google/wiki40b huggingface dataset:
איטוקו, קיסר יפן

קורות חיים

ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם איטוקו. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של איטוקו ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.
הקוג'יקי והניהון שוקי מציינים רק את שמו ואת ייחוסו. איטוקו היה בנו השני או השלישי של הקיסר אני, ואימו היתה, ככל הנראה נונאסוקו-נאקאצו-הימה. לא ידוע מדוע איטוקו עלה לשלטון במקום אחיו הבחורים. איטוקו נשא לאישה את הנסיכה פוטו-מה-ואקה (שנקראה גם הנסיכה איהיבי) ולזוג נולדו שני ילדים: מי-מא-צו-היקו-קאווה-שין (לימים קושו, קיסר יפן) ו-טאגישי היקו.
המשורר ג'י-ין מציין כי איטוקו מלך מארמון סאקאהיוו שבקארוּ (בפרובינציית יאמטו של ימינו).
מקום קברו של איטוקו אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר איטוקו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.
מנחם כץ

הרב מנחם כ"ץ-פרוסטיץ (בערך ה'תקנ"ה, 1795 - ט"ז באדר א' ה'תרנ"א, 1891) היה אב"ד צעהלים (דויטשקרויץ), שבשבע קהילות, מגדולי תלמידי החת"ם סופר.

ביוגרפיה

נולד בפרוסניץ (פרוסטיץ) שבמוראביה לרב אליעזר כ"ץ וואנפריד ולהינדל. היה צאצא של רבי שמשון ורטהיימר. בילדותו למד אצל דודו הרב משה כ"ץ וואנפריד שכיהן בפרוסניץ והיה ידוע כאיש תנועת ההשכלה. בבחרותו נסע לישיבת פרשבורג ללמוד אצל החת"ם סופר, והפך לאחד מתלמידיו המובהקים. הוא מוזכר מספר פעמים בספרי רבו. תקופה מסוימת אף היה משמשו. בשל דבקותו ברבו סירב לשמוע הצעות שידוכים מחוץ לפרשבורג, ונישא להינדל, בתו של הרב ישכר בר פרנק, מנכבדי הקהילה. אף לאחר חתונתו המשיך ללמוד אצל רבו כאחד הבחורים והיה נכנס לכל השיעורים של החתם סופר, ורק בסוף היום היה מתחיל ללמוד את סדריו האישיים עד 2 בלילה. נכדו הרב ישכר שלמה טייכטל העיד שלמרות רתיעתו של החתם סופר מעיסוק פומבי בקבלה, היה לומד אותה עם סבו. לאחר מספר שנים התאלמן מאשתו הינדל ונשא לאישה את אחותה ברכה. הוא סירב להצעות רבנות עקב רצונו להישאר בקרבת רבו, אך לאחר שהסתיימו שבע שנות ה"קעסט", בסביבות שנת ה'תקצ"ד (1834) הסכים לקבל את רבנות רגינדורף הסמוכה לפרשבורג. הוא החל לכהן בה עוד לפני שקיבל מרבו היתר הוראה.
לאחר פטירת החת"ס מונה לאב"ד צעהלים, שם כיהן למעלה מיובל עד מותו. בתפקידו זה פעל לחיזוק ערכי הדת, ובד בבד יעץ ועזר ליהודים בחייהם הפרטיים. יהודי הקהילה האמינו בו שהוא בעל מופת וסיפורי מופת רבים השתמרו בין תלמידיו ובני הקהילה. כמו כן הקים ישיבה בעיר, בראשה העמיד את חתנו הרב דוד פרידמן, לימים ממלא מקומו ברבנות.
בשנת תרכ"ד השתתף בישיבה בנירג'האזה נגד הקמת הסמינר לרבנים, יוזמתם של הנאולוגים והרב עזריאל הילדסהיימר. הוא היה חבר במשלחת שבעת רבנים שהתקבלה לראיון בווינה, אצל הקיסר פרנץ יוזף, והביאה לביטול התוכנית. במהלך הקמת הקהילות החרדיות בהונגריה, השתתף באספה האורתודוקסית בפשט, ביולי 1870 (אב תר"ל). 
נפטר באדר א' תרנ"א. בלוויתו הספידוהו בנו רבי משה, חתניו הרב פרידמן והרב פלנר, הרב דוד אולמן רבה של לקנבך, הרב שלום קוטנא רבה של אייזנשטט, הרב שמחה בונם ארנפלד רבה של מטרסדורף, הרב מנחם גרינוולד רבה של שופרון, הרב וואלף כהנא רבה של טשורנא והרב קופל רייך רבה של בודפשט.
מתלמידיו היו רבי משה גרינוולד רבה של חוסט והרב אהרן חיים שיק (בנו של מהר"ם שיק). ספר חידושיו יצא לאור רק בשנת ה'תש"ן (1990).

