google/wiki40b huggingface dataset:
קווין רובין

ביוגרפיה

קווין רובין נולד בהרצליה, ולאחר מכן עבר עם משפחתו לכפר סבא. בילדותו התקשה בלימודים ואובחן כסובל מהפרעת קשב וריכוז. בילדותו התמחה בגלישת גלים, בגלישה על סקייטבורד ובריקודי ברייקדאנס.
רובין התגייס לצה"ל ושירת ביחידת דובר צה"ל. עם שחרורו מצה"ל, החל ללמוד משחק בבית ספר למשחק "טכניקה". בתקופה זו עבד רובין כמדריך גלישה, ותוך כך שיחק בתפקידי אורח בסדרות הנוער "שוברי גלים", "שותפים", בסרט "ירח בבית 12" וכן במספר פרסומות. בהמשך החליט לעזוב את העבודות ולהתמקד בסרטונים ברשת.

קריירה

בתחילת שנת 2017 החל רובין לפרסם באינסטגרם סרטוני פרודיה על סיטואציות מחיי היום היום, אשר הפכו לוויראליים. באוגוסט 2017 הוציא רובין את השיר "לה פיו בלה" עם עידן טלמור. עד לסוף השנה עמוד האינסטגרם של רובין צבר כ-200 אלף עוקבים. סרטון האינסטגרם של רובין "אתגר החד קרן", נבחר בפסטיבל פלייקון, פסטיבל כוכבי הרשת, לסרטון האינסטגרם של שנת 2017. כמו כן זכה רובין בפרס כוכב הרשת של השנה לשנת 2017 של אתר Buzzerim.
בספטמבר 2017 יצר יחד עם כוכב הרשת רז ספני את סדרת הרשת "קווין ורז - חיים בחארטא", אשר משודרת ביוטיוב. במסגרת הסדרה מתגוררים שישה כוכבי רשת בוילה בקיסריה (כשבעבר היו בפנטהאוז בנתניה ובווילה באבן יהודה ובקוליסאום בקיסריה ), ובכל יום מצלמים משם ולוגים, שהם בלוגים המבוססים על וידאו. בכל יום עולה פרק באורך של 7 דקות שמציג אתגרים ואטרקציות לבני נוער. סדרת הרשת התגלתה בהמשך כאחד הפרויקטים הרווחיים ברשת, הממומן כולו על ידי נותני חסות, כאשר החברות משלמות עבור ההופעה של המוצרים שלהן בסרטונים. הסדרה צברה הצלחה רבה והוגדרה בתקשורת ככזו ש"שברה את הרשת", כאשר סך הצפיות לפרק הוא כ-200 אלף צפיות. תוכנית הטלוויזיה הצינור הכתירה את הסדרה, במקום הראשון בדירוג "כוכבי הרשת לשנת תשע"ח".
ביוני 2018 השתתף רובין בסדרת האינסטגרם "אינסטה-בייב". ביולי 2018 הוציא רובין את השיר "הכל חרטא" יחד עם ספני והראפר פלד, אשר צבר, נכון לנובמבר 2018, כ-2.7 מיליון צפיות. באוגוסט 2018 דירג אתר פרוגי את רובין וספני במקום ה-45 מתוך 70 כוכבי הנוער של ישראל. בספטמבר 2018 הוציא רובין יחד עם ספני את השיר "לא הולכים לישון" אשר צבר נכון לנובמבר 2018, כ-1.6 מיליון צפיות.
באוגוסט 2018 זכה רובין בפסטיבל פלייקון בפרסים "אינסטגרמר השנה" באופן אישי ובפרסים "יוטיובר השנה" ו"וולוגר השנה" עם סדרת הרשת "חיים בחארטא". כמו כן היה מועמד לפרס "פריצת השנה לשנת 2018" באתר פרוגי. באוגוסט 2018 הנחה רובין את פסטיבל הקיץ של עיתון ראש אחד. באוקטובר 2018 פורסם כי רובין ישתתף בפסטיגל.
בשנת 2019 עתיד רובין להתארח בסדרת הטלוויזיה "התחנה", ובתוכנית הנוער "תעשו לי Sub" שתעלה בערוץ הילדים.
נכון לנובמבר 2018, לערוץ היוטיוב של סדרת הרשת "קווין ורז - חיים בחארטא", ישנם כ-250 אלף מנויים ומעל 53 מיליון צפיות. לעמוד האינסטגרם האישי של רובין יש כ-188 אלף עוקבים.
ב-9 לינואר 2019 הוציא רובין יחד עם כל חברי "חיים בחארטא" את הוולוג האחרון של החבורה לאחר שנה של פעילות שוטפת.
ב-2019 רובין חזר ליוטיוב בערוץ חדש.
רובין משחק בסרט "פול גז" של הבמאי קובי מחט, שיצא לצאת לאקרנים ב-10 באוקטובר 2019.
באפריל 2019 הוציא יחד עם שימי תבורי את השיר "שישי הפוך". באוגוסט של אותה השנה הוציא רובין יחד עם אנג'ל ברנס את השיר "שים פס".

