google/wiki40b huggingface dataset:
שביט לולין

שביט לולין (C/2007 N3 (Lulin)) הוא כוכב שביט אשר נע במסלול בעל אקסנטריות גבוהה וזמן מחזור העולה על 1000 שנים. שביט הלולין התגלה על ידי חוקר צעיר באוניברסיטת סאן יאט שבסין. החוקר הצעיר התבונן בתמונה שצולמה על ידי צ'י שנג לין האסטרונאוט, גילה שאחד הכוכבים הוא בעצם כוכב שביט. את הגילוי הזה גילה החוקר במצפה הכוכבים לולין שבאוניברסיטה, ולכן קרא לשביט על שמו. השביט נכנס למסלול מול כדור הארץ ובמצב שאנו יכולים לראותו בעין בלתי מזוינת כל אלף שנים, צבעו של זנב השביט ירוק כתוצאה מחום השמש.

היווצרות השביט

כאשר גילו את השביט, שיערו כי השביט הוא בערך בן עשרים ושלושה מיליון שנים. ניתן להניח  שהוא נוצר כמו רוב השביטים במערכת השמש שלנו ,כתוצאה מהתנתקות של אחד השביטים משני האתרים המרכזיים עננת אורט המקיפה את כל מערכת השמש, או חגורת קויפר מעבר לפלוטו. כאשר אחד מהשביטים מתנתק ,הוא מושפע מכוח המשיכה הרב של השמש ונכנס למסלול דמוי אליפסה.

מקור השם

מקור של השם "לולין" הוא במקור במצפה בטיוואן בו צולמה לראשונה התמונה של השביט "לולין".
ב-2007 התבונן יה סטודנט באוניברסיטת סן יאט-סן בסין בתמונה בשחור לבן שצילם האסטרונום הטייווני צ'י שנג לי במצפה לולין. כשהתבונן החוקר הצעיר על הכוכבים גילה שאחד הכוכבים הוא לא כוכב אלא שביט,  וכך גילה בעצם את השביט שהיום קרוי "לולין".

הרכב השביט

צבעו הירוק של הלולין מגיע מהגז שלו. הסילונים שנורים מגלעין השביט מכילים ציאנוגן (CN – גז רעיל שנמצא בשביטים רבים) ופחמן דו אטומי (C2).כאשר מתקרב השביט לשמש שני מרכיבים אלו מושפעים מחומה הרב ולכן מגיב השביט בשובל בצבע ירקרק. כמו כל שביט עשוי הלולין ברובו מקרח ואבק, ומורכב משלושה חלקים עיקריים,הראש הגרעין והזנב. זנב השביט "לולין" הוא זנב ירקרק באורך מיליוני קילומטרים.

סכנות

השביט מכיל גז המסוכן מאוד לאדם, הציאונוגן. גם אם הציאונוגן יכנס לאטמוספירה הוא ימצא בספרה גבוהה מאוד יחסית, ובכמות מעטה כל כך שאינו מהווה סכנה ממשית. בנוסף לכך השביט נכנס למסלול מול כדור הארץ וניראה בעין בלתי מזוינת קרוב למדי אך למעשה הוא רחוק מאיתנו ביותר מ-60,000 ק"מ.
התיקון ה-23 לחוקת ארצות הברית

התיקון ה-23 לחוקת ארצות הברית הוא התיקון אשר מאפשר למחוז קולומביה לשלוח נציגים לחבר האלקטורים הבוחרת את הנשיא ואת סגן הנשיא.

מקור

Section 1 
The District constituting the seat of Government of the United States shall appoint in such manner as the Congress may direct:
A number of electors of President and Vice President equal to the whole number of Senators and Representatives in Congress to which the District would be entitled if it were a State, but in no event more than the least populous State; they shall be in addition to those appointed by the States, but they shall be considered, for the purposes of the election of President and Vice President, to be electors appointed by a State; and they shall meet in the District and perform such duties as provided by the twelfth article of amendment.
 Section 2 
The Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.

מהות

התיקון מתיר למחוז קולומביה לשלוח צירים שווי-זכויות למועצת האלקטורים כאילו היה מדינה מן המדינות; ברם, הוא אינו הופך את המחוז למדינה ואינו מעניק לו נציגות בבית הנבחרים או בסנאט. 
כמו כן, התיקון מגביל את נציגותו של המחוז: הוא אינו יכול לשלוח יותר נציגים למועצת האלקטורים מאשר המדינה הכי פחות מאוכלסת. דבר זה גרם לכך, שבין השנים 1964 ל-1980, אף על פי שהמחוז היה זכאי לשלוח למועצת האלקטורים 4 נציגים אילו היה מדינה מן המניין, הוא יכול היה לשלוח רק שלושה, כי זה היה המינימום. אולם, החל משנת 1980 המחוז היה זכאי לשלוח שלושה נציגים בלבד למועצה בין כך ובין כך.

