google/wiki40b huggingface dataset:
קומארוב אוסאדה

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ועד המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בשנת 1868.
היישוב נודע בשל שני קרבות מרכזיים שנערכו בסביבתו: האחד בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, בו הביסו הכוחות האוסטריים את הכוחות הרוסיים, והשני באוגוסט 1920, במהלך המלחמה הפולנית סובייטית, בו ניצחו הכוחות הפולניים את הכוחות הסובייטיים.

יהודי קומארוב אוסאדה

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,750 יהודים, שהיוו רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ענפה, לצד מוסדות חסידיים. בשנת 1920 רצחו חיילים אוקראינים 16 מיהודי היישוב.
בתחילת מלחמת העולם השנייה עבר היישוב מיד ליד בין הצבא האדום ובין הוורמכט, ולבסוף, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב, נקבע בתחום הכיבוש הגרמני. עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו להחרים רכוש מיהודיו, ולחטוף אותם לעבודות כפייה שבוצעו במחנה עבודה בזמושץ'. בהמשך, הובאו לכפר כ-200 יהודים שגורשו מאזור לודז', כ-400 יהודים שגורשו מזמושץ' וכ-700 יהודים שגורשו משטחי צ'כוסלובקיה.
בקיץ 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, וב-23 במאי 1942 שולחו רבים מהם למחנה ההשמדה בלז'ץ. עד נובמבר 1942 נורו רוב היהודים שנותרו בגטו, והאחרונים מביניהם שולחו לבלז'ץ.
ניחות

ניחות (Attenuation) הוא איבוד הדרגתי של שטף בתוך תווך. בהנדסת חשמל ובתקשורת לניחות השפעה על התקדמות גלים ואותות במעגלים חשמליים. במקרים רבים, הניחות הוא פונקציה מעריכית של המרחק בתוך התווך, מקרים אלה ידועים גם בתור חוק בר-למברט. 
באלקטרומגנטיות, הניחות הוא הפחת בעוצמת הקרינה האלקטרומגנטית כתוצאה מבליעה או פיזור של פוטונים. תופעה זו מוכרת גם בשם הכחד (Extinction). בסיבים אופטיים, המושג מתייחס לאיבודי העברה, כלומר, פיחות בעוצמת האור כתלות במרחק אותו עוברת הקרן.
אספרטם

היסטוריה

האספרטם, שנחשב לחלק מהדעות גם לממתיק טבעי]- נתגלה בשנת 1965 על ידי גיימס מ. שלאטר, כימאי אשר עבד אצל החברה האמריקאית G.D. Searle. הוא יצר את החומר דרך סינתזה, בעת שעבד על תרופה נוגדת אולקוס.
בשנת 1974 אושר האספרטם לראשונה לשיווק על ידי ה-FDA האמריקאי, אם כי זמן קצר לאחר מכן הוא נשלל עקב חשד להשפעה שלילית על המוח, בעקבות מחקרים שנערכו על עכברי מעבדה.
בשנת 1981 מינה נשיא ארצות הברית דאז רונלד רייגן את ארתור הוּל הייס כממונה על ה-FDA. המינוי הסתבר כמועיל לאישורו של האספרטם כאשר הייס, בציטוטו מידע חדש ממחקר יפני, אישר מחדש עוד באותה השנה את הממתיק לשיווק בארצות הברית, במוצרים יבשים. עוד בהמשך, בשנת 1983 אישר ה-FDA את השימוש באספרטם במשקאות מוגזים, ובשנת 1993 הוא אושר בשימוש במשקאות אחרים ובמוצרי מאפה. בשנת 1996 הוסרו כל ההגבלות לגבי השימוש באספרטם בארצות הברית. הפטנט על אספרטם פג בשנת 1992.
דונלד ראמספלד היה אחד האנשים אשר החלו את השימוש המסחרי באספרטם. הוא היה המנכ"ל של חברת G.D. Searle בין השנים 1977–1981.