חיים אישיים

באוקטובר 2018 חשף רובין כי הוא בזוגיות עם דניאלה קריסטיה, שותפתו לסדרת הרשת "חיים בחארטא".
הריגה

הריגה היא גרימה למותו של יצור חי.

במשפט הישראלי

בישראל, עד 2019 "הריגה" הייתה אחת העבירות במדרג עבירות ההמתה, בין רצח וגרימת מוות ברשלנות.
לפי סעיף 298 בחוק העונשין הישראלי הריגה הוגדרה כגרימה למותו של אדם במעשה או במחדל. היא הייתה שונה מרצח ביסוד הנפשי הדרוש להוכחה משפטית. על מנת להאשים בהריגה היה להוכיח מודעות בפועל או עצימת עיניים, אך לא כוונה תחילה. תקופת המאסר המרבית בגין הריגה בישראל היא 20 שנים.
עבירת ההריגה הופעלה בטווח רחב של מקרים, החל ממקרים הדומים לרצח, בהם התביעה התקשתה להוכיח את היסוד הנפשי של רצון להמית וכלה במקרים חמורים של רשלנות. בין אלו ניתן למנות נהיגה בשכרות או תחת השפעת סמים שהסתיימו במוות, קיום מרוץ מכוניות שהסתיים במוות והסעת שוהה בלתי חוקי שהיה מחבל מתאבד, כאשר בית המשפט קובע שהיו בפני המסיע סימנים מחשידים. 
לא הכל שבעו נחת מההיקף הנרחב של עבירת ההריגה. נשיא בית המשפט העליון, אשר גרוניס, הוביל מהלך לצמצום תחולת עבירת ההריגה, כאשר בדיון נוסף הוביל את רוב השופטים לקביעה שנאשם בהשתתפות במרוץ מכוניות פיראטי בה נהרג אדם בתאונה בה הנאשם לא היה שותף, לא יורשע בהריגה. כחלק מנימוקיו כתב: "עבירת ההריגה התפתחה בישראל במשך השנים לממדים כאלה שפרוסה היא כיום על מגוון עצום של מצבים. דומה שהגיעה העת להציב תמרור עצור, ואולי תמרור המחייב, ולא רק מתיר, עשייתו של סיבוב פרסה לעניין זה" ().
בשנת 2007 הוקמה על ידי שר המשפטים דאז דניאל פרידמן ועדה בראשות מרדכי קרמניצר לבחינת רפורמה במדרג עבירות ההמתה בחוק העונשין. הוועדה הגישה את מסקנותיה בשנת 2011 ושנה לאחר מכן הפיץ משרד המשפטים תזכיר חוק בנושא, אשר התבסס על מסקנות הוועדה. עם התפזרותה של הכנסת העשרים אושר בינואר 2019 תיקון 137 לחוק העונשין, אשר התבסס בחלקו על תזכיר החוק המקורי ושינה את מדרג עבירות ההמתה בזדון מן היסוד. כחלק מהרפורמה בוטלה עבירת ההריגה והוחלפה בארבע עבירות בדרגות חומרה שונות: הריגה שמתבצעת לאחר תכנון, בנסיבות טרור או בנסיבות מחמירות אחרות דינה מאסר עולם חובה, למעט במקרים מיוחדים. הריגה שנעשית בכוונה או תוך אדישות נחשבת כרצח (סעיף 300) והעונש המרבי עליה הוא מאסר עולם; הריגה בעקבות מצוקה נפשית או התעללות נחשבת כ"המתה בנסיבות של אחריות מופחתת" (סעיף 301ב) והעונש המרבי עליה הוא 20 או 15 שנות מאסר, בתלות בנסיבות; הריגה תוך קלות דעת נחשבת כ"המתה בקלות דעת" (סעיף 301ג) והעונש המרבי עליה הוא עד 12 שנות מאסר. הרפורמה נכנסה לתוקף ביוני 2019.

מחוץ להקשר המשפטי

מחוץ להקשר המשפטי, המונח הריגה מתייחס באופן כללי לגרימת מותו של יצור חי, לרבות בעלי חיים. עם זאת – חקיקה (שבצדה ענישה) קיימת בארצות מסוימות אף בנוגע להמתת חיות מסוימות, ובעיקר חיות מחמד. בישראל מתייחסים כיום בתי המשפט בחומרה לגרימת מוות לחיות בנסיבות שלא כדין. בשנת 1994 עבר חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), המגן על זכויות בעלי חיים, אולם מסייג ופוטר מהוראתו המתה במסגרת של ניסויים ולצורך מאכל. המינוח להריגת חיות כפרוצדורה רפואית הוא "הרדמה".
המועצה האירופית

