google/wiki40b huggingface dataset:
עמוס כרמל

ד"ר עמוס כרמל (31 באוקטובר 1940 - 3 באוגוסט 2011) היה עיתונאי, סופר, עורך ומתרגם ישראלי. זוכה פרס נשיא המדינה לספרות.

ביוגרפיה

נולד בארץ ישראל ללוטה ולוי כרמל (ויניק), איש העלייה השנייה שעלה לארץ ישראל ערב מלחמת העולם הראשונה. שירת בצה"ל כצנחן בנח"ל המוצנח ונפצע במהלך מלחמת ששת הימים.
כרמל היה בעל תואר בוגר בכימיה ובביוכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותוארי מוסמך (1968) ודוקטור בכימיה פיזיקלית מטעם מכון ויצמן למדע ברחובות.
את עבודתו כעיתונאי החל ב-1959 כעורך בעיתון הנוער העובד והלומד "במעלה" (1959-60). בשנת 1974 החל לכתוב ב"דבר" וב-1979 הצטרף ל"ידיעות אחרונות". לעיתים השתמש בשם העט "אבי טנא".
תרגם וערך ספרים רבים, מרביתם בתחומי המדע הפופולרי, והיסטוריה פוליטית של ישראל.
בשנת 1977 זכה בפרס אהרון קציר לכתבה מדעית פופולרית. לאחר מכן, זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת לשנת 1999, בפרס ביקורת התקשורת לשנת 2004, עבור מדור הדעות בידיעות אחרונות, וכן בפרס נשיא המדינה עבור הנצחת זכרו של אפרים קציר.
כרמל היה נשוי לנעמי ואב לשלושה. בנו הוא העיתונאי אסף כרמל. התגורר ברחובות. נפטר ב-2011, בגיל 71.
אהובת הקצין הצרפתי (סרט)

תקציר העלילה

צ'ארלס סמיתסון (ג'רמי איירונס) הוא פלאונטולוג מלונדון. הוא מגיע לעיירה ליים רגיס כדי לבקש את ידה של ארנסטינה (לינסי בקסטר), בתו של סוחר עשיר. היא מסכימה לבקשתו והשניים יוצאים לטייל בעיירה. הם מגיעים למזח ומבחינים באשה עומדת בקצה המזח ומתבוננת בגלי הים (מריל סטריפ). צ'ארלס עוזב את ארוסתו ומתקרב אליה על המזח היא מסובבת את ראשה ומתבוננת בו ואז חל בו שינוי והוא מתחיל להימשך אליה. בימים הבאים הוא עוקב אחריה כשהיא מתבודדת על הגבעות המשקיפות על החוף.
כשהם נפגשים היא מספרת לו ששמה הוא שרה וודרוף והיא עובדת כעוזרת בביתה של האלמנה פולטני האוסרת עליה לעזוב את הבית לבדה. בעבר עבדה כאומנת וטיפלה בקצין צרפתי פצוע שספינתו טבעה והתאהבה בו. הוא עזב לצרפת והיא מצפה שיחזור. בעיירה מכנים אותה זונה ולא מדברים איתה.
כעבור זמן היא נעלמת ורופא העיירה ד"ר גרוגן (ליאו מק'קרן) עוזר לו לאתר אותה. צ'ארלס נותן לה כסף ושולח אותה למלון באקסטר. כשהוא מגיע למלון היא מביעה את אהבתה  ומתמסרת לו.
צ'ארלס חוזר לליים ומודיע לארוסתו שהחליט לבטל את האירוסין. אביה של ארוסתו כופה עליו חוזה מביש בו מודה צ'ארלס באשמתו לביטול האירוסין ומסכים שהמסמך הזה יפורסם בעיתונים.
כשהוא חוזר למלון באקסטר מתברר לו ששרה נעלמה. רק לאחר שלוש שנים הוא מאתר אותה כאומנת לילדים בבית עשיר. היא אומרת לו כי ברחה כדי להשתקם ולהתחיל חיים חדשים. הם מתאחדים שוב והסרט נגמר בסוף טוב.
בסיפור המודרני השחקנית האמריקאית אנה (מריל סטריפ) והשחקן האנגלי מייק (ג'רמי איירונס), שניהם נשואים, מתאהבים אחד בשני במהלך ההסרטה.
במסיבת סיום ההסרטה מייק רוצה להמשיך את יחסיו עם אנה אך היא אינה רוצה בזאת ובורחת. צ'ארלס מחפש אותה אבל במקום לצעוק, אנה, הוא צועק, שרה.
S-60

"S-60" במלחמת העולם השנייה

ממשימותיו של ה-"S-60" היו גרירת קני תותחים, עבור הצבא האדום, בעיקר בתחילת מלחמת העולם השנייה. 
ה-ורמאכט אשר נטל כשלל כמות לא מבוטלת מהטרקטורים "S-60", השתמש בהם למשימותיו.

מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)

"מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק" (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.
ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר מדגם "Caterpillar Sixty" .
יניב פולישוק

ביוגרפיה

פולישוק נולד בפתח תקווה ולמד בתיכון ברנר פתח תקווה. הוא אחיין של חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק-בלוך.לאחר שירותו הצבאי עבד כצלם חתונות ולמד משחק בבית צבי.
בשנת 1995 התארח בסדרה "פרפר נחמד" בפרק "משהו כאן לא בסדר".
בשנת 2001 השתתף בתפקיד שחקן אורח בסדרה "שמש" בתפקיד מאלף אריות, ומאוחר יותר, ב-2003, בתפקיד סטוצמן, בעל המבורגריה "גולדן בורגר" שמתחרה באימפריה של שמש. ב-2002 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שחר" בתפקיד המורה לספורט שרון שניידר. בשנת 2004 שיחק תפקיד אורח (לכמה פרקים) בסדרה "השיר שלנו".
החל משנת 2003 פולישוק משתתף בסדרה הפיג'מות ומגלם את דמותו של גרי מנדלבאום - בעל מזללת "המבורגרי" איתה הוא זכה להצלחה רבה. בשנת 2009 החל לגלם את הדמות, והפעם כדמות הראשית, בסדרת הבת "מנדלבאום בלש פרטי". כן המשיך בגילום הדמות גם בסדרות הבת הנוספות של "הפיג'מות": "קפה קר-סול" ו"המופע של דובל'ה". שם המשיך לשחק את גרי.
בשנת 2005 השתתף פולישוק בפסטיגל בתפקיד מנהל בבית הספר שגם הציג את השיר הראשון אותו ביצע אושרי כהן ואת השיר השני שאותם ביצעו רותם אבוהב ורועי בר נתן. בשנת 2007 שיחק פולישוק בתפקיד קבוע בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתפקיד אסף חן, סגן קצין האבטחה.
בשנת 2009 השתתף בתוכנית מנדלבאום בלש פרטי שם גילם את גרשון (גרי) מנדלבאום. בשנת 2010 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "15 דקות", ושיחק בתוכנית "מה בכריש?" בתפקיד טוסיה, כרוז האונייה והעבד של גבי, הקפטן של האונייה.
בשנת 2011 יצר יחד עם רובי דואניאס את הסדרה "סברי מרנן" שמשודרת בערוץ 12, ומאז הוא אף מגלם בה את "איתמר רוזן". באותה שנה השתתף בתוכניות "הפרויקט הירוק" של HOT, התארח בתוכנית "סבבה בנט", ובתוכנית "המקום האמיתי" בערוץ הילדים.
בשנת 2013 יצר וכתב יחד עם רובי דואניאס וימית סול את הסדרה "משפחה שולטת", שעלתה בשנת 2014, ואף התארח בה בעונה הרביעית.
בשנת 2016 השתתף בספיישל הטלווזיוני "התכנית" בערוץ הראשון.
ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה

ביוגרפיה

ג'ובאנה נולדה ב-1907 ברומא, לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה והנסיכה אלנה ממונטנגרו, בת רביעית לאחר שלוש בנות ובן שלימים הפך לאומברטו השני, מלך איטליה. ב-1930 נישאה לבוריס השלישי, מלך בולגריה. לזוג נערכו שני טקסי נישואים, האחד ברומא כמנהג הקתולים והשני בסופיה כמנהג הנוצרים אורתודוקסים. לזוג נולדו שני ילדים יורש העצר סימאון והנסיכה מריה לואיזה.
ב-1943 הלך בוריס השלישי לעולמו. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת של בולגריה והשלטון הפרו-מלוכני הודח. בהדרגה החלו הקומוניסטים להשתלט על בולגריה וב-1946 בוטלה המלוכה לאחר משאל עם והוכרזה הרפובליקה העממית הבולגרית. בני משפחת המלוכה הצטוו לעזוב תוך 48 שעות את בולגריה, והם נמלטו לאלכסנדריה ובהמשך גלו למדריד.
ב-1962 לאחר נישואי בנה סימאון עברה לאסטוריל שבפורטוגל. ב-1993 ערכה ביקור קצר בבולגריה ובמהלכו עלתה לקבר בעלה בוריס השלישי. ג'ובאנה לבית סבויה הלכה לעולמה באסטוריל ב-2000 והיא בת 92 שנים. היא הובאה לקבורה ברומא ונטמנה בבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי.
בובי פיש

תחילת קריירת ההיאבקות (2006-2002)

בובי פיש ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2002 אחרי שהתאמן תחת הדרכתם של טוני דוויטו וחבר היכל התהילה, הארלי רייס. הוא התחרה במשך השנים תחת השמות ג'רק ג'קסון ומאדן פיש לפני שבחר את שמו הקבוע, בובי פיש. את הבכורה בזירה של ROH ערך ב-2 באוקטובר 2004 לצד סקוט קרדינל. פיש התאבק לאורך השנים בארגונים עצמאיים בצפון מזרח ארצות הברית וחזר לארגון ROH בהפסד לקלאודיו קסטניולי. בשנת 2010 היה חלק מהמופע הראשון של הארגון Evolve והפסיד לקייל אוריילי.

