google/wiki40b huggingface dataset:
דני בונדר

קריירה כשחקן

בונדר נולד בברית המועצות בשם דמיטרי בונדרב (ברוסית: Дмитрий Бондарев). בשנת 1990 עלה לישראל עם משפחתו, אשר השתכנה ביהוד. לאחר שנה עברה המשפחה להתגורר בקיבוץ גזית שבעמק יזרעאל, שם החל בונדר לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הקיבוץ. כשהיה בן 12 עבר לשחק בכפר כמא הסמוכה, בקבוצה שאומצה על ידי הפועל חיפה. בגיל 14 עבר לשחק בקבוצת "הכח אפק" שבקיבוץ אפק, ולאחר מכן הגיע למחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
בונדר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב בגיל 17, במשחק מול מכבי פתח תקווה שנערך ב-3 בנובמבר 2004 במסגרת גביע הטוטו, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער. בקיץ 2006 הועלה בונדר לסגל הקבוצה הבוגרת על ידי מאמן הקבוצה יצחק שום. למרות גילו הצעיר (19), הספיק בונדר להופיע במדי קבוצתו בגביע אופ"א מול קבוצת דומז'אלה הסלובנית, ואף השתתף במשחקים האחרים של הקבוצה באירופה בעונת 2006/2007. במהלך העונה תפס מקום של קבע בהרכב קבוצתו ואף זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה באותה עונה.
במהלך משחק ליגה נגד הפועל כפר סבא, נפגע פגיעה קשה ברצועות הברך ונאלץ לפרוש מהמשך המשחקים בעונת 2007/2008. לאחר שנפצע שוב במהלך עונת 2008/2009, לא מצא את מקומו בהרכב הפועל ועבר לעירוני קריית שמונה במסגרת עסקה בה קיבלה הפועל את עדן בן בסט, וקריית שמונה קיבלה את בונדר ועידן סרור בהשאלה.
בתחילת עונת 2009/2010 שב בונדר להפועל תל אביב, והתחרה על עמדת המגן הימני עם עומרי קנדה. בונדר היה שותף להישגיה הרבים של הקבוצה בעונה זו, עת סיימה את שלב הבתים של הליגה האירופית במקום הראשון, ובתום העונה זכתה בדאבל, תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן. בינואר 2011 כבש את שערו הראשון אי פעם בקבוצת הבוגרים, בניצחון על הפועל אשקלון. בסוף עונת 2010/2011 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה בפעם השנייה ברציפות.
לקראת עונת 2011/2012 הפך בונדר לשחקן חופשי, ועבר לשחק בקבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. בעונתו הראשונה שותף ב-14 משחקי ליגה, אך לאחר מכן איבד את מקומו בסגל הקבוצה, ובפברואר 2013 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2014, עקב פציעות חוזרות ברצועה הצולבת, הודיע בונדר על פרישה ממשחק פעיל.

נבחרת ישראל

כשהיה בן 20 בלבד, נכלל בונדר בסגל נבחרת ישראל לאחר זימון של מאמן הנבחרת, דרור קשטן, במרץ 2007. בקיץ 2007 שיחק עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, ובסך הכל רשם ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-2 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק מול נבחרת מלטה באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות יורו 2012. במהלך הקמפיין שותף בחמישה משחקים, ובסך הכל ערך שבע הופעות במדי הנבחרת, האחרונה ב-11 באוקטובר 2011, במשחק הגומלין מול מלטה בחוץ.

קריירה כמאמן

בעונת 2015/2016 שימש בונדר כעוזר מאמן בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובקיץ 2016 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה וזכה בגביע המדינה לנוער עם הקבוצה. בקיץ 2017 מונה לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של הפועל רעננה. באוקטובר 2017, לאחר פיטוריו של המאמן גיא לוי, החל בונדר לשמש כמאמן הקבוצה עד החתמתו של מנחם קורצקי.
אח"י מזנק

מלחמת יום הכיפורים

אח"י מזנק הייתה ספינת הפיקוד של מפקד השייטת מיכאל ברקאי בקרב לטקיה שפתח את המבצעים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים
יומיים מאוחר יותר התגוננה הותקפה בטילי סטיקס בעת שהתקרבה לנמל פורט סעיד. הגישה סיוע לאח"י חנית (סער 3) שעלתה על חוף סיני ליד בסיס דפנה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים המשיכו ספינות הסער ללוות אוניות רכש ביטחוני במרכז הים התיכון. בינואר 1974 באחת מהפלגות אלה נכנסה אח"י מזנק יחד עם הספינה אח"י קשת לעגינה במים טריטוריאליים של האי מלטה כמסתור מהים הסוער. המלטזים הזמינו את הספינות להיכנס לנמל ולטה אך מפקד השייטת מיכאל ברקאי לא נענה להזמנה היות שלא נתן אמון בראש ממשלת מלטה דום מינטוף שנהג להתבטא נגד ישראל. מלטה ביקשה את עזרת בריטניה וסיירת בריטית עקבה מקרוב מאוד אחרי הספינות. מאוחר יותר הועברה התנצלות דיפלומטית מישראל למלטה.

