google/wiki40b huggingface dataset:
משל השוטה העשיר

משל השוטה העשיר אחד ממשלי ישו המופיע בבשורת לוקס י"ב 16-21. המשל מתאר השקר באמונה שעושר יכול להבטיח שגשוג או חיים טובים.
המשל תואר בציורים על ידי אמנים כמו רמברנדט.

הרקע למשל

המשל שישו סיפר, הנו תגובה לבקשתו של אחד מהמאזינים בקרב קהל שומעיו, שפנה לישו וניסה לגייס אותו כמתווך לסיוע כנגד אחיו במחלוקת שקשורה לחלוקת הירושה במשפחה: בתגובה ישו מזהיר את שומעיו מפני בצע הכסף, ומדגיש שחיי האדם לא תלויים ברכושו וקנייניו.
13 וַיֹּאמֶר אֵלָיו אֶחָד מִן־הָעָם רַבִּי אֱמָר־נָא אֶל־אָחִי וְיַחֲלֹק אִתִּי אֶת־הַיְרֻשָּׁה׃ 14 וַיֹּאמֶר אֵלָיו בֶּן־אָדָם מִי שָׂמַנִי עֲלֵיכֶם לְשֹׁפֵט וְלִמְחַלֵּק׃ 15 וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם רְאוּ וְהִשָּׁמְרוּ לָכֶם מִבְּצֹעַ בָּצַע כִּי חַיֵּי הָאָדָם אֵינָם תְּלוּיִם בְּהַרְבּוֹת קִנְיָנָיו׃
- בשורת לוקס י"ב 13-15, ברית חדשה, תרגום דליטש,

סיפור המשל

ישו מגיב בספרו את המשל הבא:
16 וַיִּשָּׂא מְשָׁלוֹ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם לֵאמֹר שְׂדֵה אִישׁ עָשִׁיר אֶחָד עָשָׂה תְּבוּאָה הַרְבֵּה׃ 17 וַיַּחְשֹׁב בְּלִבּוֹ לֵאמֹר מָה־אֶעֱשֶׂה כִּי אֵין־לִי מָקוֹם לֶאֱסוֹף אֶת־תְּבוּאָתִי׃ 18 וַיֹּאמֶר אֶת־זֹאת אֶעֱשֶׂה הָרֹס אֲסָמַי וּבָנֹה גְּדוֹלִים מֵהֶם וְאֶכְנְסָה שָׁמָּה אֶת־כָּל־יְבוּלִי וְטוּבִי׃ 19 וְאֹמַר לְנַפְשִׁי נַפְשִׁי יֶשׁ־לָךְ טוֹבָה הַרְבֵּה לְשָׁנִים רַבּוֹת הִנָּפְשִׁי אִכְלִי שְׁתִי וְשִׂישִׂי׃ 20וְהָאֱלֹהִים אָמַר לוֹ אַתָּה הַכְּסִיל בְּעֶצֶם הַלַּיְלָה הַזֶּה יִדְרְשׁוּ מִמְּךָ אֶת־נַפְשֶׁךָ וַאֲשֶׁר הֲכִינוֹתָ לְּךָ לְמִי יִהְיֶה׃ 21 זֶה חֵלֶק הָאֹצֵר לוֹ אֹצָרוֹת וְלֹא יַעְשִׁיר בֵּאלֹהִים׃ 22 וַיֹּאמֶר אֶל־תַּלְמִידָיו לָכֵן אֲנִי אֹמֵר לָכֶם אַל־תִּדְאֲגוּ לְנַפְשְׁכֶם מַה־תֹּאכְלוּ וְלֹא לְגוּפְכֶם מַה־תִּלְבָּשׁוּ׃
- בשורת לוקס י"ב 16-21, ברית חדשה, תרגום דליטש,

פרשנות

כדוגמה לתאוות בצע,  מספר ישו את המשל על האיכר העשיר, אשר במשל זה מתואר באופן שלילי ביותר. על ידי החלפת אסמיו הקיימים, שאותן יהרוס, ויבנה במקומם אסמים חדשים גדולים יותר, הוא ימנע משימוש ("בזבוז של") בקרקע חקלאית למטרות אחסון, ובכך ימקסם (יגדיל מאוד) את הכנסתו. בהזדמנות זו הדבר גם יאפשר לו להמתין לעליית מחירי התבואה לפני מכירתה. אוגוסטינוס הקדוש העיר על כך שהחקלאי "תכנן למלא את נפשו בעודף זוללנות מיותרת ומופרזת מתוך גאווה והתעלמות מכל אותם עניים חסרי כל שקיבתם ריקה. הוא לא הבין שבטנם הריקה של העניים מהווים מחסנים הרבה יותר 'בטוחים' (במובן הרוחני לפני השופט במרומים) מאותם אסמים שרצה לבנות".
שיחתו של האיכר עם עצמו, בבשורת לוקס, נושאת אופי שלילי, תוך שימוש תדיר בגוף ראשון  בהתאם לאופיו האנוכי.  התייחסות  למושגים שקשורים לאני שלו, לרכוש שלו, לנפשו שלו, לטוב שלו וכו' מופיעים בקטע זה 11 פעמים. ארלנד ג'י הולטגרן מעיר על כך שהמשל "מספק דוגמה לכל מה שלא צריך להידמות אליו". אדם שזהותו  קשורה ברכושו/ה או מעמדו/ה, ו/או הישגיו/גיה — והוא מונע על ידי השאיפה של רכישת אותם דברים -  יכול בנקל לסיים את חייו מבלי להיות מודע לקריאתו של אלוהים ולצורך להתייחס לצורכיהם של זולתו".
כסילותו של האיכר מתבטאת בעיקר בעובדה שעושר לא יכול לשמש בבחינת הבטחת העתיד: יום הדין יגיע מוקדם יותר ממה שהוא מצפה.

