google/wiki40b huggingface dataset:
המשטרה הבריטית (קבוצת כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1928 והורכבה ברובה משוטרים בריטים ששירתו בארץ בימי המנדט הבריטי ממחוז ירושלים שחלקם גם היו שחקני כדורגל בקבוצות כדורגל מהליגה האנגלית הוותיקה. טריסי ספנסר, המפקח הכללי של המשטרה בארץ שנכנס לתפקידו בעת הקמת הליגה והיה חובב כדורגל מושבע, נתן את ברכתו וחסותו למהלך הקמת הקבוצה וזכה לתמיכה מעמיתו פרסי ספייד שהיה מראשי ההתאחדות לכדורגל האנגלית. הקבוצה כללה את השחקנים: צ'ארלס צ'אקר, סידני ווב, סמיו פייט, גורדון סימונס ואימרי ששיחקו בעברם בקבוצות האנגליות: ברנלי, ליברפול, ארסנל ובולטון. מגרשה הביתי היה המגרש של מכבי חשמונאי ירושלים באזור שכונת הבוכרים ושכונת בית ישראל שבירושלים. צבע הקבוצה היה אדום-שחור.
הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע הארצישראלי הראשון בארץ ישראל גביע העם 1928 והייתה האלופה ההיסטורית הראשונה שזכתה באליפות ארץ ישראל בשנת 1932, מתוכם היא הייתה הקבוצה הזרה היחידה (כל השאר קבוצות ישראליות). באותה שנה זכתה הקבוצה גם בגביע הארץ ישראלי והייתה הקבוצה הארצישראלית הראשונה שזוכה בדאבל; לאחר שמשחק גמר הגביע מול הפועל חיפה הופסק, הפועל חיפה נמצאה אשמה בפיצוץ המשחק, והגביע הועבר למשטרה הבריטית.
כבר ממשחקה הראשון ניתן היה לזהות את המקצוענות היחסית של שחקניה לעומת השחקנים החובבנים שהרכיבו את רוב הקבוצות האחרות, ובראשם הפועל ומכבי תל אביב ששיחקו גם הן בליגה זו.
בעונה שבה זכתה הקבוצה באליפות שיחקו בליגה הראשונה 9 קבוצות והקבוצה קיימה 15 משחקים, מתוכם ניצחה ב-12 משחקים, סיימה 3 בתיקו ולא הפסידה בשום משחק. יחס שעריה עמד על 18:62.
פעילות הקבוצה הופסקה לסירוגין בשל מבצעי המשטרה, כוח אדם ובעיות אחרות. בהתאם, הקבוצה השתתפה לסירוגין בליגה ובגביעים של ארץ ישראל, עד שנת 1939. 
מאז נעלמה ממפת הכדורגל הארץ ישראלי.
הספר הלבן של פאספילד

תגובת היהודים

בתגובה לספר הלבן התפטר חיים ויצמן מהמנהיגות הציונית. התפטרותו יצרה לחץ במשרד המושבות הבריטי ובמקביל הופעלו לחצים בממשלה ובפרלמנט של הממלכה המאוחדת לסגת מהמסקנות.
דוד בן-גוריון, מזכיר ההסתדרות, שלח חוזר לכל הגורמים הקשורים בהסתדרות ובתנועת הפועלים ברחבי העולם ודרש מהם לפעול נגד הבריטים. במושב השני של מועצת מפא"י אף קרא למרד נגד אנגליה. הוא טען כי הספר הלבן "רצוף צביעות ובגידה" ואינו אלא "תעודה רצופה אנטישמיות".
בפרלמנט הבריטי החלה פעילות כנגד הספר. בין התוקפים את הספר היה הרברט סמואל, שישב בבית העליון. עורכי דין בריטיים תקפו את הספר הלבן וטענו שהסטייה מכתב המנדט אינה חוקית. חבר הלאומים, אליו פנתה ההסתדרות הציונית בתלונה, הגיב גם הוא וטען שבריטניה סוטה מכתב המנדט. לויד ג'ורג' שהיה באופוזיציה תקף אף הוא את הספר. ממשלת בריטניה הבינה שהיא עלולה להסתבך פוליטית, ולכן מונתה ועדת שרים כדי להיכנס למשא ומתן עם נציגי הסוכנות היהודית. במשא ומתן הוחלט לסגת מהספר הלבן, אולם כדי לא לפגוע בפאספילד הוחלט שראש הממשלה, רמזי מקדונלד, ישלח איגרת רשמית לוויצמן. 'איגרת מקדונלד' אכן נשלחה ואף הוקראה בפרלמנט הבריטי. באיגרת זו קבע מקדונלד: "ממשלת הוד מלכותו תמשיך לנהל את פלשׂתינה בהתאם לתנאי המנדט כפי שאושרו על ידי מועצת חבר הלאומים. זוהי התחייבות בינלאומית שנסיגה ממנה אינה באה בחשבון."
צ'ארלי האנם

