צ'סלב ביאלק

צ'סלב ביאלק או ביאוֶוק (בפולנית: Czesław Białek;‏ 18 ביולי 1920 ורשה - 9 במרץ 1984 פוזנאן) היה כומר ישועי, מיסיונר, פעיל למען החופש, סופר ואנתרופולוג פולני. בתקופת השואה נודע בעזרה שהושיט לאזרחים ממוצא יהודי בנובי סונץ', במאבקו בנאצים ואחר מכן בפעילותו למען הפועלים נגד הדיכוי הקומוניסטי בפולין, בגללה נאסר מספר פעמים.

ביוגרפיה

צ'סלב ביאלק היה בן של מכונאי חשמליות מורשה בשם פיוטר ביאלק ושל אשתו, זופיה לבית קובאלסקי. הסב מצד אמו היה איכר מרדזיוויל, בזמנו אסיר פוליטי שנשלח לסיביר על ידי השלטונות של רוסיה הצארית בגלל פעילותו למען עצמאות פולין. יתום מגיל 10 מאמו שנפטרה מסרטן בחר צ'סלב ביאלק מגיל צעיר במסלול לימודים תאולוגי קתולי וחלם להיות מיסיונר באפריקה. דמות מופת עבורו היה המיסיונר הפולני יאן בייזים (1912-1850) שטיפל במצורעים במדגסקר. ביאלק למד בסמינר התחתון בלנצ'יצה על ידי לודז' (1934-1932), אחר כך בגימנסיה ישועית בווילנה (1936-1934) והחל משנת 1936 עשה חניכות אצל הישועים בקאליש ומשנת 1937 בפינסק.

סטודנט ולוחם תחת הכיבוש הנאצי

תחת הכיבוש הנאצי בפולין, עבר את בחינת הבגרות בתיכון המחתרתי למקצועות הומניים "Przyszłość" ("עתיד") בוורשה. במחתרת למד גם תאולוגיה במכללת בובולאנום בסטארה וייש, ופילוסופיה בנובי סונץ'. בתקופה זאת הצטרף לפעילות מחתרתית אנטי-נאצית של "צבא המולדת" (ארמייה קריובה) וסייע לאסירים שבמחנות הריכוז. הוא עזר גם למספר יהודים, ובמיוחד ידוע על מקרה  בו סייע ליהודים מומרים, להימלט מן הגטו של נובי סונץ'.
באמצע שנת 1944 השתתף ביאלק תחת הכינוי המחתרתי "קורדצקי" במרד ורשה. בימים הראשונים של המרד נפצע קשה, בעקבות סיבוכים של הפציעה הזאת, היה בשנת 1971 צורך לכרות את רגלו השמאלית.

אחרי המלחמה

אחרי המלחמה סיים לימודי תאולוגיה בקרקוב ובשנת 1950 קיבל הסמכה ככומר מידי הקרדינל סטפאן וישינסקי. מאוחר יותר, בשנת 1960 למודי ביולוגיה וגאולוגיה באוניברסיטת "אדם מיצקייביץ'" בפוזנן. את שאר חייו בילה בפוזנאן בה שירת ככומר קפלן. בשנת 1973 הוא סיים דוקטורט. 
בימי המשטר הקומוניסטי לא הלך ביאלק בתלם ומצא עצמו די מהר בשורות המתנגדים. בשנים 1951- 1952 היה חבר בארגון הבלתי חוקי "הנוער החופשי" (Wolna Młodzież) בוורשה. בסופו של דבר נעצר בשנת 1953, נכלא בבית הכלא" ברובע מוקוטוב של ורשה. בית דין צבאי מחוזי דן אותו לשבע שנות מאסר וב-28 ביוני 1953 נכלא במחנה הכליאה בראביץ' יחד עם אלפי וטרנים של הארמייה קריובה ואחרים שנחשבו למתנגדים למשטר. כעבור זמן מה הועבר לבית הכלא של ורונקי.
ב-11 במאי 1955 שוחרר בגלל מצבו הבריאותי השביר והתארח במוסדות הישועים בפוזנן. בשנת 1956, אחרי עלייתו לשלטון של ולדיסלב גומולקה, קיבל חנינה.
בהמשך עסק רבות בהענקת סיוע חומרי ורוחני ללוחמים והאסירים המשוחררים ולמשפחותיהם ויחד עם עורכי דין בפוזנן סייע בתהליך טיהור שמם ושיקומם. נמנה עם מייסדיהם של אגודת הסטודנטים הקתולים במכללה לחקלאות בפוזנן ושל ועד הסטודנטים למען האסירים הפוליטיים שהעניקה עזרה לאסירים בבתי הכלא בראביץ', ורונקי, שראדז', פורדון ובסטז'לצי אופולסקיה. 
כמו כן התרים תרומות דם למען המורדים האנטיקומוניסטים בהונגריה.
שוב נעצר ב-27 בנובמבר 1959 ונידון לשמונה חודשי מאסר אותם ריצה בבית הכלא ברחוב מלינסקה. כשוחרר ב 1 באפריל 1960 התגורר לתקופה במנזר ישועי בעיר טורון.
החל משנת 1962 התגורר בקאליש. בשנות ה-1960 התחיל להיות מעורב בארגון סיוע לשליחים הקתולים הפולנים שפעלו בהודו, רודזיה הצפונית, בורונדי, אקואדור. הוא עצמו אירגן מיסיון קתולי ברודזיה הצפוני, לימים זמביה.
בשנת 1966 נעצר שוב באשמת "הטפה עוינת" למשטר ונידון ל-10 חודשי מאסר. ריצה אותם במחנות הכליאה בצ'ארני וצ'לוכוב, ובכלא שצ'צינקה. בשנת 1968 שוחרר. כעבור שנתיים עבר לגור במנזר בפוזנן.
בשנת 1977 תמך ב"תנועה להגנת זכויות האדם והאזרח" ((Ruch Obrony Praw Człowieka i Obywatela (ROPCiO) שפלגים ממנה הצטרפו מאוחר יותר לארגון סולידריות. בשנת 1978, מרותק לכיסא גלגלים, נסע לשליחות קתולית לזמביה. השתתף בהנקת סיוע לנצרכים ב42 ארצות ברחבי התבל, בשיתוף פעולה גם עם הכנסייה האורתודוקסית של פולין ועם המועצה האקומנית הפולנית. החל מספטמבר 1980 תמך בתנועת סולידריות ששאפה להיאבק בדרכים חוקיות במשטר הקומוניסטי. 
בדצמבר 1981 ביאלק ביקר את האסירים הפוליטיים בבתי כלא והביא להם סיוע. באותה תקופה ארגן בנק לתרופות חינם לנזקקים מטעם הישועים. ארגן משלוחי ספרות דתית לברית המועצות.
ביאלק כתב מונוגרפיות ומאמרים על המשלחות הישועיות בזמביה (Jezuici polscy w Misji Zambeskiej), ובנושאים אנתרופולוגיים. הוא קיבל עיטורים פולניים על השתתפותו במאבק בנאצים. הלך לעולמו בפוזנן בשנת 1984 בגיל 64. נקבר בכנסיית הישועים בפוזנן.