בטיחות

האספרטם נמצא בטוח לשימוש אצל בני אדם על ידי למעלה מ-90 מדינות ומומחים מטעם מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) תיארו אותו כ"אחד מתוספי המזון שנחקרו ביסודיות הגבוהה ביותר, מבין אלה שהמנהל אישר" וכממתיק שבטיחות השימוש בו "מוחלטת". למרות זאת הוא הואשם בקשת רחבה של בעיות בריאותיות, חרף העובדה שגוף הראיות המדעיות מראה שהאספרטם בטוח לשימוש, במסגרת המינון המומלץ. הצריכה היומית לאדם המוגדרת בטוחה לפי מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA) היא 50 מ"ג לק"ג משקל גוף לאדם ליום ולפי מנהל בטיחות המזון של האיחוד האירופי (European Food Safety Authority) הגבול הוא 40 מ"ג לק"ג משקל גוף לאדם ליום. ריכוז חומצות האמינו המרכיבות את האספרטם (חומצה אספרטית ופנילאלנין) בדם בעקבות צריכת אספרטם בכמות המרבית המומלצת אינה גבוהה מריכוזן בדם בעקבות ארוחה. כמויות אלו נמוכות משמעותית מצריכת האספרטם גם של צרכנים כבדים של משקאות ממותקים. מפרוק האספרטם בפחית משקה ממותק (כ-350 מ"ל) מקבל הגוף כ-18 מ"ג מתנול הרעיל למערכת העצבים ובפרט לעצב הראיה. עם זאת כמות המתנול הזו נמוכה משמעותית מהכמות הנחשבת רעילה ונמוכה גם מכמות המתנול במיצי פירות בנפח דומה: 23 מ"ג מתנול במיץ תפוזים, 29 מ"ג במיץ תפוחים ולמעלה מ-100 מ"ג במיץ עגבניות. חשיפה אקוטית או כרונית לאספרטם או תוצרי פירוק שלו של חיות מעבדה (עכברים, חולדות, אוגרים וכלבים) לא גרמה נזקים בריאותיים בכמויות הנמוכות מ 4000 מ"ג לק"ג משקל גוף ליום. גם מחקרים אפידמיולוגים לא הראו עליה בתחלואה אצל צרכני אספרטם.
כמו כן יש המפקפקים בתהליך אישורו של זה על ידי ה-FDA האמריקאי.]
חומצת האמינו החיונית פנילאלנין באספרטם מהווה סיכון בריאותי לסובלים מהמחלה התורשתית פנילקטונוריה, בה לא נוצר כראוי האנזים הדרוש להמרת פנילאלנין לטירוזין. הסובלים מפנילקטונוריה נדרשים להימנע ממזונות עשירים בפנילאלנין. מסיבה זו היצרנים נדרשים להדפיס אזהרה על גבי אריזות מוצרים המכילים אספרטם.
הר צניפים

הר צניפים הוא הר בדרום הנגב. פסגתו בגובה 598 מטר מעל פני הים, והוא בולט על פני סביבתו המדברית והמבותרת בנחלים ובערוצים.
השם צניפים ניתן לפי השם הערבי 'א-צנף', שפירושו ומקורו אינם ידועים.
בשיפולי הר צניפים מתחיל נחל ציחור הנמשך צפונה אל נחל פארן, ונחל צניפים המתחבר לנחל חיון היורד אל הערבה.
מדרום להר מצויה בקעת צניפים. בשנת 1957 נעשה בה קידוח נפט שלא העלה דבר על ידי חברת לפידות.
נטליזומאב

אופן הפעולה של נטליזומאב

נטליזומאב נקשרת למולקולות הדבקה על תאי הדם הלבנים. מולקולות ההדבקה נקראות Alfa 4 Integrin. על ידי קשירת הנטליזומאב למולקולות ההדבקה הנמצאות על תאי הדם הלבנים, נמנעת חדירתם של תאי הדם הלבנים ממערכת הדם אל המוח.
בנוסף נקשרת הנטליזומאב גם למולקולות הדבקה הנקראות VCAM, הנמצאות על תאים אנדותליאלים דלקתיים בעורקים, בוורידים ובנימים. על ידי כך נמנעת כניסתם של תאי הדם הלבנים למוח.