ביוגרפיה

האנם נולד בניוקאסל לזוג שנפרד כאשר היה בן שנתיים.
התגלה והחל לשחק בגיל 19 בסדרת הדרמה המצליחה שיצר ראסל דייוויס "קוויר בעיר" בגרסתה הבריטית בתפקיד הנער הגאה נת'ן מלוני.
לאחר מכן הופיע בסיטקום שהפיק ג'אד אפאטו "סטודנט חופשי" בתפקיד לויד האיית', הסטודנט האנגלי לתיאטרון איתו חולק סטיבן קארפ (ג'יי בארושל) את החדר.
בשנת 2002 פרץ האנם כשחקן קולנוע לאחר שהופיע בתפקיד הראשי בדרמה "ניקולס ניקלבי" המבוססת על הרומן באותו שם ובמותחן "היעלמות מחשידה" בתפקיד הנעדר הצעיר אמברי לארקין.
ב-2003 הופיע האנם בדרמה "קולד מאונטן" בתפקיד אשר העניק לו הערכה רבה בהוליווד וזימן לו הופעות בדרמה האלימה "בלי חוקים", בה שיחק בתור פיט מנהיג קבוצת אוהדי וסטהאם יונייטד ובסרטו העתידני המוערך של אלפונסו קוארון "הילדים של מחר".
מ-2008 ועד 2014 כיכב בתפקיד הראשי של הצעיר ג'קסון טלר, סגן נשיא מועדון האופנועים "ילדי האנרכיה" בסדרת דרמת הפשע המפורסמת "ילדי האנרכיה".
בשנים האחרונות חזר להשתתף בהפקות קולנועיות ושיחק בדרמה "על הקצה" לצידם של פטריק וילסון וליב טיילר.
בשנת 2017 שיחק בסרט "קינג ארתור: אגדת החרב", פנטזיה היסטורית על המלך ארתור אשר הפך למיתוס. בסרט האנם מגלם את ארתור, לצידם של ג'וד לאו ואריק באנה. באותה שנה שיחק בדרמה הביוגרפית "העיר האבודה Z" המבוססת על ספר באותו שם, לצד סיינה מילר ורוברט פטינסון.

חיים אישיים

האנם התחתן עם השחקנית קטרין טאון בשנת 1999 שלושה שבועות לאחר שהכירו באודישנים לסדרה "דוסון קריק". הם התגרשו לאחר שלוש שנות נישואין בשנת 2002. משנת 2005 בזוגיות עם השחקנית ומעצבת התכשיטים מורגנה מק'נליס. בשנת 2017 כיכב בסרט הנקרא "הפרפר".
פוקט

תיירות בפוקט

פוקט הוא אחד מאתרי התיירות הגדולים ביותר בתאילנד. הוא משמש כמרכז הבילויים של דרום תאילנד וכאחד מאתרי הנופש הפופולריים ביותר בדרום מזרח אסיה. חוף פאטונג, הממוקם בחלקו המערבי של האי, הוא מרכז חיי הלילה של פוקט ומתחרה עם העיר פאטאיה (מזרחית לבנגקוק הבירה) על המרכז הטוב ביותר לחיי לילה.
כ-90% מהתיירים הבאים לתאילנד מבלים בין 4 ימים לחודש בממוצע באי פוקט, ובאיים הסובבים אותו. עקב כך, האי פוקט הפך לרחוק מאי טרופי בתולי, בשל כמות האנשים הרבה הגודשת את חופיו מדי יום ובעיקר בחודשים דצמבר עד מרץ שמהווים את עונת התיירות בתאילנד.
ב-16 בספטמבר 2007 התרסק בפוקט מטוס נוסעים. בהתרסקות זו נהרגו 89 בני אדם, רובם תיירים, ביניהם שמונה ישראלים.
תלמי (מלך קפריסין)

תלמי (ביוונית: Πτολεμαίος‏; ? - 57 לפנה"ס), מלך קפריסין מבית תלמי.

תולדות חייו

תלמי היה בנו הלא חוקי של תלמי התשיעי ואחיו של תלמי השנים עשר. בשנת 103 לפנה"ס נשלח על ידי סבתו קלאופטרה השלישית יחד עם אחיו ובן דודו תלמי אלכסנדר (תלמי האחד עשר) לאי קוס בים האגאי לשם הגנתו בשנת 80 לפנה"ס כאשר אחיו תלמי השנים עשר הומלך למלך מצרים התלמיית הוא הצליח להשתלט על האי קפריסין ולהמליך את עצמו כמלך עליה.
אף על פי שתלמי הצליח לשלוט בקפריסין הוא לא היה בעל הבנה מדינית מספקת כדי לדאוג שהרפובליקה הרומית, שהייתה המעצמה בעלת הגמוניה בים התיכון, תכיר ותאשר את ריבונותו על קפריסין. כמו כן הוא הסתכסך עם פובליוס קלודיוס פולכר כאשר סירב לפדותו לאחר שהוא נפל בשבי שודדי ים, הדבר הזה קנה את איבתו של פולכר ולעובדה הזאת עתידה להיות משמעות גדולה. עוד סיבה לאובדן ממלכתו היו הכספים הרבים שנמצאו באוצר המלכותי, כספים שהרומאים חשקו לשים את ידיהם עליהם.
כאשר פולכר נבחר לטריבון הפלבס בשנת 58 לפנה"ס הוא חוקק חוק שלפיו על קפריסין להיות מסופחת לרפובליקה ולהיות מאורגנת כפרובינקיה. החוק נתמך על ידי חברי הטריאומווירט הראשון, שהורכב מיוליוס קיסר, פומפיוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס, הם שלטו בברית סודית ברפובליקה והחליטו בשלב כלשהו, שעל מנת שקאטו הצעיר לא יסכל את תוכניותיהם, יש לסלקו מרומא והתירוץ שנמצא לשם כך היה שליחו לארגון הפרובינקיה החדשה ולמינויו למושל קפריסין.
כאשר קאטו הגיע לקפריסין הוא החליט לנהוג עם תלמי בדרכי נועם, הוא הציע לספק לו פנסיה נדיבה, לתת תפקיד דתי ככוהן גדול באחד המקדשים ולערוב לשלומו. תלמי לא הסכים לכך ולא רצה להשלים עם אובדן ממלכתו אולם הוא הבין שלא יוכל להתנגד לרצונם של הרומאים ולכן הפתרון היחיד למצוקתו היה התאבדות.
מצלמת וידאו מקצועית

