google/wiki40b huggingface dataset:
פר אווינד סוינהופווד

ביוגרפיה

נולד בסביבת העיר טמפרה. שורשי משחתו היו שייכים לאצולה שוודית ובני משפחתו עזבו את שוודיה בשנת 1574 וחזרו לאצולה הפינית בשנת 1818. אביו היה מלח וטבע למוות בימי יוון בשנת 1863, כשסוינהופווד היה רק בן שנתיים. הוא בילה את ילדותו המוקדמת בביתו של סבו מצד אביו. סביו התאבד בשנת 1866 וסוינהופווד עבר עם אחותו ואמו להלסינקי. בהלסינקי למד בתיכון שוודי וכשהיה בן 16 בלבד (שנת 1878) החל ללמוד באוניברסיטת הלסינקי. הוא סיים את התואר הראשון בשנת 1881 ואת התואר השני בשנה שלאחר מכן. למד בעיקר את ההיסטוריה של רוסיה, פינלנד וסקנדינביה. בשנת 1886 סיים תואר שני נוסף במשפטים. בשנת 1889 התחתן ובהמשך נולדו לו שישה ילדים. 
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בבתי משפט מחוזיים. הוא שימש כסגן שופט בבית המשפט לערעורים בטורקו. בשנת 1892 הוא מונה כחבר בוועדת החקיקה של הסנאט בגיל צעיר של 31. סוינהופווד עבד בוועדה במשך שש שנים, ועבודתו עסקה בעיקר סביב חוקי המיסוי. בתקופה זו החל להתנגד באופן משפטי לתהליכי ה"רוסיפיקציה" שהופעלו על ידי האימפריה הרוסית ששלטה בפינלנד. הוא אף פוטר על ידי הממשל הרוסי בשל כך. הפיטורים שלו הובילו אותו להיות נחוש עוד יותר כנגד הממשל הרוסי. בשנת 1906 נבחר לפרלמנט ועבד בו למשך ארבע קדנציות לא רצופות (1907-1908, 1908-1914, 1917 ו- 1930-1931). כשנה לאחר מכן אף נבחר ליו"ר הפרלמנט. 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סירב סוינהופווד למלא אחר פקודותיו הרבות של השלטון הרוסי, ולכן הוגלה לטומסק שבסיביר בנובמבר 1914. בסמן גלותו, בילה את זמנו בציד ובתיקון בגדיו, אך עדיין שמר על קשר סודי עם תנועת העצמאות הפינית. לאחר מהפכת פברואר חזר להלסינקי, שם התקבל בכבוד ציבורי רב. 
ב-27 בנובמבר מונה ליו"ר הסנאט והיה דמות מפתח בהכרזת העצמאות של פינלנד ב-6 בדצמבר 1917. הוא אף נסע אישית לסנט פטרבורג כדי לפגוש את ולדימיר איליץ' לנין, על מנת לשדל אותו להכיר בעצמאות הפינית. בזמן מלחמת האזרחים ירד סווינהופוד למחתרת בהלסינקי ושלח תחנונים להתערבות גרמנית ושוודית. במרץ 1918 הצליח לברוס מהלסינקי ולחזור לעמדת כוח פוליטית. כראש הממשלה, הוא חנן 36,000 אסירים קומוניסטים בסתיו 1918. עם כשלונו להפוך את פינלנד למונרכיה חוקתית, סוינהופווד לקח הפסקה מהחיים הציבוריים. 
בשנת 1925 ניסה להתמודד לנשיאות המדינה, אך נכשל. הוא לבסוף נבחר לנשיא בבחירות שלאחר מכן, בשנת 1931. למרות חוסר היציבות החברתית, התנגד נחרצות למשטר נשיאותי. הוא ניסה להתמודד לקדנציה נשיאותית שנייה בשנת 1937, אך לא נבחר מכיוון שלא זכה לתמיכת מפלגת המרכז והסוציאל-דמוקרטים, שאליהם התנגד מאוד בזמן נשיאותו. 
נפטר בדרום המדינה בפברואר 1944.
רחוב ויצמן (כפר סבא)

היסטוריה

סלילת הרחוב החלה בשנת 1929, והוא תוכנן במקור כעורק מסחרי המקשר בין יישובי השרון לערי החוף. בתחילה נקרא "רחוב השרון". בתוכנית המתאר  הראשונה  של העיר הרחוב סומן כדרך ראשית שרוחבה 20 מטרים. הרחוב התפתח במהירות ובשנות ה-30 של המאה ה-20 כבר היו בו 100 חנויות ובתי מלאכה.
בשנת 1976, הכין אדריכל העיר יוסף קולודני תוכנית מתאר מקומית, המכונה "התוכנית הרביעית" (שכן הייתה זו הפעם הרביעית בה הוכנה תוכנית מתאר לכפר-סבא).על פי התוכנית נבנה מרכז עירוני חדש לאורך רחוב ויצמן בין הרחובות ארבל וכצנלסון, שכלל את היכל התרבות ומרכז עסקים (קניון ערים) וביניהם חיברה ככר העיר. החלטות נוספות שהתקבלו במסגרת התוכנית היו שבמרפסות הפתוחות של דירות המגורים ("מרפסות שמש") יהיו אדניות בנויות לפרחים ובבניינים המשלבים מגורים ומסחר חויבו הקבלנים לבנות אכסדרה עם קשתות לפני החנויות להגנה מפני גשם ושמש, שמתחברים לרחוב מסחרי רציף.
במהלך שנות התשעים ותחילת האלפיים נבנו בקצוות העיר ובאזורי התעשייה קניונים וחנויות ענק. בשנת 2009 נפתח מרכז קניות "G", וב-2015 נפתח בו מתחם קולנוע מרשת "סינמה סיטי", ותנועת הקונים בו פחתה.

