google/wiki40b huggingface dataset:
מקסימיליאן פון שפיי

קריירה מוקדמת

שפיי נולד בקופנהגן, דנמרק. בשנת 1878 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ושירת בעיקר בקולוניות הגרמניות. בשנים 1887-1878 היה מפקד הצי הגרמני במושבה קמרון. הוא מילא תפקידים בכירים בצי המלחמה הגרמני. בשנת 1908 נתמנה למפקד הצי הגרמני בים הצפוני ובשנת 1910 נתמנה למפקד הצי הגרמני במזרח הרחוק.
הצי הגרמני עגן בעיר הנמל צ'ינגדאו שבסין, שניתנה לגרמנים בחכירה. משימתו הייתה לשמור על האינטרסים הביטחוניים של השטחים הגרמניים במזרח הרחוק.

במלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הטילו ציי יפן ואוסטרליה מצור על הצי הגרמני בצ'ינגדאו. שפיי הבין שאין לו כל סיכוי נגד כוחות אלה, וכדי לא ליפול בשבי עם אוניותיו הבריח את הצי שלו לים הפתוח. תוכניתו הייתה לחצות את האוקיינוס השקט ודרך מצר מגלן להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ולחצות אותו כדי להתחבר לצי הגרמני בגרמניה. זה היה מבצע לוגיסטי חסר תקדים. בדרך לחוף צ'ילה הם הפגיזו את פפאטה, בירת טהיטי.
תנועות הצי הגרמני, שכלל שתי סיירות משורינות ו-3 סיירות קלות, לא נעלמו מעיני הבריטים, שהכינו את ההתנגשות הבלתי נמנעת עם הגרמנים. הקרב התחולל ליד עיר החוף הצ'יליאנית קורונל.

אחרית דבר

שפיי הפך לגיבור לאומי בגרמניה. בשנת 1934 בנו הגרמנים את אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפיי, שטובעה על ידי צוותה הגרמני ב-1939 בנמל מונטוידאו באורוגוואי לאחר קרב נהר לה פלטה.
אלונסו אדוורד

חייו

אדוורד נולד בעיירה פדרו מיגל לאב פנמי ולאם ממוצא ג'מייקני. בשנת 2007 רשם את הישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית, כשזכה באליפות דרום אמריקה עד גיל 18, הן בריצת 100 מטר והן בריצת 200 מטר. באותה שנה זכה גם באליפות היבשת עד גיל 19 בריצת 100 מטר. התוצאה שקבע באליפות זו, 10.28 שניות, היוותה גם שיא גילאים דרום אמריקאי חדש. בהמשך השנה עבר להתאמן בברזיל, בדומה לאתלט פנמי נוסף, אירווינג סלדינו, אך פציעה מנעה ממנו את האפשרות להתמודד על מקום באולימפיאדת בייג'ינג (2008). לאחר החלמתו מהפציעה עבר להתאמן בארצות הברית. הוא השתתף באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19 שנערכה בבידגושץ' ב-2008, אך לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות.
בשנת 2009 שיפר אדוורד את הישגיו באופן משמעותי. בריצת 100 מטר ירד לראשונה ממחסום 10 השניות, וקבע תוצאה של 9.97 שניות, אך תוצאה זו אינה מוכרת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, מאחר שנהנה מרוח גבית חזקה מהמותר (2.3 מטר לשנייה). בתחרות שנערכה בהאצ'ינסון שבקנזס רשם תוצאות של 10.09 שניות בריצת 100 מטר ו-20.34 שניות בריצת 200 מטר. שתי התוצאות היו לשיאים פנמיים לאומיים חדשים. לאחר מכן זכה לראשונה בתחרות גדולה לבוגרים, כשניצח בשני המירוצים באליפות דרום אמריקה לבוגרים שנערכה בלימה. זמן קצר אחר כך שיפר שוב את שיאו בריצת 200 מטר, בתחרות שנערכה ברתימנו, כשקבע זמן של 20 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין ב-2009 רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף, כסגנו של יוסיין בולט. התוצאה שקבע בגמר, 19.81, הייתה לשיא לאומי חדש, וגם לשיא דרום אמריקה. אדוורד, שטרם מלאו לו 20, היה לאצן הצעיר בהיסטוריה שזוכה במדליה בריצת 200 מטר באליפות העולם.
במהלך 2010 סבל אדוורד מפציעה, שמנעה את השתתפותו בתחרויות שונות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 העפיל לגמר ה-200 מטר מהמקום השישי, אך נפצע במהלך ריצת הגמר, ולא השלים אותה.
הדור השני לשואה

הדור השני לשואה, או בסתמי: הדור השני, הוא השם שבו מכונים בניהם ובנותיהם של ניצולי השואה, שנולדו לאחר השואה. אף שבני הדור השני לשואה לא חוו ישירות את מוראות השואה, הרי השפעת הטראומה שעברו הוריהם ניכרת בהם במידה זו או אחרת, וזוכה להתייחסות בישראל.