ממצאים

במחקר רב-מרכזי וכפול-סמיות שבדק את יעילותה של נטליזומאב לעומת פלצבו ב-942 חולים הלוקים בטרשת נפוצה מסוג התקפי-הפוגתי נמצא כי מינון של 300 מ"ג נטליזומאב שניתן כל 4 שבועות בעירוי, למשך 116 שבועות המחקר, הפחית באופן מובהק את תדירות ההתקפים השנתית ב-68% (P<0.001). כמו כן נצפתה ירידה של 54% בהתקדמות הנכות הקבועה של החולים (P<0.001). בדיקות MRI שנערכו לחולים בתום שנתיים הראו ירידה של 92% בנגעים מואדרי גודליניום (Gd+) המעידים על תהליך דלקתי פעיל חדש (P<0.001). שיפור מובהק נמצא גם במצב הקוגניטיבי של החולים (PASAT3 test), וירידה מובהקת באטרופיה של המוח יחסית לפלסבו (P=0.005)

אופן השימוש

נטליזומאב ניתנת בעירוי תוך-ורידי האורך כשעה אחת לארבעה שבועות

תופעות לוואי

תופעות לוואי בשכיחות נמוכה הן זיהומים, כולל דלקת ריאות, רגישויות כגון פריחה, חום, תת-לחץ דם, כאבים בחזה ודיכאון. תופעות לוואי נפוצות יותר הן זיהומים בדרכי השתן, במערכת הנשימה, במערכת העיכול, כאבי ראש, דיכאון, כאבי פרקים והפרעות בווסת. תופעת לוואי נוספת היא חולי מוח מתקדם רב-מוקדי, מחלה נדירה ולרוב גם קטלנית אשר נגרמת מנגיף ה-JC virus על רקע הפגיעה החיסונית הכרוכה בטיפול בנטליזומאב. הסיכון היחסי ללקות בחולי מוח מתקדם רב-מוקדי מוערך בפי 1.35 לאחר טיפול של שנה בנטליזומאב.
פארק מיניאטורות

פארק מיניאטורות הוא מתחם הכולל דגמים מיניאטוריים של נוף באזור מסוים: הרים, מבנים, נמלי תעופה, כלי רכב וכדומה. פארק המוקדש למדינה מסוימת מלקט מבנים מרחבי המדינה, וכולל לעיתים גם מבנים היסטוריים שחרבו. כאשר הפארק מציג עיר מסוימת, הוא קרוי עיר מיניאטורית. פארק מיניאטורות פועל כאתר תיירות. 
בדרך כלל ממוקם פארק מיניאטורות תחת כיפת השמים. 
פארק מיניאטורות ראשון הוקם בשנות העשרים של המאה העשרים בבקונסקוט שבאנגליה. בשנת 1952 נפתח בהולנד פארק המיניאטורות מדורודם, המציג מבנים מרחבי הולנד. פארקי מיניאטורות הוקמו בעשרות מקומות בעולם. 
פארק מיניאטורות נבנה בדרך כלל בקנה מידה קבוע לכל המוצגים שבו. קנה מידה זה נע מ-1:72 עד 1:9. באירופה ובאסיה נפוץ קנה המידה 1:25.
אחדים מהדגמים, כגון רכבות וטחנות רוח מכילים מנוע, המאפשר להם תנועה. אפקטים נוספים כוללים קולות, תאורה, זרימת מים וכדומה.
איבונה טוביס

ביוגרפיה

איבונה טוביס נולדה בברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה. בגיל 5 החלה ללמוד לשחות ובגיל 8 כבר השתתפה בתחרויות שחייה. לישראל היא הגיעה בשנת 1965 עם משפחתה, אבא דוידר רופא אף אוזן גרון ואחיה ולדו שחיין גם הוא. בצ'כוסלובקיה היא החזיקה בשיאי נערות ובוגרות ב-100 מטר חופשי (1:04.5 דקות), 200 מטר חופשי (2:24 דקות), 100 מטר גב (1:11.2 דקות) וב-200 מטר גב (2:39.4 דקות). היא הגיעה לחיפה ושם התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל חיפה, תחת הדרכתו של המאמן יוסף טלקי.
חודשים ספורים אחרי עלייתה השתתפה טוביס במכביה ה-7 שנערכה בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב בשנת 1965 וזכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 5:49.6 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר.
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בדצמבר 1966 זכתה טוביס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:38.8 דקות (שיאה הקודם עמד על 2:42.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.5 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1967 זכתה טוביס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 2:42.2 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:25.9 דקות, טוב משיאה הישראלי הקודם, אך אחרי דורית זלץ שניצחה אותה בשיא ישראלי חדש של 2:21.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה "בת גלים" בחיפה בספטמבר 1968 זכתה טוביס ב-9 מדליות זהב ואחת מארד, הישג חסר תקדים בשחייה הישראלית. הייתה זו תחרות הכנה מצוינת לשחיינית לקראת המשחקים האולימפיים. במשחה ל-100 מטר חופשי (1:06.3 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (5:02.8 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 10:35.5 דקות, במשחה ל-100 מטר גב (1:14.4 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר (1:11.6 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש לאגודות של 5:21.2 דקות.

