איי סילי

ממשל מקומי

באופן היסטורי נוהלו האיים כאחת מנפות מחוז קורנוול באנגליה. ארכיפלג איי סילי היה חלק מדוכסות קורנוול והדוכס נהנה מזכויות מיוחדות באיים, שהוענקו לו על ידי הכתר הבריטי. חוק השלטון המקומי משנת 1888 הסמיך את מועצת השלטון המקומי באיי סילי להקים "מועצות ורשויות מקומיות אחרות הנפרדות מאלה של מחוז קורנוול... זאת לצורך יישום כל חקיקה הנוגעת לשלטון המקומי באיים." בהתאם לחוק זה הוקמה בשנת 1890 המועצה האזורית הכפרית של איי סילי, כרשות ייחודית מאוחדת, הפועלת מחוץ לתחום האדמיניסטרטיבי של מחוז קורנוול. מחוז קורנוול סיפק שירותים מסוימים לאיים, אשר עבורם שילמה המועצה האזורית. סעיף 265 של חוק השלטון המקומי משנת 1972 איפשר את המשך קיום המועצה האזורית, אולם שמה שומה ל"מועצת איי סילי".
משמעות המעמד השלטוני המיוחד של איי סילי מתבטא בכך שחלק מן המשפט המנהלי הקיים בכל אנגליה, מיושם באיי סילי בשינויים מסוימים. כך למשל, בתחומי שרותי הבריאות ומבנה השלטון המקומי. מכיוון שבאיים חיים רק כ-2,000 תושבים, המועצה מייצגת פחות תושבים ממה שמייצגות מועצות כפריות רבות באנגליה והיא מהווה את יחידת השלטון המקומי העצמאי הקטנה ביותר באנגליה. בשנת 2005 כיהנו במועצה 21 חברים (כולם עצמאיים ולא מזוהים עם מפלגה מסוימת). במועצה מועסקים 164 עובדים, כך שכמעט 10% מתושבי האיים עובדים עבור השלטון המקומי.
אין לאיי סילי מערכת משפט עצמאית וסכסוכים מתבררים בבתי המשפט של מחוז קורנוול.

רקע היסטורי

מאז המאה ה-18 הייתה כלכלת איי סילי תלויה במסחר עם בריטניה הגדולה ומדינות מעבר לה. לאורך השנים השתנה אופיו של המסחר באיים וזאת בהתאם לגורמים כלכליים ומדיניים. כך באו והלכו להם תחומי מסחר ועיסוקים שונים, כגון: איסוף אצות ים, ניתוב ספינות, הברחות, דיג, בניית ספינות, ולאחרונה גידול פרחים. במחקר שנעשה על כלכלת האיים בשנת 1987 נמצא כי רבות מן החוות החקלאיות באיים נאבקות כדי לשמור על רווחיותן וכתוצאה מכך יש נטייה להרחיב את תחומי ההכנסות ולעסוק אף בתיירות. על פי נתונים שנאספו בתחילת המאה ה-21 נראה שמספר העוסקים בחקלאות מהווה רק כ-2% מכלל העובדים באיים.

תיירות

ההערכה היא כי בתחילת המאה ה-21 ההכנסות מתיירות מהוות כ-85% מהכנסות תושבי איי סילי. האיים השקיעו משאבים ומאמצים רבים בשיווק תיירותי המדגיש את הסביבה הייחודית של איים אלה, מזג האוויר הקייצי, התרבות הנינוחה, התחבורה הנוחה בים ובאוויר בין האי הבריטי לאיים וגודלם הזעיר של האיים, המהווה נקודת משיכה. רוב התיירים המבקרים באיים שוהים באי סנט מרי'ס, שבו חדרי אירוח רבים ושאר שירותי תיירות. באי טרסקו קיים מלון דירות נופש. באיי בריאר וסנט מרטינ'ס מבקרים פחות תיירים, אף שבכל אחד מהם קיים בית מלון וחדרי אירוח. באי סנט אגנס אין בית מלון.
האיים זכו לפרסום, שתרם לתיירות, גם בשל הטענה שבשנת 1651 הוכרזה מלחמה עם הרפובליקה ההולנדית, מלחמה שלכאורה הסתיימה רק ב 1986 ולכן מכונה "מלחמת שלוש מאות שלושים וחמש השנים". בפועל לא התנהל כל קרב ביניהן.
תנועת התיירים לאיים מאפשרת קיומם של שרותי תחבורה בתדירות שקשה היה להצדיקה לאור מספרם של תושבי האיים לבדם. לכן, תנועת התיירים משפיעה אף על אותם תושבים שאינם עוסקים בתיירות. תנועת התיירות היא עונתית באופייה ומתרכזת בעיקר בקיץ, אף שבחודש אוקטובר מדי שנה מגיע לאיים גל של צפרים כדי לצפות בציפורים נודדות החולפות בעונה זו באיים.

תחבורה

תחבורה בין האיים לאי הבריטי אפשרית בים ובאוויר. האי היחיד שבו כבישים של ממש הוא סנט מרי. באי סנט מרי פועל שדה תעופה ובו שני מסלולים, שאורך כל אחד מהם אינו עולה על 600 מטר. באי טרסקו קיים מנחת מסוקים.
את האיים משרתת מעבורת המופעלת על ידי "חברת הספינות של איי סילי" והיוצאת מנמל פנזנס לאי סנט מרי'ס וכן ספינת משא. שאר האיים מקושרים לאי סנט מרי'ס בסירות מנוע.