צאצאיו

הותיר אחריו חמישה בנים ושתי בנות:
הרב שמואל מאיר תלמיד הכתב סופר ומחבר ספר "שם משמואל" על הש"ס; יוסף; הרב גרשון; הרב משה שכיהן בבחרותו כדיין, מגיד מישרים ורב בצעהלים, ווינה, מגנדורף, טוקאי ובסוף ימיו כרב בנייטרא; הרב מרדכי; הינדל, אשת הרב שמעון סגל שפיצר דיין בצעהלים ובנישואיה השניים אשת הרב דוד פרידמן ממלא מקום חותנו; רבקה אשת הרב שמעון חיים סגל-פלנר, דיין בצעהלים ובהמשך רב בבעלעד.
נכדו הרב אברהם אהרן כץ, בן בנו הרב משה, מילא את מקום אביו ברבנות בנייטרא. נכדים נוספים היו הרב שלמה פרידמן רבה של באדען, הרב מרדכי רוטנברג רבה של אנטוורפן (חתן חתנו הרב דוד פרידמן) ונחמה, אשת הרב ישכר שלמה טייכטל.
נינו, הרב אליהו כץ, היה רב העיר באר שבע.
ולנטינה שבצ'נקו

ביוגרפיה

שבצ'נקו נולדה בבישקק בירת קירגיזסטן. היא החלה להתאמן באמנויות לחימה בגיל חמש עם המאמן פבל פדוטוב (Pavel Fedotov), איתו המשיכה להתאמן לאורך כל הקריירה שלה. לדבריה, אמנויות הלחימה הן מסורת משפחתית. אמה, אלנה, היא נשיאת הפדרציה לאיגרוף תאילנדי בקירגיזסטן ואמנית לחימה המחזיקה בחגורה שחורה, דאן 3 , בטקוואנדו. ולנטינה ואחותה הגדולה, אנטונינה, הלכו בדרכה של אימן. אנטונינה הייתה שלוש פעמים אלופת העולם באיגרוף תאילנדי של ה-IFMA  וכן אלופת העולם בקיקבוקס של ליגת K-1. 
בילדותה, למדה שבצ'נקו ריקודי בטן, ריקודי עם רוסיים, קירגיזסטנים וצועניים, והיא אוהבת במיוחד לרקוד את ריקוד ה-lizginka (ריקוד מלחמה  מדרום רוסיה אותו רוקדים, לפי המסורת, לוחמים לפני יציאתם לקרב). שבצ'נקו למדה קולנוע באוניברסיטה בקזחסטן, ומתכננת לאחר פרישתה לעסוק בבימוי סרטים העוסקים בעולם אמנויות הלחימה. בנוסף, שבצ'נקו מתחרה גם בתחרויות ירי במסגרת IPSC  ו-‏IDPA .

קריירה

שבצ'נקו למדה תחילה טקוואנדו ולאחר מכן החלה להתאמן גם באיגרוף תאילנדי, בקיקבוקס, בסומו, בהיאבקות, בג'ודו ובולה טודו . בתחילת דרכה, התגוררה עם משפחתה בסוצ'י שברוסייה והתאמנה רבות בתאילנד. היא התחרתה באיגרוף תאילנדי ביון, בהולנד, בקוריאה, בתאילנד בסין בצרפת ובאיטליה. בגיל 12 התמודדה בקזחסטן כלוחמת קיקבוקס מול לוחמת בת 22 וניצחה אותה בנוק-אאוט. לאחר קרב זה, המאמן שלה החליט לכנות אותה 'קליע' על שום הזריזות והדיוק שלה. בשנת 2003, החלה את קריירת ה-MMA המקצוענית שלה עם ניצחון ראשון בקירגיסטן. באותה השנה, זכתה בתואר העולמי ב-MMA של ה-WKF ‏ (World Kickboxing Federation) בסאול, שבקוריאה הדרומית. ניסיון שוד שחוותה ברוסיה דחף אותה לעבור לגור במדינה אחרת. בשנת 2007, נסעה לפרו עם אחותה ועם המאמן שלה על מנת להשתתף בסמינרים ולהתחרות בטורנירים. שבצ'נקו התרשמה עמוקות ממדינה זו ובשנת 2008 החליטה להתגורר בה וקיבלה בה אזרחות. שבצ'נקו נוהגת לעלות לזירה עם שני דגלי לאום: האחד של קירגיסטן והשני של פרו. במהלך הקריירה שלה זכתה בתארים 'מאסטר של הספורט'  באיגרוף ו'מאסטר של הספורט' בג'ודו, וכן זכתה ב-17 תוארי אליפות עולם.
ב-19 בדצמבר 2015, שבצ'נקו נלחמה לראשונה במסגרת ה-UFC. היא מתאמנת ביוסטון שבארצות הברית, בפרו ובתאילנד. 
מאזן התוצאות שלה באיגרוף תאילנדי ובקיקבוקס עומד על 60 ניצחונות והפסד אחד, וב-MMA עומד על 18 ניצחונות ו-3 הפסדים.
אלכסנדרה אלבקיאן

ביוגרפיה

אלכסנדרה אלבקיאן נולדה באלמטי, קזחסטן ב-6 בנובמבר 1988. היא ממוצא ארמני, סלאבי ואסייתי. אלבקיאן למדה באוניברסיטה באסטנה, שם פיתחה את כישוריה כהאקרית. ב-2009 סיימה את תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטה הקזחית הלאומית הטכנית סטבאייב , בהתמחות בתחום אבטחת מידע. במשך שנה עבדה באבטחת מחשבים במוסקבה, וב-2010 עברה לפרייבורג בגרמניה לעבוד בפרויקט ממשק מוח-מחשב, והחלה להתעניין בטרנס הומניזם. היא עשתה התמחות קצרה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה בארצות הברית, שם למדה מדעי המוח ותודעה.