סיום שרות

בינואר 1996 הוטבעה הספינה במרחק של 3 ק"מ מחופי חיפה בעומק של 33 מטר על מנת שתשמש אתר צלילה.
מרטין מקדונה

ביוגרפיה

מקדונה נולד בקמברוול שבלונדון בן להורים אירים מגולוויי. אחיו הבכור הוא הבמאי והתסריטאי ג'ון מייקל מקדונה.
באמצע שנות התשעים כתב את המחזות "The Beauty Queen of Leenane" (זוכה פרס דרמה דסק), ‏"A Skull in Connemara", ‏"The Lonesome West" (טרילוגיית קונמארה), ו-"The Cripple of Inishmaan" שמתרחשים במחוז גולוויי ובאיי אראן. כמו כן כתב את המחזה "איש הכריות" שזכה בפרס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר עם הפקתו ב-2003. בהמשך הקריירה כתב את המחזות "A Behanding in Spokane" (מחזהו הראשון שמתרחש בארצות הברית), ‏The Lieutenant of Inishmore, ‏ו-"Hangmen" שזכה בפרס אוליבייה.
מחזותיו שעובדו בעברית: The Beauty Queen of Leenane - "מלכת היופי של לינאן" הוצג בתיאטרון באר שבע, "The Cripple of Inishmaan" - "כולם רוצים להוליווד" הוצג בתיאטרון גשר, "איש הכריות" הוצג בתיאטרון גשר ובתיאטרון חיפה.
ב-2004 החל בעשייה קולנועית, הוא כתב וביים את הסרט הקצר "Six Shooter" שזיכה אותו בפרס הסרט הבריטי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי ובפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.
ב-2007 כתב וביים את הסרט "ברוז'" שזיכה אותו בפרס באפט"א לקולנוע לתסריט הטוב ביותר, והיה מועמד לפרסים רבים נוספים בהם פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
ב-2011 כתב, ביים והפיק את הסרט "שבעה פסיכופתים". הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
ב-2017 כתב, ביים והפיק את הסרט "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי", שזכה לשבחים ופרסים רבים, בהם ארבעה פרסי גלובוס הזהב, כולל לסרט הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר ובחמישה פרסי באפט"א לקולנוע כולל לסרט, לסרט הבריטי ולתסריט המקורי הטוב ביותר.
ישראל נג'ארה

רבי ישראל נג'ארה (צפת, 1555 – עזה, 1628) רב, פרשן ומשורר. מגדולי המשוררים והפייטנים העבריים בכל הזמנים.

קורות חייו

נולד ב-1555 בצפת שתחת שלטון האימפריה העות'מאנית. מוצאו מהעיר נג'ארה בספרד ועל שמה נקרא שם משפחתו. למד אצל אביו ר' משה נג'ארה ואצל סבו ר' ישראל די קוריאל, מחכמי צפת ואחד מארבעת המוסמכים הראשונים. בבחרותו עבר לדמשק והיה שליח ציבור בקהילה הספרדית שם. לאחר תקופה שעבר בין ערים שונות במקומות שונים, בין היתר בסוריה, שב לדמשק לתקופה קצרה, ומשם חזר לעיר הולדתו צפת, הוא התחתן ונולדה לו בת.
בעקבות מגפה שבה שכל את בתו ואשתו חזר בשנת 1576 לדמשק, שם התחתן בשנית, ונולדו לו שלושה ילדים. לאחר תקופה בדמשק עבר לעזה, שם שימש כפוסק. בנו הרב משה נג'ארה שימש כרבה הראשי של עזה אחריו. בהיותו בעזה היה מורה של אבטליון. נפטר ב-1628 בעזה, ונקבר בבית-העלמין היהודי בעיר.
על שמו קרויים רחובות במספר ערים בישראל, ביניהן: ירושלים, תל אביב, חולון, רעננה ורחובות.