Pro Wrestling Noah‏ (2013-2006)

פיש החל להתאבק בארגון היפני וב-19 במאי 2006 ניצח את אטסושי אוקי. במשך שנים פיש ביקר בסבב ההופעות של הארגון לפחות פעם בשנה, ולפעמים יותר מפעם אחת. בשנת 2010 פיש ואדי אדוארדס הפסידו לריקי מארווין וטייאג'י אישימורי בחצי גמר של טורניר הזוגות במשקל כבד של GHC.

Ring of Honor‏ (2017-2012)

בשנת 2012 הרכיב ביחד עם קייל אוריילי את הצמד שנקרא "reDRagon" וכבר בחודש מרץ 2013 השניים ניצחו את האחים בריסקו כדי לזכות באליפות הזוגות של ROH. לאחר מספר הגנות על התואר, השניים הפסידו את התארים לאלכס קוסלוב ורוקי רומרו ב-27 ביולי, אך השיבו אל מותניהם את האליפויות זמן קצר לאחר מכן מדייבי ריצ'רדס ואדי אדוארדס. בשאריתה של שנת 2013 הצליחו להגן בהצלחה על התארים עד שהפסידו אותם לצמד היאנג באקס בחודש מרץ של שנת 2014. חודשיים לאחר מכן באירוע המשולב של ROH וארגן NJPW המכונה War of the Worlds זכו בחזרה באליפות הזוגות מאותו צמד להם הפסידו. השניים שמרו על התארים קצת פחות משנה עד שהפסידו ב-4 באפריל 2015 לכריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן. ב-13 במאי פיש כשל בניסיונו לזכות באליפות העולם של ROH מידי ג'יי בריסקו. בחודש דצמבר באירוע "הקרב האחרון" פיש הפסיד לרודריק סטרונג בקרב על אליפות הטלוויזיה.
ב-5 במאי 2016 פיש ניצח את טומוהירו אישי כדי להפוך לאלוף הטלוויזיה. פיש הפסיד את התואר לוויל אוספריי חצי שנה לאחר מכן. ב-3 בינואר 2017 דווח שפיש חתם על חוזה חדש עם ROH. פיש כשל בניסיונו לזכות באליפות העולם מידי אדם קול באירוע Manhattan Mayhem VI. בחודש מרץ פיש הודיע על עזיבתו.

New Japan Pro Wrestling‏ (2016-2014)

בגלל מערכת היחסים הטובה בין ארגון ROH לארגון NJPW, הצמד reDRagon ערך הופעה בארגון היפני ב-10 באוגוסט 2014 בהפסדם לזכות בתוארי הזוגות נגד אלכס שלי וקושידה. ב-25 באוקטובר נודע שהצמד יתחרו בטורניר הזוגות סופר ג'וניור ושבוע לאחר מכן זכו בטורניר כשבגמר הם מצליחים לגבור על היאנג באקס. חמישה ימים לאחר מכן הצמד זכו באליפות הזוגות של IWGP נגד אותם שלי וקושידה. בתחילת ינואר באירוע הבכיר Wrestle Kingdom 9 הצמד הצליח לשמור על התארים בקרב מרובע, אך חודש לאחר מכן הפסידו אותם ליאנג באקס בקרב משולש. פיש ואוריילי חזרו ל-NJPW בחודש מאי בכישלון ניסיונם לזכות בתוארי הזוגות בקרב משולש. ב-16 באוגוסט הצמד ניצח את היאנג באקס כדי לזכות בפעם השנייה באליפות הזוגות של IWGP. הם הפסידו את התארים לאותם יאנג באקס בקרב מרובע ב-4 בינואר 2016 באירוע Wrestle Kingdom 10.
ליטאית

