google/wiki40b huggingface dataset:
חציית ה-T

חציית ה-T היא שמו של תמרון טקטי שהיה נהוג בלוחמה הימית בעידן אוניות המערכה, מאמצע המאה ה-19 עד לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך התמרון חוצה קו של אוניות מלחמה את כיוון התנועה של קו אוניות המלחמה של האויב, במאונך לו. בדרך זו יכול קו אוניות המערכה לירות מטח דופן (broadside) מכל תותחי האוניות, לעומת קו אוניות האויב שיכול לירות רק בתותחיו הקדמיים. מבחינה טכנית הפך תמרון זה לאפשרי עם הופעתן של אוניות מערכה מונעות בקיטור בעלות צריחי תותחים מסתובבים, שהיו יכולות לנוע במהירות ולהפנות את תותחיהן על פי הצורך; זאת, לעומת אוניות הקו המונעות בכוח המפרשים שתמרנו באיטיות רבה יותר, ואשר תותחיהן היו קבועים במקומם, כשהם פונים לצדי האונייה. תמרון חציית ה-T הפך למיושן עם הופעתם של מטוסים וטילים ששיגורם אינו מותנה בכיוון הפלגת האוניות המפעילות אותם.

התמרון

לקראת הכניסה לקרב היו אוניות המלחמה (בדרך כלל אוניות מערכה וסיירות מערכה) מסתדרות בטור, אונייה אחת אחרי חברתה. בדרך זו היו האוניות יכולות לירות מטחי תותחים מבלי חשש שיפגעו באוניות ידידותיות. ככלל, ירתה כל אונייה על האונייה המקבילה לה בטור אוניות האויב. 
כאשר הפליג קו האוניות בניצב לקו אוניות האויב, בתצורה שיצרה מעין T, היה קו האוניות יכול לירות מטחים על המטרה תוך שימוש בצריחים הקדמיים והאחוריים, וכך להגדיל את הסיכוי לפגיעה. במונחים צבאיים, זוהי אש אנפילדית. כאמור, התמרון בוצע בדרך כלל על ידי אוניות וסיירות מערכה, אך גם על ידי סיירות קלות וכבדות, במידה משתנית של הצלחה. 
ההתקדמות הטכנולוגית בייצור תותחים ובמערכות ניהול אש איפשרה ניהול קרבות בטווחים גדלים והולכים. בקרב צושימה, ב-1905, היה הטווח כ-5,500 מטרים; בקרב יוטלנד, 11 שנים לאחר מכן, התחולל הקרב בטווחים של עד 18,000 מטרים. תותחי האוניות הוארכו, בזכות המצאת אבק שריפה נטול עשן, שבער לאט יותר; המצאה זו גם צמצמה את שחיקת התותחים, דבר שאיפשר בניית תותחים ברמה גבוהה יותר. המכ"ם, שנוסף לאוניות המלחמה במלחמת העולם השנייה, איפשר ירי לטווח רחוק יותר, מדויק יותר, וגם ירי בלילה.
טום סייזמור

ביוגרפיה

נולד בדיטרויט, מישיגן שבארצות הברית למשפחה קתולית. לסייזמור אח צעיר יותר בשם פול שאף הוא שחקן. למד באוניברסיטת מישיגן במשך כשנה, למד גם באוניברסיטת ווין סטייט. הוא סיים בהצלחה את לימודיו וקיבל את תואר מוסמך אוניברסיטה בתחום התיאטרון מאוניברסיטת טמפל ב-1986. מיד לאחר מכן, עבר להתגורר בניו יורק על מנת לפתח את קריירת המשחק שלו.

קריירה

תפקידו המשמעותי הראשון של סייזמור היה ב-1989 בסרטו של אוליבר סטון "נולד בארבעה ביולי". הוא הופיע באותה השנה גם בסרט "נעול". ב-1992 שיחק בסרט הפעולה "נוסע 52". שנה לאחר מכן, הופיע בקומדיה "לב ונשמות" ובסרטים "בטווח פגיעה" ו-"צפה בזה" .
ב-1994 שיחק במערבון "וויט ארפ" ובסרט הפשע "רוצחים מלידה". בשנת 1995 השתתף במותחן "היט", לצד השחקנים רוברט דה נירו ואל פאצ'ינו; בסרט המדע הבדיוני "ימים משונים"; ובסרט "האישה שלבשה כחול" לצד דנזל וושינגטון.
סייזמור חזר לפעילות בשנת 1997 בסרט האימה "רליק". ב-1998 שיחק במותחן של טוני סקוט "אויב המדינה", לצד וויל סמית וג'ין הקמן; ובסרט המלחמה עטור הפרסים של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן", לצד טום הנקס.
ב-1999 השתתף בדרמה של מרטין סקורסזה "לגעת במוות", לצד ניקולס קייג' וג'ון גודמן, וכן בדרמת האיגרוף "משחק האלופים". ב-2000 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הכוכב האדום" לצד ואל קילמר. בשנת 2001 הופיע בשוברי הקופות "פרל הארבור" של מייקל ביי ו"בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט.
ב-2002 דיבב סייזמור את דמותו של "סאני פורלי" במשחק המחשב המפורסם Grand Theft Auto: Vice City. ב-2003 השתתף במותחן האימה "לוכד החלומות" לצד ג'ייסון לי ומורגן פרימן. בשנת 2006 שיחק במותחן "דרך זיזיקס" לצד קתרין הייגל, ובסרט "ספלינטר" לצד אדם רודריגז. בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד הת'ר לוקליר. ב-2013 שיחק בסרט "ראש מת'" בתפקיד סוני. ב-2014 שיחק בסרט "השפעה" בכיכובו של סילבסטר סטאלון.    
באוקטובר 2016 שיחק בסרט המלחמה "אינדיאנפוליס" לצידם של ניקולס קייג', תומאס ג'יין ומאט לנטר.
בשנת 2017 שיחק בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן.

