google/wiki40b huggingface dataset:
תרשיש (אבן חן מקראית)

תַּרְשִׁישׁ היא האבן הראשונה בטור הרביעי בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט אשר.

התרשיש במקורות

וְהַטּוּר, הָרְבִיעִי--תַּרְשִׁישׁ וְשֹׁהַם, וְיָשְׁפֵה; מְשֻׁבָּצִים זָהָב יִהְיוּ, בְּמִלּוּאֹתָם.
— ספר שמות, פרק כ"ח, פסוק כ'
וְהַטּוּר, הָרְבִיעִי--תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם, וְיָשְׁפֵה: מוּסַבֹּת מִשְׁבְּצֹת זָהָב, בְּמִלֻּאֹתָם.
— ספר שמות, פרק ל"ט, פסוק י"ג
מַרְאֵה הָאוֹפַנִּים וּמַעֲשֵׂיהֶם כְּעֵין תַּרְשִׁישׁ וּדְמוּת אֶחָד לְאַרְבַּעְתָּן וּמַרְאֵיהֶם וּמַעֲשֵׂיהֶם כַּאֲשֶׁר יִהְיֶה הָאוֹפַן בְּתוֹךְ הָאוֹפָן.
— ספר יחזקאל, פרק א', פסוק ט"ז
וָאֶרְאֶה וְהִנֵּה אַרְבָּעָה אוֹפַנִּים אֵצֶל הַכְּרוּבִים אוֹפַן אֶחָד אֵצֶל הַכְּרוּב אֶחָד וְאוֹפַן אֶחָד אֵצֶל הַכְּרוּב אֶחָד וּמַרְאֵה הָאוֹפַנִּים כְּעֵין אֶבֶן תַּרְשִׁישׁ.
— ספר יחזקאל, פרק י', פסוק ט'
בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ.
— ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוק י"ג
אשר על תרשיש, ונקרא קריאוליק. וגונה כגטו השמן. וסגלתה לעכל המאכל, וכל שכן למי ששוחקה ומערבה במאכלו, ונעשה בזה עב ושמן שנאמר מאשר שמנה לחמו.
— הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות

זיהוי

במקורות אין פרטים מזהים לאבני החושן ועל כן לא ניתן לייחסה לאבן חן בימינו ואפילו מה היה צבעה.
בני עי"ש

תולדות היישוב

במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941, הקימו הבריטים בסיוע יחידה פולנית מחנה צבאי בשטח היישוב.
בשטח המחנה הוקמה בראשית שנות ה-50 "מעברת נחל שורק" שנקראה גם "מעברת משמיע שלום" ו"מעברת מסמיה". למעלה ממחצית העולים במעברה היו יוצאי תימן, כרבע יוצאי פרס והשאר יוצאי עיראק ומרוקו. העולים הועסקו במושבים הסמוכים בעבודות חקלאות שונות. התושבים ביקשו שיכון במקום, אולם מוסדות התכנון התנגדו לדרישה. לבסוף, בשנת 1956, הוחלט על הקמת שיכון עבור תושבי המעברה מצפון למעברה, בכניסה לקיבוץ חפץ חיים, והשיכון נקרא בני עי"ש. היישוב הוקם על ידי פועלי אגודת ישראל.
העולים התגוררו בצריפים בני שני חדרים בני כשלושים מטר רבוע והשירותים היו בחוץ. לכל צריף היה משק עזר. 
ב-7 באוקטובר 1957 הוקם היישוב בני עי"ש ובפברואר 1958 נחגגה חנוכת היישוב, שכלל 150 יחידות דיור עם משקי עזר. באותה שנה הוקם הוועד המקומי שפעל בכפוף למועצה אזורית נחל שורק.
ב-1962 הועבר שטח היישוב לתחום מועצה אזורית חבל יבנה.
לאחר מאבקים רבים בחודש יוני 1981 זכה היישוב למעמד של מועצה מקומית.
בשנות ה-90 הוקמו ביישוב שכונות חדשות שאוכלסו בעיקר על ידי עולים מחבר המדינות. בעקבות כך הפכו העולים לרוב ביישוב וב-1998 נבחר מארק בסין לראש המועצה המקומית הראשון בישראל מיוצאי ברית המועצות.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בבני עי"ש 7,017 תושבים (מקום 201 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.3%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לבני עי"ש דירוג של 5 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 75.0%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 7,540 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).

