google/wiki40b huggingface dataset:
Final Cut Pro

תכונות

Final Cut Pro מספקת עריכה של כל פורמט וידאו שנתמך ב-QuickTime כולל: DV‏, HDV‏, P2 MXF (DVCProHD)‏, XDCAM‏, 2K. התוכנה תומכת במספר בלתי מוגבל של רצועות וידאו מקבילות; עד 99 רצועות קול;  שילוב קטעי וידאו שמקורם ממצלמות שונות; וכן פונקציות עריכה סטנדרטיות שונות. היא מגיעה עם שלל מעברים - dissolve‏, iris‏, distortion וכן מעברים פשוטים בתלת-ממד. התוכנה מכילה סוגים שונים של פילטרים לשמע ולווידאו, כלים לעריכת צבעים וכלי עריכה אחרים. בגרסה ‏(7.0) שופרו השילוב והאינטגרציה בינה לבין שאר תוכנות המקצועיות של אפל וכן שופרה התמיכה בעריכת סרטוני וידאו בפורמטים 4K,HD, ‏DV ו-SD.

Final Cut Express

בשנת 2003, השיקה אפל את התוכנה Final Cut Express, גרסה זולה יותר של Final Cut.‏ Final Cut Express משתמשת בממשק משתמש זהה לזה של Final Cut Pro, אבל היא חסרה כלי עריכה מתקדמים שמצויים בגרסת ה-Pro, ובאופן כללי פונה לקהל מפיקים חובבני יותר.
בינואר 2005 נוספו לתוכנה Soundtrack ו-LiveType, שהיו זמינות לפני כן ב-Final Cut Pro בלבד, והתווספה תמיכה בעריכת וידאו בהבחנה גבוהה (HD). עם הוצאת גרסה 4 של התוכנה היא איבדה את Soundtrack. הגרסה האחרונה של התוכנה Final Cut Express 4 לא תואמת לגרסה החדשה של Final Cut Pro,‏ Final Cut Pro 7.

ממשק המשתמש

ל-Final Cut (בשתי גרסאותיה) יש ממשק שמורכב מארבעה חלונות עיקריים: הדפדפן (Browser), שמציג את רשימת קובצי המדיה המקוריים; ה-Viewer, שמציג תצוגה מקדימה ומאפשר חיתוך של קובצי מדיה בודדים; ציר הזמן (Timeline), שבו ניתן לחבר יחד קטעים וליצור רצף; והקנבס (Canvas), שדרכו ניתן לצפות בעריכה שנעשתה בציר הזמן. את מיקום וגודל החלונות ניתן לשנות, אך כברירת מחדל הדפדפן ממוקם בפינה השמאלית העליונה, ה-Viewer והקנבס מימינו (בסדר הזה), ציר הזמן ממוקם מתחתם. ממשק התוכנה מכיל גם חלון קטן עם כלי עבודה (Toolbox) ושני מחוונים לעוצמת השמע.
לאוניד פטשקה