היסטוריה

השפה הליטאית שומרת עדיין על חלק גדול ממערכת הצלילים המקורית ומן הייחוד המורפולוגי של השפה ההודו אירופאית הפרוטוטיפית, ולכן היא מוקד משיכה למחקר בלשני. יש עדויות המצביעות, כי ייתכן שקבוצת השפות הבלטיות (כלומר, הליטאית והלטבית) התקיימו בנפרד מהשפות ההודו-אירופיות האחרות כבר במאה העשירית לפני הספירה. אם כי הימצאותם של מאפיינים ארכאיים מסוימים בשפה אינה ניתן להכחשה, האופן המדויק שבו נפרדו השפות הבלטיות מן הפרוטו הודו-אירופית עדיין בוויכוח.
השפות הבלטיות המזרחיות נפרדו מאלו המערביות (או, ייתכן, מן השפה הפרוטו-בלטית) בין 400 לבין 600 לספירה. הפירוד בין הליטאית ללטבית החל לאחר שנת 800, לאחר תקופה ארוכה שבה התקיימו כשפה אחת עם שני ניבים שונים. ניבי-מעבר התקיימו לפחות עד המאות ה־14 או ה־15, ואולי אף עד המאה ה־17. כיבוש שטחה של לטביה בידי אבירים גרמניים, שהתחולל במאה ה־13, תרם רבות להתפתחותן הנפרדת של השפות.
הטקסט הליטאי הקדום ביותר הידוע הוא תרגום של ספר מזמורים משנת 1545. ספרים מודפסים קיימים כבר משנת 1547, אך רמת האוריינות בקרב העם הליטאי הייתה נמוכה עד המאה ה־18 וספרים לא היו נפוצים. ב־1864, בעקבות מרד ינואר הכושל, שבו התקוממו מיעוטים לאומיים, פולניים, ליטאיים ואחרים, בליטא, לטביה ובלארוס נגד שלטונה של רוסיה, הטיל מיכאיל ניקולאיביץ' מוראביוב, המושל הכללי של ליטא, איסור מוחלט על שימוש בשפה הליטאית. ספרים בליטאית הודפסו מעבר לגבול, בפרוסיה המזרחית ובארצות הברית. הטקסטים הללו הוברחו למדינה, למרות עונשי מאסר כבדים, ועזרו ללבות את הרגש הלאומי עד להסרתו של האיסור בשנת 1904. 
ליטאית שימשה שפתה הרשמית של ליטא מאז 1918. בזמן השלטון הסובייטי היא שימשה בעניינים רשמיים לצד הרוסית, שקיבלה עדיפות כשפתה הרשמית של ברית המועצות.

תפוצה גאוגרפית

השפה הליטאית מדוברת בעיקר בליטא. כמו כן, היא שגורה בפיהם של ליטאים אתניים המתגוררים בבלארוס, בלטביה, בפולין וברוסיה, ובפיהן של קהילות מהגרים ליטאיות בארגנטינה, באוסטרליה, בברזיל, בקנדה, באסטוניה, בבריטניה, בקזחסטן, בקירגיזסטן, ברוסיה, בשוודיה, בטג'יקיסטן, באורוגוואי, בארצות הברית ובאוזבקיסטן. 
2,955,200 נפש בליטא (ובכלל זה 3,460 טטארים), או בערך 80 אחוז מן האוכלוסייה (נכון ל־1998) דוברים ליטאית.] ברחבי העולם, כארבעה מיליון נפשות דוברות ליטאית (1992).]

ניבים

לליטאית שני ניבים עיקריים - "אאוקשטאיצ'יו" (Aukštaičių בליטאית, "ליטאית-של-הרמה"), ו"ז'מאיצ'יו" (Žemaičių בליטאית, "ליטאית-של-השפלה"), ועוד ניבי משנה של שני אלה. הליטאית התקנית מבוססת על אאוקשטאיצ'יו מערבית. ז'מאיצ'ו, לעומת זאת, נחשבת לקרובה יחסית ללטבית ואף קיימת ויקיפדיה בניב זה.
בדרך כלל, דוברי ניב אחד אינם מתקשים להבין דוברי הניב השני, אך מזהים את הניב המדובר מיד. ההבדלים בין הניבים השונים הם בעיקר בהגייה, ולא בדקדוק.

דקדוק ליטאי

הליטאית היא שפה שבה היחס בין המילים נקבע לפי הנטייה ולא לפי סדר המלים במשפט. בליטאית שבע יחסות שם.
שי-לי עטרי

ביוגרפיה

עטרי היא אחייניתן של הזמרת והשחקנית גלי עטרי, הזמרת והשחקנית יונה עטרי ושדרנית הרדיו והשחקנית שוש עטרי. שירתה בצה"ל בלהקת חיל החינוך והנוער. היא בוגרת בית ספר רימון לג'אז ולמוזיקה בת זמננו וסטודיו למשחק ניסן נתיב.
את הופעתה הראשונה כשחקנית ערכה עטרי בשנת 2015 כשגילמה את ענת בסדרה "זגורי אימפריה". מאוחר יותר באותה השנה גילמה את יעל בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל".
בשנת 2015 הוציאה עטרי אלבום בשם "באמת שרציתי", המכיל 9 שירים. הסינגלים שיצאו מתוך האלבום הם: "סוסים שקופים", "תיילל", "אצלנו בגן", "אהבה גונבת", "אמילי" ו"דואט פרידה".
אבי יששכרוף

ביוגרפיה

יששכרוף נולד בירושלים. סיים בהצטיינות תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. לאחר מכן השלים בהצטיינות תואר שני באותו תחום מטעם אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2012, לאחר כשש שנים וחצי בתפקיד הכתב והפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ", עבר לאותו תפקיד באתר "וואלה!". בעברו היה כתב רדיו קול ישראל לענייני ערבים, וזכה בשנת 2002 בפרס "הכתב הטוב ביותר" מטעם קול ישראל על סיקורו את האינתיפאדה השנייה. כמו כן הרצה באוניברסיטת תל אביב על ההיסטוריה הפלסטינית המודרנית.
בשנת 2004 יצא לאור הספר "המלחמה השביעית - איך נצחנו ולמה הפסדנו במלחמה עם הפלסטינים", ספר שכתב יששכרוף יחד עם עמוס הראל. בשנת 2008 פרסמו השניים ספר נוסף בשם "קורי העכביש - סיפורה של מלחמת לבנון השנייה". שני הספרים זכו בפרס מטעם המכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב, כמחקרים הבולטים בתחום הביטחון.
ב-2014 יצר עם ליאור רז את סדרת הטלוויזיה "פאודה" של yes.