תיאורים אמנותיים

המשל הזה היה מתואר על ידי מספר אמנים, כולל רמברנדט, יאן לאוקן, ג'יימס טיסו, דייוויד טנירס הבן.
זוראב ז'ווניה

ביוגרפיה

ז'ווניה נולד בדצמבר 1963 בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) לאם יהודיה. סבו, מיכאל גולדבאום היה גבאי בבית הכנסת המרכזי בסנקט פטרבורג ולאחר מכן בטביליסי. שמו היהודי של ז'ווניה היה זבולון. בשנת 1985 הוא קיבל תואר בוגר מהפקולטה לביולוגיה של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי ולאחר מכן עבד באוניברסיטה עד 1992.
היה נשוי ואב לשלושה ילדים.

קריירה מוקדמת

את צעדיו הראשונים בפוליטיקה הלאומית בגאורגיה הוא החל בשנת 1988. בין השנים 1988–1990, מפלגת הירוקים הגאורגית, שז'ווניה כיהן בה כיו"ר משותף, נמנתה עם מפלגות האופוזיציה שלקחו חלק בהובלת גאורגיה לעצמאות. בספטמבר 1991 הצטרפה מפלגתו לאופוזיציה כנגד הנשיא הראשון של גאורגיה העצמאית, זוויאד גמסחורדיה. סילוקו האלים של גמסחורדיה בינואר 1992, הביא למינויו של אדוארד שוורדנדזה, שהיה אז שר החוץ לשעבר של ברית המועצות, שנכנס לתפקיד חודש לאחר מכן.
בשנת 1992 הצטרף ז'ווניה למפלגת המרכז שייסד שוורדנדזה, איחוד האזרחים של גאורגיה. המפלגה זכתה בבחירות שהתקיימו באותה שנה וגייסה רפורמיסטים נוספים לשורותיה, ביניהם מיכאיל סאקשווילי. בשנת 1993 מונה ז'ווניה למזכ"ל המפלגה. ב-25 בנובמבר 1995, לאחר ניצחון המפלגה בבחירות, הוא נבחר ליו"ר הפרלמנט של גאורגיה.
ז'ווניה הסתכסך עם שוורדנדזה עקב שערוריות שחיתות, שנטען כי שוורדנדזה היה מעורב בהן וב-1 בנובמבר 2001 הוא התפטר מתפקידו כיושב ראש הפרלמנט הגאורגי ויחד עם סאקשווילי, פרש מהמפלגה. בשנת 2002, הוא ייסד ועמד בראש מפלגה חדשה בשם ה"דמוקרטים המאוחדים".

בחירות נובמבר

ב-2 בנובמבר 2003, התקיימו בגאורגיה בחירות פרלמנטריות, שמשקיפי בחירות בינלאומיים, כמו גם האו"ם וממשלת ארצות הברית טענו כי היו בלתי הוגנות. כתוצאה מכך קראו ז'ווניה ואנשי אופוזיציה להפגנות כנגד שוורדנדזה. בסופן של ההפגנות שנמשכו שבועיים נאלץ שוורדנדזה, ב-23 בנובמבר, להכריז על התפטרותו. את מקומו כנשיא המדינה מילאה באופן זמני יו"ר הפרלמנט של גאורגיה נינו בורג'נדזה, שהצטרפה אף היא לאופוזיציה. ז'ווניה עצמו התמנה לשר בממשלת המעבר שכוננה עד לבחירות ב-4 בינואר 2004. בבחירות עצמן ניצחה האופוזיציה, מיכאיל סאקשוילי נבחר לנשיא וז'ווניה מונה ב-18 בפברואר 2004 לראש ממשלת גאורגיה.