ביוגרפיה

לאוניד פטשקה, פסנתרן ומלחין, נולד בשנת 1964 בבאקו שבאזרבייג'ן. הוא החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל 4 בבאקו. אמו עבדה כמורה לשפה ולספרות רוסית, ואביו היה מהנדס מטוסים. בפעם הראשונה לאוניד ניגן בפני קהל בגיל 6. בגיל 7, פטשקה ניגן את הקונצ'רטו של מנדלסון עם התזמורת הסימפונית של באקו. עם סיום בית הספר למוסיקה בקאזאן בשנת 1983, הוא נרשם ללימודים באקדמיה הרוסית גנסין למוזיקה. הוא למד את שני הקורסים הראשונים כפסנתרן ומלחין קלאסי, ולאחר מכן הועבר למחלקת פופ-ג'אז, שבה למד בכיתתו של פרופ' איגור בריל, מחבר של אחד מספרי לימוד ג'אז הפופולריים ביותר בשפה הרוסית. לאחר סיום הלימודים, פטשקה הפך לאחד מהמוזיקאים הצעירים המבוקשים ביותר בברית המועצות, עם הרבה קונצרטים והופעות במערב. פטשקה היה אחד האמנים הראשונים בברית המועצות שיצא לסיבוב הופעות בארצות הברית כמוזיקאי ג'אז.
בשנת 1981, לאוניד פטשקה הפך לזוכה הסובייטי הראשון בתחרות הג'אז הבינלאומית, שהתקיימה בפולין. בשנת 1982, עשה את סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית. בזמן הסיור הוצע לו להישאר בארצות הברית, אך הוא סירב בגלל החשש לגורלם של הוריו. בשנת 1986 הוא זכה במקום ראשון בתחרות של אלתור על פסנתר בווילנה ומאוחר יותר הופיע בפסטיבלים רבים בברית המועצות. בסוף 1980 כבר היה בעל מוניטין בברית המועצות, לקונצרטים שלו היו מגיעים אלפי אנשים, הוא נסע לסיבובי הופעות למדינות רבות, ובמקביל עבד בטלוויזיה המרכזית ברוסיה. פטשקה ניגן קונצרטים ורסיטל בכל רחבי העולם, כולל רסיטל סולו בקרנגי הול בניו יורק בשנת 1988, אולם קונצרטים של אוניברסיטת בוסטון ומוזיאון המדינה לוס אנג'לס לאמנות.
פטשקה היה פסנתרן הג'אז הסובייטי הראשון שזכה בפרס השני בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בקאליש, פולין בשנת 1987 וזכה בפרס הראשון של חברת התקליטים פגארט. כמו כן הוא זכה בפרס הראשון בתחרות הפסנתרנים בלוס אנג'לס בשנת 1988, ובפרס המיוחד בתחרות פסנתרני הג'אז בצרפת בשנת 1989.
בשנת 1990 עלה לישראל, עם העלייה ההמונית מברית המועצות. בהתחלה המוזיקאי היה צריך להתחיל הכל מהתחלה, הוא ניגן במסעדות וברים והקהל העיקרי שלו היה עולים מברית המועצות לשעבר. בשנת 1991 הוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז באילת. בשנת 1994 פטשקה ארגן את פסטיבל הג'אז הראשון באשדוד. שלוש שנים לאחר מכן, הוא החל להופיע ברוסיה והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים. בשל צמיחת הפופולריות שלו ברוסיה ובמדינות חבר העמים בשנת 2000 פטשקה הוזמן לארצות הברית לנגן ג'אז בבית הלבן ונכלל ברשימה היוקרתית של "100 הנגנים מצטיינים של המאה ה-20" שהורכבה על ידי המכון הביוגרפי האמריקאי. בשנת 2003 הוא קיבל את מדליית הכנסת כהכרה בהישגיו ושירותיו לישראל.

פסטיבל הג'אז באשדוד

בשנת 2009, בתמיכתו של סגן ראש העיר החדש בוריס גיטרמן והחברה העירונית לתרבות הפנאי באשדוד, פטשקה מקים פסטיבל ג'אז בינלאומי באשדוד בשם Super Jazz Ashdod. כוכבי ג'אז רבים ומפורסמים השתתפו בפסטיבל במשך השנים, ביניהם: מייק סטרן, רנדי ברקר, לני וויט, משפחת קרלינג, ריי בראון, ג 'וניור, ביל אוונס ועוד.
מחיקה מלאה של נתונים

מחיקה מלאה של נתונים או מחיקת מידע לצמיתות (באנגלית Data erasure או Data wiping) היא פעולה של מחיקת נתונים דיגיטליים באופן שלא יהיה ניתן לשחזרם. את הפעולה אפשר לבצע על גבי דיסק קשיח או מדיה דיגיטלית אחרת. בשונה ממחיקת נתונים רגילה, שרק "מתעלמת" מעצם קיומם של הנתונים, מחיקת נתונים לצמיתות מוחקת את כל הנתונים על המדיה תוך השארת הדיסק מפורמט. התקני מדיה חדשים מבוססי פלאש כגון: דיסק און קי, דיסק SSD, וכרטיסי SD יכולים לגרום לטכניקות מחיקת הנתונים להיכשל ולאפשר שחזור של הנתונים למרות הפעולות שננקטו למחיקת הנתונים לצמיתות.
טכניקות מבוססות תוכנה משתמשות ברצף של אפסים, ומידע פסוודו אקראי שנכתב על כל הסקטורים בדיסק כדי למחוק את הנתונים לצמיתות. ישנו הבדל משמעותי בין טכניקות מחיקת הנתונים השונות, תוכנות רבות מספקות גם תמיכה במספר פעמים של כתיבה מחדש על הדיסק, כך שהן תומכות בסטנדרט של גופים ממשלתיים ותאגידים. אם כי בדיסק קשיח מודרני מספיקה רק כתיבה אחת על כל הסקטורים בדיסק כדי שלא היה ניתן לשחזרם. תוכנה שעומדת בסטנדרט אמורה לספק אימות של הסרת הנתונים, שהכרחי כדי לוודא שהנתונים אכן נמחקו.