תוכניות עתידיות

בתחילת 2015 הכריזה עיריית כפר סבא על תחרות אדריכלים לשיפוץ ושינוי פני הרחוב. ההצעה הזוכה כללה הוצאת תנועת כלי רכב מהרחוב והפיכתו לשדרה להולכי רגל שבצידיה מסלולי מערכת אוטובוסים מהירה. התוכנית משתלבת בתכנון הרכבת הקלה של מטרופולין תל אביב, במסגרתה מתוכנן קו אוטובוס מהיר, הקו הוורוד, שיעבור ברחוב.
אבחזיה עילית

אַבְּחַזְיָה עִלִּית (בגאורגית: ზემო აფხაზეთი; באבחזית: Аҧсны хыхьтəи) הייתה חלקה הצפון-מזרחי של אבחזיה שנותר לאחר מלחמת אבחזיה (1992-1993) בשליטת גאורגיה. מספטמבר 2006 ועד לאוגוסט 2008 ישבה הממשלה הגולה של אבחזיה בכפר הראשי צ'חאלתה, אולם מצב זה השתנה עם פלישת רוסיה לקודורי ולמערב גאורגיה באוגוסט 2008, כאשר אבחזיה עילית נכבשה על ידי צבא הממשלה הבדלנית של אבחזיה, ובכך השלימה הממשלה הבדלנית את שליטתה המלאה בכל חלקי אבחזיה.

גאוגרפיה

אבחזיה עילית גבלה מצפון בפדרציה הרוסית, ממזרח במחוז הגאורגי סמגרלו וסוואנתי עילית (או במחוז ההיסטורי סוואנתי) וממערב ומדרום בשטחי אבחזיה שנשלטו על ידי הבדלנים האבחזים.
מבחינה גאוגרפית כללה אבחזיה עילית את עמק קודורי, רכס צ'חאלתה ומעבר מארוחי (მარუხი) בגבול רוסיה-גאורגיה. אוכלוסיית האזור מנתה בשנת 2002 1,956 איש, רובם סוואנים, קבוצה אתנית של גאורגים. שטח אבחזיה עילית היווה כ-17% מסך שטחה של אבחזיה, ומקומה היה בנקודה אסטרטגית חשובה בגובה. היא קרובה יחסית לבירת המחוז הבדלני, סוחומי, ולערים אחרות.

היסטוריה

המונח אבחזיה עילית נכנס לשימוש לאחר הצלחת המבצע הגאורגי לייצוב השליטה הגאורגית בקודורי ביולי 2006, והיה בשימוש בעיקר על ידי פקידים רשמיים של גאורגיה והמדיה. אף על פי שלגאורגים לא הייתה שליטה יציבה בעמק קודורי קודם לכן, לא הצליחו הבדלנים האבחזים לכבוש את האזור, ומאז 1994 שלט באזור הלוחם המקומי אמזר קוויציאני, שסולק במבצע המשטרתי ב-2006. כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (UNOMIG) נשלח למחוז כדי לפקח על פירוז האזור.
ב-27 בספטמבר 2006, ביום השנה ה-13 לנפילת סוחומי לידי הבדלנים האבחזים ובעלי בריתם מצפון הקווקז, שינתה הממשלה הגאורגית את שם האזור לאבחזיה עילית והכריזה עליו כ"מרכז מנהלתי זמני" של אבחזיה והמטה של הממשל דה יורה של אבחזיה. למרות מחאות הבדלנים האבחזים, נחנך באותו יום המשרד החדש של הממשל הגולה על ידי משלחת רמת דרג מטביליסי: נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, והפטריארך הגאורגי איליה השני.
האזור זכה לתוכנית שיקום גדולה שכללה שיקום תשתיות ותגבור שירותי הביטחון. ועדת הבחירות המרכזית של גאורגיה ייסדה את מחוז הבחירה של אבחזיה עילית, דבר שאפשר לתושבים, בפעם הראשונה בהיסטוריה של גאורגיה, להצביע בבחירות לרשויות המקומיות בגאורגיה ב-5 באוקטובר 2006.
ב-12 באוגוסט 2008 השלים צבא אבחזיה את השתלטותו על אבחזיה עילית במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה. המערכה באזור אבחזיה החלה עם כיבוש עמק קודורי בתחילה והמשיכה לכיבוש חלקים במערב גאורגיה גופא. בכך השלימו האבחזים את השתלטותם על אזור הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה לשעבר.
פרנסואה ויון