פיוטיו

הרב ישראל נג'ארה התפרסם בעיקר כמשורר ופייטן. הדי השפעתו ניכרים במרחב הגדול ביותר של קהילות יהודיות מארצות הבלקן, רוב ארצות העולם המוסלמי ואף הודו. בפיוטיו ניכרת ההשפעה של שירת ספרד הן במשקל ובצורה הקפדניים, והן בנושאי השירה. בין פיוטיו המפורסמים: "יַעֲרַת דְּבַשׁ", "יָה רִבּוֹן עָלַם", "יוֹדוּךָ רַעְיוֹנַי", "יָעְלָה בּוֹאִי לְגַנִּי", "יְדִידִי רוֹעִי מְקִימִי" ורבים נוספים.
בשירתו היה שילוב נדיר בין קדושה, קבלה וחולין, יחד עם התאמת השירה למנגינות מקומיות נפוצות ואהובות. מבחינה מוזיקלית חולל ר' ישראל מהפכה של ממש בכך שהתאים מנגינות עממיות אל שירת הקודש, קידש אף אותם, ובכך גרם לבני הקהילה, שהכירו את השירים העממיים, להחליף את הטקסט המקורי בטקסט עברי, המכוון כלפי שמים. "רכבות" אלו של מוזיקה עממית הובילו קרונות רבים של שירת קודש איכותית ופיוטים למרחבי העולם מאז ועד היום. הוא ככל הנראה המשורר העברי הראשון שמציין ביחס לכל שיר את המקאם של הלחן.
הזדווגות

הזדווגות היא מגע בין איברי מין של בעלי חיים המתרבים ברבייה מינית. מונח זה כולל גם את בני האדם, אך מקובל בשימוש בעיקר אצל בעלי חיים. אצל האדם מקובל השימוש במינוח "יחסי מין".
ההזדווגות היא הדרך העיקרית ועד לדורות האחרונים הדרך הבלעדית, ליצירת הפריה. עם התפתחות המחקר והטכנולוגיה, החלה להתאפשר גם הפריה מלאכותית.
בקרב בעלי החיים קיום הזדווגות שלא למטרת רבייה אלא למטרות עונג בלבד שכיח פחות לעומת האדם, אבל מצוי אצל כמה בעלי חיים בהם חלק מהקופים (שימפנזים ובונובו), הדורבנים והדולפינים. אצל רוב בעלי החיים קיים חלון הזדמנויות צר מאוד, פעם או פעמיים בשנה, שבו הנקבה מתייחמת ומסוגלת להזדווג.
נבחרת גרמניה בכדורסל

נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל

נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל נחשבה לנבחרת חלשה יחסית ומעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
הנבחרת השתתפה 5 פעמים באליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות שהתקיימה ב-1963.
ברסלב (בלארוס)

היסטוריה

ברסלב נזכרת לראשונה בשנת 1065 כטירה באזור הגבול עם השבטים הליטאיים. במהלך המאה ה-14 ברסלב נכללה בדוכסות הגדולה של ליטא, ואף נודעה חשיבות למבצרה, בשל הסמיכות לאזור השליטה של המסדר הליבוני במהלך המאות ה-14 וה-15.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 צורפה ברסלב לאימפריה הרוסית, וזאת עד 1919, אז נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה על פי הסכם ריגה. בשנת 1939 צורפה העיר אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית.

יהודי ברסלב

היהודים נזכרים בברסלב כבר במאה ה-16, אך הקהילה אז הייתה קטנה יחסית. בין מלחמות העולם הייתה התפתחות ניכרת בקהילה, ומספר אנשיה הגיע לכ-1,900, כשלושה רבעים מסך תושבי העיר.
בעיר פעלה ישיבה של כ-60 תלמידים, שבראשה עמד הרב חיים תרשיש מהכפר יאיסי הסמוך. משך שנים רבות כיהנו בעיר שני רבנים - רבי הירשל וַלין, רבם של ה"מתנגדים", ורבי אבא זהורייה, ששימש כרב עדת החסידים.
לאחר כיבוש העיר בידי הגרמנים, ב-27 ביוני 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, וב-18 באפריל 1942 הועברו יחד עם יהודים נוספים מהסביבה לגטו שהוקם בעיר.
ב-3 ביוני 1942 כ-2,000 מיהודי הגטו נרצחו בבורות ירי. בסתיו 1942 הועברו לגטו בעיר יהודי אופסה וכפרי הסביבה, וב-12 במרץ 1943 נרצחו כל יושביו באקציה שבה חלק מהיהודים גילו התנגדות.
אחסון ענן