תולדות

במקור, מחוז קולומביה תוכנן להיות כמקום מושבה של ממשלת ארצות הברית ותו לא, ולכן לא ניתן לו מעמד של מדינה. אך במרוצת הזמנים אוכלוסייתו גדלה עד כדי כך שבשנת 1960 הוא היה מאוכלס יותר מאשר 13 ממדינות ארצות הברית. התיקון נועד לפתור את הבעיה, שלמחוז מאוכלס לפחות כמו מדינה מן המדינות, או אף יותר, אין ייצוג הולם בבחירת ראשי המדינה. הוא הוצע על ידי הקונגרס ב-17 ביוני 1960 ואושר ב-29 במרץ 1961.
מורה דראם

ביוגרפיה

דראם נולדה בשם מורה מקאטיר בניורי, במחוז דאון שבצפון אירלנד, וגדלה בכפר השכן קלין, במחוז ארמה. היא הייתה הבכורה מבין ארבעה ילדים. הוריה היו רפובליקנים אירים מיליטנטיים, ואמה של דראם הייתה פעילה במלחמת העצמאות ובמלחמת האזרחים האירית בשנות ה-20. היא התגוררה בדבלין ובליברפול לפני שעברה לבלפסט בעת מלחמת העולם השנייה. היא שיחקה קמוג'י (ספורט קבוצות אירי, גרסת הנשים של הרלינג), ואף הייתה מנהלת קבוצה.
ב-1946 היא נישאה לג'ימי דראם, שהיה אסיר רפובליקני, אותו פגשה בעת ביקור אסירים. הם היו נשואים למשך 30 השנים הבאות, כאשר במהלך 13 מהן היה ג'ימי כלוא ללא משפט. לזוג נולדו חמישה ילדים, שכולם נהיו לפעילים בתנועה הרפובליקנית. בתה, ששמה גם מיירה, ישבה מספר שנים בכלא ארמה.
כשפרצו המהומות ב-1969, דראם נהייתה לדמות מובילה בתנועה, והייתה לפעילה באגודה לזכויות האזרח של צפון אירלנד, וסייעה למצוא דיור לקתולים שהוצאו בכפייה מבתיהם דרך הפחדה ואיומים מצד כנופיות נאמני אלסטר. כשכוחות צבאיים בריטים נשלחו לצפון אירלנד, היא התחילה לנאום בפורומים ציבוריים נגד נוכחותם, והזהירה קתולים פן יראו בהם מושיעים. התקשורת הבריטית כינתה אותה "גברת ארס" בשל הבוטות בה התבטאה, והמיליטנטיות שלה. היא גם הייתה מפקדת בקומן נה מאן, זרוע הנשים המיליטריסטית שפעלה לצד ה-IRA. ביולי 1970 היא הובילה כמה מאות נשים, כל אחת דוחפת עגלת תינוקות מלאה באוכל ואספקה, לתוך אזור רחוב פולס, בהפרת הסגר שהוטל על ידי הבריטים. היא נעצרה, ואף ישבה בכלא בשל מחאותיה. ב-1972 היא נבחרה לתפקיד סגנית נשיא שין פיין, תפקיד בו החזיקה עד מותה.
לאחר ששוחררה מבית הכלא בארמה, פשיטות כוחות הביטחון על ביתה החריפו, והבריאות שלה החלה להתדרדר. היא ביקשה לנסוע לארצות הברית לקבל טיפול רפואי, אך סירבו להנפיק לה ויזה בשל פעילותה הפוליטית. היא התאשפזה בבית החולים מאטר בבלפסט לניתוח בעין. 
ב-28 באוקטובר 1976, בעת התאוששותה, נורתה למוות במיטתה בבית החולים במבצע של קומנדו היד האדומה, קבוצה לויאליסטית. המתנקשים התחזו לרופאים, נכנסו לחדרה וירו בה בחזה.
משפחתה ותומכיה דרשו חקירת פנים לגבי השתתפות גורמים משטרתיים ברצח, אך רק אדם אחד הורשע בגין ההתנקשות, והוא שומר מטעם בית החולים סמואל מאתרס.
ההתנקשות בחייה עוררה זעזוע ציבורי, ואפילו פעילים רפובליקנים ותיקים שהיו חלק מהמהומות הקשות ביותר בשנים שקדמו לכך הגיבו באופן קשה, והפכו אותה לסמל של המאבק לעצמאות. להלווייתה הגיעו יותר מ-15,000 אנשים.
קבוצת כוכבים

קְבוּצַת כּוֹכָבִים (קוֹנְסְטֵלַצְיָה בלעז) היא אוסף של כוכבים שבמבט מכדור הארץ נראים קרובים זה לזה על כיפת השמיים. כמעט בכל המקרים הקירבה בין כוכבי הקבוצה היא אופטית בלבד: המרחקים האמיתיים של כוכבי כל קבוצה מכדור הארץ, וזה מזה, הם עצומים, ואין ביניהם כל קשר פיזי, אך על כיפת השמים בלילה הם נראים סמוכים זה לזה. 
קבוצות הכוכבים מתחלפות בהדרגה עם המעבר בין קווי רוחב ובין עונות השנה. לכן לפני המצאת אמצעי ניווט ומדידת זמן משוכללים, הייתה להכרת קבוצות הכוכבים חשיבות רבה.

