google/wiki40b huggingface dataset:
מקס זימון

תחילת דרכו

זימון נולד ב-6 בינואר 1899 בעיר ברסלאו שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. כיום שם העיר ורוצלב, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא קיבל הכשרה כחייט, אולם בשנת 1917, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית כאח צבאי. הוא השתתף בטיפול בפצועים בחזית המקדונית, וקיבל את צלב הברזל דרגה שנייה. וב-9 בינואר 1919 הוא הצטרף לרייכסווהר, וסופח לרגימנט הקירסירים ה-1 (שלזיה - "הבוחר הגדול"). ב-14 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גפרייטר. הרגימנט שבו שירת עסק בעיקר במשמר גבול באזור שלזיה. ב-24 במרץ 1920 הוא הועלה לדרגת פלודוול. ב-18 באוקטובר 1924 נישא למרתה ברתש, בתו של איש עסקים מברסלאו. ב-4 בספטמבר 1929 הוא פרש מהרייכסווהר, והחל לעבוד כפקיד כספים. 
ב-1 באפריל 1932 הצטרף זימון למפלגה הנאצית וקיבל את מספר החבר 1.359.546. ב-1 במאי 1933 הצטרף לאס אס וקיבל את מספר השירות 83.086. הוא סופח לגדוד האס אס ה-47, ובדצמבר של אותה שנה קודם לדרגת האוברשארפיהרר. ב-8 במרץ 1934 קודם לדרגת האופטשארפיהרר, ובנובמבר של אותה שנה קיבל דרגת אונטרשטורמפירר. בין אוגוסט לאוקטובר של אותה שנה היה מפקד מחנה הריכוז זקסנבורג. ב-1935 מונה למפקד הגדוד ה-3 של יחידות גולגולת המת. ב-1938 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, והשתתף באנשלוס ובסיפוח חבל הסודטים.

אחריתו

לאחר המלחמה נשפט זימון בפני בית דין צבאי בריטי, ונידון למוות על חלקו בטבח מרזבוטו. גזר דינו הומתק למאסר עולם, ממנו שוחרר כבר ב-1954. ללאחר מכן נשפט בגרמניה המערבית על רציחות ברטהיים ופשעי מלחמה נוספים. ההוא נשפט וזוכה שלוש פעמים, מה שעורר זעם ומחלוקות רבות. זימון מת בגיל 62 ב-1 בפברואר 1961 בעיר לינן, זמן קצר לפני שהיה אמור לעמוד למשפט חוזר. HIAG - ארגון של חברי ואפן אס אס לשעבר, ניסה לפרסם מודעת אבל לזכרו, אולם אף עיתון גרמני לא הסכים לפרסם אותה.
אדולף פגו

ביוגרפיה

אדולף סלסט פגו נולד ב-13 ביוני 1889 במונטפרט צרפת. שירת בצבא צרפת משנת 1907 עד 1913. תאריך השחרור שלו היה 13 בפברואר 1913, מיד לאחריו השתלם בשיעורי טיס והוציא רישיון טיס ב-1 במרץ 1913. פגו הוא הטייס הראשון שביצע צניחה ממטוס. במהלך הצניחה, הוא צפה במסלול הטיסה של המטוס שנטש, ראה שהמטוס ביצע לולאה, וכך עלה לראשו הרעיון לבצע תמרון לולאה בטיסתו הבאה. לאחר צניחתו אמר לעיתונאים: "ראיתי אותו, לבדו, טס בלולאה. כך שאתם רואים שזה אפשרי. בנוסף, אנסה זאת בעצמי!".
בתור טייס ניסוי בחברת המטוסים של לואי בלריו, הקדיש את כל מאמציו כדי להשיג את מטרתו והתאמן עד קצה גבול היכולת במטוס מדגם בלריו XI. מטוסו האישי עבר מקצה שינויים, והוא התאמן על הקרקע בשהייה במהופך - כל אלה על מנת לטוס במהופך ב-1 בספטמבר 1913.
ב-21 בספטמבר ביצע תמרון לולאה באוויר, בהאמינו כי הוא הטייס הראשון שעושה זאת. פגו ואנשים רבים האמינו שהוא הטייס הראשון בהיסטוריה שביצע את התמרון הקשה, אך למעשה היה זה הטייס הרוסי פיוטר נסטרוב שביצע תמרון לולאה מעל בסיס חיל אוויר בקייב ב-9 בספטמבר 1913. פגו היה הטייס הראשון שהתמחה בביצוע תמרוני לולאה. זמן קצר לאחר טיסתו ב-21 בספטמבר, הוא הוזמן על ידי הצאר הרוסי להפגין את יכולתיו בפני טייסי חיל האוויר הרוסי.
פגו נהפך למדריך טיס אהוד בקרב טייסים צרפתיים ואירופאים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פגו התנדב לשרת בחיל האוויר הצרפתי, ובמהרה שובץ בתור טייס סיור. ב-5 בפברואר 1915, הוא והרובאי שלו הפילו שני מטוסים גרמנים ואילצו מטוס גרמני שלישי לנחות. פגו החל להטיס מטוסים חד-מושביים במהרה ובאפריל השיג שתי הפלות נוספות. הפלתו השישית הושגה ביולי.
לא ידוע בוודאות כמה מטוסי אויב פגו הצליח ל"השמיד" לחלוטין, מאחר שקרבות האוויר הראשונים היו נדירים והחוזר מהם קיבל קרדיט על אילוץ היריב לנחות. עם זאת, זוהי עובדה ודאית שפגו, ולא רולאן גארוס (שהפיל "רק" ארבעה מטוסי אויב), הוא הטייס הצרפתי הראשון שהיה זכאי לקבל תואר של אלוף הפלות. 
ב-31 באוגוסט 1915, פגו הופל על ידי אחד מחניכיו לשעבר, הגרמני וולטר קנדולסקי, בעודו מנסה ליירט מטוס סיור גרמני. במותו היה בן 26. הצוות של מטוס סיור זה הטיל זרי קבורה מעבר לקווי צרפת. במהלך המלחמה קמה שמועה שקרית שוולטר יורט על ידי טייס צרפתי אחר, אך בפועל וולטר קנדולסקי שרד את המלחמה.
ג'ובאני תומאזו

