ברדרבונגה

תיאור

ברדרבונגה הוא הר געש תת-קרחוני פעיל מסוג הר געש שכבתי השוכן מתחת לכיפת קרח בצדו הצפון-מערבי של קרחון ואטניוקול (Vatnajökull) בדרום מזרח איסלנד, צפונית מערבית להר הגעש גרימסווטן. ההר הוא חלק ממערכת געשית שאורכה כ-200 קילומטרים ורוחבה 25 קילומטרים. בגובה 2,009 מטרים זהו ההר השני בגובהו באיסלנד, 110 מטרים פחות מההר הגבוה ביותר באי. שטחה של הקלדרה שבה שוכן ההר כ-70 קילומטרים רבועים, רוחבה כ-10 קילומטרים ועומקה כ-700 מטרים. קרקעית הקלדרה היא בגובה של 1,100 מטרים ושוליה מתרוממים לגובה של עד 1,850 מטרים. הר הגעש מכוסה בקרח ולא ניתן בימים כתיקונם לראות את הלוע שהתמלא בקרח.
ברדרבונגה הוא הר געש שאיננו מוכר כמעט באיסלנד בשל מיקומו המרוחק והתפרצויותיו הנדירות, אבל מחקרים הראו ששכבות טפרה רבות שבתחילה חשבו כי מקורן בהרי געש אחרים נפלטו מברדרבונגה.
פעילות מתמשכת של רעידות אדמה, סייסמית, מתרחשת בברדרבונגה במהלך העשור השני של המאה ה-21 בלי שמתחוללת התפרצות. משום כך הוא מוגדר כהר געש פעיל. פעילות געשית תדירה התחוללה מחוץ לקרחון ברמות דרומית מערבית להר, בין הקרחון ואטניוקול למיירדלסיוקול (Mýrdalsjökull), כמו גם לצפון מזרח כלפי דיינגיופיול (Dyngjufjöll).
ברדרבונגה הוא חלק ממערכת סדקים שכיוונה צפון-מזרח – דרום-מערב. מערכת הסדקים של לאקי – שההתפרצותה העזה בשנים 1784-1783 גרמה לשינוי אקלים באירופה – היא חלק מאותה מערכת סדקים. כיוון שרוב שטחו של הר הגעש שוכן מתחת לוואטניוקול, מרבית התפרצויותיו היו תת-קרחוניות, ופעולת הגומלין שבין המאגמה למי הפשרת הקרחון גורמת להתפרצות פריאטו-מגמטית עזה.

היסטוריה של התפרצויות

במהלך ההיסטוריה היו התפרצויות גדולות כל 600-250 שנים. ההתפרצות הגדולה ביותר הידועה ממסמכים היסטוריים אירעה בפברואר 1477 כשמדד ההתפרצות הגעשית היה 6. קיימות עדויות להתפרצויות קטנות יותר במהלך 10,000 השנים האחרונות.

8,500 לפני הספירה

מקורה של לבת Þjórsá, קילוח הלבה הגדול ביותר מהתפרצות געשית אחת מההולוקן על פני כדור הארץ, היה בהר הגעש ברדרבונגה לפני 8,500 שנים. נפחו הכללי בין 21 ל-30 קילומטרים מעוקבים והוא כיסה כ-950 קילומטרים רבועים.

870 ו-1470

התפרצויות גדולות רבות התרחשו דרומית-מערבית לקרחון, ושתיים מתוכן התרחשו מאז ההתיישבות האנושית של איסלנד. התפרצות Vatnaöldur בערך בשנת 870 לספירה והתפרצות Veiðivötn ב-1480. שתיהן היו התפרצויות גדולות שהשפיעו באופן משמעותי על החיים באיסלנד ובארצות הסמוכות.

1864-1701

מחקרים של שכבות הטפרה הראו שחלק מההתפרצויות התרחשו מתחת לקרחון, קרוב לוודאי בצפון-מזרח הלוע או בתוך ברדרבונגה. היו גם התפרצויות קטנות יותר באזור הנקי מקרח של Dyngjuháls לצפון-מזרח. ההתפרצויות התחללו במחזוריות: היו כמה התפרצויות בקרחון בין 1701 ל-1740 ומאז 1780. לא הייתה התפרצות בקרחון או במערכת מאז 1864-1862.

1996

התפרצות מערכת הסדקים Gjálp ב-1996 הראתה שיש פעילות גומלין בין ברדרבונגה לגרימסווטן. ההשערה היא שרעידת אדמה עזה בברדרבונגה, כ-5 בסולם ריכטר, היא שהחלה את ההתפרצות ב-Gjálp.

2010

בספטמבר 2010 התחולל נחיל רעידות אדמה בסמוך לברדרבונגה, כשב-26 בספטמבר נרשמו מעל 30 רעידות אדמה, שהעזה בהן הייתה בין ‏3.5 ל-‏3.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.

2014

באוגוסט 2014 התחולל נחיל רעידות אדמה נוסף, שבתוך 48 שעות נרשמו מעל 1,600 רעידות אדמה, החזקה בהן הייתה בעוצמה של ‏4.5. ב-23 באוגוסט הועלתה רמת הכוננות להתפרצות מכתום לאדום, רמה המציינת שמתרחשת התפרצות ונאסר לטוס מעל דרום מזרח איסלנד. ביום שלאחר מכן הורדה רמת הכוננות בחזרה לכתום. ב-29 באוגוסט הועלתה שוב רמת הכוננות לאדום, למשך שעות אחדות.

נחיתת החירום על ברדרבונגה

ב-14 בספטמבר 1950 ביצע מטוס דאגלס C-54 השייך לחברת התעופה האיסלנדית נחיתת חירום על קרחון וטאניוקול בברדרבונגה במהלך טיסת מטען מלוקסמבורג לרייקיאוויק. לא היו נפגעים בנחיתה, אבל ציוד הרדיו נפגע בנחיתה ולכן לא היו אנשי הצוות מסוגלים לדווח על מיקומם. לאחר יומיים הצליח הצוות להפעיל את משדר ה-SOS בסירת ההצלה ומטוס PBY קטלינה של חברת התעופה האיסלנדית איתר אותם. כיוון שהמטען כלל ארון קבורה של קולונל מחיל האוויר של ארצות הברית הצטרף חיל האמריקני למאמצי החילוץ. מטוס צבאי מדגם דאגלס C-3 המצויד במגלשי סקי נחת על הקרחון, אבל לא היה מסוגל להמריא שוב, ולכן ננטש. שני צוותי האוויר חולצו לאחר שישה ימים על ידי צוות סקי מאקוריירי. מאוחר יותר רכשה חברת התעופה האיסלנדית את המטוס האמריקני תמורת 700 דולרים. ב-1951 פונה השלג סביב המטוס והוא נגרר באמצעות שני בולדוזרים במורד ההר, שם הוא הותנע והוטס לריקיאוויק.