חינוך

בבני עי"ש קיימים שני בתי ספר יסודיים "אופק" ובית ספר ממלכתי דתי "אפרתי". תלמידי היישוב העל יסודיים לומדים בתיכונים של יישובים סמוכים.
ביישוב ספריה ציבורית בה תלמידים שמתקשים יכולים לקבל עזרה מתלמידי התיכון של היישוב, ולהעשיר את הידע שלהם בקריאת הספרים. בנוסף פועל במקום מתנ"ס עם מגוון חוגים.
לואי קופרוס

ביוגרפיה

לואיס מארי-אן קופרוס נולד בהאג, הולנד, הילד הצעיר במשפחה בת 11 ילדים לג'ון ריצוס קופרוס וקת'רינה גרטודה ריינסט. ארבעה מאחיו מתו טרם לידתו. קופרוס הוטבל ב-19 ביולי 1863 בכנסיית וולון (Église wallone) בהאג. בילדותו למד בפנימיה של מר ויירס בהאג, במהלך לימודיו פגש את חברו לימים, הנרי ואן בובן. 
ב-6 בנובמבר 1872 עזבה המשפחה את האג ועברה לבטאוויה, באיי הודו המזרחיים ההולנדים. אמו של קופרוס ואחיו (שסבל מדלקת הצפק) חזרו להולנד בדצמבר 1873; אמו חזרה לאיי הודו המזרחיים ההולנדים באפריל 1874. כך קופרוס בילה חלק מנעוריו (1873-1878) באיי הודו המזרחיים ההולנדים, ולמד בבית הספר בבטאוויה. בבטאוויה פגש לראשונה את דודניתו, לימים אשתו, אליזבת קופרוס-באוד. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי למד קופרוס בגימנסיה על שם וילם ה-3 בעיר.
בקיץ 1878 חזרה משפחתו להאג, שם נשלח ללמוד בבית הספר HBS. בתקופה זו הוא ביל זמן רב במשפחת וליידנר-היין (Vlielander-Hein), שאחותו הייתה נשואה לבנם. ב-HBS פגש קופרוס את חברו לימים, פרנס נצ'ר (Frans Netscher). במהלך תקופה זו של חייו קרא רומנים של אמיל זולא ואואידה (Ouida) (את האחרונה פגש בפירנצה, שנים לאחר מכן). מאחר שציוניו של קופרוס לא השתפרו, שלח אותו אביו לבית ספר שם למד להיות מורה לשפה ההולנדית. ב-19883 הוא השתתף באופרה שנכתבה על ידי שארל גונו, Le tribut de Zamora. מאוחר יותר הוא השתמש באלמנטים מאופרה זו בספרו Eline Vere.
יעקב רוזנברג

כתבי יד

בידי צאצאיו כתבי יד רבים מדרשותיו והתכתבויותיו, ובהם דרשות לפרשת השבוע, דרשות לשבת הגדול, ולשבת תשובה, הספדים על גדולי ישראל, עיונים ותשובות הלכתיות. מתוכם הודפסו מאמרים בקובץ נטע נאמנים - ספר זיכרון לרבי נתן וואכטפויגל, כסלו תש"ס, וכן בקובץ כתרי אליעזר על שם רבי אליעזר כהאנוו, ברוקלין תשס"ג. בידי צאצאיו גם גביע שקיבל כמתנת פרידה מקהילתו בהולנד.
יורם גלבוע

חייו

גלבוע נולד בקיבוץ יגור. התגייס לצה"ל ב-1964 ושירת כמפקד כיתה במחנה 80. במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת החוד של גדוד 908 של הנח"ל ועמה לחם ברמת הגולן. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם בנח"ל. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1, ב-1975 מונה למפקד בסיס האימונים וההדרכה של חטיבת גולני ולאחר מכן שירת כסגן מפקד ומפקד עוצבת חירם. לאחר תקופת לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס, מונה ב-1981 לסגן מפקד עוצבת הגליל ולחם עמה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו הבא שירת כסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי. ב-1984 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד הנח"ל, שירת בתפקיד עד אוגוסט 1987 ולאחר מכן פרש משירות הקבע. גלבוע היע את עמדותיו בפומבי גם בנושאים רגישים. הוא ביקר בחריפות את חיילי הנח"ל שנשבו בשביית שמונת חיילי הנח"ל בלבנון. כן אמר ש"אישה לא יכולה להיות מפקדת בשריון וגם לא בהיאחזות ולא לפקד עד חיילים, כי אין לה מה לתרום בתחום המבצעי." 
לאחר שחרורו מונה בפברואר 1990 על ידי השר אברהם כץ עוז למנכ"ל רשות שמורות הטבע. אולם ביקורת על המינוי, בטענה שהיה מינוי פוליטי, ומחאת עובדי הרשות טרפדו את המינוי וגלבוע הצטרף לבנו שהקים את קבוצת צוות 3 המספקת שירותים בתחום השמירה, האחזקה והניקיון. 
גלבוע היה נשוי ואב לארבעה ילדים. נפטר מהתקף לב בגיל 49. היה תושב נס ציונה ועל שמו קרוי מרוץ נס ציונה.
מילווקי ברוארס