חייו

ג'ובאנו תומאזו, יליד לוקה, למד לראשונה נגינה בפסנתר אצל אחיו ואחותו, בהמשך למד נגינה בגינה בקונטרבס אצל מורים פרטיים ובקונסרבטוריון בבולוניה. הוא התחיל להופיע בעיר הולדתו, לוקה, יחד עם אחיו, ויטו תומאזו, שניגן בפנסתר. הם הקימו בעיר את ההרכב "הרביעייה של לוקה" ("Quartetto di Lucca“) שהושפעה על ידי רביעיית הג'אז המודרני (Modern Jazz Quartet) והפכה פופולרית באיטליה בשנים 1966-1957. בשנת 1958 להקה זו זכתה ב"גביע הג'אז", תחרות רדיופונית שאורגנה על ידי רשות השידור האיטלקית RAI. בגיל 18 ניגן בהרכבי ג'אז שהופיעו על ספינות קרוז, וכך פקד לראשונה בשנים 1959 ו-1960 את מועדוני הג'אז של ניו יורק, בהם פגש מוזיקאים ידועים כמו פול צ'יימברס, ריי בראון וצ'ארלס מינגוס. עוד בשנות לימודיו בקונסרבטוריון של בולוניה הקים שלישייה יחד אמדאו תומאזי בפסנתר, וג'ג'ה מונארי בתופים.
בשנת 1967 תומאזו העביר את פעילותו לרומא, בה הופיע לצידם של ג'וני גריפין, סוני רולינס, צ'ט בייקר ובארני קסל. יחד עם פפיטו פיניאטלי פתח את "Music inn" שהפך לאחד ממועדוני הג'אז החשובים של רומא ושבו ליווה אמנים כמו דקסטר גורדון, ג'וני גריפין, ארט פארמר וקני דרו. באותה תקופה שיתף פעולה גם עם סטיב לייסי, נגן סקסופון אמריקאי מניו יורק שהתיישב ברומא והיה ממובילי הג'אז האוונגרדי שבאותן השנים. 
ב-1971 הוא הקים את ההרכב "פריג'או" לרוק-ג'אז שפרסם שמונה אלבומים וערך סיורי מופעים רבים עד שנת 1977. תומאזו ייסד בשנת 1983 יחד עם נגן הסקסופון אלט מסימו אורבאני רביעייה משל עצמו -"ד'ה בלסינג" (The Blessing). 
החל מ-1985 ניהל תומאזו סמינרים ב-Umbria Jazz Clinics ולימד ג'אז בקונסרבטוריון על שם פרנצ'סקו מורלאקי בפרוג'ה.
כמו כן מזה שנים רבות מלמד במרכז החינוכי למוזיקה מודרני (Centro Educativo Musica Moderna) בבוסרו, מילנו. הוא הלחין מעל 100 שעות פסקולים של סרטים, בעיקר סרטי תעודה וסרטים אילמים ישנים של צ'רלי צ'פלין ובסטר קיטון עבור רשות השידור האיטלקי RAI. בשנים 1980-1990 הוא הופיע בהרכב של פרנקו ד'אנדראה והקליט איתו את האלבומים "Kick Off" ו"Airegin". עבד תקופה כמפיק ומעבד בשביל כוכבי פופ כמו מינה, לוצ'ו דאלה, סמי דייוויס ג'וניור, ג'יאני מורנדי וג'ינו פאולי.
השפיעו על יצירתו נגני קונטרבס כגון סקוט לאפארו ופול צ'יימברס, וכן מוזיקאים כמו צ'רלי פרקר, סוני רולינס, ת'לוניוס מונק ומיילס דייוויס. נגן הקונטרבס ברונו לתומאזו הוא בן דודו.
צ'ורו (נהר)

רפטינג

מי הנהר חמימים יחסית ויש בו מסלול רפטינג ברמה עולמית, נהר הצ'ורו הוא המארח הרשמי של תחרות קיאקי אקסטרים השנתית, המושכת ספורטאים מכל העולם.

