google/wiki40b huggingface dataset:
ירג הופמן

ביוגרפיה

הופמן נולד בעיר שוודט שעל נהר האודר במזרח גרמניה. 
הופמן ייצג את מזרח גרמניה באולימפיאדת סיאול (1988) אך לא העפיל למשחי הגמר במשחים בהם השתתף.

אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה ב-1989 בבון שבגרמניה, עדיין ייצג הופמן את מזרח גרמניה, וזכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:01.52 דקות.
שנתיים מאוחר יותר, הפעם במסגרת משלחת גרמניה המאוחדת, הוא הגן על תוארו באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה שביוון (1991), כשזכה במדליית הזהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.57 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.42 דקות.

אלוף עולם ושיאן עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991, זכה הופמן בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 14:50.36 דקות, במעט לפני מתחרהו העיקש, השחיין המקומי קירן פרקינס, שקבע זמן של 14:50.58 דקות ושטפן פייפר מגרמניה ששחה זמן של 14:59.34 דקות. השיא העולמי שנשבר בן ה-8 שנים היה שייך לאחד מגדולי השחיינים בהיסטוריה, האלוף האולימפי ולדימיר סלניקוב. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב גם במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.04 דקות, לפני פייפר (3:48.86 דקות) וארתור וודג'ט מפולין, שיאן העולם לשעבר (3:49.67 דקות).
אל אולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע הופמן כשיאן עולם לשעבר (שיאו נשבר שלושה חודשים לפני כן). לאכזבתו הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה בינונית של 15.02.29 דקות אחרי השחיינים מאוסטרליה קירן פרקינס, ששיפר שוב את השיא העולמי בתוצאה של 14:43.48 דקות וגלן האוסמן שקבע תוצאה של 14:55.29 דקות. רביעי סיים בן ארצו שטפן פייפר.
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1993 בשפילד שבאנגליה, המשיך הופמן והגן על תוארו במשחה ל-1500 מטר חופשי כשזכה במדליית הזהב בתוצאה של 15:13.31 דקות.
באליפות העולם בשחייה, שנערכה ב-1994 ברומא שבאיטליה, סיים הופמן במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:13.95 דקות. באותה אליפות הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.28 דקות.
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1995 בווינה שבאוסטריה, הוא זכה בפעם הרביעית במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:11.25 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתף הופמן בפעם השלישית במשחה ל-1500 מטר חופשי וסיים במקום שביעי בתוצאה של 15:18.86 דקות וכן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.15 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' בשנת 1998 סיים הופמן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.70 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה בשנת 2000 זכה הופמן במדליית זהב בתוצאה של 14:47.57 דקות.
משטרת סנקט פטרבורג

היסטוריה

המשטרה הוקמה על ידי פיוטר הגדול ב-7 ביוני 1718 בתור המשטרה הראשית של סנקט פטרבורג, כאשר למפקד משטרת סנקט פטרבורג הראשון מונה יהודי מומר בשם אנטון דיווער. תחת פיקודו המשטרה הקימה שירותי כיבוי אש והייתה אחראית לשלל תפקידים שלא היו חלק מתפקידי המשטרה.
ב-1721 הופיעו פנסים וספסלים במקומות ציבוריים בעיר. עם הזמן התמקדה המשטרה בשיטור בלבד. בשנת 1866 הוקמה מחלקה פלילית ובשנת 1867 מחלקת שיטור על נהרות העיר. 
בתקופה הסובייטית המשטרה הפטרבורגית סבלה רבות מנחת זרועם של השלטונות, ורבים ממפקדיה הוגלו לסיביר בתקופת הטיהורים של סטלין.
עם נפילת ברית המועצות, סבלה המשטרה - כמו משטרות אחרות במדינה - מחוסר מימון מספיק, שהביא לעלייה ברמת השחיתות בארגוני אכיפת החוק. הדבר התבטא בחוסר יכולתם של השוטרים לאכוף את חוקי הייבוא בנמל סנקט פטרבורג, שהיווה את שער הכניסה לסחורות רבות שהועברו על ידי המאפיה הרוסית.
יוריק בן דוד

