.
כמו כן, הצייר יכול לשחזר ציור מוכר או לצייר ציור מקורי משל עצמו.
גרנד פרי אירופה

כתואר כבוד

גרנד פרי אירופה נוסד על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (AIACR) כתואר של כבוד. המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923 במונצה. בהמשך התקיים המרוץ בצרפת, בבלגיה ובספרד. בשנת 1929 לא התקיים המרוץ, אך הוא שב להתקיים בשנת 1930 בבלגיגה. היה זה המרוץ האחרון שהתקיים עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 חודש המרוץ והתואר הוענק למרוצים שונים במהלך 30 השנים הבאות (למעט 4 שנים בהם לא התקיים המרוץ: 1953, 1969-1971).

פורמולה 1

גרנד פרי אירופה לא תוכנן להתקיים מראש ונוצר כפתרון זמני. בעונת 1983 תוכנן לקיים מרוץ במהלך חודש ספטמבר בפארק פלאשינג מדוז, ניו יורק, אך האירוע בוטל כשלושה חודשים לפני התאריך. מנהלי מסלול ברנדס האטץ' שבבריטניה הציעו לקיים מרוץ חלופי במסלול. מכיוון שבותה עונה כבר התקיים גרנד בריטניה ניתן למרוץ הנוסף השם גרנד פרי אירופה. ההצלחה הגדולה של האירוע הובילה להחלטה לשוב לקיימו גם בעונה הבאה. ברנדס האטץ' היה המסלול שאירח את הגרנד פרי הבריטי בשנים זוגיות (בשנים אי זוגיות התקיים המרוץ במסלול סילברסטון) ולכן לא התאפשר לקיים בו את המרוץ בשנת 1984. במקום זאת נקבע כי המרוץ יתקיים במסלול הנורבורגרינג הגרמני. המרוץ שב לברנדס האטץ' בשנת 1985. לקראת שנת 1986 הוצא המרוץ מן הסבב ואת מקומו תפס גרנד פרי הונגריה.

בשנת 1990 בנה איש העסקים היפני את מסלול הניפון אוטופוליס במטרה לארח בו מרוצי פורמולה 1. בשנת 1992 נעשו תוכניות לקיים במסלול החדש את גרנד פרי אסיה, שאמור היה להתקיים שנה לאחר מכן. בסופו של דבר התוכניות נגנזו. במקומן החזיר ברני אקלסטון לסבב את גרנד פרי אירופה, שהתקיים במסלול דונינגטון פארק. שנה לאחר מכן עבר המרוץ למסלול חרס בספרד. המרוץ שב להתקיים בחרס גם בעונת 1997 ונודע בעיקר בשל האירוע בו התנגש מיכאל שומאכר בז'אק וילנב. בעקבות התאונה נענש שומאכר באיבוד כל הנקודות שצבר במהלך העונה (לפני הפסילה דורג במקום השני בטבלת האליפות).
המרוץ שב לנורבורגרינג בעונת 1995 והתקיים במסלול גם שנה לאחר מכן. בשנים 1997 ו-1998 שונה שם המרוץ לגרנד פרי לוקסמבורג. בשנת 1998 לא נכלל הגרנד פרי האירופאי בסבב התחרויות. המרוץ שב לגרמניה בעונת 1999 והמשיך להתקיים במסלול עד לשנת 2007. בין השנים 2008 - 2012 התקיים המרוץ בולנסיה, ספרד.
לאחר הפסקה של שלוש שנים בהן לא התקיים המרוץ הוא התחדש בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן. שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי אזרבייג'ן וגרנד פרי אירופה הוצא מסבב התחרויות.
נונו רושה

קריירת מועדונים

הוא התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת המילואים של "מאריטימו", מאז 2011 במשך שלוש עונות שיחק 85 משחקים וכבש 8 שערים. לאחר מכן הועבר להרכב הקבוצה הבוגרת ובעונת 2013/14 שיחק 15 משחקים, ב-16 בפברואר 2014 הבקיע את השער היחיד במשחק הבית נגד "ויטוריה" סטובל. ביוני 2014, עבר לרומניה והצטרף למועדון "CSU קראיובה", הוא הופיע ב-97 משחקים והבקיע 23 שערים. ב-11 באפריל 2017 עזב את הקבוצה. ב-7 ביוני 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון "טוסנו" מליגת העל הרוסית בכדורגל, אך שוחרר לבסוף בתום שנה, בעקבות פירוק הקבוצה. הוא חזר לקבוצתו הקודמת, CSU קראיובה מליגת העל הרומנית בכדורגל.

