google/wiki40b huggingface dataset:
סבסטיאן ג'ובינקו

קריירת מועדונים

ג'ובינקו נולד בטורינו להורים מהגרים דרום-איטלקים; אימו הגיעה מקטנזארו שבקלבריה ואביו הגיע מפאלרמו שבסיציליה. הוא החל במהירות לפתח עניין בכדורגל, וצד את עינה של יובנטוס שהביאה אותו למערכת הנוער שלה בהיותו בן 14. הוא התקדם במעמדו באמצעות קבוצת הנוער, וזכה איתה באליפות ליגת הנוער בעונת 2005/2006.
בעונת 2006/07 החל ג'ובינקו לשחק בקבוצה הבוגרת של יובנטוס, ששיחקה אז בסרייה ב'. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 במאי 2007 במשחק ליגה נגד בולוניה 1909. הוא נכנס כמחליף במקומו של רפאלה פאלאדינו, ובישל במשחק זה שער לדויד טרזגה. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום הראשון בסרייה ב' והעפילה חזרה לסרייה א'.
ב-4 ביולי 2007 ג'ובינקו הושאל לאמפולי, קבוצה טוסקנית מהסרייה א' שלקחה חלק בגביע אופ"א לעונת 2007/2008. הוא הבקיע את שערו הראשון בסרייה א' ב-30 ביולי 2007 כאשר אמפולי ניצחה את פאלרמו 1-3. שערו הכריע את המשחק לזכות קבוצתו. ב-4 בנובמבר הוא הבקיע את שערו השני, שגרם לעניין רב מצד התקשורת - השער שהובקע בבעיטה חופשית ממרחק השווה בדקה האחרונה את תוצאת המשחק נגד רומא והזכיר את שערו של רונאלדיניו ברבע גמר מונדיאל 2002. על אף יכולתו הטובה במהלך העונה, הוא לא הצליח למנוע את ירידתה של אמפולי לסרייה ב'.
בקיץ 2008 חזר ליובנטוס. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור יובנטוס ב-7 בדצמבר במשחק כנגד לצ'ה, מבעיטה חופשית.
בקיץ 2010 הושאל ג'ובינקו לפארמה לעונת 2010/11 בתוספת אפשרות לרכוש 50% מכרטיס השחקן שלו בתום העונה. לאחר עונה זו, בה כבש 7 שערי ליגה ב-30 משחקים שבהם שותף, מימשה פארמה את אפשרות הרכישה תמורת 3 מיליון אירו. בעונת 2011/12 הציג ג'ובינקו יכולת טובה אף יותר וכבש 15 שערים ב-36 משחקי ליגה. בעקבות זאת רכשה יובנטוס בחזרה את מחצית כרטיס השחקן שלו מפארמה תמורת 11 מיליון אירו והחתימה אותו ל-3 עונות.
בשנת 2015 חתם השחקן חוזה של 5 שנים עם קבוצת קבוצת טורונטו בקנדה המשחקת בליגה הצפון-אמריקנית. בעונתו הראשון במועדון זכה בתואר השחקן המצטיין של הליגה.
ב-30 בינואר 2019 חתם ג'ובניקו באל-הילאל הסעודית.

קריירה בינלאומית

ג'ובינקו ייצג את כל הנבחרות הצעירות של איטליה, החל מהנבחרת עד גיל 16. הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 על ידי המאמן הראשי פיירלואיג'י קאסירג'י ב-1 ביוני 2007, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק המוקדמות נגד נבחרת אלבניה. במשחק זה, שבו ניצחה איטליה 0-1, הוא בישל את שער הניצחון לרוברט אקוורפסקה.
הוא אף הוביל את נבחרתו בטורניר טולון 2008, וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר. הוא הבקיע שני שערים במשחק הפתיחה כנגד נבחרת חוף השנהב, ואף הבקיע את הפנדל המכריע בדו-קרב בעיטות עונשין בחצי הגמר נגד נבחרת יפן. איטליה זכתה בסופו של דבר בטורניר, לאחר ניצחון 0-1 על נבחרת צ'ילה במשחק הגמר.
ג'ובניקו הופיע עם הנבחרת האולימפית האיטלקית בטורניר הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג 2008. הוא הבקיע את השער הראשון בניצחון 0-3 על נבחרת הונדורס במשחק הראשון של התחרות, והציג יכולת מרשימה גם במשחקים הבאים. עם זאת, נבחרתו הודחה ברבע גמר הטורניר האולימפי לאחר הפסד 3-2 לנבחרת בלגיה. ג'ובינקו אף העפיל עם הנבחרת הצעירה של איטליה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2009 בשוודיה, לאחר ניצחון בפלייאוף המוקדמות על הנבחרת הצעירה של ישראל.
מדעי הקרקע