במחשוב ענן, אחסון ענן (באנגלית: Cloud Storage) הוא אחסון של קבצים על גבי שרת מרוחק, שהקשר אתו נעשה באמצעות רשת מחשבים, ובפרט האינטרנט. חברות אחסון ענן ציבורי מפעילות מרכז מחשוב המאפשר למשתמשים לחכור קיבולת אחסון. 
ניתן לגשת לשירותי אחסון ענן באמצעות ממשק תכנות יישומים (API), באמצעות התקן חומרה המשמש כ"נתב אחסון ענן", או באמצעות ממשק משתמש מבוסס דפדפן. המידע של כל משתמש פרוס באופן טיפוסי על פני מספר רב של כוננים ומחשבים פיזיים, אך מוצג ללקוח כשטח אחסון הומוגני באמצעות וירטואליזציה. אכסון בענן הוא בעצם שמירת מידע על גבי שרתים ייעודיים לשמירת מידע.
אחסון הענן מאפשר הוזלה כלכלית של שמירת מידע באמצעות ניצול יתרון לגודל. כמו כן שיטת אחסון ענן מאופיינת בגמישות כלכלית, והפחתת משאבים בלתי מנוצלים - בשירותי אחסון ענן טיפוסיים, כל לקוח נדרש לשלם רק עבור נפח האחסון שבו הוא משתמש בפועל.
כאשר שטח האחסון נחכר מספק של שירות אחסון, הוא מכונה "אחסון כשירות" (אנגלית: Storage as a service -STaaS).

ספקי אחסון מסחריים

אחת השחקניות המובילות בתחום אחסון כשירות היא Amazon Web Services המספקת את תשתית שירותי האחסון Simple Storage Service, הנקרא גם "S3" - המאפשרת שמירה ואחזור כל כמות של נתונים, בכל עת, מכל מקום ברשת. שרותי S3 מתאפיינים בשרידות גבוהה, מחיר נמוך לגיגהבייט ואפשרויות גדילה כמעט בלתי מוגבלות. הנתונים ב – S3 נשמרים ב "חביות" (Buckets), להם ניתן לשייך הרשאות גישה. הגישה ל-S3 אינה נעשית כמו לדיסק רגיל (ראה EBS) אלא בממשק תוכנה לאחזור ושמירת אובייקטים (API).
המלחמה המדומה

המלחמה המדומה הייתה תקופה בראשית מלחמת העולם השנייה, מיד לאחר כיבושה של פולין, שאופיינה בחוסר פעילות צבאית. אף על פי שהמדינות הגדולות והחזקות באירופה באותה עת הכריזו מלחמה זו על זו, אף צד לא ביצע עדיין התקפה ניכרת, והלחימה הייתה מועטה.
בעוד רובו של הצבא הגרמני נלחם בפולין, נשארו כוחות גרמניים קטנים לאייש את קווי ההגנה לאורך הגבול עם צרפת (קו זיגפריד). בצדו השני של הגבול, בקו מז'ינו, עמדו חיילים בריטים וצרפתים, אולם היו רק מספר תקריות מקומיות. בינתיים עסק חיל האוויר הבריטי בהצנחת כרזות תעמולה על גרמניה, והחיילים הקנדים הראשונים החלו להגיע לבריטניה. בחזית המזרחית שרר שקט מוזר למשך מספר חודשים. ארצות הברית, שעדיין הייתה מבחינה טכנית נייטרלית במלחמה, סייעה לארצות הדמוקרטיות באירופה (קרי צרפת ובריטניה) על ידי מתן הנחה ברכישת ציוד צבאי, או אף הענקתו ללא תמורה.
תקופת הרגיעה נוצרה עקב הצורך של הבריטים והצרפתים להתכונן למלחמה, והצורך הגרמני להעביר מפולין את כוחותיהם ולארגנם מחדש לאחר המערכה בפולין.

שמות המלחמה

המלחמה המדומה, שבפי וינסטון צ'רצ'יל כונתה "מלחמת הדמדומים", זכתה לשמות רבים בשפות האירופאיות השונות. בגרמנית: Sitzkrieg – "זִיצְקְרִיג" ("מלחמת ישיבה", משחק מילים עם המילה "בליצקריג"), בצרפתית: drôle de guerre – "דְרוֹל דֶה גֵר" ("המלחמה המצחיקה" או "המלחמה המוזרה"), בפולנית: dziwna wojna – "גִ'יוְונַה ווֹיְנַה" ("המלחמה המוזרה"), באנגלית: Bore War - "בּוֹר ווֹר" ("המלחמה המשעממת", משחק מילים עם "Boer War", "מלחמת הבורים").