היסטוריה

המועצה האירופית הראשונה התכנסה בחודשים פברואר ויולי 1961 (בפריז ובבון בהתאמה). כינוסי המועצה אלה, של מנהיגי הקהילה האירופית, היו בלתי רשמיים והחלו על רקע סלידתו של נשיא צרפת דאז, שרל דה גול, מן השליטה של הנציבות האירופית על תהליך איחוד אירופה. המועצה הראשונה בעלת השפעה נערכה בשנת 1969 לאחר סדרה של פגישות מועצה לא סדירות. בפגישת המועצה האירופית בשנת 1969 בעיר האג סוכם על קבלתה של בריטניה למדינות הקהילה האירופית וניכר בה תחילתו של שיתוף פעולה בין מדינות הקהילה בנושאי מדיניות חוץ ולא רק בנושאי כלכלה.
רק בשנת 1974 לבשו כינוסי המועצה האירופית כסות רשמית עת הונחה בפני המועצה בחודש דצמבר בפריז הצעה של נשיא צרפת דאז ואלרי ז'יסקר ד'אסטן. כינוס המועצה הרשמי הראשון נערך בעיר דבלין ב-10 במרץ 1975, כאשר אירלנד החזיקה בנשיאות מועצת האיחוד האירופי. לראשונה היה למועצה תפקיד מוגדר רשמית באמנת מאסטריכט, עת נכנסה לתקוף ב-1993. בהתחלה נתכנסה המועצה רק פעמיים בשנה, אך כיום היא נוהגת לקיים שישה מפגשים בממוצע בכל שנה. בנוסף לכנסים הרגילים השנתיים של המועצה, ישנן גם פגישות מזדמנות יוצאות דופן, כגון זו שהתכנסה ב-2001 כאשר המועצה האירופית התכנסה כדי לדון על תגובת האיחוד האירופי לפיגועי 11 בספטמבר.

סמכויות

למועצה האירופית אין כל סמכויות לחקיקה או לביצוע; תפקידו של מוסד זה הוא לדון בסוגיות המרכזיות המעסיקות את האיחוד ובהחלטות שלהן השפעה מרחיקת לכת על הגדרת המדיניות של האיחוד האירופי. בנוסף, המועצה האירופית מוגדרת כאחד הגופים בסמכותו לייעץ לגבי המשך תהליך האינטגרציה של האיחוד האירופי. כאמור הגוף איננו מוציא לפועל מדיניות בעצמו, אך בדיוני המועצה לעיתים מועברות הוראות והמלצות לפעילות למוסדות אחרים באיחוד האירופי.

חברים

המועצה מורכבת מראשי מדינות וממשלות של המדינות החברות באיחוד האירופי לצד נשיא הנציבות האירופית. הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ, כיום פדריקה מוגריני, משתתפת גם היא בישיבות. בראש ישיבות המועצה האירופית יושב נשיא המועצה האירופאית. עד שנת 2009 כיהן בתפקיד זה אחד מראשי המדינות החברות, למשך תקופת כהונה של שנתיים וחצי. החל מאותה השנה, בהתאם לקביעתה של אמנת ליסבון, נשיא המועצה נבחר אחת לשנתיים וחצי על ידי חברי המועצה, עם אפשרות של הארכת כהונה לקדנציה נוספת. החל מה-19 בנובמבר 2009, המועצה האירופית מינתה כנשיא ראשון את המדינאי הבלגי הרמן ואן רומפיי, ראש ממשלת בלגיה לשעבר.
לחם משנה

לֶחֶם מִשְׁנֶה ביהדות הוא חיוב לברך על שני כיכרות לחם או חלות בכל אחת מסעודות שבת או יום טוב. מקור השם "לחם משנה" הוא על פי האמור בפרשת המן שהוא גם מקור הדין: "וַיְהִי בַּיּוֹם הַשִּׁשִּׁי לָקְטוּ לֶחֶם מִשְׁנֶה שְׁנֵי הָעֹמֶר לָאֶחָד, וַיָּבֹאוּ כָּל נְשִׂיאֵי הָעֵדָה וַיַּגִּידוּ לְמֹשֶׁה." (שמות טז כב)

טעם הדין

בתלמוד למדו דין זה מהמסופר בתורה בפרשת שמות (טז, כב-כז) על ירידת המן בשעה שבני ישראל נדדו במדבר לאחר יציאת מצרים: בכל יום חול היה המן יורד בכמות המספיקה ליום אחד, אך ביום שישי ירדה מנה כפולה, גם בעבור יום השבת בו לא ירד המן. כזכר לעניין זה, תיקנו לברך בשבת על שתי חלות. מקור השם הוא מהפסוק: "וַיְהִי בַּיּוֹם הַשִּׁשִּׁי לָקְטוּ לֶחֶם מִשְׁנֶה שְׁנֵי הָעֹמֶר לָאֶחָד, וַיָּבֹאוּ כָּל נְשִׂיאֵי הָעֵדָה וַיַּגִּידוּ לְמֹשֶׁה." (שמות טז כב)
על פי המכילתא, דין זה תקף גם בסעודות יום טוב, היות שבדומה לשבת גם ביום טוב לא ירד המן, בעוד בערב יום טוב ירדה מנה כפולה.
גם נשים חייבות בלחם משנה, אף שזו מצוות עשה שהזמן גרמא, היות שנשים חייבות בכל דיני השבת כגברים.