בפסיכולוגיה

הדור השני לשואה העלה מספר שאלות מחקריות ראשוניות בפסיכולוגיה, בין הבולטות שבהן: האם טראומה נפשית שחווה הורה יכולה לעבור לילדיו אף שלא היו נוכחים בעת הטראומה, וכן מה ביטוייה הנפשיים של העברה בין דורית של תחושת הטראומה. ההשערה היא כי דפוסי התקשורת בין הורים אשר חוו את טראומת השואה לבין ילדיהם היא בעלת תפקיד מכריע בהעברת הטראומה לדור השני. תופעות דומות של העברת ביטויי טראומה מדור הורים לדור הילדים נחקרו ונמצאו אף אצל ילדיהם של חיילים אמריקאים משוחררים אשר שירתו במלחמת וייטנאם, אזרחים אמריקאים-יפנים אשר נעקרו מבתיהם ושהו במחנות ריכוז בתקופת מלחמת העולם השנייה ובמקרים אחרים.
דפוס התקשורת אותו זיהו הפסיכולוגים כמאפיין תקשורת בין הורים שחוו טראומה לבין ילדיהם כונה בשם "קשר השתיקה". אותו קשר שתיקה הוא ההסכמה שבשתיקה, במשפחות של ניצולי השואה, שלא לשוחח על הטראומה של ההורה ולנתקה מחיי היום-יום במשפחה. הצורך בקשר השתיקה נובע לא רק מן הצורך של ההורים לשכוח ולהסתגל לחייהם לאחר הטראומה, אלא אף מאמונתם כי תאורי הזוועות שחוו בתקופת השואה עלולים לפגוע בהתפתחות הנפשית התקינה של הילד. ילדיהם של הניצולים - הדור השני לשואה - נעשים בדרך כלל רגישים לצורך הזה של הוריהם שלא לדבר על הנושא והתוצאה היא כי שני הצדדים, הורים וילדים יחד שותפים לקשר השתיקה.
ממחקרים שנעשו על בני הדור השני לשואה עלה כי קיימת בדור זה תודעה בתחום התחושה של ניסיונות הוריהם בתקופת השואה לצד יכולת מועטה, ולעיתים היעדר יכולת, לנסחה במילים. דפוס תקשורת זה כונה בשם: "לדעת מבלי לדעת".
תחושת האשמה אצל ניצולי שואה נחקרה בהרחבה בתחום הפסיכולוגיה, הפסיכיאטר ליפטון כינה אותה בשם "אשמת הניצול" ותוארה כרגשות אשמה של הניצול על כך ששרד, בעוד שאהוביו וקרוביו לא שרדו. יש חוקרים המציעים כי רגשות "אשמת הניצול" עלולים לעבור אף לדור הילדים וזאת בתנאי שההורים "משדרים" לילד את תחושת האשמה והילדים מרגישים אשמים בסבלם של הוריהם, אף שלא גרמו, או תרמו, לסבל זה בשום אופן. תחושות אשמה כאלה אצל בני הדור השני לשואה עשויים להתלוות לקשיים גדולים יותר בהפחתת כעסים. במחקרים שנערכו בארצות הברית על הדור השני לשואה נמצא כי תפקודם הפסיכולוגי הוא בגדר הנורמה, אולם קיימים מאפיינים ייחודיים לאישיותם. מאפיינים אלה כוללים קשיים בתהליך ההיפרדות והייחוד (separation-individuation), נטייה מוגברת לחרדות, התנסות בתחושות דיכאוניות ותלונות פסיכוסומטיות.
במחקרים שונים נמצא כי טראומת השואה עשויה לעבור אף לדור השלישי.
בשנת 2003 פורסם מחקר השוואתי שנערך בישראל בו הושוותה השפעת סבתות, שהיו ילדות ניצולות שואה, על מצבן הנפשי של בנותיהן (שהיו כבר אימהות בעת המחקר), לעומת סבתות שלא חוו את השואה. במחקר נמצא כי בעוד שאצל הסבתות, ניצולות השואה, ניכרו סימני האובדן הנפשי, בנות הדור השני לא נבדלו מקבוצת הבקרה במדדי התקשרות הורית (attachment), חרדה, תגובה מתח טראומטיות והתנהגות אימהית. המחקר מצביע על כך כי ניצולי שואה, אשר היו ילדים בתקופת השואה, הצליחו לגונן על ילדיהם מלהחשף לניסיונותיהם בשואה.
ילדה

ילדה היא נקבה אנושית צעירה בתקופה שמהלידה ועד גיל ההתבגרות. 
המונח משמש לעיתים קרובות גם כמילה נרדפת ל"בת". עם זאת המונח "בת" יכול לתאר גם יחס שארות הקושר נקבה אל הוריה (המושג המקביל לזכר הוא בן). כמו כן ההבחנה בן או בת יכולה לחול על אישה בכל הגילאים. החל מגיל ההתבגרות מכונה האישה "נערה".
היחס והמעמד של בנות בכל חברה קשור בדרך כלל במעמדן של הנשים באותה התרבות. בתרבויות בהן לנשים יש מעמד חברתי נמוך, בנות עשויות להיות לא רצויות על ידי הוריהן, והמדינה עלולה להשקיע פחות משאבים במתן שירותים הנחוצים לבנות.