ביוגרפיה

בן דוד נולד בתל אביב. ב-1972 היה חבר להקת פיקוד הדרום והשתתף בתוכניתה "מדרום תיפתח הטובה". 
לאחר השחרור מצה"ל הצטרף לחברת התקליטים סי בי אס ישראל כמפיק ומעבד מוזיקלי לשירים רבים, בהם שירי ילדים ומשירי ארץ ישראל. ב–1978 השתתף כזמר בתוכנית "ארץ טרופית יפה" במסגרת תוכנית הרדיו "דו רה ומי עוד" יחד עם מתי כספי, יהודית רביץ, קורין אלאל, צילה דגן וצמד הפרברים ושר סולו את השיר "איזה כדורגל".
ב-1979 הלחין והקליט לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את שירה של תלמה אליגון "לילה לי", שהיה ללהיטו הגדול ביותר. ב-1981 חיבר עם רוני בראון את השיר "תני לי את הלב", שהוקלט על ידי שימי תבורי לאלבומו "צעד חמישי". 
ב-1984 הפיק במשותף עם דודו אלהרר את המופע והאלבום מתתיהו ואלכסנדר בו השתתפו המוזיקאים מתי כספי וסשה ארגוב. ב-1986 הפיק ועיבד מוזיקלית את האלבום "למרוסיה באהבה", שכלל שירים רוסיים בתרגום עברי שהושרו בתנועות הנוער היהודיות הציוניות. בן דוד גם שר בתקליט לצד רוחמה רז, רותי בן אברהם, אופירה יוספי ודוד ד'אור.
ב-2008 נכשל ניסיון שהובילו מספר חברי דירקטוריון אקו"ם בראשות יעקב רוטבליט להדיח את בן דוד בגין טענות על החלטות שגויות בנוגע לחלוקת הכספים לחברי האגודה, אותן החליט מבלי להתייעץ עמם.
ב-2014 בטקס אקו"ם אמר הזמר אריאל זילבר שבן דוד מנע ממנו לקבל פרס על מפעל חיים, וטען שבן דוד מוכן לפסול אנשים על רקע דעתם הפוליטית.
אלכסנדר דיוקוב

קריירה

דיוקוב סיים את לימודיו בשנת 1985 ולמד במכון הלנינגרדי לבניית ספינות.
בשנים 1996–1998 כיהן כמנהל פיננסי בחברת מסוף הנפט הפטרבורגי (Петербургский нефтяной терминал) ובשנת 2000 חזר לחברה ועמד בראש הדירקטוריון. בשנים 1998–1999 ניהל את נמל סנקט פטרבורג.
בפברואר 2003 מונה למנהל חברת האחזקות "סיבור" (SIBUR) ומונה בהמשך ליו"ר הדירקטוריון.
בנובמבר 2006 מונה לנשיא חברת גזפרום נפט ולאחר מכן היה למנכ"ל ויו"ר דירקטוריון החברה. תחת ניהולו החברה הפכה לחברה השלישית בגודלה ברוסיה (אחרי רוסנפט ולוקאויל) בתפוקת הנפט.
במרץ 2008 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, תפקיד שמילא במשך 9 שנים עד שבמאי 2017 הוחלט למנותו ליו"ר דירקטוריון הקבוצה ובמקומו מונה סרגיי פורסנקו לנשיא קבוצת הכדורגל. בתקופתו הקבוצה זכתה באליפות רוסיה 3 פעמים, 2 פעמים בגביע הרוסי וזכתה לראשונה בגביע אופ"א (עונת 2007/2008) ובסופרקאפ האירופי (2008).
על פי נתוני פורבס לשנת 2018 הוא ממוקם במקום 191 ברשימת עשירי רוסיה והונו מוערך ב-500 מיליון דולר.
באוקטובר 2018 הוזכר כמועמד לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית וב-22 בפברואר 2019 נבחר באופן רשמי לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית, בתמיכת 63 פדרציות כדורגל אזוריות.
מפת הרכבת התחתית של לונדון

מפת הרכבת התחתית של לונדון היא מפה טופולוגית של הרכבת התחתית של לונדון המשמשת כמפה למשתמשיה.

היסטוריה

המפה נוצרה בשנת 1931 על ידי הארי בק. הוא יצר מפה טופולוגית משום שהמפה נועדה להקל על התמצאות הנוסעים, ומאחר והרכבת נוסעת בעיקר במנהרה הרי שאין חשיבות לטופוגרפיה של השטח שבו נוסעת הרכבת. בק יצר דיאגרמה טופולוגית הדומה לשרטוט של מעגל חשמלי. על מנת ליצור מפה פשוטה אף יותר, כתב בק על המפה אך ורק את שמות התחנות והקפיד לאייר קווים ישרים אנכיים, אופקיים או אלכסוניים בזווית של 45 מעלות בלבד.
הנהלת חברת הרכבת התחתית הייתה בתחילה סקפטית ביחסה למפה המוצעת וחילקה ממנה עותקים מועטים בלבד, אולם המפה נהפכה מיידית לפופולרית ונחשבת כיום כסמל לונדוני מובהק עד שהיא מודפסת אף על גבי כוסות, חולצות ופוסטרים.
אף על פי שבמהלך השנים בוצעו מספר תיקונים למפה המקורית, היא לא עברה שינוי משמעותי. מפה זו שימשה השראה למפות רבות של מערכות התחבורה נוספות, ואף היוותה השראה ליצירות אמנות.