אולימפיאדת מקסיקו 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיימה טוביס במקום ה-19 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:12.0 דקות, במקום ה-20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:41.0 דקות ובמקום ה-21 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:53.8 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-8 שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכתה טוביס ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי ומכביה חדש של 1:12.8 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:41.1 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:38.3 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם אסנת שוהם, שלומית ניר ודורית זלץ לראשונה בתולדות המכביה, בשיא ישראלי ומכביה חדש של 4:55.1 דקות
שנה לאחר המשחקים האולימפיים בגיל 20, החלה טוביס ללמוד באוניברסיטה לתואר ד"ר לרפואת שיניים.

השגים בתחרויות שחייה למסטרס

בשנים האחרונות משתתפת טוביס בתחרויות שחייה למסטרס ומחזיקה בשיאי ישראל לגילאים שונים.
בשנת 2005 היא דורגה במקום ה-6 בכל הזמנים באירופה במשחה ל-100 מטר גב לגילאי 55-59 בתוצאה של 1:23.75 דקות, במקום ה-7 במשחה ל-50 מטר גב לגילאי 55-59 בתוצאה של 37.73 שניות ובמקום ה-9 במשחה ל-200 מטר גב לגילאי 55-59 בתוצאה של 3:06.93 דקות.
בשנת 2007 היא דורגה במקום ה-6 בכל הזמנים באירופה במשחה ל-50 מטר פרפר לגילאי 55-59 בתוצאה של 35.13 שניות.
בשנת 2008 היא דורגה במקום הרביעי באירופה במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:19.05 דקות לגילאי 60-64.

תארים והישגים

באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה טוביס לכבוד.
ג'ון שניידר

ביוגרפיה

שניידר נולד ב-8 באפריל 1960, בעיירה מאונט קיסקו שבמדינת ניו יורק לאבא מאפסטייט ניו יורק ולאמא מפלורידה, שניהם אזרחי ארצות הברית ממוצא גרמני. הוא למד בתיכון "נורת' ספרינגס" באטלנטה שבג'ורג'יה.
שניידר נהפך למאמין נוצרי לאחר שגר עם הזוג ג'וני קאש וג'ון קרטר קאש לזמן קצר ושוחח עם ג'וני על הנצרות.
ב-1982 ייסד את עמותת "Children's Miracle"  לגיוס תרומות עבור בתי חולים לילדים. ב-1995 ייסד את חברת ההפקות "FaithWorks Productions" לסרטונים והקלטות המיועדים למשפחות.
ב-1993 נישא לאלווירה קאסל; יש להם בת ובן תאומים מנישואיה הקודמים של קאסל ובת משותפת.

שנת הלידה

טעות רווחת היא ששניידר הוא יליד 1954. מקור הטעות בשקר ששניידר סיפר כשניגש למבחן בד לסדרה "הדיוק'ס קורעים את האזרד" כשהיה בן 17 בעוד שחיפשו שחקנים בגילי 24 עד 30. בערוץ E!‎ בסדרה "True Hollywood Story" שניידר העיד על עצמו שהוא יליד 1960.

תיאטרון

שניידר הופיע באוף-ברודוויי בתפקיד חייל בהצגה "מלחמת האזרחים".