חיים אישיים

סייזמור התחתן ב-1996 עם השחקנית מאב קווינלאן, הזוג התגרש ב-1999.
בשנת 2005 יצאה לאינטרנט "קלטת לוהטת" בת 8 שעות שבה כיכב סייזמור; הקלטת אף נמכרה באופן פומבי בגרסאות DVD.
סייזמור, בעל עבר עשיר של התמכרות להרואין, נעצר ב-2003 על כך שהכה את חברתו באותו הזמן, היידי פליס. בית המשפט גזר עליו 17 חודשי מאסר בפועל ו-4 חודשים במוסד גמילה מסמים.
ב-2007, כשהוא עדיין בתקופת מבחן, נעצר סייזמור בקליפורניה על החזקת מתאמפטמין; העונש הראשוני שנגזר עליו היה 16 חודשי מאסר, אך לאחר מכן הוא קוצר ל-9 חודשים.
ב-2009 נעצר סייזמור בפעם השלישית בלוס אנג'לס. אצל חברו התגלו כמויות של סם נרקוטי ושמו של סייזמור נקשר לפרשה, לבסוף הוא שוחרר עקב חוסר ראיות נגדו.
ב-2014 עלה לכותרות לאחר פרסום קלטת ישנה בה תיאר כיצד התבקש על ידי נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, להעביר לו את מספר הטלפון של השחקנית אליזבת הרלי, עימה קיים מערכת יחסים בעבר, וכיצד קיים קלינטון רומן עם הרלי במשך שנה מ-1998. בראיון שהתקיים לאחר הפרסום הודה סייזמור שבדה את הסיפור מליבו, וטען כי בתקופה בה הוקלטה הקלטת היה תחת השפעת סמים.
יחסי דרום אפריקה–שוודיה

היסטוריה

היחסים בין שוודיה לבין דרום אפריקה כוננו בשנות השלושים של המאה העשרים עם פתיחת נציגויות של שתי המדינות אחת אצל השנייה. היחסים שודרגו לרמת השגרירות ב-1994, סמוך לבחירות הדמוקרטיות הרב מפלגתיות הראשונות במדינה. בשנת 2000 נציבות דו לאומית שוודית-דרום אפריקנית נוהלה על ידי נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי וראש ממשלת שוודיה יירן פרסון.
במהלך שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה הובילה שוודיה התנגדות גדולה מאוד למשטר. במהלך שנות השישים של המאה העשרים נוסדה בשוודיה התנועה העולמית נגד האפרטהייד. שוודיה הייתה המדינה המערבית היחידה במהלך שנות השישים והשבעים המוקדמות להתנגד למשטר האפרטהייד.
נכון לשנת 2015, 15,000 עובדים דרום אפריקניים עובדים בחברות שוודיות.
עליונות

המונח עליונות (באנגלית: Supremacism) מתייחס לאמונה כי המוצא האתני, הדת, המגדר, הנטייה המינית, או התרבות של קבוצת אוכלוסייה מסוימת נעלים מזו של יתר קבוצות האוכלוסייה ועל כן הדבר מזכה את כל מי שמשתייך לאותה הקבוצה לשלוט בכל מי שהם אינם מזהים כמשתייכים לאותה הקבוצה.