מצלמת וידאו מקצועית (נקראת לעיתים מצלמת טלוויזיה, אף על פי שהשימוש התפשט אל מעבר לטלוויזיה) היא מכשיר מקצועי לצילום של קטעי וידאו. 
בצילום במצלמת טלוויזיה נעשה שימוש בטכנולוגיה אלקטרונית, והמידע נשמר על־גבי סרט מגנטי, בשיטה אנלוגית או דיגיטלית. זאת בניגוד למצלמת קולנוע, בה הצילום נעשה בטכנולוגיה מכנית־כימית, והמידע נשמר על־גבי סרט צילום.
המצלמה פותחה במקור לשימוש של אולפני הטלוויזיה, אך כעת היא נמצאת בשימוש נפוץ עבור קטעי וידאו למטרות ארגוניות וחינוכיות, וידאו קליפים, וצילום ישיר לווידאו.
ישנם שני סוגים של מצלמות וידאו מקצועיות: ניידות הנמצאות בשימוש באולפני החדשות, ומצלמות אולפן טלוויזיה. מצלמות מקצועיות ניידות הן לרוב הרבה יותר גדולות ממצלמות צרכנים ונועדו להינשא על הכתף.
דובוני אכפת לי: המסע אל עיר הכוכבים

תקציר העלילה

שיתופית היא הדובונית היחידה שמאמינה שקיימת הנסיכה ניצוץ כוכב. פתאום הכוכב שהיה של הנסיכה ניצוץ כוכב בעיר הכוכבים נפל ישר לארץ אכפתיה ושיתופית מחזירה אותו בחזרה לעיר הכוכבים. הנסיכה ניצוץ כוכב שנמצאת בעיר הכוכבים החליטה לכבות את הכוכבים שבשמיים, מכיוון שאף אחד חוץ משיתופית כבר לא מאמין בקיומה. כשהדובונים היו בעיר הכוכבים הם האמינו בקיומה ואז היא הפעילה בחזרה את הכוכבים שבשמיים.
אדוארד לימונוב

אדוארד לימונוב (רוסית: Эдуа́рд Лимо́нов; נולד 22 בפברואר 1943) הוא עיתונאי, סופר ומשורר ופעיל פוליטי רוסי. 
לימונוב הוא המנהיג והמייסד של המפלגה הנציונל – בולשביקית ברוסיה. הוא אחד המנהיגים של הגוש הפוליטי רוסיה האחרת שמתנגד לשלטונו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. ספרו: זה אני אדיצ'קה, תורגם לעברית ולשפות נוספות.