נסיבות מותו

ז'ווניה הספיק לכהן בתפקיד ראש ממשלת גאורגיה במשך כשנה בלבד. מוקדם בבוקר ה-3 בפברואר 2005 הוא נמצא ביחד עם ראול אוסופוב, סגן המושל של מחוז כארתלי הפנימית, בביתו של אוסופוב, כששניהם ללא רוח חיים. השומרים שלהם, שלא שמעו סימני חיים מהדירה, נכנסו אליה ומצאו את גופותיהם במטבח. שלטונות גאורגיה הודיעו שהשניים מתו מהרעלת פחמן חד-חמצני ממערכת החימום בדירה ובגלל העדר אוורור. מיד לאחר האירוע הודיע שר הפנים הגאורגי, ואנו מראבישווילי, בחדשות ערוץ רוסתווי-2, כי אין סיבה לחשוד במעשה לא כשר. לדבריו, משרד חוקר מקרי המוות שאליו נלקחו הגופות קבע כי נהרגו מהרעלת פחמן דו-חמצני ושבדיקה של מערכת החימום בדירה העלתה שהיא לא חובלה. שאר הפרטים על החקירה נותרו חסויים.
מנגד, נציגים ממשפחתו של ז'ווניה העלו תהיות באשר לגרסת השלטונות לגבי מותו של ז'ווניה, כאשר גוגה ז'ווניה ציין כי הוא בטוח שהתנקשו באחיו. כמו כן, יומיים לאחר האירוע, עם או בלי קשר אליו, נמצא חבר אחר במפלגתו של ז'ווניה ובן ברית פוליטי שלו, מת בדירתו, כאשר לטענת השלטונות הוא התאבד. במאי 2006 התראיין הנשיא לשעבר של גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה, וציין כי הוא מאמין שז'ווניה נרצח.
בשנת 2007, טען שר ההגנה לשעבר של גאורגיה, איראקלי אוכרואשווילי, כי גופתו של ז'ווניה הועברה לדירה בה נמצאה לאחר שהוא כבר לא היה בחיים.
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג

היסטוריה

הפוטבול ליג נוסדה ב-1888 על ידי דירקטור אסטון וילה ויליאם מקגרגור. היא הייתה מורכבת בתחילה מחטיבה (ליגה) אחת שכללה 12 מועדונים (אקרינגטון, אסטון וילה, בלקבורן רוברס, בולטון וונדרס, ברנלי, דרבי קאונטי, אברטון, נוטס קאונטי, פרסטון נורת' אנד, סטוק, וסט ברומיץ' אלביון ווולבס) ונודעה בשם הפשוט "הפוטבול ליג". כאשר נוספו לליגה מועדונים מהפוטבול אליאנס המתחרה ב-1892, היא הפכה למפעל המחולק לשתי ליגות; הליגה המקורית הורחבה (שתי הקבוצות הטובות ביותר מהאליאנס הצטרפו) ושמה שונה ל"ליגה הראשונה של הפוטבול ליג" (First Division), בעוד יתר המועדונים מהאליאנס הוכנסו לליגה חדשה, הליגה השנייה של הפוטבול ליג (Second Division).
במשך 100 השנים הבאות, הליגה הראשונה הייתה הדרגה הגבוהה מבין הליגות המקצועניות במבנה הליגות בכדורגל האנגלי, כאשר מתחתיה היו שלוש דרגות נוספות של הפוטבול ליג. לאחר מכן, ב-1992, 22 המועדונים שהרכיבו את הליגה הראשונה של הפוטבול ליג בחרו לפרוש מהפוטבול ליג והקימו את הפרמייר ליג, שכעת כללה את המועדונים החזקים והעשירים ביותר באנגליה. כתוצאה מכך, הפוטבול ליג אורגנה מחדש, והליגות השנייה, השלישית והרביעית שינו את שמן לראשונה, השנייה והשלישית בהתאמה. הליגה הראשונה, שנשארה הדרגה הגבוהה של הפוטבול ליג, הפכה לדרגה השנייה במערכת הליגות השלמה של הכדורגל האנגלי, ולפיכך המועדונים המובילים בליגה ירשו את שיטת העלייה במשחקי פלייאוף מהליגה השנייה הישנה.
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג הפכה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לפני פתיחתה של עונת 2004/2005, בשל סיבות מסחריות. הליגה החדשה הייתה לדרגה השנייה של הכדורגל האנגלי.

מועדונים בליגה הראשונה בלבד

מועדונים ששיחקו בליגה הראשונה של הפוטבול ליג בתור הדרגה העליונה, אך לא בפרמייר ליג, ביניהם: אקרינגטון (במקור, כיום אקרינגטון סטנלי), ברדפורד פארק אוונו, ברנטפורד, בריסטול סיטי, ברי, קארליסל יונייטד, דרוון, גלוסופ נורת' אנד, גרימסבי טאון, לייטון אוריינט, לוטון טאון, מילוול, נורת'המפטון טאון, נוטס קאונטי, אוקספורד יונייטד, ופרסטון נורת' אנד . נוטס קאונטי ולוטון היו חברים בליגה הראשונה בעונה האחרונה שלה לפני יצירתה של הפרמייר ליג. סטוק סיטי הצטרפה לפרמייר ליג לראשונה בעונת 2008/2009, קארדיף סיטי הצטרפה לפרמירי ליג לראשונה בעונת 2013/2014, האדרספילד טאון ו-ברייטון אנד הוב אלביון הצטרפו לפרמייר ליג לראשונה בעונת 2017/2018. מבין קבוצות אילו,  ופרסטון זכתה באליפות אנגליה; אקרינגטון נסגרה; ברדפורד פארק אוונו, דרוון וגלוסופ הן כיום קבוצות "מחוץ לליגה" במשך שנים רבות מאחר שהן משחקות מתחת לפוטבול ליג השנייה, הדרגה הנמוכה כיום של הפוטבול ליג.