בתרבות הפופולרית

בתחילת הספר הראשון בסדרת ספרי הארי פוטר, לאחר שמינרווה מקגונגל רואה את הצלקת על מצחו של הארי פוטר ומציעה שאלבוס דמבלדור יסיר אותה, דמבלדור טוען שצלקות יכולות להיות שימושיות ומציין שיש לו מתחת לברך השמאלית צלקת בצורת מפה מדויקת של הרכבת התחתית של לונדון.
רון דרמון

ביוגרפיה

דרמון נולד בבאר שבע וגדל בלהבים. הוא החל להתאמן בטריאתלון בגיל 8 בהדרכתו של אלי גז בקבוצת להבים. מאוחר יותר החל להתאמן בהדרכתו של יגאל דהן. בשנת 2007 השתתף באליפות אירופה לנוער כצעיר המשתתפים וסיים במקום 27, התוצאה הטובה ביותר דאז לנער ישראלי באליפות אירופה. 
באליפות העולם לנוער שהתקיימה בהונגריה בשנת 2010 סיים דרמון במקום חמישי, התוצאה הגבוהה ביותר שטריאתלט ישראלי השיג עד אז ושנה לאחר מכן, סיים במקום רביעי באליפות העולם לנוער שהתקיימה בסין.
בשנת 2014, בתחרות עלית שהתקיימה באיסטנבול, טורקיה, במסגרת סבב גביע יבשתי של אירופה סיים דרמון במקום שלישי. שבוע לאחר מכן, סיים שוב תחרות במסגרת סבב גביע אירופאי במקום שלישי. 
ב-14 במאי 2016 השיג דרמון בפעם הראשונה בתולדות הטריאתלון הישראלי את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים עצמם הוא סיים במקום 26 מתוך 55 מתחרים לאחר שקבע תוצאה של 1:48.41 שעות (שחייה  18:06 דקות (מקום 32), אופניים - 55:48 דקות (מקום 16) וריצה - 33:21 דקות (מקום 27), 3:40 דקות בלבד, אחרי המנצח אליסטר בראונלי מבריטניה, האלוף בשתי האולימפיאדות האחרונות. 
במאי 2017 במהלך אימון בפארק הירקון נפצע דרמון לאחר שרוכב אופניים חשמליים פגע בו. דרמון איבד את ההכרה, סבל מזעזוע מוח ושטף דם פנימי, ושבר את שתי שיניו הקדמיות ואת אפו. בעקבות התאונה הודיע דרמון בחודש דצמבר על פרישתו מספורט מקצועני.
דרמון ייצג את מועדון הטריאתלון איילות ריצה וטריאתלון.
אלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה

ילדותו

אלכסיי נולד בארמון פטרהוף שבסנקט פטרבורג ב-12 באוגוסט 1904, לניקולאי השני, קיסר רוסיה ולאלכסנדרה, נסיכת הסן, בתם של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן ואליס, נסיכת הממלכה המאוחדת. ב-3 בספטמבר אותה שנה התקיים טקס ההטבלה בקפלה בארמון, וסנדקיו העיקריים היו סבתו מצד אביו דאגמאר, נסיכת דנמרק ודודו אלכסיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. סנדקיו האחרים כללו את אחותו הבכורה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה סבו של אביו כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, את ג'ורג', נסיך ויילס ווילהלם השני, קיסר גרמניה. מכיוון שרוסיה הייתה במלחמה עם יפן, כל החיילים הפעילים וקציני הצבא הרוסי הקיסרי והצי נקראו סנדקים של כבוד.
אלכסיי היה נגוע בהמופיליה, ובשל כך נאלצו מאוד להזהר עמו שלא יפגע או יחתך, משום שאפילו חבורה קטנה הייתה עלולה להביא למותו. מחלתו הייתה סוד מדינה כמוס, ווילהלם השני, קיסר גרמניה גילה זאת לאחר שראה במהלך ביקור רשמי חבורה גדולה על מצחו של אלכסיי, שלא עברה בכל תקופת ביקורו. הוריו, הקיסרית אלכסנדרה והצאר ניקולאי, היו בקשר הדוק עם הנזיר גריגורי רספוטין שנודע כבעל כוחות מיסטיים, ואשר נבע בעיקרו מהתקווה שרספוטין יצליח לרפא את מחלתו של אלכסיי.
על אלכסיי נאסר לרכוב על אופניים או לשחק בחוץ, אך למרות המגבלות היה אלכסיי פעיל ותוסס. הוא סירב לדבר מלבד רוסית, נהנה ללבוש תלבושת רוסית, וכשהיה ילד קטן, נהג מדי פעם לבצע מעשי קונדס על חשבונם של האורחים. המפורסם שבהם היה כאשר הנסיך הקטן טיפס מתחת לשולחן בארוחת ערב רשמית, הסיר את נעל האורחת והראה אותה לאביו. ניקולאי אמר בחריפות לבנו להחזיר את הנעל, אלכסיי עשה זאת, אבל לא לפני שהניח תות שדה גדול בשולי הנעל. כמה שבועות לאחר מכן, יורש העצר לא הורשה להשתתף בארוחת ערב. בגיל שבע, התנהגותו בארוחת ערב משפחתית הייתה מביכה להוריו; אלכסיי המפונק הקניט אחרים ליד השולחן, סירב לשבת בכיסאו, לא רצה לאכול את האוכל שלו ואף ליקק את צלחתו. אביו הפנה את ראשו וניסה להתעלם מהתנהגותו של אלכסיי, ואילו אמו נזפה באחותו הגדולה אולגה על שלא שלטה בו. המורה שלו, פייר גיליאר, התווכח עם הוריו של אלכסיי כדי לשכנע אותם שאוטונומיה גדולה יותר לילד תסייע לו לפתח שליטה עצמית טובה יותר. ואכן, אלכסיי ניצל את החירות הבלתי-מוכרת והתחיל להתגבר על חולשותיו הקודמות, ובנוסף, מחלתו גם עוררה בו רגישות לכאבם של אחרים.

