google/wiki40b huggingface dataset:
גרנדה (ספרד)

היסטוריה

ראשיתה של העיר ביישוב האיברי אליבירגה (Elybirge). בשנת 193 לפנה"ס הרומאים כבשו את העיר, שנקראה בפיהם איליבריס (Iliberis). מאוחר יותר העיר עברה לשלטון הוויזיגותים, וב-713 כבשוה המוסלמים. היא שימשה כמרכז עירוני חשוב של אל-אנדלוס; בפי המוסלמים נקראה אִלְבִּירָה, ובפי הנוצרים שנותרו בה אֶלְבִירָה. בתחילת המאה ה-11 השתלטו עליה הזיריון, שושלת מצפון אפריקה, והקימו בה ממלכה עצמאית. מרכז העיר עבר לפרבר היהודי גָּרְנָאטָה (غرناطة). מכאן, לפי אחת ההשערות, שמה הנוכחי של העיר. (לפי השערה אחרת, מקור השם בעצי הרימון, Granado בספרדית, שגדלים באזור.) ב-1232 עלה לשלטון בעיר מוחמד הראשון, מייסד השושלת הנאסרית, ונולדה ממלכת גרנדה. ממלכה זו נותרה השריד המוסלמי האחרון בחצי האי האיברי, עד נפילתה ב-2 בינואר 1492.
גרנדה היא אחד ממוקדי התיירות העיקריים של אנדלוסיה, בעיקר בזכות המבנים המוסלמיים שהשתמרו בה יפה. רובע אלבאיסין, הבנוי מרחובות צרים מרוצפים באבנים, הוא החלק העתיק ביותר של העיר. הוא גובל בנהר דארו; בגדה שמולו מתנשאת גבעת אלהמברה, עליה נבנו ארמונם של מלכי גרנדה, אלקסבה (Alcazaba), המצודה שהגנה על הארמון והחנרליפה (Generalife), ארמון הקיץ של המוסלמים. כן יש בה קתדרלה, שבה קבורים פרננדו השני מאראגון ואיסבלה מקסטיליה שתחת שלטונם נכבשה העיר מידי המוסלמים, ואתרים נוצריים נוספים.
האוניברסיטה של גרנדה היא אחת הנחשבות בספרד; ב-2003 למדו בה 60,000 סטודנטים. מועדון הכדורגל גרנדה נוסד בעיר בשנת 1931.
המשורר פדריקו גרסיה לורקה נולד בקרבת העיר.
גן בעברית

תיאור

גן בעברית הוא פארק עירוני רחב-ידיים וגן נושא המבוסס על השפה העברית, שחודשה ופותחה באופן ניכר בראשון לציון על ידי אליעזר בן-יהודה וסגל המורים של בית ספר חביב. שטח הגן כ-68 דונם.
הפארק כולל מדשאות, מתקני שעשוע לילדים (רובם מקורים בסככה), מתקני כושר, מזרקות, סככות, שבילי אופניים, שבילי החלקה אתגריים ובריכה אקולוגית גדולה ובה צמחי מים, נימפאות ודגים. באזור המדשאות והשבילים נטועים עצי דקל. בחלק המזרחי של הפארק עצי אקליפטוס המספקים צל ואזור המיועד לפיקניקים. בגן מספר מבנים שנשארו מהמחנה הצבאי בהם מספר ביתנים וצריפים וכן מספר האנגרים וסככות ששולבו בעיצוב הגן.
לצד זה כולל הגן מתקנים מיוחדים המוקדשים לשפה העברית: מזרקות עם אותיות בעברית, סככות שעליהן פתחים בדמות שירים של משוררים עבריים ידועים דוגמת רחל המשוררת, נתן זך, יורם טהר-לב ועוד - והן יוצרות צל של השירים על המדרכה, "גבעת אלפון" - גבעה עם אותיות שעליהן אפשר לטפס ואז לרדת במגלשה, מתקן עם קוביות מסתובבות המאפשר ליצור צירופי מילים ומשפטים, לוח קלאס המורכב מאותיות ומאפשר לילדים להרכיב מילים, קיר קשקוש ובו לוח וגיר, מבוך שבו ההתקדמות נעשית באמצעות השלמת משפטים וניבים בעברית וכן שדרה עם צמחים לפי סדר האלפבית.
בצפון הגן מגרשי ספורט למשחקי כדור, אך אלו סגורים עד להעתקת קו מתח גבוה שעובר מעליהם. לצד הגן ישנה חניה לכלי רכב בתשלום.