דינים ומנהגים נוספים

לכתחילה יש להעדיף שהלחמים ל'לחם משנה' יהיו שלמים, אך כעדיפות שנייה ניתן לחבר חצאי לחם באופן כל שהוא (לדוגמה, באמצעות קיסם), או לברך על לחם פרוס סגור בשקית (או קפוא). בדיעבד כאשר אין בנמצא גם לחם פרוס וכדומה ניתן לקיים דין זה גם באמצעות שתי פרוסות.

בציעת החלות

מברכים על החלות את ברכת המוציא כשהם שלמות. נוהגים להחזיק את החלות ביד בשעת הברכה. בדרך כלל נהוג לבצוע רק אחת מהחלות, אך יש הנוהגים לבצוע את שתי החלות. יש הנוהגים (על פי הקבלה) לבצוע בסעודת ליל שבת את החלה התחתונה, ובסעודת יום השבת וכן בסעודות יום טוב את העליונה. מנהג נוסף הוא לברך על 12 חלות (מנהג על פי הקבלה).

טיבול במלח

אחרי הקידוש ונטילת הידיים מתבלים את הפת במעט מלח כדי שלא תהיה תפלה, וכן לזכר הקרבנות בבית המקדש בהם נאמר "על כל קורבנך תקריב מלח", ומחלקים לכל אחד מבני הבית מן הלחם. יש הנוהגים בתקופה שבין ראש השנה עד שמחת תורה לטבול הלחם בדבש במקום מלח, כסגולה לשנה מתוקה.
בית ספר יסודי

בית ספר יסודי במדינת ישראל הוא המוסד החינוכי השני, לאחר גן חובה, בו לומדים ילדים במסגרת חוק לימוד חובה.
בשנים הראשונות למדינה היה בית הספר היסודי בן שמונה כיתות – מכיתה א' עד כיתה ח' (וכונה "בית ספר עממי"), ואחריו בא בית הספר התיכון הארבע-שנתי, מכיתה ט' ועד י"ב. כיום, במרבית מוסדות מערכת החינוך, בית הספר היסודי הוא שש-שנתי (כיתות א'-ו'), ולאחריו חטיבת ביניים תלת-שנתית (ז' עד ט'), ולבסוף בית ספר תיכון תלת-שנתי (י' עד י"ב).
בכמה בתי ספר בארץ מאורגן החינוך ההתחלתי במסגרת של חטיבה צעירה, הכוללת גן חובה, כיתה א' וכיתה ב'.
בשנת הלימודים תשע"ג רשומים בחינוך היסודי בארץ 942,057 תלמידים – שינוי של 2.09% משנת תשע"ב.

זרמים בחינוך היסודי

לפני קום המדינה היו במערכת החינוך שלושה זרמים, מפלגתיים באופיים: הזרם "הכללי", זרם "המזרחי" (הדתי) ו"זרם העובדים" של מפלגת העבודה. לאחר קום המדינה המשיכו זרמים אלה להתקיים, וב-1949 נוסף להם הזרם של אגודת-ישראל. משנת 1953, עם חקיקת חוק החינוך הממלכתי, אוחדו שני הזרמים החילוניים, "הכללי" ו"זרם העובדים" לחינוך הממלכתי, ואילו הזרם הדתי נותר עצמאי ונקרא "חינוך ממלכתי דתי". בתי הספר של החרדים ושל אגודת ישראל נותרו מחוץ למסגרת הממלכתית.

מוכנות לבית הספר היסודי

כדי לעמוד בציפיות של החינוך המוקדם, על הילדים להפגין רמה נאותה של עוררות רגשית ומוטיבציונית, אשר תסייע ולא תפריע ליישום של תפקודים ניהוליים הנדרשים לצורך ביצוע של מטלות לימודיות.
לצורך כך, תהליך המוכנות מתחיל כבר בגן הילדים, עוד לפני הכניסה לבית הספר.
אחת הדרכים לתרגל את הקואורדינציה ותיאום עין-יד שעליהן מתבססת הכתיבה היא שימוש בספרי צביעה.
לואזה קומפר