תאריכים

קיימות הגדרות שונות באשר לתאריכים המדויקים בהם התחילה המלחמה המדומה. בצרפת התקופה בין הכרזת המלחמה הרשמית על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939 ועד לפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת נקראת drôle de guerre ("המלחמה המוזרה"). מונח זה נטבע על ידי העיתונאי הצרפתי רולאן דורז'לה (Roland Dorgelès), שדיווח על חוסר הפעילות הצבאית בגבול צרפת עם גרמניה. בפולין, שחשה נבגדת כתוצאה מהבגידה של בעלות בריתה המערביות, משמש המונח dziwna wojna ("המלחמה המוזרה") לתיאור תקופת הזמן לאחר שכל המבצעים הצבאיים בחזית המערבית הופסקו ב-12 בספטמבר 1939. בבריטניה תקופת המלחמה המדומה מתחילה רק מה-6 באוקטובר, מאחר שבאותו יום חדלה כל ההתנגדות הפולנית המאורגנת, וכך נסתם הגולל על מאמצי ההתנגדות של פולין. 
לרוב ישנה תמימות דעים שהמלחמה המדומה נמשכה עד 10 במאי 1940, היום שבו פלשה גרמניה לארצות השפלה – הולנד בלגיה ולוקסמבורג.

הוויכוח על נורווגיה

התמוטטות הכוחות הבריטיים בנורווגיה, שהייתה למעשה תוצאה של הכישלון הבריטי לסייע לנורווגיה גרמה לוויכוח נוקב בבית הנבחרים הבריטי, הידוע בשם הוויכוח הנורווגי, שבמהלכו ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברליין היה תחת מתקפה מתמדת. מספר זעום של הצבעות אמון בממשלתו זכו לרוב של 281 מול 200, אך רבים מתומכיו של צ'מברליין הצביעו נגדו או נמנעו. צ'מברליין המושפל לא הצליח להמשיך לשלוט בממשלה או להרכיב ממשלת אחדות. ב-10 במאי התפטר צ'מברליין מתפקידו כראש הממשלה, אך הוא הצליח לשמור על מעמדו כראש המפלגה השמרנית. מלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השישי מינה לתפקיד את וינסטון צ'רצ'יל שהתנגד בעקביות למדיניות הפיוס של צ'מברליין. צ'רצ'יל הקים קואליציה חדשה שהורכבה מהמפלגה השמרנית, המפלגה הליברלית ומפלגת הלייבור, כמו גם מספר שרים בעלי רקע שאינו פוליטי. בחירתו של צ'רצ'יל, כאשר מאוחר יותר באותו יום פלשה גרמניה לבלגיה, להולנד וללוקסמבורג, סימנה את נחישותה של בריטניה להמשיך במלחמה בכל תעצומות נפשה, וממש באותו יום בו המלחמה המדומה תמה והחל הקרב על צרפת.
מאיר זלוטוביץ

קורות חיים

למד בישיבת רבי יעקב יוסף בלואר איסט סייד, ולאחריה במתיבתא תפארת ירושלים, והיה תלמידו של הרב משה פיינשטיין.

ארטסקרול

לאחר סיום לימודיו בישיבות התמנה למנהלו של אולפן לגרפיקה בניו יורק בשם ArtScroll Studios, שהפיק חוברות בנושאים שונים על פי דרישת המזמין, הזמנות לאירועים וכתובות, ושיתף פעולה במספר פרויקטים כמו תרגום קיצור שולחן ערוך, תרגום של תלמוד ירושלמי, הוצאת תקליטור על המשכן ועוד אחרים עם הרב נתן שרמן שהיה אז ראש ישיבת קרלין סטולין בבורו פארק. בסוף 1975 תרגם לאנגלית וכתב בעצמו פירוש לטקסטים המתורגמים המבוססים על המקורות למגילת אסתר לזכר של חבר וביקש משרמן שיכתוב את המבוא. הספר זכה להצלחה ונמכר בכ-20,000 עותקים בזמן קצר. בעידודו של הרב משה פיינשטיין, הרב יעקב קמנצקי ורבנים אחרים המשיכו השניים לפרסם ביאורים שאר המגילות: שיר השירים, קהלת, איכה ומגילת רות. הם המשיכו לפרסם תרגומים ופירושים לתורה, נביאים, תלמוד, הגדה של פסח, סידורים ומחזורים. עד 1990 הפיקה ארטסקרול יותר מ-700 ספרים, כולל רומנים, ספרי היסטוריה, ספרי ילדים וספרי לימוד חילוניים. הם נעשו לאחד מגדולי המוציאים לאור של ספרים יהודיים בארצות הברית.
זלוטוביץ היה יושב ראש של Mesorah Heritage Foundation.
נפטר ב-24 ביוני 2017, בגיל 73.