ראשית חייו

לימונוב נולד ב-1943 כאדוארד וניאמינוביץ' סוונקו בגורקי, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד), רוסיה. אביו היה איש שרותי הביטחון הסובייטים ואמו עקרת בית. לאחר מכן עברה המשפחה להתגורר בחרקוב אשר ברפובליקה העממית של אוקראינה שהשתייכה לברית המועצות, ושם עבר את תקופת ילדותו והתבגרותו. 
הסופר מעיד על עצמו שבהיותו נער החל לכתוב שירים ואימץ לעצמו את השם לימונוב כשם עט. שם זה הפך עם השנים לשמו האמיתי. ב-1967 עבר להתגורר במוסקבה שם נישא למשוררת ילנה שאקאפובה בטקס אשר נוהל בהתאם למסורת של הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית. הוא החל לחבור לקבוצות משוררים אנרכיסטיות ופרסם ספרי שירה מחתרתיים אשר נאסרו לפרסום ברוסיה בגלל התכנים הפוליטיים האנטי סובייטים שלהם. ב-1974 היגר לימונוב לניו יורק והתחבר אל חוגי השמאל הקיצוני, וקבוצות שוליים אחרות. באותה תקופה החלה תת-תרבות הפאנק (Punk) לפרוח במערב והוא נמשך אליה. עד מהרה מצא עצמו נחקר על ידי FBI ונעצר על ידם מספר פעמים. תקופה זו מתוארת ברומן האוטוביוגרפי שכתב: זה אני אדיצ'קה. בו מביע הסופר בין היתר את אכזבתו מהמערב (אליו היגר לאחר שהתאכזב מברית המועצות).
הוא מתאר את חייו כנתמך סעד, מהגר רוסי ומשורר מפורסם במולדתו, בעוד שבארצות הברית שיריו לא נחוצים לאיש. לימונוב מתאר את הרומנים המיניים שניהל עם גברים - נוודים שחומי עור ומאידך את הרומנים שניהל עם נשים עשירות. בספר טוען הסופר שהגיע למסקנה שהשיטה הקומוניסטית והשיטה הקפיטליסטית הן גן עדן לאדם הקטן הבינוני ואילו למשוררים כלימונוב עצמו, שתי השיטות הן גיהנום. 
במהלך שהותו ב-ארצות הברית התגרש לימונוב מרעייתו ילנה. יחד עם המאהבת שלו באותם ימים הדוגמנית והאמנית נטליה מדבדבה היגר לצרפת, שם יצא לאור ספרו "אני אדיצ'קה" (הוצאות הספרים בארצות הברית סירבו להוציא לאור את הספר). הוא החל להיות פעיל בחוגים הספרותיים בפריז וקיבל אזרחות צרפתית. במהלך שהותו בצרפת הספיק לימונוב להתחתן ולהתגרש גם מנטליה מדבדבה. 
ב- 1991, בעקבות הפרסטרויקה חזר הסופר לרוסיה, שם הקים והנהיג את המפלגה הנציונל-בולשביקית.
סרגיי חוחלוב-סימסון

קריירה

חוחלוב-סימסון התחיל את הקריירה שלו בפלורה טאלין אלייה הצטרף בשנת 1992, עימה זכה באליפות עונה לאחר מכן. בשנת 1995 עבר בטרביס פארנו בה שיחק שנתיים ולאחר מכן חזר לפלורה טאלין עימה זכה בשתי אליפויות רצופות. בשנת 1999 חתם בויליאנדי טולאביק וכעבור חצי עונה חתם בהפועל כפר סבא הליגת העל. ב-22 בינואר 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בכפר סבא בתיקו 1-1 נגד בית"ר ירושלים. בתום העונה ירד עם כפר סבא לליגה הלאומית וחתם בהפועל טייבה מהליגה הארצית. בשנת 2001 חתם בהאמקאם הנורווגית בה מיעט לשחק. שנה לאחר מכן חזר לאסטוניה הפעם ללבדיה טאלין בה סיים את הקריירה שלו.
בשנת 2011 מונה למאמן לבדיה טאלין אותה עזב לאחר מספר חודשים.
קתדרלת טין

היסטוריה

במאה ה-11 נבנתה הכנסייה בסגנון האדריכלות הרומנסקית עבור הסוחרים הזרים שבאו לאזור. בשנת 1256 נבנתה כנסייה חדשה במקום, הפעם בסגנון גותי. הבנייה של הכנסייה הנוכחית החלה במאה ה-14 בסגנון גותי מאוחר תחת השפעה של מאתיאס מאראס ופטר פארלר. בתחילת המאה ה-15 הבנייה כמעט הושלמה ורק הצריחים והגג היו חסרים. הכנסייה הייתה בשליטת ההוסיטים לזמן מה והייתה גם מקום מושבו של הארכיבישוף של פראג.
הגג הושלם ב-1450 והצריח הצפוני זמן קצר לאחר מכן. פסל של ג'ורג' הפודברדי ששלט בכנסייה באותו זמן הוצב על הגג מתחת לגביע ענקי - סמלם של ההוסיטים. המגדל הדרומי הושלם רק ב-1511. בשנת 1626, לאחר הקרב על ההר הלבן, פסלו של גורג' הפודברדי והגביע הענק הוסרו מהכנסייה והוחלפו בפסלה של מריה הקדושה עם הילה מזהב מעליה שנוצקה מהגביע שהומס. ב-1679 הכנסייה נפגעה על ידי ברק והשריפה שפרצה בעקבות זאת כילתה את הקמרונות העתיקים והייחודיים; לאחר מכן הוחלפו לקמרונות בארוק רגילים.
עבודות שיפוץ, רסטורציה ושימור נערכו בשנים 1876-1895 ובשנים 1973-1995. עבודות שחזור ושיפוץ פנים הכנסייה נערכות אף עד היום.
אווה מארי סיינט

ביוגרפיה

סיינט נולדה בעיר ניוארק שבניו ג'רזי לאווה מארי ולג'ון מרל סיינט. למדה משחק לראשונה ב"אוניברסיטת בולין גרין" שבאוהיו.

