google/wiki40b huggingface dataset:
פאבל נדבד

קריירה

נדבד שיחק בדוקלה פראג, ספרטה פראג ולאציו, איתה זכה באליפות אחת, ובשנת 2001 הצטרף ליובנטוס תמורת סכום של כ-41 מיליון יורו. בשנת 2003 העפיל נדבד עם יובנטוס לגמר ליגת האלופות נגד מילאן, אך נעדר מהמשחק עקב צבירת כרטיסים צהובים, לאחר שקיבל כרטיס צהוב במשחק חצי הגמר מול ריאל מדריד. בסוף אותה שנה הוא זכה בתואר כדור הזהב. בעונות 2004/2005 ו-2005/2006 הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות איטליה רצופות. אף על פי שיובנטוס הורדה לסרייה ב' בסוף עונת 2005/2006 עקב פרשת השחיתות בכדורגל האיטלקי, נדבד נשאר בקבוצה והיה גורם מרכזי בחזרתה לסרייה א' כבר בעונת 2006/2007. בעונה שלאחר מכן סייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בליגה. בכל שנותיו ביובנטוס זכה עם הקבוצה ב-3 אליפויות איטליה.
נדבד שיחק בנבחרת צ'כיה החל משנת 1994, ושיחק עמה ביורו 1996, יורו 2000, יורו 2004 ומונדיאל 2006. לקראת סוף הקריירה הבינלאומית שלו שימש כקפטן הנבחרת. בחצי גמר יורו 2004, נגד נבחרת יוון, נדבד נפצע כתוצאה מתיקול של שחקן יווני והוחלף. פציעה זו הובילה אותו לפרישה מהנבחרת הלאומית בספטמבר 2004. כבר בשנת 2005 חזר נדבד לנבחרת, והעפיל איתה למונדיאל 2006, שהיה המונדיאל הראשון שלו ואף הראשון של צ'כיה מאז פירוק צ'כוסלובקיה. בתום המונדיאל פרש נדבד מהנבחרת, ובסך הכל הבקיע 18 שערים ב-91 משחקים במדי הנבחרת.
ב-31 במאי 2009 הודיע נדבד על פרישתו מכדורגל. נדבד נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
משפט הפנדה של דובר

משפט הפנדה של דובר (באנגלית: Dover Panda Trial, הידוע גם כ"קיצמילר נגד בית הספר המחוזי של דובר") הוא כינוי למשפט תקדימי שנערך בארצות הברית ב 2005 בעניין לימוד תכנון תבוני בשיעורי אבולוציה בכיתה ט' בבתי-ספר ציבוריים. שופט בית המשפט המחוזי במדינת פנסילבניה ג'ון ג'ונס קבע ש"רובן המכריע של הראיות במשפט הוכיחו שתכנון תבוני הוא השקפה דתית, לא יותר מאשר תיוג מחדש של בריאתנות ולא תאוריה מדעית".
בית המשפט הורה להוציא את התכנון התבוני מתוכנית הלימודים המדעית, ופסק שלא ניתן ללמד תכנון תבוני כתיאוריה מדעית. כמו כן אסר בית המשפט על בית הספר לפעול באופן שיזלזל או ימעיט בערך התאוריה המדעית של האבולוציה והורה לו לא להתייחס לתאוריות אלטרנטיביות של תכנון תבוני במסגרת שיעורי מדע. בית המשפט לא פסק נגד - ולא שלל - לימוד התכנון התבוני כחלק מתוכנית הלימודים במסגרת לימודי דת.

הרקע למשפט ומהלכו

באוקטובר 2004, בית הספר הציבורי של מחוז דובר בפנסילוניה הנחה את מוריו ללמד תכנון תבוני כאלטרנטיבה לתורת האבולוציה. לשם כך היה עליהם להשתמש בספר "אודות פנדות ואנשים" ("Of Pandas and People"). מכאן זכה המשפט לכינויו אשר גם מתייחס למשפט הקופים בטנסי 80 שנה קודם לכן.
במשפט הוקראו קטעים מן הספר, בין היתר: "תכנון תבוני משמעו שצורות חיים שונות פרצו לפתע באמצעות ישות תבונית, עם מאפייניהם המוגמרים (already intact): דגים עם קשקשים, ציפורים עם נוצות, מקור, כנפיים וכו'".
אחד-עשר הורי תלמידים תבעו את בית-הספר ויוצגו במשפט על ידי המרכז הלאומי לחינוך מדעי, האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות וארגונים נוספים. התובעים טענו שדברים אלה אינם דוגמה למדע בחיתוליו (Protoscience) אלא אין הם מדע כלל.
ההגנה טענה שהדרישה החדשה צנועה, שאין מדובר במדיניות דתית אלא ברצון לקדם חינוך למדע, ש-300 מדענים חתמו על הצהרה שהביולוגים מגזימים בטיעוניהם אודות האבולוציה. כמו כן הוזכר איש פילטדאון (מקרה של זיוף מאובנים במאה ה-19).
בין עדי התביעה הופיעו הביולוג קן מילר והפילוסוף רוברט פנוק. בין עדי ההגנה היה הביוכימאי מייקל בהה והסוציולוג סטיב פולר.