בנבחרת

את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת כף ורדה ערך ב-6 בספטמבר 2014 במשחק מוקדמות גביע אפריקה לאומות נגד ניז'ר (3:1). הוא שיחק שלושה משחקים בגביע אפריקה לאומות 2015 עצמו. את שערו הראשון הבקיע ב-13 ביוני 2015 במשחק הבית נגד סן טומה ופרינסיפה (7:1) במוקדמות טורניר גביע אפריקה לאומות 2017.
משה מוסנזון

משה מוֹסֶנזוֹן (י"ג בכסלו תר"ע, 24 בנובמבר 1909 – ד' בניסן תשל"ט, 1 באפריל 1979) היה עורך וסופר ישראלי. בעבודתו בעיתון הנוער העובד "במעלה" טיפח כותבים רבים, בהם גם בתו הבכורה, הסופרת דבורה עומר, שעשתה את צעדיה הראשונים בעיתון.

ביוגרפיה


מוסנזון נולד בשנת 1909 בקמניץ פודולסק שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בנם של דבורה ואשר מוסנזון. בשנת 1911 עלה לארץ ישראל עם הוריו למושב הפועלים עין גנים שליד המושבה פתח תקווה. בגיל 4 התייתם מאמו, שנפטרה ממלריה.
למד באופן רשמי עד סוף בית הספר העממי (כיתה ח'), ואחר כך יצא לעבוד. הצטרף לתנועת "הנוער העובד", והיה שותף להקמת קיבוץ נען בשנת 1930. בשננת 1937 בנה בקיבוץ, במו ידיו בית חימר, בה התגורר. 
במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי. מכתביו למשפחתו ולחבריו בקיבוץ שכתב במהלך המלחמה (אוגוסט 1940–נובמבר 1943), נערכו על ידי משה ברסלבסקי ויצאו לאור בשנת 1944 (בעודו בחו"ל) בהוצאת הקיבוץ המאוחד בספר בשם "מכתבים מהמדבר", שזכה להצלחה.
בשנת 1946 זכה הספר (בתרגומו לאנגלית) בפרס לואי למד (Louis Lamed) לספר עברי.
ביוני 1946, בעת חיפוש של הצבא הבריטי בקיבוץ נען במהלך השבת השחורה, הוכה בראשו, נפצע ואושפז בבית חולים בריטי בסרפנד.
מוסנזון היה עורך עיתון הנוער העובד "במעלה", וטיפח דור של כותבים, בהם דן אלמגור, משה בן שאול, אוריאל אופק, משה דור ורבים אחרים. 
מוסנזון הלך לעולמו בשנת 1979, ונקבר בקיבוץ נען, שבו חי רוב חייו.
לאחר מותו ראה אור ספר מכתבים נוסף: "מכתבים מהדרכים".

משפחתו

משה הוא אחיו של יגאל מוסינזון ודודו של עמוס מוסנזון.
מוסנזון היה נשוי שלוש פעמים, ונולדו לו חמישה ילדים.
בתחילה נישא ללאה שרשבסקי. זמן קצר לאחר לידת בתם נפרדו השניים, והוא נישא לזלדה ווסקובויניק. לאחר גירושיו ממנה נישא ב-1958 למלכה וינטראוב.

