מישלינג

מִישְׁלִינְג (בגרמנית: Mischling; בן-תערובת או בן-כלאיים; ברבים: מישלינגֶה) הוא מונח גרמני המתאר אנשים גרמנים שזורם בעורקיהם דם לא-גרמני. רובם היו אנשים ממוצא גרמני ויהודי. האחוז הגבוה שלהם שתועד ברשומות הצבא הנאצי מראה על אחוז ההתבוללות הגבוה של יהודי גרמניה, שעמד בשנות ה-20 של המאה העשרים על כ-45 אחוז מיהודי גרמניה.

מקור המונח

המונח "מישלינג" שימש במקורו לתיאור של בעלי חיים מגזע מעורב (מילים דומות קיימות בספרדית וצרפתית). לראשונה נעשה בו שימוש בתקופת האימפריה הקולוניאלית הגרמנית, לתיאור צאצאים של המתיישבים הלבנים והילידים בקולוניות הגרמניות.
בתקופת רפובליקת ויימאר המונח הורחב כדי לכלול את "ממזרי הריינלנד", הצאצאים שנולדו לחיילים שחורים מצבא צרפת שהועסקו כחלק מצבא הכיבוש בחבל הריין ולנשים גרמניות.
המונח קיבל הכרה נרחבת בקרב הציבור בעקבות הסרט "אירופה אירופה" על שלמה פרל, ובמיוחד ב-1996 לאחר עבודת המחקר הנרחבת בעניין של בריאן מרק ריג, בעקבות הסרט.]

פטור מחוקי הגזע

למישלינגה הייתה היכולת לקבל פטור מחוקי הגזע באמצעות הכרזה עליהם כ"ארים של כבוד", וכך לקבל שוויון זכויות. הפטור ניתן למישלינגה שהצטיינו בעיסוקם או למישלינגה שנפצעו קשה במלחמה. מישלינגה שנפלו במהלך הקרבות הוכרזו אחרי מותם כארים.
על המישלינג היה לשלוח בקשה אל אדולף היטלר, שהיה הסמכות היחידה שיכלה לאשר את הפטור. הבקשה הייתה צריכה לכלול תמונת פרופיל, אילן יוחסין משפחתי וביוגרפיה עם פירוט של פעילות פוליטית וצבאית.
אלפי מישלינגה זכו באישור על היותם ארים.
עוד דרך לקבל פטור מחוקי הגזע הייתה על ידי הצהרה של אם המישלינג שבעלה לא היה אביהם האמיתי של ילדיה; בדרך כלל יחסו את האבהות לארי שכבר נפטר.

יחס החברה למישלינג

המישלינגה מצאו את עצמם בין הפטיש לסדן: הם היו חלק משני הצדדים, הגרמני והלא-גרמני, אבל לא היו שייכים לחלוטין לאף אחד מהם. לרובם היו קרובי משפחה שהושמדו בידי הנאצים, ובתקופות מסוימות חלקם היו בסכנת מוות וניסו לשרוד, לעיתים דווקא באמצעות שירות פטריוטי בחזית המלחמה. לעיתים נדחו מישלינגה יהודים-למחצה (שבמקרים רבים ראו את עצמם כלא-יהודים) בידי ארגוני עזרה יהודיים, שהעדיפו לעזור ליהודים גמורים.
הסופר בריאן מארק ריג העריך בספרו "החיילים היהודים של היטלר" כי בצבא הגרמני שירתו כ-60 אלף מישלינגה מדרגה ראשונה וכ-90 אלף מדרגה שנייה. ביניהם ניתן למנות רשימה של 77 קצינים בכירים, על פי רשימה שהכין אגף כוח האדם של הוורמאכט. למרבה האבסורד, בכרזת תעמולה גרמנית להתגייסות לוורמאכט צולם ורנר גולדברג, שהיה בן לאב יהודי, כאבטיפוס של גרמני ארי. המספרים שהציג ריג הסתמכו על הערכתו לגבי מספר הילדים בגיל שירות שנולדו כתוצאה מנישואי תערובת, וטענותיו מרחיקות הלכת הביאו לו פרסום רב. ד"ר באטה מאייר ממוזיאון השואה האמריקני הפריכה את חישוביו של ריג: לפי נתוני מפקד האוכלוסין הגרמני ממאי 1939 התגוררו ברייך 72,000 בני-תערובת מדרגה ראשונה ו-42,000 מדרגה שנייה. "לכל היותר 33,000 מהם ומהנשואים להם," כתבה מאייר, "היו בגיל גיוס, וגם אז רק חלקם נקראו... ריג מתבסס על חישוב לפיו לכל זוג מעורב רשום נולדו שניים עד שלושה צאצאים, אך מתעלם ממה שכתוב בספרות שהוא מצטט: 42% מנישואי התערובת לא הניבו ילדים, ב-26% נולד ילד אחד."
מאות מישלינגה קיבלו את עיטור צלב הברזל, ציון לשבח על האומץ שגילו בקרבות. עשרים חיילים וקצינים ממוצא יהודי זכו בצלב האבירים של צלב הברזל.
לאחר המלחמה נרתמו חלק מהמישלינגה למען שיויון זכויות ודמוקרטיזציה של גרמניה. אחד המפורסמים שבהם שזכה להגיע לעמדה הבכירה בגרמניה היה הלמוט שמידט, מישלינג מדרגה שנייה שהיה לאיש ציבור שכיהן במגוון תפקידים פרלמנטריים וביצועיים ואף זכה להיות קאנצלר גרמניה בין השנים 1974–1982.