סכרים

סכרים מסוימים מתוכננים עבור נהר הצ'ורו ואחראים לדרכים העוברות לאורך גדותיו. הסכר השלישי עתיד להציף אזור הסמוך לעיר יוסופלי ומספר אשדי רפטינג. נכון ל-2007 נבנים כבישים חדשים עבור הסכר החדש. בניית הסכר בבוטקה כמעט הושלמה והסכר בארטווין בדרכו להיבנות. סכרים נוספים מתוכננים במעלה הזרם, בפרויקט כולו שמונה סכרים בסך הכול.
דונרט

מאפיינים

הדונרט הוא טורף כיס קטנטן למדי: אורכו נע בין 7 ל-12 ס"מ ומשקלו 10 עד 30 גרם (משתנה בין המינים). הפרווה של הדונרט צפופה ורכה, וצבעה משתנה מעט בין המינים. בפלג הגוף העליון צבעה חום, אפרפר, חולי או צהבהב, ובגחון, בסנטר ובמפשעה היא בצבע לבנבן או קרם; למרבית הדונרטים יש סימונים שחרחרים דהויים על הפנים. מבנה הגוף שלו צר וגמיש, ועל אף שהוא דומה לעכבר במבט שטחי, יש ביניהם מספר הבדלים מורפולוגיים ברורים: הדונרט בעל ראש צר וחרטום מחודד באופן בולט, יש לו אוזניים משולשות וגדולות יחסית לראש, מערכת שיניים כשל טורפים, וזנב רחב ושעיר יותר המסתיים בציצה שחורה דקיקה. זנבו של הדונרט אשר אורכו כאורך גופו, מתפקד לעיתים כמאגר שומן לעתות בצורת - בפרט אצל מינים החיים באזורים צחיחים; כאשר יש שפע במזון, הזנב אצל מינים אלו מתרחב ומתעבה ועשוי לקבל צורה של גזר (רחב בעוקץ וצר בקצה). גפיו של הדונרט דקיקות, ובכפות הרגליים נעדרות לרוב הרפידות הבולטות האופייניות לטורפי כיס אחרים. הכיס של נקבת הדונרט מפותח היטב בדומה לקנגוראים.

אקולוגיה

הדונרטים מצויים בכל סוגי בתי הגידול של יבשת אוסטרליה, מיערות טרופיים, דרך סוואנות ושפלות עשב וכלה במדבריות; כ-8 מינים מצויים בעיקר בבתי גידול מדבריים, 4 אנדמיים לבתי גידול טרופיים, 6 מוגבלים לבתי גידול עשבוניים לאורך החופים ו-3 נוספים מצויים בעיקר בערבות עשב. הדונרט הוא יונק קרקעי מובהק, אך טפריו החדים מאפשרים לו לטפס על עצים, גבעולים וענפים במידת הצורך. הוא בעל חיים פעיל לילה אשר תר אחר מזונו לאחר רדת החשיכה, בעוד שאת שעות היום הוא יבלה בנמנום ובשינה בסדקים, מערות, בורות וקינים. הדונרט חי בסביבת מחיה קבועה, אך הוא אינו מפגין התנהגות טריטוריאלית; שטחי המחיה הקבועים של מספר דונרטים עשויים לחפוף זה לזה. לעומת טורפי כיס אחרים שחיים בבדידות, הדונרטים יוצרים לעיתים קבוצות קטנות הפעילות יחדיו לתקופה קצרה עם מבנה חברתי רופף. הדונרט ניזון בעיקר מחרקים, אך גם מלטאות, חסרי חוליות נוספים ועכברים.
הכיס המפותח של הדונרטית מכיל 8 עד 10 פטמות. לאחר תקופת הריון קצרצרה של 11 ימים, היא ממליטה שגר של 7–8 וולדות זעירים. את 40 הימים הראשונים לחייהם הם מבלים בתוך הכיס, ולאחר מכן הם מכבידים עליה והיא מעבירה אותם לקן עשבוני שבנתה; לאחר 20 ימים נוספים בקן, הדונרטים הצעירים הופכים לעצמאיים, והם מגיעים לבגרות בגיל חצי שנה. תוחלת החיים הממוצעת של מיני הדונרטים היא כ-18 חודשים. האיום העיקרי הנשקף לדונרטים הוא מפני מינים פולשים כחתול הבית והשועל האדום, וכן אובדן בית הגידול בדמות שריפות לא מבוקרות של צמחייה.
סורת אל-פאתחה

ייחודה של סורת אל-פאתחה

סורה זו פותחת את הקוראן. היא נאמרת שבע-עשרה פעמים ביום על ידי כל מוסלמי, בכל אחת מהתפילות כחלק ממצוות הצלאה, ובכל הטקסים החשובים. בקוראן, רוב הסורות מסודרות בסדר יורד לפי אורכן, 
ולכן סורת אל-פאתחה הכוללת רק שבעה פסוקים, הייתה אמורה להימצא בסוף הספר. למרות זאת, הסורה היא הראשונה בקוראן. לסורה זו חשיבות רבה כי היא מכילה את הרעיונות המרכזיים של האמונה המונותאיסטית באסלאם.  
הפסוק הראשון בסורה, "בשם אלוהים הרחמן והרחום" (בסמאללה אלרחמאן אלרחים; מכונה בקיצור בסמלה), מופיע בראש כל הסורות בקוראן, להוציא את סורת א-תַוּבַה (סורה מספר 9), אולם רק בסורת אל-פאתחה מהווה המשפט פסוק אינטגרלי מהסורה עצמה.
יש הנוהגים לקרוא לפני הסורה את הקריאה אַעֻטֻ' בִּ(אל)לַּהִ מִןָ (אל)שַּׁיְטָאןֻ (אל)רַּגִ'ים (שאללה ישמרני מהשטן הארור).