דמוגרפיה

בדרך כלל נולדים מעט יותר בנות מבנים (בארצות הברית לדוגמה נולדים כ-105 בנים לכל 100 בנות), אך אצל בנות יש מעט פחות סיכויים למות בילדות.
בשנת 2011 היו בהודו 91 בנות מתחת לגיל 6 לכל 100 בנים. מפקד האוכלוסין של 2011 הראה כי שיעור הבנות בהשוואה לבנים מתחת לגיל 6 ירד גם בעשור האחרון מ-927 בנות עבור כל 1,000 בנים בשנת 2001 ל-918 בנות עבור כל 1,000 בנים בשנת 2011. בסין שיעור הבנות בהשוואה לבנים הוא 794 בנות עבור כל 1,000 בנים באזורים כפריים. באזרבייג'ן שיעור הבנות בהשוואה לבנים הוא כ-862 בנות לכל 1,000 בנים בממוצע בשנה.
סטיבן מושר, נשיא המכון לחקר אוכלוסין בוושינגטון, ציין בעבר: "עשרים וחמישה מיליון גברים בסין לא יכולים למצוא כלות כי יש מחסור בנשים צעירות ... ולכן יצטרכו לנסוע לחו"ל על מנת למצוא כלות." אחת הסיבות לחוסר האיזון המגדרי באזורים הללו הוא הגידול סחר בבני אדם לתעשיית המין. דו"ח האו"ם משנת 2005 קבע כי במסגרת הסחר בבני אדם בסין עד 800,000 אנשים עברו מסין למדינות שונות כאשר כ-80% הם נשים ונערות.
איבאר אוסן

חייו

אוסן, שגדל כבנו של חוואי מן השורה, היה אוטודידקט. בגיל 18 פתח בית ספר עבור ילדי המחוז בו גדל, מרה ורומסדל. לאחר כשנתיים, בהיותו בן עשרים, הקדיש את זמנו ללימודי שפות, ובמהרה הפך למומחה בשפות רבות. ספרו הראשון, אוסף שירי עם בניב המקובל באזורו, יצא בשנת 1843 והתקבל בעניין רב. בשנת 1848 יצא ספרו המונומנטלי "דקדוק הניבים הנורווגיים" ("Det Norske Folkesprogs Grammatik"), לאחר תחקיר ממושך, שכלל מסעות לרחבי המדינה. שנתיים מאוחר יותר הוציא אוסן בפעם הראשונה את המילון לדיאלקטים הנורווגיים, "Ordbog over det Norske Folkesprog", מתוך חומרים שכבר אסף עבור ספרו הקודם. בכך הניח למעשה את התשתית ליצירת שפה חדשה, נורווגית חדשה.
אוסן כתב שירים ומחזות בשפה שיצר, כדי להמחיש כיצד יש להשתמש בה. מחזותיו זכו לפופולריות רבה, והוצגו שוב ושוב. למרות שאוסן עצמו התרחק מפרסום ציבורי, שמו הלך לפניו והוא הפך לבעל שם ברחבי המדינה. הפרלמנט תמך בו בנדיבות, כך שהתאפשר לו לעסוק בהרחבת השפה ושיפורה ללא צורך לדאוג לפרנסתו. הוא המשיך להוציא מילונים משופרים וספרי דקדוק עבור השפה החדשה, שהפכה לשפה הרשמית השנייה של המדינה (בנוסף לנורווגית ספרותית). אוסן הוא מן האנשים הבודדים בהיסטוריה, וייתכן שאף היחיד, שאחראי ליצירת שפה (או לכל הפחות הגדרתה מתוך ניבים קודמים) שהתקבלה בצורה כה רחבה בקרב ההמון.
אוסן מת ב-23 בספטמבר 1896 ונקבר בלוויה ממלכתית.
שנת 2013 נקבעה בנורווגיה כ"שנת השפה" לרגל מאתיים שנה להולדתו (וכן במלאת מאה שנה לפתיחת התיאטרון הנורווגי באוסלו). השנה התמקדה בהצגת המגוון הלשוני בנורווגיה ושימורו. ביום הולדתו המאתיים, 5 באוגוסט 2013, ה-Bergens Tidende, אחד העיתונים הגדולים במדינה, היוצא לאור בדרך-כלל בנורווגית ספרותית, הופיע במהדורה מיוחדת בנורווגית חדשה.
ישראל ניסן רוזנבוים