חיים אישיים

יששכרוף מתגורר בתל אביב, עם בת זוג ואב לילדה אחת.
עוזי רובין

ביוגרפיה

עוזי רובין הוא בעל תואר שני בהנדסה אווירונאוטית מ-Rensselaer Polytechnic Institute.
רובין היה אחראי על פיתוח משגר הלוויינים הישראלי "שביט". בשלהי 1990 הוקמה מינהלת פרויקט החץ, הנמצאת בתוך משרד הביטחון וכפופה לשר הביטחון. תפקיד המינהלת, המכונה "חומה", הוא לרכז, לפקח ולתאם את כל הפעילות בנושא ההגנה מול האיום הבליסטי. המינהלת מרכזת את כל המידע בנושא תוכנית החץ. בשנת 1999 שימש בתפקיד בכיר במועצה לביטחון לאומי.
לאחר פרישתו ממערכת הביטחון הקים חברה לייעוץ ביטחוני בשם "רובינקון". רובין פועל רבות במסגרת מכוני מחקר אקדמיים שונים, ובהם המכון למחקרי ביטחון לאומי ומרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים הפועל באוניברסיטת בר-אילן. במחקריו עוסק רובין בסוגיות הקשורות לתוכניות טילים בליסטיים במדינות ערב ובאיראן, במערכות הגנה נגד טילים ובנושאים קרובים.
רובין מרבה להשתתף בכנסים מקצועיים בינלאומיים בתחומי מומחיותו. מיוזמי הקמת העמותה הישראלית להגנה בפני טילים וחבר הדירקטוריון שלה.
רובין נוהג לפרסם מחקרים ומונוגרפיות בנושאי הגנה נגד טילים. ב-2011 פרסם את מחקרו "ממטרד לאיום אסטרטגי" העוסק בהפעלת רקטות כנגד העורף הישראלי. זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל: האחד על חלקו בפיתוח מערכת הנשק חץ והשני על חלקו בפיתוח לווין הריגול אופק.
נייקי הופ סאמיט

נייקי הופ סאמיט (באנגלית: Nike Hoop Summit) הוא משחק כדורסל שנתי הנערך בין שחקני הכדורסל המצטיינים בליגות התיכונים של ארצות הברית ("נבחרת ארצות הברית") לבין שחקני כדורסל נבחרים מרחבי העולם, עד גיל 19 ("נבחרת העולם"). בדומה למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, על אף שאין חשיבות ספורטיבית למשחק הראווה עצמו, נוטים השחקנים להתייחס למשחק ברצינות רבה בניסיון להציג את כישוריהם בפני נציגי קבוצות ליגת ה-NBA וליגת המכללות האמריקאית אשר נוהגים לפקוד את המשחק.
משחק "נייקי הופ סאמיט" התקיים לראשונה בשנת 1995, ונערך מאז בכל שנה מלבד השנים 2001–2003. עד שנת 2007 נערכו המשחקים בערים שונות ברחבי ארצות הברית, ובשנת 2008 נקבע מקומו הקבוע בעיר פורטלנד שבאורגון. נותנת החסות למשחק היא רשת אופנת הספורט נייקי.
בשנת 1997 השתתף במשחק הרכז הישראלי עמית בן-דוד לכ-3 דקות, ולא קלע. בשנת 2007 השתתף עומרי כספי במשחק, וקלע 14 נקודות בכ-29 דקות משחק.
פול סמואלסון

ביוגרפיה

סמואלסון נולד ב-1915 באינדיאנה. ב-1935 קיבל תואר ראשון באוניברסיטת שיקגו וב-1936 תואר שני. קיבל תואר דוקטור ב-1941 באוניברסיטת הרווארד. לימד כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) – משנת 1944 כיהן כפרופסור חבר ומ-1947 כפרופסור מן המניין. באותה שנה היה הזוכה הראשון במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת על ידי התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי מתחת לגיל 40 שלדעת ההתאחדות תרם את התרומה הגדולה ביותר למחשבה ולידע הכלכלי.