חייו

מקום הולדתו המדויק אינו ידוע, אבל מסמכים מאותה תקופה משייכים אותו למשפחה מארטואה (בצרפת של ימינו) ומעלים סברה, שייתכן ונולד ברוזנות אינו (בבלגיה של ימינו). מקור אחד לפחות ממילאנו מציין, שקומפר תיאר את עצמו כמי שמוצאו באראס, גם היא בארטואה. הן התאריך והן מקום הלידה המשוער קרובים מאוד לאלה של ז'וסקן דה פרה; למעשה, האזור הסובב את הגבול הצרפתי-בלגי הנוכחי הוציא מתוכו במאה ה-15 וה-16 מספר גבוה להפתיע של מלחינים מעולים, שתהילתם השתרעה על אירופה כולה. במקרים רבים רואים מלחינים אלה כחברים באסכולה הפרנקו-פלמית, או האסכולה ההולנדית.
בשנת 1470 עבד קומפר כזמר בקאפלה של הדוכס גאליאצו מריה ספורצה במילאנו, בתקופה שמלחינים כמו יוהנס מרטיני וגאספאר ואן ורבקה שרו שם גם הם. מקהלת הקאפלה גדלה בראשית שנות ה-70' של המאה ה-15 לאחד מהרכבי הזמרה הגדולים והמפורסמים ביותר באירופה. אחרי רצח הדוכס בשנת 1476, נראה שקומפר "פוטר" מן הקאפלה וייתכן שחזר אז לצרפת. בזמן מן הזמנים במהלך עשר השנים הבאות החל לעבוד בחצר המלוכה הצרפתית, משם התלווה אל שארל השמיני בפלישה לאיטליה ב-1494 (לא ידוע באיזה תפקיד). הוא היה ברומא בתחילת 1495, בתקופה ששארל וצבאו כבשו את העיר. 
לאחר זאת כיהן בשורה של משרות כנסייתיות. בשנת 1498 שהה קומפר בקמבריי ומשנת 1500 עד 1504 בקירוב היה בדואיי; מינויו האחרון היה לכנסייה בסן קוונטין. במשך כל הזמן הזה היה כנראה בשירות חלקי של החצר הצרפתית, וראיה לכך חיבוריו הרבים לאירועים רשמיים וטקסיים. קומפר מת בסן קוונטין.

מחזורי מוטטים (מיסות חלופיות)

אלה הם מחזורי מוטטים, שכל מוטט מתוכם נועד לשירה במקום קטע מטקס המיסה. ברשימה מופיע המוטט לצד שם החלק הקבוע במיסה.
1. Ave Domine Jesu Christe (Missa de D.N.J.C). Ave Domine Jesu Christe (Introit); Ave Domine Jesu Christe (Gloria); Ave Domine Jesu Christe, (Credo); Ave Domine Jesu Christe (Offertory); Salve, salvator mundi (Sanctus); Adoramus te, Christe (Elevation); Parce, Domine (Agnus dei); Da pacem, Domine (Deo Gratias). 
2. Hodie nobis de virgine(Missa in Nativitate Deus Noster Jesu Christe). Hodie nobis de Virgine (Introit); Beata Dei Genetrix Maria (Gloria); Hodie nobis Christus natus est (Credo); Genuit puerpera Regem (Offertory); Verbum caro factum est (Sanctus); Memento, salutis auctor (Elevation); Quem vidistis, pastores (Agnus dei); O admirabile commercium (Deo Gratias).
3. Missa Galeazescha (Missa de Beata Maria Virgine); Ave virgo gloriosa (Introit); Ave, salus infirmorum (Gloria); Ave, decus Virginale (Credo); Ave, sponsa verbi summi (Offertorii); O Maria (Sanctus); Adoramus te, Christe (Elevation); Salve, mater salvatoris (Agnus dei); Virginis Mariae laudes (Deo Gratias).
אותימיוס