תולדותיו

נולד ברחובות לרבי דוד משה רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף, ולאסתר רחל, בת רבי חיים מרדכי רוזנבוים מנדבורנה.
מעט לאחר חתונתו עם יוטא מרים, בת האדמו"ר רבי יחזקאל שרגא מערץ (כיום קהילת "תולעת יעקב") מברוקלין, נפטר אביו בפתאומיות, בתמוז ה'תשכ"ט.
לאחר פטירת אביו, הוכתר לרב הקהילה וראש הישיבה.
כעבור תקופה עבר להתגורר בעיר קריית גת שם הוכתר לאדמו"ר. הקים בית כנסת וקריה חסידית על שם אביו "רמות דוד". מוסדותיו כוללים תלמוד תורה, גני ילדים וכולל אברכים. קהילתו מונה כמה עשרות משפחות.
בכל שנה, בנר שלישי של חנוכה, הוא חוגג את "יום ההצלה" שלו ממחלת הסרטן. כמו כן בימי החנוכה, הוא נוהג כאבותיו, ומנגן בכינור לאחר הדלקת הנרות, את הניגון "שיר המעלות לדוד הנה מה טוב ומה נעים".
אחד ממקורביו הוא עמיר פרץ.
הולכת כלבים

הוֹלָכַת כלבים, נקראת לעיתים בעברית "דוגיסיטר" או "דוגסיטר", היא פעולה שבה אדם מוליך כלב, בדרך כלל ממעונו של הכלב וחזרה. פעולה זו מהווה את הבסיס בגידול כלבים – הוצאתם לטיול על מנת שיעשו את צורכיהם מחוץ לבית. פעולה זו מתבצעת לעיתים בתשלום, כאשר בעל הכלב שוכר את שירותו של אדם אחר שיוליך את כלבו. 
בבריטניה נעשה סקר בקרב 1,000 בעלי כלבים, שמצא כי אחד מכל חמישה בעלים לא מוריד את הכלב שלו על בסיס יומי. השירות של הולכת כלבים נועד לספק מענה לאותם אנשים שאינם יכולים להוריד את כלביהם, באופן עקבי או חד-פעמי. מוליך הכלבים מגיע למעונו של הכלב, מוריד אותו לסיבוב על מנת שיעשה את צרכיו ואף שיבוא באינטראקציה עם כלבים אחרים, וכן לשם פעילות גופנית.
מוליכי כלבים רבים מוליכים מספר כלבים בעת ובעונה אחת.
בית וייס

היסטוריה

בנייתו החלה בשנת 1909 והסתיימה בשנת 1910. וייס תכנן את הבית בעצמו בסגנון הארץ ישראלי והקפיד על טהרת העבודה העברית, תוך שימוש בלבנים שיוצרו בבית חרושת יהודי (ארבר) ביפו . בתחילה היה הבית בן קומה אחת שבה שישה חדרים ועליית גג, ובשנת 1927 נוספה לו קומה נוספת. עקיבא אריה וייס עבר לגור בקומה השנייה וקומת הקרקע הוסבה לקומת מסחר.
במהלך השנים הפך האזור למוקד מסחר ותעסוקה, והבניין עבר שינויים רבים בקומת הקרקע. הקירות והחלונות בוטלו והוסרו העיטורים הייחודיים לבית כחלק מהסבת הקומה הראשונה לקומה בעלת אופי מסחרי יותר. בשנים אלו הבנייה המודרנית אפיינה את תל אביב, וכל מבנה שנבנה בעיר נבנה ברוח הסגנון הבינלאומי. לפי גישה זו העיצוב נעשה ללא ציעצוע וקישוט לא נחוץ. השפעת הסגנון חלה גם על בית וייס, וזו אחת הסיבות לפיה הוסרו עיטורים המאפיינים את הבית ונבנתה חזית נקייה ופונקציונאלית יותר לכיוון הרחוב. פינת הבית העגולה הפונה כלפי מפגש הרחובות ואשר הייתה הנושא לסיפור "פינה עגולה פינה ישרה" בספר "עיר קטנה ואנשים בה מעט" מאת נחום גוטמן, יושרה בצורה אלכסונית.
במשך שנים רבות שכנה בקומה הראשונה חנות ספרים של הוצאת "מסדה", ובתו של וייס התגוררה במבנה עד 1963.
בשנת 2000 שופץ הבניין על ידי חברת "אפריקה ישראל להשקעות", על פי תוכנית שימור של האדריכל אמנון בר אור. שיפוץ הבית היה תנאי לבניית מגדל המשרדים בסמוך. במהלך השחזור התברר כי בשינויים שנערכו בשנת 1927, לא נהרס הקיר המקורי, אלא הוקף במעטפת חדשה, וקיר הלבנים המקורי מ-1909 נחשף. במסגרת השיפוץ הוחזרה הקומה הראשונה לצורתה המקורית, תוך שימוש בחומרים נדירים שיובאו במיוחד מחו"ל למטרה זו.
וגה סיסיליה