מדעי הקרקע או תורת הקרקע (באנגלית: soil sciences) הם תחום מדעי אשר נושא מחקרו הוא הקרקע. הקרקע, כתָּוֶךְ המחבר בין הליתוספירה, האטמוספירה, הביוספירה וההידרוספירה, נחקרת על ידי מדענים הבאים מבחומים שונים. כיום נהוג פצול מדעי הקרקע לשני תת-תחומים שונים אשר החפיפה ביניהם רבה מאד ולכן אין כל מדעני קרקע מבצעים את הפצול לשני תת-תחומים.
מצד אחד ישנו את האדפולוגיה החוקרת את האינטראקציה בין אורגניזמים קרקעיים לבין החלקים האביוטיים.
מאידך ישנה את הפדולוגיה החוקרת את הִוָּצרות קרקעות, התפתחותן, אפִיונן, ותפוצתן על-פני כדור הארץ. בתחום האדפולוגיה נמצא גם כן מיון קרקע.

מבוא

מדעי הקרקעי הם תחום מדעי צעיר יחסית. כאבי התחומים נחשב הגאולוג והגאוגרף הרוסי וסילי דוקוצ'ייב אשר הצעיד וקדם את מדעי הקרקע ברוסיה במאה התשע-עשרה. הוא הגה את רעיון חמשת הגורמים המשפיעים של הקרקע: אקלים, ביוטה, סלע האם, זמן ופני השטח.

קרקעות

קרקעות הן שונות מסלעים בתחום הגאולוגיה על אף שהן נובעות מסלעי האם. עקב השפעות חיצוניות ופנימיות קרקעות מתבלות מהר וגילן של קרקעות נמדד באלפי שנים בלבד עם הקרקעות הישנות ביותר בנות כ-16,000 שנה מתקופת הדיראס הישנה ביותר (Oldest Dyras).
בתחום מיון הקרקעות יש להבחין בין מיון קרקע של מדעני קרקע לבין מיון קרקעל של מהנדסים. בעוד שהראשונים מעוניינים בהבנת הקרקע כשלעצמו האחרונים מתעניינים יותר בתכונותיה של קרקע נתונה והאם היא תעמוד בשמוש מיועד בקרקע על ידי בני אדם.
מיון הקרקעות הנפוץ ביותר כיום הוא המיון של מחלקת החקלאות של ארצות הברית. מיון זה מבחין בין 12 סוגי אב שונים של קרקעות המתפצלים לתת-קבוצות רבות יותר.
לאונרד הופסטטר

אישיות

כיוון שלאונרד מרגיש בנוח עם חבריו הקולגות הגיקים, הוא מעוניין בחברה רחבה ומגװנת יותר. מבין כל הדמויות הגבריות הראשיות, הוא הדמות עם המגבלות הקטנה ביותר ביצירת קשרים עם אנשים ממוצעים. בתחילת הסדרה לאונרד מתאהב בפני, שכנתו, ובהמשך הם מפתחים מערכת יחסים.

משפחה

לאונרד במקור מניו ג'רזי. כל חברי משפחתו הם מדענים מצליחים, פרט לאחיו, פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד. כולם מצליחים בתחומם יותר ממנו.
אמו, דר' בוורלי הופסטטר, היא פסיכיאטרית ונוירוביולוגית, ולה אישיות הדומה לאישיותו של שלדון קופר. בעונה התשיעית יחסיהם של הוריו של לאונרד עלו על שרטון וכתוצאה מכך הם התגרשו לאחר תקופה ארוכה של יחסים רעים.

עבודה

לאונרד הוא חוקר בתחום הפיזיקה הניסוײת באוניברסיטת פסדינה. המחקר הגדול שערך לאונרד אי פעם התגלה אחר כך, כפי ששלדון אמר כל הזמן, כחיקוי מחקר של מדענים הולנדים. עוד מחקר חשוב שערך היה יחד עם שלושת חבריו ראג', האװרד ושלדון בקוטב הצפוני אך לא גילו שם אף פרט חשוב. בשעות עבודתו מראים אותו בעיקר בשולחן האוכל. בסוף העונה השישית לאונרד מקבל הזדמנות לצאת למחקר על ספינה עבור סטיבן הוקינג. זו הזדמנות מחקר טובה כל-כך עד כי שלדון מקנא בו ומנסה להפחידו כדי שלא ילך. בסופו של דבר לאונרד בוחר לצאת למחקר ותחינותיו של שלדון לא הועילו.
מרי מקאלרוי

מרי ארתור מקאלרוי (באנגלית: Mary Arthur McElroy‏; 5 ביולי 1841 - 8 בינואר 1917) הייתה אחותו של הנשיא ה-21 של ארצות הברית צ'סטר ארתור שהיה אלמן. מאחר שאשתו של ארתור אלן לואיז ארתור נפטרה שנה קודם לבחירתו לנשיא, שימשה אחותו כגברת הראשונה של ארצות הברית.