טכניקות

ישנן מספר טכניקות שונות למחיקת נתונים לצמיתות, טכניקות מבוססות תוכנה לרוב כותבות רצף מספרים של: אחדים, אפסים, ונתונים אקראיים שנכתבים על כל סקטור בדיסק הקשיח. רמת האבטחה תלויה במספר הפעמים שהנתונים נכתבים על הכונן.
טכניקות מבוססות תוכנה למחיקת נתונים לצמיתות ממדיה דיגיטלית מקבילות למחיקת כתוב על דף נייר באמצעות קשקוש על החלק הכתוב עד שאי אפשר לראות את המידע שנכתב מתחת.
סונג דה-נאם

קריירה

בדצמבר 2005, זכה דה-נאם במדליית כסף בטורניר הבינלאומי 'Kracup Korea Open Jeju' בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. בשנת 2006 הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'Jigoro Kano Cup Tokyo' היוקרתי ובמדליית כסף נוספת בטורניר 'Super World Cup Tournoi de Paris'. בשנת 2007 הוא זכה במדליית הזהב בטורניר טוקיו לאחר שניצח בגמר את טקאשי אונו היפני. בפברואר 2009 דה-נאם זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם פריז לאחר שניצח בגמר את סגן האלוף האולימפי קים ג'ה-בום, חברו בנבחרת הדרום-קוריאנית.
במאי 2009 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם מוסקבה ובשנת 2010 זכה במדליית ארד בגראנד פרי דיסלדורף ומדליית כסף בגראנד סלאם מוסקבה. בשנת 2011 הוא עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג וזכה במדליית ארד בגראנד פרי אבו דאבי וסיים במקום החמישי בגראנד סלאם פריז. 
במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, דה-נאם זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את חואן רומרו האורוגוואי לאחר תרגיל טטה-שיהו-גטאמה. בשמינית הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את אלחן ממאדוב האזרי וברבע הגמר גבר שוב בווזארי על מסאשי נישיאמה היפני. בחצי הגמר דה-נאם ניצח בווזארי את טיאגו קמילו הברזילאי לאחר תרגיל סיאו-נגי. בגמר דה-נאם התמודד מול אשלי גונזלס הקובני ולאחר 5 דקות ללא ניקוד הקרב נכנס לניקוד זהב. 11 שניות בתוך זמן ניקוד הזהב דה-נאם ביצע תרגיל בשם קואוצ'י-גארי  שהעניק לו ווזארי וניצחון.
המאה ה-19

מדענים

לואי פסטר, צ'ארלס דרווין, תומאס אלווה אדיסון, גוטלוב פרגה, קרל פרידריך גאוס, אוגוסטין לואי קושי, ג'יימס קלרק מקסוול, לודוויג בולצמן, מקס פלאנק, חיים ויצמן, פרנסיס גלטון, אלפרד נובל, אלכסנדר גרהם בל, מארי קירי, ניקולה טסלה

ממציאים

לואי ז'אק מנדה דאגר, ניספור נייפס, אדוארד מוייברידג', תומאס אלווה אדיסון
פוגרה

היסטוריה

ב-1619 ייסד הקיסר סוסוניוס את גומרה שבנפה כמקום מושבו.
בראשית המאה ה-19 כיהן הגרזמץ' גוגסה מרשה כמושל פוגרה.
במאה ה-20 הייתה לתת נפה במחוז בגמדר.

סטטיסטיקה

על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית פוגרה מונה 228,449 נפשות שרק 11.03% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,111.43 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 205.55 נפש לקמ"ר.
בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 185,280 נפש כאשר הרוב המכריע הוא אמהרי.
דיזולב

בתהליך הפוסט-פרודקשן של עריכת סרט או סרטון, דיזולב (ובעברית השלבה) הוא משמש הדיזולב כמעבר הדרגתי בין תמונה אחת לאחרת, או בין שוט אחד לשוט אחר. 
המונחים "פייד אין" ו"פייד אאוט" משמשים לתיאור מעבר מתמונה ריקה וממנה. זאת בניגוד לקאט, בו אין מעבר כזה. הדיזולב משמש כמעבר המבצע חפיפה בין שני שוטים, בדרך כלל בסוף סצנה אחת ותחילת הבאה, אך ניתן לשימוש גם בעריכת מונטאז'. בדרך כלל, אך לא תמיד, השימוש בדיזולב מתקיים כדי לרמוז שפרק זמן עבר בין שתי סצנות.

יצירת האפקט

בקולנוע, האפקט נוצר בעזרת מדפסת אופטית וחשיפה כפולה בין פריים לפריים. בעריכת וידאו ליניארית או שידור חי בטלוויזיה, האפקט נוצר על ידי ביון (אינטרפולציה) מתחים של אות הווידאו. בעריכת וידאו לא ליניארית, דיזולב נעשה באמצעות תוכנה, על ידי ביון בהדרגה בין ערכי RGB של כל פיקסל בתמונה. האודיו, מוצלב בין שני הפסקולים בהדרגה גם, אם נבחר לעסוק בו בנוסף.