ספר אודות המשפט

ביומו האחרון של שלב הטיעונים פנה נציג הנתבעים פטריק גילן לשופט ג'ון ג'ונס ואמר: "היום זה היום הארבעים למשפט והלילה יהיה הלילה הארבעים ( ברומזו למספר ימי המבול ) ורציתי לדעת אם עשית זאת בכוונה?". ג'ונס ענה:"מר גילן, זה צירוף מקרים מעניין אך זה לא היה מתוך תכנון". אנקדוטה זו שימשה את הסופר מת'יו צ'אפמן ככותרת לספר שכתב אודות המשפט "40 יום ו 40 לילה"
קאתי הילטון

ביוגרפיה

קאתי נולדה בקליפורניה. בתם של לורנס אבאנזינו (1997–1935) ושרון ריצ'רדס (2002–1938), אמה ממוצא אירי ואביה ממוצא איטלקי וכשהייתה בגיל קטן מאוד הוריה התגרשו ואמא נישאה בשנית ואחיותיה למחצה מנישואין אלו הן השחקניות קים וקייל ריצ'רדס.
בגיל 15 פגשה בפעם הראשונה את בעלה לעתיד ריצ'רד הילטון, יורש רשת המלונות הילטון ושהייתה בת 20 הם נישאו לזוג נולדו ארבעה ילדים: פריס הילטון (1981), ניקי (1983), בארון (1989) וקונראד (1994).
הילטון הייתה ידידה קרובה של הזמר מייקל ג'קסון ואף הופיעה בהלוויתו שנערכה ב-2009.

קריירה בטלוויזיה

הילטון החלה להופיע בסדרות טלוויזיה מגיל 11 ואף כיכבה בתפקידי אורח במספר סדרות ידועות כמו: מעשי כשפים, ימים מאושרים והיפים והאמיצים וב-2005 החלה להנחות את תוכנית המציאות "מי רוצה להיות הילטון".
אובוולדן

גאוגרפיה

הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון היא פסגת הר הטיטליס שמתנשא לגובה של 3,238 מטר.

היסטוריה

המושבות הראשונות באזור אובוולדן נוצרו בתקופת הקלטים והרומאים. בשנת 700 עברו הגרמאנים לאזור. ב-1291 הצטרף אובוולדן לנידוולדן ויצרו איחוד עם אורי ושוויץ. במאות ה-13 וה-14 הייתה לאובוולדן ממשלה עצמאית למרות שהקנטון חלק את בית הנבחרים שלו עם נידוולדן עד 1330.
בשנת 1403 הצטרף אובוולדן לאורי כדי לפלוש לאזור לוונטינה (כיום בקנטון טיצ'ינו) במטרה ליצור שווקים חדשים לגבינה ובקר. בסביבות שנת 1500 רבים באובוולדן עבדו כשכירי חרב. חלק משכירים אלו התעשרו והחזיקו משרדים רבים. בזמן כיבוש נפוליאון בין 1798 ו-1803 איבד אובוולדן את עצמאותו, אך לראשונה קיבלו האנשים הפשוטים זכויות פוליטיות מלאות. ב-1815 מנזר אנגלברג והרשות באותו השם הצטרפו לקנטון.

פוליטיקה

באיחוד השווייצרי אובוולדן נחשב לחצי קנטון. מה שנותן לו את כל הזכויות והחובות של קנטונים מלאים, מלבד העובדה שחצי קנטון יכול לשלוח רק נציג אחד למועצת המדינה השווייצרית. גודלו הקטן של הקנטון מאפשר להרכיב ממשלה קטנה עם חמישה חברים בלבד.

כלכלה

עסקים קטנים ובינוניים שולטים בכלכלת אובוולדן. רבים מהם הם מומחים בתחומים כמו מנועים, חומרים סינתטיים, ציוד רפואי או ננוטכנולוגיה.
לתחומים מסורתיים יותר ישנה עדיין חשיבות רבה. במיוחד יערנות, חקלאות וכדומה. החקלאות באובוולדן מתמחה בעיקר במרעה ובשר. החוות הן עדיין עסקים משפחתיים.
תיירות היא גם חלק משמעותי. שירותים רבים נבנים למען תיירים שמספקים רווחים נאים לכלכלה ולאוכלוסייה המקומית. כרבע מהאוכולוסייה עובדים באופן ישיר או עקיף בתחום התיירות.