הגדרה

ההגדרה ההיסטורית היא שקבוצת כוכבים היא אוסף של כוכבים שיוצרים צורה מסוימת. כיום, מגדירים קבוצת כוכבים כאזור בשמים, וכל מה שרואים באותו כיוון, כולל עצמים שנראים רק בטלסקופ, נחשב לשייך לקבוצת הכוכבים. 
קבוצות כוכבים מוכרות לאדם משחר ההיסטוריה, היות שלבני אדם יש יכולת מעולה לזיהוי תבניות, ומאז ומתמיד נטו לראות צורות וקבוצות בכוכבים. אך, כאמור, המרחקים האמיתיים בחלל בין הכוכבים בכל קבוצה הם גדולים מאד, ולו היינו ניצבים בנקודה אחרת בחלל, הרחק ממערכת השמש שלנו, היינו רואים תבניות שונות לחלוטין.
מיון הכוכבים לפי קבוצות הוא שרירותי, ואמנם במסורות של תרבויות שונות ניתן למצוא קבוצות כוכבים שונות, אף שכמה מן הבולטות שבהן מופיעות כמעט בכולן - כמו למשל אוריון, הדובה הגדולה וקבוצת עקרב.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (ה־IAU) מחלק את השמיים ל־88 קבוצות כוכבים בעלות גבולות מוגדרים, כך שכל "נקודה" על כיפת השמים שייכת לקבוצת כוכבים אחת. הקבוצות שנראות מחצי הכדור הצפוני מבוססות לרוב על קבוצות הכוכבים של יוון העתיקה, מסורת שנשמרה גם לאורך ימי הביניים. שתים עשרה קבוצות כוכבים בחצי הכדור הדרומי, שלא היו מוכרות ליוונים, הוגדרו על ידי יורדי ים הולנדיים במאה ה־16 ונרשמו לראשונה על ידי יוהאן באייר.
שתים־עשרה קבוצות הכוכבים הראשונות מרכיבות את גלגל המזלות. נוסף להן, תיאר תלמי עוד 36 קבוצות (אשר היום נספרות כ־39, כיוון שהספינה ארגו פורקה ל־4 קבוצות נפרדות). מאוחר יותר נוספו להן עוד קבוצות, הן כדי למלא את החללים הריקים ברשימה של תלמי (היוונים התייחסו לשמים כמורכבים מקבוצות כוכבים וביניהן קיימים מרווחים), והן כדי להשלים את קבוצות הכוכבים בשמי הדרום, לאחר שנראו לראשונה על ידי האירופים.

אזכורים ביהדות

אזכור לקבוצות כוכבים מופיע בתנ"ך בספר איוב במספר קטעים המתייחסים לאזלת ידו של האדם מול הטבע:
הָאֹמֵר לַחֶרֶס וְלֹא יִזְרָח וּבְעַד כּוֹכָבִים יַחְתֹּם. נֹטֶה שָׁמַיִם לְבַדּוֹ וְדוֹרֵךְ עַל בָּמֳתֵי יָם. עֹשֶׂה עָשׁ כְּסִיל וְכִימָה וְחַדְרֵי תֵמָן.
— איוב פרק ט', פסוקי ז'-ט'
הַתְקַשֵּׁר מַעֲדַנּוֹת כִּימָה? אוֹ מֹשְׁכוֹת כְּסִיל תְּפַתֵּחַ? הֲתֹצִיא מַזָּרוֹת בְּעִתּוֹ? וְעַיִשׁ עַל בָּנֶיהָ תַנְחֵם?
— איוב פרק ל"ח, פסוקי ל"א-ל"ג
הקבוצות המופיעות בתנ"ך משמשות גם בפיוטים חלקם שאומצו בתפילה היהודית, כמו הפיוט מראה כהן המשמש בסדר העבודה בתפילת יום הכיפורים ואף הולחנו לו מספר לחנים. 
בהמשך מ"ח צורות הגלגל של תלמי זכו לתשומת לב מיוחד אצל אברהם אבן עזרא בספרו "ראשית חכמה". הרבנים יוסף הארוך אשכנזי ומאיר הכהן פופרש בחיבורם קישרו אותן למסורת היהודית.