מלחמת העולם הראשונה

בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה, תפס אביו את הפיקוד העליון על הצבא הרוסי הקיסרי, התלווה אליו אלכסיי למוגילב, שם היה מטה הפיקוד העליון, והוא חי שם חיים צבאיים. בדצמבר 1916 קיבל קצין הקישור הבריטי בסטאבקה, מייג'ור גנרל סר ג'ון הנברי-ויליאמס, את הידיעה על מותו של בנו, והצאר ניקולאי שלח את אלכסיי בן השתים עשרה לאביו האבל לשבת איתו. "אבא אמר לי לשבת אתך כי הוא חשב שתרגיש לבד הלילה", אמר אלכסיי לגנרל.
אמיר אבשטיין

ביוגרפיה

אבשטיין נולד בארצות הברית ועלה לארץ בגיל שנה. הוא גדל במשפחה דתית בגוש עציון. כיום אינו מקיים אורח חיים דתי.
התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון בחטיבה 7. בשנת 1994 שימש כמפקד מחלקה בגדוד 77, ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד. בהמשך שימש סגן מפקד גדוד בקורס מפקדי טנקים בחטיבה 460, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה לקצין הדרכה של אוגדת געש.
לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד 75, והוביל אותו בלחימה בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבה 7. לאחר מכן מונה לראש ענף שריון במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. במאי 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הראל ובמקביל למפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י. בתחילת יולי 2014 עם החלטת הממשלה על הרחבת הלחימה והעמקה למבצע צוק איתן הופעלו גדודי חטיבת הראל בפיקודו בצו 8 והשתתפו בלחימה עד לשוך הקרבות. ב-14 במאי 2015 מונה למפקד חטיבה 460, ושימש בתפקיד עד 17 במאי 2017. לאחר סיום תפקידו יצא ללימודים במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית . ב-4 ביולי 2018 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לקצין איסוף קרבי ראשי ומפקד מערך הגנת הגבולות.
אבשטיין הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות בלימודי אסטרטגיה מהמכללה למלחמה של צבא ארצות הברית.

חיים אישיים

אמיר נשוי ומתגורר במודיעין.
ג'נגו (דמות קולנועית)

ג'נגו (Django) הוא דמות קולנועית שגילם פרנקו נרו ב-1966 במערבוני הספגטי "ג'נגו" בבימויו של סרג'יו קורבוצ'י ו"ג'נגו מכה שנית" (ג'נגו 2) בבימויו של טד ארצ'ר.
הבמאי סרג'יו קורבוצ'י מוכר גם בשם א.ב. קולצ'ר, שבו השתמש בבימוי סרטי מערבוני ספגטי נוספים ובראשם סדרת "טריניטי" משנות ה-70.
בארצות הברית הסרט הראשון נחשב כסרט פולחן.
בשנות ה-60 וה-70, במטרה לנצל את הפופולריות של הדמות, נוסף השם ג'נגו  לשמם של מערבוני ספגטי רבים, ללא קשר לשם הסרט המקורי - לדוגמה !Django Kill... If You Live, Shoot ‏ או Halleluja for Django .
שמה של הדמות הוא מחווה לגיטריסט הג'אז ג'אנגו ריינהארדט, שכן, גם הדמות הקולנועית נפגעת בידה אך מצליחה להתגבר על מגבלה זו.