היסטוריה

הגן הוקם ביוזמת ראש העיר דוב צור במסגרת תוכנית פיתוח של מזרח העיר. את הגן תכנן משרד אדריכלי הנוף ברוידא-מעוז. הגן הוקם על שטח של 68 דונם שפינה צה"ל והיה שייך בעבר למחנה הצבאי צריפין. חלק מהסככות של המחנה, שבהן חנו כלי רכב, הושארו בפארק. עלות הקמת הפארק נאמדה ב-35 מיליון שקלים חדשים. הפארק נחנך ב-14 באוקטובר 2013, אף על פי שלא הושלם עד הסוף. באותו שבוע הומלץ הפארק על ידי דובי זכאי מעיתון מעריב וזכה למבקרים רבים. באמצע דצמבר נהרסו מספר מתקנים בגן כתוצאה מהסופה במזרח התיכון (2013). בעקבות בדיקות קרינה שהתבצעו בגן בראשית 2014 נסגרו מגרשי הספורט שבחלקו הצפוני, והם צפויים להיפתח מחדש רק לאחר שיועתק קו המתח הגבוה שעובר מעליהם.
סמל סמואה

סמל סמואה מבוסס על דגל האומות המאוחדות בעיצובו. בעבר נוהלה סמואה על ידי ניו זילנד אשר קיבלה מנדט מחבר הלאומים לנהל את האיים, ובהמשך מנדט מקרן הנאמנות של ארגון האומות המאוחדות. בשל היסטוריה זו, ולאור העובדה שסמואה היא הראשונה מבין אומות פולינזיה אשר זכתה לעצמאות במאה ה-20, הוחלט שברקע הסמל יהיה תשליל של דגל האומות המאוחדות.
במרכז הסמל מופיעים אלמנטים שמקורם בדגל סמואה - על המגן מופיע הצלב הדרומי המסמל את מיקומה של המדינה בדרום האוקיינוס השקט. בחלקו העליון של האיים עץ דקל הקוקוס המסמל את צמחיית האיים, על רקע האוקיינוס השקט.
הצלב שבראש הסמל מסמל את אמונתם הדתית של תושבי האיים - הנצרות.
בתחתית הסמל מופיעה מגילת קלף שעליה המוטו "סמואה מבוססת על האל" בסמואנית באותיות לטיניות.
קליפת אלקטרונים

קליפת אלקטרונים היא אוסף של אורביטלים אטומיים עם אותו ערך של מספר קוונטי יסודי n. קליפות אלקטרונים עשויות מתת-קליפה אחת או יותר, שמכונות גם תת-רמות, שבהן יש שניים או יותר אורביטלים בעלי מספר תנע זוויתי קוונטי I זהה. קליפות אלקטרונים יוצרות את הקונפיגורציה האלקטרונית (האופן שבו האלקטרונים מסודרים סביב גרעין האטום) של האטום. מספר האלקטרונים בכל קליפה יכול להגיע עד ל-2n².
לכל קליפת אלקטרונים באטום מספר אלקטרונים מרבי הניתן לאכלוס בה. כאשר הקליפה מתמלאת הקליפה שמעליה מאוכלסת. על פי מכניקת הקוונטים לכל קליפה ישנה רמת אנרגיה שונה והאלקטרונים תמיד יאכלסו קודם לכן את הקליפה בעלת רמת האנרגיה הנמוכה יותר. רמת האנרגיה הגבוהה ביותר המכילה אלקטרונים מייצגת את קליפת הערכיות.

היסטוריה

קיומן של קליפות האלקטרונים נצפה בפעם הראשונה בניסוי של צ'ארלס בארקלה והנרי מוזלי במסגרת מחקר של בליעת קרני רנטגן. בארקלה סימן את הקליפות הללו באותיות K, L, M וכן הלאה (המקור של המינוח הזה הוא אלפביתי. הקליפות K ו-L סומנו במקור באותיות B ו-A, אבל סימון זה שונה על מנת להשאיר מקום לקווים ספקטרליים היפותטיים שאולי יתגלו, אולם זה מעולם לא קרה). מאוחר יותר התגלה שהקווים הללו מתאימים לערכים 1, 2, 3 של המספר n. עושים בהם שימוש בסימון סיגבאן בספקטרוסקופיה.
מקורו של השם "קליפת אלקטרונים" הוא ממודל האטום של בוהר, שלפיו קבוצות של אלקטרונים מקיפות את הגרעין במרחקים מסוימים, כך שהמסלולים שלהם יוצרים "קליפות".

תת-קליפות

תת קליפות אלקטרוניות מזוהות באותיות s, p, d, f, g, h, i וכן הלאה, המתאימות למספר התנע הזוויתי הקוונטי 6, 5, 4, 3, 2, 1, 0 וכן הלאה. כל תת-קליפה כזאת יכולה להכיל עד 26, 22, 18, 14, 10, 6, 2 אלקטרונים בהתאמה, או 2(2l +1) אלקטרונים בכל תת-קליפה. הסימונים s, p, d ו-f היו במקור במערכת סימון של קווים ספקטרליים שכיום לא נמצאת בשימוש. כאשר תיארו את ארבעת הסוגים הראשונים של קווים ספקטרליים, הם קושרו עם סוגי הקווים הספקטרליים של שיטת הסימון הישנה, כיוון שלא היו בנמצא שמות אחרים. הכינויים g, h וכן הלאה, נגזרו לפי סדר האלפבית.
מטריצת סיבוב