עליונות בקרב קבוצות אתניות

לאורך מאות שנים הקולוניאליזם האירופי בדרום אמריקה, אפריקה, אוסטרליה, אוקיאניה ואסיה הובילו להתחזקות התפיסה של עליונות הגזע הלבן על פני יתר אוכלוסיית העולם בקרב קבוצות אוכלוסייה מסוימות ממוצא אירופאי. במאה ה-19 הביטוי "משא האדם הלבן" הפך לביטוי פופולרי שנעשה בו שימוש להצדקת מדיניות אימפריאליסטית כמו כיוזמה נאצלת. 
בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית, נוסד ארגון הקו קלוקס קלאן במדינות הדרום אשר שאף להחזיר את העליונות הלבנה לאזור לאחר תקופת השיקום. חברי הארגון הטיפו לעליונות על כל פני כל יתר קבוצות האוכלוסייה בהם יהודים, ואוכלוסיות מיעוט אחרות.
במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 של המאה ה-20 המנהיג הנאצי אדולף היטלר והמפלגה הנאצית בגרמניה התחילו להטיף כי הגרמנים האתניים ואנשים אחרים ממוצא "ארי" משתייכים ל"גזע עליון" אשר נעלה מהגזעים של יתר אוכלוסיית העולם. תפיסה זו, אשר הייתה רווחת במיוחד בגרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-20, הובילה בהמשך לכך שהיטלר זכה בפופולריות רבה ובכוח פוליטי רב, שהובילה לניסיון של המשטר הנאצי להקים אימפריה ארית ביבשת אירופה, ולניסיון של הממשל הנאצי להשמיד את העם היהודי. הנאצים נתפסים על ידי רבים כיום כאחת מהדוגמאות המובהקות ביותר לקבוצה שדוגלת בעליונות.
באפריקה, רבים מקרב האוכלוסייה הדרום סודנית השחורה טוענים כי קבוצה זו נתונה ליחסי גזעני שנובע מעליונות ערבית, אותה הם השוו לעליונות הלבנה של משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. רצח העם שמבוצע במסגרת המלחמה המתמשכת בדרפור מתואר על ידי רבים כדוגמה לגילויי גזענות שמקורם בעליונות ערבית.

עליונות וארגוני טרור

על אף שלרוב הם אינם נחשבו בראש ובראשונה לקבוצות הדוגלות בעליונות. ארגוני טרור בולטים כגון אל קאעידה והחמאס בעלי מאפיינים המזוהים בעיקר עם קבוצות הדוגלות בעליונות הגזע. דוגמאות למאפיינים מהסוג הזה כוללות הפצה של תעמולה אנטישמית בקרב הפעילים של אותן הארגונים והיעדים של הפיגועים שאותם הם מוציאים לפועל – אשר מכוונים לקהל יעד מגזע מסוים או מקבוצה דתית מסוימת.
סלנג באינטרנט

בתרבות האינטרנט, סלנג באינטרנט הוא סלנג שהחל להתפתח בסוף המאה ה-20. הסלנג התפתח בשפות מדוברות, בפרט אנגלית, והוא מאפיין שיחות של אנשים באינטרנט במקומות שונים: פורומים, מסרונים, תוכנות מסרים מיידיים, משחקי רשת ועוד.

התפתחות

התפתחות האינטרנט החלה בארצות הברית. בשל גודלה והשפעתה של הארץ דוברת האנגלית, וגם בשל היותה של האנגלית שפה בינלאומית, אנשים מכל קצוות תבל החלו לשוחח זה עם זה באנגלית באינטרנט ולכן ידה של האנגלית שולטת בכל הקשור באינטרנט. אופיו של הסלנג באינטרנט ייחודי, שכן הוא מתפתח בין אנשים שאינם בהכרח דוברים אנגלית כשפת אם וכן אנשים הדוברים אותה בשגיאות. כמו כן, היא מדוברת אך ורק בצורה וירטואלית דרך תוכנות מסרים מיידיים, פורומים וכו'. מאפיין נוסף וייחודי של סלנג זה הוא שהוא מדובר על ידי הקלדה בלבד.
שפת האינטרנט מגוונת בגלל כמות האנשים ה"דוברים" אותה, אולם היא מצומצמת ורדודה מאוד. פעמים רבות אנשים המשוחחים באינטרנט רוצים רק להבין ולהיות מובנים, ובגלל זה הם מקלידים באנגלית מצומצמת.
מכיוון ששפת האינטרנט היא שפה מוקלדת, נוצרים בה סוגי סלנג הנובעים מהצורך לקצר, מחוסר רשמיות בכתיבה וכן אי יכולת להביע רגשות בצורה טבעית במחשב. למשל, במשחקי רשת, מלוא תשומת הלב צריכה להיות מוסבת למשחק, ולכן קיימים קיצורים השייכים לכל המשחקים וגם קיצורים השייכים למשחקים מסוימים. לדוגמה: "ng" במקום "new game" (משחק חדש) או "4u" במקום "for you" (בשבילך/בשבילכם). גם קיצור זה הוא ביטוי לא רשמי, שכן משוחחים למטרת תקשור בלבד וכן לקצר ולחסוך בזמן. יתר על כן, אדם שירצה להביע צחוק קל יכתוב "lol" שמשמעותו "laughing out loud" (צוחק בקול רם). נוצרו גם רגשונים (באנגלית: Emoticons) שמאפשרים הבעת רגשות באמצעות תווים רגילים, כדי לפצות על כך שאין רואים את הדובר בצד השני. דוגמה לכך היא שימוש בסימון :-) כסמיילי.
יש הטוענים שתופעת הסלנג באינטרנט היא שלילית שכן כאשר משוחחים בה נחשפים לטעויות רבות בדיבור ולכן לא כדאי להרבות בה. בניגוד אליהם יש שטוענים שהסלנג באינטרנט הוא חיובי משום שהוא מעודד שימוש באנגלית וכך המשוחח בה משפר שפה זו.
גם בעברית, אם כי במידה פחותה יותר, יש תופעות של סלנג ייחודי לאינטרנט. אולם, אלו בעיקר מתבטאות בקיצורים ושיבושים שונים למיניהם, כגון שולת!!1 וקיצור המילה "בית-ספר" ל"בצפר". גם כאשר מדברים בעברית באינטרנט משתמשים בקיצורים משפת האינטרנט האנגלית.
הסלנג האינטרנטי עבר גם להודעות טקסט בטלפונים הסלולריים (SMS), שגם הן נועדו לשליחת הודעות בזריזות וביעילות.
קיקה מרקהם