מנישואיו הראשונים נולדה בתו הבכורה, הסופרת דבורה עומר. מנישואיו השניים נולדו שני בנים ובת: ד"ר רן מוסנזון (כלכלן חקלאי), גיורא מוסנזון (מומחה ההשקיה של קיבוץ נען) ועירית מוסנזון-שרייר (ד"ר לפילוסופיה וחקלאית). מנישואיו האחרונים נולדה הסופרת ורד מוסנזון.
משחק מכות (סוגת משחקי וידאו)

משחק מכות (באנגלית: Beat 'em up) הוא סוגה של משחק וידאו בו המטרה העיקרית היא לנהל קרבות רחוב מול מספר גדול במיוחד של יריבים, כאשר לעיתים מעורבים סוגים שונים של אמנויות לחימה. משחקים אלה בדרך כלל מתרחשים בסביבה עירונית וכוללים לרוב לחימה מול קבוצות של פושעי רחוב.
בניגוד למשחקי היריות, המטרה העיקרית במשחקי המכות היא להילחם פנים מול פנים במספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות מכות ובעיטות או לעיתים באמצעות נשק קר כגון מקל או גרזן.
המשחקים בסוגה זו כוללים שחקן אחד או יותר הפועלים בשיתוף פעולה בעודם נעים לאורך השלב כאשר כל אחד מתקוטט עם קבוצה אחרת של יריבים הנשלטת על ידי המחשב.
תת סוגה של משחקי המכות הם משחקי ה-Hack and slash בהם השחקן מנהל קרבות מול מספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות נשק קר (גולדן אקס הוא דוגמה למשחק בתת-סוגה זו).
גזל (משפט עברי)

עשה 'והשיב את הגזילה'

איסור גזל הוא לאו הניתק לעשה, לפיכך אדם שגזל ועבר על הלאו מחויב במצוות עשה של 'והשיב את הגזילה'. המקור לדין זה גם הוא בספר ויקרא: "וְהֵשִׁיב אֶת הַגְּזֵלָה אֲשֶׁר גָּזָל" (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק כ"ג).
בזמן שבית המקדש במקרים מסוימים (כגון אם כפר בגזילתו ונשבע לשקר) מתחייב היה הגזלן להשיב את הגזילה בתוספת חומש, וגם להביא קרבן אשם הנקרא "אשם גזלות".
במקרה והחפץ השתנה בזמן שנמצא אצל הגזלן, דהיינו שאכלו אותו או שינו את צורתו (ואפילו היה הדבר באונס), הרי החפץ שייך לגזלן, והגזלן חייב לשלם את תמורתו לבעליו (ולא את החפץ עצמו). 
חז"ל אמרו ש"השואל שלא מדעת כגזלן"- דהיינו אדם שלקח חפץ שלא ברשות הבעלים, אפילו על מנת להחזירו אחר-כך לבעלים, הרי זה גזל. אולם במקרים מסוימים כלל זה לא מוחלט (לדוגמה: ניחא ליה לאיניש ליעבד מצווה בממוניה או זכין לאדם שלא בפניו).

העדר חיוב קנסות בגזל

בניגוד לגנב המתחייב בקנס על גניבתו, כגון תשלומי כפל ותשלומי ארבעה וחמישה, גזלן אינו מתחייב בתשלומין אלה. בטעם הדבר כתב הרמב"ם במורה נבוכים: 
אבל מה שאין הגזלן מתחייב שום דבר נוסף על דרך הקנס... הוא מחמת מיעוט מציאות הגזל, כי פגע הגניבה יותר מצוי מן הגזל, כי הגניבה אפשרית בכל מקום, והגזל לא יתכן בתוך הערים כי אם בקושי. ועוד שהגניבה אפשרית בדבר הגלוי ובדבר שנזהרו להסתירו ולשמרו, והגזל אינו אפשרי אלא בדבר שהוא נראה וגלוי, ואפשר לאדם להשמר מן הגזלן ויזהר ויתכונן לו ואי אפשר כיוצא בכך עם הגנב. ועוד שהגזלן ידוע ואפשר לתבעו ולהשתדל להחזיר מה שלקח, אבל הגנב אינו ידוע. ולכן מחמת כל הסיבות הללו דן את הגנב בקנס ולא דן כן את הגזלן
— מורה נבוכים חלק ג פרק מא