אסטרונומיית אינקה

אצל אינקה התייחסות העיקרית לקבוצות שמיים כללה את השטחים הכהים שבשביל החלב: למה, גור למה, רועה, קונדור, חוגלה, קרפדה, נחש, שועל וכוכבים המרכיבים את הצלב הדרומי, פליאדות, נבל ואחרים.
70 פנים

מבנה התוכנית

בכל תוכנית מתארח אדם אשר פועלו שזור בסיפור חייה של מדינת ישראל ובמהלך התוכנית הוא מתראיין באשר לסוגיות עכשוויות וסיפור חייו האישיים.
התוויה

ברפואה, הַתְוָיָה (בלועזית: אִינְדִיקַצְיָה), או הוֹרָיָה, היא מצב או גורם שבגינו מוצדק לתת לחולה טיפול רפואי, לבצע בו הליך רפואי או לערוך לו בדיקה רפואית, כל זאת לצורך הטבה במצבו. למשל, ישנה הצדקה לתת אנטיביוטיקה לחולה עם זיהום חיידקי חמור. התוויה רפואית היא מוחלטת כאשר ההצדקה למתן הטיפול, לביצוע ההליך או לעריכת הבדיקה אינה מותנית בתנאים נוספים. התוויה יחסית משמעה שהטיפול עשוי לשפר את מצבו של החולה, אולם ישנם שיקולים אשר יכולים להשפיע על ההחלטה למתן הטיפול.
עבור כל טיפול, למשל תרופות, קיים בכל מדינה גוף מפקח הקובע מהן ההתוויות עבור מתן הטיפול, ואלה רשומות הן בקובץ רישום התרופה והן בעלון לצרכן. בארצות הברית הפיקוח על התוויות הטיפולים נמצא בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ובישראל אחראי לכך משרד הבריאות. כתוצאה מההבדלים בין רשויות הפיקוח השונות, ייתכן מצב שבו טיפול יאושר עבור התוויה מסוימת במדינה אחת ולא באחרת. בנוסף, שימוש בתרופה שלא לפי התוויה (off-label) איננו אסור, אלא במקרים שהוא מפר הנחיות אתיות או תקנות בטיחות הקשורות בתרופה. שימוש כזה נפוץ בתרופות ניסיוניות או בשימושים ניסיוניים לתרופות קיימות. מחקר שהתפרסם בשנת 2016 מצא כי שימוש בתרופות שלא לפי התוויה מגביר את הסיכון להתפתחות תופעות לוואי כתוצאה מהן.

התווית נגד

בדומה להתוויה, הַתְוָיַת נֶגֶד (קוֹנְטְרָה-אִינְדִיקַצְיָה), או הוֹרָיַת נֶגֶד, היא מצב או גורם השולל הצדקה למתן טיפול רפואי, ביצוע הליך רפואי או עריכת בדיקה רפואית, כל זאת מחשש שמא ייגרם למטופל נזק מכך. בפועל, בהתקיים התוויית נגד חל איסור על מתן אותו טיפול רפואי.
התוויית נגד גם היא עשויה להיות מוחלטת או יחסית. אם התוויית הנגד היא מוחלטת, אין אף מצב סביר שבו ניתן להמליץ על הטיפול, בשל החשש לסיבוכים חמורים הנובעים מהטיפול, ואף למוות. למשל, קיימת התוויית נגד למתן אספירין לילדים ובני נוער החולים במחלה נגיפית, מחשש שמא יפתחו תסמונת ריי. אם התוויית הנגד היא יחסית, הטיפול נחשב כמגביר סיכון לסיבוכים, אלא שייתכנו מצבים שבהם הצורך בטיפול עולה על הנזק הצפוי ממנו, או שקיימות דרכים להפחית את הסיכון, על אף הטיפול. למשל, ישנה התוויית נגד יחסית לבדיקות רנטגן בזמן היריון, אך לעיתים ימליץ רופא בכל זאת לערוך את הבדיקה, לשם אבחון וטיפול במחלה קשה, כמו שחפת.
חלום מס' 32

תיאור

"חלום מס 32A" ו-"חלום מס' 32B" הם שני תצלומי צבע שיצרה דגנית ברסט בין השנים 2000-1996, ושייכים לסדרה של עבודות שנקראה "החלומות". על פי ברסט המניע ליצירת סדרה זו הייתה תגובה לפרידה מבת זוגה באותה עת, פרידה שהולידה משבר רגשי.
העבודה נעשתה בטכניקה של פוטומונטאז', על ידי הקרנת שישה פריימים מתוך תשליל אחד שהיה מצוי בארכיונה של האמנית. ברסט קשרה את תהליך העבודה אל מושג "עיבוי" הפסיכואנליטי של זיגמונד פרויד, שנלקח מתוך מאמרו "על חלומות". כל פריים הודפס בהדפסת צבע ידנית על אותו גיליון נייר צילום, כך שהתקבל דימוי היברידי. 
במרכז שני התצלומים נמצא טורסו נשי וסביבו דימויים של ידיים ושל פטמות וחזה נשי. הפרשנות האמנותית מצאה בעבודה הקבלה אל דמויותיהם של תומאס הקדוש מן הברית החדשה, המצביע על גופו של ישו ובוחן את ממשות גופו ועל גופו של ישו עצמו, שפצעי הסטיגמטה עשויים להיות מגולמים בכתמים ובפטמות שנוצרו כתוצאה משילוב הפריימים.
עותק של התצלום "חלום מס 32A" היה באוסף מכון שפילמן לצילום ואילו עותק של העבודה "חלום מס 32B" נמצא החל משנת 2002 באוסף מוזיאון ישראל.
העבודה הוצגה בתערוכה "החלומות" (2001) במוזיאון הרצליה לאמנות, בתערוכות "התגלות: דמותו של ישו בצילום" (2003) ו-"הוצאו מהקשרם: אמנות אברי הגוף" (2013) במוזיאון ישראל ובתערוכה הרטרוספקטיבית "דגנית ברסט: המזימה של הטבע: עבודות 2013-1973" (2013) במוזיאון תל אביב לאמנות.
היקשרות