ביוגרפיה

מרקהם נולדה במאקלספילד שבמחוז צ'שייר. היא בתם של השחקן דייוויד מרקהם והסופרת אוליב דהן (1914–2007).

קריירה

למרקהם קריירה רבת שנים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. בטלוויזיה שיחקה בין השאר בסדרות "אדוארד וגברת סימפסון", "חייו וזמניו של דייוויד לויד ג'ורג'", "A Very British Coup", "ואן דר ואלק", "קו היופי", בתפקידי אורח בסדרות "Minder", "המפצח", "פוארו" ובסדרת הדרמה "מר סלפרידג'". הופעותיה בקולנוע כוללים את הסרטים "בוני לייק נעדרת" (1965), "Futtocks End" (מ-1970), סרטו של פרנסואה טריפו "שתי אנגליות" (1971), "Operation Daybreak" (מ-1975), סרט הפנטזיה "Noroît" (מ-1976), "The Blood of Hussain" (מ-1980), "אאוטלנד" (מ-1981 בתפקיד אשתו של שון קונרי), "התמים" (1985), "וונדרלנד" (1999), "אסתר קהאן" (2000), "הורג אותי ברכות" (2002) ובסרט "פרנקלין" (2008).

חיים אישיים

ב-1985 התחתנה מרקהם עם השחקן קורין רדגרייב בוונדסוורת' שבלונדון. לבני הזוג נולדו שני בנים הארווי (יליד 1979) וארדן (יליד 1983). מרקהם ורדגרייב הופיעו יחד פעמיים על המסך: בשנת 2000 בפרק סדרה "משפט ועונש" של לינדה לה פלאנט הם גילמו שופט ובריסטר; ובפרק "Special Relationship" בסדרה "להעיר את המתים" בו גילמו זוג נאהבים החשודים ברצח. הם שיחקו יחד גם על במת התיאטרון בהפקה מחודשת של המחזה "A Song at Twilight" מאת נואל קאוורד, לצדה של גיסתה ונסה רדגרייב. אחיותיה של מרקהם הן השחקנית פטרה מרקהם, המשוררת והמחזאית ג'הין מרקהם (אלמנתו של רוג'ר לויד-פק) וסוניה.
ב-2014 היא הוציאה לאור את ספר הזכרונות של בעלה, קורין רדגרייב, "Our Time of Day: My Life with Corin Redgrave" .
שדה פרנסיס

היסטוריה

עבודות הקמת האצטדיון החלו בשנת 1903 והוא נפתח בשנת 1904, כשהוא מסוגל להכיל 19,000 צופים. האצטדיון נבנה עבור היריד העולמי של 1904 בסנט לואיס, ונעשה בו שימוש כאצטדיון המרכזי של אולימפיאדת סנט לואיס בשנת 1904. האצטדיון קרוי על שם דייוויד רולנד פרנסיס אשר יזם את הבאת המשחקים האולימפיים לארצות הברית. האצטדיון הוא אחד המבנים הראשונים של בטון מזוין שנבנו בעולם.
לאחר המשחקים האולימפיים הפך האצטדיון לאצטדיון הבית של קבוצת ה"דובים" של אוניברסיטת וושינגטון, אשר שיחקה בפני קהל של 19,000 צופים (חלק ניכר מהמושבים היו מושבים זמניים מעץ).
כיום מוגדר האצטדיון כאתר לאומי היסטורי של ארצות הברית.
בשנת 1984 שופץ האצטדיון וכיום מצויים בו 4,000 מושבים.
באולם הספורט של האצטדיון נערכו בשנים 1992, 2000 ו-2004 ויכוחים ציבוריים בין המועמדים לנשיאות ארצות הברית.
טים טאם

טים טאם הוא חטיף המיוצר על ידי החברה האוסטרלית Arnott's, מאז שנת 1964. זהו מעין ופל משני ביסקוויטים שביניהם קרם (לרוב שוקולד) ועליו ציפוי שוקולד. בחבילה אחת של טים טאם יש 11 יחידות, ובדגם הציפוי הכפול 9. ייחודו של החטיף בנוהג להשתמש בו כקשית שתייה.