מטריצת סיבוב היא מטריצה שכאשר מכפילים אותה בווקטור אחד או יותר היא משנה את כיוונם מבלי לשנות את גודלם.
הנעה וקטורית

הנעה וקטורית (או דחף וקטורי) היא היכולת של כלי טיס סילוני או רקטי להטות את סילון הפליטה מן המנוע, ומאפשרת שליטה בכיוון הטיסה או בסיבוב כלי הטיס.
הנעה וקטורית היא האופן היחיד שבו ניתן לשלוט בטילים בליסטיים ובלוויינים, מחוץ לאטמוספירה היות שנמצאים בריק ללא התנגדות. ולכן אמצעי ניהוג אחרים למשל הגה גובה, מדפי כנף של מטוס או כנפיים בטיל, המבוססים על התנגדות האוויר, לא רלוונטיים.
הנעה וקטורית פותחה עבור מטוסים בתחילה כדי לאפשר המראה ונחיתה קצרה (STOL) ואף אנכית (VTOL). בהמשך התברר שהנעה וקטורית מאפשרת תמרונים שאינם אפשריים עבור מטוסים ללא הנעה וקטורית, תכונה הנקראת "תמרוניות-על" (supermaneuverability) המקנה להם יתרון גדול בקרבות אוויר.
מחליש (גנטיקה)

המַחְלִישׁ (באנגלית attenuator. "אָטֵנוּאַצְיָה") הוא רצף DNA הממלא תפקיד חשוב בבקרת גנים בתאים פרוקריוטיים כיוון שבתאים אלו אין גרעין תא. המונח מחליש מתייחס לרצף בקרה ייחודי, שכאשר הוא מתועתק ל-RNA, יוצר מבנה בעל צורה של סיכת ראש העוצר את התעתוק כאשר תנאים מסוימים לא מתמלאים.
דוגמה לכך ניתן למצוא בגן trp בחיידקים פרוקריוטים. כאשר יש כמות גדולה של טריפטופן בסביבה שבה החיידק נמצא, החיידק לא צריך לייצר עוד טריפטופן וזאת על מנת לחסוך באנרגיה. כאשר האנזים RNA פולימראז נקשר ומתחיל לתעתק את הגן, הריבוזום מתחיל לתרגם (מצב זה שונה מתאים איקריוטיים, שבהם ה-RNA חייב לצאת מהגרעין לפני שהתרגום מתחיל). הרצף המחליש, שנמצא אחרי רצף הקדם ורצף המפעיל, כולל ארבעה מתחמים כאשר מתחם מספר 3 יכול להתחבר למתחם מספר 2 או למתחם מספר 4.
הרצף המחליש שבמתחם 1 מכיל מידע שעל פיו נוצר פפטיד המכיל טריפטופן. כמות גדולה של טריפטופן תאפשר לריבוזומים לתרגם את הרצף המחליש שבמתחמים 1 ו-2. כמו כן, כמות זו תאפשר למתחמים 3 ו-4 ליצור מבנה של סיכת ראש, שיגרום לסיום התעתוק של אופרון הטריפטופן. כיוון שהגנים המקודדים לחלבונים לא מתועתקים, לא מיוצר טריפטופן.
באופן נגדי, משמעותה של כמות טריפטופן קטנה היא שהריבוזום יפסיק לתרגם כבר במתחם 1, ויגרום למתחמים 2 ו-3 ליצור מבנה שונה של סיכת ראש שלא יגרום לסיום התעתוק. לכן, האופרון יתועתק ויתורגם, כך שהחומצה האמינית טריפטופן תיווצר. באופן זה, מתחם מספר 4 הוא מחליש. ללא מתחם 4, התעתוק יכול להמשיך ללא קשר לכמות הטריפטופן.
הפדרציה לחברות גניאולוגיות

הפדרציה לחברות גניאולוגיות (FGS) הוא מוסד ללא כוונת רווח הממוקם בארצות הברית. הפדרציה מאגדת תחתיה מאות חברות לגנאלוגיה ומקשרת בין אגודות שונות לחקר המשפחה והיסטוריה של אילן יוחסין של אנשים. הפדרציה מוציאה לאור מגזין חודשי בנושא חקר המשפחות, ספרים בנושאי גנאלוגיה, ניירות עמדה, וחדשות בנושאי גנאלוגיה. הפדרציה גם עורכת כנס שנתי בן ארבעה ימים המוקדש לניהול קהילה. בנוסף הפדרציה גם דואגת לספק שירותים עבור ארכיונים, ספריות, מכוני מחקר אקדמיים, וחברות.
אלון תורג'מן