משפחה

זלוטוביץ היה נשוי ויש לו ארבעה בנים וארבע בנות.
טל כרמל

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר כרמל הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לחטיבה, ומונה למפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה. בתפקידו הבא מונה למפקד פלנ"ט גבעתי והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, לאחר מכן שימש קצין אג"ם חטיבת גבעתי. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד שקד בשנים 2006–2008, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה במהלך תפקידו נפצע קל בפעילות מבצעית, בהמשך שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בשנים 2008–2010, לאחר מכן שימש כקצין אג"ם עוצבת אדום בין השנים 2010–2012. בדצמבר 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הערבה, בתפקידו שימש עד אוקטובר 2014. בנובמבר 2013 הוחלט למנותו לראש מחלקת תורת לחימה באגף המבצעים ובמהלך שנת 2014 נכנס לתפקידו.
תחנת צ'רינג קרוס

היסטוריה

קודם לבניית התחנה, עמד במקום זה שוק הנגרפורד. תחנת הרכבת הראשונה במיקום זה נבנתה על ידי חברת סאות' איסטרן רילוויי ונפתחה לציבור ב-11 בינואר 1864. התחנה תוכננה על ידי סר ג'ון הוקשו, בסגנון ויקטוריאני טיפוסי. גג התחנה היה בנוי כיפת ברזל שכיסתה את השטח שבו עמדו ששת הרציפים. שנה מאוחר יותר נפתח לציבור מלון צ'רינג קרוס, שתוכנן על ידי האדריכל אדוארד מידלטון בארי, ב-15 במאי 1865. המלון נבנה בסגנון הרנסאנס הצרפתי. לרגל פתיחת התחנה והמלון, הוצב בכיכר שבפתח המלון העתק של אחד מצלבי אלינור, הדומה לצלב שעמד במקום מאז המאה ה-13 ועד שנת 1647.
גג התחנה המקורי התמוטט ב-5 בדצמבר 1905. ששה אנשים נהרגו בתקרית (שני פועלים שעבדו על הגג באותה עת, מוכר ספרים, ושלושה הולכי רגל שהלכו בסמוך למבנה התחנה). מספר הנפגעים הקטן יחסית היה הודות לעובדה שההתמוטטות אירעה שלא בשעת העומס, ובשל כך שהגג התמוטט באיטיות, דבר שאיפשר לעומדים על רציפי התחנה לברוח ממנה בטרם התמוטט הגג. בעת תחילת העבודות להסרת חלקי הגג שלא התמוטטו, ואשר היו בסכנת התמוטטות, הוצבו פיגומי עץ מעל התחנה. במקום מבנה הגג האלגנטי בעל הכיפה הגדולה, נבנה ב-1906 גג ברזל פשוט.
התחנה והמלון ניזוקו על ידי הפצצות מטוסי הלופטוופה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה ושוקמו לאחריה.
בשנת 1990 הוחלף גג התחנה הפשוט בצורתו, במבנה משרדים ומרכז קניות רחב-היקף. מבנה זה נבנה בסגנון פוסט-מודרני, בתכנונו של האדריכל טרי פארל, ומרמז בצורתו על תחנות הרכבת של המאה ה-19.

רכבת תחתית

מתחת לשטח התחנה מצויות שתי תחנות של הרכבת התחתית של לונדון המשמשות אותה - תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס ותחנת הרכבת התחתית אמבנקמנט.
ישראל כ"ץ (פרופסור)

ישראל כ"ץ (נולד בישראל, ב-15 ביולי 1948) הוא פרופסור חבר במחלקה לפסיכולוגיה ובמחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית, שם כיהן עד 2018 כראש מגמת לימודי הארגון. מייסד ויו"ר מכון צפנת למחקר, פיתוח וייעוץ ארגוני. עוסק בפיתוח ארגוני ותוכניות למנהלים, בייעוץ לבעלי תפקידים בכירים בארגונים, בהכשרה ובהנחיה. כ"ץ היה שותף מאז ראשית שנות השבעים של המאה שחלפה לביסוס הייעוץ הארגוני כפרופסיה.