תולדות המוצר

מקור השם "טים טאם" הוא בשמו של סוס מרוץ. ב-1958 הלך בעלי החברה דאז, רוס ארנוט, לצפות במרוץ סוסים בקנטקי והחליט שהחטיף ייקרא על שם הסוס הזוכה (טים טאם).
על פי נתוני היצרנית, היקף המכירות השנתי עומד על כ-35 מיליון חבילות ברחבי העולם (כ-400 מיליון יחידות). שיא המכירות הוא באוסטרליה, שם צורך אדם בממוצע כ-1.7 חבילות טים טאם בשנה.

אופן האכילה

את חטיף הטים טאם נהוג לאכול באופן הבא: אכילת פינה אחת בביסקוויט והפינה הנגדית, טבילת אחת הפינות במשקה חם (כגון חלב, קפה, תה, שוקו ואף ליקר) ושתייתו דרך החור שנוצר באחת הפינות. כך, הציפוי, הקרם והביסקוויטים נמסים בחום המשקה. לבסוף אוכלים בזריזות את הטים טאם כשהוא נמס מבפנים, לפני שהוא מתפרק.
כדי למנוע את התפרקות החטיף, פותח טעם ה'ציפוי הכפול' שנועד ליצור מעטפת חיצונית קשיחה יותר לטים טאם. בנוסף, יש המקפיאים את הטים טאם מראש כדי להעניק לו יציבות בזמן שהמילוי נמס.

וריאציות

בדומה לחטיפים מצליחים רבים, פותחו מספר טעמים לטים טאם, ובהם: קלאסי (שוקולד חלב), ציפוי כפול, קרמל, מוקה, שוקולד מריר, שוקולד צ'ילי (מתובל), פירות יער, טראפלס ותפוז.
ב-2004 יצאה החטיף טים טאם בסדרת חטיפים שהכילו כמות זעומה של אלכוהול. על החברה נמתחה ביקורת בשל כך , בטענה שבהתחשב בפופולריות של החטיף, מכירתו במרכולים רגילים עלולה לגרום לילדים לפתח התמכרות לאלכוהול.
ב-2006 הוציאה החברה מהדורה מוגבלת של טים טאם בטעם תות שדה, שאחוזים ממכירתו נתרמו למאבק בסרטן השד.
חברת ארנוט'ס השיקה ב-2005 טים טאם בצורה חדשה: כדורי ביסקוויט מצופים שוקולד (במקום שני ביסקוויטים מלבניים).
המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה

מהלך המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
תקרית גבול בדצמבר 1934 בין סיור אתיופי לאיטלקי שבה נהרגו כמה חיילים איטלקיים נתנה תירוץ לתביעות איטלקיות כלפי אתיופיה. אתיופיה פנתה לאיטליה על מנת לפתור את הסכסוך בהתאם לחוזה ביניהן, אך איטליה הגישה אולטימטום. אי לכך אתיופיה פנתה לחבר-הלאומים שבו הייתה חברה. בריטניה וצרפת ניסו לפייס את מוסוליני בכוחות עצמן. בריטניה אף הציעה בסודיות לתת שטח מאתיופיה לאיטליה ובכך לסיים את המשבר (הסכם לוואל-הור). הניסיונות נחלו כישלון.
צבאות איטליה החלו לפלוש לאתיופיה מצפון באוקטובר 1935, ללא התנגדות כבדה. בתגובה חבר-הלאומים הכריז על איטליה כעל תוקפן והטיל עליה סנקציות כלכליות אשר לא השפיעו על מוסוליני, בעיקר בגלל אי-ההסכמה בנוגע ליחס לאיטליה בין בריטניה וצרפת, אשר לא רצו לקרב את מוסוליני להיטלר ואי-התערבות ארצות הברית.
מוסוליני התחזק מהצלחתו והפלישה התרחבה לשתי חזיתות עד שבתחילת מאי 1936 הקיסר האתיופי, היילה סלאסי, נמלט ואדיס אבבה נכבשה. אתיופיה, סומלילנד האיטלקית ואריתריאה אוחדו ל"אפריקה המזרחית האיטלקית".

השלכות

מוסוליני נהנה מהערצה אדירה באיטליה והפשיזם האיטלקי הגיע לשיא. היה זה הישג בינלאומי לכוח הפשיסטי, אשר נתן עידוד למוסוליני להתערב במלחמת האזרחים בספרד ולעזור בהשתלטות הפשיסטים שם. איטליה פרשה מחבר הלאומים, והתקרבה לגרמניה  (ציר רומא-ברלין, 1936).
הוכח מחדש כי חבר הלאומים אינו מסוגל להשכין שלום ולמנוע כיבושים, ובכך מעודדת תוקפנותן של מדינות. המערב נראה כמשותק מפני החשש שפעולותיו יחזקו את היטלר. המדינות הדמוקרטיות לא יכלו לגבש קו אחיד, והאשימו זו את זו במשבר.
אספרטה

היסטוריה

בתקופה הביזנטית הייתה ידועה העיר בשמות בָּאריס או סְבָּאריטָה. במאה ה-14 שונה שמה לחאמיד, על שם הנסיכות הבייליקית ששלטה באזור. ב-1381 נמכרה העיר לסולטאן מוראט הראשון. ב-16 בינואר 1869 פקדה את העיר רעידת אדמה שגרמה לה נזקים כבדים. במהלך המאה ה-19 התיישבו בעיר פליטים מוסלמים מהבלקן, והם שייסדו בה את תעשיית מי הוורדים. במהלך רפורמות אטאטורק ב-1922, הוחזר שמה המקורי של העיר, אך בהגייה טורקית - אספרטה.