ביוגרפיה

מרי ארתור נולדה בגריניץ' שבמדינת ניו יורק לויליאם ומלווינה ארתור (William Arthur ו- Malvina S. Arthur), והייתה הצעירה מתשעת ילדיהם.
מרי למדה בסמינר אמה וילארד שבטרויה שבמדינת ניו יורק, ונישאה לאיש העסקים ג'ון מקאלרוי. נולדו לבני הזוג ארבעה ילדים.
בשנת 1880 נבחר אחיה לסגן נשיא ארצות הברית, וביולי 1881 לאחר ההתנקשות בחיי הנשיא ג'יימס גרפילד ומותו של הנשיא ב-19 בספטמבר 1881 הפך לנשיא.
בשל מות אשתו, ביקש צ'סטר ארתו מאחותו לטפל בביתו, אלן, ולהיות המארחת הרשמית של הבית הלבן. בשל העובדה שמשפחתה התגוררה באולבני שבניו יורק, התגוררה מרי מקאלרוי בוושינגטון רק בעונת החורף, בה נערכו מרבית האירועים החברתיים.
מרי הייתה מארחת פופולרית ביותר בוושינגטון, וכיבדה את הגברות הראשונות לשעבר, ג'וליה טיילר והארייט ליין בכך שהזמינה אותן לכהן עימה בכמה אירועים כמארחות רשמיות.
לאחר שארתור נכשל בקבלת למינוי מפלגתו לבחירות של שנת 1884 שבה מרי לאולבני.
מרי מקלארוי נפטרה בגיל 75 באולבני.
כידוד

האקלים התרבותי בערד

ערד, שנוסדה ב-1962 כעיירת פיתוח, מרוחקת 45 ק"מ מבאר שבע. בשנות השישים והשבעים התפתחו בה קהילה תוססת ושוחרת תרבות ופעילות עסקית שוקקת. ערד של אותם הימים הייתה שונה בתכלית השינוי מערד של ימינו. בהיותה "העיר המתוכננת הראשונה בישראל", היא הציתה את דמיונם של רבים, והיו שהכתירו אותה כ"אל דוראדו". בית הספר התיכון המקיף בערד אף נחשב בסוף שנות השבעים לאחד האיכותיים בארץ.
בתחילת שנות השמונים חיו בעיר כ-13 אלף איש. עובדה מעניינת היא, שבאותה התקופה נרכשו לא פחות מ-1,500 מנויים לסדרת התיאטרון השנתי של "תרבות לעם", שהביאה לעיר מדי שנה 6–8 הצגות תיאטרון של מיטב תיאטראות ישראל. פירוש הדבר, שכל הצגה הועלתה פעמיים בבית הקולנוע "אורון", שתפוסתו 750 מקומות.
ב-1981, הועלה על במת "אורון" המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת, בהפקה משותפת של תיאטרון "הקאמרי" עם קבוצת תיאטרון ערד, תזמורת ערד ואנשי ערד (וביניהם גם אלי זיו כמפיק ורחל זיו כמלבישה). מטעם הקאמרי השתתפו ששי קשת, תיקי דיין ואלברט כהן. ההצגה עלתה 5 פעמים בערד ואחר כך גם בתל אביב בתיאטרון הקאמרי עצמו.
זו הסביבה התרבותית שבה צמחו, בין השאר, הבמאי דורון צברי, הסופר גבי ניצן, המשוררת טל ניצן, העיתונאי יובל קרני ורבים אחרים. אבי בלשניקוב, כיום יו"ר ערוץ 10 ובעבר מנכ"ל משרד התקשורת ומנכ"ל הכנסת, היה עורך מדור הנוער ב"כידוד" בתקופת לימודיו בתיכון.
נפרדנו כך (סרט)

אודות הסרט

גורביץ' הפיק את הסרט במימונו של המיליונר האמריקאי לאון צ'ייני (Leon Charney) ובתמיכת פרויקט קולנוע. גרושתו של גורביץ', ליליאנה בבצ'יק, כתבה את התסריט על בסיס סיפור משפחתי שלה. הסרט צולם במצלמת 35 מ"מ. הסרט הוקרן בהקרנות מסחריות במשך כמה חודשים בסינמטק תל אביב לפני הסרט "המתים" מאת הבמאי ג'ון יוסטון.

העלילה

סב המשפחה נפרד ממשפחתו שנוסעת לתקופה ארוכה לחו"ל. הם שואלים אותו למה קוראים לו בשם "ננקה" והדבר מעורר בו זיכרונות מפרידה שחווה בילדותו.
ננקה גדל בכפר קטן באירופה ביחד עם שני הוריו ושני אחיו. המשפחה סבלה מחסרון כיס ועל מנת לפרנס אותה נסע האב לבדו לארגנטינה. אחרי שחסך מעט כסף, ביקש שננקה יצטרף אליו כדי לעזור לו. ננקה יצא למסע לארגנטינה לסייע לאביו, כשבאמתחתו תמונה משפחתית ומעיל שאמו תפרה לו.
אצבעונית