ביוגרפיה

כ"ץ הוא בוגר תואר ראשון בסוציולוגיה ובמדע המדינה, ובעל תואר שני בסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט השלים ב-1982 באוניברסיטה העברית במחלקות לסוציולוגיה ולפסיכולוגיה חברתית. מאז 1974 מלמד באוניברסיטה העברית. מאז 1995 ועד 2018 שימש ברציפות כראש מגמת מגמת לימודי הארגון של המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה וכן כחבר סגל במגמה לפסיכולוגיה חברתית במחלקה לפסיכולוגיה. בין תחומי התמחותו: תפיסת תפקיד ניהולי, תרבות ארגונית, עבודת צוות, יחסים בין קבוצות, ארגון וסביבה, תהליכי שינוי, התמודדות עם קונפליקטים, קבלת החלטות, שיח ארגוני .
בשנת 1985 הקים (יחד עם שותפיו גבריאל דהאן ואריאלה וייץ שפרשו בהמשך) את מכון צפנת למחקר, לפיתוח ולייעוץ ארגוני, שם שימש כמנכ"ל עד 2016 ומאז משמש כיו"ר. תפיסתו המקצועית של המכון משלבת בין העולם הארגוני לבין הבנות שמקורן בתאוריות פסיכואנליטיות פוסט-מודרניות ובתאוריות של מורכבות.
בשנת 1995 היה למייסד כתב העת "אנליזה ארגונית", אשר יוצא מאז בהוצאת מכון צפנת, ומ-2001 משמש כעורך הראשי.
מאז 1989 הוא חבר בכיר בארגון הישראלי לפיתוח ארגוני (איפ"א). כיהן כחבר בוועדת האתיקה של הארגון בין 1990–1992.
מאז 1991 הוא מרכז ומלמד באוניברסיטת תל אביב, במסגרת המרכז לפיתוח סגלי חינוך, תוכניות להכשרת מדריכים ועובדי הוראה (עד 2002), ומנחי קבוצות במעגל החיים (לאורך כעשרים השנה האחרונות).
ב 1992 ייסד (יחד עם שלושה שותפים) תוכנית שנתית בת שלושה סמסטרים להכשרת יועצים ארגוניים באוניברסיטה הפתוחה, וב 2005 שב להובילה עד היום.
כ"ץ יזם וניהל כנסים מקצועיים רבים, חלקם נערכו בשותפות עם גורמים אקדמיים (האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב), משרדי ממשלה (משרד החינוך, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי, צה"ל – בית הספר למנהיגות), מכונים (מכון ירושלים, אבני ראשה, מטח, מכון מאיירס-ברוקדייל, מכון סאלד), עמותות וארגונים חברתיים (יוזמות קרן אברהם, החברה למתנ"סים, מחשבה טובה, אנוש), קרנות (קרן רוטשילד קיסריה, קרן יד הנדיב), התארגנויות מקצועיות (בסוד-שיח, חוש"ב, אפק, איל"ת), וגופים עסקיים (שטראוס, דה-מרקר, אינטל, פלאפון, מיקרוסופט נטפים).
כ"ץ ליווה בשני העשורים האחרונים כאיש מקצוע וועדות שונות בתחום מדיניות ההדרכה (בהזמנת משרד החינוך), בתחום ההתמודדות עם אלימות (בהזמנת המשרד לביטחון פנים) וביחס לאופן הפעולה של המגזר השלישי (בהזמנת אלכא-ג'וינט).
במסגרות השונות בהן פעל ופועל לאורך השנים הכשיר כ"ץ אלפי אנשי מקצוע בתחומי הייעוץ הארגוני וההנחיה, לצד ייזום והכשרה של מאות רבות של מנהלים ובעלי תפקידים אחרים בכל המגזרים.
כ"ץ מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשני בנים.
אגוסטי סאנצ'ו