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1969 תחת השם סיאטל פילוטס, והצטרפה לליגה יחד עם שלוש קבוצות נוספות. בתחילה שיחקו הפילוטס בעיר סיאטל, אך קשיים כלכליים של הבעלים הביאו למכירתה ימים ספורים לפני פתיחת עונת המשחקים של 1971. הקבוצה שנמכרה לבאד זליג (לימים הקומישינר של ה-MLB) הוטסה למילווקי ושמה שונה לברוארס, כינוי שניתן לכבוד מבשלות הבירה באזור, ולקבוצות בייסבול קודמות שפעלו בעיר בעבר תחת אותו שם. 
עד 1997 שיחקה הקבוצה באמריקן ליג, ואף העפילה לוורלד סיריס היחיד בתולדותיה ב-1982 בו הפסידה 4-3 לאלופת הנשיונל ליג דאז, הסנט לואיס קרדינלס. לפני עונת 1998 עברו הברוארס לנשיונל ליג, ומאז הם משחקים בבית המרכזי. הקבוצה לא זכתה להצלחה גדולה בעשורים האחרונים ומאז הזכייה ב-1982 ועד 2007 לא הצליחה להעפיל פעם נוספת לפלייאוף. בעונת 2008 הביאו הברוארס את המגיש סי.סי. סבטיה בטרייד של אמצע העונה, ופיטרו את מאמנם 12 משחקים בלבד לפני סיומה. צעדים אלו הביאו לזכייה בכרטיס לפלייאוף, לאחר שסיימו במקום השני בבית המרכזי במאזן 72-90.
אנתוני סטוקס

קריירה

סטוקס התחיל את הקריירה הבוגרת שלו ב-2005 במועדון האנגלי ארסנל, שם שיחק שנה אחת בעונת 2005–2006 ולאחר מכן הושאל לפלקירק ובעונת 07–2006 הוא הבקיע 14 שערים ב 16 משחקים בליגת העל הסקוטית. לאחר מכן הוא נמכר במחיר של 2 מיליון פאונד לסנדרלנד אבל הוא היה צריך להאבק כדי להישאר בקבוצה הבכירה של המועדון. באוגוסט 2009 סטוקס חזר אל הליגה הסקוטית כאשר חתם בהיברניאן שרכשה אותו בעלות של כחצי מיליון פאונד ובעונה הראשונה שלו במועדון עונת 10–2009 הוא הבקיע 20 שערים. בתחילת עונת 11–2010 עבר לסלטיק שרכשה אותו ב-1.2 מיליון פאונד. סטוקס שיחק בסלטיק עד אמצע עונת 16–2015 שבה הושאל להיברניאן שזכתה באותה עונה בגביע הסקוטי.
מישל ג'ונסון

ביוגרפיה

ג'ונסון גדלה בחווה חקלאית בספנסר שבאיווה. בתיכון הצטיינה באתלטיקה ובכדורסל. היא בחרה ללמוד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית במחזור השני בתולדות האקדמיה אליו התקבלו נשים. היא הייתה חברה בנבחרת הכדורסל והיא הקלעית השנייה בכמות הנקודות בהיסטוריית הקבוצה. במהלך לימודיה הייתה האישה הראשונה ששימשה כמנהיגת הצוערים. ב-1981 סיימה תואר ראשון בהצטיינות בחקר ביצועים. היא זכתה למלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד באנגליה וב-1983 סיימה תואר שני בפוליטיקה ובכלכלה. 
עברה קורס טיס בבסיס חיל האוויר ויליאמס בטקסס והוכשרה כטייסת תובלה. שירתה כטייסת לוקהיד C-141 סטארליפטר, מדריך טיסה, קצינת תכנון וסגנית מפקדת טייסת התובלה 41. בשנים 1989–1992 שירתה כמרצה, כמדריכת טיסה וכמפקדת צוערים באקדמיית חיל האוויר. בשנים 1992–1994 שירתה כעוזרת לענייני חיל האוויר לנשיאי ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש וביל קלינטון. לאחר מכן שירתה כטייסת מטוסי תדלוק מקדונל דאגלס KC-10A, קצינת מבצעים ומפקדת טייסת התדלוק האווירי התשיעית. בתקופת פיקודה הוצבה הטייסת במזרח התיכון לתמיכה במבצע אכיפת אזור אסור לטיסה בעיראק. ב-1999 מונתה לסגנית להק המבצעים של כנף התובלה 97 ובמרץ 2000 מונתה למפקדת הלהק, עליו פיקדה במשך שנתיים. 
ביוני 2002 מונתה למפקדת כנף תדלוק אוויר 22 בבסיס חיל האוויר מקונול בקנזס. הכנף בפיקודה תמיכה בכוחות האוויריים במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. ביוני 2004 מונתה לראש אגף כוח אדם בפיקוד התובלה של חיל האוויר. בנובמבר 2005 מונתה למנהלת קשרי החוץ של מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית. בדצמבר 2007 מונתה לראש מחלקת מדיניות סייברספייס באגף התכנון של המטות המשולבים. ביולי 2009 מונה לראש אגף אסטרטגיה, תוכניות ולוגיסטיקה בפיקוד התובלה של ארצות הברית. ביולי 2011 מונתה לסגנית לענייני מודיעין ומבצעים של ראש מטה מפקדת נאט"ו.
באוגוסט 2013 קודמה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה לנשיאת אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. היא האישה הראשונה לכהן בראש אחת מהאקדמיות הצבאיות הבכירות בארצות הברית. עם כניסתה לתפקיד נאלצה להתמודד עם השלכות פרשת תקיפות מיניות שביצעו צוערים באקדמיה בשנים שקדמו לכהונתה. היא הנהיגה מדיניות של אפס סובלנות כלפי עבירות מין והרחיבה את התוכנית לתמיכה בקורבנות. כמו כן ייסדה משרה חדשה להרחבת המגוון התרבותי באקדמיה, והקימה מנגנון בו מספקים צוערים ייעוץ ותמיכה לעמיתיהם.
מילר סיימה את תפקיד באוגוסט 2017.
במהלך שירותה צברה מעל 3,600 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, ,ססנה T-41C, בואינג C-17‏, C-5 גלקסי, לוקהיד C-141 סטארליפטר, מקדונל דאגלס KC-10A ובואינג KC-135R.
באוקטובר 2017 מונתה לסגנית קומישינר ה-NBA ולממונה על פעילות השופטים בארגון.
ג'ונסון בעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה, בוגרת המכללה לפיקוד ומטה והמכללה למלחמה של חיל האוויר. בוגרת תוכנית הבכירים של אוניברסיטת הרווארד, ובוגרת סמינר לנשיאי אוניברסיאות באוניברסיטת הרווארד. היא נשואה לג'ון הארגריבס, קצין לשעבר בחיל האוויר ואם לתאומים בנים.
ניצנית