חייו

ויון נולד ב-1431 לערך בפריז. קרוב לודאי כי נולד למשפחה ענייה וכי אביו מת בצעירותו. אימו חיה עד היותו בן 30 לפחות ועליה כתב את אחת הבלדות המפורסמות שלו. נראה כי ויון היה אדם של חיי הוללות, בייחוד בזמן תקופת לימודיו באוניברסיטת פריז. נראה כי ויון קיבל אימץ את שם משפחתו מאחד הפרופסורים לחוק קאנוני אשר לקח אותו תחת חסותו ושיכן אותו בביתו. 
המשורר היה לסטודנט לאומנות, בגיל מוקדם ללא ספק, ייתכן כשהיה כבן שתים עשרה. הוא סיים תואר ב.א ב-1449 ותואר מאסטר ב-1452. אחד האירועים המרכזיים בחייו אירע ב-5 ביוני 1455, כאשר הרג כומר בעת קטטה ברחוב. עונשו של ויון אשר נמלט מפני החוק נקבע כהגליה, אשר נמחלה לו מאוחר יותר. ב-1456 נקלע לצרה נוספת בקטטה בה נחבל קשות, שבעקבותיה נמלט לצפון צרפת. לפני עזיבתו את צרפת חיבר את Petit testament או Lais, המבטא מרירות פנימית על חיים מבוזבזים, כפי שבא לידי ביטוי ביצירה החשובה ממנה שאחריה, Grand testament. 
במרץ 1457 החלה חקירה על גנבת 500 כתרי זהב אשר הובילה בסופה של חקירת חברי כנופיות סטודנטים, אל ויון אשר עמד בראש כנופיית הפורצים. ויון גורש מהאזור ובמשך ארבע שנים היה למשוטט והיה חלק מכנופיית גנבים תועים. מקיץ 1461 עד אוקטובר אותה שנה ישב בכלא על שוד כנסייה. 
ב-1461, בהיותו בן שלושים, כתב את Grand testament, יצירה אשר הקנתה לו זיכרון נצח. שנה לאחר מכן שב להסתבך עם החוק, עד שנאסר ונשפט לתליה, שהומרה לגירוש. מאותו זמן ואילך לא נזכרים עוד פרטי חייו, והם ניתנים להשערה וניחוש בלבד.

עבודתו

גדולתו של ויון הייתה בחידושיו במוטיבים השיריים. הוא הבין היטב את המוסר הביניימי, אך לעיתים בחר לכתוב נגד האצולה, בהופכו את הערכים המקובלים כשהוא מהלל את האנשים הבזויים בעיני החברה שנידונו לגרדום, בנופלו בשמחה לבדיחות גסות ובחדשו תמידית את השפה בה הוא משתמש. אך עדיין, שיריו עוסקים ברובם בחייו שלו, ולא היו אלה חיים מאושרים. עבודתו הגדולה, ה-Grand Testament מ-1461, מהווה במידת מה המשך ל-Petit Testament מ-1456. על 2023 חרוזיה נטבע מראה המוות בידי תליין. עם אמביוולנטיות יוצאת מגדר הרגיל, ויון מערבב את השתקפות הזמן החולף, הלעג המריר ולהט דתי. הטון המעורבל של כנות אומללה עומדת בניגוד לזו של משוררים בני זמנו. ויון לא היה נודע ביצירותיו בימי חייו, והן נתגלו מחדש במאה ה-16.
השאלה (ספורט)

בספורט, השאלה של שחקן היא נתינת האפשרות לאותו שחקן לשחק בשביל מועדון אחר כשהחוזה שלו עם המועדון הנוכחי עדיין תקף. השאלה יכולה להימשך בין כמה חודשים או אפילו לעונה שלמה, בדרך כלל בסוף ההשאלה השחקן חוזר לקבוצה שאיתה יש לו חוזה. 

בדרך כלל השאלה מתקיימת בזמן חלון ההעברות.
השאלה בספורט יכולה להתקיים מכמה סיבות. הסיבה הנפוצה ביותר היא ששחקן צעיר במועדון אינו משחק משחקים רבים באותה הקבוצה יעבור לקבוצה מליגה נמוכה יותר על מנת לצבור ניסיון ולשחק כשחקן הרכב, במקרה כזה המועדון המשאיל בדרך כלל ימשיך לשלם את משכורתו של השחקן.
סיבה נוספת להשאלה היא שלמועדון אין מספיק כסף לרכוש שחקנים אך הוא יכול לשלם את משכורתם, או שלאותו מועדון יש פצועים לאורך זמן כך שהשחקן המושאל יחליף את אותו שחקן עד שיבריא. במקרה כזה המועדון שמשאיל את השחקן יכול לבקש דמי העברה. במקרה נוסף מועדון ישאיל שחקן בשביל לחסוך במשכורתו שכן ממילא הוא כלול בסגל הקבוצה לעיתים רחוקות.
מרקנה