העיר כיום

כלכלת העיר מבוססת כיום על תעשיית מי ורדים ושטיחים, וגם התיירות מתחילה להתפתח בה. ב-1992 נפתחה בעיר אוניברסיטת סוליימאן דמירל, הקרויה על שם נשיא טורקיה התשיעי, סוליימאן דמירל, יליד העיר. הגעתם של סטודנטים מאזורים שונים בטורקיה שינתה מעט את אופיה של העיר, שאוכלוסייתה נחשבת שמרנית.
אף שרוב המבנים בעיר מודרניים, נותרו בה כמה מבנים מהתקופה העות'מאנית, ואף מתקופות מוקדמות יותר. עם מבנים אלה נמנים מסגד חיזיר ביי (נבנה בסביבות 1325), המסגד הגדול (נבנה ב-1429 ושופץ במאה ה-19), מסגד האצ'י אבדי (1569), מסגד פירדווס פאשה (בתכנונו של סינאן, המאה ה-16).
את העיר משרת שדה תעופה, ממנו מתקיימות טיסות סדירות לאיסטנבול. ב-30 בנובמבר 2007 התרסק בו מטוס של חברת אטלס ג'ט, וכל 57 נוסעיו נהרגו.
פקודה מס' 227

פקודה מס' 227 הייתה פקודה צבאית שהוציא יוסיף סטלין ב-28 ביולי 1942 מתוקף תפקידו כקומיסר העממי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. על פי הפקודה חל איסור מוחלט על חייל בחזית לסגת או לעזוב את העמדה ללא אישור. הפקודה מפורסמת בשל הביטוי אף לא צעד אחורה! (ברוסית: Ни шагу назад!; ני שאגו נזד) שהפך לססמת תעמולה סובייטית ידועה עד סוף מלחמת העולם השנייה.
ב-28 ביוני 1942 (שנה לאחר תחילת מבצע ברברוסה), פתחו הגרמנים ב"מבצע מקרה כחול" אשר במסגרתו התקדמו במהירות לכיוון סטלינגרד מצד אחד ולכיוון הקווקז מצד שני. בצבא האדום השתררו יאוש ודמורליזציה כללית, אשר גרמו לסטלין לפרסם את הפקודה. את הפקודה ניסח עבור סטלין הגנרל אלכסנדר ואסילבסקי, והיא נועדה למנוע עריקות ונסיגות בהלה. על פי הפקודה חל איסור מוחלט על חיילים בחזית לסגת או לנטוש את העמדה שלהם ללא הוראה מגבוה. על פי הפקודה: "מפיצי בהלה ופחדנים יושמדו בו במקום. יש לחסל לחלוטין את מנטליות הנסיגה. מפקדי ארמיות שירשו נטישת עמדות מרצון יודחו ויישלחו למשפט מיידי בבית דין צבאי".
הפקודה יושמה באכזריות דורסנית. בכל ארמייה הוקמו קבוצות חסימה שירו בחיילים נסוגים. עוד לפני כן היו בצבא האדום אנשי נ.ק.ו.ד. שביצעו את אותה משימה ללא הוראה מיוחדת. למפקדי הארמיות ניתנה אפשרות להוציא להורג ללא משפט עד אלף איש שעברו על הפקודה. גנרלים רבים ניצלו את הפקודה כדי לחסל חשבונות ולירות בחיילים חפים מפשע. חיילים שלא הוצאו להורג במקום נשלחו לשטראפבאט - גדודי העונשין. לאחר המלחמה נאסר פרסום פרטים על הפקודה אף על פי שחולקה בקרב כל היחידות. קיומה התגלה לאזרחי ברית המועצות רק ב-1988. עם זאת הביטוי "אף לא צעד אחורה!" אשר נכלל בפקודה הפך לססמת תעמולה סובייטית ידועה עד סוף המלחמה.
ג'ורג' אדמונד סטריט

ג'ורג' אדמונד סטריט (באנגלית: George Edmund Street;‏ 20 ביוני 1824 - 18 בדצמבר 1881) היה ארכיטקט בריטי, איש סגנון התחייה הגותית הוויקטוריאנית. המבנה החשוב ביותר שתכנן הוא מתחם בתי המשפט המלכותיים במרכז לונדון.