מוזיקה

בשנות ה-80, בתקופה ששיחק בסדרה "הדיוק'ס קורעים את האזרד", שניידר החל להתפרסם גם כזמר קאנטרי. 
שניידר הוציא 29 אלבומים של שירי קאנטרי. בנוסף, השתתף בתוכנית טלוויזיה שבהן שר דואטים עם קת'רין באך ועם טום וופאט.

רוקדים עם כוכבים

שניידר היה אחד מהידוענים שהתחרו בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", הגרסה האמריקאית. אמה סלייטר הייתה השותפה המקצועית שלו, והצמד השתתף בתוכנית במשך עשרה פרקים בעונתה ה-27.
האישה מצרפת

האישה מצרפת היא דמות מקראית מסיפורי אליהו הנביא בספר מלכים א (פרק יז). הייתה זו אישה אלמנה שהתגוררה בצרפת שבצידון, ואליהו הסתתר אצלה מפני אחאב ואיזבל בזמן הרעב שהוא הטיל על הארץ.
לאחר שיבש נחל כרית, שם שהה אליהו בתחילת ימי הבצורת, שלח אותו אלוהים אל האישה מצרפת. האישה סיפרה לו בייאוש שאין לה יותר מ"מְלֹא כַף קֶמַח בַּכַּד וּמְעַט שֶׁמֶן בַצַּפָּחַת", מה שיספיק רק לארוחה אחת אחרונה לה ולבנה. בעקבות זאת אליהו הבטיח לה ש"כַּד הַקֶּמַח לֹא תִכְלָה וְצַפַּחַת הַשֶּׁמֶן לֹא תֶחְסָר עַד יוֹם תֵּת ה' גֶּשֶׁם עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה". 
כעבור זמן מה, חלה בנה של האישה ועמד למות, והיא פנתה אל אליהו בתלונה שהמחלה באה באשמת שהותו אצלה: "מַה לִּי וָלָךְ אִישׁ הָאֱלֹהִים, בָּאתָ אֵלַי לְהַזְכִּיר אֶת עֲוֹנִי וּלְהָמִית אֶת בְּנִי". אליהו לקח את הבן לחדרו, והשתטח ונשכב עליו שלוש פעמים. הוא התפלל לה' שישיב את נפש הבן, וכך היה.
כילוניס (בת לאוטיכידס)

כילוניס (ביוונית: Χιλονίς; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה ספרטנית, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית. אשתו של קלאונימוס, והמאהבת של אקרוטאטוס השני.

ביוגרפיה

כילוניס הייתה בתו של אציל ספרטני בשם לאוטיכידס, מבית המלוכה האאוריפונטידי. על פי פלוטרכוס, היא נודעה כיפהפייה. 
היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.
בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תליה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה.
המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר.
על פי פלוטרכוס, אהדת העיר הייתה נתונה לאהבתם של כילוניס ואקרוטאטוס, ולא לקלאונימוס, בעלה החוקי של כילוניס. בהנחה שפלוטרכוס כתב אמת ולא הגזים כדי להגביר ולהסביר את עוצמת הזעם של קלאונימוס, הרי שמדובר בטענה מוזרה מאוד, בהתחשב בכך שבספרטה קידשו את הנישואין והחובה כערך עליון. לפיכך, ניתן לראות בכך הד לדברי פילארכוס, שאראוס ואקרוטאטוס השחיתו את המידות של בני ספרטה.
Body Electric

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ריק נואלס שהפיק אותו ביחד עם דן הית'. ג'ון בוש מ-AllMusic, סקר את כל השירים אשר נכללו במיני-האלבום, תוך שהפנה כלפי השיר הזה ביקורת חיובית. כמו כן, טען בוש כי חלק ממילות השיר קלישאתיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
אביב אלקבץ

ביוגרפיה

אביב נולד במושב חגור. בוגר בית הספר התיכון "עמי אסף" במגמת תיאטרון. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבה 188 של חיל השריון, בה שימש כמפקד טנק. 
אלקבץ הוא בוגר מחזור מ"ט של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וכן בעל תואר ראשון ותעודת הוראה מסמינר הקיבוצים. במסגרת לימודי המשחק, השתתף בהצגות התיאטרון "האזרח פום", "אכזר מכל המלך", "הלוויה חורפית", "ארץ פוק" ו"חופשת קיץ". 
נשוי ומתגורר במושב חגור.