היקשרות או חיבור אנושי הוא תהליך בו מתפתח קשר של קרבה ביחסים בין-אישיים. קשר זה מתרחש לרוב בין בני משפחה או חברים, אך יכול להתפתח גם בקרב קבוצות, כגון קבוצת ספורט, ובכל מצב בו אנשים שוהים זה עם זה זמן מסוים ביחד. היקשרות היא תהליך הדדי ואינטראקטיבי, בשונה מתהליך של היווצרות חיבה כלפי אדם אחר.
היקשרות מתייחסת לרוב לתהליך של התפתחות קשר קרוב בין בני זוג, חברים קרובים, או הורים וילדיהם. קשר זה מאופיין ברגשות כמו חיבה ויכולת לסמוך על זה על זה. 
יש המתייחסים לשני סוגים של היקשרות, גברית ונשית: היקשרות גברית מתוארת כיצירת מערכות יחסים בין גברים דרך פעילויות משותפות, שלרוב לא כוללות נשים; והיקשרות נשית מתוארת כהיווצרות של יחסים אישיים קרובים בין נשים.

היסטוריה

ההתייחסות למונח היקשרות החלה כבר במאה ה-4 לפנה"ס, כאשר הפילוסוף היווני אפלטון טען ב"סימפוזיון" כי האהבה מכוונת את ההיקשרות של החברה האנושית. 
בשנות ה-1660 כתב הפילוסוף שפינוזה את ספרו "אתיקה של ההיקשרות האנושית או עוצמת הרגשות", בו טען כי המונח היקשרות מתייחס לחולשתו של האדם בפיקוח ובבדיקת רגשותיו.

היקשרות בין בני זוג

בהקשר ל"היקשרות זוגית" או "חיבור זוגי", המונח תואר לראשונה ב-1940, בהתייחס למערכת היחסים המונוגמית של ציפורים. ב-1979 הציגה הפסיכולוגית דורותי דנוב תאוריה המנסה לסווג שלושה סוגי היקשרות בין בני זוג: קשר אהבה בו שני בני הזוג חשים היקשרות זה לזה; קשר בו אחד מבני הזוג חווה כלפי השני תחושות מעורבות של תשוקה לצד מחשבות פולשניות, פחד מדחייה ותקווה; וקשר בו שני בני הזוג חווים תחושות מעורבות אלו.

היקשרות לבעלי חיים

גם ההיקשרות בין אדם לבעל חיים נחקרה לאורך השנים. היקשרות זו יכולה להתרחש כלפי חיות בית או חיות פרא, חיות מחמד או ציפורים מחוץ לחלון. ראשית העיסוק המחקרי בכך היה בסוף המאה ה-18, כאשר הקווייקרים הקימו בית מחסה לטיפול בנפגעי נפש ביורק, אנגליה, בו אפשרו למטופלים לטפל בבעלי חיים, דבר שתרם לשיקומם. ב-1870 טיפל מנתח צרפתי בפריז בחולים עם הפרעות נוירולוגיות באמצעות רכיבה על סוסים, דבר שהביא לשיפור שיווי המשקל שלהם ולהפחתה בסיכוייהם ללקות בדיכאון.
במהלך 1820–1870 החלו משפחות מהמעמד הבינוני באמריקה לאפשר לילדיהם לגדל חיית מחמד. הנחת היסוד לנושא זה בחברה בתקופה זו נחשבת מוטה מגדרית: אנשים האמינו כי בנים הם בעלי נטייה מולדת לאלימות, והם יכולים לפתח אמפתיה וחמלה רק באמצעות גידול בעלי חיים והיקשרות אליהם, הנחה שיש שהאמינו בה אפילו בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, זמן רב לאחר שהעמדה כלפי גידול בעלי חיים הפכה לנייטרלית יותר מבחינת המגדר. 
ב-1980, צוות של מדענים באוניברסיטת פנסילבניה מצאו כי הקשר אדם-בעל חיים תורם להפחתת תסמינים פיזיולוגיים של דחק, כגון לחץ דם גבוה, דופק מואץ, עלייה בקצב הנשימה, חרדה ומתח נפשי. מחקרים מאוחרים יותר מצאו לכך הסבר כאשר גילו עלייה ברמות האוקסיטוצין אצל בני אדם המגדלים בעל חיים (אוקסיטוצין משפיע על הפחתת מתח, קצב לב ופחד).