תיירות

מכיוון שאובוולדן ממוקם במרכז שווייץ, במאה ה-19 הפך הקנטון למרכז תיירות. שניים מההרים, הר פילאטוס והר טיטליס הם אתרי התיירות המרכזיים. ספורט חורף, בעיקר סקי וסנובורד, מושך תיירים רבים.
סורת הוד

סורת הוד (בערבית: سورة هود) היא סורה מספר 11 בקוראן, והיא מכילה 123 פסוקים, המורכבים מ-1948 מילים, המכילות 7820 אותיות.
המוסלמים מאמינים שאללה הכתיב למוחמד את הסורה הזאת בתקופה שקדמה להג'רה.
שם הסורה נגזר משמו של הוד.

תוכן

סורת הוד עוסקת בתולדות הנביאים, ובפרט בסיפורו של הנביא נח. לצד זה, הסורה עוסקת גם בסוגיות כלכליות. הסורה מתמקדת בהיסטוריה של הנביאים, ומציגה את המסר שלהם כתהליך היסטורי מתמשך, ולא כמקרים שאינם קשורים זה בזה.
שמו של הוד מוזכר חמש פעמים בסורה הזאת.

בהלכה

על פי מומחים בתחום הפיקה, לפסוק 114 בסורת הוד יש חשיבות גדולה מבחינת ההלכה האסלאמית, מפני שבו מוזכרים הזמנים של שלוש מתוך חמש התפילות היומיות שהמוסלמים מצווים לקיים.

סגולות

על פי המסורת האסלאמית, השכר של האדם שקורא ולומד את סורת הוד יהיה גדול פי עשרה ממספר האנשים שהאמינו בנביאים נוח, הוד, צאלח, יתרו, לוט, אברהם ומשה. מסורת אחרת גורסת כי האדם שקורא את הסורה הזאת בכל יום שישי, יהיה ביום תחיית המתים בחברת הנביאים, וחטאיו יוסתרו לחלוטין ולא יוצגו לפניו. על פי מסורת נוספת, קריאת הסורה הזאת חזקת את גופו של הקורא, ומקלה עליו את השגת צרכיו ורצונותיו.
קווינסלנד

אוכלוסייה

בבריזבן, בירת המדינה, מרוכזת 45.5% מאוכלוסיית המדינה.
נכון ליוני 2007 במדינה התגוררו 4,182,100 תושבים, מתוכם 1,857,594 בבריזבן.

כלכלה

נכון לשנת 2001, היה התוצר המדינתי הגולמי של קווינסלנד 115.53 מיליארד דולר אוסטרלי, השקול ל-31,000 דולר אוסטרלי לנפש (20,400 דולר אמריקאי לנפש). קווינסלנד היא המדינה השלישית בעונייה באוסטרליה (אחרי טסמניה ואוסטרליה הדרומית).
כלכלת קווינסלנד מתבססת על גידולים חקלאיים: בננות, אננס וגידולים טרופיים אחרים, גידול צאן, כותנה, קנה סוכר וכן כריית בוקסיט, פחם ונחושת.
עיקר הייצור התעשייתי מתבסס על ייצור מוצרים מחומרי הגלם לעיל- כגון ייצור אלומינה מבוקסיט, זיקוק נחושת וייצור סוכר מקנה הסוכר.
ענף חשוב נוסף הוא ענף התיירות.

ממשל

המלכה אליזבת השנייה היא ראש המדינה של קווינסלנד, והיא מיוצגת במדינה על ידי מושל קווינסלנד.
בפועל מנוהלת המדינה על ידי ראש השרים של קווינסלנד הממונה על ידי מועצה מבצעת מבין 89 חברי המועצה המחוקקת של קווינסלנד.
מאז שנת 1922 לקווינסלנד בית מחוקקים אחד.
בשנת 2001 אימצה המדינה חוקה חדשה, אשר נכנסה לתוקף ב-6 ביוני 2002.

התקופה הפרה היסטורית

ממצאים מעידים כי האבוריג'ינים הגיעו לאוסטרליה ולקווינסלנד בערך לפני כ- 40,000 - 60,000 שנה, שלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה, מדרום-מזרח אסיה. עד היום קיימים יישובים אבוריג'ינים רבים בקווינסלנד, חלקם באזורים מבודדים מאוד.

התיישבות אירופאית

מושבת העונשין מורטן ביי נוסדה בשנת 1824 ברדקליף, צפונית לבריזבן. בשנת 1825 הועברה המושבה דרומה לבריזבן, ושמשה כמושבת עונשין עד 1839 עת הפסיקו לשלוח פושעים למושבה. החל מ-1842 הגיעו למושבה מתיישבים חופשיים, וב-1859 נוסדה מושבת קווינסלנד. בשנת 1862 שונו גבולות המושבה מקו אורך 141 מזרח, לקו אורך 138 מזרח.

מדינת אוסטרליה

החל משנת 1901 הפכה קווינסלנד לחלק מאוסטרליה. בשנת 1904 ניתנה במדינה זכות הצבעה לנשים.
בשנת 1909 נוסדה אוניברסיטת קווינסלנד.
בית המחוקקים העליון בוטל שנת 1922.
אהרון רוזנפלד (איש עסקים)

אהרון רוזנפלד (30 ביוני 1899 - 13 בינואר 1987, יב בטבת תשמ"ז) היה מחלוצי הספנות העברית וממייסדי שכונת בת גלים בחיפה.