קריירת משחק

בשנת 2003 שיחק אביב בסרט הקולנוע "האסונות של נינה" בבימויו של שבי גביזון, בו גילם את נדב, אחיינהּ של נינה, אותה גילמה איילת זורר. סרט זה זכה ב-11 פרסי אופיר, בהם הפרסים לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולשחקנית, שחקנית המשנה ושחקן המשנה הטובים ביותר, ובכך היה לסרט המעוטר ביותר במסגרת הטקס אי פעם. כמו כן זכה הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים בפרס וולג'ין לתסריט, הצילום והשחקנים. 
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "זוג או פרד" בבימויו של טומי לנג, המהווה סרט המשך לטייארה. הסרט היה מועמד, בשנת 2012, לפרס אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק אביב בסרט סטודנטים קצר "שחקן ספסל" בבימויו של גיל וינשטיין לצד אסי דיין ואוולין הגואל, ובסרט "מחכים לגידי" בבימויה של איילת ישי.
בשנת 2014 שיחק אלקבץ בסרט גמר של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה "התצפיתנית" בבימויה של נעה גוסקוב. 
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי לצד אריה צ'רנר ואסי לוי, ובסרט "התעוררות" של הבמאי גיא מאירסון.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "בוקר טוב ילד" בבימויו של שרון בר-זיו לצד קרן מור ושרון בר-זיו.
תקרית נממוגי

תקרית נממוגי (ביפנית: 生麦事件;‏ ידועה גם בשם תקרית קנאגווה) הייתה התקפת סמוראים על אזרחים זרים ביפן, שארעה ב-14 בספטמבר 1862. בעקבות התקרית הפציצו ספינות בריטיות את העיר קגושימה.

השתלשלות האירועים

ביום המדובר יצאו ארבעה נתינים בריטים לטיול לאורך דרך הטוקאידו, דרך הכפר נממוגי (כיום חלק מהעיר יוקוהמה), בדרכם לבקר במקדש בקווסאקי. הארבעה היו צ'ארלס לנוקס ריצ'רדסון (Charles Lennox Richardson), סוחר משנגחאי, וודת'ורפ צ'ארלס קלארק (Woodthorpe Charles Clark), ויליאם מרשל (William Marshall), שני סוחרים נוספים מיוקוהמה, ומרגרט וטסון בורדייל (Margaret Watson Borradaile). הקבוצה חצתה את נמל יוקוהמה בסירה בשעה 14:30, והגיעה לכפר קנאגווה, שם עלו חבריה על סוסים.
בחולפם בכפר קווסאקי בדרכם צפונה פגשה הקבוצה בפמליה של היסמיצו שימאזו, אביו של הדאימיו של סצומה טדיושי שימאזו, בדרכה דרומה. הקבוצה המשיכה לרכוב לאורך הדרך מבלי לרדת מסוסיהם עד שהגיעו לגוף הראשי של הפמליה, שחסמה את כל הדרך. באותה עת ביפן החזיק כל סמוראי בזכות להרוג כל אדם שמפגין חוסר כבוד, אך האזרחים הבריטים נהנו מזכויות אקסטריטוריאליות ולכן החוק לא היה תקף עליהם. ריצ'רדסון, שהוביל את הקבוצה הבריטית, רכב קרוב מדי לפמליה ואחד משומרי ראשו של שימאזו הכה אותו בחרבו. שני הגברים האחרים נפצעו באורח קשה ובורדייל נותרה ללא פגיעה, והשלושה הצליחו לרכב משם במהירות, אך ריצ'רדסון נפל מסוסו וגסס, ושימאזו הורה לבצע בו מכת חסד.
כהגנה על מעשיהם הביאו תומכי שימאזו את המקרה של יוג'ין ואן ריד, שירד מסוסו והשתחווה בפני תהלוכת הדאימיו. הם השתמשו במקרה זה על מנת להדגיש את התנהגותם חסרת הכבוד של הבריטים. הקהילה המערבית ביפן לא ראתה את התנהגותו של ואן ריד בעין יפה, שכן הדעה הרווחת הייתה שמערביים צריכים להתנהג כשווים ליפנים, לפחות.