מאפיינים

מרבית מיני הניצנית הם שיחים רב-שנתיים, אך קיימים מספר מינים דו-שנתיים ואף חד-שנתיים. מיני הניצנית הם סוקולנטים, ומאפיינם הייחודי הוא פתיחת וסגירת עלי הכותרת של הפרחים על ידי גידול תאים מצידם הפנימי או החיצוני בהתאם. המין הגדול ביותר מצוי במדגסקר, Kalanchoe beharensis, ויכול להגיע לגובה 6 מטרים. מרבית המינים אינם צומחים גבוה יותר ממטר אחד. כל מיני הניצנית יכולים להתרבות ברבייה וגטטיבית, ובמקרה של מין אחד, ניצנית משוננת, (Kalanchoe daigremontiana) אך ורק ברבייה זו - כל המופעים הקיימים של הצמח הן ממין נקבה, ולצמח עקב כך אין זרעים והוא מתרבה בלעדית בצורה אל-מינית. מרבית המינים כוללים סטרואידים צמחיים שעשויים להיות מסוכנים במאכל לבני אדם וחיות הבית.

היסטוריה

הצמח הוגדר לראשונה על ידי מישל אדנסון, ביולוג צרפתי, בשנת 1763, שנתן לו את שמו המדעי - קאלאנקו. לטענתו, שם הסוג הגיע משמם של אחד המינים בשפה הסינית. ככל הנראה Kalanchoe ceratophylla, ששמו בסינית מבוטא כקילן קאי.

פזורה עולמית

כמעט כל מיני הניצנית מגיעים מהעולם הישן - אירופה, אסיה ואפריקה. מעטים מצויים ביבשת אמריקה. בסין, לצמחי הניצנית (הקרויים "אלפים ומיליונים של אדום וסגול") חשיבות תרבותית בעת השנה החדשה הסינית, אז הם ניתנים כמתנה. ברחבי העולם ניצנית פורחת נמכרת כצמח נוי, תודות לצורכי המים הצנועים שלה והתפרחת המתנשאת מעל העלווה, שיכולה להיות בצבעי אדום, ורוד, כתום, צהוב ולבן.
בית מאלאווליה