נוירוביולוגיה

במחקרים נוירוביולוגים נמצא בקרב מגוון רחב של מינים, כי ההורמונים אוקסיטוצין ו-וזופרסין מעורבים בתהליך ההיקשרות, ובצורות אחרות של התנהגות פרו-חברתית והתנהגות רבייה. נמצא כי ההורמונים תורמים להיקשרות זוגית ולהתנהגות אימהית במחקרים על חיות מעבדה. בקרב בני אדם נמדדו רמות גבוהות של אוקסיטוצין ווזופרסין ששוחררו במהלך לידה והנקה, אירועים הקשורים להיקשרות אימהית. במוח מקושרת ההיקשרות עם פעילות מוגברת במערכת הלימבית (המעורבת בהתנהגויות הקשורות ללמידה, זיכרון ורגשות), ובהיפותלמוס (המקושר להתנהגויות רבייה ותגובות ללחץ). בהיפותלמוס נמצא צביר עצבים בשם מרכז פאראוונטריקולרי, המפריש הורמני אוקסיטוצין ו-וזופרסין.
שרוטונים

היסטוריה

בשנת 2010 פרסמה החברה את שיר המונדיאל, שדורג על ידי אתר יוטיוב כסרטון הנצפה ביותר בישראל באותה שנה, עם כ-7 מיליון צפיות. בשנת 2012 עלה הסרטון "גמבה סטייל", פארודיה לשיר "גנגנם סטייל". הפארודיה הפכה לסרטון הנצפה ביותר בישראל אי פעם לפי דירוג יוטיוב. נכון לדצמבר 2017 הסרטון עומד על כ-60 מיליון צפיות וכ-10,000 תגובות. באותה שנה ייצגה שרוטונים את ישראל בוועידת יוטיוב העולמית שנערכה בלונדון. בשנת 2013 סרטון שלישי של החברה היה בראש דירוג יוטיוב ישראל - "כוכב רשת סטייל" שהופק בשיתוף ערוץ הילדים וכיום (אוקטובר 2019) עומד על 19 מיליון צפיות.
לקראת סיום שנת 2014, חברת "שרוטונים" הוכרזה על ידי יוטיוב בפעם הרביעית כבעלת הסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב ישראל בעקבות הסרטון "שיר המונדיאל 2014" שזכה ל-3.5 מיליון צפיות וכיום (אוקטובר 2019) על 5.5 מיליון צפיות.
בשנת 2015, הסרטון "חברה רוסיה" של שרוטונים, הוכרז על ידי יוטיוב לסרטון הנצפה ביותר בישראל, בקטגוריה שאינה מוזיקה. הסרטון נכתב ביחד עם אושיית הרשת הרוסי סניה ולדברג, וגרף ביוטיוב מעל 2,700,000 צפיות ובפייסבוק כמות דומה.
החל מ-2016, מפיקה החברה יומן שנתי לתלמיד, הכולל קטעים הומוריסטיים, משחקים וסרטונים המוצגים על גבי היומן באמצעות אפליקציה העושה שימוש בטכנולוגיית מציאות רבודה.

ערוצים נוספים

בנוסף לערוץ התכנים המקוריים מפעילה החברה שני ערוצים נוספים ביוטיוב: האחד, המרכז סרטונים מסחריים (srutonimAds) והשני, המופנה לקהל הבינלאומי (Scratchgroup).
ישראל ריטוב

ישראל ריטוב (ביידיש: ריטאָוו; 5 באפריל 1895, פוהוסט, רוסיה הלבנה – 19 ביוני 1976, תל אביב) היה איש המפלגה הציונית-סוציאליסטית ברוסיה ופולין, חבר מרכז החלוץ בפולין, מראשי ההסתדרות, יו"ר קרן היסוד, יו"ר מרכז הקואופרציה בין השנים 1934–1969.