שימוש

השימוש בקאט ובדיזולב נעשה בדרכים שונות. קאט במצלמה משנה את הפרספקטיבה ממנה הסצנה נראית, כאילו הצופה עובר לפתע למקום אחר, ורואה את הסצנה מזווית אחרת.
לפייד ולדיזולב בדרך כלל משך של שנייה אחת או שתיים (24-48 פריימים), למרות שאלו יכולים להשתנות עקב העדפה מסוימת של הבמאי או העורך. דיזולב קצר (6-12 פריימים) משמש לרוב לריכוך מעברים קשים שיכולים לגרום לצופה לסלידה. ניתן להשתמש במעבר גם כדי להימנע מג'אמפ קאט.
מבחינה עלילתית, אורך הדיזולב מוכתב על ידי האווירה או הקצב שמכתיב הבמאי. לדוגמה, בסיקוונס הפתיחה ב"אזרח קיין", הדיזולב בין המאסטר שוטס הוא איטי, בעקבות התחושה המשתלטת של מורבידיות, אותה רצה אורסון ולס להעביר לצופה. בסיקוונס "News on the March" (מונטאז'), לעומת זאת, הדיזולב קצר בהרבה ובכך יוצר תחושה של חיוניות לחיי הדמות הראשית המסתורית.
הדיזולב נפוץ ביותר בקולנוע הקלאסי (ראו "עריכה אנליטית"), אך כיום נמצא פחות בשימוש. השימוש באפקט פחת כאשר יוצרי סרטים הושפעו מבמאי הגל הצרפתי החדש והשימוש החדשני שלהם בג'אמפ קאט, תוך שהיעדר נרטיב ליניארי הפך נפוץ יותר. נראה כי האפקט נוצל בצורה הטובה ביותר בקולנוע שחור-לבן, שבו דרגות של אפור מעורבבות ולא גוני צבע תואמים.
שימוש בדיזולב נעשה בצורה מינימלית ברוב הסרטים, בעקבות הטעם הסגנוני הספציפי שהוא משאיר. דבר נדיר הוא לצפות בסצנה המתחילה בדיזולב וגם נגמרת בו. דוגמה אפקטיבית אך נדירה לכך נראית בסרט "מקום תחת השמש", בבימויו של ג'ורג' סטיבנס, לאחר הסיקוונס בו הפרוטגוניסט של מונטגומרי קליפט הטביע את שלי וינטרס.
זרועות ברקן

זרוע לטלוויזיה

הזרוע היא מתקן שבקצה אחד מתחבר לקיר ובקצה השני מתחבר לצדו האחורי של מכשיר טלוויזיה. בכל מסכי הפלזמה וה-LCD נמצאים אומים בגב המכשיר המיועדים לחיבור למתקן תלייה לקיר. הזרוע עשויה בדרך כלל ממתכת (פלדה) ולעיתים יש לה כיסויים מפלסטיק כדי לשפר את העיצוב.
תכונות אופייניות לזרוע: עיצוב, צבע (חשובים בעיקר לזרוע שרואים אותה). משקל נשיאה מותר, רוחב וגובה רתימה (בהתאם לאומים השקועים שיש בגב כל מכשיר), מרחק מהקיר במצב מקופל, מרחק מהקיר במצב פתוח, אחריות, תקנים, מחיר.
סיווגי זרועות - שני הסיווגים המקובלים ביותר לזרועות הן: לפי תנועות (קבועה עד 4 תנועות), ולפי גודל מסך.

היסטוריה - החברה והמותג

החברה הוקמה ב-1988 בשם ברקן הנדסה, על ידי ליאור ברקן (על שמו נקרא המותג) בתחום מתקני נשיאה לאלקטרוניקה בידורית. בהמשך שינתה החברה את שמה לזרועות ברקן.
קאמי ארנסט

קאמי ארנסט (בצרפתית: Camille Ernst; ‏1900, סלסטה - 1983, פריז) היה מושל מחוז וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

ארנסט נולד למשפחה קתולית מאלזס. הוא למד באגנו, בשטרסבורג ובפריז. בשנת 1924 מונה לתפקיד מורה בבית הספר האלזסי (צר') ברובע השישי של פריז. לאחר מכן מונה לתפקידים בכירים במשרדי המושל באזורים במזרח צרפת, בהם אלזס, אורן ומז.

פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה

בעת כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית היה ארנסט בתפקיד פקידותי במחוז בר-לה-דוק. הוא סירב להכיר בכיבוש הגרמני וקרא לאוכלוסייה להתנגד בדרכים לא אלימות. ב-14 ביולי 1940, יום העצמאות הצרפתי, תלה את דגל צרפת על בניין המושלות וקרא לתושבי העיר להתכנס ליד אנדרטה להנצחת חללי צרפת במלחמה. בתגובה נאסר, נשפט על ידי בית דין צבאי גרמני, ונדון לשמונה ימי מאסר ולקנס. לאחר שחרורו הוחרם רכושו והוא גורש על ידי הגרמנים לדרום צרפת. הוא היה חבר תנועת ההתנגדות הצרפתית.
משטר וישי מינה אותו בספטמבר 1940 לפקיד בכיר במחוז ארו והוא פעל ממונפלייה. בתפקידו זה היה ראש הז'נדרמריה, תפקיד שאפשר לו להיות מעורב בהצלת חייהם של מספר יהודים. בין היתר הציל את חייו של יהודי גרמני שעמד בפני גירוש, על ידי "מעצרו" בבית סוהר. כמו כן הזהיר מראש מספר יהודים בעת שהוצאו נגדם צווי מעצר, ואלה הסתתרו. 
בנובמבר 1942, עם פלישת גרמניה לדרום צרפת וכיבוש אזור השליטה של משטר וישי, סיפק ארנסט סיוע ליהודים גרמנים שהתגוררו באזור המחוז שבשליטתו. הוא סייע להם במידע וכן הודיע להם על מקומות מסתור בטוחים באזור. במקביל החל בפעולות של יצירת קשר עם המחתרת המקומית. הוא פעל במרסיי עם אנשי מחתרת שמוצאם היה מאלזס, כמותו. הוא סייע בהברחת צעירי מחתרת צרפתים לספרד. הוא סיפק תעודות זהות מזויפות לאסירים, עריקים, זרים שנמלטו מפני מעצר על ידי הכובש הגרמני, וכן יהודים. בין היתר סייע בשחרורם של מאות ילדים יהודים שנכלאו במחנות ריכוז גרמניים בדרום צרפת וסייע בארגון העברתם למוסדות הצלה יהודיים, בהם מוסדות שהסתייעו בקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
בפברואר 1943 נעצר ארנסט על ידי שלטונות וישי, שכעת קיבלו את הוראותיהם ישירות מהגסטפו במונפלייה. הוא שוחרר לאחר שמונה ימים, אך פוטר מעבודתו וסמכויותיו נשללו. באפריל מונה לתפקיד מנהלתי זוטר יותר במרסיי, משם המשיך בפעולות ההצלה שלו, אך בנובמבר נעצר שוב ונכלא בבית סוהר במרסיי, ומשם הועבר למחנה הריכוז קומפיין שמצפון לפריז. הוא גורש למחנה הריכוז דכאו אך שוחרר על ידי הכוחות האמריקניים ב-8 במאי 1945.

לאחר המלחמה

לאחר שחרור צרפת שב ארנסט לתפקיד מושל מחוז וכיהן במחוז ארדן. הוא סייע בשיקום האזור ובייצוב הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית. הוא היה מושל מחוז אן וכן מושל באלג'יר. משם שלח דיווחים על תנועות מחתרת שלימים היוו את הכוח האלג'יראי הלוחם במלחמת העצמאות של אלג'יריה.
עם שובו לצרפת היה ארנסט מושל במספר מחוזות ברחבי צרפת. במקביל סייע בגיבוש מערכת חבלי צרפת. בסוף הקריירה הציבורית שלו היה בעל תפקיד בכיר במשרד הפנים. בשנת 1965 תמך בשרל דה גול בבחירות לנשיאות.

הנצחה

בשנת 1971 הוכר ארנסט על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. על שמו נקראה כיכר במונפלייה, לא רחוק מבית הכנסת "מזל טוב" בעיר.
המכללה למדינאות

צוות ופעילויות

בצוות ההיגוי של המכללה נמנים חתן פרס נובל לכלכלה פרופ' ישראל אומן, המזרחן פרופ' משה שרון, פרופ' אודי לבל, פרופ' שמואל טריגנו, השגריר לשעבר יורם אטינגר, אליעזר שרקי והרב זאב סולטנוביץ'.
בפעילויות המכללה משתתפים עשרות רבות של מרצים מן האקדמיה ומן השירות הציבורי, ממגוון תחומים וממגוון תפישות ועמדות.
מלבד "תוכנית המצטיינים לזהות ומדיניות", תוכנית מתמחי הממשל, ופעילויות הבוגרים, פועלים במכללה שני מכונים.
מ-2012 פועל במכללה "המכון להוראת האזרחות וההיסטוריה" העוסק בנושאי ליבה בתוכנית הלימודים, ובפיתוח שורה של תכנים למורים להעמקה והרחבה של הידע המקצועי ואמצעי ההוראה. עד עתה פורסמו חמש חוברות למורים בנושאים: ישראל כמדינת לאום, לאומיות יהודית, הרקע ההיסטורי להקמת המדינה מדינת ישראל והעם היהודי בתפוצות ויחסי יחיד-חברה. בנוסף נכתבו במסגרת המכון מספר קורסים להוראה במכללות למורים. 
מ-2014 פועל במכללה "המכון לאתיקה ויחסים בינלאומיים" העוסק בסוגיות מתחום היחסים הבינלאומיים שיש להם היבטים אתיים, ובוחן את המקום הראוי של שיקולים אתיים בתחום מדיניות חוץ. המכון מתמקד בגיבוש עקרונות מנחים למדיניות חוץ מוסרית בהקשר הישראלי. עד כה נכתבו במסגרת המכון מחקרים בנושאים הבאים: סיוע חוץ וסיוע הומניטרי: מדיניות רצויה לישראל - מאת שראל ויינברגר, מדיניות סחר נשק - מאת ד"ר גל הדרי, הגדרת מלחמה צודקת במשפט ההומניטרי - עו"ד יונה שרקי.