 Sci-Hub

אלבקיאן הקימה את אתר Sci-Hub כשחזרה לקזחסטן ב-2011, בתגובה לעלות הגבוהה של מאמרים מדעיים באתרים של הוצאות מדעיות באינטרנט. Sci-Hub הוא מאגר מידע מקוון הכולל בעיקר מאמרים מדעיים הנגישים לקורא ללא עלות. נכון לפברואר 2018, באתר 64 מיליון מאמרים אקדמיים.
כתב העת Science הגדיר את האתר כ"מעשה אלטרואיסטי מעורר השראה או יוזמה פלילית עצומה, תלוי את מי שואלים". ב־2015, ההוצאה לאור אלסביר תבעה את אלבקיאן בעקבות הפרת זכויות יוצרים על סך 15 מיליון דולר בארצות הברית ומאז היא חייה במסתור בשל החשש להסגרתה. אלבקיאן לא הגיעה לבית המשפט בניו יורק אולם שלחה מכתב בו היא מסבירה מדוע הקימה את Sci-Hub. היא כתבה שבזמן לימודיה באוניברסיטה בקזחסטן, הדרך היחידה שהייתה לה לגישה למאמרים מדעיים הייתה על ידי תשלום של 32 דולרים למאמר. לאחר שגילתה שאנשי אקדמיה מעבירים בניהם עותקים של מאמרים באמצעות האינטרנט משום אינם יכולים לרכוש אותם, היא הקימה את האתר כדי לפשט את התהליך.
אלבקיאן תומכת בתנועת חופש המידע וטוענת כי המשימה של Sci-Hub עולה בקנה אחד עם עקרונות התנועה ומאפשרים לאזרחים נגישות למידע וידע. 
ב-2017 חוקרי חרקים רוסים ומקסיקנים גילו זן חדש של צרעות טורפות וקראו אותו על שמה של אלבקיאן (Idiogramma elbakyanae). היא נפגעה מבחירת השם וכתבה "אם מנתחים את מצב הפרסומים המדעיים, הטפילים האמיתיים הם המוציאים לאור המדעיים, ו-Sci-Hub, לעומת זאת, נלחם על גישה שווה למידע מדעי". בעקבות אירוע זה (וככל כנראה גם לאור יחסים מתוחים עם הקהילה המדעית ברוסיה), אלבקיאן חסמה את הגישה ל-Sci-Hub למשתמשים מרוסיה. לאחר זמן מה, החסימה הוסרה וגולשים מרוסיה יכלו להמשיך לקרוא מאמרים ב-Sci-Hub. אלבקיאן הסבירה בראיון, כי תומכים רבים יצרו איתה קשר ושכנעו אותה: "מי שתקף אותי באינטרנט לא יכול להיחשב כבעל הדעה של הקהילה המדעית".
אליעזר ליפמן פרינץ

ביוגרפיה

אליעזר ליפמן פרינץ נולד בט"ו באדר תקצ"ה (16 במרץ 1835) לרבי רפאל ומעהרלא בארנהם שבהולנד. הוא למד אצל חכמי עירו רבי יואל פרנקפורט ובנו רבי נפתלי. חלק מזמנו הקדיש לסייע לאביו ולסבו אברהם אליעזר במסחר בשטיחים ובדים.
בי"ז בתשרי תרי"ז (16 באוקטובר 1856) נישא להנרייטה יעקבזון להם נולדו שמונה ילדים.
בשנת תרל"ו (1876) עבר עם משפחתו לגור באמשטרדם, שם נבחר לכהן בראשות חברת "פקידים ואמרכלים" שפעלה למען היישוב היהודי בארץ ישראל. בשבתו באמשטרדם שימש כמוהל. ברשותו עמדה ספרייה בת אלפי ספרים.
לאחר שנפטרה אשתו עבר לגור בפרנקפורט דמיין, שם נישא שנית לשרה לאב. להם נולדו שלש בנות ובן אחד. שם הוא הקים ארגון "חבורת מוהלים". לאחר שנפטרה אשתו השנייה בפרנקפורט דמיין נישא בשלישית ליעני עפשטין.
רא"ל סייע למדפיסי הש"ס דפוס וילנא, וב"אחרית דבר" שבסוף התלמוד בבלי נכתב לו הבעת תודה "לכבוד הרה"ג השוע הנדיב מוהר"ר אליעזר ליפמן פרינס מאמשטרדם".
נפטר בי"ג בחשון תרע"ו (21 באוקטובר 1915) בפרנקפורט דמיין, ונקבר במיידרברג (Muiderberg) שבאמסטרדם.
נינו היה פרופ' מרדכי ברויאר.
לאחר פטירתו העלה נכדו ר' משולם אליעזר פרינץ מלונדון את ספריתו, שכללה כ-8000 כותרים בהם כרכים נדירים ועתיקים, לירושלים לבית המדרש למורים מזרחי שברחוב הלל.