העלילה

ג'נגו הוא דמות של אקדוחן מסתורי הנע במערב הפרוע בעודו נושא ארון מתים ובתוכו מכונת ירייה. במהלך מסעו הוא משאיר אחריו שובל גוויות.
ג'נגו נקלע למלחמה בין חבורת גזענים אמריקאים לבין חבורת שודדים מקסיקנים, המתנהלת בעיירת גבול שלווה. 
כמקובל בסרטים כאלו, הוא מציל נערה יפה (מריה) מידי חבורת השודדים המקסיקנים. ג'נגו מבצע עסקה עם מנהיג המהפכנים, הגנרל רודריגז, אולם אחר כך גונב את כספו כאשר הוא מנסה להמלט יחד עם הנערה שהציל.
הכסף אובד, מריה נורית וידו של ג'נגו נמחצת, אולם הוא מצליח להתגבר על שוביו ולפגוע בגזענים שרדפו אחריו.
בשנת 2012 שיר הנושא של הסרט הופיע בפתיחה של סרטו של הבמאי, קוונטין טרנטינו ג'אנגו ללא מעצורים.

פסקול

הפסקול עבור ג'נגו הולחן ונוהל על ידי לואיס בקלוב (Luis Bacalov), שידוע בזכות ביצועו בסרט " The Gospel According to St. Matthew ". זה היה הביצוע הראשון שלו במערבון, 
ואחרי כמה חודשים ביצע גם את הפסקול עבור דמיאנו דמיאני (Damiano Damiani) בסרט " A Bullet for the General " שמחזר ביצועים מהניצחון שלו בג'נגו.
בהשוואה לניצחון של אניו מוריקונה (Ennio Morricone) בסגנון הקלאסי העכשווי, הפסקול של בקלוב מסורתי יותר ומסתמך בעיקר על פליז וכלי תזמורת, על אף שכמה מביצועיו משתמשים באלמנטים ייחודיים של מוזיקה לטינית ומוזיקת רוק. 
שיר הנושא, הולחן על ידי ברונו ניקולאי (Bruno Nicolai) ונכתב על ידי פרנקו מיליאצ'י (Franco Migliacci) ורוברט מלין (Robert Mellin), בוצע באנגלית לסרט של רוקי רוברטס (Rocky Roberts). גרסה איטלקית לשיר, יצאה רק באלבום הפסקול וכסינגל, בוצעה על ידי רוברטו פיה (Roberto Fia). אלבום הפסקול, יצא רשמית ב-1985, ויצא מחדש ב-2013 עם שיר חדש ורצועות נוספות.
שחרור התקליט הרשמי, 1985.
בנימין רבינוביץ (משכנות הרועים)

ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה בירושלים לרבי אריה מרדכי רבינוביץ, חסיד בויאן, ולבת שבע. אביו היה נינו של האדמו"ר רבי יהושע מפוריסוב, בנו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה. אמו הייתה בתו של הרב בנימין יהודה לייב ברנשטיין, ראש ישיבת חיי עולם, אף היא צאצאית "היהודי הקדוש".
לאחר נישואיו שימש כר"מ בישיבת חיי עולם ולאחר מכן מונה לראש ישיבת תולדות אהרן בה העמיד מאות תלמידים. בשנת תשל"ו נבחר לכהן כדיין בבית הדין של העדה החרדית. בסוף ימיו הקים את "וועד משמרת סת"ם של העדה החרדית".
בשנת תשל"ט ייסד את חבורת "משכנות הרועים" לבני ירושלים שמוצאם ממשפחות חסידיות ואינם נמנים עם קהילה מסוימת. לאחר שנים של נדודים קבע את משכן הקהילה בבית המדרש "קהל יראים – חסידים" ברחוב מאה שערים.
נפטר בראש חודש שבט תשס"ב ונטמן בהר המנוחות.
לסבוס

גאוגרפיה

האי לסבוס הררי ובו שתי פסגות עיקריות לפטימנוס (שגובהו 967 מטרים) ואולימפוס בעל גובה דומה (968 מטרים), המצויות בצפון האי ובמרכזו. מקורו של האי בהתפרצויות געשיות, ובאי מספר רב של מעינות חמים. שני מפרצים חודרים לעומקו של האי, כך שכל שטחי האי מצויים לכל היותר קילומטרים ספורים מחוף הים.
באי גדלים עצי זית רבים (כ-11 מיליון עצים) המכסים 40% משטחי האי, עצי אלון ואורן מכסים 20% נוספים משטחי האי, וכן גדלים בו עצי פרי רבים. יתרת האי מכוסה שטחי עשב.
במערב האי מצוי היער המאובן השני בגודלו בעולם.
כלכלת האי מתבססת ברובה על החקלאות - ובעיקר ייצור שמן זית. במיטילנה שדה תעופה בינלאומי המאפשר גישה לתיירים הרבים הבאים לאי - בעיקר לערי החוף פלומרי, מוליבוס וארסוס. תושבי האי מתפרנסים גם מדייג, ומייצור סבון ואוזו.

אקלים

האקלים באי ים תיכוני. הטמפרטורה הממוצעת 18°C, וכמות המשקעים הממוצעת 750 מ"מ של גשם בשנה. האי נחשב לאי בו מספר שעות האור הרב ביותר בים האגאי.