היסטוריה

האצטדיון נבנה לקראת גביע העולם בכדורגל ב-1950, והכיל במקור מקום לכ-200 אלף צופים, כשחלק מהיציעים יועדו לעמידה. במשחק בין נבחרות ברזיל ואורוגוואי בבית הגמר של אותו טורניר צפו 199,854 צופים, מספר שיא של צופים במשחק כדורגל בכל הזמנים.
ב-19 ביולי 1992 התמוטט אחד היציעים העליונים וגרם למותם של שלושה צופים ולפציעתם של 50 נוספים. לאחר האסון תכולת הקהל באצטדיון הוקטנה משמעותית כאשר במהלך שנות ה-90 הותקנו בו מושבים. לאחר יום השנה ה-50 להקמתו של האצטדיון נערכו בשנת 1999 שינויים שהגדילו את תכולתו לכ-103,000 צופים.
ב-14 בינואר 2000 אירח האצטדיון את משחק הגמר הראשון של גביע העולם לקבוצות בו ניצחה קורינתיאנס את ואסקו דה גאמה 3–4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטר. 
בין 2005 ו-2006 נסגר האצטדיון לצורך שיפוץ מקיף. האצטדיון נפתח מחדש בינואר 2007 כשהוא מכיל 95,000 מקומות ישיבה וללא מקומות עמידה. האצטדיון אירח את טקס פתיחת המשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בעיר באותה השנה.

אצטדיון זה אירח מלבד אירועי ספורט גם אירועים מוזיקליים, ביניהם את רוק בריו, והופעות של פרנק סינטרה (ב-1980) ופול מקרטני (ב-1990).
לקראת האירועים הבינלאומיים מונדיאל 2014 ואולימפיאדת ריו 2016 עבר האצטדיון מתיחת פנים, שכללה בנייה מחדש של היציעים קרוב יותר לכר הדשא, החלפת המושבים, תוספת מסכי תצוגה גדולים, הרחבת שטח הקירוי של היציעים עד לכר הדשא, הקמת תאי VIP, וכן שינויים בפנים ובסביבת האצטדיון. בתום השדרוג עמדה תכולת האצטדיון על 78,838 מקומות ישיבה. 
האצטדיון נחנך מחדש ב-27 באפריל 2013. משחק הבכורה הבינלאומי הראשון שהתקיים בו היה משחק ידידות בין נבחרות ברזיל ואנגליה שהסתיים בתוצאה 2:2, ב-2 ביוני 2013.
האצטדיון לקח חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013, ואירח בין היתר את משחק הגמר של הטורניר. בנוסף הוא אירח את גמר מונדיאל 2014 ושנתיים לאחר הוא ארח את טקס הפתיחה והסיום וגמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת ריו 2016. ב-2019 אירח את גמר קופה אמריקה 2019.
התגרענות

הִתְגַּרְעֲנוּת (בלועזית: נוּקְלֵאַציה) היא תופעה פיזיקלית המאפיינת את תחילתו של תהליך מעבר פאזה או של תהליך הפרדת פאזות. התופעה מתאפיינת בכך ששינוי הפאזה מתחיל בנקודות מסוימות במרחב, והחומר סביב אותן נקודות עובר למצב הצבירה החדש. לנקודות אלו, שבהן מתחיל מעבר הפאזה, קוראים אתרי התגרענות.

הסבר פיזיקלי

מעבר פאזה יכול להתרחש רק כאשר התנאים התרמודינמיים (לחץ וטמפרטורה) מתאימים. אולם, משיקולים אנרגטיים, התהליך יתרחש בסבירות גבוהה רק בסמיכות לחומר שנמצא כבר בפאזה החדשה. אם לא קיים עדיין חומר במצב הצבירה החדש, צפוי להתרחש קירור יתר, שבו נוזל מקורר מתחת לנקודת הקיפאון שלו, אך איננו קופא. באופן דומה, בתנאים מסוימים ניתן ליצור תמיסה במצב של רוויית יתר, כלומר כמות החומר המומס בה גדולה מהכמות המרבית שמתאימה לתנאים הפיזיקליים. גם למצב שבו לחץ האדים באוויר גדול מלחץ האדים המתאים לטמפרטורה הנמדדת, קוראים רוויית יתר.
מבחינה אנרגטית, לנוזל שקורר מתחת לנקודת הקיפאון שלו, יש עדיפות לעבור למצב צבירה מוצק. הכוח שמונע מתהליך זה להתרחש בתנאים מסוימים, הוא כוח הקוהזיה, כלומר המשיכה בין מולקולות הנוזל. אם קיים אתר התגרענות בנוזל, כלומר מוצק נקודתי, אז נוכחותו של המוצק תקטין את עצמת כוח הקוהזיה בסביבתו. מעל לגודל מסוים של אתר ההתגרענות יהיה יתרון אנרגטי למעבר הפאזה, אשר יתרחש סביב אתר זה. שיקולים פיזיקליים דומים מעורבים בהתגרענות הקשורה למעברי פאזה אחרים.
התגרענות הטרוגנית היא תהליך התגרענות שבו אתרי ההתגרענות עשויים מחומר שונה מאשר החומר שעובר מעבר פאזה, כמו למשל חלקיקי אבק זעירים במים שסביבם מתחיל להיווצר קרח. לעומת זאת, אם אתרי ההתגרענות אינם מורכבים מחומר שונה, תתרחש התגרענות הומוגנית. כך למשל, גבישי קרח מתחילים להיווצר במים נקיים לחלוטין, בתהליך של התגרענות הומוגנית, רק כאשר המים מקוררים עד לטמפרטורה של 38°C-. המים יכולים להישאר במצב נוזלי בצורת טיפות זעירות עד לטמפרטורה של כ-41°C-.
מבחינים בין שני סוגי נוקלאציה:
1. נוקלאציה הומוגנית (אחידה)- הגרעין מתפתח בנפח באופן אחיד במטריצת האם.
2. נוקלאציה הטרוגנית (רבגונית)-מתרחשת על פני משטח מועדף באזורי אי רציפות של מטריצת אם. לדוגמה:גבולות גרעין.
ניהול משאבי אנוש