משפחתו

אחיו הצעיר רוברט סאמרס  היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פנסילבניה; אשתו של סאמרס, אניטה סאמרס , היא פרופסור אמריטה באותה אוניברסיטה; אחיה (גיסו של אחיו של סמואלסון) קנת' ארו הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1972; בנם של בני הזוג סאמרס (אחיינו של סמואלסון) לורנס סאמרס, הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד, שכיהן בעבר ככלכלן הראשי של הבנק העולמי, כנשיא אוניברסיטת הרווארד, כמזכיר האוצר של ארצות הברית וכמנהל המועצה הלאומית לכלכלה בבית הלבן.
א-דהריה

אַ-דַּהְרִיַּה (בערבית: الدهرية) היא אחת האסכולות הקדומות באסלאם שדחתה את הקיום הנצחי ואת העונש או הגמול בעולם הבא. חסידי הדהריה דגלו במימושם של דחפים ותאוות, משום שסברו שאין לאדם חיים אחרי המוות ואין הוא נושא בדין על מעשיו על האדמה. לפיכך, לא הקפידו חסידי התנועה במילוי המצוות הדתיות, כמו גם המצוות החברתיות של מתן צדקה וסעד לנזקקים. בספרות ההלכתית האסלאמית הדהריה זוכים ליחס רע ככופרים שהתנכרו לבורא, ואשר שוללים את איומיו. בקוראן מצוטטת תפישה דומה לזו של הדהריה בסורת אל-ג'אביה, 45, 24:
وَقَالُوا مَا هِيَ إِلاَّ حَيَاتُنَا الدُّنْيَا نَمُوتُ وَنَحْيَا وَمَا يُهْلِكُنَا إِلاَّ الدَّهْرُ.
ויאמרו: מה הם אלא חיינו הארציים? אנו מתים וחיים ולא ימחה זכרנו אלא הנצח.
חסידי הדהריה דגלו בטענה שהזמן הוא ללא ראשית או סוף ושמהלכו הוא הכוח המשמעותי ביותר המעצב את החיים על פני האדמה. הם דחו את קיומו של בורא, וטענו שהעולם כפי שהוא עומד כיום הוא תוצר מקרי. אל-ג'אחז, המלומד האסלאמי שנפטר בקהיר בשנת 1325 כתב עליהם בספרו ש"הדהרי לא מבחין בין אדם לחיה. דבר רע הוא העומד בינו ובין מימוש מאוויו. כל דבר הנוגע לו סובב את השאלה אם הוא גורם לו עונג או כאב. הדבר היחיד שטוב לדעתו הוא הדבר שמביא לו תועלת, אף אם יעלה לאלף אנשים בחייהם שלהם" מנגד, מציין אל-ג'אחז את מגמותיהם הרציונליסטיות שהתבטאו בדחיית אמונות טפלות, האמונה במלאכים ובשדים, ופקפוק באפקטיביות של קסם וקריאת חלומות. המלומד והתיאוסוף אל-ע'זאלי (מת 1111) ייחס את שורשיהם לפילוסופיה היוונית, ובעיקר למחשבה בה הגורסת כי בעוד קיים בורא, הרי שלנשמה אין קיום נצחי.
לדהריה הייתה השפעה מסוימת על היהדות, וסעדיה גאון נלחם לבלום את התרחבות מעגל חסידיה בקרב יהודי בבל. בספר היצירה, הוא מטיל דופי באמונתם בקיומו הנצחי של העולם. עוד הוא מגנה את אמונתם רק בדברים שניתן לתפוש באמצעות החושים האנושיים. הוא תרגם את ההתייחסות ל"אורח עולם" בספר איוב כהתייחסות לדהריה.

לקריאה נוספת

Gibb (Ed.), "Dahriya", Shorter Encyclopedia of Islam, Leiden: Brill, 1961, pp. 67-69.,
התזמורת הסימפונית של שיקגו

תולדות התזמורת

בשנת 1891 הזמין נורמן פיי, איש עסקים משיקגו, את תיאודור תומאס להקים תזמורת בשיקגו. הקונצרט הראשון של "תזמורת שיקגו", כפי שנקראה אז, התקיים ב-16 באוקטובר של אותה שנה, בתיאטרון אודיטוריום, בניצוח תיאודור תומאס. התזמורת היא בין הוותיקות ביותר בארצות הברית. הקדימו אותה הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הסימפונית של בוסטון ותזמורת סנט לואיס.
אולם התזמורת (כיום המרכז הסימפוני) בשדרות מישיגן דרום תוכנן על ידי האדריכל המפורסם בן שיקגו, דניאל ברנהם והושלם בשנת 1904. מאסטרו תומאס שימש מנהל מוזיקלי במשך שלוש-עשרה שנים עד מותו, זמן קצר אחרי שאולמה החדש של התזמורת נחנך בשנת 1905. שם התזמורת שונה ל"תזמורת תיאודור תומאס", והשם עודנו מתנוסס על חזית "המרכז הסימפוני".
בשנת 1905 התמנה פרדריק סטוק למנהל מוזיקלי והתמיד במשרתו עד 1942. שמה של התזמורת שונה ל"תזמורת הסימפונית של שיקגו" בשנת 1913.
שאר המנהלים המוזיקליים של התזמורת כוללים את דזירה דפו (1943–1947), ארטור רודז'ינסקי
(1947 - 1948), רפאל קובליק (1950–1953), פריץ ריינר (1953 - 1963), ז'אן מרטינו (1963 - 1969), גיאורג שולטי (1969 - 1991), דניאל בארנבוים (1991 - 2006) וברנרד הייטינק (2006 - 2010). המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת מאז שנת 2010 הוא ריקרדו מוטי.
מעון הקיץ של התזמורת הוא פסטיבל רוויניה, המתקיים מדי שנה בהיילנד פארק, אילינוי. התזמורת מנגנת שם כל קיץ מאז 1906, שהייתה שנתו השלישית של הפסטיבל. מנצחים רבים הופיעו לראשונה עם תזמורת שיקגו ברוויניה, ואחדים המשיכו עמה וקיבלו תואר "מנהל אמנותי" (או מנצח אורח ראשי לעונת הקיץ) ברוויניה. משנת 2005 ג'יימס קונלון הוא המחזיק בתואר המנהל המוזיקלי של רוויניה.
לתזמורת היו גם לא מעט מנצחים אורחים ידועי שם, ביניהם ריכרד שטראוס, קמיל סן-סנס, אדוארד אלגר, סייג'י אוזאווה, ג'יימס לוין, ליאונרד סלטקין, אנדרה פרווין, מייקל טילסון תומאס, ליאונרד ברנשטיין, ליאופולד סטוקובסקי, מורטון גולד, אריך ליינסדורף, וולטר הנדי, יוג'ין אורמנדי, גיאורג סל ושרל מינש. רבים מאורחים אלה גם הקליטו עם התזמורת.
יש גם "מנצחים אורחים ראשיים" נבחרים, קרלו מריה ג'וליני בסוף שנות ה-60' וראשית ה-70', וקלאודיו אבאדו, שהחליף את ג'וליני במשרה זו. מאז שנת 1995 פייר בולז הוא מנצח אורח ראשי.
תזמורת שיקגו הקליטה יותר מ-900 תקליטים, שזכו במספר מרשים של פרסים.