קולנוע

סיינט פרצה לתודעה העולמית בשנת 1954 בזכות הופעת בכורה קולנועית מוצלחת בדרמה הקלאסית של איליה קאזאן "חופי הכרך". בסרט הופיעה לצדו של הכוכב מרלון ברנדו בתפקיד אדי דויל וזכתה על תפקידה הקולנועי הראשון בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ההצלחה המסחררת של הסרט הזניקה את הקריירה של סיינט לגבהים חדשים ואחרים משהכירה. היא הופיעה במותחן הריגול של אלפרד היצ'קוק "מזימות בינלאומיות" בתפקיד אווה קנדול, בדרמה "כובע מלא גשם" של פרד זינמן בתפקיד סלה פופ עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, ובסרט "אקסודוס" של אוטו פרמינגר בתפקיד קתרין פרימונט.
בשנות ה-60 הופיעה סיינט בקומדיה של נורמן ג'ואיסון "הרוסים באים! הרוסים באים!" בתפקיד אלספת' ויטקר, בדרמה של וינסנט מינלי "אהבה למבוגרים בלבד" (The Sandpiper) לצדם של אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון, ובסרטיו של ג'ון פרנקנהיימר "הפרס הגדול" בתפקיד העיתונאית לואיס פרדריקסון ו"כולם נפלו".
מאז שנות ה-60 מיעטה סיינט להופיע בהפקות קולנועיות. היא שיחקה במספר מצומצם של סרטים: "יחסים שוטים" של גארי מארשל בתור לוריין אמו של מעצב הפרסום דייוויד בסנר (טום הנקס), בסרט גיבורי העל של בריאן סינגר "סופרמן חוזר" בתפקיד מרתה קנט אמו המאמצת של סופרמן (ברנדון ראות'), "וין דיקסי" ו"אגדת חורף" של עקיבא גולדסמן.

טלוויזיה

סיינט הצליחה לעצב לעצמה קריירה טלוויזיונית ענפה ומגוונת. היא הועמדה לארבעה פרסי אמי בין היתר על תפקידיה במיני סדרה "איך המערב ניצח את המלחמה" ובסרט "!!!Taxi" לצדו של מרטין שין. היא זכתה לבסוף בפרס אמי בשנת 1990 על הופעתה בסרט הטלוויזיה "People Like Us".
סיינט שיחקה בהופעות אורח בסדרת הדרמה הקומית "בלשים בלילה" בתפקיד וירג'יניה, אמה של מאדי הייז (סיביל שפרד), לצדו של ג'ורג' סי. סקוט בסרט "ימיו האחרונים של פטון" בתפקיד ביאטריס, אשתו של הגנרל ג'ורג' פטון, ובמיני סדרה "טיטאניק" בשנת 1996.
לאחרונה דיבבה את קטרה במספר פרקים בסדרת האנימציה "האגדה של קורה".

חיים אישיים

סיינט הייתה נשואה לבמאי ג'פרי היידן משנת 1951 עד למותו ב-2016. לזוג שני ילדים, דארל ומפיקת הטלוויזיה לורט היידן.
סזר פרנק

תולדות חייו

פרנק נולד בלייז' שבבלגיה לאב ממוצא גרמני ולאם גרמנייה. אביו טיפח תקוות להביאו לדרגת פסנתרן קונצרטים ושלח אותו ללמוד בקונסרבטואר בעיר. בגיל שלוש עשרה זכה פרנק בפרס על נגינתו בפסנתר. לאחר זכייתו בפרס עברה המשפחה להתגורר בפריז וב-1837 המשיך בלימודיו בקונסרבטואר של פריז. אחרי סיום לימודיו ב-1842 חזר פרנק לזמן קצר לבלגיה, אך ב-1844 חזר לפריז, שם נשאר עד סוף חייו. החלטתו לוותר על קריירה של וירטואוז חוללה מתח ביחסיו עם אביו בתקופה זו. 
בשנותיו הראשונות בפריז עבד פרנק למחייתו בהוראת מוזיקה, הן באופן פרטי והן במוסדות חינוך. במשך שלושים שנה עבד כנגן עוגב בכנסיות וזכה למוניטין כמאלתר מעולה. בין השנים 1847 ל-1851 היה נגן העוגב בנוטרדאם דה לורט ומשנת 1851 עד 1858 — בכנסיית סן ז'אן-סן פרנסואה. בתקופה זו התוודע אל עבודתו של אריסטיד קאואייה-קול, בונה עוגבים צרפתי מפורסם, ואף עבד על פיתוח הטכניקה שלו כנגן עוגב ומאלתר.
 