תולדות חייו

סטריט נולד בלונדון ולמד אדריכלות באקסטר ובוינצ'סטר. בראשית דרכו עבד במשרדו של ג'ורג' גילברט סקוט בשיקום ושחזור מבנים ישנים, בעיקר כנסיות בלונדון ובקורנוול. ב-1849 פתח משרד אדריכלות משלו. ב-1850 התמנה לאדריכל הדיוקסיה של אוקספורד, שם שיקם ותכנן מבנים עבור הכנסייה והאוניברסיטה של אוקספורד. בין היתר תכנן את כנסיית סנט פיליפ וסנט ג'יימס בעיר (כיום משמשת את המרכז ללימודי המיסיון). ב-1855 שב סטריט ללונדון.
סטריט חקר את האדריכלות הגותית ויצא למספר סיורים באירופה על מנת להכיר מקרוב את שכיות החמדה של אדריכלות זו. ב-1855 פרסם ספר מחקרי מאוייר בקפידה בשם The Brick and Marble Architecture of Northern Italy ("ארכיטקטורת הלבנים והשיש של צפון איטליה"); ב-1865 ראה אור ספרו The Gothic Architecture of Spain ("האדריכלות הגותית של ספרד"). מחקריו אודות השימוש בצבעוניות בעיטורים הובילו לגישה הפוליכרומית בתחייה הגותית הבריטית, כלומר שימוש באריחים, רעפים ופריטי אבן בצבעים רבים.
ב-1864 בנה סטריט מחדש את הספינה הראשית של קתדרלת בריסטול. ב-1869 התמנה לאדריכל הדיוקסיות של ריפון ושל יורק ולאדריכל הקתדרלות של סולסברי ושל קארלייל (קאמבריה). כן הוזמן סטריט למספר מסעות באירלנד, בהם שיפץ מספר כנסיות, עבודות שנויות במחלוקת במסגרתן הרס בקתדרלת קרייסט צ'רץ' בדבלין חלקים "חסרי ערך היסטורי" לדבריו.
ב-1868 נבחרה תוכניתו של סטריט, שהיה אחד מ-11 אדריכלים שהגישו הצעות להקמת בתי המשפט המלכותיים בלונדון. סטריט התמנה לאדריכל היחיד של המתחם (פנים וחוץ). העבודות להקמת המבנה החלו ב-1873 והתקדמו באיטיות תחת פיקוחו. סטריט לא זכה לראות בהשלמת המבנה, שנחנך בדצמבר 1882, כשנה לאחר מותו.
סטריט נקבר במנזר וסטמינסטר.

פרסים ומשרות כבוד

ב-1866 נבחר לעמית האקדמיה המלכותית לאמנויות וב-1871 התקבל כחבר מלא ופרופסור לאדריכלות ולהיסטוריה של האדריכלות בימי הביניים. היה נשיא המכון המלכותי של האדריכלים הבריטיים (Royal Institute of British Architects), חבר האקדמיה האוסטרית למדעים (דאז, האקדמיה המלכותית של וינה) וחבר לגיון הכבוד הצרפתי, עבור שרטוטיו לתערוכה העולמית של פריז (1878).
שקופים (סרט)

תקציר העלילה

סיפורם של ראיד וסליימן, שני צעירים בדואים, בני דודים מהפזורה, המחפשים את דרכם בחיים בין המסורת כפי שהיא באה לידי ביטוי מצד דור ההורים, ובין רצונם להשתלב בחברה הישראלית שמסביבם. קורותיהם של השניים, חלומותיהם וסיפור התאהבותם באותה צעירה יספר את סיפורה של קהילה הנמצאת בעיצומו של שינוי אשר סופו אינו נראה.

הקרנות בבתי קולנוע בארץ

על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 2,500 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
מוריס וייט

חייו האישיים ומותו

מוריס וייט היה נשוי ואב לשניים. שני אחיו ורדין ופרד היו חברים בלהקת "Earth, Wind & Fire". ב-4 בפברואר 2016 נפטר בשנתו מסיבוכי מחלת הפרקינסון.
המודי בלוז

היסטוריה

מקורה של המודי בלוז בעיר ברמינגהם שבאנגליה, שם ייסדו את הלהקה מייקל פינדר וריי תומאס אליהם הצטרפו גריים אדג', ג'ון לודג' וג'סטין הייווארד. הלהקה עברה מסגנון בלוז לסגנון של פרוגרסיב רוק. אלבומה החשוב ביותר של הלהקה הוא אלבום הקונספט "Days of Future Passed" ("ימי עתיד חלפו") שיצא בשנת 1967 והכיל את להיטה הגדול "Nights in White Satin" ("לילות משי לבן"). באלבום זה שילבה הלהקה את תזמורת הפסטיבלים של לונדון תוך שיטות הקלטה חדשניות.
בשנת 1973 לקחה הלהקה הפסקה מפעילות וחבריה פנו לפרויקטים אישיים, שהמפורסם שבהם הוא השתתפותו של ג'סטין הייווארד בגרסה המוזיקלית של ג'ף וויין מלחמת העולמות.
בשנת 1977 שבה הלהקה להקליט ולהופיע, אלבומה האחרון לעת עתה של הלהקה יצא בשנת 2003 לכבוד חג המולד ונקרא "דצמבר". בשנת 2007 יצא אלבום הקלטות שביצעה הלהקה בשנים 1967–1970 באולפני ה-BBC.
המודי בלוז זכו להצלחה גדולה בארצות הברית, בריטניה ובשאר העולם.
חלקלקה