התזמורת האזרחית של שיקגו

התזמורת האזרחית של שיקגו (באנגלית: Civic Orchestra of Chicago) היא התזמורת המכינה הראשונה בארצות הברית הקשורה בתזמורת סימפונית חשובה, התזמורת נוסדה בשנת 1919 על ידי פרדריק סטוק ומטרתה היא לגייס מוזיקאים קדם-מקצועיים ולהכשיר אותם להיות נגני תזמורת ברמה גבוהה. בוגרים רבים המשיכו לנגינה בתזמורת הסימפונית של שיקגו או בתזמורות חשובות אחרות.
התזמורת האזרחית מופיעה בשישה קונצרטים תזמורתיים ובסדרה קאמרית מדי שנה במרכז הסימפוני ובאולמות אחרים באזור שיקגו, כולם פתוחים לקהל ללא תשלום.
מנצח התזמורת האזרחית הוא המנצח האמריקאי קן-דייוויד מאזור.
רונה ישראל קולת

קורות חיים

רונה ישראל-קולת נולדה בלונדון, אנגליה ועלתה ארצה בגיל צעיר. 
למדה בתיכון תלמה ילין במגמת אומנות חזותית. בעלת תואר ראשון בביצוע מטריניטי קולג' אוף מיוזיק, לונדון, ותואר שני (אמן) מהרויאל קולג`אוף מיוזיק, לונדון. את תואר רב-אמן (קונצרט-אקזמין) רכשה באוניברסיטת גוטנברג במיינץ. רונה ישראל קולת הייתה בין היתר תלמידתן של אסתר סלמן-המבורגר, גרציאלה שוטי, וקלאודיה אדר. 
לאחר לימודיה הייתה סולנית בבתי אופרה במיינץ, גיסן, דסאו המבורג ועוד.
השתתפה בין היתר בפסטיבל האביב בהיידלברג, פסטיבל היידן באייזנשטדט, פסטיבל האופרה הקאמרית של ריינסברג, בריטן פירס, פסטיבלי אבו–גוש וכן מופע מיוחד לזכרו של ארנולד שנברג עם "אנסמבל 13" בניצוחו של מנפרד רייכרט במסגרת פסטיבל שלזויג –הולשטיין.
רונה ישראל-קולת הופיעה ומופיעה במגוון תפקידים אופראיים וקונצרטים עם תזמורות בארץ ובחו"ל, ביניהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הרדיו של פרנקפורט, התזמורת הפילהרמונית של ריינלנד פפלץ תחת שרביטם של המנצחים מיכאל הופשטטר, פרדריק שאזלן, ז'ולט נאג', רולף רויטר ומתיאס ברייטשפט. 
בין היצירות שנכתבו עבורה והושמעו על ידה בהופעות בכורה: "נעימות שחורות" למילותיה של אלזה לסקר שילר  (הגרסה לקול גבוה) "לא ילמדו עוד מלחמה"  ו"תפילה חדשה" מאת רחל גלעין, יצירות משל הגר קדימה, יחזקאל בראון, אייל באט ועוד.
הופעותיה ברדיו ובטלוויזיה כוללות הקלטות ל"קול המוסיקה" במסגרות "אתנחתא", עם אנסמבל המאה ה-21, רסיטל אמן, ופורטרט אישי ברשת הטלוויזיה הגרמנית מ.ד.ר. (MDR).
מנהלת מאז 2015 את "המאסטרקלאס הבינלאומי לשירה אומנותית והתחרות על שם ז'מבוקי" בירושלים (IMVAJ) – אירוע שנתי המכנס זמרים לקורס קיץ של לימודים והופעות עם אומנים ידועי שם מהעולם.
רונה ישראל-קולת מתגוררת עם בעלה וילדיה בישראל.