השלכות התקרית

התקרית עוררה בהלה בקרב הקהילה הזרה ביפן. סוחרים רבים הפעילו לחץ על נציגי ממשלותיהם כדי שינקטו בצעדים כנגד יפן. בריטניה דרשה פיצויים מממשלת יפן ומהדאימיו, ובנוסף לאסור, לשפוט ולהוציא להורג את התוקפים. הממשלה שילמה לבריטניה פיצויים בסך 100,000 לירה שטרלינג, אך הנהגת סצומה התחמקה מאכיפת הדרישות ועל כן שנה לאחר מכן תקפו הבריטים את סצומה, במה שנודע ביפנית בשם מלחמת אנגלו-סצומה. שייטת של ספינות מלחמה בריטיות הפליגה לקגושימה, בירת האן סצומה, בדרישת פיצויים על התקרית. כשהתחמקו אנשי סצומה פעם נוספת, החרימו הבריטים מספר כלי שיט של סצומה והחזיקו בהם כערובה. להפתעת הבריטים החלו היפנים לירות עליהם מתותחי חוף, והבריטים השיבו באש משלהם. ההתקפה גבתה את חייהם של חמישה יפנים (שפינו את תושביהם מהאזור לפני שתקפו מהחוף) ושל אחד-עשר בריטים. הנזק לרכוש היה גבוה וכחמש מאות בתים נשרפו בקגושימה ושלוש מספינות סצומה שקעו.
ההתקפה עוררה את השתאות אנשי סצומה מעוצמתו של הצי המלכותי הבריטי, ובעקבות זאת ניסו לחתום על חוזה סחר עם הבריטים. מאוחר יותר באתה שנה שילמה סצומה לבריטניה 25,000 לירה שטרלינג, לפי דרישת הפיצויים. את הכסף לוותה סצומה מממשלת השוגון, אך מכיוון שחמש שנים מאוחר יותר נפלה השוגונות בעקבות רסטורציית מייג'י לא נדרשה להחזיר את ההלוואה.
התקרית היוותה את הבסיס לספרו של ג'יימס קלאוול גאי ג'ין.
שיר צדק

קריירה

נולד בבית אלפא לפנחס צדק, יליד הארץ ממוצא פרסי, ולעירית לבית קלדרון, ילידת הארץ ממוצא טורקי ובלארוסי. צדק החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער הפועל בית שאן ומכבי נתניה, ובגיל 18 וחצי עבר לקבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה. בשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק גביע הטוטו מול בני סכנין, ובעונת 2009/2010 החל לשחק באופן קבוע בקבוצה. בהמשך העונה זכה עמה בגביע הטוטו בליגה הלאומית ותרם לעלייתה לליגת העל.
בעונת 2010/2011 היה שותף בזכייתה של עירוני קריית שמונה בגביע הטוטו, ובעונת 2011/2012 הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, תחת הדרכתו של רן בן שמעון, והיה שותף לזכייה באליפות הראשונה בתולדותיה, וכן בגביע הטוטו בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2012/2013 שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית ולגמר גביע המדינה. לקראת עונת 2013/2014 מונה לקפטן הקבוצה, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, כאשר בליגה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה.
ב-15 במאי 2015, לקראת עונת 2015/2016, חתם צדק לארבע שנים בהפועל באר שבע, אשר שילמה עבורו מיליון וחצי שקלים כדמי השבחה. ב-16 ביולי ערך צדק את הופעת הבכורה שלו במועדון, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית מול פ.צ. תון השווייצרית. ב-28 בנובמבר כבש צדק את שערו הראשון, בניצחון 3–0 על הפועל כפר סבא במסגרת ליגת העל. צדק לא החמיץ ולו דקת משחק אחת במשחקי הליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, ובסופה זכה עמה באליפות המדינה.
ב-3 באוגוסט 2016 הבקיע שער ניצחון מול אלופת יוון אולימפיאקוס והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף ליגת האלופות, בו הפסידה לסלטיק ונשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בהמשך זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4:2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. ב-28 בדצמבר זכה צדק עם באר שבע בגביע הטוטו, לאחר ניצחון 4:1 מול הפועל קריית שמונה במשחק הגמר. בתום עונת 2016/2017 זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
ב-26 בספטמבר 2017 כינסה אלונה ברקת, בעלת קבוצת הפועל באר שבע, מסיבת עיתונאים, ובה הודיעה כי צדק חשוד בשימוש בחומר אסור. ב-11 בדצמבר 2017 וועדת המשמעת של אופ"א קבעה כי צדק ירצה עונש השעיה מכל פעילות ספורטיבית במסגרת הקבוצה, למשך שמונה חודשים. בפברואר 2018 הודיעה הפועל באר שבע כי החומר ניתן לו על ידי אנשי הקבוצה וזאת בשל טעות בייצור והציגה מסמכים המעידים על כך. במהלך היעדרותו מהסגל זכתה הפועל באר שבע באליפות שלישית ברציפות, וב-19 ביוני 2018 הסתיימה ההשעיה וצדק חזר לסגל הקבוצה. בעונת 2018/2019 לא הצליח צדק לתפוס בחזרה את מקומו בהרכב הקבוצה, ופעמים רבות שולב כמחליף. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה בעונה זו, וקבוצתו סיימה במקום השלישי.