אלפאתחה

זהו הפרק החשוב בקוראן, אשר גם פותח אותו. המוסלמים קוראים אותו בכל תפילה, חובה או רשות. על פי המסורת האסלאמית, הנביא מוחמד אמר לאחד מחבריו, אבו סעיד אלח'דרי: אני עומד ללמד אותך את הפרק החשוב ביותר בקוראן, ואז אמר: "الحمد لله رب العالمين (השבח לאללה ריבון העולמים), שהוא הפרק הכולל את שבעת הפסוקים, והוא תמצית הקוראן העצום אשר ניתן לי".
האימאם מוּסלִם תיעד בספרו, ממה שמסר אבן אל-עבאס: בזמן שהמלאך גבריאל ישב עם הנביא, שמע קול מעליו, ואז הביט למעלה ואמר: זה הוא קול של שער משערי השמיים אשר נפתח, הוא לא נפתח מעולם לפני היום, וירד ממנו מלאך אל הארץ, אשר לא ירד מעולם חוץ מהיום, ואמר: אני שמח לבשר לך על שני אורות שלא קיבל אותם אף נביא לפניך: פתיח הספר (אל-פאתחה), ושני הפסוקים אחרונים מפרק אלבקרא, שלא תקרא באות אחת מהם אלא כשתקבל את גמולך".
מנחם מנדל מפרמישלן

רבי מנחם מנדל מפרמישלן (תפ"ח? - תקל"א/תקל"ז), היה מתלמידי הבעל שם טוב. עמד בראש שיירת העולים לארץ ישראל בשנת תקכ"ד (1764) יחד עם חברו רבי נחמן מהורדנקא.

כתביו

הקונטרס הקצר שכתב דרכי ישרים היה פופולרי מאוד והודפס פעמים רבות. ככל הנראה קדמה כתיבתו לכתיבת ספריו של רבי יעקב יוסף מפולנאה, שכן הספר נכתב לפני עלייתו ארצה בשנת תקכ"ד. הסכמה של רבי מנחם מנדל מפרמישלן נדפסה על ספרו של רבי ברוך מקוסוב, "יסוד העבודה נחמד ונעים". תלמידו רבי משולם פייביש הלר מז'ברז' מביא מקצת מדבריו כפי ששמע מ'פיו הקדוש' בספרו "יושר דברי אמת".
כף קזני

גילוי הכף

הכף התגלה באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה (שנערך בין השנים 1946–1947). הכף מופה על ידי פיליפ לו (Phillip Law) בשנת 1956.

מקור השם

שמו של הכף ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 
הכף נקרא על שם איי. אם. קזני (A.M. Cesney) ספן באוניית צי ארצות הברית פליינג פיש שהביאה את משלחת המחקר של ארצות הברית לחקר אנטארקטיקה בין השנים 1838-1842 בפיקודו של צ'ארלס וילקס.
הג'ונגל מת מצחוק 2

תקציר העלילה

לאחר שג'ורג', איש הקוף המגושם, ואורסולה אשתו הביאו ילד לעולם והקימו לעצמם בית בממלכת הג'ונגל, ג'ורג' חייב להציל את ממלכת הג'ונגל מפני "אריה ממש רשע" שמנסה לתפוס את כס המלכות, ולכן הוא ומשפחתו יוצאים ללאס וגאס.

הפצה

הסרט שוחרר ישירות לווידאו על ידי חברת "Walt Disney Studios Home Entertainment" ב-21 באוקטובר 2003. שבוע לפני השחרור, חברת "קטרפילר" תבעה את דיסני מפני שחששה שהסרט יכול לפגוע בסימן המסחרי שלה. חברת "קטרפילר" ביקשה צו מניעה בשביל למנוע את השחרור של הסרט, אך היא לא הצליחה לקבל.
בזיליקת נוטרדאם (מונטריאול)