ביוגרפיה

אותימיוס נולד במליטיני שבארמניה לאם עקרה, שלאחר תפילה במקדש אחד המרטירים חוותה חזיון על הולדת בנה. לאחר שנולד העניקה לו את השם אותימיוס - בעברית "עודד". הוריו נפטרו בגיל צעיר, ומגיל צעיר התחנך במוסדות דת נוצריים. בגיל 18 הוא הפך לכומר והיה אחראי על מספר מנזרים. בגיל 29 הגיע לארץ ישראל, והצטרף ללאורה של פרן, אותה ייסד חריטון בקרבת עין פרת שבוואדי קלט. אותימיוס נחשב לבן הדור השני של נזירי המדבר.
לאחר חמש שנים ייסד יחד עם חברו תיאוקטיסטוס קוינוביון בנחל אוג (ואדי מוכליכ), ומכיוון שאותימיוס העדיף את ההתבודדות - הניח לחברו לקרוא למנזר על שמו - "תיאוקטיסטוס", וכן להיות אב המנזר.
הוא ייסד קפלה במצדה, וכן מנזר שיתופי באזור מדבר זיף.
את הלאורה הקרויה על שמו - "מנזר אותימיוס" (חאן אל-אחמר, כיום במרכז מישור אדומים, אזור התעשייה של מעלה אדומים) - ייסד בשנת 428 כלאורה. היא הפכה לקוינוביון רק מספר שנים לאחר מותו. הוא נקבר בקפלה שהוקמה לכבודו במרכז המתחם, ועל אף השינויים שחלו במנזר במהלך השנים שחלפו - הקפלה עדיין נמצאת במרכז המנזר.את המערה שקדמה למנזר אפשר למצוא היום מדרום לשדרה היורדת משכונת נופי סלע במעלה אדומים לכביש ירושלים-יריחו.
אותימיוס היה מנהיג דתי לנזירים ולנוצרים באזורים שבהם פעל, ופעל כמיסיונר לנצר פגנים ויהודים. הוא היה מעורב רבות בסכסוכים הראשונים של הנצרות על אחדות האל ותורת טבעו הדואלי של האל, והייתה לו השפעה אפילו על אודוקיה, אשתו של הקיסר תיאודוסיוס השני. כמנהיג דתי הוא קבע חלק גדול מן התקנות שבעל פה שהיו נהוגות במנזרים השונים, תקנות מחייבות שהועלו על הכתב שנים מאוחר יותר. בין היתר הנהיג את תענית 40 הימים, שבהם נהג לצאת אל המדבר להתבודדות ותפילה. רבים מתלמידיו הפכו לבעלי מעמד רם בממסד הכנסייתי של תקופתו. אחד מתלמידיו הבולטים ביותר היה סבאס. הוא היה נערץ כבר בחייו, ועולי רגל רבים באו אליו לקבל ברכה. לאחר מותו הפכה הקפלה שבה נקבר למקום פולחן, וניסים רבים נקשרו לקברו ולדמותו הנמוכה, כמעט גמדית. רבים טענו שדמותו התגלתה להם בחזיון לאחר ששהו בקרבת הקבר.
את הביוגרפיה שלו כתב קירילוס מסקיתופוליס, כשני דורות לאחר מותו. הכנסייה הכריזה עליו כקדוש ויומו הוא ה-20 בינואר.
ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני

חייו המוקדמים והכניסה לפוליטיקה

התאריך שבו ג'אסם נולד אינו ידוע וחסוי, כנראה עקב אי הפיתוח שהיה לפני הגעתו. אנו יודעים שג'אסם נולד ב-1825 בפוואירית', קטר. הוא היה בן בכור לאביו מוחמד בן ת'אני. הוא נכנס לפוליטיקה בגיל מאוד מוקדם וכשעבר עם אביו לאל בידא היה מוביל את כל חבריו אחריו וזה קרה רק בגיל 21.

מדיניות "קטר העצמאית"

כשהיה בסביבות גיל 25 בנה ג'אסם הצעיר מדיניות שתהפוך את קטר למדינה עצמאית ותמנע השתלטות עתידית של שתי המעצמות הגדולות של חצי האי ערב בימים ההם: האימפריה הבריטית שניצלה את שטחיה בהודו כדי לתקוף בחצי האי ערב ולכבוש שטחים, והאימפריה העות'מאנית החזקה שניצלה את היחלשותה של האימפריה הפורטוגזית באזור וכבשה שטחים רבים בעיקר באזור ים סוף והמפרץ הפרסי. היה מאוד קשה להנהיג את המדיניות הזו ובתקופת שלטון בנו מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני, העות'מאנים כבשו את האזור ות'אני לא התנגד ואהד את השלטון שנתן לקטר אוטונומיה.

מלחמת קטר-בחריין

ג'אסם התגייס לצבא קטר במלחמת קטר-בחריין שהייתה ב-1867 ונפל בשבי בחריין. הוא הובא לבחריין אך ברח מהכלא מהר מאוד ופגש משפחה בדואית קטרית שהביאה אותו לאבו דאבי, באבו דאבי רכש נשק בשביל קטר וב-1868 חזר לקטר להמשך המלחמה. לאחר חזרתו לקטר המושכות התהפכו ולקטר היה יתרון גדול מאוד על בחריין מה שגרם לניצחון קטרי מוחץ במלחמה.