עבודה אקדמית

בעלת תואר מוסמך (מחקרי) במוזיקולוגיה במסגרת התוכנית למדעי הקוגניציה באוניברסיטה העברית בירושלים ובהדרכתה של ד"ר רוני גרנות. עבודת המחקר שלה מתמקדת בזייפנות ("הזייפנות כתופעה דינמית") ובהפקה קולית נכונה. העבודה הוצגה במספר כנסים בינלאומיים וזכתה לציטוטים רבים.

הוראה, הפקה קולית ופיתוח קול

מנהלת הסטודיו הישראלי להפקה קולית נכונה ומלמדת במסגרתו ובמסגרות שונות אחרות (קונסרבטוריון גבעתיים, קונסרבטוריון מזרע) פיתוח קול והפקה קולית נכונה.
חברה בצוות השופטים לפרס ראש הממשלה למלחינים  וקומפוזיציה בשנת 2013 וחברת פורום המלחינות בישראל.
החל משנת 2004 כותבת ברבעון "אופרה".
מנהלת מאז 2015 את "המאסטרקלאס הבינלאומי לשירה אומנותית והתחרות על שם ז'מבוקי" בירושלים (IMVAJ) – אירוע שנתי המכנס זמרים לקורס קיץ של לימודים והופעות עם אומנים ידועי שם מהעולם.
חיתול למבוגרים

מסחר

ב-2016 עמד היקף הסחר בחיתולים למבוגרים על 9.8 מיליארד דולר, כשביפן לבדה עמד היקף הסחר על 1.8 מיליארד דולר.

משתמשים

רוב המשתמשים בחיתולים למבוגרים אלו מבוגרים הסובלים ממצבים רפואיים הגורמים להם לחוות בריחת שתן או צואה, והם זקוקים לחיתולים מכיוון שאינם מסוגלים לשלוט על שלפוחית השתן או המעי שלהם. גם אנשים שאינם יכולים לרדת מהמיטה או כאלו המשתמשים בכיסאות גלגלים משתמשים בחיתולים, משום שאינם יכולים לגשת לשירותים באופן עצמאי. אנשים עם לקות קוגניטיבית, כמו דמנציה, עשויים להזדקק לחיתולים מכיוון שהם עשויים לא להכיר בצורך שלהם להגיע לשירותים.
קסטרה פרטוריה

קַסְטְרָה פְּרֶטוֹריָה או קסטרה פְּרָאיטוֹרְיָה (בלטינית: Castra Praetoria) היה מחנה המגורים של המשמר הפרטוריאני ברומא העתיקה בתקופת האימפריה.
לדברי ההיסטוריון סווטוניוס, המבנים הוקמו בין השנים 21-23 על ידי לוקיוס איליוס סיאנוס, בתקופת שלטונו של הקיסר טיבריוס. המתחם נועד לרכז במקום אחד כמה יחידות משמר.
מחנה המגורים נבנה מחוץ לעיר רומא, בקצה הצפון מזרחי של העיר. הוא הוקם באחד האתרים הגבוהים ביותר בעיר רומא, בגובה של 50 - 60 מטרים מעל פני הים, והוקף בחומות אבן. אורכו של המחנה היה 440 מ' ורוחבו 380 מ'. המחנה המרובע חולק לארבע על ידי רחוב ראשי (הקארדו מקסימוס, cardo Maximus) שחצה אותו מדרום לצפון, ורחוב שחצה אותו ממזרח למערב. הקארדו קישר בין שני שערים, הפורטה פרטוריה והפורטה דוקומנה (לא ברור איזה שער היה בצפון, ואיזה בדרום), והרחוב המזרחי-מערבי קישר בין הפורטה פרינקיפליס דקסטרה (ממזרח) והפורטה פרינקיפליס סיניסטרה (ממערב).
חומות המתחם נבנו מבטון ומלבנים והתנשאו לגובה של 4.73 מטרים. שלוש מתוך ארבע החומות שהקיפו את המחנה שולבו בחומת אורליאנוס בעת הקמתה, והוגבהו ב-2.5-3 מ'. מצדה החיצוני של החומה נחפר חפיר בעומק של כ-2.3 מטרים.
במחנה התגלה מזבח לאלה פורטונה ששימש את החיילים המוצבים בו.
המחנה נהרס על ידי הקיסר קונסטנטינוס הראשון אחרי שפיזר את המשמר הפרטוריאני בשנת 312 בעקבות ניצחונו של קונסטנטינוס בקרב גשר מילוויוס.
האזור הסמוך למחנה נקרא עד היום על שמו - "קסטרו פרטוריו".