גזל הרבים

בתוספתא במסכת בבא קמא נאמר: "חמור גזל הרבים מגזל היחיד, שהגוזל את היחיד יכול לפייסו ולהחזיר לו גזילו, הגוזל את הרבים אין יכול לפייסן ולהחזיר להן גזילן". על פי התלמוד, גזלני הרבים, כגון רועים שרועים בשדות של אחרים או גובי מיסים שנוטלים ממון יותר ממה שהיו צריכים, "תשובתן קשה", כיוון שאינם יודעים למי להחזיר, אך למרות זאת תיקנו חכמים שיחזירו למי שיודעים בוודאות שגזלו ממנו, ובשאר הכסף יעשו פעולות לטובת הציבור ("צורכי רבים") שייתכן וגם הנגזלים ייהנו מהן. הלכה זאת נפסקה בשולחן ערוך בהלכות גזילה. במקום אחר נכתב בשולחן ערוך שסוחר שרימה את לקוחותיו במידות ובמשקלות אינו יכול לעשות "תשובה הגונה". 
והסביר זאת הרב יהושע פלק כץ (הסמ"ע), שאמנם בעשיית צורכי הרבים יש "קצת תשובה" ותיקון לחטאו, אך אין בה כדי תיקון שלם, כיוון שאינו יכול להשיב לבעלים את ממונם כראוי. לדבריו, במובן זה חמור מעשהו של אדם זה יותר משאר עבירות, "אפילו גדולות כעריות ועבודה זרה", כיון שהם חטאים שבין אדם למקום ויש להם תשובה ב"חרטה ובוידוי ובסיגופים". 
עם זאת, בספר ערוך השולחן הובאו דברי חיזוק ועידוד לאדם שבא לעשות תשובה על גזל הרבים: "כשיעשה צורכי רבים יסבב ה' שכל אחד מהנגזלים או מיורשיהם יהנה כפי ערך גזילתו ושימחלו לו, והבא להיטהר מסייעין אותו מן השמים". 
התלמוד מביא כדוגמה ל"צורכי הרבים" חפירת בורות מים לטובת הציבור, כיון שהם "דבר הצריך לכל" (רש"י) וקיים סיכוי שהנגזלים יהנו מהם. החפץ חיים בספרו "אהבת חסד" כותב בשם השל"ה שיכול לעשות צורכי רבים על ידי תרומה של ספרים לבית המדרש או לבית הכנסת. הרב משה פיינשטיין פוסק שיש לעשות זאת באופן שלא ייראה כאילו הוא נותן מתנה מיוזמתו ויגרום לכך שיכירו לו על כך טובה ויכבדו אותו, אלא ייתן בעילום שם וכדומה.
השריר המתוויך הארוך

תיאור

תחילתו של השריר המתוויך הארוך בגוף עצם החיק מתחת לרכס החיק.
חלקו המרוחק של השריר נאחז לאורך החלק האמצעי של רכס הירך שלאורך גוף עצם הירך.

עצבוב

השריר המתוויך הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני, השלישי והרביעי (L2, L3, L4) דרך הענף הקדמי של העצב הסותם.
סלנויה חומת-זנב

תיאור

הסלנויה היא חיה מוארכת עם פרווה שחורה ואוזניים גדולות. אורכה של הסלנויה 16–20 ס"מ ומשקלה 550–780 גרם. היא יוצאת לציד בחשיכה וחיה ביערות הצפוניים של מדגסקר צדה יונקים קטנים, זוחלים וחרקים.
לא ידוע הרבה על הסלנויה והיא גם נמצאת בסכנת הכחדה עקב פגיעה באזור המחיה שלה.
זאנאדו (סרט)