אצבעונית היא דמות אגדית מאת הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן, המופיעה בסיפור שפורסם לראשונה בשנת 1835. זוהי דמות קטנת ממדים וזעירה במיוחד, שגודלה כגודל זרת בלבד.
כדמויות אחרות בספריו של אנדרסן, גם אצבעונית איננה מתאימה לדמות הגיבור הקלאסי, וייתכן שמאפיינים מסוימים בה מתאימים אף להגדרת אנטי גיבור. הגדרה זו אינה מתאימה במדויק, שכן בדמותה מודגש הניגוד בין גופה הזעיר לבין אומץ ליבה ושכלה החריף, שבעזרתם היא גוברת על קשיים רבים.
סרט באותו שם, בבימויו של דון בלות' ובהפצת האחים וורנר, יצא לאקרנים בשנת 1994. בסרט נישאה אצבעונית לקורנליוס, נסיך הפיות. היא עמדה להינשא לחולד מבוגר אבל סירבה בכל תוקף להינשא לו כי לא אהבה אותו.
בשנות ה-70 העלתה השחקנית והזמרת הישראלית ציפי שביט מופע לילדים שנקרא "טמבולינה" (מאנגלית: "ת'מבלינה", שם נוסף ל"אצבעונית", המבוסס על המילה בוהן - Thumb). המופע התבסס על שירי הילדים של השחקן והזמר האמריקאי דני קיי, ושיר הנושא התבסס על סיפורה של אצבעונית. בשנת 1976 הוציאה שביט גם תקליט משירי המופע.
סקלרודרמה

סינדרום CREST

סינדרום CREST (ראשי תיבות של calcinosis, raynaud's phenomenon, esophageal dismotility, Sclerodactyly, telangiectasis, הוא תסמונת אופיינית לסקלרודרמה, אך לא תמיד הוא מופיע. תופעות אלו יכולות להופיע גם בצורה בודדת.

שכיחות

המחלה שכיחה יותר אצל נשים (פי 4 יותר מגברים). בארצות הברית, 1 מכל 1000 איש חולה במחלה. ילדים כמעט ולא סובלים ממחלה מפושטת, אלא מסקלרודרמה מקומית. מרבית המבוגרים מאובחנים במחלה בין הגילאים 30-50.

דיאגנוזה

סקלרודרמה מוגדרת באופן קלאסי כהתעבות סימטרית של העור, כאשר בכ- 90% מהמקרים מופיעה תסמונת ריינו- Raynaud's phenomenon: זוהי תופעה בה יש התכווצות של כלי הדם כתוצאה מקור, אשר מאופיינת בשלוש פאזות: בשלב הראשון יש הלבנה של האצבעות, לאחר מכן כיחלון (ציאנוזיס) ובסופו של דבר האצבעות מאדימות. אם תופעות אלו נמשכות, הסכנה היא נמק של האצבעות. (חשוב להבדיל בין תופעה זו, המאופיינת בשלוש פאזות כאמור, לבין כיחלון של האצבעות כתוצאה מקור- אקרו-ציאנוזיס, המאופיין בפאזה אחת בלבד). תופעת ריינו לעיתים מקדימה את הופעת המחלה – לפעמים בכמה שנים עד שהמחלה עצמה מתפתחת. בנוסף מאופיינת המחלה בקיום נוגדנים שהם anti-nuclear. לעיתים ההסתמנות הקלינית אינה קלאסית וכוללת וריאציות שונות או היעדר שינוי בעור. תסמינים נוספים של סקלרודרמה מופיעים בתוך שנתיים מהיווצרות תסמונת ריינו המאפיינת מאד את המחלה. 
בדיקות מעבדה יכולות להציג קיום של נוגדנים אנטי-טופואיזומרז (במידה והמחלה מפושטת) או נוגדנים שהם אנטי-צנטרומר (במידה והמחלה מוגבלת יחסית, וכן במקרה של תסמונת CREST). נוגדנים נוספים שניתן לראות יהיו מסוג anti UR או anti RNA polymerase.

טיפול

אין טיפול ישיר במחלה עצמה אלא בסימפטומים שלה. כך למשל, חולים הסובלים מתופעת ריינו יטופלו בתרופות שמטרתן להגדיל את זרימת הדם לאצבעות- לרבות ניפדיפין, דיליטאזם וכו'. 
פיברוזיס של העור מטופל בחומרים כגון d-penicillamine, קולכיצין, PUVA, רלקסין וציקלוספורין. 
בכליות- מטפלים ביתר לחץ דם- כגון מעכבי ACE ו- ARB. 
ביתר לחץ דם ריאתי- ניתן חמצן ונוגדי קרישה, ומנסים להרחיב את כלי הדם בתכשירים שונים. 
מאחר שסקלרודרמה היא מחלה אוטואימונית, חלק מהתרופות הן תרופות מדכאות מערכת חיסון עצמית- כגון מתוטרקסט, ציקלופוספמיד, אזתיופרין ו- מיקופנולט.
העיניים של המדינה

"העיניים של המדינה" הוא ביטוי שנכנס לאוצר הביטויים הישראלי בדבריו של בני מסס – לוחם מגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים, שאמר זאת בראיון לצוות טלוויזיה מהערוץ הראשון בתום הקרב על החרמון בחודש אוקטובר 1973.