קריירה

תורג'מן נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ 2010 עבר להפועל פתח תקווה, ואת עונת 2010/2011 סיים עם 6 שערים ב-25 משחקי ליגה, בנוסף לשער ניצחון על הפועל כפר סבא במבחני ההישרדות בליגת העל, שסייע לקבוצתו להישאר בליגת העל.
באוגוסט 2011 עבר תורג'מן למכבי חיפה. כבר בעונתו הראשונה כבש שישה שערים, כאשר תפס את מקומם של ויאם עמאשה שנפצע במהלך העונה וולדימיר דבאלישווילי שעזב בינואר. בעונת 2012/2013 שוב כבש שישה שערי ליגה. ב-18 ביולי 2013 כבש את שערו הראשון במסגרת אירופית כאשר הבקיע את השער השני בניצחון 2–0 נגד חזר לנקראן מאזרבייג'ן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2013/2014 כבש 15 שערים וסיים במקום השלישי בטבלת מלך השערים בליגת העל, אחרי ערן זהבי ועומר דמארי. במהלך עונת 2014/2015 איבד תורג'מן את מקומו בהרכב הקבוצה, לאחר הצטרפותם של אלירן עטר ואיתי שכטר, ובסך הכל ערך 23 הופעות בליגה, בהן כבש שלושה שערים. בתחילת עונת 2015/2016 כבש שלושה שערים בגביע הטוטו, אך כמעט ולא שיחק בליגה. בסך הכל שיחק תורג'מן ארבע וחצי עונות במכבי חיפה, וכבש במדי הקבוצה 30 שערי ליגה.
ב-6 בינואר 2016 חתם תורג'מן בהפועל תל אביב בעסקת השאלה עם אופציה לרכישה בתום העונה. שלושה ימים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון החוץ 3–1 על בני יהודה באצטדיון בלומפילד. ב-13 בפברואר 2016 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, כאשר הבקיע את שער השוויון במשחק מול הפועל רעננה ולאחר מכן בישל לארון שוינפלד את שער הניצחון, במשחק שהסתיים בתוצאה 2–1.
ב-28 ביוני 2016 הושאל תורג'מן לקבוצת בני יהודה תל אביב. את שער הבכורה שלו במועדון כבש כבר בהופעתו הראשונה במדיה, במשחק מול מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. את שערו הראשון בליגה לעונה זו כבש כבר במחזור הראשון בתיקו 1–1 מול בני סכנין, ובסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה ב-31 הופעות. במשחקי גביע המדינה כבש תורג'מן שלושה שערים במדי בני יהודה, וסייע לה לזכות בתואר לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מכבי תל אביב במשחק הגמר. בתום העונה עזב את הקבוצה ושוחרר מחוזהו במכבי חיפה.
ב-17 ביולי 2017 חתם תורג'מן לעונה אחת בהפועל חיפה, ובמחזור הפתיחה כבש צמד שערים בניצחון 3–1 על הפועל אשקלון. בסך הכל כבש 12 שערי ליגה בעונת 2017/2018, והיה מלך שערי הקבוצה יחד עם עדן בן בסט. תורג'מן היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, כאשר סיימה את העונה במקום הרביעי, ובתום העונה זכה עמה בגביע המדינה לאחר שכבש את השער השלישי בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.
ב-1 ביוני 2018 חתם תורג'מן בקבוצת אוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שישה שערים ב-18 הופעות ליגה.

נבחרת לאומית

לזכותו של תורג'מן 11 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שני שערים. ביוני 2013 נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל, ובמהלך הטורניר כבש את השער השני של הנבחרת בדקה ה-75 נגד נורווגיה, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול רומניה.
מאשל סדניו

ביוגרפיה

הישגיו הראשונים של סדניו בזירה הבינלאומית היו באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה לנוער, שנערכה בסנטו דומינגו ב-2010. סדניו זכה בתחרות זו בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר ובמרוץ השליחים ל-400X4 מטר. בשנת 2011 סיים במקום הרביעי באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בליל, וכן זכה במדליית כסף באליפות אמריקה באתלטיקה לנוער במירוץ השליחים ל-400X4 מטר. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ב-2012 בברצלונה סיים במקום החמישי.
בשנת 2013 רשם סדניו הישגים ראשונים גם בתחרויות לבוגרים. הוא זכה במדליית הזהב עם נבחרת השליחים הטרינידדית באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה שנערכה במורליה, ובריצת 400 מטר סיים במקום רביעי, עם שיא אישי חדש (46.89 שניות). באליפות העולם לנוער שנערכה ביוג'ין ב-2014 זכה במדליית הזהב עם שיא אישי חדש - 45.13 שניות.
בתחרות שנערכה בג'ורג' טאון ב-16 במאי 2015 קבע סדניו שיא אישי חדש - 44.36 שניות. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהמשך השנה בטורונטו זכה במדליית כסף, וכן זכה במדליית הזהב עם נבחרת השליחים הטרינידדים ל-400X4 מטרים. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג סיים במקום השביעי, וזכה במדליית כסף עם נבחרת השליחים, שקבעה שיא לאומי חדש - 2:58.20 דקות.
טיסה 103 של יטי איירליינס

המטוס

המטוס מסוג דה הבילנד קנדה דאש 6 טווין אוטר שהיה מעורב בתאונה, טס לראשונה ב-1980 וב-1997, נרכש על ידי חברת לומביני איירוייז. ב-1998 רכשה יטי איירליינס את המטוס.
עוד לפני ההתרסקות, המטוס היה מעורב בשתי תקריות מזעריות כאשר ב-2006 פגע בגדר הבטיחות בנמל התעופה בג'ורה בעת נחיתה וב-2007 כשסטה ממסלול הטיסה בנמל התעופה סורקט.