עלילת הסרט

גיבור הסרט הוא סאני מלון (בגילומו של מייקל בק), צייר מתוסכל העובד לפרנסתו בחנות תקליטים כמאייר כרזות לפי עטיפות תקליטים לחלון הראווה של החנות. באחד הימים הגרועים בחייו, בו הוא שב לעבודה אצל סימפסון, בעל הבית המתעלל של חנות התקליטים לאחר כישלון אמנותי, מנשקת אותו ברחוב יפהפייה מסתורית על גלגיליות. למחרת מזהה מלון את אותה יפהפייה על עטיפת תקליט של "תשע האחיות", אותו הוטל עליו להעתיק לכרזה. על גבי העטיפה מופיעות תשע בחורות על רקע אולם שחזיתו מעוצבת בסגנון אר דקו (למעשה, אודיטוריום פאן-פסיפיק בלוס אנג'לס), אולם נטוש אותו מזהה מלון כאולם "זאנאדו" (כשמו של ארמונו של קובלאי ח'אן, זאנאדו המופיע בפואמה של סמיואל טיילור קולרידג', קובלא ח'אן).
הבחורה (אוליביה ניוטון-ג'ון), המכנה עצמה "קירה" מתבררת כמוזה טרפסיכורה, אחת מתשע המוזות. תפקידה עלי אדמות אמור להוות השראה למלון, אך היא מתאהבת בו, בניגוד להנחיות אביה, זאוס.
בקו עלילתי מקביל מתיידד מלון עם דני מקגוייר (ג'ין קלי), מוביל הרכב ביג בנד לשעבר, המעוניין לשפץ את אולם זאנאדו, להפוך אותו למועדון לילה ולהופיע בו. הופעתן של המוזות מעודדת את השניים ומאפשרת את שיפוץ האולם. לאחר שמלון וקירה/טרפסיכורה מתעמתים עם זאוס, מרשה האל למוזה לרדת אל ארץ בני התמותה להרף-עין. 
בתמונת הסיום, בה נחוגה פתיחתו מחדש של האולם, פונה אל מלון מלצרית הדומה בדיוק לקירה, ומתברר שהיא כפילה בשר-ודם של המוזה.

פרסים והישגים

הסרט נכשל בקופות וזכה לביקורות קטלניות. באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון של 41% ביקורות חיוביות בלבד. בשנת 1981 החלו לחלק את פרס ראזי לסרט הגרוע ביותר. "זאנאדו" זכה ל-7 מועמדויות (הבמאי הגרוע ביותר, הסרט הגרוע ביותר, התסריט הגרוע ביותר, השחקן הגרוע ביותר (מייקל בק), השחקנית הגרועה ביותר, השיר המקורי הגרוע ביותר ("Suspended in Time") והמחזמר הגרוע ביותר ב-25 שנה) כאמור, זכה הסרט בקטגוריית הבמאי.
עם זאת, השיר "Magic" היה מועמד לפרס גראמי לשיר הפופ הטוב ביותר בביצוע זמרת. חמישה סינגלים מן האלבום הגיעו ל-20 המקומות הראשונים במצעד האמריקני. העיקריים שבהם הם השיר "Magic" (מקום ראשון במצעד הפופ של בילבורד ומקום ראשון ב-AC); הדואט Suddenly של ניוטון-ג'ון עם קליף ריצ'רד (מקום 20 במצעד הפופ, 4 ב-AC) ושיר הנושא של ניוטון -ג'ון עם Electric Light Orchestra (מקום 8 במצעד הפופ, 2 ב-AC ושבועיים במקום הראשון במצעד הפזמונים בבריטניה). אלבום הפסקול הגיע למכירות של פלטינה כפולה.

המחזמר בברודוויי

בשנת 2007 הועלה בברודוויי מחזמר המבוסס על "זאנאדו" עם מוזיקה מאת ג'ף לין וג'ון פראר. המחזמר, שכל המשתתפים בו נעים על גלגיליות (כמו במחזמר סטארלייט אקספרס), היה להיט מפתיע, עלה ל-500 הופעות וזכה במספר פרסי מבקרים ומעמדות לפרס טוני למחזמר הטוב ביותר.