עבודתו הספרותית

בשנת תר"ס הדפיס בברלין את ספר תשלום אבודרהם על פי כתב יד עם הגהות והערות שכתב.
בשנת תר"ע הדפיס בפרנקפורט את הספר סדר ברכות של רבי יחיאל מוראפטשיק.
קונטרס דמשק אליעזר, בתוך סידור "אוצר התפילות", נדפס לראשונה בוילנא תרע"ה.
רא"ל עסק רבות בכתיבת חידושים והגהות. הגהותיו למסכת חולין נדפסו בתלמוד בבלי דפוס וילנא (סמוך לפירוש המשניות להרמב"ם).
את חידושיו פרסם בעברית גרמנית והולנדית, בין היתר בכתבי העת התורניים תל תלפיות, כנסת חכמי ישראל, יגדיל תורה, וילקט יוסף, דער איזראעליט, Israelietische Letterbode, Weekblad voor Israelietische Huisgezinnen.
השלים את פירוש מאיר נתיב שכתב מחותנו רבי מאיר להמן למסכת אבות (פרקים ה-ו), שנפטר באמצע העבודה.
כתב גם הערות לפירוש הרמב"ן לתורה ולסידור עבודת ישראל.
הגהותיו ומאמריו הודפסו תחת השם "פרנס לדורות – הגהות ומאמרות".
זרם הקרח ראטפורד

גאוגרפיה

זרם הקרח זורם בתוך בקע טקטוני בין הרי אלזוורת' לרמת פלצ'ר. זרם הקרח מגיע לעומק של 2,000 מטרים מתחת לפני הים, היינו בין תחתית זרם הקרח לבין פסגת הרי אלזוורת' קיים הפרש גבהים של 7 קילומטרים. במוצא זרם הקרח בקצהו העליון (היבשתי) עוביו של זרם הקרח 3,100 מטרים, והוא פוחת ומגיע לגובה של 2,300 מטרים בשפך הזרם. מהירות זרימת הקרח היא 400 מטרים בשנה.

מקור השם

שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
זרם הקרח נקרא על שם הגאולוג רוברט הוקסי ראטפורד (Robert Hoxie Rutford), מאוניברסיטת מינסוטה שבארצות הברית, שהשתתף במספר משלחות חקר באנטארקטיקה, ובין היתר עמד בראש משלחת החקר של אוניברסיטת מינסוטה להרי אלזוורת' (בין השנים 1963–1964) ושימש כמנהל מחלקת המחקר האנטארקטי של קרן המדע הלאומית של ארצות הברית (Division of Polar Programs, National Science Foundation) בין השנים 1975-1977.

לקריאה נוספת

• Edward C. King, Flow dynamics of the Rutford Ice Stream ice-drainage basin, West Antarctica, from radar stratigraphy, Annals of Glaciology 50(51) 2009
• G.H. GUDMUNDSSON, A. JENKINS, Ice-ﬂow velocities on Rutford Ice Stream, West Antarctica, are stable over decadal timescales, Journal of Glaciology, Vol. 55, No. 190, 2009, PP 339-344
• Edward C. King, Hamish D. Pritchard, and Andrew M. Smith, Subglacial landforms beneath Rutford Ice Stream, Antarctica: detailed bed topography from ice-penetrating radar, Earth Syst. Sci. Data, 8, 151–158, 2016, doi:10.5194/essd-8-151-2016, PP 151-158
• John WOODWARD, Edward C. King, Hamish D. Pritchard, and Andrew M. Smith, Radar surveys of the Rutford Ice Stream onset zone, West Antarctica: indications of flow (in)stability?, Annals of Glaciology 50(51) 2009, PP 57-62
פרנסואה אוזון

ביוגרפיה

פרנסואה אוזון למד בימוי בבית הספר לבמאים "לה פמיס" שבצרפת, ובמהלך לימודיו יצר כמה סרטים קצרים שכבר אז הציגו את סגנונו הייחודי. סרטו הראשון שנעשה באופן מלא היה "סיטקום" (1998) אשר התקבל באהדה הן על ידי המבקרים והן על ידי הקהל, ואף היה מועמד לפרס בפסטיבל הסרטים בסטוקהולם. סרטו השני, "מאהבים קרימינלים", זכה ב-1999 בפסטיבל הסרטים בספרד בפרס התסריט הטוב ביותר. סרטו "טיפות על אבנים לוהטות", עיבוד קולנועי למחזה של ריינר ורנר פסבינדר, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. ב-2003 זכה בפרס לומייר לבמאי הטוב ביותר על הסרט 8 נשים.

