google/wiki40b huggingface dataset:
חנה בראדי

חנה בריידי (בגרמנית: Hana Brady, בצורה הצ'כית: Hana Bradyová, חנה בריידיובה; ‏16 במאי 1931 - 23 באוקטובר 1944) הייתה נערה יהודייה שנפלה קורבן בידי הנאצים, ונרצחה במחנה השמדה אושוויץ. סיפור חייה היה הבסיס לרומן "המזוודה של חנה" מאת קארן לוין.

ביוגרפיה

הוריה של חנה ושלושת אחיה הגדולים ניהלו חנות בעיר נוֹבֶה מְיֶסְטוֹ נא מוראביֶה שבצ'כוסלובקיה. הם היו היהודים היחידים בעיר, עובדה שלא הייתה לה חשיבות רבה לפני מלחמת העולם השנייה.
לאחר הפיכת יתרת צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה בחסות גרמניה הנאצית ב-15 במרץ 1939, הופרה שגרת חייהם בשל חוקי הגזע הנאציים. בין היתר נמנע מהם לבקר בקולנוע, ובסתיו 1941 נאלצו לענוד טלאי צהוב. באביב אותה שנה צפתה חנה בגירוש אמה, מרקטה בריידי, למחנה הריכוז רוונסבריק, ובספטמבר עצר הגסטאפו גם את אביה קארל בריידי.
חנה ואחיה ייז'י הובאו לבית דודתם, הדה, שהייתה נשואה לנוצרי לודוויק האייק; עקב כך היו מוגנים שם בינתיים (הדודה גורשה גם היא בהמשך, אך שרדה את המלחמה). ב-14 במאי 1942 נשלחו השניים לטרזין. בשנת 1944 נשלחו למחנה הריכוז אושוויץ, חנה נשלחה לתא גזים שעות ספורות לאחר הגעתה ב-23 באוקטובר 1944, וייז'י הצליח לשרוד, עד שברח במהלך צעדת המוות בינואר 1945.

פרסומה

בשנת 2000 נשלחה מזוודה מאושוויץ למרכז חינוך בנושא השואה (יפן) בטוקיו, ועליה הכיתוב: חנה בריידי, תאריך לידה: 16 במאי 1931, וייזנקינד (=יתומה בגרמנית). מנהלת המוזיאון, פומיקו אישיוקה וקבוצת נוער מטוקיו החליט להתחקות אחרי זהות הילדה בעלת המזוודה, ולאחר שערכו תחקיר מדוקדק, שחזרו את סיפור חייה של בריידי, ואף הצליחו לאתר בטורונטו את אחיה של חנה, שהתגורר בעיר תחת השם ג'ורג' בריידי .
הסיפור זכה לחשיפה רחבה הודות למגישה והסופרת קארן לוין, שבשנת 2001 תיעדה את המסע בתוכנית רדיו ברשת CBC הקנדית. לוין אף עיבדה זאת לספר בשם "המזוודה של חנה" שיצא לאור בסוף שנת 2000. הספר תורגם ליותר מ-20 שפות והיה לרב מכר שהצליח מאוד בעולם, וכן זכה בפרסים בינלאומיים אחדים, בהם ב"פרס יד ושם" לספרות השואה, אשר הוענק לג'ורג' בריידי בטקס שנערך בירושלים באוקטובר 2006. בשנת 2006 עובד הספר למחזה מאת אמיל שר. גרסה עברית של המחזה הועלתה בשנת 2010 על ידי תיאטרון הנפש במדיטק חולון. כמו כן היה הספר הנושא של שני סרטים תיעודיים: "המזוודה של חנה: אודיסיאה לתקווה" משנת 2004 שזכה בפרס גמיני, ו"בתוך המזוודה של חנה" משנת 2009.
הספר מסתיים בתיעוד של מפגש מרגש בין ג'ורג' לבין הילדים ביפן. כמו כן, בתו של ג'ורג', לארה חנה בריידי, גילתה בשנת 2004 כי המזוודה שנשלחה ליפן לא הייתה שייכת לחנה, לאחר שהביטה בתצלום ישן של המזוודה המקורית ושמה לב להבדלים ביניהם. לבסוף התברר כי המזוודה המקורית של חנה נשלחה למוזיאון בברמינגהם, שבשנת 1984 נשרף על תכולתו על ידי ניאו נאצים.
סיפור גלגוליה של המזוודה המתואר בספר התברר לדברי אישיוקה כאמצעי שמסוגל לספר את סיפור השואה לדור הצעיר בגובה העיניים:
ביפן השואה כל כך רחוקה. חלק מהאנשים אינם מוצאים כל חיבור לענין. אולם כאשר הילדים צפו במזוודה, הם היו המומים: "היא היתה בגילי" ...זה באמת עזר להם לנסות לחשוב למה קרה דבר כזה לנערה כזו? למה העם היהודי? ולמה ילדים? לאחר מכן הבינו שהיו מיליון וחצי ילדים כמוה.
הקורפוס ה-15 (ארצות הברית)