ביוגרפיה

רוזנפלד נולד במושבה זכרון יעקב לדבורה ואפרים. מחוסר אמצעים של המשפחה נשלח ללמוד בבית-הספר התיכוני מייסודו של הברון פליקס דה מנשה באלכסנדריה שבמצרים. חזר לארץ ישראל ועבר להתגורר בחיפה. במלחמת העולם הראשונה עבד כפקיד ביק"א והחל לעבוד כסוכן אוניות עצמאי ועמיל מכס ב-1919. רוזנפלד הקים את "רוזנפלד בע"מ סחר", שהייתה אחת מסוכנויות האוניות היהודיות הראשונות.
בתחילה עסקה חברתו מכל הבא ליד אך עם הגברת הבנייה בשנות ה-20 יצר רוזנפלד קשרים בבלגיה, ייבא משם חומרי בניין (בעיקר זכוכית) וייצג את חברת הספנות הבלגית שהביאה את החומרים הללו. כך עגנה ב-1923 בחיפה האונייה הבלגית הראשונה. רוזנפלד היה גם סוכנן של חברות ספנות ואוניות אמריקאיות. בשל פיתוח יחסי העסקים עם בלגיה התמנה ב-1929 לסגן-קונסול וב-1934 לקונסול בלגיה וליבריה בחיפה. ב-1932 קיבל מאלברט הראשון מלך בלגיה את אות הכבוד של אביר מסדר הכתר הבלגי . רוזנפלד השתתף בהקמתם של המרכז המסחרי הישן והחדש בעיר התחתית, והיה ממקימי "בנק בעלי הבתים בע"מ" ב-15 ביולי 1931. רוזנפלד היה חבר בארגונים חברתיים ועסקיים שונים, ובין השאר היה נשיא הבונים החופשיים, חבר ועדת הנמל בלשכת המסחר והתעשייה העברית ולשכת הספנות החיפאית (מ"מ נשיא לשכת הספנות באמצע שנות ה-60) ואזרח כבוד של חיפה.
ב-1933 הקים, עם אשתו אולגה (בת חנה וד"ר צבי ברדש מצפת), את ביתו בשכונת בת גלים לאחר שהרס את ביתו הקודם באותו מקום שנבנה ב-1924. את התכנון הפקיד בידי משרד אור-אל זוהר; הבית תוכנן כך שהקומה העליונה שימשה למגורי המשפחה וקומה שלמה הוקדשה לחדרי אירוח מרהיבים שכללו חדר ביליארד, חדר אוכל גדול ועוד. על פי עדות בנו, חלק זה של הבית היה פעיל מאוד בשל קשריו החברתיים והעסקיים הענפים של רוזנפלד. חלק מקירות הבית נבנו מלבנות זכוכית (שכאמור יובאו על ידו) ונבנתה מרפסת שממנה נשקפו הים, בריכת השחייה האולימפית של בת גלים ובניין הקזינו, שאת האחרונים בנה קרוב משפחתו משה בונשטיין. רוזנפלד תרם את ביתו למען הקהילה בתמורה לכך ששם הרחוב שבו ניצב הבית יוסב להנצחתו וכך "קוצץ" רציף פנחס מרגולין וכיום ניצב הבית ברציף אהרן. הבית הוכרז לשימור על ידי עיריית חיפה וכיום הוא בשימוש האגודה למלחמה בסרטן. רוזנפלד נקבר במושבת ילדותו, זכרון יעקב.
דרקונית (אמצעי לחימה)

דרקונית היא עמדת נשק בשלט רחוק המותקנת על גבי רכב קרבי משוריין ומתופעלת מתוכו, מבלי לחשוף את המפעיל לאש אויב. ה"דרקונית" היא פיתוח של חברת אלביט מערכות הישראלית ונמצאת בשירות צה"ל. היא דומה ל"קטלנית" של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות.
ה"דרקונית" כוללת עמדת תפעול מקלע כבד, ארגז תחמושת, כוונות/מצלמות יום ולילה, וכן מכ"ם קטן לאיכון מטרות. כל מערכות ה"דרקונית" ממוגנות ירי. השליטה ב"דרקונית" נעשית באמצעות מחשב מבטן הכלי המשוריין.
ב-2016 החליט צה"ל להצטייד ב"דרקונית" והחל להתקין אותה על נגמ"שי האכזרית הכבדים ונגמ"שי ההנדסה פומ"ה ולחמשה במק"כ M2 בראונינג בקליבר 0.5 אינץ'.
שד המהפכה