שוק העבודה

כיוון שמשאבי האנוש מתקיימים במרחב קפיטליסטי ובתנאים של שוק חופשי, קיימת חשיבות מכרעת למצב שוק העבודה. ההיצע והביקוש בשוק העבודה משפיעים באופן ישיר על תנאי ההעסקה בארגונים השונים, ובאופן עקיף על כל אופן התנהלות העבודה בארגון. במחלקות משאבי האנוש שואפים למקסם את הערך לארגון, המתקבל כתוצאה מאיתור וסינון המועמדים המתאימים ביותר, על בסיס כישורים, ניסיון, ואפילו תכונות אופי, בהתאם לאילוצים שכופים תקציבי השכר ותנאי שוק העבודה.

הנעת עובדים

כדי להשתמש בעובדים בדרך היעילה ביותר, שתפיק ערך מקסימלי לארגון, יש חשיבות גדולה להתייחסות לגורמים המניעים את העובד. רעיון ההנעה לעבודה הוא לכן בעל משקל חשוב בעבודה של מחלקות משאבי האנוש הארגוניות. ארגונים מודרניים שואפים ליצירת מחויבות של העובד לתפקיד ולארגון, מתוך הבנה שעובד מחויב יציג ביצועים טובים יותר, יעניק שירות טוב יותר ללקוחות ויתרום חדשנות לארגון. בטווח הבינוני והארוך, הנעת העובדים מתורגמת גם למשך העסקה ארוך יותר, שמאפשר לשמר ידע בארגון ולצמצם את עלויות האיתור וההעסקה של עובדים חדשים. הנעת עובדים, אם כן, עומדת בבסיס היכולת למקסם ערך לארגון באופן שמשרת את מטרותיו.

סביבת הארגון ומבנהו

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 מצאו חוקרים רבים קשר בין מבנה הארגון ואופי הניהול בו לבין הטכנולוגיה המשמשת אותו, באמצעות מיון ארגונים על בסיס שיטת הייצור. ניתוח זה הוביל לחקר ההשפעה של הסביבה על מבנה הארגון, ובייחוד לפיתוח תורת הסמיכויות.

דמוקרטיה בארגונים

מכיוון שארגונים מהווים תת-חברה, ובייחוד בשל תפוצתם הגבוהה בעולם המערבי בו שולט אתוס הדמוקרטיה, ניתן לתאר את יחס הארגונים לדמוקרטיה כנושא התייחסות נפרד.
מדד האושר העולמי

מדד האושר העולמי (באנגלית: Happy Planet Index) של הקרן החדשה לכלכלה (NEF) הוא מדד לרווחתם של בני האדם והשפעותיהם על הסביבה.
המדד פותח כקריאת תיגר על מדדים מוכרים אחרים להשוואת מדינות כמו מדד התמ"ג, או מדד הפיתוח האנושי. קריאת התיגר באה לידי ביטוי בשתי סוגיות: האחת היא ביטוי הגישה על פיה התמ"ג אינו מתאים למדידת רווחה, שכן מטרתם העליונה של מרבית בני האדם היא למעשה בריאות ואושר ולא עושר. השנייה היא הטענה שרעיון הפיתוח בר-הקיימא דורש מדידה של העלויות הסביבתיות הנגרמות מרדיפת האדם אחר מטרותיו. המדד הוצג לראשונה ביולי 2006.