היסטוריה

ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-15 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-15 בפברואר 1943 הופעל הקורפוס במחנה בורגארד, לואיזיאנה תחת פיקודו של וייד הייסליפ.
ביולי 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, ולאחר מכן השתתף במבצע קוברה, וב-8 באוגוסט כבש הקורפוס את לה-מאן. בהחלטה שנויה במחלוקת נאלץ הקורפוס לעצור בארז'נטאן, ולא לחבור לכוחות הקנדיים בפאלז, ובכך נמנעה השמדת הכוחות הגרמניים בכיס פאלז. לאחר מכן כבש הקורפוס ראש גשר על הסן, ובסתיו אותה שנה השתתף בקרב לורן. בינואר 1945 לחם הקורפוס באלזס במסגרת מבצע נורדווינד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס קולמר.
ב-15 במרץ 1945 פתח הקורפוס במתקפה גדולה לעבר גרמניה, יחד עם הקורפוס ה-6 והקורפוס ה-21. ב-20 במרץ פרץ הקורפוס דרך קו זיגפריד, כבש את הומבורג ואת צווייבריקן, וב-26 במרץ חצה את נהר הריין באזור וורמס ומנהיים. ב-13 באפריל כבש הקורפוס את נירנברג, וב-3 במאי כבש את מינכן. למחרת התקדם הקורפוס לזלצבורג שבאוסטריה, שם שהה בתום הלחימה ב-8 במאי.
לאחר המלחמה פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב כמה פעמים נוספות, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.
חקיקה שיפוטית

חקיקה שיפוטית היא יצירתן של נורמות משפטיות כלליות (פעולה שנעשית בדרך כלל על ידי המחוקק) על ידי הרשות השופטת.
עיקר עיסוקם של בתי המשפט הוא במתן פרשנות לחקיקה הקיימת, לשם יישום חקיקה זו על המקרים המובאים בפני בית המשפט, לעיתים תוך הכרעה בוויכוחים על משמעות החוק. לעיתים נדרש בית המשפט ליותר מאשר לשמש פה למחוקק בפרשנות דבריו, ולהשלים את החסר בחוק, בסוגיות שבהן המחוקק טרם אמר דברו. פעולת פרשנות זו קרויה חקיקה שיפוטית, ובמסגרתה מקבל בית המשפט תפקיד גדול יותר בקביעת הנורמות שישררו במדינה.
יש להבחין בין חקיקה שיפוטית, שנועדה להשלים חוסר בחקיקה ובמשפט המקובל, לבין אקטיביזם שיפוטי, שנוגע לתחומים רבים ובהם ביקורת שיפוטית על חוקים, משפט מנהלי ועוד.

תחילת התוקף של חקיקה שיפוטית

חקיקה ראשית נכנסת לתוקף עם פרסומה ב"ספר החוקים", אך לעיתים ניתן לה תוקף עתידי, כדי לאפשר לציבור להתארגן ליישום החוק החדש, ורק לעיתים רחוקות ניתן לחקיקה תוקף רטרואקטיבי. המצב שונה בחקיקה שיפוטית, משום שבהיותה פרשנות לחוק, תוקפה לכאורה מיום חקיקתו של החוק. כדי למנוע תוצאה לא נוחה זו לעיתים בית המשפט מפצל לשניים את תוקף פסיקתו: למקרה הפרטי שהובא בפני בית המשפט פסק הדין נותן התייחסות רטרואקטיבית, ואילו לנורמה הכללית שנובעת מפסיקה זו ניתן תוקף עתידי.

חקיקה פורמלית בעקבות חקיקה שיפוטית

שופט בית המשפט העליון משה לנדוי ציין כי "ההלכה השפוטית שדרכיה לא פעם דרכי פיתולים ונפתולים, תוך גישוש זהיר ממקרה למקרה אל פתרונות כלליים יותר, ותוך התפתחות אורגנית המביאה לדלדול איברים חלושים ולחזוקם של אלה שיש בהם חיות – הלכה זו היא שדה ניסויים נוח לשם רכישת ניסיון לקראת חקיקת חוק חרות.
ואכן, לעיתים נותן המחוקק מענה בחקיקה לנושא שבמשך שנים רבות רק הפסיקה יצקה בו תוכן. כך, למשל, המושג "תושב ישראל", שלו חשיבות ניכרת בפקודת מס הכנסה ובחוק הביטוח הלאומי, הופיע בחוקים אלה ללא כל הגדרה, ומשמעותו עוצבה בפסיקה בלבד. בתחילת 2003 שינה המחוקק את טעמו, ותיקן שני חוקים אלה כך שנוספו בהם כללים מפורטים יותר לבחינת היותו של אדם תושב ישראל.
חקיקה ראשית שבאה בעקבות חקיקה שיפוטית עשויה לבסס ולהעמיק את הנורמות שנקבעו בחקיקה השיפוטית, אך לעיתים היא באה לבטל את תוצאותיה של הפסיקה, כאשר תוצאות אלה אינן לרוחו של המחוקק. דוגמה: בעקבות פסק דין ורד פרי, שבו נקבעה הכרה בהוצאותיה של אם, בגין ההשגחה על ילדיה בעת שהיא עובדת, כהוצאה מותרת בניכוי, בעת חישוב מס ההכנסה שלה, תוקנה פקודת מס הכנסה, ונקבע בה שלא יוכרו "הוצאות שהוצאו לשם טיפול בילד או השגחה עליו".
שירית אביטן כהן