טביעת הביטוי

טוראי בני מסס נולד בטבריה וחי בה כל חייו. לאחר הניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון במלחמת יום הכיפורים, השתתף מסס גם בניסיון השני לכבוש את ההר, מבצע קינוח. מסס נשא את המא"ג – כלי הנשק הכבד ביותר במחלקה – ולחם באומץ לב בלתי רגיל. באחד מרגעי הקרב הקשים הוא נטל את המא"ג והסתער ללא היסוס, תוך קריאות עידוד לחבריו.
הכתב הצבאי של הטלוויזיה הישראלית, מיכה לימור, שהכין כתבה על הקרב ההיסטורי, פגש על ההר את קומץ החיילים ששרדו מן הקרב. הוא בחר לראיין את הלוחם המאובק והמפויח בני מסס, אשר סיפר בלשון פשוטה ונטולת פאתוס על האירועים כפי שחווה אותם. בתשובה לשאלה מדוע הסתער קדימה, השיב כי "אמרו לנו שהחרמון הוא העיניים של המדינה". על פי עדויות שונות, בתדריך שנתן המח"ט אמיר דרורי לפני העלייה, הוא הסביר לחיילים את חשיבות הקרב הצפוי ואת חשיבותו של הרכס המשמש נקודת תצפית חשובה, והשתמש לראשונה בביטוי זה. וכך הוא ביטא זאת: "עיני כל המדינה נשואות לכאן".
הראיון, ששודר בערב שבת בערוץ הטלוויזיה היחידי שראו אז תושבי ישראל, הותיר רושם עז. הביטוי השתרש והפך לסמלו של החרמון, ההר הגבוה ביותר במדינה, ממנו אפשר לצפות אל עומק שטחי האויב. ה"עיניים של המדינה" נותר חרות גם כמייצג את אופייה המיוחד של מלחמת יום הכיפורים על הצלחותיה ועל כישלונותיה, כמו גם הטוראי הפשוט והאמיץ אשר השתמש בו.
בני מסס נפטר ב-30 בנובמבר 2006 מדום לב בעיר הולדתו טבריה, בגיל 54.
צוערי הצי 3

עלילה

השנה היא 1757. פרצה מלחמת שבע השנים, חיילים רוסים נאלצים להילחם למען האינטרסים של צרפת ואוסטריה נגד פרוסיה. צוערי הצי ממשיכים לשרת את מולדתם מבלי להתחשב בעצמם. האחד - יוצא למשלחת, השני - עומד למשפט, והשלישי נשלח לוונציה, כדי להעביר קופסה מפוארת. למעשה, בתיבה מסר, שעלול להכריע גורלות ולצייר את עתידם של אירופה ורוסיה.
תקווה (כרזה)

הרעיון והעיצוב

שפרד פיירי, בעל תואר ראשון באמנות עם התמחות באיור, יצר אמנות רחוב מאז שנות ה-80. יצירותיו הן בעלות מסרים פוליטיים ובפרט כוונו נגד הממשל של ג'ורג' ווקר בוש. בתחילת הקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה, באוקטובר 2007, שוחח עם העיתונאי יוסי סרגנט (Yosi Sergant) על הקמפיין. סרגנט הציע לפיירי שייצור עבודה שתתמוך במועמדותו של אובמה. סרגנט יצר קשר עם צוות הקמפיין של אובמה בבקשה לאישור, שפיירי יעצב פוסטר של אובמה. האישור ניתן כמה שבועות לפני "יום שלישי הגדול". פיירי אמר שהחלטתו ליצור פוסטר הכולל את דיוקנו של אובמה נבעה מכך שהרגיש ש"העוצמה והיושרה [של אובמה] כנואם, תיצור אסוציאציה חיובית עם תמונת פניו". פיירי מצא תמונה של אובמה בעזרת מנוע החיפוש לתמונות של גוגל (שנחשפה לבסוף באפריל 2006 כתמונה של מאני גרסיה, שצולמה בעבור Associated Press),‏‏ ויצר את הפוסטר תוך יום אחד. התמונה המקורית כללה את הכיתוב "קדמה" ("progress") וכללה את סימן ההיכר של פיירי, "כוכב ה-OBEY" ‏(OBEY Star) - סמל המבוסס על עבודתו המצליחה והוויראלית של פיירי משנת 1989 "לאנדרה הענק יש כנופיה" ("Andre the Giant Has a Posse"), שהתחילה כאמנות רחוב. הכוכב הופיע על גבי סמל הקמפיין של אובמה, "סמל הזריחה" (שנראה בעבודה כסיכה על חולצתו של אובמה). בשל החשש של צוות הקמפיין לגבי ההקשרים הבעייתיים שעלולים להיות למילה "progress" ("קדמה") אצל חלק מהקהלים, פיירי שינה את הסיסמה שתחת התמונה מ-"progress" ל-"hope" ("תקווה").
על פי העיתונאי סטיבן הלר שעוסק בעיצוב, הפוסטר הושפע מאמנות סוציאל-ריאליסטית, ועל אף שזכה לשבחים על מקוריותו וייחודיותו, ניתן לראות אותו כחלק ממסורת ארוכה של אמנים מודרניים ששואבים השראה ממועמדים פוליטיים ויוצרים "פוסטרים חלוציים, לא רק בצבע ובסגנון, אלא גם במסר שלהם ובנימה". פיירי עצמו אמר כי "ההשראה ההיסטורית שלי הייתה התמונה המפורסמת של ג'ון פ. קנדי מביט מעט למעלה אך למרחוק [מדובר על תמונה זו מהקמפיין לנשיאות]. גם בתמונה של לינקולן על השטר בשווי 5 דולר יש תחושה דומה".
כרונולוגיה