בודגאס וגה סיסיליה (בספרדית: Bodegas Vega Sicilia) הוא יקב ספרדי השוכן באזור היין ריברה דל דוארו בצפון ספרד. יין "וגה סיסיליה" ידוע מאוד והוא אחד מהיקבים הספרדים הבולטים. היקב נוסד ב-1864 בידי דון אלוי לקאנדה אי צ'אבס, שנטע גפנים שונים של ענבי בורדו, בכללם קברנה סוביניון ומרלו, בהם עדיין משתמשים ביינות כיום.
מאז 1982, באותה השנה שאזור ריברה דל דוארו קיבל את מעמד Denominacion de Origen‏ (DO), היקב היה בבעלות משפחת אלווארז שהיא חברת הארגון "המשפחות הראשונות של עולם היין" (Primum Familiae Vini).
בהשוותו את יינות ספרד ליינות הגידול הראשון של בורדו, מומחה היין יו ג'ונסון משווה בתחילה את יצרני יין ריוחה, מרקס דה ריסקל ומרקס דה מוריטה לשאטו לאפיט רוטשילד ושאטו מוטון רוטשילד, בהתאמה ומציין ש"וגה סיסיליה הוא לאטור, אבל לאטור של בציר בו הענבים מצומקים וצוות הבוצרים סחוט" - רמז לאקלים החם מאוד ולתנאי הגידול השונים בריברה דל דוארו.

היסטוריה

וגה סיסיליה נוסד בידי דון אלוי לקאנדה אי צ'אבס, יינן ספרדי שהתמקצע באזור היין בורדו שבצרפת. כשהוא שב למולדתו קסטיליה, הביא עמו דון אלוי לקאנדה מספר זני ענבים מבורדו. במאה העשרים, שמו של וגה סיסיליה יצא לפניו כאחד מהיקבים הטובים ביותר בספרד.
לאורך ההיסטוריה, עבדו ביקב ייננים ידועים, בכללם מריאנו גרסיה, שהיה היינן בשנים 1996-1966, לפני שהמשיך הלאה לייצר יינות משלו; היינן הנוכחי הוא חבייר אאוסס.

השם

השם "וגה סיסיליה" הופיע במסמכים ספרדים במשך כמה מאות שנים לפני יסוד היקב, אם כי האטיולוגיה המדויקת של השם אינה ידועה כיום. למרות הדמיון בשם, ל"וגה סיציליה" אין שום קשר לאי סיציליה או ליינות האיטלקיים של האזור ההוא. המילה "וגה" משמעה צמחייה ירוקה שגדלה על גדות נהר הדוארו, בעוד "סיסיליה" מתייחס ל"ססיליה הקדושה" (Santa Cecilia), הקדושה השומרת על המוזיקאים, שעל-שמה נקראים מספר כפרים בקסטיליה ולאון. מייסד היקב, דון אלוי לקאנדה אי צ'אבס, לא השאיר אחריו שום תיעוד בכתב, שעונה על השאלה מדוע הוא בחר לקרוא ליקב החדש שלו בשם "וגה סיציליה".

הכרמים

כשדון אלוי לקאנדה אי צ'אבס נטע את הכרמים של וגה סיסיליה הוא כלל בין הגפנים את זני הענבים קברנה סוביניון, מרלו, טמפרניו ומלבק. השימוש הנרחב בענבי בורדו היה חריג בריברה דל דוארו באותה עת ולמרות שבעתיד התמקדו הנטיעות בטמפרניו, הרי שקרוב ל-40% מכרמי וגה סיציליה נטועים עדיין בזני ענבים מסורתיים מבורדו, בכללם 25% של קברנה סוביניון בלבד.
חלק גדול מ-250 האקרים של כרמי היקב נטוע בגפנים מבוגרות, כמה מהן בנות למעלה ממאה שנה, ולכן הן מניבות בדרך-כלל יבול נמוך מאוד במהלך הבציר. למעשה, רבות מהנטיעות שגפניהן נכללות ביינות הדגל "אוניקו" (Unico), נבצרות לעיתים בפחות מטון אחד לאקר.

יינות נוספים

עד 1998 הפיקו וגה סיסיליה גם את יין ולבואנה 3° (הסימן מעל המספר מצביע על-כך שהיין התיישן במשך שלוש שנים טרם יציאתו לשוק), אלא שמאז אותה שנה הם הפסיקו למכור יין זה.
ב-1991, משפחת אלווארז ייסדה את יקב אליון בסמוך לוגה סיסיליה במטרה לייצר יינות אדומים בסגנון טינטו פינו מודרני יותר שמתיישנים בחביות עץ אלון צרפתיות חדשות. ב-1997, הם רכשו את יקב פינטיה, באזור היין טורו.
מעשי פילאטוס