עלילה

משפחת טוסקאנו, הידועה יותר בכינויה משפחת "מאלאווליה", היא משפחה של דייגים מהכפר אצ'יטְרֶצה שבסיציליה המחזיקה בבית ("בית עץ השסק") ובסירת דייגים בשם "Provvidenza" ("השגחה עליונה"). פאדרון 'נטוני הישיש, אביו של בסטיאנאצו אשר לו חמישה ילדים, קונה מטען גדול של תורמוסים על מנת לשלוח את בנו בסטיאנאצו לסחור בהם. הסירה, שהייתה מקור הפרנסה העיקרי של המשפחה טובעת על המטען שבה וטובע עמה אף בסטיאנאצו. זה הראשון מבין סדרה ארוכה של אסונות העתידים לפקוד את בית מאלאווליה; על מנת לפרוע את החובות שנוצרו עקב אסון התורמוסים נאלצים הם למכור את ביתם. לוקה, בנו השני של בסטיאנאצו, נופל בקרב ליסה ואילו מארוצה, אלמנתו של בסטיאנאצו, מתה במגפת הכולרה. המזל הרע פוקד אף את שאר בני המשפחה: 'נטוני, בנו הבכור של בסטיאנאצו, חובר לאנשים מפוקפקים ומתחיל לעסוק בהברחות ולבסוף נתפס ונכלא בבית הסוהר. ליה, הבת הצעירה, בורחת מביתה ונעלמת לאחר שמופצות עליה שמועות בדבר יחסיה כביכול עם דון מיכלה, רב-פקח ממשמר המכס. בהמשך הספר נודע כי זו החלה לעסוק בזנות. הבת הגדולה, מֶנה, עקב הקשיים הכלכליים אינה יכולה להתחתן עם אלפיו. גרעין המשפחה מתפרק לחלוטין עם מותו של פאדרון 'נטוני. 'נטוני הצעיר נוטש את אצ'יטרצה על מנת לנדוד הרחק משם. נותר אלֶסי, צעיר הבנים, שעליו לפדות את "בית עץ השסק" ולהמשיך במלאכתו של הסב.
Baker Street

הפקת השיר

השיר הופק על ידי ראפרטי ויו מרפי. הוא כולל מספר קטעי סולו גיטרה וסולו סקסופון. קטע הסקסופון בן שמונה התיבות, המנוגן בידי רפאל רייבנסקרופט בין בתי השיר, הפך לסימן ההיכר שלו. התכנון המקורי היה לשיר את קטע המלודיה, אך בעקבות ניסיון נגינה שלו בגיטרה הוחלט שלא לשיר בו. נגן הגיטרה איחר להקלטת השיר ורייבנסקרופט, ששהה באולפן לצורך הקלטת קטע סקסופון סופרן קצר, הציע לנגן את קטע הנגינה המפורסם באמצעות סקסופון אלט שנמצא עִמו במכוניתו. בעוד ראפרטי טען כי הלחין את קטע הסקסופון, רייבנסקרופט טען כי לא קיבל קטע נגינה שלם וכי בנגינתו כלל גם קטעי בלוז ישנים. על נגינתו קיבל המחאה על סך 27 ₤ שלטענתו חזרה, ומלבד לתשלום זה לא קיבל תמלוגים נוספים.
תחילה התקשו ראפרטי ומרפי לשכנע את חברת התקליטים להוציא את השיר גם כסינגל. השיר שהופיע לבסוף בגירסת הסינגל ונועד להשמעה בתחנות הרדיו, היה מהיר וקצבי יותר ממקבילו באלבום ובוצע בחצי טון גבוה יותר. על פי נתוני ה-BPI (ארגון "תעשיית הפונוגרפיה הבריטית") הסינגל נמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים וזכה בשל כך למעמד של סינגל זהב.

השפעה

השיר הוביל למה שכונה בבריטניה בשם "תופעת בייקר סטריט" – עלייה במכירות הסקסופונים ובשימוש בהם במוזיקת פופ מיינסטרימית ובפרסומות.
בנוסף לתופעה זו נפוצה באי הבריטי בשנות ה-80 אגדה אורבנית שגרסה כי השחקן והמגיש בוב הולנס היה נגן הסקסופון בשיר. מקובלת הסברה כי מקורו של המיתוס במתיחה שהופיעה במגזין המוזיקה NME, אם כי ישנן השערות נוספות למקורו, ובהן הסברה כי מקורו ברייבנסקרופט עצמו.
על פי הגיטריסט סלאש, נגינתו בשירה הידוע של להקת Guns N' Roses‏, "Sweet Child o' Mine", הושפעה מהשיר.
באוקטובר 2010 ציין איגוד זכויות היוצרים האמריקאי BMI חמישה מיליון השמעות לשיר ברחבי העולם.‏ 30 שנה אחרי צאת השיר המשיך ראפרטי לקבל בגינו תמלוגים שנתיים של כ-80 אלף פאונד.
פרווה חמה

פרווה חמה היא להקת רוק ישראלית, שהוקמה בשנת 1997 בבית הספר למוזיקה "רימון".
הלהקה מושפעת מסגנונם של פרנק זאפה, קינג קרימזון של שנות השמונים, ג'ון זורן, פסיכדליה ועוד.
עד שנת 2005 הוציאה הלהקה שני אלבומי דמו ברשת האינטרנט וב-2005 הוציאה את אלבום הבכורה, שלה "פרווה חמה".
הלהקה הופיעה בעיקר באזור תל אביב.
בשנים האחרונות מייסד הלהקה מתגורר בלונדון והלהקה אינה פעילה.
חנה'לה הנדלר

חנה'לה הנדלר (1901 - 8 בפברואר 1987) הייתה שחקנית תיאטרון ישראלית.