ב-1858 החל לעבוד כנגן העוגב הראשי של כנסיית סן קלותילד בפריז, שם נשאר עד מותו. בתקופה זו החל לעשות לו שם כמאלתר. עם זאת, הקובץ הראשון של יצירותיו לעוגב יצא לאור רק בשנת 1868, כשפרנק היה בן 46, אף כי הכיל אחת מיצירות העוגב המשובחות ביותר שלו, ה-Grande Pièce Symphonique. משנת 1872 עד מותו כיהן כפרופסור לעוגב בקונסרבטואר של פריז, אך כיתתו הפכה במהירות לכיתת קומפוזיציה. בין תלמידיו היו ונסן ד'אנדי, ארנסט שוסון, לואי ויירן ואנרי דיפארק. כנגן עוגב נודע בעיקר בכישוריו כמאלתר ורבים רואים בו, על יסוד שתים עשרה יצירות חשובות בלבד לעוגב, את גדול המלחינים לעוגב אחרי יוהאן סבסטיאן באך. יצירותיו היו מן המעולות שנכתבו לעוגב בצרפת במשך למעלה ממאה שנים, והניחו את היסוד לסגנון הסימפוני במוזיקה הצרפתית לעוגב. ה-Grande Pièce Symphonique שלו, יצירה בת 25 דקות, סללה יותר מכל אחת אחרת את הדרך לסימפוניות לעוגב של שארל-מארי וידור, לואי וירן ומרסל דיפרה.
ב-1885 השלים פרנק את יצירתו "וריאציות סימפוניות לפסנתר ולתזמורת", יצירה המאופינת במלודיות שבה ובמהלכים הרמוניים לא שגרתיים. היא מסתיימת בפרק המזכיר במבנהו פרק מתוך סימפוניה. 
ב-1890, בגיל שישים ותשע, כתב פרנק יצירה לכלי מיתר שהייתה יצירתו הראשונה שזכתה להצלחה מסחרית. גם לאחר שפרסם את יצירתו החשובה "סימפוניה ברה מינור" זכה לביקורות שליליות על יצירותיו. למשל, הקומפוזיטור שארל גונו שאמר "יצירה זו היא אישור לאי יכולת".
בשנת 1890 מת פרנק בפריז, לאחר שנפגע בתאונת דרכים ונפל למשכב. כמעט כל היצירות המפורסמות ביותר נוצרו בשנותיו האחרונות של חיוו, והוא זכה לראות את הצלחתו רק בחודשיו האחרונים בלבד.
גוסטב דרפה אמר על פרנק: 
"המוזיקה הזו... היא באמת אחותה של התפילה לא פחות משהיא אחותה של השירה: היא מובילה חזרה לשמיים ולעיר המנוחה."
באסטר ואפון הפלא

עלילה

המשחק מבוסס על הסיפור "ג'ק ואפון הפלא". מטרת המשחק היא לעזור לשני הטייני טון הנוכחים: באסטר באני ופלאקי דאק להיכנס אל הטירה של הענק. לשם כך דרושים 9 חלקי מפתח שעליהם למצוא על ידי רמזים שניתנים בקולה של באבי באני. השחקן צריך להצביע וללחוץ בעכבר על אובייקטים אשר נמצאים בכל סצנה במשחק, כדי למצוא את החתיכות מהמפתח לפי הרמז שניתן. אם מוצאים את האובייקט הנכון לפי הרמז שניתן, חתיכה מהמפתח תצוץ.
ישנם 3 מפתחות בסך הכל כדי לבנות ברמה קלה, אך כשמשנים לרמה קשה, זאת תהיה הרפתקה ארוכה.
למקרה שהשחקן נתקע, הנסיכה הקסומה והיפהפייה (באבי באני) נותנת לשני הגיבורים בתחילת המשחק טלפון סלולרי קסום שבעזרתו הם ישתמשו כדי להשתחרר. אולם, מירה המכשפה אשר יכולה לתפוס את באסטר ופלאקי, 
מעט מעכבת אותם בחיפושיהם.
צמרמורת

צמרמורת או רעד היא תופעה פיזיולוגית המתרחשת אצל בעלי חיים בעלי דם חם ובפרט גם בבני האדם. התופעה כוללת רעידות בלתי נשלטות של הגוף לצד הזדקרות של השערות ("עור ברווז"). שתי תופעות אלו הן למעשה רפלקסים של הגוף בעת התגוננות.

מנגנון הצמרמורת

הזדקרות השערות נגרמת כתוצאה מכיווץ של שרירי הארקטור פילי, אלו הם השרירים המתוחים בין העור לבין זקיקי השערות. התכווצותם מושכת את העור וגורמת להזדקפות השערה.
הרעידות הבלתי נשלטות נגרמות כתוצאה מפעולה של כיווץ והרפיה חוזרת ונשנית של השרירים בקצב מהיר.
סנט ג'ון (איי הבתולה)