מעשי פילאטוס (בלטינית: Acta Pilati, ביוונית: Πράξεις Πιλάτου) הוא כתב קודש נוצרי פסאודואפיגרפי ואפוקריפי המתיימר להיות מסמך רומי רשמי מהפרטוריום בירושלים העתיקה, והוא מכיל את עדותו של פונטיוס פילאטוס על הפסיון של ישו. גרסה עברית לחיבור יוחסה בטעות לניקודמוס ומאז ימי הביניים נקראת הבשורה על פי ניקודמוס.
בגרסה המקורית, עוסק "מעשי פילאטוס" במשפטו של ישו, ומספר – דרך דמותו של יוסף הרמתי – את תחייתו של ישו ועלייתו השמיימה. החיבור מצטט את הבשורות הקאנוניות ומביא תימוכין לעמדה כי ישו מגשים את נבואות "הברית הישנה". בנוסף, פילאטוס מתאר לקלאודיוס כדיווח רשמי את צליבתו של ישו באופן אנטישמי.
החיבור נכתב במקור ביוונית ותורגם לשפות רבות. תאריך כתיבתו המדויק אינו ידוע, אך משייכים אותו לאמצע המאה ה-4. נראה שחלקים שונים בחיבור נכתבו על ידי מחברים שונים, והוא עבר מספר רב של שינויים, ובכללם שינויי שם. התרגום הלטיני של החיבור הפך לאחד מכתבי הקודש הנפוצים ביותר – עם יותר מ-400 גרסאות שונות. במהלך תפוצתו בחלק המערבי של העולם הנוצרי, צורפו לחיבור גם סיפורים על ירידת ישו לגיהנום. הגרסה הנפוצה ביותר מימי הביניים היא מן המאה ה-6 ותורגמה ליוונית במאה ה-9 או ה-10. תרגום זה החיה את העניין בחיבור באימפריה הביזנטית והוליד גרסאות חדשות ביוונית, שבהן משחקת מרים הבתולה תפקיד חשוב.
מודל הבנייה וההרחבה

מודל הבניה וההרחבה, הוא מודל בתחום הפסיכולוגיה אשר פותח על ידי ברברה פרדריקסון. 
על פי המודל רגשות חיוביים מרחיבים באופן רגעי את רפרטואר המחשבות – מעשים של האדם. ובנוסף, רגשות חיוביים פועלים להגדיל את מרחב תשומת הלב, ההכרה וההנעה של האדם מעבר לצרכים הבסיסיים באותו רגע.
טענה מרכזית היא שרגשות חיוביים של שמחה, עניין, שביעות רצון ואהבה מרחיבים את הרפרטואר הרגעי של מחשבות ומעשים: שמחה מציתה את הרצון לשחק, עניין מצית את הרצון לחקור, שביעות רצון מציתה את הרצון לשלב ואהבה מציתה תהליך חוזר ונשנה של הרצונות האלה בתוך מערכת יחסים סגורה ובטוחה. אופן המחשבה הרחב הנובע מרגשות חיוביים אלה, משווה לאופן המחשבה הצר הנוצר מרגשות שליליים רבים (לדוגמה תקיפה או בריחה).
הבט משמעותי נוסף בהקשר לתאוריה, נוגע לתוצאות של דרכי מחשבה חיוביים אלו: על ידי הרחבה רגעית של רפרטואר המחשבה – ביצוע של האדם – בין אם על ידי משחק, מחקר או פעילות דומה – רגשות חיוביים מקדמים את הגילוי של פעולות חדשניות ויצירתיות, רעיונות וקשרים חברתיים, אשר מרכיבים את המשאבים האישיים של האדם. בין אם משאבים פיזיים או אינטלקטואליים ועד למשאבים חברתיים ופסיכולוגיים. משאבים אלה פועלים כעתודה שניתנת לשימוש בשלב מאוחר יותר על מנת לשפר את הסיכויים להתמודדות טובה עם המצב. כך דרך התנסויות בעלות רגשות חיוביים, אנשים משנים את עצמם והופכים להיות יותר יצירתיים, בעלי ידע, גמישים, מעורבים חברתית ובריאים.

ממצאים מחקרים לגבי המודל

עדות למודל מגיעה משני עשורים של ניסויים אשר נערכו על ידי אייזן ועמיתים.
החוקרים מצאו שאנשים אשר חווים רגשנות חיובית מראים תבניות של מחשבה לא שגרתיות, גמישות, יצירתיות, אינטגרטיביות, פתיחות למידע ויעילות. בנוסף הראו שאנשים החווים רגשנות חיובית מראים העדפה גוברת למגוון ומקבלים מערך רחב יותר של אפשרויות התנהגות.
באופן כללי, על פי אייזן, רגשנות חיובית יוצרת מבנה קוגניטיבי רחב וגמיש אשר מאפשר אינטגרציה של חומר מגוון וזאת על ידי רמה גבוהה של דופאמין במוח. אבל למרות שאיזן לא התייחסה באופן ספציפי לרגשות חיוביים, המחקרים שלה רק מחזקים את הטענה שרגשנות חיובית מרחיבה קוגניציה. כאשר, רגשנות שלילית ידועה כמצרה את תשומת הלב של אנשים וגורמת להם להפסיד את הראיה הכוללת של המצב.
עדות נוספת לגבי כך שרגשנות חיובית מרחיבה את תשומת הלב מגיעה ממחקרים אשר עשו שימוש בפרדיגמת עיבוד ויזואלי בשביל להעריך הטיות במיקוד של תשומת הלב. מצבים שליליים, כגון חרדה ודיכאון, מראים הטיות הצרה בתשומת הלב. מצב של רווחה, אופטימיות והצלחה מעידים על הרחבה בתשומת הלב.
רוני נומה