היסטוריה

את המכללה הקימו יחד עמית הלוי וד"ר אסף מלאך בקדומים שבשומרון בשנת 2007 תחת השם "המכללה למדינאות יהודית ולחשיבה אסטרטגית" שהשתנה לאחר מספר שנים ל"מכללה למדינאות". המכללה נקראת על שמו של עידו זולדן, שנרצח בפיגוע בדרכו לקדומים מספר חודשים אחר הקמת המכללה, ואביו נחמן זולדן היה חלק מצוות ההקמה שלה. הרעיון מאחורי הקמת המכללה, היה להניח תשתית עומק עיונית לשיח ציבורי, וכן להצמיח מנהיגות בעלת חזון מעמיק, רוחב דעת וכישורים אישיים להובלת החברה והמדינה בישראל. ב-2010 עברה המכללה לשכונת רמות אשכול בירושלים, וב-2013 למרכז ציפורי שביער ירושלים.
סביבון מתהפך

סביבון מתהפך הוא סביבון שמעוצב כך שבעת סיבוב מהיר, ציר הסיבוב שלו מתהפך כך שידית הסביבון פונה כלפי מטה וגוף הסביבון פונה מעלה. לרוב הסביבון מעוצב ככדור, שחלקו העליון חסר, וממנו בולטת ידית הסביבון. צורת הסביבון מעוצבת כך שידית הסביבון גורמת לתנודות סביב ציר הסיבוב ההתחלתי של הסביבון. בגלל צורתו הכדורית של גוף הסביבון, נקודת המגע עם המשטח עליו הסביבון נע משתנה. שינוי נקודת המגע של הסביבון במשטח גורמת לכך שהסביבון מתגלגל על צידו ובשלב זה בליטת ידית הסביבון גורמת להטייתו של חלקו העליון כלפי מטה, עד להיפוכו השלם, כתוצאה מפעולת מומנטי כוח החיכוך. עם זאת, תיאור מתמטי מדויק של תנועת הסביבון אינו פשוט כלל.
בהיפוך מרכז המסה של הסביבון עולה, ולכן הוא מרוויח אנרגיה פוטנציאלית, זאת על חשבון האנרגיה האובדת מהחיכוך עם המשטח.
המגרפה (בית המקדש)

כלי השרת

המגרפה מוזכרת בתור כלי גדול ששימש לגריפת האפר והדשן של המערכה הגדולה אל התפוח והייתה אחת מכלי השרת של מזבח העולה. המגרפה מוזכרת במשנה כאשר מסופר על עבודת התמיד: "...ונטלו את המגרפות ואת הצינורות ועלו לראש המזבח..." (מסכת תמיד פרק ב' משנה א').
צורת המגרפה היא כעין יעה של ימינו, והיא נועדה לגריפת האפר מהמערכות לתפוח, בעוד שהצינורות היו כעין קילשון, ושימשו להזזת בשר הקרבנות שטרם נשרף.
על פי המפרשים, מגרפה זו מוזכרת בין כלי המזבח שעשה משה, כ"יעים", בפסוק "וַיַּעַשׂ אֶת כָּל כְּלֵי הַמִּזְבֵּחַ אֶת הַסִּירֹת וְאֶת הַיָּעִים וְאֶת הַמִּזְרָקֹת אֶת הַמִּזְלָגֹת וְאֶת הַמַּחְתֹּת כָּל כֵּלָיו עָשָׂה נְחֹשֶׁת".

כלי נגינה

המגרפה הייתה כלי נגינה שמסופר עליה שהפיקה צלילים רבים. בתלמוד הבבלי מתואר שהמגרפה התפצלה לעשרה קנים, ובכל אחד עשר נקבים, וכל קנה הוציא סוג זמר אחד, מכאן יוצא שהמגרפה הפיקה 100 סוגי זמר שונים. קיימת סברה נוספת כי המגרפה הפיקה אלף מיני זמר שונים אבל נאמר מיד, באותה המימרא, ש"מתניתא גוזמתא" = הגזימה המשנה, ומדובר ב"המון" צלילים, ולא ב-10X10X10. יש המבחינים בכלי זה בשער טיטוס כאחד מאוצרות המקדש אותן סחבו הגולים לרומא.