הסבר כללי

מדד האושר העולמי מבוסס על עקרונות תועלתניים כלליים - רצונם של מרבית בני האדם הוא לחיות חיים מלאים וארוכים וכי המדינה שמצליחה לספק זאת עבורם, תוך הימנעות מפגיעה בין-דורית, או פגיעה ביכולתן של מדינות שכנות לעשות כן, היא המדינה הטובה ביותר עבורם.
בפועל המדד מיישם את קריאתו של ארגון השימור העולמי למציאת שיטת מדידה של תוצר רווחת בני האדם (לא בהכרח טובין חומרי) בעבור יחידה של ניצול או "נטל" המושת על הטבע. רווחתו של בן אדם נמדדת על ידי תוחלת שנותיו המאושרות. השתת נטל על הטבע או ניצולו הם קירוב לטביעת הרגל האקולוגית עבור ראש, ומוערכים בכמות המשאבים הטבעיים הדרושים לשמירת סגנון החיים במדינה נתונה. מדינה בעלת יחס גדול של טביעת רגל אקולוגית עבור ראש, היא מדינה שמנצלת יותר מהנתח ההוגן שלה בעוגת המשאבים העולמית, הן במניעתה אותם משאבים ממדינות אחרות והן ביצירת נזק בלתי הפיך שישפיע על הדורות לבוא.
מכאן, שמדד האושר העולמי, אינו מדד שבוחן מי המאושרת במדינות. ניתן למצוא בו מדינות שנסקרות לרוב כבעלות רמות שביעות רצון גבוהות של אזרחיהן, בתחתית המדד (ארצות הברית למשל) כמו גם בראשיתו (קולומביה למשל). תיאורו ההולם של המדד יהיה מדידת היעילות הסביבתית לתמיכה ברווחת האדם במדינה נתונה. מדינה עשויה להופיע בחלק העליון של המדד כתוצאה של מגוון שילובים - למשל, שילוב של השפעה סביבתית בינונית עם רווחה גבוהה (קוסטה ריקה); השפעה סביבתית נמוכה ורווחה בינונית (וייטנאם); השפעה סביבתית נמוכה ורווחה גבוהה (ישראל).
הערך שניתן לכל מדינה במדד הוא פונקציה של ממוצע שביעות הרצון הסובייקטיבית במדינה, תוחלות החיים והלידה בה, וטביעת הרגל האקולוגית לראש במדינה. הפונקציה השלמה מעט מורכבת יותר, אך זוהי בקירוב הכפלת שביעות הרצון בתוחלת החיים וחילוק בטביעת הרגל האקולוגית. מרבית המידע על שביעות הרצון נלקח מה-World Values Survey, וממאגרי מידע נוספים, וחלקו מושג באמצעים סטטיסטים כמו רגרסיה.
בשנת 2006, שנת ייסוד המדד, נסקרו אליו 178 מדינות, ב-2009 מספר המדינות ירד ל-143, ואילו בשנת 2012 מספר המדינות הנסקרות עמד על 151. בראש המדד מ-2012 ניצבה קוסטה ריקה, כשעוקבות אחריה וייטנאם, קולומביה ובליז. בתחתית הרשימה מהסוף נמצאו בוטסואנה צ'אד וקטר. ישראל דורגה במקום ה-15 ברשימה, כאשר תוחלת החיים וחיי הרווחה קיבלו דירוג גבוה במדד לעומת טביעת הרגל האקולוגית שקיבלה דירוג נמוך.
חרב יפנית

חרב יפנית (ביפנית: 日本刀, הגייה: ניהונטו) היא מכלול החרבות המסורתיות אשר יוצרו ביפן. ישנם סוגים רבים של חרבות יפניות השונות אחת מהשנייה בגודל, צורה ושיטת הייצור. בתרבות הפופולרית נקראות לעיתים כל החרבות היפניות בשם קטאנה.

תיאור

בתקופה המודרנית אחד הסוגים הכי מוכרים של חרב יפנית היא הקטאנה, חרב המעוקלת בעלת להב יחיד, אשר שימשה את הסמוראים החל מהמאה ה-15. סוגים אחרים של חרבות יפניות כוללים את הצוגורי, חרב בעלת שני להבים; אודאצ'י, אשר היא סגנון ישן יותר של חרב ארוכה במיוחד בעלת להב אחד; ואקיזאשי, חרב קצרה בעלת להב אחד וטאנטו פיגיון בעל להב אחד.
חרבות יפניות עדיין נפוצות כיום. חרבות עתיקות וחדשות עדיין ניתנות לקנייה בקלות יחסית. הנפחים היפנים עדיין מחשלים חרבות, אך תחת מגבלה מסוימת ההופכת אותן לנדירות ויקרות. חרב קטאנה מודרנית שחושלה בימינו נקראת שינקן ומשמשת בעיקר לאימוני לחימה בחרב ואימוני חיתוך, זו חרב חדה ומסוכנת. לצידה נפוצות חרבות אימון קהות (לא חדות) כמו הבוקן מעץ והאיאייטו מסגסוגת מתכת.
פאבלו פריג'וני