ביוגרפיה

חנה'לה הנדלר נולדה בשנת 1901 בביאליסטוק שבגוברניית גרודנו, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בפולין), בת למשפחת חרדים משכילה. צבי, אביה, היה סוחר ואמה עסקה בחינוך הילדים בבית. חנה לא חלמה על עתיד בתור שחקנית, אך ההומור של אביה והשתתפותה בהצגות בגן הילדים ולאחר מכן בנשפים ובאגודות חובבים גרמו לה לאהוב את התיאטרון אהבת נפש.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הגיעה למוסקבה, ושם צפתה ככל יכולתה בהצגות תיאטרון ובעיקר בהצגות "הסטודיה השנייה" – אחד מסניפי התיאטרון האמנותי של סטניסלבסקי. במוסקבה נפגשה עם כמה משחקני "הבימה" שהגיעו אף הם מביאליסטוק. הנדלר התקרבה לשחקניות "הבימה" ובעיקר לרחל סטאראנוביץ', שסיפרה לה על עבודת "הבימה". באותה תקופה חיפשה סטודיה "הבימה" שחקנים חדשים לצורך העלאת המחזה "הדיבוק". בעקבות זאת ובעקבות הצעתה של סטרובינץ החליטה הנדלר להיבחן ולהיכנס אף היא ל"הבימה". לאחר שלמדה בעל פה את השיר "אל הציפור" של ביאליק ניגשה עמו לבחינות. לימים, סיפרה שדיקלמה את השיר באוטומטיות משום שלא ידעה עברית. אחרי שדקלמה את השיר, נתנו לה לבצע "אטיוד" עם חנה רובינא. פגישה זו, עם מי שעתידה להיות "מלכת התיאטרון העברי", גרמה לחנה'לה לפרוץ בבכי. בסיום ה"אטיוד" אמרה רובינא: "מה זה, אצלנו גן ילדים?". אך דווקא ה"אטיוד" הזה הוביל אותה לסוג תפקידיה לאורך השנים, תפקידים של נערים ושל זקנות. תפקידיה אלו היוו אבטיפוס ב"הבימה" לאורך שנים. 
תפקידה הראשון היה תפקיד הזקנה ב"אחות הבכירה", אחד ממערכוני "נשף בראשית" של "הבימה". לאחר מכן קיבלה את התפקידים של פרידה ונער החסידים במחזה "הדיבוק". תפקיד זה של נער החסידים היה אבי כל תפקידי הנערים שלה לאורך השנים. שני התפקידים הללו הכניסו אותה כחברת קולקטיב בתיאטרון. ב"הבימה" הכירה את מי שהפך לימים בעלה, השחקן ובמאי תיאטרון צבי פרידלנד, ויחד עמו ועם שאר חברי התיאטרון עלתה לארץ ישראל בשנת 1928. בגלל קומתה הנמוכה וקולה הצרוד המשיכה לגלם תפקידי נערים ונערות ותפקידי נשים זקנות. בתפקידים אלה התמחתה, וגילמה אותם בחיוניות, בישירות ובמשובת צחוק. חנה'לה הייתה הראשונה שהפיצה את שיריה ודיקלומיה של מרים ילן שטקליס. במסגרת הופעות יחיד דיקלמה קטעים שהפכו לקלאסיקה כמו "ג'ינג'י", ואחרים משל שלום עליכם.
גילמה למעלה מ - 90 תפקידים. הצגות מרכזיות שבהן שיחקה הן: "הדיבוק", "עמך", "האוצר", "אהבה שבקצבה", "טרטיף" (דורין), "יום שישי הקצר", "מירל'ה אפרת" (שליימ'לה), "ילדי השדה", "קשה להיות יהודי", "מרד המתים", "שומרים", "הדוד וניה", "פגישה על הגבול", "בנים לגבולם", "חלום ליל קיץ" (פוק), "טוביה החולב" (חוה), "עלי כינור", "כל אדם והאמת שלו" ועוד. 
בשנותיו הראשונות נהג תיאטרון "הבימה" להציג את ה"שלאגרים" שלו לאורך זמן. כמה מה"שלאגרים" היו בכיכובה של חנה'לה הנדלר. מי שהחליף את חנה'לה במשך השנים בהצגות כגון "טוביה החולב" ו"מירה'לה אפרת" הייתה בתה, השחקנית דליה פרידלנד.
בשנת 1968 פרשה לגמלאות. 
חנה'לה הנדלר נפטרה בשנת 1987 ונטמנה בבית העלמין קריית שאול.
בתה היא השחקנית דליה פרידלנד ונכדתה היא המוזיקאית והשחקנית אילה אשרוב.
קבוע מתמטי