מצילתיים

במסכת תמיד מוזכר שכדי להודיע שקורבן התמיד עומד להיקרב היו משליכים את המגרפה בין האולם למזבח והיא הייתה משמיעה קול אדיר.
אף מוזכר במשנה ש"אין אדם שומע קול חברו בירושלים, מקול המגרפה." (מסכת תמיד, פרק ה' משנה ו') ואף ש"מיריחו היו שומעין קול המגרפה" (מסכת תמיד, פרק ג' משנה ח')
חנוך זונדל גרוסברג

הרב חנוך זונדל גרוסברג (תרס"ד, 1904 - י"ג באדר תשל"ז, 3 במרץ 1977) היה מחבר תורני. חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית ואוצר הפוסקים.

קורותיו

נולד בירושלים לר' דובער, תלמידו של הרב יהושע ליב דיסקין, ולאיטה בת הרב אליהו יסילביץ מהורודנא. בגיל חמש התייתם מאמו.
למד ב"ישיבת מדרש בני ציון" וישיבת עץ חיים, שם נקשר לרב איסר זלמן מלצר. הוסמך להוראה על ידי הראי"ה קוק, הרב חיים זוננפלד, הרב שמשון אהרן פולונסקי ועוד. ספריו זכו להסכמות מרבני ירושלים מכל החוגים: הרבנים הראשיים לדורותיהם לצד רבני העדה החרדית.
התמסר בעיקר ללימוד מצוות התלויות בארץ, ואגב כך עמד בקשר עם החזון איש. היה חבר בוועדה למצוות התלויות בארץ של הרבנות הראשית לישראל, ותמך בהיתר המכירה.
נשא את בת הרב נטע צבי וייס.
התגורר בעיר העתיקה, והחל משנת תש"ח בשכונת קטמון.
בשנת תשל"ה (1975) הוענק לו תואר יקיר ירושלים. על שמו רחוב בשכונת תל ארזה בירושלים.

קונטרסים ומאמרים

הרב גרוסברג פרסם סדרת מאמרים נוספים, חלקם כקונטרס שהדפיס וחלקם כמאמרים בביטאונים תורניים מכל החוגים הדתיים, כמו נועם, כרם ציון, המעיין, אור תורה, התורה והמדינה, שנה בשנה, שמעתין ועוד. רבים ממאמריו כונסו לאחר פטירתו בספר משנת חנוך (ירושלים תשס"ב).
מבין הקונטרסים:
דרישת צבי (תש"א) - דיני הרואה את ירושלים והמקדש וערי יהודה בחורבנם.
דובר מישרים (תשט"ז) לבירור והצדקת מנהג ארץ ישראל בעניין זמן צאת הכוכבים.
נבואה שעריך (תשכ"ח, בעקבות מלחמת ששת הימים) - דיני הכניסה להר הבית וכניסת כהנים לקבר רחל

לקריאה נוספת

ארחות חיים, מבוא לספר משנת חנוך, מאת הרב אהרן דב שאג, חתן הרב גרוסברג.
צנתור לב

צנתור לב או צנתור כלי דם כליליים הוא הליך קרדיולוגי פולשני נפוץ המשמש לאבחון ולטיפול בבעיות כלי דם לבביים (כליליים). מטרת הצנתור האבחנתי היא למצוא ולמפות את התהליך הטרשתי, והצנתור הטיפולי משמש גם לפתיחת חסימה בכלי הדם הכליליים.
אנשים רבים סובלים מתסמונת כלילית חדה העלולה לגרום להתקף לב. אחת הדרכים לאבחן חסימות בעורקים הכליליים או לטפל בחסימה ובהיצרות עורקי הלב היא צנתור לב.

תהליך הצנתור

בנבדק נעשה דיקור של עורק גדול (עורק האמה (Radial Artery) או עורק המפשעה (Femoral artery)) ודרכו מוכנס קטטר זעיר בקוטר של כ-2 מילימטר (צנתר) תוך הזרקה של חומר ניגוד (בדרך כלל יוד) ושיקוף רנטגן. המצנתר מכוון את הצנתר אל כלי הדם הכליליים המבוקשים. הזרקתו של חומר הניגוד לתוך כלי הדם מאפשרת לאמוד את קוטרם ואת היקף ההיצרויות שבהם. היצרויות של עד 50% לרוב אינן בעלות משמעות קלינית, אך כאשר ההיצרות גדולה יותר היא בעלת משמעות ויש לטפל בה.
הצנתור מבוצע לרוב בהכרה מלאה, תחת הרדמה מקומית באזור החדרת הצנתר, ולעיתים עם טשטוש. נדיר שצנתור מבוצע בהרדמה כללית. 
צנתור יכול להיות אבחנתי בלבד (70% מהמקרים) או אבחנתי וטיפולי (30% מהמקרים) כאשר מבוצעת פתיחה של כלי דם חסום. צנתור אבחנתי (הקרוי בספרות המקצועית "אנגיוגרפיה כלילית") נמשך בין עשר דקות למחצית השעה, וצנתור טיפולי עשוי להאריך את התהליך בשעה נוספת. לאחר צנתור טיפולי עובר המצונתר להשגחה של כ-6 שעות, ולאחריה הוא משוחרר לביתו. במקרים שבהם נמצאים במהלך הצנתור ממצאים המצריכים התערבות כירורגית, נשלחים המטופלים לניתוח מעקפים.