קריירת מועדונים

פריג'וני החל לשחק כדורסל במספר קבוצות מקומיות מעיר הולדתו. בגיל 19 הוא החל את הקריירה המקצועית שלו, כשעבר לשחק בקבוצת הבוגרים של בלגרנו סן ניקולס. לאחר עונה אחת עבר פריג'וני לאובראס סניטריאס, אחד מהמועדונים המובילים בליגה הארגנטינאית.
באובראס סניטריאס הציג יכולת גבוהה וכושר מנהיגות, אך זו לא הספיקה לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף בליגה. בתום העונה התעניינו מספר קבוצות בכירות מליגת העל הספרדית בהחתמתו בעקבות יכולתו הגבוהה, אך לבסוף חתם בפואנלברדה, ממדריד. 
למרות שהשתתף באופן קבוע במשחקים של פואנלברדה, עבר פריג'וני בשנת 2001 ללוסנטום אליקנטה. החלטתו לעבור קבוצה השתלמה כשלאחר שנתיים בלוסנטום אליקנטה קיבל הצעה לחתום בקבוצת הפאר טאו ויטוריה; פריג'וני לא היסס וחתם לאחר זמן קצר.
פריג'וני שיחק בטאו ויטוריה עד 2009, כשבמשך עונותיו בקבוצה זכה איתה פעם אחת באליפות הליגה, פעמיים בגביע המלך וארבע פעמים בגביע הסופרקאפ. בתקופתו בקבוצה אף נרשם ההישג הגדול ביותר שלה באירופה כשהעפיל עימה ארבע פעמים ברציפות לפיינל פור היורוליג, כשבפעם הראשונה הגיע עימה עד לגמר, שבו לבסוף נוצחו על ידי מכבי תל אביב. 
פריג'וני חתם ב-2009 בריאל מדריד בה שיחק שנתיים ובקיץ 2011, חזר לשחק בשורות ויטוריה.
בשנת 2012, כשהוא בן 35, צורף לניו יורק ניקס מליגת ה-NBA בתור הרוקי המבוגר ביותר בהיסטוריה של הליגה. הוא שיחק בניקס למשך שלוש עונות, שלאחריהן עבר ליוסטון רוקטס ואז ללוס אנג'לס קליפרס, עד פרישתו בסיום עונת 2016/2017.

קריירה בינלאומית

פריג'וני השתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ארגנטינה משנת 2003. כחלק מהנבחרת הלאומית זכה שלוש פעמים במדליית כסף באליפות אמריקה ב-2003, ב-2005 וב-2007, וכן במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג. כמו כן, שיחק עימה באליפות העולם ב-2006.

קריירת אימון

לקראת עונת 2017/2018 מונה פריג'וני למאמן קבוצת סאסקי בסקוניה, בה שיחק למשך שבע עונות ושימש בה כקפטן. אחרי פתיחת עונה לא מוצלחת פוטר פריג'וני מאימון הקבוצה אחרי שמונה משחקים בלבד. אחרי חמישה חודשים הצטרף לקבוצת ברוקלין נטס מה-NBA בתור עוזר מאמן.

סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2015/16‏‏
אחמתא

אַחְמְתָא (בפרסית עתיקה: הַנְגְמַתַנַא; בפרסית: המדאן, همدان) היא עיר מקראית, מזוהה בעיר המדאן אשר באיראן.

בספר עזרא מסופר (בארמית) על תעודות הקשורות להצהרת כורש, שנמצאו בבית גנזיא, כלומר גנזך, באחמתא, לאחר שציווה המלך דריווש לבדוק אחריהן בערי הממלכה: 
בֵּאדַיִן דָּרְיָוֶשׁ מַלְכָּא שָׂם טְעֵם וּבַקַּרוּ בְּבֵית סִפְרַיָּא דִּי גִנְזַיָּא מְהַחֲתִין תַּמָּה בְּבָבֶל: וְהִשְׁתְּכַח בְּאַחְמְתָא בְּבִירְתָא דִּי בְּמָדַי מְדִינְתָּה מְגִלָּה חֲדָה וְכֵן כְּתִיב בְּגַוַּהּ דִּכְרוֹנָה
— ספר עזרא, פרק ו', פסוקים א'-ב'

זיהוי אתרים בעיר

יהודי איראן מזהים את המדאן עם שושן שמופיעה במגילת אסתר, אך הזיהוי איננו מקובל במחקר. בהמדאן נמצא ציון קבר אסתר ומרדכי.
דייוויד קייבס