ביוגרפיה

שירית אביטן כהן ילידת העיר שדרות, עשתה שירות לאומי בבית חינוך עיוורים. בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת ותואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת בר-אילן.
את עבודתה בתקשורת התחילה ברדיו גלי ישראל כעורכת חדשות ומגישה. לאחר כשנה עברה לעיתון מקור ראשון ואתר nrg ומונתה לעורכת. אחרי תקופה כעורכת, המשיכה כראשת דסק, ולאחר מכן מונתה לכתבת לענייני חינוך ורווחה בעיתון ובאתר.
בשנת 2017 מונתה אביטן כהן לכתבת הפוליטית של מקור ראשון ו-nrg במקום זאב קם.
היא מרבה להופיע באולפני טלוויזיה ובתחנות רדיו כפרשנית פוליטית.
מתגוררת בירושלים, נשואה ואם לשניים. אחותה היא הסופרת סיגל אביטן.
הליגה הערבית

הליגה הערבית (בערבית: جَامِعَة الدُّوَل الْعَرَبِيَّة גַ׳אמִעַת אַ-דֻוַל אַלְ-עַרַבִּיַה, באנגלית: League of Arab States או LAS) היא ארגון בינלאומי לשיתוף פעולה אזורי ולתיאום מהלכים חברתיים ופוליטיים משותפים הכולל את כל מדינות ערב ומדינות בעלות זיקה למדינות ערב. בסך הכול מונה הארגון 22 חברות, מהן 18 מדינות דוברות-ערבית, 3 מדינות שאינן דוברות-ערבית (סומליה, ג'יבוטי ואיי קומורו), ו"הארגון לשחרור פלסטין" (אש"ף) שהייתה לו חברות מלאה מאז 1974 כ'ארגון', ומאז 1988 נציגותו בליגה נקראת בשם "מדינת פלסטין". ב-2011 הליגה הערבית השעתה את סוריה מהחברות בליגה הערבית, ואף על פי שנשקל תחילה להציע את המושב לאופוזיציה הסורית, נכון ל-2018 המושב נותר ריק. מקום מושבה הקבוע של הליגה הערבית הוא בקהיר.
סלובודאן סימוביץ'

קריירה

סימוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נובי סאד ממנה עבר לספרטק סובוטיצה בקיץ 2009. לאחר שבעונתו הראשונה בקבוצה לא הצליח למצוא את מקומו, בעונת 2010/2011 הצליח לבסס את מקומו בהרכב הקבוצה שסיימה את העונה במקום החמישי. 
ב-1 בינואר 2012 חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית תמורת 150 אלף אירו. ב-25 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במינסק בתיקו 0-0 נגד הומל. שני משחקים לאחר מכן קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה בתיקו 0-0 במשחק הדרבי נגד פ.צ. מינסק. סימוביץ' היה שותף להעפלה של דינמו מינסק לשלב הבתים של הליגה האירופית לראשונה מאז הוקם המפעל במתכונתו הנוכחית ואף כבש את השני במשחק הגומלין של פלייאוף העלייה בו ניצחה קבוצתו 2-3 את נסיונל (2-5 בסיכום הכללי). ב-18 בספטמבר 2014 הורחק בכרטיס צהוב שני בהפסד 6-1 לפאוק סלוניקי במסגרת שלב הבתים.
אחרי שלוש עונות במועדון, בינואר 2015 חתם בסלובן ברטיסלבה מליגת העל הסלובקית עימה הגיע לגמר הגביע הסלובקי בעונת 2015/2016.
ב-29 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. בתום העונה שוחרר מכפר סבא וחתם באקטובה מליגת העל הקזחית. ב-16 בפברואר 2018 חתם בבאטה בוריסוב הבלרוסית.
ניסנית

הקמת היישוב

היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל, בחודש ניסן תשמ"ב (אפריל 1982). גרעיני הנח"ל שהגיעו למקום, ישבו קודם לכן בנח"ל גדיד. נח"ל גדיד נמסר להתיישבות אזרחית, ולוח הזמנים לפינוי נקבע בהתאם לצורך להכין מקום לתלמידי ישיבת ההסדר שפונו מימית במסגרת הסכם השלום עם מצרים. ביום העצמאות תשמ"ב נערך טקס העלייה לקרקע של נח"ל ניסנית. 
אוזרח ב-1984 כמחנה הכשרה ל-15 משפחות החלוץ. בשנת 1993 הפך ליישוב קבע קהילתי-עירוני. היישוב מנה כ-300 משפחות.