כרונולוגיה (מלטינית chronologia, מיוונית: χρόνος, כרונוס, זמן בתוספת λογία, לוגיה, דיבור או לימוד), רשימה או מחקר המתאר רצף של אירועים על פי סדר התרחשותם. במובן הכללי כרונולוגיה היא גם המדע העוסק בסדר הדורות המאורעות והשיטות לחלוקת הזמן או איזכור ורישום של אישים, שליטים ושושלות במערכות ספירה שונות.
כרונולוגיה עוסקת בתולדות נושא או אזור גאוגרפי, באירועים כלליים או באירועים פוליטיים כלליים, בחיי אדם אחד או קבוצה, המוגשים כעובדות רקע לשם הבנת הרקע ההיסטורי, ברירת העובדות בכרונולוגיה עשויה להיות שנויה במחלוקת, ברשימה כזו מובלטים בדרך כלל האירועים ומובלטים פחות התהליכים החברתיים והרעיוניים. כרונולוגיה אינה היסטוריוגרפיה, אלא כלי המשמש היסטוריונים וארכאולוגים להבנה של התרחשויות היסטוריות והגורמים המובילים להן.
יחידת האלפיניסטים

יחידת "האלפיניסטים" היא יחידת מילואים מיוחדת של חיל הרגלים, השייכת לפיקוד הצפון בצבא ההגנה לישראל. 
היחידה מתפקדת כפלס"ר קדמי בגדס"ר החרמון (גדס"ר 7810) המכונה "סיירי ההר". היחידה מוגדרת כיחידת לוחמה הררית המיועדת ללחימה בתנאי מזג אוויר קיצוניים ובתנאי שלג, בגזרת הר החרמון וגבול הצפון.

היסטוריה

יחידת האלפיניסטים הוקמה בשנת 1974 כחלק מלקחי מלחמת יום הכיפורים, לאחר שבצה"ל הגיעו למסקנה שיש צורך ביחידה ייעודית שמאומנת להתמודד בתנאים קיצוניים בחורף באזור החרמון וגבול סוריה. האתגר המבצעי הראשון של היחידה התרחש ב-14 באפריל 1974, בעת מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, כשהוטל עליה לכבוש את שיא החרמון, בגובה של למעלה מ-2,800 מטר. כוח בן שישים לוחמים מהיחידה ומסיירת מטכ"ל, בפיקוד רס"ן עמירם לוין (לימים אלוף במיל') העפיל לפסגה, שם ניהל קרב כנגד הקומנדו הסורי שבסופו נכבש שיא החרמון על ידי לוחמי צה"ל. בקרב נהרגו שנים עשר חיילים סורים ועוד כמה נפלו בשבי. לסיירת מטכ"ל וליחידת האלפיניסטים היו כשלושים פצועים. לימים טען לוין שהקרב היה אחד החשובים בתולדות מדינת ישראל, אך סיפורו נבלע בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
יחידת האלפיניסטים מבצעת אימוני הגנה מרחבית, התקפה וירי תוך כדי תנועה מהירה בגלישה בציוד סקי מתקדם, אופנועי סקי וחתולי שלג מיוחדים בעלי עבירות גבוהה. חימושה של היחידה כולל רובי סער מדגמי M4 קרבין ותבור, מקלע קל "נגב" ורובי צלפים מדגמים M24 ו-SR-25.
היחידה מורכבת מאנשי מילואים אשר שירתו בסדיר ביחידות המיוחדות של צה"ל (רבים מהם מ"אגוז" ו"סיירת גולני" ששטח התמחותם הוא גבול הצפון).  בעת הצטרפותם ליחידה לרוב הלוחמים אין ניסיון קודם בגלישת סקי. בנוסף לאימונים אינטנסיביים בשלג ובתנאי קור קיצוני, מבצעים לוחמי היחידה גם פעילות בט"ש באזור החרמון.
מפקד היחידה הוא סגן-אלוף שמעון פריינטה, יוצא סיירת גולני, אשר זכה בשנת 2005 בפרס מפקד זרוע היבשה למפעל חיים על פועלו ביחידת האלפיניסטים.
בן ציון גיני

בן ציון גיני (1869–1945 ט"ו בסיוון תש"ה) היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ויפו בסוף התקופה העות'מאנית ותחילת המנדט הבריטי.