ביוגרפיה

קייבס התחנך בקמפבל קולג' בבלפסט. הוריו ודודו היו כולם מורים. הוא למד שפות מודרניות בהן צרפתית וגרמנית באוניברסיטת סנט אנדרוז.
לפני שהתחיל ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) תכנן קייבס להיות מורה. הוא לימד בצרפת במסגרת קורס באוניברסיטה, אבל כשחזר לבריטניה "איבד את החשק לעסוק בצד האקדמי של הדברים" והתחיל לעסוק יותר במחזות ומחזות זמר באוניברסיטה.
לקייבס התקבל הן ל-LAMDA והן לבריסטול אולד ויק, והוא בחר ב-LAMDA בגלל הפיתוי שבלונדון. בלימודיו התמקד בתיאטרון וטרם שהצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "עדות אילמת" היה ידוע כשחקן תיאטרון. הוא הרשים בהופעתו בדמות פטרוצ'יו בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "אילוף הסוררת" שהוצג בסיבוב הופעות ב-2012. עוד כיכב בסרט המלחמה "Ironclad: Battle for Blood".
תפקידים בולטים נוספים בתיאטרון היו בדמות דפלורס במחזה "The Changeling" בתיאטרון סאות'ארק פלייהאוס; מקהית' ב"אופרת הקבצנים" בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק, ובתפקיד בוסולה במחזה "הדוכסית ממאלפי" בנורת'המפטון.
ב-2014 השתתף קייבס בסרט התיעודי "The Crime Thriller Club" בהגשת בראדלי וולש. הסרט הוא תערובת של ראיונות, קטעים מסרטים ושעשועון טלוויזיה על ז'אנר הבלשים בקולנוע ובספרות.
ב-2016 גילם קייבס את קלינט היל בסרט הקולנוע "ג'קי".

חיים אישיים

קייבס היה שגריר עבור הוספיס צפון אירלנד (Northern Ireland Hospice). ב-2013 זכה בפרס Spirit of Tomorrow בטקס פרסי "Belfast Top 40 Under 40".
אבנר ברנע

ביוגרפיה

ברנע נולד וגדל בפרדס חנה, שם גם סיים את לימודיו בבית ספר תיכון האזורי. הוא השתחרר מצה"ל בדרגת סגן. תפקידו האחרון בצבא היה סגן ממ"ח בבית הספר לקצינים.
ברנע שירת בשב"כ במשך 26 שנה, בשנים 1969–1995. פרש מהשב"כ בדרגת ראש חטיבה/סגן ראש אגף, לאחר ששימש בתפקידי מטה ושטח, בין היתר כעוזר ראש שב"כ, כראש חטיבה וכסגן ראש אגף.
לאחר פרישתו משב"כ עבד כמנהל באגף קשרי החוץ של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובהמשך כמנהל תחום מודיעין תחרותי בחברת תבל טלקום.
משנת 2000, מייעץ לחברות בישראל במגוון תחומי פעילות: טלקום, מזון, פרסום, צרכנות, ממשלה, תעשייה ביטחונית, פרמצבטיקה ומוצרים רפואיים. כמו כן, הוא מייעץ בנושאי מודיעין תחרותי גם לחברות באירופה ובמזרח הרחוק.
ברנע מלמד את הנושאים הבאים: מודיעין תחרותי, יזמות עסקית ואסטרטגיה עסקית  במסגרת לימודי MBA (מנהל עסקים) במכללה האקדמית תל אביב יפו, בקריה האקדמית אונו ובמכללה האקדמית נתניה. מלמד את נושא המודיעין התחרותי גם בלימודי MA במחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר אילן. 
החל מ-2014 משמש יו"ר הפורום הישראלי למודיעין תחרותי (פימ"ת). חבר הדירקטוריון של ארגון Strategic and Competitive Intelligence Professionals (SCIP) שבארצות הברית ועורך משותף על המגזין  (Competitive Intelligence Magazine (CIM) של SCIP. מרצה בכנסים השנתיים של SCIP באירופה וכן בכנסים אקדמיים בארץ ובחו"ל בתחומי מודיעין ומידע.
תחום התמחות נוסף של ברנע הוא המודיעין המסכל (Counter Intelligence) ותאוריה של מודיעין אסטרטגי. מלמד וחוקר את הנושא באקדמיה. עמית מחקר במרכז לחקר  הביטחון הלאומי (NSSC) באוניברסיטת חיפה. ב- 2019 מונה לחבר ב- Editorial Advisory Board של   International Journal of Intelligence and Counterintelligence I https://www.tandfonline.com/toc/ujic20/curren
משמש כחבר הנהלה במרכז ש. דניאל אברהם לדיאלוג אסטרטגי במכללה האקדמית נתניה. 
ברנע הוא בוגר תוכנית Top Executives Program בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב ומוסמך ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית. הוא בעל תואר דוקטור מבית הספר למדעי המדינה, החוג ליחסים בינלאומיים שבאוניברסיטת חיפה. נושא הדוקטורט שלו הוא "מחקר השוואתי בין כישלונות מודיעיניים בתחום הלאומי ובתחום העסקי".
ב- 2016 זכה בפרס ע"ש יואל בן פורת על עבודת הדוקטורט שלו. וכך נאמר בנימוקי יו"ר ועדת הפרס, פרופ' אייל זיסר: "מחקרו של אבנר ברנע "ניתוח השוואתי של כישלונות מודיעיניים בתחום הלאומי ובתחום העסקי" הוא "מחקר חדשני, מקורי ופורץ דרך העוסק בסוגיה בעלת חשיבות להתמודדות לאומית ועסקית למול מצבי הפתעה". ב-2016 קיבל אות הוקרה "Distguished Member - Academia" מאת Strategic and Competitive Intelligence Professionals Association - SCIP.
ברנע נשוי ואב לארבעה. מתגורר בתל אביב.