היישוב

היישוב שימש כמרכז עירוני לשאר היישובים בצפון רצועת עזה: אלי סיני ודוגית. הוא כלל גן ילדים, מרפאה, מעונות יום ובתי כנסת.
האזור מתאפיין בדיונות חול ורכסי כורכר. היישוב היה בנוי בצורה מעגלית, בדומה ליישובים רבים בארץ וחולק לשכונות ולרחבות.
קרבת היישוב לעיר אשקלון אפשרה קליטה מהירה של משפחות תוך השענות על מקורות התעסוקה והשירותים העירוניים המקומיים. בנוסף, היו מספר בקתות אירוח (צימרים) בשטחו.
היישוב נקרא כך על שם פרח הניסנית הנפוץ בחולות האזור באביב.
ניסנית פונתה במסגרת תוכנית ההתנתקות שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004.

אחרי ההתנתקות

לאחר הפינוי פוזרו 300 המשפחות במספר אתרים. מרבית המשפחות שוכנו באתרי הקראווילות ביישובים: ניצן, אור הנר, מפלסים, כרמיה ובוסתן הגליל.
ב-26 ביולי 2007 הייתה עלייה של פעילי ימין לעבר ניסנית, שבה הגיעו עד לגדר.
ב-9 בספטמבר 2008 עירית אשקלון קראה לארבעה רחובות בשכונת "הנשיא הרצוג" על שם יישובים בגוש קטיף. במסגרת זו נקרא אחד הרחובות על שם ניסנית.
בתחילת שנת 2017, המחצית הדרומית של שטח היישוב פונתה מההריסות על ידי פלסטינים, שזרעו במקום שדה חקלאי.
קדימה-צורן

לאחר האיחוד

לאחר האיחוד הוקמה לראשונה שכונה בבנייה רוויה, שכונת רמת אמיר בצפון היישוב, בה כ-1,100 יחידות דיור בבניינים בגובה 8 קומות. על פי תוכנית המתאר החדשה שאושרה בשנת 2017, יוספו כ-8,000 יחידות דיור ליישוב והוא יכפיל את אוכלוסייתו.

הקהילה ביישוב

ביישוב קדימה קיים שבט צופים - שבט "תמיד", אשר הוקם בשנת 1997 ומונה כ-1,000 חניכים מכיתות ד' - י"ב. השבט הוא משמעותי בקהילה על ידי פרויקטים התנדבותיים לגופים אחרים ביישוב (למשל ההוסטל לנוער במצוקה וה"בית החם" לילדים בקדימה) ומהווה מקום מפגש וחינוך בלתי פורמלי לילדים ונוער בקדימה בימי שלישי ושישי.
תנועת הנוער הדתית-לאומית בני עקיבא מנהלת סניף במקום, המונה כ-150 חניכים ומדריכים, ומשרת את הציבור הדתי והמסורתי בקדימה. הסניף משמש את החניכים בפעילותם החברתית וההדרכתית לאורך כל השנה ומתקיימת בו בפעילות באמצע שבוע ובשבת. את התנועה מלווים מדריכים (חלקם מדריכי חוץ מהישובים בסביבה), ומנהיגה אותה קומונרית המשמשת כנציגת התנועה ומתפקדת במקום כבת שרות.
בני עקיבא ביישוב הוא מוקד עשיה רב, לדוגמה: התנדבות במסגרת שכן טוב, גיוס חניכים בבית ספר 'אור תורה' ועוד.
בשנת 2013 תשע"ג, בני עקיבא בקדימה חגגה 50 שנה להיווסדה.
ביישוב צורן קיימת תנועת הנוער "בני המושבים" המקיימת חלק משמעותי מפעילות הנוער ביישוב.
בקדימה צורן פועלים גם חוגי סיירות של קק"ל, המפעילים מספר קבוצות באזור.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בקדימה-צורן 22,490 תושבים (מקום 96 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.3%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לקדימה-צורן דירוג של 8 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 84.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 12,558 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

ערים תאומות

פרנקפורט על האודר, גרמניה (משנת 1977)
חיים של אחרים (תוכנית רדיו)

מחוץ לרדיו

לתוכנית קהל מאזינים אדוק, שפעיל כקהילה. התוכנית מתקיימת גם כפודקאסט ביישומון גלי צה"ל ובאתרים icast ו-mixcloud, והחל משנת 2011 כמה פעמים פגשה את מאזיניה במסגרת מופעים מיוחדים מול קהל בשם "ערבי חיים של אחרים". המופעים, בהנחיית סבאג, עוסקים בדמויות מרכזית מגיבורי התוכנית והם כוללים הופעות מוזיקאים, הרצאות מפי מומחים וכן מוקרנים ומוקראים בהם קטעים ארכיוניים נדירים. כולם הועברו בשידור חי בגלי צה"ל. ערב התוכנית הראשון הוקדש להוגה הדעות והמורה, איש העלייה השנייה, אהרן דוד גורדון והתקיים במועדון הבארבי. ערב התוכנית השני, התקיים באותו מקום והוקדש למהפכן הקומוניסטי היהודי לאון טרוצקי. ערב התוכנית השלישי התקיים במועדון רדינג 3 והוקדש למשורר הרוויזיוניסטי אורי צבי גרינברג. שני ערבי התוכנית האחרונים התקיימו במועדון התיאטרון, כשהרביעי הוקדש לקיסר אתיופיה האחרון היילה סלאסי, והחמישי הוקדש לציון 100 שנים למהפכת אוקטובר.
ליאורה