ההתרסקות

ערפל כבד פקד את לוקלה בבוקרו של אותו יום ובהתחשב בזה שנמל התעופה לוקלה אינו מצויד במערכות נחיתה מותקנות, נאלצו הטייסים לבצע נחיתה ויזואלית (VFR) בערפל ללא כל ראות.
המטוס הנמיך גובה מוקדם מדי וסטה שמאלה ממסלול הנחיתה, מה שגרם להתרסקות המטוס בהר. ההרוגים הגיעו משלושה לאומים, הם היו נפאלים, גרמנים ואוסטרלים.
אנחל לברונה

קריירה כשחקן

לברונה, שצמח במחלקת הנוער של ריבר פלייט, החל את הקריירה בקבוצת הבוגרים ב-1939, בעת ששחקני הקבוצה שבתו עקב קנס שהטיל המועדון על כוכב הקבוצה, "צ'ארו" מורנו. לאור ביצועיו, נותר לברונה בהרכב גם לאחר הפסקת השביתה, ועמדתו של מורנו במגרש, שנתפסה על ידי לברונה, השתנתה. לברונה היה חלק מ"המכונה" (La Máquina), חמישיית ההתקפה של ריבר פלייט בשנות הארבעים (שכללה גם את "צ'ארו" מורנו, אדולפו פדרנרה, פליקס לוסטו וחואן קרלוס מוניוס) הנחשבת על ידי רבים לאחת הטובות בהיסטוריה, ומיורשתה, "המכונה הקטנה" (La Maquinita), שזכתה בתארים רבים בשנות החמישים. הוא זכה במלכות השערים בליגה בשנים 1943 (23 שערים) ו-1945 (25), ובסגנות ב-1944 (25).
במהלך כל הקריירה - כעשרים שנה - הבקיע לברונה 293 שערי ליגה בארגנטינה (סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית), 317 בסך הכל במדי ריבר פלייט (מלך השערים ההיסטורי של המועדון) ב-515 משחקים רשמיים, ו-225 במשחקי ידידות. לברונה הוא גם מלך השערים ההיסטורי של הסופר קלאסיקו הארגנטינאי, עם 16 כיבושים. כשחקן בקבוצה עומד לברונה בראש טבלת הזוכים בתארים, עם 16 תארים - 9 אליפויות ארגנטינה, 4 גביעים לאומיים ו-3 גביעי אלדאו (בינלאומיים). 
לברונה השתתף ב-37 משחקים במדי נבחרת ארגנטינה, וכבש בהם 17 שערים. הוא זכה עם הנבחרת באליפות דרום אמריקה בכדורגל (שמו הקודם של טורניר קופה אמריקה) במהדורת 1946 ובמהדורת 1955, והשתתף במונדיאל 1958 בשוודיה בגיל 40.
בגיל 41 עזב את ריבר פלייט, ואת הקריירה כשחקן סיים בקבוצות רמפלה ג'וניורס האורוגוואית, ריינג'רס הצ'יליאנית ופלטנסה הארגנטינאית, בכעשרים משחקים בסך הכל בשלושתן יחד.

קריירה כמאמן

בראשית שנות השישים שימש לברונה כעוזר מאמן בריבר פלייט. ב-1966 הוא מונה למאמן ראשי בקבוצת דפנסורס דה בלגראנו אותה הוביל מהמקום האחרון בליגת המשנה הארגנטינאית אל המקום החמישי. ב-1967 המשיך בקבוצה זו, ובמקביל אימן את קבוצת פלטנסה מליגת העל, שהגיעה עד חצי גמר טורניר המטרופוליטנו, שם הפסידה לאסטודיאנטס דה לה פלאטה, קבוצה שמאוחר יותר זכתה בטורניר, בגביע ליברטדורס ובגביע הביניבשתי.
בין השנים 1968 ו-1970 אימן לברונה את ריבר פלייט, שהגיעה למקומות הראשונים אך לא זכתה באליפות. קדנציה זו של לברונה הייתה חלק מ-17 שנות ה"בצורת" בהן ריבר לא השיגה אליפויות. בשנת 1971 מונה למאמן רוסאריו סנטראל וזכה איתה בטורניר הנסיונל של אותה שנה, תואר ראשון לקבוצה זו ותואר ראשון ללברונה כמאמן. לאחר מכן שימש כמאמנן של לנוס, ראסינג קלוב וצ'קריטה ג'וניורס.
ב-1975 נקרא שוב לשמש כמאמן ריבר פלייט, והצליח להביא לסיומן של שנות הבצורת הארוכות עם שתי אליפויות (מטרופוליטנו ונסיונל) בשנה זו. הוא נשאר בקבוצה עד 1981, כשהוא זוכה איתה במהלך השנים הללו בארבעה תארים נוספים. בזכות ששת התארים הללו הוא עומד במקום השני ברשימת הזוכים בתארים כמאמנים בקבוצה. עם עזיבתו, סירב לשמש כמנג'ר במועדון, שמינה באותה שנה את אלפרדו די סטפנו למאמן.
הוא מונה למאמנה של טאז'רס דה קורדובה, איתה הגיעה למקום הרביעי ב"נסיונל" של 1981, ולחצי הגמר ב"נסיונל" של 1982. 
בינואר 1983 החל לאמן את ארחנטינוס ג'וניורס. הוא הביא איתו לקבוצה שחקנים בולטים כמו אובלדו פיליול, חואן חוסה לופס והוביל אותה עד לחצי גמר ה"נסיונל", שם הפסידה לאינדפנדיינטה. בחודש ספטמבר מת לברונה באופן פתאומי מדום לב, בעת שהתאושש מניתוח בכיס המרה, כשבחדרו מבקרים בנו אומר והשוער פיליול.
פרדיננד פון ארנים