תקציר עלילת הסדרה 

בתחילת הסדרה מופיעה כתובת לפיה הסיפור "מבוסס על זכרונות קצין הריגול הנגדי הקיסרי אלכסיי מזנצב". מזנצב הוא הדמות הראשית וגם כל האירועים מלווים בפרשנות קולו.
האירועים מתרחשים בשנים 1915-1917. נמלט מגרמניה לרוסיה חוזר תאורטיקן המרקסיזם והפובליציסט אלכסנדר פרבוס במהלך מלחמת העולם הראשונה, לאחר שערך בהצלחה משא ומתן עם שר החוץ של האימפריה הגרמנית גוטליב פון יאגוב, כשממשלת גרמניה מקצה באופן אישי לפרבוס כסף עבור לוחמי המהפכה באימפריה הרוסית. את הכספים שהתקבלו פרבוס מקצה כדי לעורר הפגנות המוניות בסנקט פטרבורג, אשר יובילו לוויתור הקיסר ניקולאי השני והפלת המלוכה באימפריה הרוסית. אז פרבוס מארגן את חזרתו לרוסיה מהגלות של מנהיג הבולשביקים ולדימיר לנין, יחד עם קבוצת תומכיו.
את מעשיו של פרבוס מנסה לסכל ראש הריגול הנגדי של רוסיה הקיסרית, הנסיך וסילי טורקסטנוב והקצין אלכסיי מזנצב.
Let Me Love You (שיר של דיג'יי סנייק)

הופעות במצעדים

בארצות הברית, "Let Me Love You" מוקם לראשונה במקום ה-12 בבילבורד הוט 100, ב-27 אוגוסט 2016, ובהמשך הגיע למקום ה-4 בשיאו. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטלי עם 113,000 הורדות, והפך לראשון של די ג'י סנייק ולשישי של ביבר שהגיע להישג זה. השיר אף הגיע לראש המצעדים בצ'כיה, פינלנד, צרפת, גרמניה, איטליה, מקסיקו, הולנד, נורווגיה, סקוטלנד, רוסיה, סלובקיה, פורטוגל ושווייץ, וכן לחמישייה הפותחת בבריטניה וקנדה.
הרמיקס של השיר, בשיתוף הפעולה עם זמר ה-R&B האמריקאי אר. קלי הגיע למקום ה-24 בבילבורד באבלינג אנדר הוט 100 ב-14 ינואר 2017. הרמיקס אף הגיע למקום ה-11 בדאנס/אלקטרוניק הוט 100 עם כ-25,000 הורדות.
משה אבלס

ביוגרפיה

אבלס נולד בשנת 1936 בתל אביב. אביו, ד"ר ולטר אבלס (1903–1985), היה רופא, פעיל פוליטי ודיפלומט, שכיהן כמנהל מחוז ירושלים של קופת חולים כללית ובשנות ה-60 כיהן כשגריר ישראל בקולומביה ולאחר מכן כשגריר בקוסטה ריקה ובניקרגואה. אמו, צציליה לבית נֶחַמקיס, עיצבה בגדים ולימדה בהתנדבות בקורסי תפירה לנשים ונערות במצוקה בירושלים.
בשנת 1947 עבר עם הוריו לירושלים, ולמד בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית. לאחר שירות בנח"ל המוצנח, החל בשנת 1956 את לימודיו בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בשנים הראשונות ללימודיו התבלט במקצועות המתמטיקה, הפיזיקה והכימיה, והתעניין בפיזיולוגיה. בתום ארבע שנות לימודי רפואה החליט להתמסר למחקר.
התקבל כתלמיד במחלקה לפיזיולוגיה בהדרכתו של פרופ' יונתן מאגנס, שהדריכו בעבודת המוסמך (אותה סיים בשנת 1960) ובדוקטורט (אותו סיים בשנת 1966). התוצאה הייתה שלושה מאמרים שעסקו בארגון גלי המוח וכיצד גירויים חשמליים באזורי מוח שונים משפיעים על ארגון זה. עבודה זו זיכתה אותו בפרס ע"ש א' בק מטעם בית הספר לרפואה.
אחרי התמחות בהנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, נסללה דרכו של אבלס באקדמיה, והוא הגיע לדרגת פרופסור מן המניין בנוירופיזיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש פרופסור אורח באוניברסיטאות בשווייץ ובארצות הברית.
לצד עבודתו המחקרית הדריך במהלך השנים כ-20 דוקטורנטים בנושאי נוירופיזיולוגיה. בשנת 2004 התפרסמה בכתב העת Science עבודת מחקר של צוות בראשות פרופ' רפאל יוסט מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שאישרה בניסויים את התאוריה של אבלס לגבי פעולתו של המוח. פרופ' אבלס אמר: "אם אכן כך הדבר, הרי שלפנינו מהפך בהבנת המנגנונים העצביים העומדים ביסוד תהליכים כגון הבנת העולם הסובב אותנו, המחשבה, או השפה".
בשנים 1977-1974 היה ראש המחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטה העברית. בשנים 1980-1977 ובשנים 1994-1984 היה מנהל המרכז הישראלי לפסיכוביולוגיה, בשנים 1999-1992 היה מנהל המרכז הבין-תחומי לחישוביות עצבית, ובשנים 1999-1996 היה ראש המדור למדעי החיים בקרן הלאומית למדע. בשנת 2003 הקים את המרכז הרב-תחומי לחקר המוח על-שם גונדה (גולדשמידט) באוניברסיטת בר-אילן וניהל אותו עד לסוף 2011.