ביוגרפיה

ליאורה נולדה בעיר אשקלון וב־1975, כשהייתה בת 5, עברה עם משפחתה לאשדוד. ב־1989 בגיל 19 עברה לגבעתיים במטרה לפתח קריירה מוזיקלית. במהלך שירותה הצבאי שירתה בלהקת חיל הים. היא הופיעה עם דודו פישר במופע שנקרא "מדרגות", ובמשך שלוש שנים עבדה על אלבומה הראשון. השתתפו בו האומנים מאיר גולדברג, אהוד מנור, רון רוזנפלד, רן בגנו ואחרים. באלבום, שנשא את שמה, בלט במיוחד השיר "בנו של השטן".
בשנת 1995 זכתה בתחרות הקדם־אירוויזיון ונבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון עם השיר "אמן", שכתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ.
באירוויזיון הגיע השיר למקום השמיני. "אמן" אף נבחר לאחד מעשרת הראשונים במצעד הפזמונים העברי השנתי של אותה שנה. באותה שנה השתתפה ליאורה גם בתוכנית "הופה היי".
בשנת 1996 הוציאה את אלבומה השני "עצב ושמחה", שבו ביצעה לראשונה חומרים מקוריים משלה. באלבום השתתפו יוני רועה, חיים קינן, אהוד מנור ואחרים. אחד השירים המפורסמים מהאלבום היה "איתך", שהיה שיר הנושא לאופרת הסבון הישראלית "רמת אביב גימל". את השיר כתב חיים קינן והלחין דובי זלצר, והוא נחל הצלחה רבה במצעדי הרדיו.
בשנת 1999 הוציאה ליאורה את אלבומה השלישי "האהבה היא אלוהית", שאופיין בסגנון אתני ועסק ברוחניות ובמהות החיים.
ב־2001 הוציאה את אלבומה הרביעי "ארצי מולדתי", שבו היא שרה חידושים לשירים ישראליים שאהבה בילדותה, בעיקר של אסתר עופרים.
ליאורה התפרסמה בדרום אמריקה בכלל ובארגנטינה בפרט. משנת 1999 ועד היום היא מופיעה שם לסירוגין ואף התגוררה שם בשנים 2004–2006. היא התיידדה עם הזמרת מרסדס סוסה, שאיתה הופיעה כמה פעמים בישראל ובבואנוס איירס. נוסף על כך הופיעה ליאורה עם הזמר לאון חייקו, השתתפה בטלנובלה "רה רפוחיוס" ושיתפה פעולה עם זמרים ובהם כוכב הטלנובלות חואן דרטז, שאיתו גם צילמה וידאו קליפ, ויקטור ארדיה וסזר איסלה.
בעשור השני של המאה ה־21, מלבד העיסוק במוזיקה היא עוסקת בהדרכת יוגה ומחול מזרחי.
ליאורה נשואה בשנית ואם לשני ילדים ומתגוררת בעומר.
אבן אל-עלקמי

אבו טאלב מחמד מאיד א-דין אל-אסרי אל-בע'דאדי בן אחמד אל-עלקמי, או בקיצור: אבן עלקמי (בערבית: ابو طالب محمد مؤيد الدين الاسري البغدادي بن احمد العلقمي) היה וזיר שיעי ממוצא פרסי בחצרו אל-מסתעצם של הח'ליף העבאסי האחרון שמשל בבגדאד.
אבן עלקמי נולד בשנת 1197 והתחנך בפרס. הוא למד במדרסה והיגר לבגדאד שם מצא תעסוקה כפקיד בחצר הח'ליפות. בשנת 1244 הוא מונה לוזיר תחת אל-מסתעצם. אבן עלקמי קשר קשר עם הולאגו חאן בתיווכו של הפילוסוף השיעי ממשהד, טוס נסיר א-דין א-טוסי. הוא קיווה שלאחר שבגדאד תיפול, תמסר לידיו משרת מושל העיר. הוא אכן זכה לכהן כמושל, אך רק לחודשים ספורים. הוא נפטר בעיר ונקבר בקרבת המקדש השיעי של האמאמים ה-7 וה-9 בקזימין ובנו עז א-דין ירש אותו כמושל אף הוא למשך חודשים ספורים, עד שהוחלף בידי עטאא אל-מולכ אל-ג'ביני. 
מסופר מפי היסטוריונים סונים, כי לאחר שנכנס לעיר הוא "הושפל על ידי הטטרים והוא נאלץ לרכוב על חמור. אישה אחת שראתה אותו אמרה לו: 'האם כך ראית את בני עבאס נוהגים?, וכעת הגענו למצב זה בשל מעשי ידיך'. לאחר מכן הסתגר בביתו למשך יומיים וזאת הסיבה שמת מודאג ועצוב". בזיכרון ההיסטורי הערבי מציינת דמותו משל לבוגד (לרוב שיעי) במדינה המבקש למוסרה בידי אויבים חיצוניים.
ראגנוולד, מלך שוודיה