נבחרת ישראל

צדק ערך שתי הופעות בנבחרת הנוער של ישראל. ב-22 בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, על ידי המאמן אלי גוטמן. ב-29 בפברואר ערך צדק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה.
מפל אנחל

היסטוריה

למרות שתואר לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי החוקר ארנסטו דה סנטה קראז, התפרסם המפל בעולם רק משנת 1933 כאשר נתגלה מחדש על ידי הטייס האמריקאי ג'ימי אנג'ל (בהיגוי בשפה הספרדית: "אנחל"). 
ג'ימי אנג'ל נולד בספרינגפילד שבמיזורי ב-1899. בשנת 1936, בעת שחיפש זהב, הנחית את מטוסו על ראש המפלים. המפלים קרואים כיום על שמו. באופן מעניין ילידי המקום קראו למפלים "פה השטן" (המילה אנחל/אנג'ל, משמעותה היא מלאך, ההפך של השטן). 
הגובה הרשמי של המפלים נקבע על ידי אגודת נשיונל ג'יאוגרפיק ב-1949. ספרו של דויד מוט "מלאכים ארבע" מתאר את הטיפוס הראשון אל ראש המפלים.

תיירות

מפל אנחל ממוקם באזור ג'ונגל מבודד בוונצואלה, וטיול אליו אינו דבר פשוט. המטייל יצטרך לטוס אל הפארק הלאומי קאנאימה, לצאת מהעיירה קאנאימה, שעל גדות נהר קאראו, ומשם לשוט בסירה עד המפלים. המסע עשוי להימשך עד 24 שעות. בימים מעוננים, שבהם הראות מוגבלת, ייתכן שהמפלים לא ייראו. בחודשים החמים יש יותר סיכוי לראות את המפלים, אך זרימת המים עלולה להיות חלשה יותר.
בתולת הים מפיג'י

בתולת הים מפיג'י (באנגלית: Fiji Mermaid לעיתים מאוית גם Feejee Mermaid) הייתה מוצג טיפוסי בירידים ובמופעי שוליים, שהייתה אמורה להיות יצור שחציו יונק וחציו דג.
המוצג המקורי פורסם על ידי ענק הקרקסים פי. טי. ברנום, אך מאז הופצו פרטים נוספים במקומות נוספים, בין השאר באוסף המוזרויות של רוברט ריפלי.
בתולת הים החנוטה של ברנום נלכדה, לכאורה, בשנת 1842 על ידי "ד"ר ג'יי גריפין". גריפין היה בפועל לוי ליימן, שותפו הקרוב של ברנום. הפרט המקורי הוצג בכל רחבי ארצות הברית, אבל אבד בשנות השישים של המאה ה-19 בשריפה במוזיאון של ברנום.
למעשה היה המוצג פרי עבודתו של אומן אינדונזי שהשתמש בעיסת נייר וחומרים מן החי - זנבו של דג אקזוטי וגו של תינוק אורנגאוטן, שנתפרו יחד עם ראשו של קוף.