בזיליקת נוטרדאם (בצרפתית: Basilique Notre-Dame de Montréal) היא בזיליקה ברובע ההיסטורי של מונטריאול העתיקה במונטריאול, קוויבק, קנדה. הכנסייה נמצאת ברחוב 110 Notre-Dame, בפינת רחוב סן סולפיס. הוא ממוקם ליד סמינר סן סולפיס ולפני כיכר Place d'Armes. הבזיליקה בנויה בסגנון התחייה הגותית.
אדריכלות הפנים של הבזיליקה היא מבין הדרמטיות ביותר בעולם; הפנים שלה הוא גדול וצבעוני, ותקרתו בצבע כחול עמוק, מעוטר כוכבים זהובים, והשאר הקדש הוא בצבעים כחולים, אדומים, סגולים, כסף וזהב. כמו כן, היא מלאה במאות גילופי עץ מורכב פסלים דתיים שונים. בכנסייה חלונות ויטראז לאורך קירות המקדש, שאינם מתארים סצינות תנ"כיות, אלא סצינות מההיסטוריה הדתית של מונטריאול. כמו כן, יש עוגב Frères Casavant, אשר כולל ארבע מקלדות, 97 תחנות, מעל 9,000 צינורות בודדים ודוושת לוח.
ג'ק וורדן

ביוגרפיה

וורדן נולד בניוארק, ניו ג'רזי ללורה ולג'ון וורדן לבזלטר.
גדל בעיר לואיוויל ונזרק מבית הספר לאחר שמוריו גילו שהתאגרף באופן מקצועי עבור כסף תחת השם הבדוי ג'וני קוסטלו.

שירות צבאי

בשנת 1938 התגייס וורדן לצי האמריקני והוצב בסין שם שירת בפטרול הימי יאגנץ.
ב-1941 הצטרף לצי הסוחר האמריקאי, אולם שינה את דעתו לאחר זמן קצר והתגייס מחדש לצבא ארצות הברית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כלוחם צנחנים בגדוד "501" לצד "הדיוויזיה המוטסת ה-101".
בליל הפלישה לנורמנדי ריסק וורדן את רגלו בעת תאונת אימונים שעבר באנגליה.
לאחר תקופת החלמה שנמשכה כחצי שנה חזר אל שדה הקרב והשתתף בקרב על הבליטה. וורדן השתחרר מהצבא בדרגת סמל.

קריירת משחק

לאחר שסיים את שירותו הצבאי נסע לניו יורק, למד משחק והצטרף לחברת תיאטרון למשך חמש שנים שבהן הופיע לראשונה בטלוויזיה ובקולנוע.
קיבל את תפקידיו הראשונים, בשנות ה-50 בדרמת המלחמה "מעתה ועד עולם" בתור הטוראי באקלי, בסרטו הראשון של מרטין ריט "קצה העיר" בתור הבריון צ'ארלס מליק ובדרמה של דלברט מאן "מסיבת הרווק" בתפקיד הרווק אדי ווטקינס.
ב-1958 פרץ לראשונה מבחינת מבקרי הקולנוע שהיללו את הופעתו בסרטו הראשון של סידני לומט "12 המושבעים", בו גילם את המושבע מספר 7 הקולני אוהד הספורט.
ב-1971 זכה וורדן בפרס אמי על הופעתו בתפקיד גורג' האלס מאמן קבוצת הפוטבול "שיקגו ברס" בדרמת הספורט "השיר של בריאן".
ב-1974 שיחק בעיבוד הקולנועי לרומן הקנדי "חניכותו של דודי קרביץ" בתור מקס אביו נהג המונית של היהודי הקנדי הצעיר דודי קרוויץ (ריצ'רד דרייפוס).
ב-1975 הועמד וורדן לפרס באפט"א ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בקומדיה "שמפו" בתור לסטר קארפף שעוזר לספר ג'ורג' רונדי (וורן ביטי) ביחד עם אשתו פלישיה (לי גרנט) לפתוח סלון יופי.
ב-1976 שיחק וורדן לצידם של רוברט רדפורד ודאסטין הופמן בדרמת העיתונות "כל אנשי הנשיא" בתפקיד הארי רוזנפלד עורך עיתון ה"וושינגטון פוסט".
ב-1977 גילם וורדן את ראש המטה הכללי מרדכי גור במהלכו של מבצע אנטבה בעיבוד הטלוויזיוני של ארווין קרשנר.
ב-1978 הועמד לפרס האוסקר בתפקיד משנה בפעם השנייה על תפקיד קומי שביצע בפנטזיה הקומית של וורן ביטי "השמיים יכולים לחכות", בדמותו של מקס קורקל המאמן של הקווטרקבק ג'ו פנדלטון.
ב-1979 הופיע בדרמה הקומית המבוססת על הרומן "להיות שם" בתפקיד נשיא ארצות הברית ולצידו של אל פאצ'ינו בדרמת הפשע "והצדק לכול" בתור השופט האובדני פרנסיס רייפורד.
ב-1982 שיחק וורדן בדרמה המשפטית "פסק דין" בתור מיקי מורייסי שותפו לעבודה לשעבר של עורך הדין פרנק גאלבין (פול ניומן).
באמצע שנות ה-80 שיחק בתור בלש פרטי בשתי עונות סדרת קומדיית הפשע "משוגע כמו שועל" והועמד לשני פרסי אמי.
בתחילת שנות ה-90 התפרסם בדמות בן האלי הגדול סבו העשיר של הילד ג'וניור בקומדיות "מותק, הילד השתגע" ו"מותק, הילד השתגע 2".
לקראת סוף הקריירה שלו השתתף בשני סרטיו של וודי אלן "אפרודיטה הגדולה" בתור הנביא טירסיאס ו"קליעים מעל ברודוויי" בתור המפיק ג'וליאן מרקס ובסרטו האחרון של וורן ביטי כבמאי "בולוורת'".
הסרט האחרון בו השתתף וורדן בשנת 2000, קומדיית הפוטבול "המחליפים".