מלוכתו

ראגנוולד נבחר להיות מלך השוודים באופלנד ואז הוכר על ידי תושבי אסטריֶטלנד, אך כאשר הוא נכנס לוסטרייטלנד, הוא עשה זאת מבלי לקחת בני ערובה גותים. הוא נרצח בקרלבי על ידי הגותים שבחרו במקומו את הנסיך הדני מגנוס נילסן שהוכתר כמגנוס הראשון, מלך שוודיה.
הכרוניקן הדני, סקסו גרמטיקוס, הסביר מאוחר יותר שבחירתו של מגנוס ורציחתו של ראגנוולד היה חלק מתוכניתם של הגותים לתבוע שלא כדין מידי השוודים את הזכות לבחור את המלך:
אף על פי כן, מלך שוודיה מת ולמרות העובדה שהייתה זו הזכות של השוודים לבחור מלך חדש, הגותים תבעו שלא כדין את הזכות הזאת על ידי ביטול זכותם של האחרים והרהיבו עוז לתת את המלוכה למגנוס. השוודים לא הסכימו לאפשר לגותים כל זכות שהיא בהקשר זה וסברו שאין זה ראוי שאומה פחותת ערך תדרוש לעצמה זכות שהם החזיקו בה מזמנים קדומים. כאשר הם דרשו את זכויותיהם הקדומות, הם הכריזו שבחירתו של מגנוס אינה תקפה, בשל העובדה שלגותים לא הייתה זכות לבחור מלך והם בחרו מלך אחר. מלך זה נרצח עד מהרה על ידי הגותים ובמותו הועברה מלכותו לידי מגנוס
ב"חוק של וסטרייטלנד", מסמך שנכתב במאה הבאה, הכירו הגותים בזכותם לבחור ולהדיח את המלך. ברשימת המלכים שבמסמך זה הם התעלמו מקיומו של מגנוס, אך תחת זאת הם הגנו על רציחתו של ראגנוולד:
המלך הנוצרי העשירי היה ראגנוולד, אמיץ וגאה. הוא רכב לקרלבי ללא בני ערובה ובשל חוסר הכבוד שהוא רחש לגותים המערביים, הוא נרצח בבושת פנים. לאחר מכן משלו ראשי שבטים בוסטרייטלנד.
כך הסבירו הגותים את רצח ראגנוולד כנקמה לגישתו היהירה כלפיהם. לאחר מותו של מגנוס משלו אצילים בוסטרייטלנד, ככל הנראה בחסותם של מלכי דנמרק, במשך כמה עשורים, עד אשר קיבלו שם את השליטה סוורקר הזקן ואחריו אריק התשיעי.
במאה ה-16 החליף יוהאן השלישי, מלך שוודיה את מצבתו של ראגנוולד שניזוקה במצבה חדשה על קברו במנזר ורטה. קבר זה נחשב לקבר המשפחתי של אינגה הזקן ובשל כך נחשב ראגנוולד כבנו.
רומנסה (מוזיקה)

למונח רומנסה (מספרדית: romanza) יש היסטוריה של מאות בשנים. ראשיתו בספרד, שם התייחס לבאלאדות סיפוריות, ובמאה ה-18 התחיל לשמש ליצירות ליריות פשוטות, לא רק לקול, אלא גם לכלים בלבד. קובע, כי "בדרך כלל חדורה הרומנסה באיכות אישית או עדינה במיוחד".

רומנסות ללא מילים (Romances sans paroles)

מלחינים רבים כל כך במסורת הצרפתית כתבו "רומנסות ללא מילים", משנות ה-40' של המאה ה-19 ואילך שהמשורר הרדיקלי פול ורלן פרסם מצדו אוסף של הפואמות האימפרסיוניסטיות שלו בשם "רומנסות ללא מילים" (1874)

רומנסה רוסית

במהלך המאה ה-19 פיתחו אלכסנדר אלייבייב (1851-1787), אלכסנדר ורלאמוב (1848-1801) ואלכסנדר גוריליוב (1858-1805) את הזן הצרפתי של הרומנסה כקטגוריה סנטימנטלית של השיר האמנותי הרוסי. "עיניים שחורות" הוא אולי הדוגמה המוכרת ביותר לסוגה זו. דוגמאות ידועות אחרות לרומנסה הרוסית הן "זרח, זרח כוכבי" ו"אלה היו הימים".
,
כריס באק