משפחתו

משה אבלס נשוי לגבי, אמנית, להם שתי בנות וחמישה נכדים.
אבלס הוא אחיינם של ד"ר מיכאל לנדאו (משפטן ואיש מנהל ישראלי יליד רומניה, חבר בית הנבחרים הרומני, פעיל ציוני, מקים כופר היישוב ומייסד מפעל הפיס) ושל ד"ר שמואל שטרן-כוכבי (ממנהיגי ציוני רומניה) ודודנם של פרופ' יעקב לנדאו (מזרחן, חתן פרס ישראל למזרחנות) ומשה כוכבי (ארכאולוג).
קארלו פדרוטי

ביוגרפיה

פדרוטי נולד בוורונה. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, שבא לביטוי בהלחנת יצירות לתזמורת ובארגון קבוצת נגנים מקרב חבריו הסטודנטים לביצוען בניצוחו. אחרי הלימודים פנה לאופרה. אחרי שני ניסיונות שלא זכו לביצוע, העלה את האופרה השלישית שלו, "לינה", בוורונה, בשנת 1840. בעקבות הצלחתו התמנה למנצח באופרה האיטלקית באמסטרדם ונשאר שם ארבע עונות.
ב- 1845 חזר לוורונה ונשאר שם עד 1868. אחרי תקופת עבודה בהוראה, התמנה למשרת מדריך אופרה ומנצח ב"תיאטרו פילהרמוניקו" וב"תיאטרו נואובו". היו אלה שנותיו הפוריות כמלחין והאופרות שכתב בתקופה זו ביססו את המוניטין שלו באיטליה. הצלחתה של "פיורינה" בשנת 1851 פירסמה אותו גם מחוץ לגבולות ארצו ו-"Tutti in maschera" משנת 1856 הוכרה תוך זמן קצר כטובה ביצירותיו וכיצירת מופת בתחום האופרה בופא. האופרה הגיעה בשנת 1865 לווינה ובשנת 1869 לפריז. 
בשנת 1868 התמנה פדרוטי למנהל בית הספר למוזיקה בטורינו ולמנהל ומנצח של ה"תיאטרו רג'ו" בעיר. הוא הכניס שיפורים מפליגים באיכות הביצוע של האופרות בתיאטרון ואף עשה שימוש בתזמורת ובמקהלה של התיאטרו רג'ו לסדרה של קונצרטים פופולריים, שכללה בין השאר יצירות של בטהובן ווגנר. לקהל האיטלקי היה זה מפגש ראשון עם קונצרטים מסוג זה ועם מלחינים שהיו זרים לו עד אז. היה זה ציון דרך בהתחדשות העניין במוזיקה האינסטרומנטאלית באיטליה של שלהי המאה ה-19. 
בשנת 1876 הוצגה בטורינו האופרה לוהנגרין של וגנר. לקראת ביצועה יצא פדרוטי למינכן להיפגש עם וגנר. האופרה נחלה הצלחה בבולוניה ונכשלה כישלון חרוץ במילאנו בשנת 1873, אך ההפקה בטורינו עלתה יפה ועודדה את המשך הפקות וגנר באיטליה. הפקה של כרמן ביוזמת פדרוטי ירדה לאחר שתי הופעות כושלות, אך חזרה מנצחת בסוף אותה עונה.
ב-14 שנותיו בטורינו העלה פדרוטי את רמת ה"תיאטרו רג'ו" להתחרות בזו של לה סקאלה והציב את טורינו בשורת המרכזים המוזיקליים החשובים באיטליה. במקבילך להצלחתו כמנהל ומנצח, דעכה הקריירה שלו כמלחין. האופרה Il favorito הייתה היחידה שלו שהוצגה, ב-1870, בטורינו וב-1872 עלתה האופרה האחרונה שלו, Olema la schiava 
במודנה.
פדרוטי עבר בשנת 1882 לפזארו, לכהן שם כמנהל הראשון של בית הספר למוזיקה, שהוקם בעיר על פי צוואתו של רוסיני. אחרי עשר שנות ניהול וארגון חגיגות המאה להולדת רוסיני, נאלץ להתפטר מחמת בעיות בריאות. הוא חזר לוורונה ושם, אחרי שהתייסר חודשים אחדים בדיכאון חמור, התאבד בטביעה בנהר אדיג'ה.
פדרוטי נחשב בזמנו למלחין עתיר כישרון ומזתמר מבריק, שהצטיין בעיקר באופרה בופא, בזכות הלקטנות התרבותית שלו, חיוניותו הרתמית וקלות המגע שהצטיין בהם. האופרה שלו Tutti in maschera, שזכתה להתחדשות במאה ה-20, משופעת בעליצות ובכתיבה מלודית, אך גם בה ויותר מכך באופרות הרציניות שלו, פדרוטי מייצג סגנון גווע ונעלם. בשנות ה-80' של המאה ה-19 השווה את האופרות שלו לאלה של ורדי והגדיר את יצירותיו הוא כ"עניין לזקנים", מסקנה שבעטיה התנגד לביצוען. רישומו כמנצח תזמורת היה רב יותר. הוא היה, קרוב לוודאי, הראשון למסורת הניצוח האיטלקי במובן המודרני של המילה, כוותיק ביותר בקבוצה של מלחינים-מנצחים משלהי המאה ה-19, ביניהם פרנקו פאצ'ו וג'ובאני בוטזיני. פדרוטי הכין את התזמורת ואת הקהל להצלחתו הראשונה של ארטורו טוסקניני בטורינו.