הגעת העות'מאנים לקטר

באפריל 1871 מידהט פאשה העות'מאני שלח משלחת לקטר מטעם הממשלה העות'מאנית בבגדד למזרח חצי האי ערב. העות'מאנים שיגרו שליח לג'אסם הנושא את דגל האימפריה העות'מאנית. לאחר המשלחת המוזרה הזו קטר והאימפריה העות'מאנית חיממו יחסיהם בהמון תחומים למשל, בצבא... בחודש ינואר 1872 שתי המדינות התאחדו סופית אך ג'אסם הורד בדרגתו לשייח' והיה תת-המושל של מחוז מזרח חצי האי ערב שכלל את: בחריין, קטר, מזרח ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ומחוז מוסנדם שבעומאן. נקודת המפנה הגיעה כאשר ג'אסם עלה לשלטון. בתקופת שלטונו היה טוב בקטר ובעקבות הגעת התרבות העות'מאנית אליה היא התפתחה משמעותית. גם כוחות העצמאות של קטר הכירו בשלטון העות'מאני במדינתם וכולם תמכו בו מלבד שבטים מקומיים. לפתע יחסי האימפריה העות'מאנית וקטר קפאו, העות'מאנים סירבו לסייע לקטרים במגוון תחומים ובשנת 1885 נעשו ניסיונות רבים מצד הקטרים להוקיע את השלטון ולדכא אותו. ג'אסם הפך לדמות בולטת באופוזיציה של השלטון וניסה להוציא מקטר את ההשפעה העות'מאנית. בשנת 1892 היחסים הגיעו לשיא השפל וג'אסם התפטר מתפקידו כתת-המושל של המחוז והפסיק לשלם מיסים לנושים העות'מאנים.

מותו

ג'אסם מת ב-13 ביולי 1913 אחר הצהריים בלוסייל (שהייתה אז כפר קטן, 24 קילומטרים צפונית לדוחה) ושם נקבר.
איזופרופנול

הפקה

איזופרופנול מתקבל בתגובה של מים עם פרופן (CH₃-CH=CH₂) ישירות או באמצעות תגובה עם חומצה גופרתית. התגובה נותנת בעיקר 2-פרופנול ולא את הכהל הראשוני 1-פרופנול בהתאם לכלל מרקובניקוב הקובע כי בספיחה על קשר כפול יסופח המימן לפחמן המותמר פחות.

שימושים

2-פרופנול משמש בעיקר כנוזל ניקוי בשל יכולתו להמיס שמנים, רעילותו הנמוכה והתנדפותו המהירה. כך למשל הוא משמש לניקוי מכשירים אלקטרונים, עדשות לייזר ב-DVD, מסכי זכוכית ו-LCD. החומר הוא מרכיב עיקרי בתכשירים ביתיים לניקוי זגוגיות. משתמשים ב־2-פרופנול להסרת כתמים מבדים ומעץ.
פדים לחיטוי מכילים תמיסה של  60-70% 2-פרופנול במים ובריכוזים של 90-99% משמש החומר במקום פורמלדהיד לשימור דוגמאות ביולוגיות.
2-פרופנול משמש גם כתוסף לדלק. החומר גורם למים להתמוסס בבנזין ובכך מונע הפרדות של מים מהדלק וקפיאתם בצנרת.

בטיחות ורעילות

2-פרופנול כבד מהאוויר והוא דליק מאוד, יש לאחסנו הרחק ממקורות חום או להבה.
החומר מתחמצן בכבד לאצטון על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז. סימני הרעלה כוללים כאבי ראש, סחרחורת, דכוי מערכת העצבים המרכזית, בחילה, הקאה, ערפול הכרה ואבוד הכרה. יש לעבוד עם 2-פרופנול רק במקום מאוורר היטב ובכפפות. הרעלה אפשרית בבליעה, שאיפת אדים או ספיחה. 
2-פרופנול והמטבוליט שלו, אצטון הם מדכאי מערכת העצבים המרכזית. ללא טיפול, 15 גרם של החומר רעילים לאדם שמשקלו 70 ק"ג. החומר רעיל פחות ממתנול או אתילן גליקול.
קרלו אמדאו, דוכס נאמור

ביוגרפיה

קרלו אמדאו נולד ב-12 באפריל 1624 בפריז, לאנריקו הראשון, דוכס נאמור ולאן מלורן, בתם של שארל, דוכס אומלה ומארי מלורן. קרלו אמדאו שירת בצבא פלנדריה בשנת 1645, ובשנה שלאחר מכן פיקד על הפרשים הקלים במהלך המצור על קורטרייק. בשנת 1652 הוא נטל חלק בפרונד, ונלחם בבלנו ובפריז, שם נפצע במהלך הקרבות.
ב-11 ביולי 1643 הוא התחתן בלובר, עם אליזבת דה בורבון, בתם של סזאר, דוכס ונדום, בנו של אנרי הרביעי, מלך צרפת מהמאהבת שלו, גבריאל ד'אסטרה, ופרנסואז דה לורן, בתו של פיליפ עמנואל, דוכס מרקור.
קרלו אמדאו נהרג בדו-קרב עם גיסו פרנסואה דה ונדום, דוכס בופור ב-30 ביולי 1652, ואחיו אנריקו השני, דוכס נאמור ירש את תאריו ונחלותיו.
DAS

Direct-Attached Storage) DAS) הוא מונח המתייחס למערכת אחסון נתונים המחוברת ישירות לשרת או לתחנת עבודה, ללא תיווך של רשת נתונים. מונח זה משמש בעיקר להבחנה בין התקנים כאלו לבין SAN ו־NAS שבהם המחשב מחובר להתקן הנתונים דרך רשת.