קבוע מתמטי הוא מספר ממשי או מרוכב, שמופיע בצורה טבעית בפיתוחים מתמטיים וערכו אינו משתנה. קבועים מתמטיים רבים הם מספרים טרנסצנדנטיים, ויש הטורחים לחשבם בדיוק של אלפי ואף מיליוני ספרות מימין לנקודה. שלא כקבועים הפיזיקליים, שחלקם תלויים ביחידות מידה, הקבועים המתמטיים הם תוצר טבעי של המערכת המתמטית.
קיימים מספרים רבים בעלי משמעותיות במתמטיקה, אשר עולים בהקשרים שונים. לדוגמה, את הקבוע e ניתן לתאר כיחס \ f(1)/f(0) של פתרון הולומורפי לא טריוויאלי של המשוואה הדיפרנציאלית \ f'=f. הפתרון f הוא פונקציה מחזורית, שהמחזור שלה הוא קבוע מתמטי חשוב אחר: \ 2\pi i.
זהות אוילר, e^{i \pi} + 1 = 0 \,\!, מקשרת בין חמישה קבועים מתמטיים בסיסיים: המספרים 0 ו-1, e, שהוא בסיס הלוגריתם הטבעי, \ i שהוא היחידה המדומה (מספר מרוכב המקיים את השוויון i^2 = -1 \,\!) והקבוע פאי (\ \pi, היחס הקבוע בין היקף מעגל לבין קוטרו).
קיימים קבועים רבים אחרים, שחלקם מופיעים בהקשרים מעטים יחסית. לדוגמה, למספר אפרי, השווה לערך \zeta(3) = 1 + \frac{1}{2^3} + \frac{1}{3^3} + \cdots \approx 1.202\dots  של פונקציית זטא של רימן, אין חשיבות רבה בפני עצמו, אך הוא היווה אתגר מסקרן במשך שנים: האם מספר זה הוא רציונלי? (ב-1978 הוכיח רוז'ה אפרי שהתשובה שלילית).
אפרו קנדי

חיים מוקדמים וחינוך

אפרו קנדי נולדה ב-12 ביולי 1971 באימו שבניגריה. הוריה המנוחים הם האנזה אוגדימה אופארה ואגת'ה אופארה. כמתבגרת בתיכון, אפרו קנדי נמשכה למשחק אבל איבדה עניין אחרי הכניסה לקולג'. אפרו קנדי קיבלה תואר ראשון במדעי ניהול עסקים, בנוסף היא התאמנה כקצינת משמר ואבטחה.

קריירה

אפרו קנדי התגלתה על ידי סוכנות הדוגמנות "King George Models" (בתרגום חופשי לעברית: דגמי המלך), אשר עודדה אותה לפעול. היא החלה את הקריירה שלה בדוגמנות, והשתתפו בפרסומות עבור "קוקה-קולה", "Nixoderm" (בתרגום חופשי לעברית: ניקסודרם) ו-"Liberia GSM" (בתרגום חופשי לעברית: ליבריה GSM). היא השתתפה גם בתוכניות טלוויזיה בתפקידים קטנים. בשנת 2004, אפרו קנדי ביצעה את הופעת הבכורה הגדולה שלה בסרט "Dangerous Sisters" (בתרגום חופשי לעברית: האחיות המסוכנות) בתפקיד סוזן. 
בשנת 2005, אפרו קנדי הצטרפה לבעלה שהתגורר בארצות הברית, ואיתו יש לה שני ילדים. לאחר שנתיים שהם התגוררו ביחד, בני הזוג נפרדו. אפרו קנדי השתתפה בסרטים הבאים: "Destructive Instinct" (בתרגום חופשי לעברית: אינסטינקט הרסני), "How Did I Get Here" (בתרגום חופשי לעברית: איך הגעתי לכאן), "Ordeal in Paradise" (בתרגום חופשי לעברית: הייסורים בגן עדן), "The Goose That Lays The Golden Eggs" (בתרגום חופשי לעברית: אווז שמניח את ביצי הזהב) ומספר תפקידים קטנים בסרטים הוליוודים. כאמנית מוזיקלית, הסינגל הראשון שלה "Somebody Help Me" (בתרגום חופשי לעברית: משהו עוזר לי) שוחרר בשנת 2009, ואחריו אלבום הבכורה שלה, בו נמצא השיר הפופולרי "Ikebe Na Moni". בשנת 2011, היא שחררה את הסינגל "Voodoo-Juju Woman" (בתרגום חופשי לעברית: אשת וודו-ג'וג'ו). 
מלבד המשחק והשירה, אפרו קנדי עובדת בתור רופאה.
אבי אוריה