נושאים ודמויות להט"ב

פרנסואה אוזון הוא הומוסקסואל ולעיתים קרובות מופיעות בסרטיו דמויות ועלילה הנוגעת לעולם הלהט"ב. העיסוק הנרחב בנושא זה הפך להיות אחד מסימני ההיכר של אוזון כבמאי.
התוכנית החד-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן

תוכנית הלימודים

משך התוכנית 4 שנים. התלמידים בתוכנית נדרשים ללמוד תוכנית לימודים רגילה לתואר ראשון. אולם מאפשרים לתלמידים לסיים את התואר הראשון בזמן קצר יותר מן המקובל ולהמשיך לתואר מתקדם. כמו כן התלמידים בתוכנית יכולים להירשם לכל קורס מכל פקולטה ללא תנאי קדם. התוכנית מעודדת את התלמידים להשתלב במחקר בתחום לימודיהם בעזרתו של מנחה אישי הנמנה עם אנשי הסגל האקדמי של האוניברסיטה.

קבלה לתוכנית

לתוכנית החד תחומית מתקבלים מדי שנה עשרת הנרשמים לאוניברסיטה בעלי הסכם הגבוה ביותר (שקלול של פסיכומטרי עם ממוצע תעודת בגרות).
הסטודנטים שמתקבלים לתוכנית פטורים מתשלום שכר לימוד ולעיתים מקבלים מלגת קיום.

בוגרי התוכנית

עם בוגרי התוכנית נמנים המדענים אהוד גזית, רונן פרי, ליאור רוקח וערן בוכבינדר.
מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי

עלילה

ליאה, לוק וחבריהם מנסים לחלץ את האן סולו משביו של ג'אבה ההאט אך נלכדים בעצמם. ג'אבה מתכנן לתתם למאכל למפלצת החולות סקארלק, אך ברגע האחרון מצליחה החבורה להביס את הפושע ולהרגו. בינתיים, בונה הקיסר פלפטין כוכב מוות חדש, נורא מקודמו, סמוך לכוכב אנדור. הוא ודארת' ויידר מחליטים לנסות להעביר את לוק לצדם. 
המורדים מחליטים להרוס את תחנת החלל בטרם תושלם. לוק וחבריו יוצאים להרוס את מחולל שדה הכוח המגן על כוכב המוות. הם נתקלים באִיווֹקים, גזע מקומי של גמדים דמויי דובים, ומגייסים אותם לעזרתם. לוק מסגיר את עצמו לוויידר, מחשש שזה יאתר אותו באמצעות "הכוח" וימנע את הפשיטה, והלה לוקח אותו לפגוש את הקיסר. האן וליאה פושטים על המחולל, אך נקלעים למארב: בקרב המתפתח, נחלצים האיווקים לעזרתם ומחולל השדה נהרס. צי המורדים תוקף את כוכב המוות והורס אותו.
הקיסר וויידר מתעמתים עם לוק ומנסים לפתות אותו אל הצד האפל של הכוח אך לוק מסרב. ויידר מתחיל להילחם בו בדו-קרב חרבות אור במטרה לעורר את רגש הזעם בלוק. לבסוף הוא מצליח ולוק תוקף את ויידר בחמת זעם וכורת את ידו הימנית. לוק מסרב להרוג את ויידר (אביו של לוק) למרות הפצרותיו של פלפטין. פלפטין יורה על לוק ברקי כוח אפלים ומתכוון להרוג אותו, אך ויידר לא מסוגל לעמוד בכך. הוא תופס את הקיסר פלפטין משליך אותו אל פיר סמוך המוביל לכור גרעיני ובכך הורג אותו, תוך כדי שהוא נפצע אנושות בעצמו. בעודו גוסס, הוא אומר ללוק סקייווקר כי הוא צדק כשאמר שעוד נותר בו טוב. לוק לוקח את גופת אביו ונמלט לפני שכוכב המוות מתפוצץ. 
על הכוכב חוגגים המורדים את ניצחונם הסופי על הקיסרות. לוק שורף את גופת אביו, ורואה את רוחותיהם של יודה, אובי ואן קנובי ואנאקין סקייווקר מחייכות אליו.

ביקורת ותגובות לסרט

במבט לאחור, הסרט "שובו של הג'דיי" (פרק 6) נחשב בעיני מבקרים ומעריצי מלחמת הכוכבים לסרט החלש ביותר בטרילוגיה המקורית. לדוגמה: בדירוג IMDb של 250 הסרטים הטובים ביותר, הסרט מופיע במקום ה־103 בעוד קודמיו תופסים את המקומות 13 (פרק 4) ו־10 (פרק 5).
סצנות הפעולה והקרבות בסרט התקבלו בהתלהבות, בעיקר קרב אופנועי-האוויר (speeder) בג'ונגל של אנדור והקרבות בחלל בין הצי הקיסרי למורדים. גם הסצנה בחדר הכס של הקיסר, שבה לוק מתעמת עם דארת' ויידר, זכתה לביקורות טובות ונחשבת בידי המעריצים לשיא הרגשי של הסרט, ואולי אף כל הטרילוגיה.
לעומת זאת, בזמנו (1983) הסרט זכה לבקורות טובות: המבקר רוג'ר אגברט למשל נתן לו ציון של 4 כוכבים מתוך 4 וכמו כן הוא הופיע בדף השער של כתב העת TIME.
משה פיש

משה פיש (נולד ב-1961 ברחובות) הוא זמר בריטון ישראלי.