ביוגרפיה

נומה התגייס לצה"ל בשנת 1983, והתנדב לחטיבת הצנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של עוצבת חיצי האש. בהמשך עבר ליחידת שלדג ומונה למפקד פלגה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד יחידת שלדג.
בשנת 1997 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד יחידת דובדבן, ושימש בתפקיד עד שנת 1999. בהמשך מונה למפקד יחידת שלדג, ושימש בתפקיד בין השנים 1999–2001. באוגוסט 2000 פיקד על כוח מן היחידה, אשר הוזנק לכפר א-סירה א-שמליה, לאחר ירי דו-צדדי שהתרחש במסגרת מבצע סימפוניית החיים. הכוח בפיקודו הוטס לאירוע במסוקים וסייע בפינוי הנפגעים. בנובמבר 2000 ביצעה היחידה בפיקודו מבצע סיכול ממוקד והרגה את ג'מאל עבד א-ראזק, מפקד גדודי חללי אל אקצה ברפיח. משאית חסמה את הרכב שבו נסע א-ראזק, בסמוך לצומת מורג, ולוחמי היחידה שהתחבאו בתוכה ירו בו ובסייענו למוות מטווח קרוב. לאחר מכן שב לחטיבת הצנחנים ומונה למפקד גדוד 202 בין השנים 2001–2002, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע חומת מגן.
בשנת 2002 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת בנימין, ושימש בתפקיד עד שנת 2004. ב-26 באוגוסט 2004 מונה למפקד חטיבת הנח"ל, ושימש בתפקיד עד מאי 2006, החטיבה תחת פיקודו השתתפה בין היתר בפעילות המבצעית בשטחי איו"ש ובמהלך יישום תוכנית ההתנתקות ביישובי צפון השומרון ובהם חומש. לאחר מכן מונה לעוזר הרמטכ"ל, דני חלוץ וגבי אשכנזי, בין השנים 2006–2008.
בנובמבר 2008 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת האש ובמקביל למפקד צוות בקורס מפקדי חטיבות, ושימש בתפקידיו עד 18 במאי 2011. בסיום התפקיד יצא ללימודים. ביולי 2012 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה ובמקביל למפקד עוצבת סיני. במסגרת תפקידו עמד בראש ועדה צה"לית לבחינת מודל שירות המילואים, וגיבוש המלצות להתאמתו לאתגרים העומדים בפני צה"ל. בתפקידיו שימש עד שנת 2014.
ב-29 בספטמבר 2014 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד מפקדת העומק ובמקביל למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, וסיים את תפקידיו ב-26 בפברואר 2015. ב-25 במרץ 2015 מונה למפקד פיקוד המרכז, ושימש בתפקיד עד 7 במרץ 2018. לאחר תפקיד זה, ביקש מהרמטכ"ל להשתחרר מצה"ל.
הגביע הרומני בכדורגל

שיטת המפעל

שיטת המשחקים של המפעל עברה שינויים קלים לאורך השנים. השיטה הנוכחית הונהגה החל מעונת 2009/2010.

השלב המחוזי

השלב המחוזי מאורגן ומנוהל על ידי ההתאחדויות המחוזיות. בסיום שלב זה מעפילות 42 נציגות, אחת מכל מחוז, אל השלב הבא.

השלב הארצי

השלב הארצי מנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. שלב זה הוא שלב בן עשרה סיבובים, ובסיומו מוכתרת מחזיקת הגביע הרומני. במהלך חמשת הסיבובים הראשונים, מוגרלות הקבוצות לפי אזור גאוגרפי על מנת למנוע נסיעות ארוכות. כמו כן, לאחר שהוגרלו זוג קבוצות למפגש, נקבע כי מי שתארח את המפגש היא הקבוצה שסיימה את העונה הקודמת במיקום (או בליגה) נמוך יותר בטבלה. 
קבוצות הליגה השלישית מצטרפות בהדרגה בשני הסיבובים הראשונים. בסיבוב הרביעי מצטרפות נציגות ליגת המשנה, ובסיבוב השישי מצטרפות קבוצות ליגת העל הרומנית. הסיבוב השביעי הוא שלב שמינית הגמר.
בכל שנה, בהתאם ללוח השנה וצפיפות המשחקים, מחליט הוועד הפועל של ההתאחדות על קיום משחקי שמינית, רבע וחצי הגמר בשיטת משחק אחד או בשיטת בית-חוץ. במידה וההחלטה היא על קיום משחק בודד, הוא ייערך במגרש נייטרלי. משחק הגמר נערך במגרש שנקבע מראש, כמשחק בודד.
נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב

הבנייה

נושאת המטוסים הכבדה "טביליסי" (שמה הראשון של "אדמירל קוזנצוב") הייתה נושאת המטוסים החמישית של ברית המועצות והיא הושקה על ידי מספנת הים השחור ב-1 בספטמבר 1982. ב-22 בנובמבר 1982 נושאת המטוסים הפכה לנושאת המטוסים "לאוניד ברז'נייב". בדצמבר 1985 הורדה הספינה למים.
ב-21 באוקטובר 1989 הספינה ביצעה סדרת ניסויי טיסה של מטוסי קרב. בבדיקות אלה בוצעו ההמראה והנחיתה הראשונים. ב-4 באוקטובר 1990 שינתה את שמה שוב והפכה ל"אדמירל קוזנצוב". באותה שנה נושאת המטוסים נקלטה לשירות בצי הצפוני והעיר סברומורסק הייתה למעגן הראשי שלה.