מקורות

מילון גרוב החדש למוזיקה
אורלנדו קרוס

ביוגרפיה

קרוס החל להתאמן בגיל 7 ומאז הוא משתתף בתחרויות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתף קרוס בתחרות אגרוף במשקל נוצה והפסיד כבר בקרב הראשון למתאגרף מאלג'יריה. ב-15 בדצמבר אותה שנה החל להשתתף בתחרויות מקצועניות וניצח בכל התחרויות בהן השתתף עד לספטמבר 2009 שבה הפסיד לקורנליוס לוק מארצות הברית בנוק אאוט טכני. מאזנו עמד על 16 ניצחונות מתוך 17 קרבות. בקרב שנערך לאחר מכן, בפברואר 2010 הוא הפסיד בנוק אאוט בסיבוב הרביעי לדניאל פונסה דה לאון ממקסיקו, אך ניצח ב-4 הקרבות הבאים. האחרון שבהם נערך ב-15 במרץ 2013 שבו ניצח בנוק אאוט טכני בסיבוב השביעי את אלן מרטינז ממקסיקו.
בקרב על תואר אלוף העולם, שנערך בלאס וגאס שבנבדה ב-12 באוקטובר 2013 הפסיד קרוס בנוק אאוט טכני בסיבוב השמיני לאורלנדו סלידו ממקסיקו. אל השקילה שלפני הקרב הוא הופיע בתחתונים בצבעי הגאווה והתאגרף בכפפות ורודות לאות הזדהות עם חודש המודעות לסרטן השד.

חייו האישיים

ב-4 באוקטובר 2012 יצא קרוס מהארון כהומו. "אני רוצה להיות נאמן לעצמי, אני רוצה להיות מודל לחיקוי הכי הטוב שאני יכול להיות, לילדים שעשויים לראות באגרוף ספורט וקריירה מקצועית. תמיד אהיה פורטוריקני גאה, תמיד הייתי ותמיד אהיה הומו גאה."
שבועיים לאחר יציאתו מהארון הוא ניצח בקרב שנערך בפלורידה את חורחה פזוס ממקסיקו.
קרוס צפוי להתחתן עם בן זוגו חוזה מנואל ב-16 בנובמבר 2013 בניו יורק.
דב שטרנגלז

ביוגרפיה

נולד ב-8 במאי 1926 בצפת להורים שומרי מצוות. בגיל שלוש החל לומד בחדר שבעיר מגוריו ואחר כן המשיך לימודיו בבית הספר היסודי המקומי. בגיל צעיר הצטרף לשורת תנועת הנוער בית"ר ובה התבלט בפעילותו. לימים עבר לגור בנתניה ועסק במשך היום לפרנסתו בליטוש יהלומים.

שירותו במחתרת

במסגרת פעילותו בתנועת הנוער בית"ר עבר דב שטרנגלז קורס מפקדים ומיד לאחר סיומו התגייס לסניף המקומי של מחתרת אצ"ל, שגם בה נמנה עד מהרה עם הפעילים. לאור הצטיינותו נשלח ל"קורס סגנים" ועם סיומו צורף לסגל מפקדי הסניף המקומי של האצ"ל. כמפקד מילא תפקידים שונים ומגוונים: מדריך נשק, אחראי למחסנים, חבר בוועדות קבלה למועמדים חדשים וכיוצא בזה כאשר בשלב מאוחר יותר עלה לדרגת ראש קבוצה ונתמנה כמפקד החת"ם (חיל התעמולה) באזור. עקב תפקידיו נמנע ממנו להשתתף בפעולות קרב אך לאחר שהפעיל לחצים על מפקדיו אושר שיתופו אף בפעולות קרב. כך, השתתף דב שטרנגלז בהתקפה על מחנה המשטרה בכפר ויתקין ואחר כך בהתקפה על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה.