ביוגרפיה

יליד ויצ'יטה, קנזס, באק קיבל השראה לעסוק בתחום האנימציה כילד, כאשר ראה לראשונה את הסרט פינוקיו. לבסוף משפחתו עברה לPlacentia שבקליפורניה, שם סיים ללמוד בבית הספר התיכון אל דורדו. 
באק למד הנפשת דמויות בבית הספר קאלארטס, שבו הוא גם לימד מ-1988 עד 1993. בקאלארטס, באק התחבר עם ג'ון לאסיטר ומייקל גיאמו, שאיתו עבד אחרי הרבה שנים על לשבור את הקרח. הוא התחיל את הקריירה שלו כאנימטור בדיסני ב־1978.
חוץ מעבודתו כבמאי ב"טרזן" ו"לשבור את הקרח", עבודותיו האחרות בבימוי היו "פוקהונטס", "בת הים הקטנה", "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", "מי הפליל את רוג'ר ראביט" והיה אנימטור ב"השועל והכלבלב".
באק היה אנימטור בסרט Bebe's Kids ובאחד מפרקי תוכנית הטלוויזיה Family Dog.
באק היה במאי בסרט תפוס ת'גלים שיצא ביוני 2007.
ב-2008, חברו של באק, לאסיטר (שבתקופה זו כבר היה אחראי על האנימציה בדיסני) ביקש ממנו לחזור לדיסני. בספטמבר 2008 הציע 3 רעיונות ללאסיטר. אחד הרעיונות היה הסרט לשבור את הקרח, לאסיטר אהב את הרעיון ואישר לבאק לפתח את הסרט. לאחר שב-2010 הושהה פיתוח הסרט,הסרט הוכרז בדצמבר 2011 תחת השם "frozen", עם תאריך יציאה- 27 בנובמבר 2013. את הסרט ביים באק יחד עם ג'ניפר לי.
בספטמבר 2014 הוכרז שבאק ולי יביימו סרט קצר המבוסס על הדמויות של הסרט לשבור את הקרח. הסרט יצא באביב 2015.
ב-12 במרץ 2015 דיסני הכריזה שבאק ולי יביימו סרט המשך ללשבור את הקרח.

חייו האישיים

באק נשוי לשלי. ונולדו להם 3 בנים.
בנם הבכור, ריידר, נפטר בגיל 23 ב-27 באוקטובר 2013, בתאונת דרכים. ריידר היה זמר וכותב שירים שהופיע עם הלהקה שלו  Ryder Buck and the Breakers, והחלים משנה שבה נלחם בסרטן האשכים שלב 4. 
ב־2 במרץ 2014 לאחר שקיבל את פרס האקדמיה לסרט האנימציה הטוב ביותר על בימויו בסרט לשבור את הקרח בטקס פרסי האקדמיה ה-86, באק הקדיש את הפרס לזכר בנו ריידר.
בנו ריד דיבב את ארנולד, פינגווין קטן מהסרט תפוס ת'גלים, שבוים על ידי אביו.
קודומו

קוֹדוֹמוֹ (יפנית: 子供) הוא מילה יפנית שמשמעותה "ילד". אף על פי כן, בעיני רבים מקוראי המאנגה והאנימה, המילה מתייחסת לז'אנר ספציפי שתוכנו מיועד בעיקר לילדים.
קודומו לעיתים משתמש באנימציה פשוטה יותר בהשוואה לז'אנרים אחרים של אנימה, ואף ישנו שימוש תכוף בכתוביות פוריגאנה (כתב-עזר לילדים המופיע ליד סמלי קאנג'י) למען הבנה קלה יותר של שכבות הגיל הצעירות שעדיין לא התמחו ברזי השפה היפנית.
עלילת הקודומו עוסקת בעיקר בנושאים אשר ידידותיים יותר לילדים/משפחה.

היסטוריה

הפיתוח של חוברות מאנגה בז'אנר קודמו החל עוד בסוף המאה ה-19 עם הייצור של סיפורי מאנגה קצרים שאורכם כ-15 עמודים. סיפורי המאנגה הקצרים נוצרו כחלק מהניסיון לעודד אוריינות בקרב הנוער היפני במהלך תקופת מייג'י. ציון דרך מרכזי בפופולריות של הז'אנר היה השקת סדרת המאנגה אסטרו-בוי ב-1952 אשר נוצרה על ידי אוסמו טזוקה שנחשב לעיתים רבות ל"אבי האנימה".
את ז'אנר הקודמו באנימה ובמאנגה ניתן לחלק לארבע קטגוריות. הקטגוריה הראשונה מורכבת מסדרות אנימה ומנגה שהן עיבודים מחודשים לסיפורים קלאסיים מהספרות המערבית, כגון הסדרה הוותיקה "World Masterpiece Theater" אשר במסגרתה הופקו בין היתר מיני סדרות פופולריות כגון סיפורי היער הירוק (1973), היידי בת ההרים (1974), הלב (1976), האסופית (1979), תום סויר (1980), משפחת רובינסון השווייצרית (1981), נשים קטנות (1987), ופיטר פן (1989). סלמרות היותם פופולריים, הם מייצגים פחות את האנימה היפנית המסורתית. במקום זאת הם עוצבו בהשפעה ניכרת של סדרות אנימציה אמריקניות וסובייטיות.
הקטגוריה השנייה מורכבת מעיבודים מחודשים לסדרות מאנגה יפניות מקוריות. סדרות בתת-הז'אנר זה בדרך כלל משתמשים מכילים רפרנסים רבים לחברה היפנית, ולכן קהל שאינו יפני עשוי להתקשות יותר להבין את הסדרה. סדרות אלו דומות במידה מסוימת לסדרות אנימציה אמריקניות. דוגמה בולטת לסדרה מהסוג הזה היא הסדרה "דורימון". סדרות מתת הז'אנר הזה מכילות לעיתים רבות אלמנטים שנלקחים מתת הז'אנר שונן.
הקטגוריה השלישית אשר מכונה "ג'וג'י מוקה" כוללת סדרות מאנגה ואנימה אשר קהל היעד העיקרי שלהן הוא ילדות ונערות צעירות. דוגמה בולטת לסדרה מהסוג הזה היא הסדרה "הלו קיטי".
לקטגוריה הרביעית, הקרובה יותר לתת הסוגה שונן, יש קשר חזק עם תעשיית משחקי הווידאו וזכייני צעצועים, והסוגה הזו זכתה בפועל להצלחה המסחרית הגדולה ביותר לאורך השנים. דוגמה בולטת לסדרה בתת-ז'אנר זה כוללות את פוקימון.
חוברות מאנגה בז'אנר קודומו, כגון "קורוקורו קומיק" ו"קומיק בומבום", מכוונים בעיקר לבנים צעירים, במיוחד תלמידי בתי ספר יסודיים, אם כי כמה מהם, כמו "פוצ'יגומי", מיועדים בעיקר לילדות או נערות צעירות. כאשר סדרת מאנגה הופכת פופולרית במיוחד בדרך מופקת גם סדרת אנימה המתבססת על המאנגה ומיוצר מרצ'נדייז רב לסדרה.
כריסטיאן נובואה