היסטוריה

האי סנט ג'ון יושב לראשונה על ידי אינדיאנים משבט הארוואק שהיגרו לאזור זה מחופי קולומביה וונצואלה בשנת 300 לספירה לערך. הארוואק התגוררו באי עד שנת 1300 לערך, עת נכבש האי על ידי אינדיאנים משבט הקאריב. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור מפרץ סינמון (Cinnamon Bay) התגלו ממצאים פרה-קולומביאנים רבים.
האירופאי הראשון שגילה את האי היה כריסטופר קולומבוס, במסעו השני לאמריקה בשנת 1493.
האי יושב על ידי חברת איי הודו המערבית הדנית בשנת 1672. החברה כינתה את האי סנט ג'ון (בדנית: Sankt Jan). בשנת 1754 ממשלת דנמרק החלה לנהל את ענייני המושבה והקימה באי מטעי גידול קנה סוכר. מטע סוכר אנאברד היה הידוע במטעים אלה.
בשל החום הרב באי ואדמותיו הפוריות שגשגו מטעי האי, שהשתמשו בעיקר בעבדים שהובאו מאפריקה ככח עבודה. בשנת 1775 היה מספר העבדים באי גדול ממספר המתיישבים הדנים פי ארבעה. אוכלוסיית האינדיאנים המקומית הוכחדה במגפות ובעבודה הקשה במטעים.
העבדות באי בוטלה ב-3 ביולי 1848.
בשנת 1917 רכשה ארצות הברית את האי במטרה להקים בו בסיס ימי ולמנוע התבססות גרמנית בחצי הכדור המערבי. האי נרכש יחד עם סנט תומאס וסנט קרואה בעלות של 25 מיליון דולרים, וכן בתמורה להכרת ארצות הברית בשלטונה של דנמרק בגרינלנד.
תושבי האי הם תושבי ארצות הברית, אולם אין הם מורשים להצביע בבחירות לנשיאות ארצות הברית. יש להם נציגים בקונגרס, אולם אין לנציגים זכות הצבעה בקונגרס. מאז שנת 1972, עת קיבלו תושבי האי אוטונומיה, הם רשאים לבחור את מושל האיים וכן בית מחוקקים מקומי בן 15 מושבים.
בשנת 1956 תרם לורנס רוקפלר את אדמותיו הרבות באי לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. על אדמות אלה הוקם הפארק הלאומי איי הבתולה המשתרע על כ-60% משטחי האי.

ממשל

תושבי איי הבתולה של ארצות הברית בוחרים בית מחוקקים בו 15 מושבים מדי ארבע שנים. מתוך 15 המושבים, שבעה הם מסנט קרואה, שבעה מסנט תומאס וסנט ג'ון, ואחד נבחר על ידי תושבי כלל האיים, אולם הוא חייב להיות תושב סנט ג'ון.
כמו כן, מדי ארבע שנים בוחרים תושבי האיים מושל לאיים.
לאי סנט ג'ון אין ממשל מקומי. המושל ממנה לכל אי מנהלן, לו אין סמכויות משלו, אך הוא מייעץ למושל.
העיר העיקרית באי היא קרוז ביי. בעבר הייתה העיר קורל ביי מרכז הכלכלה באי בשל הנמל הטבעי של העיר, אולם נמל זה קישר בעבר את האי לאיי הבתולה הבריטיים ובעיקר לאי טורטולה.

דמוגרפיה

על פי סקר שנערך בשנת 2000 באי מתגוררים 4,197 תושבים, מרביתם בערים קרוז ביי או קורל ביי, בחופו המזרחי של האי.

תחבורה

באי אין שדות תעופה. הגישה היחידה לאי היא באמצעות סירות או שירות מעבורת מהאיים סנט תומאס וכן מהאיים וירג'ין גורדה, ג'וסט ואן דייק, אנגאדה וטורטולה שבאיי הבתולה הבריטיים.

כלכלה

בעבר עיקר כלכלת האי התבססה על גידול קנה סוכר במטעים. עם ביטול העבדות קרסה כלכלת האי. כיום מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות.

תיירות ואתרים בעלי חשיבות

הנמל העיקרי של האי הוא נמל קרוז ביי במערב האי.
מרבית שטחי האי הם פארק לאומי מיוער. התיירים המגיעים לאי, נופשים ברובם בחופי הרחצה המצויים בחופו הצפוני של האי. חוף טרנק ביי שבאי נחשב לאחד מ-"10 חופי הים הטובים בעולם" על פי מגזין התיירות קונדה נאסט טרוולר. חלק גדול מחופי האי נחשבים שמורת טבע ואינם פתוחים לציבור.
בקרבת חופי האי אתרי צלילה רבים. שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הציבה שלטים תת-מימיים המסבירים על שוניות האלמוגים ובעלי החיים באזור.
מצפה הילה

ההתנגדות להקמת היישוב

ביוני 1979 נעשה ניסיון ראשון להתחיל בפריצת הדרך למצפה החדש. אולם, תושבים ממעיליא הפגינו נגד ביצוע העבודות, בטענה שהמצפה מוקם על אדמות בבעלות ערבית או שהקמת המצפה יפגע בהתפתחות עתידית של מעיליא, טענות שהוכחשו על ידי אנשי הסוכנות היהודית והעבודות הוקפאו לזמן מה.
לאחר שהושג הסכם עם ראשי הכפר הוחל בפריצת הכביש אל המצפה, אולם בכל זאת העבודות נתקלו בהתנגדות אנשי מעיליא שיידו אבנים על העובדים והשוטרים שאבטחו אותם. לאחר תום פריצת הדרך ביולי 1979 הוחל בהקמת מבנים במצפה, על שטח שנטען שלא הייתה לגביו תביעה לבעלות מצד תושבי מעיליא.