חיים אישיים

וורדן היה אב לבן אחד ונשוי עד לפטירתו לשחקנית הצרפתייה ואנדה דורפה.
למרות הנישואים וורדן ודורפה היו פרודים ווורדן חי את שנותיו האחרונות לצד חברתו מארוצ'ה הינדס.
נפטר בשנת 2006 מבעיות בלב ובכליות כשהוא בן 85.
ברזנה (מחוז רובנו)

יהודי ברזנה

נראה שיהודים החלו להתיישב בברזנה מעת שקיבלה מעמד עירוני. בפרעות ת"ח ות"ט נרצחו בה כחמישים משפחות יהודיות, והקהילה היהודית במקום השתקמה וגדלה רק במאה ה-19. זרז משמעותי להתפתחות הקהילה בעיירה היה התיישבותו במקום של האדמו"ר יחיאל מיכל הלוי פיצ'ניק, אשר הקים בה את חסידות ברזנה. בקרב שנערך בסמוך לעיירה במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית פרעו חיילים פולנים ביהודי המקום.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה בתי ספר מרשת יבנה ומרשת תרבות, וכן ספרייה עברית. כמו כן, בעיירה התקיים ייצוג למפלגות הציוניות השונות, תוך דומיננטיות של הרוויזיוניסטים, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות שונות, ואף קיבוץ הכשרה של החלוץ, שמבין בוגריו היו ממייסדי קיבוץ נגבה. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, רוב תושביה.

בשואה

הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 6 ביולי 1941. עם כניסתם, ערכו האוקראינים המקומיים מעשי שוד והתעללות בקרב האוכלוסייה היהודית. כמו כן, נאסרו 250 מנכבדי הקהילה, ואלו שוחררו רק לאחר תשלום סכום כופר גבוה. עם כניסתו של הוורמאכט הגרמני לעיירה הציתו חיילים את בתי היהודים על כל תכולתם. 
עד מהרה ציוו הגרמנים על יהודי העיירה לשאת אות עם מגן דוד, והם נלקחו לעבודות כפייה בסביבתה. כ-300 צעירים יהודים מהעיירה נלקחו למחנה עבודה בקוסטופול. לראש היודנרט בעיירה מונה יואל גילברג.
ב-6 באוקטובר 1941 הוכנסו יהודי העיירה לשני גטאות: האחד סגור, והשני, קטן יותר ולבעלי מקצועות, פתוח. בשל הקצבת מזון מזערית לגטאות, שררו בהם תנאי רעב כבדים, לצד תנאי צפיפות דוחקים.
ביוני 1942 הובאו לגטאות שבעיירה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה, ומספר יושביהם הגיע לכ-3,000.
ב-25 באוגוסט 1942 כותרו שני הגטאות שבעיירה בידי שוטרי אס אס מיחידות האיינצגרופן הגרמניות ואוקראינים, ויושביהם הובלו לבורות שהוכנו מראש ליד בית העלמין במאלינסק, שם נורו, וחלקם נקברו חיים. יהודים רבים שהצליחו להימלט מהאקציה נתפסו בידי אוקראינים, והוסגרו לגרמנים או נרצחו במקום.
יהודים מהעיירה שהצליחו להסתתר ביערות הסביבה הקימו יחידה פרטיזנית, אשר דאגה לנמלטים נוספים מהאזור, וביצעה פעולות חבלה במסילת הברזל רובנו-סארני. חלק מהיהודים שרדו בשל עזרה משלושה כפרים שהיו מאוכלסים במיעוט הפולני המזורי. 
העיירה שוחררה בידי הצבא האדום ב-9 בינואר 1944. מתושביה היהודים שרדו כ-150 איש.
יהודית גולן

יהודית גולן (נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא סופרת וחידונאית ישראלית חרדית.

ביוגרפיה

נולדה בישראל לרב אברהם צבי שיינפלד, אב"ד תל אביב-ירושלים, ולנחמה שיינפלד, בתו של הרב יצחק אליהו ברנשטיין. אחותה היא העורכת הלשונית שולה יעקובסון. נשואה לפנחס גולן, ואם ל-12 ילדים. מתגוררת בגבעת זאב.
גולן החלה לכתוב בשנת 1991, אז החלה לפרסם במוסף לנשים "בית נאמן" של היומון יתד נאמן, חוויות מהאולפן בו עבדה אז. בד בבד החלה לכתוב חידות לעיתונים שונים ולהתמקצע בתחום. מאז היא כותבת גם בזרקור, יתד נאמן, משפחה, בנשוב הרוח והמבשר. 
ספרה הראשון שיצא לאור הוא תינוק נולד שיצא בשנת 1993. מאז הוציאה קרוב ל-40 ספרים לילדים ולמבוגרים.
היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים

תולדות כתב-העת ותכניו

כתב-העת רואה אור מטעם המחלקה להיסטוריה ותיאוריה בבצלאל אשר יזמה את הקמתו בשנת 2005 ”כבמה לברור, חידוד ועדכון רעיונות ומושגים, ואמצעי ליצירת ממשקים חדשים בין ממדי הפרקטיקה והתיאוריה של דיסציפלינות הלימוד בבצלאל....“ כתב-העת מפרסם ארבעה גיליונות בשנה (חורף, אביב, קיץ וסתיו), אשר שלושה מתוכם פתוחים לקהל החוקרים והיוצרים בכלל, ואילו הרביעי (גיליון הקיץ) מוקדש לעבודתם של הסטודנטים בבצלאל. רוב הגיליונות מאורגנים סביב נושא שמהווה את כותרת הגיליון ("על החושני באמנות", "קומיקס וקריקטורה" וכיוצ"ב) אף שישנם גיליונות רב-נושאיים ("רוחות אפריל", וכל גיליונות הסטודנטים). קבלת החומרים לפרסום בכתב-העת נעשית באמצעות תהליך של שיפוט וביקורת אשר מבדיל בין סוגי החומרים השונים שמתפרסמים בכתב-העת: (1) מאמרים אקדמים, (2) מסות, (3) ביקורות ו(4) תערוכות וירטואליות. פרט לגיליונות הסטודנטים שכל חומריהם עוברים בדיקה פנימית בלבד, המאמרים המתפרסמים בכתב-העת עוברים תהליך של ביקורת עמיתים לפני קבלתם לפרסום, ואילו החומרים האחרים עוברים תהליך של בדיקת עריכה עניינת ולשונית.
דני רובינשטיין

קורות חיים

רובינשטיין נולד בירושלים וגדל בשכונת נוה בצלאל, ליד נחלאות. קיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1967, במהלך מלחמת ששת הימים היה חייל מילואים ביחידת סיור בירושלים בראשות יוסי לנגוצקי. יחידה זו הייתה הראשונה שחצתה את קו הפסקת האש אל תוך שטח יהודה ושומרון, שהיה בשליטת צבא ירדן.
בשנת 2019 זכר בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו זה אנחנו או הם - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה
גר בירושלים, בשכונת בית הכרם.

קריירה עיתונאית

בשנים 1967 עד 1990 היה רבינשטיין הכתב לענייני ירושלים של העיתון "דבר".
בשנים 1990 עד 2008 היה הפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ" וחבר מערכת, וכתב טורים קבועים על פלסטינים ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.
משנת 2008 כותב רובינשטיין טור שבועי על כלכלת הרשות הפלסטינית בעיתון "כלכליסט".
רובינשטיין מלמד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ופרסם מספר ספרים.
מפרץ קרפנטאריה

מפרץ קרפנטאריה (באנגלית: Gulf of Carpentaria) הוא מפרץ רדוד המוקף משלושת עבריו ביבשת אוסטרליה, ומצוי בצפונה של היבשת. צפונית למפרץ מצוי ים אראפורה המפריד בין אוסטרליה לגינאה החדשה. 
המפרץ נוצר במהלך עידן הקרח האחרון, והוא "צעיר" מבחינה גאולוגית.

גאוגרפיה

המפרץ מוקף בשפלה שטוחה ונמוכה. ממערב למפרץ מצויה ארץ ארנהם ואזור טופ אנד של הטריטוריה הצפונית. ממזרח למפרץ מצוי חצי האי כף יורק. דרומית למפרץ מצויי אזור המכונה "אזור המפרץ" ("Gulf Country") של קווינסלנד.

אקלים

אקלים המפרץ חם ולח. באזור המפרץ שתי עונות. העונה היבשה נמשכת בין אפריל לנובמבר, והיא מאופיינת ברוחות דרומיות מזרחיות ומזרחיות יבשות. העונה הרטובה נמשכת בין דצמבר ולמרץ ומרבית המשקעים יורדים בעונה זו.

היסטוריה

האירופאי הראשון שחקר את אזור המפרץ היה ההולנדי וילם יאנסזון (Willem Janszoon), בשנת 1606. הולנדי נוסף, יארן קרסטנזון (Jan Carstenszoon), חקר את האזור בשנת 1623 וקרא למפרץ על שם פייטר דה קראפנטייר (Pieter de Carpentier) – המושל הכללי של איי הודו המזרחית ההולנדיים באותה עת.
מתיו פלינדרס מיפה את אזור המפרץ בין השנים 1802–1803. החוקר הראשון שהגיע לאזור דרך היבשה ולא דרך הים היה הפרוסי לודוויג לייכהרדט (Ludwig Leichhardt) שחקר את אזור המפרץ בין 1844–1845.
בשנת 1856 חקר את האזור אוגוסט גרגורי ולאחריו בעקבות משלחת בורק וויליס משנת 1861 משלחותיהם של ג'ון מקינלי, פרדריק ואקר וויליאם לנדסבורו עמדו בראש משלחות חיפוש בשנים 1861 ו-1862 בניסיון למצוא את בורק וויליס.
הנס פון זקט