היסטוריה

על פי מיתוסים מקומיים, לסבוס היה האל של האי. המלך הראשון של האי היה מאקאר, ועל שם בנותיו נקראות העיקריות בערי האי. הומרוס מכנה את האי "מאקארוס אדוס" - "מלכותו של מאקאר".
חפירות ארכאולוגיות שנערכו באי גילו באזור מערת קאגיאני שרידים רבים מהתקופה הנאוליתית. ככל הנראה שמשה המערה מחסה לרועי צאן. בכלקיס ובליסבורי (המצויה היום מתחת למי הים) התגלו שרידים של יישובים נאוליתיים גדולים.
על פי תעודות חיתיות מתקופת הברונזה המאוחרת, האי נקרא "לאזפאס", וככל הנראה הייתה בו אוכלוסייה גדולה. החיתים ביקשו מתושבי האי "לשאול את אליהם" על מנת לרפא את המלך של בני חת, מאחר שהאלים המקומיים של בני חת לא עשו זאת. בסוף תקופת הברונזה התיכונה התיישבו באי מהגרים מתסליה והביאו אל האי את השפה היוונית (דיאלקט איולי) שבו נכתבה שירתה של סאפפו. באי התגלו מספר רב של שברי כלי חרס מתקופה זו - המעידים על עבודת האלה סיבלה - האלה של אנטוליה.
בשנת 546 לפנה"ס הביס כורש מלך פרס את קרויסוס והאי הפך חלק מממלכת פרס עד לתבוסת הפרסים בקרב סלמיס (480 לפנה"ס).
בעת העתיקה נשלט האי על ידי אוליגרכיה, ובתקופה הקלאסית - על ידי דמוקרטיה הדומה לדמוקרטיה האתונאית. בתקופת המלחמות הפלפונזיות, היה האי חלק מהברית האטית דלית בהנהגת אתונה.
בתקופה ההלניסטית היה האי חלק ממלכת מוקדון, ובשנת 79 לפנה"ס הפכה לחלק מהאימפריה הרומית. בימי הביניים היה האי חלק מהאימפריה הביזנטית, ובשנת 803 הקיסרית הביזנטית אירנה הוגלתה לאי.
בשנת 1335 הוענק האי לגנואה, ובשנת 1462 נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית עד קבלת עצמאותה של יוון בשנת 1912.
בין אנשי הרוח שנולדו ופעלו באי: המשוררת סאפפו, הפילוסוף והמחוקק פיטאקוס איש מיטילנה, והסופר בן המאה ה-20 סטראטיס מיריביליס.

היער המאובן

בלסבוס מצוי היער המאובן של לסבוס , אחד משני היערות המאובנים היחידים הקיימים בעולם. יער זה נחשב כיום שמורת טבע מוגנת, ומצוי במערב האי. היער היה בעל אקלים טרופי והתקיים לפני כ-15–20 מיליון שנים.
ג'יימס ג'יי בראדוק

סרט ביוגרפי

סרט שנקרא "סינדרלה מן" מספר את סיפור חייו של ג'יימס ג'יי בראדוק. הסרט הופק על ידי רון הווארד, בכיכובם של ראסל קרואו בתור בראדוק ורנה זלווגר בתור אשתו. הסרט יצא ב-3 ביוני 2005 והצליח בקופות.
יצירה של הממשל הפדרלי של ארצות הברית

יצירה של הממשל הפדרלי של ארצות הברית היא, כפי שמוגדר בחוק זכויות היוצרים האמריקני, "יצירה שהוכנה בידי ממונה או עובד של הממשל של ארצות הברית כחלק מהמטלות הרשמיות של אדם זה". המונח מתייחס רק ליצירה שנוצרה במסגרת הממשל הפדרלי של ארצות הברית, ולא במסגרת ממשל של אחת ממדינות ארצות הברית. יצירות שנוצרו במסגרת הממשל הפדרלי של ארצות הברית הן ברשות הציבור בהתאם לחוק האמריקני, כלומר הכול רשאים להשתמש בהן. 
קיימים פרסומים של ממשל ארצות הברית שעשויים להכיל גם יצירות מוגנות, שהרשות להשתמש בהן ניתנה לממשל. יצירות אלה אינן ברשות הציבור, וחלות עליהן זכויות יוצרים בדומה לכל יצירה אחרת.
אופני הזהב

אופני הזהב (בצרפתית: Vélo d'Or; באנגלית: Golden Bicycle) הוא פרס ברכיבת אופניים, המוענק מאז שנת 1992 על ידי מגזין האופניים הצרפתי, Vélo Magazine. "אופני הזהב" נחשב לרוב כפרס האישי החשוב והיוקרתי ביותר בענף האופניים. הפרס מוענק מדי שנה לרוכב האופניים שמוגדר על ידי המגזין כמי שהשיג את הביצועים הטובים ביותר במשך כל אותה שנה.
לאנס ארמסטרונג מחזיק בשיא הזכיות בפרס "אופני הזהב", עם חמש זכיות. עד שנת 2005, זוכה הטור דה פראנס נבחר תמיד באחד משני המקומות הראשונים בדירוג הפרס של אותה שנה.
משה שמואל צוקרמנדל

רבי משה שמואל צוקרמנדל (בגרמנית: Moses Samuel Zuckermandel, לעיתים Zuckermandl;‏ 24 באפריל 1836/תקצ"ו – 27 בינואר 1917/ ד' בשבט תרע"ח ) היה רב, תאולוג וחוקר תלמוד צ'כי-גרמני, שעסק בחקר התוספתא, והראשון שהוציא מהדורה מדעית שלה.