אלופות הליגה

29 מועדונים לאורך ההיסטוריה זכו באליפות הליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
דיוקנו של ד"ר גאשה

תיאור היצירה

שתי היצירות מתארות את ד"ר גאשה כשהוא ישוב לצד שולחן, והוא משעין את ראשו על ידו הימנית. ד"ר פול גאשה היה רופאו של ואן גוך בחודשי חייו האחרונים. הרופא מחזיק בידו השמאלית את צמח האצבעונית ממנו מייצרים דיגיטליס - התרופה הצמחית הראשונה שהוכחה יעילותה, ולכן הצמח מראה לצופה את מקצועו של האדם המצויר בתמונה.

רכישות היצירה

הגרסה הראשונה של הציור נמכרה על ידי כלתו של ואן גוך עבור 300 פרנקים בשנת 1897. היצירה נמכרה לפול קסירר בשנת 1904 ובאותה שנה לקסלר, ובשנת 1910 נמכרה לדרואה. בשנת 1911 נרכשה היצירה על ידי גלריית סטאדל בפרנקפורט שבגרמניה והוצגה בגלריה עד שנת 1933. בשנה זו, בשל עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הוחבאה התמונה בחדר אחורי בגלריה, אולם בשנת 1937 נמצאה על ידי השלטונות הנאצים והוגדרה כ"אמנות מנוונת". היצירה הועברה לידי הרמן גרינג אשר מכר אותה לסוחר אמנות באמסטרדם עבור 53,000 דולרים, וזה מכר אותה לאספן זיגפריד קרמרסקי. קרמרסקי נמלט עם היצירה לניו יורק, והיצירה הוצגה בהשאלה במוזיאון המטרופוליטן. היצירה נמכרה על ידי יורשיו של קרמרסקי ב-15 במאי 1990 עבור סכום של 82.5 מיליון דולרים ונרכשה על ידי איש העסקים היפני ריאוי סייטו. בעת מכירתה, ובשל המחיר בו נרכשה, נחשבה היצירה לתמונה היקרה ביותר בעולם באותה עת. סייטו הכריז כי היצירה תישרף לאחר מותו, ואפרה יושם עם אפרו, אולם בעקבות המחאה הציבורית חזר בו מדבריו. לאחר מותו נעלמה היצירה, והועלו חשדות כי אכן נשרפה, אולם בראשית 2007 התברר כי נמכרה לאספן פרטי.
הגרסה השנייה של היצירה נמצאת בבעלות מוזיאון ד'אורסה שבפריז ומוצגת בו.
ליטני

מקורות הנהר

שטחו של אגן הניקוז של הנהר הוא 2,290 קמ"ר, והוא כולל את כל בקעת הלבנון, השיפולים המזרחיים של דרום הרי הלבנון והשיפולים המערביים של דרום הרי מול הלבנון.

הקטע הראשון - זרימה דרומה

זהו הקטע העיקרי של הנהר, שמתחיל באזור בעלבק, ועובר רובו דרך בקעת הלבנון. במהלכו הופך הנהר לאגם - אגם קרעון. זהו אגם מלאכותי ששטחו 11 קמ"ר, שנוצר עקב סכר, שהוקם בשנים 1959–1965. קטע זה מסתיים ב"ברך" הליטני באזור מרג' עיון סמוך למצודת הבופור.

"ברך" הליטני

"ברך" הליטני הוא הכינוי לעיקול בסיום הזרימה דרומה, ליד מצודת הבופור, בו הנהר משנה את כיוונו וממשיך לכיוון מערב, זהו העיקול הקרוב ביותר לגבול ישראל-לבנון - כ-4 ק"מ בלבד.

הקטע האחרון - זרימה מערבה

הקטע האחרון של הליטני נקרא גם בשם "אל-קאסמיה" (בערבית: القاسميه), והוא נשפך אל הים התיכון, צפונית לעיר צור. רובו של קטע זה מרוחק מגבול ישראל-לבנון מרחק של כ-29 ק"מ.

מי הנהר והשימוש בהם

ספיקת הנהר 920 מיליון מ"ק בשנה של מים מתוקים ברמה גבוהה. כחצי מהמים מנוצל עד לברך הליטני, בעיקר באמצעות מפעלי ההשקיה והמפעל ההידרואלקטרי הקשורים לאגם קרעון. באזור ברך הליטני זורמים כ-480 מיליון מ"ק בשנה. בקטע שלאחר ברך הליטני (אל-קאסמיה) מנוצלים עוד כ-125 מיליון מ"ק בשנה להשקיה, והיתר (כ-355 מ"ק בשנה) נשפכים לים התיכון.