בשירות הצי

ב-23 בדצמבר 1995, במלאת 300 שנה לצי הרוסי, נושאת המטוסים יצאה אל הים התיכון וביצעה תמרונים צבאיים משותפים עם הצי האמריקני והיא שבה לבסיסה רק ב-22 במרץ 1996.
נושאת המטוסים מבצעת תמרונים ותרגילים צבאיים להגדלת מוכנותה וטרם השתתפה במערכה צבאית. במהלך השנים עברה נושאת המטוסים שיפוצים רבים (בשנים 1996-1998, בשנים 2001-2004 ובשנים 2007-2008). תאגיד "סבמאש", שהיה מעורב בייצור נושאת המטוסים, מתכנן שורת תוכניות מודרניזציה נרחבות בשנים 2012-2017.
בשנת 2000 נושאת המטוסים השתתפה במבצעי חילוץ והצלה לאחר טביעת הצוללת הרוסית קורסק וב-2004 נטלה חלק בתרגיל צבאי ימי גדול שבו השתתפו כל ספינות הדגל של הצי הרוסי, לרבות סיירת הקרב פיוטר הגדול וסיירת הקרב מרשל אוסטינוב.
ב-17 באוקטובר 2016 נצפתה נושאת המטוסים על ידי מטוס ביון של הצבא הנורווגי כשהיא מפליגה יחד עם ספינות נוספות בדרכה למערכה בסוריה, וממנה המריאו מטוסים להפצצות בסוריה. תקלות טכניות הביאו להתרסקותם של שני מטוסים בניסיון נחיתה לאחר סבב הפצצה בזמן שנושאת המטוסים שירתה את הצבא הרוסי במבצע הרוסי בסוריה מנובמבר 2016 ועד 6 בינואר 2017.

שיפוץ ושדרוגים

הצי הרוסי הודה לא פעם כי נושאת המטוסים "אדמירל קוזנצוב" ממלאת את תפקידה נאמנה אך יש צורך בנושאות מטוסים נוספות, חרף ביטול פרויקט נושאות המטוסים מסדרת קייב. לבניית נושאת המטוסים החדשה התגייסו 3 מספנות שונות, כדי לענות על דרישות הסיוע האווירי של הצי. עם זאת, המשבר הכלכלי והארגוני בשנות ה-90 הפך אפילו את אחזקת "אדמירל קוזנצוב" למשימה קשה.
המפקד העליון של הצי הרוסי, אדמירל ולדימיר מאסורין, הצהיר באופן רשמי ב-23 ביוני 2007 כי חיל הים בוחן מפרטי עיצוב לנושאת מטוסים גרעינית חדשה. המכרז לבניית נושאת המטוסים החדשה יצא לדרך ב-2010 במפעל זבזדוצ'קה בעיר סברודבינסק. נושאת המטוסים החדשה עתידה להשתוות במראה לנושאת המטוסים שארל דה גול הצרפתית. האדמירל הודיע כי "נושאות מטוסים ענקיות כמו שהצי האמריקני בונה הן ספינות שנושאות 100-130 מטוסים ולא נוכל לבנות דבר כזה". התוכנית לבניית נושאת מטוסים משקפת את התפקיד המסורתי בחיל הים הרוסי, של המטוס כספק פלטפורמה לסיוע אווירי עבור סיירות טילים וצוללות.
נכון לשנת 2012, רוסיה אינה בונה ספינות ונושאות מטוסים מסוג זה. עם זאת, מתוכננת בנייתן של נושאות מטוסים גרעיניות בעתיד בשנים 2015-2020. על פי תוכניות המודרניזציה של הצי, בכל אחד מציי רוסיה (הצי הצפוני, צי הים השחור, צי האוקיינוס השקט, הצי הבלטי) תמוקם נושאת מטוסים אחת ונושאת מטוסים נוספת לשימור, על מנת שתשמש תחליף במקרה של צורך בשיפוץ.
ב-2014 נושאת המטוסים "אדמירל קוזנצוב" עברה מודרניזציה בהיקף מלא, שבוצעה במספנת סבמאש והסתיים בשנת 2016. למטוסי האונייה התווספו מטוסים חדשים מדגם מיג-K29.
באוקטובר 2018 נושאת המטוסים ניזוקה בעת עבודות שדרוג בנמל צף שקרס.