ביוגרפיה

צוקרמנדל נולד בעיר אונגריש-ברוד שבמורביה (כיום Uherský Brod שבצ'כיה) לשמשון צוקרמנדל. לאחר שזכה בתואר דוקטור לפילוסופיה, הוסמך לרב בפלשן (Pleschen; אז בפרוסיה). ב-1 באפריל 1898 נתמנה למרצה בבית המדרש ע"ש מארא-לייפציגר בוורוצלב.
צוקרמנדל, שהתמחה בחקר התוספתא, התוודע באמצעות מורו, הרב זכריה פרנקל, לכתב יד ארפורט מן המאה ה-13 על נוסח התוספתא. ובשנת 1876 הוא הוציא לאור לראשונה מהדורה מדעית שלה. אולם מהדורה זו מבוססת רק בחלקה על כתב היד, ובשאר היא מבוססת על כתב יד וינה או על העתקות לקויות מכתב יד ארפורט.
גת רימון

שם היישוב

בתחילה נקרא היישוב "התחייה" ומאוחר יותר הוחלף שמו לשם התנ"כי "גת-רימון" - כשמה של עיר הלויים גת רימון.

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1926 כמושב פועלים, על ידי פועלים בני המעמד הבינוני מפתח תקווה בתקופת העלייה הרביעית. לטענת התושבים, המתיישבים הראשונים שילמו כמחצית מעלות הקרקע במושב, אך הקרקעות נרשמו על שם הקרן הקיימת.
בעלייה הראשונה לקרקע עלו כשלושים משפחות שקיבלו כל אחת חלקה בת ארבעה-עשר דונמים במרכז היישוב ועוד חלקת-עיבוד בת כשמונה דונמים לצורך נטיעת פרדס. בשנים הראשונות גרו התושבים באוהלים ולא עמד לרשותם מקור מים. עם השנים נחפרה באר ונבנו בתי אבן ומספר התושבים גדל. כן ניטע יער אקליפטוס קטן שנעקר בשנת 1939 לצורך הסקה ועצים. חלק מתושבי המושב מכרו חלק מנחלתם באופן שפצלה אותו לשניים ונציג הקרן הקיימת הביע הסכמה לפיצול בשנת 1942. 
ליד המושב הוקם בשנת 1945 על אדמת הקרן הקיימת מחנה של גרעין משואות יצחק של הפועל המזרחי. לאחר עלייתם להתיישבות בגוש עציון התיישבו במחנה גרעין התחייה. 
אופיו של המושב עצמו הלך והפך לעירוני יותר עם השנים בעקבות הקרבה לעיר, כאשר בתיו צמודים כמעט לשכונת כפר גנים. מינהל מקרקעי ישראל ראה בגת רימון יישוב של משקי עזר ולא מושב של נחלות חקלאיות. 
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ניסתה עיריית פתח תקווה פעמים רבות להגיע להסדר פינוי עם התושבים, שנותרו בחלקו המזרחי של המושב, על מנת להשלים את סלילת כביש 471 אשר עד שנת 2007 לא הושלמה סלילתו, בגלל סירוב תושבי גת רימון להתפנות. התושבים התנגדו בתוקף להתפנות וטוענים שעיריית פתח תקווה ממררת את חייהם על מנת לגרום להם לעזוב. בשנת 2007 נפתח הכביש במסלול עוקף וללא מחלף בצומת גת רימון. הכביש מפריד בין בתיה של גת רימון ושכונת כפר גנים בפתח תקווה. בשנת 2010 פונו הדיירים מבתיהם ורוב הבתים הישנים בחלק זה של היישוב נהרסו, על מנת להקים במקום מחלף. בשנת 2015 הביעו תושבים במושב התנגדות לסלילת כביש חיבור לכביש מכבית, באופן שיפגע במשקיהם.
בשנות ה-2000 ניסו בגת רימון לקדם תוכנית לבניית 1960 יחידות דיור בשטח המושב, אולם לא הצליחו להעביר את התוכנית בוועדות התכנון והבנייה.
דג הבישוף