חייו

ארנים נולד בעיירה טרפטוב אן דר רגה (כיום טרז'ביאטוב בפולין) ולמד בבית הספר המלכותי לאדריכלות בברלין בין 1833 ל-1838. הוא הצטרף לאגודת האדריכלים של ברלין ב-1839. ב-1840 הוא החל לעבוד כמנהל עבודה מטעם פרזיוס; ב-1844 הוא עבד בסקירת מבנים, וב-1845 החל לעבוד באופן עצמאי, בעיקר עם לקוחות מהאריסטוקרטיה המקומית. ב-1846 הוא החל להרצות באקדמיה לאדריכלות של ברלין, וב-1857 התמנה לפרופסור באותו מוסד. בין 1855 ל-1863 הוא הועסק בבראניץ על ידי אדריכל הנוף הגרמני הרמן פון פיקלר-מוסקאו. כמו כן, הוא הועסק גם כאדריכלו האישי של הנסיך פרידריך קארל מפרוסיה.
ארנים מת בברלין ב-1866, ונקבר בבית הקברות פוטסדאם-בורנשטאדט. קברו נמצא ליד זה של מורו הרוחני לודוויג פרזיוס.
ריקרדו רודריגס

קריירה

רודריגס נולד בציריך להורים מהגרים: אביו יליד ספרד ואמו מצ'ילה. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת שוואמנדינגן, קבוצה קטנה ממחוז בציריך, וב-2002 עבר למחלקת הנוער של פ.צ. ציריך. בשנת 2010 עלה לקבוצה הבוגרת וב-21 במרץ באותה השנה ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד בלינזונה. בחלון ההעברות של ינואר 2012 עבר רודריגס לוולפסבורג תמורת 7.5 מיליון אירו וב-20 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה. ב-9 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד בורוסיה דורטמונד. את העונה הוא סיים עם 5 שערים ו-9 בישולים.
ביוני 2017 חתם רודריגס במילאן מהסרייה א' תמורת 18 מיליון אירו.

בנבחרת שווייץ

בצעירותו שיחק רודריגס בנבחרת שווייץ עד גיל 17. בשנת 2009 זכה עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17. 
ב-7 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 לויילס. הוא השתתף עם הנבחרת במשחקים האולימפיים 2012. רודריגס נכלל בסגל הנבחרת השווייצרית למונדיאל 2014 ובמשחקה הראשון בטורניר בישל את שני השערים עבור נבחרתו שניצחה 1-2 את אקוודור.
הסדר המשולב

"הסדר המשולב" (באיטלקית Ordine composito, לעיתים נקרא הסדר המורכב) הוא מונח באדריכלות העוסק בסדר שהתפתח באדריכלות הרומית בנוסף לאלו שהרומאים אימצו מהאדריכלות היוונית. "הסדר המשולב", מהווה שילוב של הסדר האיוני והסדר הקורינתי.
הסדר המשולב מאופיין על ידי עמודים ופילסטרים בעלי כותרות עם 4 וולוטות איוניות יחד עם עלי הקוציץ הקורינתיים. הוולוטות בדרך כלל גדולות יותר מאלו שבסדר היוני. יחס הממדים בין הגובה לקוטר בסדר המשולב הוא 1:10.
הפילסטרים של שער טיטוס, (שנבנה בשנת 82) נחשבים לדוגמה הידועה הקדומה ביותר של הסדר המשולב.
רבים מאדריכלי הרנסאנס השתמשו בסדר המשולב, ביניהם: בלדסרה פרוצי, וינצנטו סקאמוזי, וסבאסטינו סרליו האיטלקים, ופיליבר דלורמה הצרפתי.
הסדר המשולב הוגדר כסדר בפני עצמו רק בתקופת הרנסאנס. ויטרוביוס בספרו "על אודות האדריכלות" שנכתב בתחילת המאה הראשונה כלל אינו מזכיר את הסדר המשולב. נראה שבתקופה הרומית עצמה ולאחר מכן התייחסו אל הסדר המשולב כתצורה רומית מאוחרת של הסדר הקורינתי.
מייקל מקיין