המתקפה על מחנה הצבא במגרשי התערוכה בתל אביב

ביום 28 בדצמבר 1945 יצאו לוחמי האצ"ל לפשיטה על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה (אשר היו באותה עת שטח שבין צפון רחוב דיזנגוף לנמל תל אביב) וזאת מתוך מטרה להשתלט על כמויות של מקלעי M1 תומפסון (טומיגן) אשר היו מאוחסנים במקום. דב שטרנגלז פיקד על חוליית פורצים בפעולה. במהלך הפעולה התפתח קרב יריות ובמהלכו נפגע שטרנגלז אנושות (כפי הנראה מיריה אשר פגעה בחזהו ומרימון הלם אותו אחז והתפוצץ בסמוך לו עקב פציעתו מהירי). דב שטרנגלז הובהל לבית החולים על ידי סירה אשר עגנה בסמוך אך נפטר כתוצאה מפצעיו הקשים. מותו נקבע בבית החולים הדסה (תל אביב).

קבורה

במוצאי שבת בלילה - יומיים אחר שנהרג בהתקפה, ובטרם תגיע לאוזני המשטרה הבריטית הידיעה על דבר נפילתו, הוציאו לוחמי האצ"ל את גוויתו מבית-החולים והוא הובא למנוחות, כאשר "אף הוריו אינם נוכחים", בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב.
אלימלך ירחמיאל איתמר

אלימלך ירחמיאל איתמר (ה'תרס"ט, 1909–1994) היה רב ואיש ציבור דתי בארצות הברית ובישראל. איש ועד ההצלה בארצות הברית, וממניחי היסוד של הרבנות הראשית בישראל לאחר קום המדינה.

תולדות חייו

נולד בפולין בשם אלימלך ירחמיאל וולגלרנטר.  בצעירותו למד אצל הרב אריה צבי פרומר מקוז'יגלוב ובמתיבתא של הרב מנחם זמבה בוורשה. בהיותו כבן 14 היגר הגיע לאמריקה, שם הצטרף לאביו ר' ישראל אלעזר שהתפרנס כשוחט ובודק, ואל אחיו שהגיע לפניו. למד בישיבה אוניברסיטה בניו יורק, והוסמך לרבנות.
שימש כרב בקהילות יהודיות בהמילטון ולאחר מכן בדטרויט (החל משנת 1937; שם ייסד את ישיבת 'בית יהודה' המקומית). היה פעיל בחיים הציבוריים ביהדות אמריקה, שימש מנהל ארגון ה-Orthodox Union (התאחדות הקהילות האורתודוקסיות באמריקה) וסגן יושב-ראש הסתדרות הרבנים דאמריקה (The Rabbinical Council of America (RCA) . לאחר מלחמת העולם השנייה סייע לאחיו, שלום פנחס וולגלרנטר, שהיה פעיל מרכזי בוועד ההצלה האמריקאי ועסק בשתדלנות להצלת יהודי אירופה בזמן השואה ולאחר מכן במתן עזרה וסיוע לשארית הפליטה.
בשנת 1956 עלה לישראל עם משפחתו, וזמן קצר לאחר מכן התמנה למזכיר הכללי של הרבנות הראשית לישראל ושל בית הדין הגדול. במסגרת תפקידו מיסד את דפוסי הפעולה של הרבנות הראשית, והיה פעיל מרכזי בכל ענייני הדת שהיו בסמכותה של הרבנות הראשית. בביקוריו בארצות הברית נפגש עם גדולי רבני אמריקה ודן איתם בנושאים הקשורים בעולם הדת בישראל. בין השאר נפגש עם הרב יוסף דב סולובייצ'יק בניסיון לשכנעו לקבל עליו את משרת הרב הראשי לישראל. כמו כן נפגש עם רבי מנחם מנדל שניאורסון, אשר ביקשו לפעול להחלת שמירת השבת ברשויות המדינה, בין השאר בהפלגות אוניות צים. 
עם פרישתו ממוסד הרבנות הראשית המשיך כבכיר במשרד הדתות, ואחר כך בהנהלת מכון הרי פישל להכשרת דיינים בירושלים.

משפחתו

איתמר הוא צאצא של רבי איתמר וולגלרנטר מקונסקובולה, תלמידו של רבי יעקב יצחק הורוביץ "החוזה מלובלין", ומחבר הספר "משמרת איתמר". לשם שימור זכרו (וכחלק מהנוהג המצופה בשנות החמישים מנושאי משרות ממשלתיות במדינה לעברת את שם משפחתם), שינה אלימלך ירחמיאל את שם משפחתו ל"איתמר". בתו היא פרופ' תמר רוס. בנו הרב יהושע איתמר, המכהן כראש ישיבה בישיבת קריית מלאכי, הוא חתנו של סגן השר לשעבר קלמן כהנא. התגורר בשכונת רחביה בירושלים.