קורות חייו

ריטוב נולד ב-1895 כבן הבכור למשפחת רבנים בעיירה פוהוסט שבבלארוס, בנם של אלקה לבית סולובייצ'יק (שנפטרה בילדותו) והרב יעקב שמחה ריטוב (1872-1920) שהיה רב קהילת אוספוויץ - אסיפוביצ'י שבחבל מינסק ומנהיג ציוני נלהב. התחנך ב"חדר" ובישיבת לידא של הרב יצחק יעקב ריינס, שבה נלמדו גם לימודי חול, ואחר-כך בגימנסיה. כבר בצעירותו היה עובר בשבתות בין בבתי הכנסת בסביבה, ביחד עם אחיו הצעיר יהושע ומביא למתפללים את בשורת ארץ ישראל. המשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת דניפרופטרובסק והיה פעיל ציוני בולט וחבר תנועת צעירי ציון בחרקוב בראש קבוצה שנקראה "הקבוצה הרדיקלית דמוקרטית". ב-1920, כאשר התפלגה תנועת צעירי ציון על רקע התמיכה ברעיונות הסוציאליזם, היה מבין ראשי הפלג החדש "המפלגה הציונית-סוציאליסטית" (צ"ס). התנועה מינתה אותו לאחראי על ניהול לשכת המפלגה בסרטוב שטיפלה בפועלים יהודים ברוסיה, קווקז וסיביר. כמו כן ערך ריטוב את פרסומי המפלגה.
ב-1921, לאחר הכשרה במחנה "גרוכוב" עלה האח הצעיר יהושע כחלוץ לארץ ואילו ישראל עבר לפולין, שם היה חבר מרכז תנועת החלוץ והיה מבין המתווכים למיזוג מפלגות פועלי ציון וצ"ס בפולין ב-1925. בתפקידו ב"החלוץ" וכראש "המשרד הארצישראלי" בוורשה היה אחראי על ארגון עולים רבים מהעלייה הרביעית לעלייה לארץ ישראל מפולין. בשנת 1932 עלה לארץ בעצמו והתגורר בתל אביב..אחותו לאה (1905) עלתה ב 1923.אחיו אברהם.(1910) אביגיל וגרשון ואימו החורגת פרומה-לאה עלו גם הם ב-1925. האח יחיאל ואחות שנשארו ברוסיה נספו בשואה עם ילדיהם.
בארץ היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות, חבר המועצה הארצית של מפא"י, חבר מפקדת "ההגנה" מטעם ההסתדרות, יו"ר קרן היסוד בישראל וחבר דירקטוריון קרן קיימת לישראל. שימש כנציג "התנועה הסוציאליסטית הציונית העולמית" בהסתדרות הציונית ובקונגרס הציוני והשתתף כציר בכינוסי הקונגרס השונים. בנוסף להיותו ציר שלח מהקונגרסים גם כתבות עיתונאיות עבור "הפועל הצעיר" ו"דבר".
במשך 35 שנים כיהן כראש מרכז הקואופרציה של ההסתדרות מהיווסדו כאגודה שיתופית באפריל 1934 ועד 1969. הוא זה אשר עיצב את תפקיד המרכז והיה מזוהה עמו. בתפקיד זה פיקח והדריך את כל הקואופרציות בישראל, ליווה והקים קואופרטיבים בארץ, הדריך נציגי מדינות מאסיה ואפריקה במסגרת המכון האפרו-אסייני ללימודי קואופרציה שהקים וערך את בטאון מרכז הקואופרציה "שיתוף".
ריטוב נפטר בקיץ 1976, בגיל 81. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר את אשתו גניה (סוניה)לבית לאשקביץ' (רופאת עיניים), בנו יעקב (עיברת את שמו לרעואל), כלתו ונכדיו. נכדו הרב יהודה סיוון ריטוב-רעואל, ממשיך את המסורת הרבנית של המשפחה.
אלמנתו, ד"ר גניה ריטוב, נפטרה באביב 1977.
מחוז לייק (אילינוי)

היסטוריה

במקור שכנו באזור זה ילידים אינדיאנים אשר השתייכו לשבט הפוטאוואטומי (Potawatomie). מחוז לייק הוקם בשנת 1839 על ידי בית המחוקקים של מדינת אילינוי. באותה העת, בירת המחוז הייתה ממוקמת ביישוב ליברטיוויל (Libertyville) של היום (אשר נקרא באותה העת אינדפנדס גרוב).
בשנת 1841, נערכה הצבעה בה הכריעו תושבי המחוז על העברת בירת המחוז ליישוב ליטל פורט (אשר נקרא כיום ווקיגן).

גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקני, שטח המחוז הוא 3,543 קילומטרים רבועים, מהם 1,159 קילומטרים רבועים הם שטחי יבשה, ו-2,384 קילומטרים רבועים (67.28%) הם שטחי מים. רוב שטחי המים של המחוז נמצאים באגם מישיגן.
מחוז קנושה שבמדינת בוויסקונסין גובל במחוז לייק מצפון, מחוז אלאגן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מצפון-מזרח, מחוז ואן ביורן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק ממזרח, מחוז באריאן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מדרום-מזרח, מחוז קוק שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק מדרום ומחוז מק'הנרי שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק ממערב.