ביוגרפיה

מקיין נולד בניו יורק לרות', ספרנית, וגילברט, ממייסדי חברת התקליטים "דקה". הוא גדל בעיירה סי קליף  שבמחוז נסאו על האי לונג איילנד שבמדינת ניו יורק.
ב-1967 היה חבר בלהקת הבארוק פופ "The Left Banke" .
ב-1970 נישא לסוזן ראסל. מקיין וראסל הביאו לעולם שני ילדים והתגרשו ב-1993.
ב-1999 נישא לזמרת-היוצרת והשחקנית אנט אוטול.
ב-2004, זכה השיר "A Mighty Wind" שכתב יחד עם יוג'ין לוי וכריסטופר גסט  בפרס גראמי בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית" .
רחל דולב

רחל דולב (נולדה ב-9 במרץ 1952) היא משפטנית, כיהנה כסניגורית הצבאית הראשית בצה"ל וכן כצנזורית הצבאית הראשית בשנים 2000–2004. השתחררה מצה"ל בדרגת תת-אלוף.
דולב היא בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה. היא נשואה ואם לשניים.
משנת 2006 היא בעלת משרד עורכי דין בתחומי המשפט המנהלי והציבורי. ב-2011 מונתה לדירקטורית בתעשייה האווירית.

שירות צבאי

דולב מילאה שורה של תפקידים בפרקליטות הצבאית בהם סניגורית של פיקוד המרכז וחיל האוויר, פרקליטת פיקוד המרכז ויועצת משפטית לאלוף הפיקוד, ראש המחלקה המשפטית בנציבות קבילות החיילים וסניגורית צבאית ראשית, תפקיד בו כיהנה בשתי קדנציות.
בשנת 2000 מונתה לצנזורית הצבאית הראשית במקומו של תת-אלוף יצחק שני. היא כיהנה בתפקיד במהלך מלחמת עיראק. דולב הנהיגה רפורמות בצנזורה שכללו את הפסקת בדיקת דואר חיילים לצורכי צנזורה ואת הפסקת האזנות הסתר לשיחות בינלאומיות שיצאו מישראל, אשר נועדו לפקח על המידע המועבר על ידי הכתבים הזרים שדיווחו מישראל, אף שבפועל בוצעו לכל שיחות הטלפון הבינלאומיות שיצאו מישראל. בשנת 2004 פרשה דולב מצה"ל ובמקומה מונתה לתפקיד הצנזורית הצבאית הראשית אלוף-משנה מירי רגב.
יסוהירו נקסונה

יסוהירו נקסונה (יפנית 中曽根康弘; נולד ב-27 במאי 1918) הוא פוליטיקאי יפני שכיהן כראש ממשלת יפן בין השנים 1982-1987.
נקסונה התבלט משנות ה-50 במפלגה הליברלית דמוקרטית של יפן, ומונה ב-1959 לתפקיד שר המדע של יפן. מ-1967 כיהן כשר התחבורה, מ-1970 כראש סוכנות ההגנה, מ-1972 כשר התעשייה והמסחר הבינלאומי, ומ-1981 כשר האדמיניסטרציה.
ב-29 בנובמבר 1982 הפך לראש ממשלת יפן. הוא מונה לקדנציה שנייה ב-27 בדצמבר 1983, ולכהונה שלישית ב-22 ביולי 1986. במהלך חמש שנות כהונתו, פעל לשיפור היחסים עם ברית המועצות וסין, ונודע בשל יחסיו הקרובים עם נשיא ארצות הברית דאז, רונלד רייגן, יחסים שזכו בתקשורת לכינוי "רון-יסו". מבחינת מדיניות פנים, נקסונה פעל רבות להפרטת חברות ממשלתיות, ותרם להשבת תחושת הלאומיות היפנית במהלך כהונתו וגם אחריה.
נקסונה סיים את תפקידו ב-6 בנובמבר 1987, והוחלף על ידי עמיתו למפלגה, נובורו טקשיטה. שנה לאחר מכן התברר כי היה מעורב, יחד עם טקשיטה ופוליטיקאים בכירים רבים נוספים, בשערוריית Recruit שהסעירה את יפן.
בתחילת 2010 העניק מספר ראיונות נרחבים לכלי התקשורת, בהם תקף את מדיניותו של ראש ממשלת יפן דאז, יוקיו הטויאמה.
שמואל אביצור

שמואל אביצור (הנדלר) (21 בינואר 1908 – 14 בינואר 1999) היה חוקר של חיי היום-יום בארץ ישראל ומיוזמי הלימודים העממיים של ארץ ישראל. היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב. זוכה פרס ישראל ה'תשל"ז לחקר תרבויות.