חייו

בן ציון גיני נולד באיזמיר, האימפריה העות'מאנית ב-1869. בהיותו נער מחונן, נישלח על ידי חברת "כל ישראל חברים" (אליאנס) ללמוד בפריז הנדסת מכונות. ב-1890, עם סיום לימודיו נשא לאישה את קלמנטין לבית קראונז'-אנגלמן ילידת מץ, צרפת ויחד עלו לירושלים. הוא כיהן כמורה בבי"הס למלאכה של חברת כי"ח. בהמשך, נסע ללונדון ולפריז כדי ללמוד הנדסת בניין וכשחזר תיכנן יחד עם המהנדס יצחק רייטן את המזרקה החשמלית בירושלים לכבוד יובל שלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני. 
בנוסף לפעולו בתחום ההנדסי היה בעל ידע רב בתחום הרפואה הטבעונית, כתב מאמרים לג'ואיש כרוניקל (בהם מאמר אודות פתיחת קו הרכבת מיפו לירושלים ב-8 בספטמבר 1905). בין נכדיו: האדריכלים גבריאל פרץ ואריה גיני, התעשיין אבנר פרץ ויואב גינאי.

מהנדס העיר יפו

ב-1910, לאחר שובו ארצה התמנה למהנדס העיר יפו ובמסגרת תפקידו פיתח בעיר רשת כבישים ותכנן בניינים רבים בתל אביב וביפו ובהם מסגד חסן בק, בניין הבנק האנגלו-מצרי ובית הפוטוגרפיה של אברהם סוסקין ברח' הרצל פינת רח' בית הבד. כמו כן תכנן את בית העירייה בעזה וכן תכנן תוכנית תעבורתית לעיר.

מהנדס העיר ירושלים

ב-1917 הזמין אותו לירושלים ראש העירייה חוסיין אל-חוסייני, ומינה אותו למהנדס העיר הראשון של ירושלים. בתפקידו זה תחת השלטון העות'מאני הוא נקרא בין השאר לבנות ביצורים עבור הצבא העות'מאני. גיני היה בין מקבלי פניו של הגנרל אלנבי עם כניסתו לירושלים, ותחת שלטון המנדט הבריטי המשיך את תפקידו כמהנדס העיר והכין עבורה תוכנית בניין עיר ראשונה. הוא תכנן וניהל את שיפוצם של מבנים המקודשים לשלוש הדתות בהם מסגד כיפת הסלע, מערת המכפלה וכנסיית הקבר וסייע בקליטת אנשי מקצוע בתחום התכנון והבניה שעלו מארצות אירופה. בין הבניינים הרבים שתכנן ובנה בירושלים בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון, בניין קולנוע ציון, ישיבת פורת יוסף וישיבת חיי עולם, בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי, מלון סן רמו ובתים ברח' המלך ג'ורג'. ב-1926 התפטר מתפקידו מטעמי בריאות. גם לאחר שעזב את משרתו הציבורית פעל למען המשך הבניה בירושלים.
גריגול מגאלובלישווילי

חייו

מגאלובלישווילי נולד בטביליסי, בירת גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). בשנת 1990 הוא החל את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בחוג למזרחנות. בין השנים 1992-1993 הוא למד טורקית בחוג לשפות זרות באוניברסיטת איסטנבול, ולאחר שסיים חזר לגאורגיה. בשנת 1995 סיים את לימודיו באוניברסיטת טביליסי בתואר MA.
עם סיום לימודיו הוא החל לעבוד כמתרגם בלשכת המסחר הגאורגית באנקרה שבטורקיה עד שנת 1996. לאחר מכן החל לעבוד במסגרת משרד החוץ של גאורגיה וכיהן כנספח צבאי, מזכיר שני ומזכיר ראשון במחלקה למדינות מערב אירופה. משנת 1998 כיהן כמזכיר הראשון בשגרירות גאורגיה בטורקיה, ובמקביל שימש כיועץ פוליטי לשגריר. את תפקידו כמזכיר הראשון סיים בשנת 2000 והמשיך לשמש כיועץ פוליטי עד שנת 2002. בין השנים 2002-2003 הוא למד באוניברסיטת אוקספורד לימודי דיפלומטיה לתארים מתקדמים. בין השנים 2003-2004 הוא כיהן בתפקיד סגן מנהל המחלקה למדינות ארצות הברית קנדה ואמריקה הלטינית במשרד החוץ. בשנת 2004 הוא מונה למנהל המחלקה האירופית והשילוב באירופה במשרד החוץ. מאוחר יותר באותה שנה מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בטורקיה.
בשנת 2005 הוענקה למגאלובלישווילי דרגת שליח מיוחד (Envoy Extraordinary) וב-20 באוקטובר 2006 דרגת שגריר, והוא כיהן כשגריר באלבניה ובבוסניה והרצגובינה.