ביוגרפיה

אחרי שירותו בצה"ל בלהקת חיל הים, למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון שבאנגליה. לאחר שהופיע במספר תיאטראות באנגליה עבר לניו יורק והשתתף במספר הצגות תיאטרון ותוכניות טלוויזיה. לאחר חזרתו ארצה בשנת 1979 הופיע בהצגות "חקירה חוזרת בדבר מותו המוזר של אנרכיסט מפוקפק", "מכולת", "כותרת ראשית", "המשפט", "מקהלת אי הסכמה", "רציחות קטנות", "מיס דייזי", "חלון בלהות", "מסעותי עם דודתי", "אידיוט לארוחה", "אמנות", "בעל בריבוע", "מבזק חדשות", "פרפר ברשת", "איסמעיליה", "ברוקלין בוי", "שעה וחצי איחור", "הנערה מהכפר", "שמו הולך לפניו", "מראה מעל הגשר", "חתולה על גג פח לוהט", "חוף דייטונה" ו"אטום" בתיאטראות הבימה, הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון החאן ותיאטרון באר שבע.
כמו כן הופיע במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בהם הסרטים "חסמבה ונערי ההפקר" של יואל זילברג (1971), "החורף האחרון" לצד יונה אליאן (1984), ההפקה הבינלאומית "לך, תחייה ותהייה" (2005) וב"איזה מקום נפלא" שזכה בפרס אופיר לצד אורי גבריאל ואוולין קפלון, וכן בסדרות "שניים אוחזין", "סיבת המוות רצח" ו"המקום". כמו כן דיבב סדרות וסרטים, כמו "צעצוע של סיפור", "הדרדסים" ו"באטמן".
אוריה נראה בקליפ של השיר "אידישע פיראטן" של להקת חיל הים, בתור הפיראט השמנמן.
אלסטין

אלסטין הוא חלבון מבני ברקמת החיבור בעל תכונות אלסטיות, המאפשרות לרקמה לחזור לצורתה המקורית לאחר מתיחה או התכווצות. הוא מרכיב מרכזי מבין שניים בסיבים האלסטיים שברקמת החיבור. אלסטין גם מאפשר נשיאת משקל ברקמותיהם של יונקים ואוגר אנרגיה מכנית ברקמות שבהן נמצא. דוגמה לתכונותיו האלסטיות של אלסטין היא נטייתו של העור לחזור למצבו המקורי לאחר צביטה או לחיצה. הגן המקודד לאלסטין באדם הוא ELN.
אלסטין הוא חלבון העשיר בחומצות אמינו הידרופוביות כגליצין ופרולין, אשר יוצרות אזורים הידרופוביים ניידים התחומים על ידי קשרים בין שיירי ליזין. הוא מורכב ממספר שרשראות של טרופואלסטין הקשורות ביניהן דרך חומצות הליזין בקשרי דזמוזין או איזודזמוזין. שרשראות אלו של טרופואלסטין בנויות מכ-830 חומצות אמינו, הערוכות בצורת סליל לא מסודר, ומשקלן הוא כ-65 קילודלטון.
אלסטין, כאמור, מצוי בעור, אך גם בעורקים הגדולים כאבי העורקים, שם הוא מסייע לדופן העורק לעמוד בלחץ הדם הגדול שבהם. כמו כן, אלסטין נמצא בריאות, ברצועות אלסטיות, בשלפוחית השתן ובסחוס אלסטי. 
מוטציות בחלבון האלסטין נמצאו קשורות למספר מחלות כגון היצרות על-מסתמית של אבי העורקים ועור רופס, וכן לתסמונת מרפן ולנפחת.
דוד קציר

דוד קציר (19 ביולי 1928 - 25 בדצמבר 2006) היה שופט מחוזי בישראל ומחבר ספרי משפט.

ביוגרפיה

קציר נולד בצ'רנוביץ, עלה לארץ ישראל בשנת 1947 באוניית המעפילים 'לא תפחידונו', אשר נתפסה על ידי הבריטים ונשלח למחנה מעצר בקפריסין. לאחר הכרזת העצמאות הועלה לישראל, גויס והשתתף במלחמת השחרור במסגרת חטיבת גבעתי.
קציר הוסמך כעורך דין בשנת 1957, כיהן כשופט בית המשפט המחוזי בחיפה בין השנים 1977–1993. לאחר פרישתו, בשל התמחותו בתחום 'פיצויים בשל נזק גוף' שימש מספר פעמים כבורר.
חיבר מאמרים וספרי משפט המשמשים תדיר את בתי המשפט וקהיליית עורכי הדין.
יורונימוס

הירצחו

ב-10 באוגוסט 1993 נרצח יורונימוס על ידי וארג ויקרנס (באסיסט הלהקה באותה התקופה, והאיש שמאחורי הפרויקט בורזום) זמן קצר לפני שחרור האלבום האולפן הראשון של הלהקה De Mysteriis Dom Sathanas. וארג טען שהוא רצח את יורונימוס מפני שהוא היה קומוניסט. יש הטוענים שוארג רצח אותו מפני מאבקים פנימיים על הנהגת אותו חוג, ויש הטוענים שוארג היה בעל דעות אנטישמיות, ושרצח את יורונימוס עקב העובדה שהתחיל להתחבר עם להקת סיילם הישראלית, ואף הזמין אותם לשהות עם הלהקה בטירה בנורווגיה. הסיבות לרצח נותרו עלומות עד היום.