לאחר הקמת מדינת ישראל

בסוף מבצע חירם, לקראת סיום מלחמת השחרור, צבא ההצלה שהובס ונהדף מהגליל, פוצץ את הגשרים על הנהר והתמקם לאורכו, בחושבו שצה"ל ימשיך לתוך לבנון.
בשנות החמישים היו כוונות של ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון ושל הרמטכ"ל משה דיין לכבוש את הליטני, כדי לנצל את מימיו. הכוונות לא יצאו לפועל.
בשנת 1953 החלה ישראל לבנות את מוביל המים הארצי, מה שגרם למתיחות צבאית רבה עם מדינות ערב. נשיא ארצות הברית אייזנהאואר שלח את נציגו אריק ג'ונסטון לתיווך. ישראל הציעה אז להגדיל את כמות המים בירדן, על ידי חיבור הליטני אל מקורות הירדן. ניסיון התיווך נכשל.
במבצע ליטני בשנת 1978, חדר צה"ל ללבנון עד לנהר הליטני, וסילק את כוחות אש"ף אל מעבר לנהר הליטני.
במבצע שלום הגליל בשנת 1982 כבשה ישראל חלקים נרחבים מהליטני, כולל את אגם קרעון. ב-1985 צה"ל נסוג מרוב השטחים בהם שהה ועזב את הליטני, למעט אזור "ברך" הליטני שנותר ברצועת הביטחון, אזור בו שלטו צה"ל וצד"ל עד שנת 2000.
במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 אישרה ארצות הברית לישראל להרחיב את הלחימה עד לליטני, החלטה על כך התקבלה בישראל לקראת סיום הלחימה, אולם בפועל לא הגיעו כוחות צה"ל לליטני.
המחסור במים במדינת ישראל הלך והחמיר עם השנים, אולם ישראל לא נקטה בשום צעד מעשי להשתמש במי הליטני, גם בתקופות בהן שלט צה"ל על חלקים נרחבים מהנהר, למרות דיווחים ממקורות ערביים על הטיית מי הליטני.
לואיג'י ורדרמה

ביוגרפיה

לואיג'י נולד בעיירה קטנה שליד לייז' שבבלגיה, להורים ממוצא סיציליאני. יש לו כשלושה אחים ושלוש אחיות בוגרות. הוא החל לשיר בגיל צעיר, והשתתף בלהקה יחד עם אחיו ואחיותיו הבוגרים. 
בדצמבר 1968 הגיע לואיג'י לראשונה לישראל וזכה להצלחה גדולה בהופעותיו. הוא שב לישראל עוד מספר פעמים, ואף הקליט תקליט בעברית בשם "לואיג'י בישראל", על אף שבאותה עת לא דיבר את השפה. כעבור מספר שנים למד את השפה העברית. הוא הקליט שיר בשם "12 שעות", אותו כתבו אהוד מנור ונורית הירש, אשר הפך ללהיט בתקופתו. כמו כן הוא התפרסם בביצוע ל'שיר ההפלגה' של לאה גולדברג, (בלחן של עקיבא נוף) בפסטיבל שירי הילדים השלישי ב-1972. שיר נוסף שהיה להיט שלו הוא השיר "המנהיג" (ידוע גם כ"נלך בעקבותיו") ב-1971 שגם נכתב על ידי אהוד מנור, אך הולחן על ידי צביקה פיק.
לואיג'י סירב להחרים את ישראל, ולכן הוחרם על ידי מדינות ערב.
בשנת 2005 יצא ללואיג'י אוסף כפול בהוצאת הד ארצי בעריכת אילן בן-שחר.
Samsung Wave II S8530

עיצוב

הטלפון מורכב מסגסוגת מתכת בעיקר הנמדדת ב-10.9 מ"מ עובי. במונחים של גורם צורה, זהו סגנון צפחה שמציעות 3 כפתורים פיזיים בחזית: שיחה, דחייה/ כיבוי, וכפתור התפריט הראשי.

מסך

גודל המסך הוא 3.7 אינץ' (94 מילימטרים). מסך סופר LCD עם ציפוי אנטי-כתמי אולאופובי על גבי משטח הזכוכית המחוסמת (זכוכית גורילה), אשר הוכח כי הוא מסוגל לעמוד בפני חיכוך קיצוני (עמיד בפני שריטה). רזולוציית המסך היא 800x480 WVGA.

מעבד

הטלפון כולל מעבד 1 GHz SoC, אשר בפנים מכיל מעבד ליבה ARM Cortex A8. מנוע הגרפיקה של הטלפון הוא SGX 540 אשר הוא אמר להיות מסוגל לייצר 90 מיליון משולשים לשנייה (כמו SoC בשימוש על Samsung Galaxy S). ו 256MB + 128M RAM (חומרה זהה לשל Samsung W8 S8500).