דג הבישוף הוא יצור דמיוני החי במים, בעל מאפיינים חיצוניים של בישוף (גלימה ומצנפת), אשר תועד כביכול במאה ה-16.
על פי האגדה הוא נתפס בשנת 1433 וניתן למלך פולין במתנה, אשר ביקש לשמור אותו בארמונו. כאשר הוצג בפני קבוצת בישופים הוא העביר להם את רצונו לחזור לים. הללו קיבלו את בקשתו ושחררו אותו. לאות תודה, הוא סימן צורת צלב ומיד נעלם במים.
הוא נתפס, לכאורה, שוב בשנת 1531 ליד חופי גרמניה. הוא סירב לאכול ומת שלושה ימים לאחר תפיסתו. הוא תואר וצויר בספרו המפורסם של קונרד גסנר Historia Animalum ("תולדות בעלי החיים").
מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו

מאג'ו מוזיקלי פיורנטינו (באיטלקית: Maggio Musicale Fiorentino) הוא פסטיבל אופרה שנתי, שהמנצח ויטוריו גואי ייסד בפירנצה באפריל 1933 במטרה להציג אופרות מודרניות ונשכחות בהפקות מרשימות חזותית. היה זה פסטיבל המוזיקה הראשון באיטליה. האופרה הראשונה שהוצגה בפסטיבל הייתה נאבוקו של ורדי, שהאופרות המוקדמות שלו כמעט לא הוצגו בשנים ההן. כיום מתקיים בפסטיבל מסוף אפריל עד תחילת יוני, בתוכנית טיפוסית של ארבע אופרות.
הצלחת הפסטיבל הראשון הביאה להמשכו כאירוע דו-שנתי הכולל תשע אופרות בשנת 1937, אבל אחרי 1937 היה לפסטיבל שנתי, מלבד בתקופת מלחמת העולם השנייה. ההופעות מתקיימות בתאטרו קומונאלה די פירנצה ובתיאטרון פיקולו (המשמש, כמסתבר משמו, לאופרות בקנה מידה קטן), וכן בתיאטרו דלה פרגולה ההיסטורי.
המנהל האמנותי הנוכחי הוא פאולו ארקה והמנצח הראשי הוא, מאז 1985, זובין מהטה.
וינסוריזציה

וינסוריזציה (Winsorization) היא שינוי של סטטיסטי על ידי הגבלת הערכים הקיצוניים שיכולים להתקבל במדגם, על מנת להקטין את ההשפעה של התצפיות החריגות.
הטכניקה נקראת על שם צ'ארלס פ. וינסור (1951-1895).

הגדרה

וינסוריזציה מתבצעת בשני שלבים - בשלב הראשון מתבצעת החלטה על הערכים המקסימלי והמינימלי אותם אנו מוכנים לקבל, ולאחר מכן החלפת הערכים הקיצוניים מערכים אלו באותם ערכי מקסימום ומינימום.
לדוגמה, ב-90% וינסוריזציה מחליטים שכל תצפית שערכה גבוה משל התצפית באחוזון ה-95, נשנה את ערכה כך שתהיה שווה לערך האחוזון ה-95, וכל תצפית שערכה נמוך משל התצפית באחוזון ה-5, נשנה את ערכה כך שתהיה שווה לערך האחוזון ה-5.

יתרון השיטה

המטרה העיקרית של השיטה היא ליצור סטטיסטי יותר חסין (robust).
שיטה נוספת ודומה שמאפשרת ליצור סטטיסטים חסינים יותר היא קטימה. ההבדל בין השיטות הוא שבווינסוריזציה לא משמיטים ערכים אלא רק משנים את ערכם כך שהם לא יהיו גדולים או קטנים מערכים מסוימים, בעוד בקטימה הערכים שערכם קיצוני מדי מושמטים לחלוטין.
אסופות (תנועת העבודה)

אסופות, קבצים לתולדות תנועת העבודה בעם ישראל היה כתב עת מדעי בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית וארכיון העבודה של ההסתדרות הכללית, ראה אור בתל אביב משנת תש"ז 1947 עד שנת תשל"ג 1973. 
הנושאים בהם עסק "אסופות" היו קשורים להיבטים שונים בתולדות שלל תנועות הפועלים היהודיות בארץ ישראל ובתפוצות.
בין עורכיו היו ההיסטוריונים: שמואל אטינגר, יוסף גורני, בנימין יצחק מיכלי, מרדכי דינבורג, ישראל קולת, יהודה סלוצקי, מתתיהו מינץ וגצל קרסל. בין הכותבים בכתב העת היו חיים שצקר, מנדל זינגר, פרלה רייכר, מנשה גפן ודן גלעדי. 
בין הנושאים שנידונו בו היו ההסתדרות הכללית והקמתה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, מפלגת פועלי ציון וסניפיה ברחבי תבל, תנועות שמאל ושמאל רדיקלי ביהדות העולם, ובכלל זה בדרום אמריקה, ותנועות הנוער היהודיות, ובכלל זה תנועת החלוץ.