ביוגרפיה

משה פיש החל לנגן בפסנתר ובעוגב בגיל 7 והמשיך בלימודי קומפוזיציה אצל רון קולטון. בשנת 1983 התחיל ללמוד באקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים, במחלקה הווקאלית.
הרפרטואר של פיש מקיף מוזיקה מתקופת הבארוק ועד ימינו. הוא הופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית חיפה, עם מקהלת רינת, עם תזמורת קאמרטה של רחובות (כיום הקאמרטה הישראלית ירושלים) ועם מקהלת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. משה פיש השתתף בהפקות האופרה הישראלית החדשה, באופרות של פרוקופייב, ריכרד שטראוס ופוצ'יני. הוא הופיע בפסטיבל האופרה של סבונלינה, פינלנד ולקח חלק בסדנאות, במפגשי מוזיקה בינלאומיים ובכיתות אמן לשירה.
יחסי אבחזיה–טורקיה

היחסים כיום

ב-22 בספטמבר 1996 הודיעה טורקיה כי אזרחי אבחזיה לא יוכלו עוד לבקר בטורקיה עם דרכונים של אזרחי ברית המועצות. במקום זאת, מומלץ להשיג דרכונים גרוזיניים.
ביולי 2009 הצהיר סרגיי שמבה, שר החוץ של אבחזיה, כי ממשלת אבחזיה מקיימת קשרים בלתי פורמליים עם ממשלת טורקיה. היה משא ומתן על חידוש התקשורת האווירית והימית בין שתי המדינות.
בגלל אי הנכונות של טורקיה לקלקל את היחסים עם גאורגיה, שותפה המסחרי האסטרטגי והחשוב שלה בקווקז, טורקיה תומכת באמברגו הסחר נגד אבחזיה.
כמה אוניות טורקיות שהפנו לאזור אבחזיה נעצרו על ידי כוחות הימים הגאורגיים במים הבינלאומיים בקשר עם המצור הימי שהודיעו לה הבדלנים.
קירה (כפר)

היסטוריה

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בקירה אוכלוסייה של 87 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-102 נפש, אשר התגוררו ב-28 בתים. 
בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 140 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 2,249 דונם, שמתוכם הוקצו 475 למטעים ואדמות השקיה, 1,145 לגידולי דגנים, ואילו 14 דונם סווגו כשטח בנוי. 
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר קירה משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של קירה הייתה 259 נפש. 
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, קירה עברה לשליטה ישראלית. 97.6% מקרקעות הכפר מוגדרות כשטח B, ואילו 2.4% הנותרים הם שטח C. גדר ההפרדה שהוקמה סביב אריאל, חוצצת בין קירה לסלפית, ומצריכה עיקוף המאריך את הדרך בכ-20 ק"מ.
לורנס קולברג

ביוגרפיה

קולברג נולד בעיירה ברונקסוויל במדינת ניו יורק, לאבא יהודי - גרמני, ולאמא נוצרית - גרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה, סייע להעפלה לארץ ישראל, כאשר שימש כעוזר מהנדס באוניית משא שהבריחה מעפילים לחופי הארץ. הוא חזר בהמשך לביקור בישראל ב-1969, במסגרת מחקרו אודות המוסריות של צעירים ביישובים שיתופיים.
קולברג היה סטודנט מצטיין באוניברסיטת שיקגו, וסיים תואר ראשון בתוך שנה אחת, ב-1948. ב-1958 קיבל את תואר הדוקטור. תחילה לימד פסיכולוגיה כעוזר הוראה בשנים 1956-1961 באוניברסיטת ייל. ב-1960 נישא ללוסי סטיגברג; לזוג היו שני בנים.
ב-1962 עברה המשפחה לאוניברסיטת שיקגו, שם הרצה קולברג בפסיכולוגיה התפתחותית. ב-1967 עבר לאוניברסיטת הרווארד, שם הרצה עד 1977 בתחום החינוך והפסיכולוגיה החברתית. 
קולברג החל להתעניין בהתפתחות מוסרית במהלך לימודיו לתואר דוקטור. הוא התרשם מתאוריית ההתפתחות המוסרית של ז'אן פיאז'ה, ובעבודת הדוקטורט שלו הרחיב את שלושת שלבי ההתפתחות של פיאז'ה לשישה, לאחר מחקר בו ראיין 72 ילדים אודות דילמה מוסרית שהציג בפניהם וניתח את סוגי החשיבה המוסרית שאפיינו אותם בכל גיל. תאוריה זו הביאה לו פרסום רב, אך גם ביקורת רבה בקרב החוקרים.
ב-1971 עבד קולברג בבליז, שם חלה במחלה שליוותה אותו ב-16 השנים הבאות עם תסמינים של כאב כרוני, שהשפיעו עליו פיזית ונפשית ותרמו לדיכאון שחווה לאורך שנותיו האחרונות. הוא המשיך לחקור ולפתח את התאוריות שלו ולפרסם ספרים ומאמרים. ב-1974 יזם הקמת מספר בתי ספר פנימיים בתוך מוסדות שונים בארצות הברית (בהם בית כלא לנשים בקונטיקט ובמסגרת תוכנית למניעת נשירה מבתי ספר בברונקס בניו יורק, וכן בבית ספר תיכון אחד בצרפת), בהם יכלו החניכים לדון בדילמות מוסריות שונות. עם זאת, התוכניות לא החזיקו מעמד לאחר מותו.
ב-19 בינואר 1987, במהלך חופשה מבית החולים במסצ'וסטס שבו היה מטופל, התאבד קולברג באמצעות טביעה במימי האוקיינוס האטלנטי.
מובי