ראש ממשלה

בעקבות המלחמה בדרום אוסטיה (אוגוסט 2008) החליט, ב-27 באוקטובר של אותה שנה, נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, לפטר את ראש ממשלת גאורגיה המכהן, לאדו גורגנידזה, בטענה כי בתום הבחירות בתחילת 2008, נבחרה ממשלה חדשה אולם ראש הממשלה נשאר על כנו ואמור היה להתפטר ממילא. בפועל כוונתו של סאקשווילי לרענן את הממשלה ולהציב פנים חדשות בראשה בגלל כישלון המערכה כנגד רוסיה.
במקומו של גורגנידזה הציע סאקשווילי את מגאלובלישווילי לתפקיד ראש ממשלת גאורגיה. מגאלובלישווילי ידוע כליברל גדול ורפורמטור, ומינוי צפוי לייצב את הסקטור הפיננסי לאחר המלחמה. ב-1 בנובמבר 2008 אישר הפרלמנט של גאורגיה את מינוי מגאלובלישווילי לראש ממשלת גאורגיה. ארבעה חברי ממשלת גאורגיה איבדו את מקומם, שר המשפטים, שר התרבות, השר לענייני פליטים והשר לאיכות הסביבה.
ב-30 בינואר 2009, התפטר גריגול מגאלובלישווילי מתפקיד ראש ממשלת גאורגיה מסיבות רפואיות לאחר שכיהן שלושה חודשים בלבד. הוא מינה באותו מעמד את גלאורי לתפקיד.
וסילי סולוביוב-סדוי

ביוגרפיה

וסילי סולוביוב נולד בסנקט פטרבורג למשפחת איכרים שעברו להתגורר בעיר. הוא אהב מוזיקה מילדתו וגם לאימו היה כשרון לשירה. ילדי השכונה קראו לו "סדוי" (בעל שיער שיבה) בעקבות כך שבימי קיץ חמים השיער שלו היה מלבין. בסופו של דבר הוא הוסיף את הכינוי לשם משפחתו. בשנת 1925 הנער התחיל לעבוד בבתי קולנוע כפסנתרן.
בשנת 1929 וסילי סולוביוב התחיל ללמוד מוזיקה בבית ספר מיוחד ובשנת 1931 עבר לקונסרבטוריון של לנינגרד אותו סיים בשנת 1936.
בשנות ה-30 וסילי סולוביוב התקבל לאיגוד המלחינים ומכיוון שבלנינגרד כבר היה מלחין בשם "סולוביוב" הוא החליט להיקרא "סולוביוב-סדוי". זמן קצר לאחר סיום הלימודים הוא התחיל להלחין שירים שבוצעו על ידי זמרים ידועים כמו לאוניד אוטיוסוב וקלבדיה שולז'נקו. בשנת 1940 סולוביוב-סדוי כתב בלט ובהמשך מוזיקה למספר אופרטות.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא ארגן להקה איתו היה מופיע מפני החיילים. בתקופה זו המלחין כתב מספר שירים ליריים שזכו לפופולריות רבה. אנשי הממסד דרשו ממנו שירים שמפארים את המפלגה וסטלין אך המלחין ענה שגם לשירי אהבה יש דרישה מקרב החיילים. עבור השירים שהוא הלחין בתקופה זו הוא קיבל את פרס סטלין הראשון.
לאחר סיום המלחמה סולוביוב-סדוי המשיך לעסוק בעיקר בהלחנת שירים ובשנת 1956 הלחין את השיר המפורסם "לילות מוסקבה". שירים שלו זכו לפופולריות רבה ובוצעו על ידי זמרים ידועים לרבות אדוארד חיל, מקהלת הצבא האדום ומארק ברנס. על עבודתו הוא קיבל פרס סטלין בשנת 1947 ופרס לנין ב-1959.
בנוסף להלחנת שירים סולוביוב-סדוי כתב מוזיקה למספר סרטים.
בשנים 1948-1964 סולוביוב-סדוי היה יושב ראש סניף לנינגרד של איגוד המלחינים הסובייטי. הוא גם כיהן בתפקידי ניהול באיגוד המלחינים ברמה ארצית.
בשנת 1975 סולוביוב-סדוי חלה במחלה קשה. למרות מחלתו הוא כתב מוזיקה עד מותו בשנת 1979. המלחין נטמן בלנינגרד, עיר בו התגורר כול חייו.
לאונרדו פאבולטי

ביוגרפיה

פאבולטי נולד ב-26 בנובמבר 1988 בליבורנו שבאיטליה לפאולו, מאמן טניס. גם פאבולטי עצמו שיחק טניס עד גיל 10, אז החל לשחק כדורגל.