ביוגרפיה

זקט נולד למשפחת אצולה פומרנית, לאב שהיה גנרל פרוסי. בניגוד לגנרלים אחרים בני זמנו הוא לא למד בבית ספר צבאי, אלא למד בבית ספר רגיל בשטרסבורג ולאחר סיום לימודיו בשנת 1885 התגייס לצבא.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, כיהן זקט כראש מטה בדרגת קולונל בארמייה השלישית. הוא צעד ביחד עם הגייסות לתוך צרפת בתחילת המלחמה והוכיח את עצמו בקרב. במרץ 1915 הוא היה לראש המטה של הארמייה ה-11, בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן ונחשב לאדריכל הניצחון הגדול של מתקפת גורליצה-טרנוב, עליה זכה בפור לה מריט. ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובספטמבר 1915 השתתף בקרב נגד סרביה בטימישוארה. ביוני 1916 הוא היה לראש המטה של הארמייה האוסטרו-הונגרית השביעית.
בספטמבר 1919 הוא היה למפקד הראשון של משרד הגייסות הגרמני שהחליף את המטה הכללי שפורק בהתאם לחוזה ורסיי.
לאחר הפוטש של קאפ הוא התמנה למפקד הצבא הגרמני. זקט הלך על חבל דק בין התנגדותו לרפובליקת ויימר לבין הגנה על הרפובליקה ומניעת פוטש של הצבא. בעת המשבר של סוף 1923 הוא כתב לגוסטב פון קאהר שהחוקה של ויימר מנוגדת להשקפתו הפוליטית, אולם סירב לקחת חלק בפעולה נגד הממשלה. בשנת 1926 הוא פרש לגמלאות.
בשנים 1930–1932, כיהן זקט כחבר הרייכסטאג מטעם מפלגת העם הגרמנית.
בין השנים 1933–1935 הוא נטל חלק ראשי בסיוע צבאי גרמני שהושיטה גרמניה לצ'יאנג קאי שק. זקט גם יעץ לקאי שק במישור הפוליטי, בין השאר יעץ לו להימנע מעימות חיצוני כל עוד הצבא שלו לא סיים את הרפורמה שלה.
הפועל מגדל העמק (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1959 ובעונת 1963/64 הופיע לראשונה בליגה ב'. בעונת 1970/71 זכתה בקבוצה באליפות ליגה ב' צפון ורשמה העפלה היסטורית לליגה א'. עונת הבכורה שלהם בליגה א' הייתה העונה המוצלחת ביותר של הקבוצה, כאשר הקבוצה סיימה במקום החמישי בטבלה וגם הדיחה קבוצה בכירה בדמותה של הפועל כפר סבא במסגרת גביע המדינה בתוצאה 5-2. בעונת 1973-74 הקבוצה סיימה בתחתית טבלת ליגה א' ושבה חזרה לליגה ב' לאחר שסיימה בתחתית מבחני פלייאוף הירידה.
מאז לקבוצה היו פרקי זמן בליגה א' בתחילת שנות ה-80 ובסוף שנות ה-90 עד תחילת שנות ה-2000, שלבסוף הסתיים בירידה לליגה ב'. בעונת 2011/12 הקבוצה חזרה לליגה א' לאחר שניצחה במחני פלייאוף העלייה בפנדלים את צעירי ביר מכסור. בעונת החזרה לליגה א' הקבוצה סיימה במקום השלישי והשתתפה מבחני פלייאוף העלייה, הקבוצה ניצחה 3-0 את הפועל אסי גלבוע בסיבוב הראשון, ובסיבוב השני ניצחה 2-1 את הפועל הרצליה. בסיבוב השלישי הודחה מגדל העמק מלאחר שהפסידה 1-0 לבית"ר כפר סבא, שאחר כך ניצחה בגמר פלייאוף העלייה.
בעונה החולפת הקבוצה סיימה במקום הרביעי, והיא השתתפה במבחני העלייה. את משחקה הראשון ניצחה מגדל העמק את הפועל כרמיאל צפת 2-0, ולאחר מכן בסיבוב השני היא הודחה בתוצאה 5-3 בפנדלים על ידי עירוני טבריה לאחר שהמשחק הסתיים בתום 120 דקות בתוצאה 1-1. בעונה לאחר מכן מגדל העמק סיימה במקום החמישי והשתתפה במבחני העלייה בפעם השלישית, הקבוצה הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי עירוני נשר שגברה עליה בתוצאה 4-3 בפנדלים, לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 2-2.
בעונת 2017/18 סיימה מגדל העמק במקום ה-14 בליגה א' צפון המוביל למשחק המבחן אותו שיחקה מול בני פרדיס שהעפילה לאחרי משחקי הפלייאוף מליגה ב'. המשחק שנערך באצטדיון בעילוט הסתיים בתוצאה 0:5 להפועל מגדל העמק משערים של אופק מלול, לידור כהן, דוד אמזלג, רם סופר ויותם כהן. בזכות הניצחון הבטיחה הקבוצה עונה נוספת בליגה א'. במאי 2018 הודיע ראש העיר כי אושרה התוכנית לבניית אצטדיון חדש אשר יכיל 7,000 מקומות.