מצלמה

הטלפון כולל מצלמת 5 מגה פיקסל התומך 2592x1944 פיקסלים, יחד עם פוקוס אוטומטי, פלאש LED, תיוג גאוגרפי, פנים, זיהוי מצמוץ, ייצוב תמונה, נגיעה עבור פוקוס, וכו'. מלבד תכונות אלה יש לה מצבי צילום שונים כגון "פנים יפות", "חיוך", "רציף", "פנורמה" ועוד. בתור מצלמת וידאו הוא מסוגל לצלם וידאו ב-720p HD (1280x720) 30 פריימים לשנייה עם פלאש. כמו כן, הוא גם מסוגל להקליט וידאו בהילוך איטי (320x240) ב-120 פריימים לשנייה עם פלאש.

תכונות נוספות

תכונה אחרת כוללת A-GPS ,2GB / 8GB של אחסון פנימי עם חריץ microSDHC עבור 32GB נוספים. כמו כן יש מגנטומטר, חיישן קירבה, תאוצה, זיהוי מוזיקה, שירות שיחות מזויפות, חיפוש חכם ועוד. זהו הטלפון הראשון התומך ב־Bluetooth גרסה 3.0.
בנוסף ל־Bluetooth 3.0, הטלפון גם תומך בתכונות Wi-Fi 802.11 b/g/n, HSDPA 3.2 Mbit/s וב־HSUPA 2 Mbit/s.

ממשק משתמש

הטלפון הוא אחד מהטלפונים החכמים בעלי מערכת ההפעלה סמסונג bada. ממשק המשתמש הוא Samsung Touchwiz 3.0. TouchWiz 3.0, כמו 2 קודמיו (Touchwiz 2.0 ו Touchwiz), אפשרי לשימוש עם יישומונים (ווידג'טים). 3 יישומונים אשר מותקנים מראש בTouchwiz 3.0 הם תדרוך יומי יומי (הכולל את כל המידע החיוני כגון מזג האוויר, כספים, חדשות סלולרי ולוח זמנים), עדכונים וחברים עכשיו (המאפשר למשתמשים להתקשר, לשלוח טקסטים ולקרוא "פידים" של אנשי הקשר האהובים עליהם בפייסבוק או בטוויטר). משתמשים מורשים להוסיף עד 10 יישומונים במסך הבית.

יישומים

במונחים של דפדפן אינטרנט, Samsung Wave מותקנת מראש עם דפדפן דולפין v2.0 (מבוסס על WebKit). בעוד שהדפדפן תומך ב־Flash, הוא מאושר כברירת מחדל כדי לשפר את זמן הטעינה של הדף.
כברירת מחדל, הטלפון מגיע עם Picel Viewer אשר מסוגל לקרוא. PDF ופורמטים של קובצי Microsoft Office. משתמשים ממדינות נבחרות יכול לקנות ולהוריד עורך Picsel Office מ־Samsung Apps.
ב-Samsung Apps, משתמשים יכולים גם להוריד יישומים, משחקים ויישומונים מחנות היישומים.
תוכנות אחרות כולל את תוכנת ה־GPS שמגיע עם הטלפון הזה (LBS Route 66), Palringo IM, פייסבוק, טוויטר, רכזת חברתית, מיני יומן, תדרוך יומי, תזכיר, נגן וידאו, רדיו FM, דפדפן מדיה, מקליט קול, דואר אלקטרוני ו־asphalt5 מותקן מראש.

תמיכה בקובצי מדיה

MP3, AAC, AAC+, E-AAC+, WMA, AMR, WAV, MP4, FLAC, MPEG4, H.263, H.264, WMV, AVI, DivX, XviD, MKV
אל-פיום

גאוגרפיה

מחוז אל-פיום מוקף ממזרח מצפון וממערב על ידי מחוז ה-6 באוקטובר ומדרום הוא גובל במחוז בני סויף. נווה המדבר פיום נמצא כולו בשקע הנמוך מפני הים. בחלקו הצפוני של המחוז נמצא האגם הרדוד "ברכת קארון" ששטחו 203 קמ"ר ועומק מימיו הוא מטר אחד בלבד.
קיווית מצוייצת

תפוצה

הקיווית המצוייצת מקננת מחופי דרום סקנדינביה ועד מזרח אירופה.
יציבה במערב אירופה, בריטניה וחצי-האי אנטוליה שבטורקיה.
חורפת באזור הים התיכון.
בארץ ישראל חורפת הקיווית המצוייצת בצפון הארץ ומרכזה.

תיאור

הקיווית המצוייצת צבעונית; צבעה העיקרי הוא בגוון ירוק-שחור מתכתי.
בולטת גם בציציתה השחורה, ומכאן שמה.
קריאותיה נשמעות כמו "פי-ויט".
בתי-גידול: עשבים וביצות.
אבי כצמן