צנתור לב טיפולי

לרוב, מטרתו של צנתור טיפולי היא פתיחת חסימה בכלי הדם, כלומר פתיחה של היצרות בעורק כלילי. פעולה זו מתבצעת באמצעות השחלת בלון דרך האזור שהוצר כתוצאה מטרשת העורקים וניפוחו על מנת שירחיב את כלי הדם המטופל. פעמים רבות מניחים על גבי הבלון תומכן (Stent, סטנט) אשר עוזר לשמור את כלי הדם פתוח.
בשנים האחרונות התפתחה תעשייה שלמה סביב פיתוחי תומכנים שונים. למשל, ישנם סוגי תומכנים המצופים תרופה (Drug Eluting Stents) אשר תורמת אף היא לשמירה על כלי הדם פתוחים. תומכנים אלו ואחרים יקרים יותר מתומכן פשוט. השימוש בתומכנים אלו עורר ויכוח ציבורי גדול בשל דרישת בתי החולים להתחייבות כספית של החולים בעודם שוכבים על שולחן הצנתורים, כתנאי לשימוש בתומכן מצופה תרופה.

היסטוריה

הרופא הגרמני ורנר פורסמן היה הראשון שהחדיר צנתר ללבו הוא בשנות ה-30 של המאה ה-20 . על פעולתו בתחום הצנתור קיבל פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1956 יחד עם דיקינסון וו. ריצ'רדס ואנדרה פרדריק קורנאן שפיתחו בארצות הברית את המתודולוגיות והכלים לביצוע ההליך.

בישראל

בישראל נאמד מספרם של החולים הנזקקים לצנתור טיפולי לפתיחת העורק החסום בכ-20,000 חולים בשנה. 30,000 חולים נוספים עוברים כל שנה צנתורים אבחוניים בלב, או צנתורים אבחוניים וטיפוליים בעורקים נוספים, כמו בעורקים המובילים דם למוח, לכליות, לבטן ולגפיים התחתונות.
לאחר ניתוח לב או צנתור המנותח רשאי לקבל חופשה של שלושה ימים עד שבוע בבית הבראה, כזה שיבחר מהרשימה הקיימת. קופת החולים תישא בכלל ההוצאות, כולל בהוצאות הזמנת המונית.
סוזאנה ריס-פאסר

ביוגרפיה

ריס-פאסר נולדה בעיירה בראונאו אם אין ולמדה בבית הספר בעיירה מאטיגהופן. לאחר מכן למדה בגימנסיית זלצבורג, ואחר כך למדה משפטים באוניברסיטת אינסברוק, שם קיבלה תואר דוקטור.
בממשלתו הראשונה של הקנצלר וולפגנג שיסל ממפלגת העם האוסטרית, שנחנכה בשנת 2000, מונתה ריס-פאסר לסגנית הקנצלר ושרת שירותי הציבור והספורט, כנציגה של מפלגתה בקואליציה של מפלגת החופש-מפלגת העם. ריס-פאסר החזיקה במשרותיה עד בחירות 2002.
במהלך יצירת ממשלתו הראשונה של שיסל בשנת 2000 היא מונתה גם כן ליו"ר מפלגת החופש כיורשתו של ירג היידר. במעמד היו"ר, רכשה ריס-פאסר מוניטין של נאמנות חזקה להיידר, מה שזיכה אותה בכינוי "קוברה מלכותית". מההתחלה, הוגי-דעות רבים ראו בשלטונה שלטון "בובתי", כשהכוח נמצא למעשה בידי היידר.
לאחר כמה חלוקי-דעות עם מדריכה הפוליטי הקודם, היידר, בקיץ 2000 (שנודע בשם "קניטלפלד פוטש") היא פרשה מכל מעמדיה, כשם שעשה שר האוצר קרל היינץ גראסר ודובר מפלגת החופש בפרלמנט פטר וסטנטאלר. ריס-פאסר נשארה בתפקיד סגנית הקנצלר באופן זמני עד שנת 2003, ומאז נטשה את תחום הפוליטיקה.