ביוגרפיה


נולד ב-1908 בעיר הנפט באקו שבקווקז, רוסיה (לימים בירת אזרבייג'ן), בן ליצחק-ראובן הנדלר ולשיינה-לאה לבית זילברמן. למד שנתיים בגימנסיה עברית בעירו, ולאחר מכן סיים בגרות בתיכון סובייטי. המשיך ללימודים גבוהים ולמד היסטוריה, גאוגרפיה וחינוך בפקולטה לפדגוגיה של אוניברסיטת אזרבייג'ן שבבאקו.
היה פעיל במחתרת בתנועת הנוער "השומר הצעיר", ובגין זאת נעצר ונשלח לגלות בסיביר. עונשו הומר בגירוש מברית המועצות, וכך בשנת תרצ"א (בראשית 1931) עלה לארץ ישראל. בארץ עבד תחילה בחקלאות ובשמירה בראשון לציון, ובהמשך היה מורה פרטי שם ובעיר תל אביב, שאליה עבר.
ב-1934 נישא לפנינה לרנר. בני הזוג היו הורים לצור (פעיל מפלגת העבודה והפועל תל אביב, נפטר ב-2006) ולניצה.
בשנות הארבעים החל להנהיג לימודים עממיים של ידיעת הארץ, תחילה בצניעות באמצעות חוג לידיעת הארץ של עיריית תל אביב – חוג "סביבתנו". לפני מלחמת השחרור הקים את המדור לידיעת הארץ בהסתדרות הכללית, ולאחר קום המדינה את מכון אבשלום, שעיקר עיסוקו היה בתחילתו בהכשרת פעילי ידיעת הארץ מכל רחבי הארץ, ואת מוזיאון "אדם ועמלו" שלידו. אביצור היה מנהל המכון במשך כ-20 שנה.
אביצור היה תלמידו של יוסף ברסלבי (ברסלבסקי), חוקר ארץ ישראל.
בשנת תשי"ח (1958) קיבל תואר דוקטור בגאוגרפיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על דיסרטציה שכותרתה "לתולדות ניצול כוח המים בארץ ישראל".
חיבר עשרות ספרים בנושא כלי עבודה ואתרים בארץ.
בשנת תשכ"ו (1967) זכה בפרס בן צבי ובשנת תשל"ז (1977) זכה בפרס ישראל על תרומתו לחקר הגאוגרפיה והתרבות בארץ ישראל, וכן פרסים נוספים בהם פרס יקיר תל אביב.
נפטר בראשית שנת 1999, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
על שמו רחוב בתל אביב.
עדנה מיטווך-מלר

ביוגרפיה

מיטווך-מלר נולדה בתל אביב. בוגרת בית הספר "בלפור" ותיכון עירוני ה' בתל אביב. סיימה את לימודיה בבית הספר למזכירות רפואיות/מדעיות במכללה למינהל ועברה השתלמות בחוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטה העברית בירושלים, וסדנאות לכתיבה יצירתית בבית הסופר בירושלים. 
מיטווך-מלר פועלת בתחומים המשלבים בין שירה ומוזיקה לאמנות פלסטית. עוסקת בהוראת קריינות, עריכה ותרגום. תרגמה שירה קלאסית ומודרנית מאנגלית, צרפתית וגרמנית. וכן שיריה הולחנו ותורגמו לשפות שונות, ופורסמו במוספים לספרות, בכתבי-עת ואנתולוגיות. כמו כן, עסקה בבחירת רומנים ועריכתם מהשפה האנגלית ובעריכת תוכניות מוזיקליות של תזמורות קאמריות וסימפוניות וכתיבה עבור החינוך המשולב והחינוך המיוחד. בין היתר, היא מתמחה במיצגי שירה המשלבים מוזיקה קלאסית, ג'אז וזמר ישראלי.
בשנת 1991 ייסדה יחד עם גילה אוריאל את הוצאת הספרים "בת-קול".
מיטווך-מלר היא חברה הוועד המנהל של אגודת הסופרים העברים, סגן יו"ר האגודה וכן יו"ר ועדת התערוכות והמיצגים, חברת אקו"ם ופא"ן. 
מיטווך-מלר זכתה בשנת 1996 ב"פרס האישה היוצרת" מיסודם של ויצו תל אביב וגילה אוריאל. באותה השנה זכתה למענק קרן עמו"ס עבור סופרים ומלומדים בחסות בית הנשיא. בשנה שלאחריה ושוב בשנת 2002 קיבלה מענק קרן תל אביב לאמנויות על שם יהושע רבינוביץ ובשנת 2001 קיבלה מענק מקרן גולדברג של הקרן הקיימת. 
החוקרת מור אלטשולר מתארת את שירתה של מיטווך-מלר כשירה ה"עוסקת בתיקון בלתי אפשרי של גוף ונפש ושל מצבים אנושיים. חוסר האפשרות לתקן בא לביטוי בפואטיקה פרדוכסלית, המבקשת לאיין את עצמה, מפני שהיא חותרת אל הצליל הטהור של המוזיקה ומַפנה עורף ל'משפחת המילים'."
.
מיטווך-מלר הייתה נשואה למשורר והמנצח עמוס מלר שנפטר ב-23 בינואר 2007. היא אם לאדם ולארה.