קריירת מועדונים

נובואה התחיל את הקריירה שלו באמלק. עד מהרה השתלב בקבוצה הבוגרת והפך לשחקן הרכב קבוע. בשנתיים הבקיע נובואה 8 שערים ב-89 הופעות. בעקבות יכולתו הטובה וגילו הצעיר משך נובואה את עיניהם של מועדונים רבים באירופה.

ברוסיה

ב-2007 עבר לרובין קאזאן הרוסית. בעונת 2008 זכה עם המועדון באליפות ראשונה בהיסטוריה של המועדון. ב-29 בנובמבר 2010 הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות בתיקו 1-1 נגד ברצלונה. במשחק זה אף ענד את סרט הקפטן.
ב-26 בינואר 2012 נובואה חתם בדינמו מוסקבה עבור 8 מיליון פאונד. ב-5 במרץ באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–1 לאנז'י מחצ'קלה. בעונת 2012 שיחק ב-10 משחקים במדי דינמו. ב-21 ביולי, ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 2012/2013 בהפסד 0–1 נגד וולגה ניז'ני נובגורוד. ב-25 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–3 נגד לוקומוטיב מוסקבה, לאחר כיבוש השער פרץ השחקן בבכי כיוון שלא כבש במשך תקופה ארוכה. ב-3 באוגוסט, הוא הבקיע את שער הניצחון נגד טרק גרוזני, אותו הקדיש לכריסטיאן בניטס חברו לנבחרת הלאומית שהלך לעולמו שבוע לפני כן.

פאוק סלוניקי

ב-7 בינואר 2015 חתם לשנתיים וחצי בפאוק סלוניקי.

חזרתו לרוסיה

ב-29 ביולי 2015 חזר לרוסיה וחתם חוזה לשנתיים ברוסטוב, במהלכן היה שוב שותף לסנסציה של קבוצה רוסית במפעלים האירופיים, כשהבקיע את שער הניצחון בניצחון הסנסציוני של רוסטוב על באיירן מינכן בתוצאה 3:2, במחזור החמישי של שלב הבתים בליגת האלופות.
ביוני 2017 הוחתם בזניט סנקט פטרבורג, בשורותיה שיחק עד פברואר 2018 עת הושאל לרובין קאזאן. את שערו הבקיע במשחק הליגה נגד ספרטק מוסקבה במחזור ה-23, שנערך ב-17 במרץ 2018. בתום עונת 2017/2018 חזר להרכב זניט והיה שותף לאחד המהפכים הגדולים בתולדות אירופה כשזניט קבוצתו הפכה פיגור של 4:0 במוקדמות הליגה האירופית לניצחון 8:1 במשחק הגומלין. ברם במשחק במחזור הרביעי של עונת 2018/2019 נובואה נפצע והושבת למשך חצי שנה. הוא חזר למגרשים במרץ 2019. 
בפתיחת עונת 2019/2020 לא נכלל ברשימת ההרכב של זניט ובאוגוסט 2019 הוא חתם בסוצ'י למשך שנתיים. את הופעת הבכורה ערך במשחק החוץ נגד צסק"א מוסקבה ב-11 באוגוסט 2019, במחזור החמישי. את שער הבכורה במדי סוצ'י הבקיע בדקה ה-73 נגד אחמט גרוזני במשחק המחזור ה-11, ב-30 בספטמבר 2019.

קריירה בינלאומית

נובואה זומן לנבחרת אקוודור לשני משחקי ידידות בסוף 2006. לאחר שעבר לליגה הרוסית הפך לשחקן הרכב מוביל בנבחרת. במהלך מוקדמות מונדיאל 2010 השתלב נובואה בנבחרת. ב-29 במרץ 2009 הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת, שער דרמטי בדקה ה-89 שקבע תיקו 1-1 נגד ברזיל, יומיים לאחר מכן הבקיע את שערו השני בתיקו 1-1 נגד פרגוואי. ב-7 ביוני 2009, בישל שני שערים שעזרו לנבחרת לנצח 1–2 את פרו.