על היישוב ותולדותיו

היישוב, הסמוך למבצר המונפורט בגליל, נוסד ב-1980 במסגרת תוכנית המצפים בגליל כאשר שבע משפחות עברו להתגורר במבנים טרומיים ביישוב. במסגרת פיתוח היישוב, ב-1989, קוימו עקרונות שימור חדשניים, וביניהן שימור עצי זית, שהועתקו ממקום סמוך ל"שדרות השלום" בכניסה ליישוב.
בתחילה תוכנן לקרוא ליישוב "מצפה זיו" על שם ההר עליו הוא יושב, הר זיו, אך מאחר שאחד מחברי ועדת השמות הממשלתית נקרא יהודה זיו ביקש האחרון להימנע מכך. לבסוף נמצא שם עברי בעל משמעות דומה והשם "מצפה הילה" נבחר.
כיום יש ביישוב כ-150 משפחות רובן חילוניות.
ביישוב בית כנסת אחד המשמש לבני עדות המזרח ולמתפללים בנוסח אשכנז. במקום מתקיימים לימודים משותפים, וכן תפילות שבת חגיגיות "באווירה חברתית" כלשון המייסדים, בהובלת החזן הרצל חבושה, בן דודו של החזן הנודע משה חבושה.
אחד מענפי הכלכלה ביישוב הוא יחידות אירוח (צימרים), ישנו פאב וחנות יד שנייה במקום, וכן גן ילדים, אך תעסוקת רוב התושבים היא מחוץ ליישוב, התלמידים לומדים בבית ספר אזורי מחוץ ליישוב והוא מהווה בעיקרו "ישוב לינה" בלבד.
היישוב התפרסם ב-25 ביוני 2006 כאשר תושב היישוב, החייל גלעד שליט, נחטף לרצועת עזה על ידי מחבלים פלסטינים, וכאשר שוחרר וחזר לישראל ולמצפה הילה ב-18 באוקטובר 2011.
בעת היותו חטוף, הגיעו משלחות תמיכה ולפעמים קבוצות תומכים גדולות למצפה הילה. "היציאה ממצפה הילה" הפכה למונח תקשורתי לגבי מעורבות המשפחה במאבק על שחרור בנם, ומאוחר יותר גם לגבי כניסתו של האב נועם שליט שוב לפוליטיקה.
נשיא המדינה ביקר ביישוב, ונפגש עם גלעד שליט בביתו, אחר השחרור. במשך תקופה לאחר שחרורו הייתה שמירה ביטחונית מוגברת ביישוב וברחוב של משפחת שליט, אך זו הוסרה עם הזמן
בשנת 2012 הוקם חניון מטיילים גדול על שטח פרטי של תושב מעיליא סמוך ליישוב, למרות התנגדות התושבים. החניון הוקם בהסכמה ובשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים לאחר שבעקבות התגדות תושבי מעיליא המקום הושאר מחוץ לתחומי שמורת נחל כזיב, ונחשב שטח פרטי (חקלאי).
בשנת 2013 פורסם על תאונה ביישוב שבה ילדה נפגעה קשה, בנפילה מעץ.
טטרומינו

טטרומינו היא צורה גאומטרית המורכבת מארבעה ריבועים, כאשר כל אחד מהריבועים נמצא בניצב ללפחות ריבוע אחד אחר. הטטרומינו הן מקרה פרטים של הפוליאומינו בדומה לצורת דומינו או טרומינו (פוליאמינו בן 3 ריבועים, בקו אחד או בצורת L).  מהיותה מורכבת מריבועים דו-ממדיים, כל צורה של טטרומינו היא דו-ממדית, זאת בניגוד לפולי-קובייה היכולה להיות מורכבת ממספר קוביות ועל כן מתקיימת גם במימד השלישי.
דוגמה מפורסמת מאוד של הטטרומינו היא משחק הטטריס שם הצורות מכונות לעיתים "טטרימינו". המילה טטרומינו נגזרת מיוונית מהתחילית טטרה (ארבע) ומן המילה דומינו.

טטרומינואים חופשיים

כאמור, כל ריבוע של טטרומינו חולק צלע (או נמצא במקביל) לריבוע אחר לפחות. צורות אלה, הצורות המופיעות במשחק הטטריס, הן טטרומינואים חופשיים. לו הריבועים היו מתחברים זה לזה בקודקודיהם הצורה המתקבלת הייתה טטרומינו לא-חופשי. במילים אחרות, טטרומינו חופשי היא צורה אחידה שאינה מכילים חורים או מקטעים כלשהם. הטטרומינואים החופשיים הן מקרה פרטי של הפוליאומינואים החופשיים, שכן כל קבוצה של ריבועים ניתן לסדר כך שתיווצר צורה רציפה או צורה בעלת מרווחים או מקטעים.
SAR-Lupe

SAR-Lupe היא מערכת של חמישה לווייני תצפית גרמניים, המופעלת על ידי משרד ההגנה של גרמניה. המערכת כוללת חמישה לוויינים במסלול LEO המשתמשים במכ"ם מִפְתָּח סינתטי, לשם תצפית על כדור הארץ, למגוון יישומים ביטחוניים. שם המערכת מורכב מראשי התיבות SAR (מכ"ם מִפְתָּח סינתטי) ו - Lupe, זכוכית מגדלת בגרמנית. המערכת מסוגלת לייצר הדמאות של כדור הארץ ברזולוציה מיטבית של כמטר אחד.