תכונות

מערכת DAS הטיפוסית מורכבת מהתקני אחסון נתונים (למשל מספר כוננים קשיחים) המחוברים ישירות למחשב. בין שתי נקודות אלה אין התקן רשת (כמו רכזת, מתג או נתב), וזהו המאפיין העיקרי של DAS.
הפרוטוקולים העיקריים בהם משתמשים ב־DAS הם ATA, SATA, SCSI, SAS, ו-Fibre Channel.

תכונות אחסון משותפות ל־SAN ,DAS ו־NAS

רוב הפונקציות של מערכת אחסון מודרנית לא תלויות האם האחסון מחובר ישירות לשרתים (DAS), או באמצעות רשת (SAN ו־NAS).
ניתן לשתף התקן DAS בין מחשבים מרובים (ברמה הפיזית), רק אם הוא מספק יציאות רבות, המאפשרות גישה ישירה מקבילה ובדרך זו הוא יכול להיות שמיש עבור אשכולות. למעשה, רוב התקני אחסון של SAN או NAS ניתנים לשימוש בקלות כהתקני DAS - כל מה שצריך זה לנתק את היציאות שלהם מרשת הנתונים ולחבר אחת או יותר מהיציאות ישירות למחשב (עם חיבור ישיר בודד). אפשרות שונה לשיתוף מידע היא להשתמש במחשב אליו מחובר ההתקן בתור שרת קבצים ובכך לאפשר למחשבים מרוחקים לכתוב על ההתקן.
התקני DAS מתקדמים יותר, כמו אלו של SAN ו־NAS, יכולים להציע עיצוב עמיד לתקלות בתחומים רבים: יתירות בקר, יתירות קירור, ודפוסי אחסון יתירים המכונים RAID. חלק ממערכות DAS מספקות יכולת RAID פנימית בבקר מערך דיסקים המאפשר עיבוד בלתי תלוי בשרת ובכך מקטינים את העומס עליו. התקני DAS ללא תכונות כאלה (כלומר כאלו בהם השרתים עצמם אחראים על היתירות ותכונות מתקדמות אחרות) מכונים JBOD ‏ (Just a Bunch Of Disks).
התקן DAS יכול, כמו SAN או NAS, לאפשר הרחבת קיבולת האחסון, תוך שמירה על רוחב פס נתונים גבוה וקצב גישה גבוה ויש התקנים כאלו התומכים אף בהחלפה חמה (כלומר החלפה של דיסק שכשל בלי לכבות את המחשב או אף להוריד את התוכנה המשתמשת בדיסק).

חסרונות

טכנולוגית DAS יוצרת "איי מידע" וזאת בשל חוסר היכולת לשתף מידע או משאבים בשימוש עם שרתים אחרים. הן NAS והן SAN הן ארכיטקטורות המנסות לפתור את הבעיה הזאת, אולם הן מציגות כמה בעיות חדשות כמו העלות הראשונית הגבוהה, קושי בניהול, צורך במערכת אבטחה לוגית (ולא רק פיזית כמו ב־DAS) עבור הגישה לנתונים ומאבק על משאבים בין הלקוחות השונים.
סידוני גוסנס

חייה

סידוני גוסנס הייתה בת למשפחת המוזיקאים גוסנס, שהיגרה לאנגליה מבלגיה במאה ה-19. סבה, אז'ן גוסנס האב היה מלחין ומנצח. אביה, אז'ן גוסנס הבן היה מנצח. היא הופיעה לראשונה כמקצוענית בשנת 1921 והמשיכה לנגן במשך יותר מיובל שנים, עד פרישתה בשנת 1980.
אביה של סידוני עודד אותה לנגן בנבל. כשהצטרפה לתזמורת הסימפונית של לונדון בשנת 1921 הייתה האישה היחידה בקרב הנגנים. בשנת 1923 הייתה הנבלאית הראשונה שניגנה בשידור רדיו, ובהמשך, בשנת 1936, הייתה הראשונה להופיע בשידור טלוויזיה. היא הייתה חברה מייסדת של תזמורת רשות השידור הבריטית, בה ניגנה במשך חמישים שנה (1930 - 1980). הופעתה האחרונה הייתה בשנת 1991 בלילה האחרון של סדרת הפרומס, שם ליוותה את דיים גווינת' ג'ונס בשירת "הוורד האחרון של הקיץ".
סידוני גוסנס הייתה אחותם של המלחין והמנצח סר יוג'ין גוסנס, שחי שנים רבות באוסטרליה וכיהן כמנהל הקונסרבטוריום למוזיקה של סידני והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סידני, ושל האבובן לאון גוסנס.