אבי כצמן הוא עורך, עיתונאי ומרצה ישראלי. כצמן גדל והתחנך בחולון. היה בין מייסדי ועורכי כתב-העת "כותרת ראשית" (בעריכת נחום ברנע).
כצמן שימש כמבקר תרבות בעיתון הארץ וחיבר את החידה השבועית "מי היה האיש שהיה" במוסף. הוא חיבר וערך ספרים רבים העוסקים בנושאים של היסטוריה ותרבות יהודית וישראלית. היה תלמידו של ישעיהו ליבוביץ והיה שותף לעריכת כמה מספריו.
לימד באוניברסיטה העברית בירושלים וכיום חבר סגל במכון מנדל למנהיגות.
בנוסף הוא בוגר קורס שדרים של קול ישראל. מנחה תוכניות אירוח ברשת א'- "ששה מאזינים ואורח".  ב-2019 ראה אור  ספרו  "בשיחה הגדולה" (הוצאת מאגנס).
משה גלאם

קריירה

משה גלאם החל את הקריירה בבית"ר נתניה ובגיל 17 הוקפץ לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת המשנה, תחת הדרכתו של שייע פייגנבוים. באמצע עונת 1991/1992 עבר לשחק במכבי נתניה והמשיך בה עונה נוספת שבה בלט והבקיע 14 שערים, דבר שהביא לזימונו לנבחרת ישראל. הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה ב-24 במרץ 1993.
בעונת 1994/1993 עבר גלאם למכבי חיפה, עמה זכה באליפות (1993/1994), בגביע המדינה (1994/1995) ובגביע הטוטו (1993/1994) וכבש 16 שערים. ב-1993 הוא היה שותף לניצחון 2-3 של נבחרת ישראל על נבחרת צרפת בפארק דה פראנס, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. גלאם שיחק במכבי חיפה עד עונת 1996/1997, ועזב בשל חיכוכים עם המאמן הקבוצה דאז, גיורא שפיגל.
בעונת 1997/98 עבר למכבי תל אביב, ושיחק בה במשך שתי עונות שבהן זכה פעם אחת בגביע הטוטו. בעונת 1999/2000 חזר למכבי נתניה שהעפילה לליגת העל, ושיחק בה במשך עונה אחת. בעונה שלאחר מכן הצטרף למ.ס. אשדוד למשך עונה וחצי, והיה אחד הגורמים להישארותה בליגה. בשלהי העונה חזר למכבי נתניה. בעונת 2002/2003 שיחק במדי מכבי רמת עמידר.
עונתו האחרונה של גלאם בליגת העל הייתה עונת 2003/2004, בה שיחק במכבי אחי נצרת שבסיום העונה ירדה לליגת הלאומית. בתחילת עונת 2006/2007 הוא חתם על חוזה במכבי כפר יונה למשך שתי עונות, עלה עמה לליגה א', ובמאי 2008 פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן הקבוצה. בדצמבר 2009 פוטר מתפקידו, ומייד לאחר מכן חזר לשחק באופן פעיל, בקבוצת מכבי השרון נתניה בליגה ב', עד שפרש שוב בשנת 2011.
בשנת 2015 החל לשמש פרשן בתוכנית הרדיו "שירים ושערים".
מיריה מוסקוסו

ביוגרפיה

מוסקוסו נולדה בשנת 1942 וגדלה במשפחה ענייה. היא הייתה הצעירה מבין שישה ילדים, ואביה עבד כמורה. בגיל 22 החלה להיות פעילה פוליטית. בשנת 1968 עברה לגור במיאמי שבפלורידה, ארצות הברית. שם למדה עיצוב פנים. בשנת 1991, כשנתיים לאחר הפלישה האמריקאית לפנמה, חזרה מוסקוסו לפנמה, ונבחרה להנהיג את מפלגת ארנולפיסטה. בשנת 1994 התמודדה לתפקיד הנשיאות, אך קיבלה רק 29% מהקולות ולא נבחרה לתפקיד. בשנת 1999 נבחרה לתפקיד נשיאת פנימה לאחר שקיבלה כ-45% מהקולות. במהלך הקמפיין, שססמתו הייתה "קול העם הוא קולו של אלוהים", היא התחייבה לתמוך בחינוך, להפחית את העוני ולהאט את קצב ההפרטה.
מוסקוסו הושבעה לתפקיד ב-1 בספטמבר. בעת זו היא הייתה גרושה, ולכן אחותה שימשה כגברת הראשונה של פנמה. במהלך כהונתה בתפקיד, ניהלה את העברת תעלת פנמה מארצות הברית לידי פנמה, והתמודדה עם ההאטה הכלכלית שנבעה כתוצאה מאובדן כוח אדם אמריקני. מוסקוסו גם ניסתה להיאבק בכל הקשור לפשע במדינה. פרשיות שחיתות שהתרחשו בזמן שלטונה של מוסקוסו והאשמות בנפוטיזם הקשו על כוחה למשול, ובסופו של דבר היא הפסידה בבחירות שנערכו בשנת 2004. לאחר עזיבת התפקיד, נשארה פעילה באופוזיציה, ולמען זכויות נשים ברחבי העולם.
אור בין האוקיינוסים