ביוגרפיה

ריצ'רד מלוויל הול נולד בשכונת הארלם שבעיר ניו יורק לאליזבת מקברייד, מזכירה רפואית, ולג'יימס פרדריק הול, פרופסור לכימיה, אשר מת כאשר ריצ'רד היה בן שנתיים.
אימו גידלה אותו בדריאן שבקונטיקט.
בגיל 19 ריצ'רד החל להיות טבעוני.
שמו האמצעי מלוויל וכינויו "מובי" ניתנו לו על ידי הוריו בגלל קשרי השארות שלו לסופר הרמן מלוויל שחיבר את הרומן "מובי דיק".

קריירה מוזיקלית

מובי התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בלהקת פאנק בשם "Vatican Commandos", אבל ב-1989 החליט לזנוח את הפאנק ולעבור ליצור מוזיקה אלקטרונית.
בשנת 1993 הוציא מובי את הדיסק הראשון שלו, "(The Story So Far (aka Moby", שבו היה שיר בשם "Go" שיצא כסינגל והפך ללהיט בדיסקוטקים והגיע למקומות גבוהים במצעדים בריטיים.
הפריצה של מובי קרתה ב-1999, כשהוציא את הדיסק Play. דיסק זה היה הדיסק הראשון בהיסטוריה שכל אחד משיריו הושמע בפרסומת. מאפיין בולט ב-Play הוא שבחלק גדול מהשירים עשה מובי שימוש בדגימות משירי בלוז ישנים.
בשנת 2001 השמיע ביקורת כלפי המוזיקה של אמינם, ובה טען שהיא מלאה במסרים הומופוביים ושל שנאת נשים. אמינם, בתגובה, כתב בשיר "Without Me" שמובי הוא הומו ושאיש לא מאזין למוזיקת טכנו.
במשך זמן קצר ב-2002 הגיש תוכנית טלוויזיה שעסקה במוזיקה אלקטרונית. באותה שנה הוציא את דיסק הטכנו "18", שבו היו 18 שירים. הסינגל הבולט מדיסק זה הוא "We Are All Made Of Stars", שיר שמובי סיפר שכתב בעקבות פיגועי 11 בספטמבר שהתרחשו ביום הולדתו.
ב-2005 הוציא את האלבום, "Hotel". האלבום זכה למעמד זהב ופלטינה במעל ל20 מדינות. מהאלבום יצאו שירים פופולרים כמו "Lift Me Up" ,"Slipping Away", "Raining Again, "Spiders וכמובן הקאבר השקט ל"Temptation" של להקת ניו אורדר (New Order).
בין השנים 2006 ל-2007 עסק ביצירת פסקולים לסרטים, ואף בעצמו שיחק תפקיד קצר בסרט בשם "Pittsburgh" בכיכובם של ג'ף גולדבלום ואיליאנה דאגלס. בשנת 2008 הוציא את האלבום Last Night, אלבום דאנס אלקטרוני המושפע בעיקר מחיי הלילה בשכונתו של מובי בניו יורק. בשנת 2009 הוציא את האלבום Wait for Me, אלבום מאוד שקט ומלודי בניגוד לקודמיו, האלבום הוקלט כולו בסטודיו שלו עם דגש על חופש יצירתי ופן יותר אישי.
מובי הוציא מוזיקה גם תחת הכינויים: Voodoo Child, Barracuda, UHF, The Brotherhood, DJ Cake, Lopez
Brainstorm/Mindstorm. הוא מנגן ב-קלידים, גיטרה וגיטרה בס.
בשנת 2011 הלחין מובי פסקול לסרט Waste Land, סרט תיעודי המתאר את עבודתו האמנותית של ויק מוניז.