חלקלקה היא חומה משופעת, מבנה המהווה חלק מביצורים הנמצא בצדה החיצוני של חומת מצודה או עיר מבוצרת.
מטרת החלקלקה היא למנוע מן האויב לטפס על קירות המצודה או החומה, או לערער את יסודותיה של החומה באמצעות חפירות או אילי ניגוח, וכן למנוע התמוטטות של הקיר בגלל סחף ובלאי טבעי של הקרקע בעתות שלום. החלקלקה נמצאת בין החפיר המקיף את החומה לבין החומה עצמה והיא בנויה בדרך כלל מעפר כבוש מחופה בלבנים חלקות או מסותתות.
החלקלקות הראשונות נבנו על ידי החיקסוס בתקופת הברונזה התיכונה. לאחר המצאת הארטילריה נבנו חלקלקות על מנת להגן על החומות מפני ירי ארטילרי.
בישראל מצויות חלקלקות בעכו, ירושלים (במגדל דוד), יפו, בית שאן, יריחו, לכיש, מגידו, תל שבע, כוכב הירדן ותל אֵסוּר ובשילה.

לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת עם עובד, תל אביב תשל"ז 1977 עמוד 2392
להציל את מיסטר בנקס

ההפקה

ב-2011, התסריט של קלי מרסל הוגדר כאחד התסריטים הטובים ביותר שלא היו בשימוש. בנובמבר 2011, שון ביילי, המשמש כ-"President of Production" באולפני וולט דיסני, אישר כי זמינות זכויות ההסרטה לתסריטו של מרסל. ביילי דן בפוטנציאל של הפקת הסרט עם מנהלי האולפנים, כולל מנכ"ל דיסני, בוב איגר, ויו"ר הסטודיו, אלן הורן, שהתייחסו לסרט כאל "הפקדת מותג", מונח שאומץ מסטיב ג'ובס. איגר אישר את הסרט ולאחר מכן יצר קשר עם טום הנקס על מנת להציע לו לשקול לשחק את וולט דיסני בסרט בו לראשונה תוצג דמותו של דיסני בסרט עלילתי. הנקס קיבל את התפקיד כאל "הזדמנות לשחק מישהו משתנה כמו פיקאסו או צ'פלין". הנקס ערך עבודת תחקיר במהלכה פגש כמה מקרובי משפחתו של דיסני, ובתוכם בתו, דיאן דיסני מילר, וכן את כמה מעובדיו-לשעבר של דיסני. בחודש אפריל 2012, אמה תומפסון נכנסה למשא ומתן על משחקה בסרט כפמלה לינדן טרוורס, אחרי שהאולפן לא הצליח לשכנע את מריל סטריפ לגלם את התפקיד. עם יציאת הסרט לאקרנים תיארה תומפסון את התפקיד כאחד הקשים ביותר שהיא שיחקה.
בית העם הטמפלרי (ירושלים)

היסטוריה

הבית נבנה בשנת 1882, על שטח של שני דונמים, ונחנך בטקס בו נכח המושל העות'מאני של ירושלים.
בית העם היה בעל חשיבות רבה בקהילה הטמפלרית ושימש הן מקום תפילה והן מקום התכנסות חברתית (Gemeindehaus). הפעמון שבראש הבניין שימש לקרוא לחברי הקהילה להתכנסות ולתפילת יום ראשון.
הבית נבנה בסגנון נאו רומנסקי - סגנון שהיה נפוץ באירופה במאה ה-12.
ב-1898 ביקר בבניין הקייזר הגרמני וילהלם השני.
לאחר מלחמת העצמאות, עבר הנכס לרשות מדינת ישראל. בעקבות חלוקת ירושלים, היות שנבצרה הגישה לכנסייה הארמנית בעיר העתיקה, שימש הבית את הקהילה הארמנית של מערב ירושלים כבית תפילה, לאחר שחכרה את המבנה. לאחר איחוד העיר ב-1967 שבו הארמנים להתפלל בכנסייתם שברובע הארמני בעיר העתיקה, והתפילה בבניין שבמושבה הגרמנית נערכת רק פעמיים בשנה. מאחורי המבנה בית המשמש למגורי אחת מבנות הקהילה ובית הדין הכנסייתי.
בשנת 2000 רכש את השטח, יחד עם המגרש הסמוך בו ממוקם בית הספר התיכון הטמפלרי, יזם הנדל"ן הישראלי-האמריקאי מורד זמיר, שתכנן להקים במקום מלון, שבו ישולב המבנה ההיסטורי של בית העם בקומת הקרקע של המלון. הכנסייה הארמנית התנגדה בתקיפות לוותר על המבנה ונוצרו קשיים באישור התוכניות למתחם. בסופו של דבר החליט זמיר למכור את השטח כולו לחברת ישרוטל, שבנתה במקום את מלון "אורינט", ללא שילוב המבנה שבחזקת הכנסייה שנותר ברשותה, אלא רק על המגרש הסמוך.