עלילה

תומאס "טום" שרבורן, גיבור מלחמת העולם הראשונה בעל הפרעת דחק פוסט-טראומטית, סובל מבדידות, אשמה וטראומות מימי המלחמה. כשהוא מגיע לכפר קטן בשם יאנוס, הוא מחליף את השומר הישיש של המגדלור, אשר עומד בנקודת המפגש בין האוקיינוס ההודי לאוקיינוס הדרומי ומשמש כנתיב לספינות. הוא מתאהב בנערה מקומית בשם איזבל גרייסמרק, והם נישאים זה לזה ב-1921. הזוג הטרי הוא חשוך ילדים, ובתוך שלוש שנים ניסיונותיה של איזבל להרות נגמרים בשתי הפלות, והיא מתחילה לחשוש שמא לעולם לא תהפוך לאם. זמן קצר לאחר ההפלה השנייה של איזבל, סירת משוטים ובה גבר ללא רוח חיים ולידו תינוקת שנולדה זה עתה, נשטפת אל חופי המגדלור, וטום יודע שהחוק מחייב אותו לדווח לרשויות על התגלית. עם זאת, איזבל חוששת כי התינוקת תישלח כמעט בוודאות לבית יתומים ומנסה לשכנע את טום לקחת את התינוקת ולגדלה כאילו הייתה בתם הביולוגית, וטום מסכים באי-רצון. הוא קובר את גופת הקבר באי, וביחד עם איזבל מחליטים לקרוא לילדה לוסי.
כאשר טום ואיזבל נוכחים בטקס ההטבלה של לוסי בכנסייה המקומית, מבחין טום באישה ששמה האנה רונפלדט, כורעת על ברכיה בפני מצבה ועליה שמותיהם של בעלה המנוח פרנק רונפלדט ובתם התינוקת גרייס אלן, שאבדו בים באותו היום בו מצא את לוסי, 26 באפריל 1923. טום חושש שלוסי היא למעשה בתה הנעדרת של האנה, וכתוצאה מרגשות אשמה כותב מכתב בעילום שם להאנה ובו הוא כותב שבעלה נח בשלווה בין זרועות האל ובתה חיה באושר בידיים טובות. ארבע שנים לאחר מכן, טום, איזבל ולוסי, המקיימים חיים אידיאליים ומאושרים, משתתפים בטקס לציון יום השנה למינויו של טום לשומר המגדלור, והם מנהלים שיחה עם האנה ואחותה, גוון פוטס. הם מבינים שפרנק היה גרמני, והם נישאו זמן קצר לאחר המלחמה. אנשים רבים הכפישו את פרנק והאנה והפריעו למהלך חייהם, רק משום שהיה גרמני. נואש מההצקות, נמלט פרנק מן העיר, בה חי עם האנה, יחד עם בתו התינוקת גרייס אל הים בסירת משוטים קטנה.
רגשות האשם של טום מתגברים, והוא שולח את הרעשן שהחזיקה לוסי כאשר נמצאה על ידו אל האנה. האנה מדווחת למשטרה שמציעה פרס למי שיזהה את הרעשן. אחד מחבריו של טום מדווח למשטרה כי הרעשן נמצא אצל טום, והמשטרה מבינה שטום מצא את לוסי ואחראי לכאורה למותו של פרנק. טום נוטל עליו את מלוא האחריות, וטוען שהוא זה ששכנע את איזבל לגדל את לוסי. איזבל זועמת שטום הודה שלקחו את לוסי מהסירה ומנתקת איתו את הקשר בשעה שזה במעצר. לוסי מוחזרת למשפחתה הביולוגית, אך תחילה דוחה את אמה הביולוגית ושונאת אותה משום שאינה מכירה אותה. היא מסרבת לענות לשמה האמיתי "גרייס" ואפילו בורחת מביתה לכיוון המגדלור.
המשטרה מאשימה את טום ברצח פרנק, ואינה מסוגלת לגבות עדות ברורה מאיזבל. לוסי בורחת במטרה לחפש את המגדלור, וצוות חיפוש נשלח לחפש אחריה. בסופו של דבר לוסי נמצאת בריאה ושלמה, אך האירועים מובילים את האנה להודות כי לוסי שייכת לאיזבל. האנה מבטיחה להחזיר את לוסי לאיזבל ברגע שהאחרונה תעיד נגד טום. בשעה שטום מובל למשפטו באלבני, איזבל קוראת מכתב שטום שלח לה, בו הוא מתוודה לאהבתו כלפיה. איזבל אצה אחר הסירה, וסולחת לטום. לוסי החלה סוף סוף ליצור קשר עם אמה הביולוגית וסבה, שהסכימו לקרוא לה "לוסי גרייס" כפשרה.
ב-1950, לוסי-גרייס רות'רפורד הבוגרת, מלווה בבנה התינוק כריסטופר, מגיעה אל ביתו של טום. היא לא יצרה קשר עם משפחת שרבורן כבר יותר מעשרים שנה, שכן הם הסכימו לא ליצור עמה קשר עד שתתבגר. לוסי-גרייס מגיעה זמן לא רב אחרי שאיזבל נפטרה. היא מבקשת מטום לשמור עמו על קשר, שכן הוא דמות האב היחידה שהכירה. הסרט מסתיים בחיבוק של לוסי-גרייס וטום.