פעילות אקטיביסטית

מובי הוא תומך ידוע של מספר ארגונים ליברליים שעוסקים בזכויות בעלי חיים, חינוך ועוד. הוא מרבה לדבר על היותו טבעוני ומקיים מופעי צדקה.
בשנת 2005 יצר את הפסקול לסרט התיעודי "ארת'לינגס", העוסק בשימוש בבעלי חיים על ידי האנושות.
רייצ'ל סימפסון

ביוגרפיה

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה סימפסון במדליית זהב, בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 20 מטר, בתוצאה של 258.70 נקודות, לפני אלופת העולם היוצאת בת ארצה ססילי קרלטון (237.35 נקודות) ויאנה נסטיארבה מבלארוס (233.10 נקודות).
דלקרן המושק

מאפיינים

צבע הפרווה הכללי של הסוני הוא חום אדמדם. הגב כהה יותר מהאגפיים והרגליים, הראש והלחיים אף הם אדמדמים, והאף שחור. הגחון, הסנטר, הגרון, והחלקים הפנימיים של הרגליים, לבנים. כמו כן יש טבעת בהירה סביב העין. האוזניים גדולות, והרגליים מוקפות בפס שחור מעל הפרסה. פרוותם של הצעירים כהה יותר ומתבהרת עם הזמן. לזכרים זוג קרניים המחורצות למרבית אורכם, ובצבע שחור או אפרפר. אורך הקרניים הוא 13.3-6.5 ס"מ. הקרניים צומחות באלכסון ומישרות קו עם הפנים. כאמור, הסוני הוא אחד מהאנטילופות הקטנות ביותר: אורך גופו 57–62 ס"מ, גובהו בכתפיים: 38-33 ס"מ, אורך זנבו: 13-8 ס"מ, ומשקלו: 6-4 ק"ג בלבד.
הסוני נפוץ במדינות: קניה, טנזניה, מוזמביק, מלאווי, זמביה, זימבבואה, סווזילנד ודרום אפריקה. 
בית גידולו הוא אזורים עם צמחייה צפופה כגון שיחים, חורשות וסוואנות.
הסוני הוא בעל חיים ביישן החי בזוגות או בקבוצות קטנות של זכר ומספר נקבות, ופעיל בעיקר בשעות הערב והלילה; במשך רוב היום הוא ישן באזור מוצל ומוגן. פרוותו מספקת לו הסוואה מצוינת, ומסתירה אותו מטורפיו. כאשר הסוני חש בסכנה מתקרבת, הוא קופא במקומו ונותר חבוי בצמחייה עד שהאיום קרוב מאוד, ובשלב זה מזנק ומתחמק סביב שיחים ועשבים, ונעלם במהירות לתוך הסבך. כפי שמרמז שמו הוא ניחן בריח מושק חזק. הזכרים מגינים על שטחים של כ-3 דונם, ומסמנים את שטחם בעזרת בלוטות הריח שבצד עיניהם. באזורים רבים עשויים להיות ערימות זבל משותפות. הזכר חי בדרך כלל עם נקבה אחת, גם אם נקבות אחרות יעברו בטריטוריה שלו. הסונים משמעים מדי פעם קולות הדומים לנביחות או שריקות.
ההיריון נמשך כ-שישה חודשים לאחריהם נולד ולד אחד (בדרך כלל בחודשי נובמבר עד מרץ) המוסתר ברוב הזמן בצמחייה; הוולד נגמל לאחר חודשיים, ומגיע לבגרות לאחר שנה עד שנה וחצי. תזונתם כוללת עלים, נבטים,  ניצנים, פטריות, ופירות; לעיתים רחוקות גם עשבים.
כל טורף בגודל של הסוני ומעלה יכול לטורפו: החל מחתולי בר, תנים וגחניים, וכלה בעופות דורסים ובנחשים. מצב שימורו הוא ללא חשש (LC) על ידי IUCN בשל תפוצתו הרחבה. תוחלת חייו של הסוני היא עד עשר שנים.
טוניקה (בגד)

טוּניקה (מלטינית: tunica, בעברית: ירכית) היא סוג ביגוד המכסה חלק מפלג הגוף העליון ושוליו אינם מוכנסים למכנסיים.
בעת העתיקה היו טוניקות נפוצות בלבושם של גברים ונשים בתרבויות היוונו-רומיות. אזרחים ולא-אזרחים לבשו טוניקות; אך אזרחים לבשו טוניקה מתחת לטוגות שלהם, בעיקר באירועים רשמיים. בחברה הרומית, אורך הטוניקה, והימצאות פסים או קישוטים עלייה העידו על מעמד הלובש אותה. חיילים, עבדים ועובדים בעבודות גופניות לבשו טוניקות קצרות, שאורכן היה גבוה במעט מגובה הברך; בני המעמדות העליונים לבשו טוניקות ארוכות עד לקרסול, אלא אם נדרשו לרכוב על סוס או לעסוק בפעילות אחרת שטוניקה כה ארוכה הייתה מגבילה. 
טוניקות משמשות מאז העת העתיקה ועד לימינו כמדי צבא ("ירכית") או כמורה ("גלימה"). 
באופנה המודרנית, רווח השימוש בטוניקות לנשים, כבגד לשעות הפנאי ולעיתים גם כבגד ערב.