דמוגרפיה

על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת במחוז 644,356 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 556 נפש לקמ"ר.
בין תושבי המחוז 80.11% לבנים, 6.94% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.28% אינדיאנים, 3.90% אסיאתים ו-8.77% אחרים.
כמו כן 17.0% היו ממוצא גרמני, 9.0% ממוצא אירי, 7.2% ממוצא פולני ו-6.4% ממוצא איטלקי. 78.7% דיווחו כי הם דוברי אנגלית כשפת אם, 12.9% דיווחו כי הם דוברי ספרדית כשפת אם ו-1.0% דיווחו כי הם דוברי רוסית כשפת אם.
29.4% מכלל אוכלוסיית המחוז הייתה מתחת לגיל 18, 8.90% היו בין הגילאים 18–24, 31.60% היו בין הגילאים 25–44, 21.60% היו בגילאים 45–64 ו-8.50% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 34. על כל 100 נשים היו 101.20 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 99.30 גברים. היישובים וואקיגן ונורת' שיקגו הכילו 20% מכלל אוכלוסיית המחוז.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 66,973 דולרים, וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 76,424 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 50,789 דולרים לעומת 33,458 דולרים של הנשים במחוז. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 32,102 דולרים. כ-4.00% מכלל המשפחות במחוז ו-5.70% מכלל האוכלוסייה במחוז היו מתחת לקו העוני. 7.00% מהתושבים שתחת גיל 18 ו-4.80% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני. לפי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 מחוז לייק היה בעל ההכנסה החציונית השנייה בגודלה למשק בית במדינת אילינוי, כאשר ההכנסה החציונית למשק בית הגבוה ביותר במדינת אילינוי הייתה במחוז דופייג'.

יישובי מחוז לייק

להלן רשימה של יישובי מחוז לייק אשר מוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:

אתרים בעלי עניין תיירותי באזור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
תפלת שתן כלייתית

טיפול

מאחר שהזרקה או מתן ההורמון DDAVP אינה רלוונטית לחולים בסוכרת תפלה נפרוגנית, יש לטפל במשתנים מקבוצת התיאזידים. משתנים אלו גורמים להקטנת נפח הנוזלים בגוף, והגברת ספיחת המים באזור האבובית המקורבת, כך שבסופו של דבר יגיעו פחות נוזלים לאבובית המאספת, שם קיימת עיקר הבעיה אצל חולים אלו. בנוסף, קיימת סברה לפיה התאיזידים יכולים להגביר את הביטוי של תעלות aqua porin 2. ניתן לתת יחד עם תיאזיד חומרים נוספים כגון סולפניל אוריאה, קרבמזפין (טגרטול) או קלופבירט אשר מגדילים את שיפור התגובה הכלייתית להורמון ואזופרסין.
בקרת שיוט

בקרת שיוט (באנגלית: Cruise control) היא מערכת המאפשרת לכלי רכב ממונעים לנסוע במהירות אשר אותה מתכנת הנהג ללא צורך בלחיצה על דוושת ההאצה.
באפשרותו של הנהג לקבוע מהירות נסיעה רצויה על ידי לחיצה על דוושת ההאצה ובאותה נקודה להורות למערכת בקרת שיוט להמשיך באופן עצמאי את הנסיעה באותה המהירות.
כמו כן ניתן להורות למערכת להאיץ או להאט את מהירות הנסיעה או לשמור על מהירות קבועה על ידי לחצני הבקרה. מערכת בקרת השיוט תבוטל בצורה אוטומטית כאשר הנהג ילחץ על דוושת הבלם או על דוושת המצמד ובמשאיות גם כאשר יפעיל הנהג את אחד מסייעני הבלימה כגון ריטארדר בלם מנוע (אגזוז ברקס) וכו' במקרה כזה לא תחדש מערכת בקרת השיוט את מהירות הנסיעה באופן עצמאי אלא אם תתקבל פקודה כזאת על ידי הנהג.
מערכת בקרת השיוט תזכור את מהירות הנסיעה האחרונה שנקבעה לה גם לאחר שנתבטלה.
בשנת 1974 הורכבה מערכת "בקרת שיוט" בדגמי מכוניות סלון בתצורת קופה, פורד Elite, אשר יוצרה על ידי קונצרן הרכב פורד בארצות הברית. הרכבת מערכת "בקרת שיוט" בשנת 1974, במכוניות נוסעים, נחשב לצעד חדשני ומהפכני לתקופה.
ביתמונה

ביתמונה הוא מיזם התנדבותי, בשיתוף החוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, העוסק בשחזור, שימור והצלה של חומרים חזותיים הקשורים לעברה של ארץ ישראל. תמונות מהפרויקט מוצגות מדי שבוע בפורטל האינטרנט ynet.
המעבדה של ביתמונה, בבעלות נדב מן, נמצאת בקיבוץ מרחביה. המעבדה עוסקת בהצלה ושחזור ממוחשב של תמונות, מסמכים ומפות שנשכחו או התגלו אצל אנשים פרטיים וארכיונים שונים, בכללן עדויות היסטוריות נדירות שהיו בחלקן על סף ההכחדה או הרס. החומרים נסרקים, משוחזרים, נשמרים על תקליטורים ומשמשים לצורכי לימוד ומחקר, הקמת אלבומים, תערוכות, מצגות או הדפסות בודדות ושימור.