ביוגרפיה

סאנצ'ו אמנם נולד בכפר בולנסיה, הוא גדל בשכונת סאנטס שבברצלונה, בירת קטלוניה. שם החל לשחק כדורגל, תחילה בקבוצת גלדיאטור ומאוחר יותר במרכז הספורט של סאנטס. במקביל לכך שהיה כדורגלן, עבד כבנאי, שכן באותם ימים הכדורגל בספרד לא היה מקצועני.
יכולתו הטובה משכה את תשומת לבה של הקבוצות הבכירות בעיר, אספניול וברצלונה. לבסוף, חתם סאנצ'ו בברצלונה, וב-27 באוגוסט 1916 ערך את הופעת הכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק מול אספניול. במהרה הפך לאחד המנהיגים של ברצלונה. סאנצ'ו, ששיחק כקשר, נודע בזכות הכוח הפיזי הרב שלו, יכולת השמירה שלו על שחקני יריבה ויכולתו הטובה במאבקים אוויריים. הוא לרוב שיתף פעולה בקישור הקבוצה עם ז'וזפ סמיטייר ורמון טורלבה. בתחילה, שיחק סאנצ'ו בברצלונה למשך 6 שנים, עד 1922. בתקופה זו זכה עם ברצלונה 4 פעמים באליפות קטלוניה. סאנצ'ו הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי ב-1919, אך ברצלונה הפסידה לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה ברצלונה לזכות בגביע, כשהיא גוברת בגמר על אתלטיק בילבאו בתוצאה 2-0, וסאנצ'ו פתח בהרכב הקבוצה. לאחר שנתיים, ב-1922, זכה עם ברצלונה בפעם השנייה, כשהוא פותח במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1.
ביוני 1922 עזב סאנצ'ו את ברצלונה לאחר שספג ביקורת מחבריו למועדון, בייחוד על עודף משקל. הוא הצטרף למועדון נעוריו, סאנטס, שם קיבל גם תפקיד ניהולי, כקבלן בניין של פרויקט בעיר ברצלונה. סאנצ'ו נשאר בסאנטס במשך שנה, והוא שב לברצלונה בקיץ 1923. סאנצ'ו נשאר בברצלונה עד 1928. בתקופה זו זכה עם ברצלונה שלוש פעמים נוספות באליפות קטלוניה. בנוסף, בגמר הגביע ב-1925 מול ארנס גצ'ו, פתח בהרכב והבקיע שער, בכך עזר לקבוצתו לנצח 2-0 ולזכות בגביע. כעבור שנה זכה עם ברצלונה בגביע שני ברציפות, כשהקבוצה מנצחת 3-2 את אתלטיקו מדריד. ב-1928 היה שותף לזכייה בגביע בפעם החמישית בחייו, עת גברה ברצלונה על ריאל סוסיאדד.
ב-1928 מיעט סאנצ'ו לשחק, והוא השתתף בעיקר במשחקי ידידות של ברצלונה. הוא החליט לעזוב את הקבוצה, ולכבודו נערך משחק הוקרה ב-17 ביוני בלס קורטס נגד אאורופה. לאחר שעזב את ברצלונה, הצטרף בספטמבר לסבדל כשחקן-מאמן. כעבור פרק זמן קצר פרש ממשחק.
סאנצ'ו היה חלק מנבחרת ספרד הראשונה. הוא ייצג את מדינתו באולימפיאדת אנטוורפן ב-1920. הוא פתח לראשונה במדי הנבחרת ב-29 באוגוסט, ברבע הגמר מול בלגיה, בו הפסידה ספרד בתוצאה 3-1. משם עברה ספרד למסלול לזכייה במדליית כסף. סאנצ'ו פתח במשחק אחד נוסף, בחצי גמר המסלול, נגד איטליה, בו ניצחה ספרד 2-0. בגמר ניצחה ספרד, ללא סאנצ'ו, את הולנד, וכך זכה סאנצ'ו עם הנבחרת במדליית הכסף. ב-16 בדצמבר 1923 שיחק את משחקו השלישי והאחרון במדי נבחרת ספרד, במשחק ידידות בו ניצחה ספרד 3-0 את פורטוגל. סאנצ'ו, כמי שגדל וחי בקטלוניה במשך שנים, השתתף במספר משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה.
סאנצ'ו התנסה בעבודות כמאמן בשתי הזדמנויות שונות. ב-1922 אימן את קאסטיון שאך הוקמה בעיר קאסטיון דה לה פלאנה, בקרבת מקום הולדתו. כעבור שנה אימן למשך מספר משחקים את ולנסיה. לאחר פרישתו המשיך בעבודתו בתחום הבנייה. בעונת 1940/1941 היה עוזרו של מאמן ברצלונה, ז'וזפ פלנס, בצוותא עם פאולינו אלקנטרה.
ב-25 באוגוסט 1960 נפטר סאנצ'ו כתוצאה מדימום תת-בטני, שנגרם על ידי אולקוס. כ-4,000 איש נכחו בהלווייתו, ביניהם נשיא התאחדות הכדורגל הקטלאנית ורבים מחבריו לקבוצה.
אלגוריתם פוליג-הלמן

בתורת החבורות ובקריפטוגרפיה אלגוריתם פוליג-הלמן (באנגלית: Pohlig–Hellman algorithm) הוא אלגוריתם לפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד במקרה הפרטי כאשר סדר החבורה הוא מספר חלק (שגורמיו הראשוניים קטנים). האלגוריתם הומצא ב-1978 על ידי סטיבן פוליג ומרטין הלמן.
חלוקה מנהלית של בלארוס

בלארוס מחולקת מבחינה מנהלית, מעל רמת היישוב הבודד, למחוזות, רמת החלוקה המנהלית הראשונה, ולמחוזות משנה (ראיוני). היישובים הבודדים מחולקים ל-102 ערים ו-108 יישובים.
חלוקת המחוזות מקורה עוד בימי הדוכסות הגדולה של ליטא, וגבולותיהם שימשו בקירוב כגבולות הגוברניות בשטחי בלארוס תחת האימפריה הרוסית.
מחוזות המשנה הוגדרו ברובם בשנות ה-60 של המאה ה-20 בתקופת ברית המועצות, ומעמדה המנהלי המיוחד של העיר מינסק ניתן לה ב-1993.
נוריס בראון

ביוגרפיה

בראון נולד בעיר מקאוקטה (Maquoketa) שבמזרח איווה, בנם של ויליאם הנרי הריסון ואלייזה אן פלפס בראון. הוא למד באקדמיית ג'פרסון איווה וב-1883 סיים את לימודי המשפטים שלו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת איווה שבאיווה סיטי. הוא התקבל לבר משפטים ב-1884 והחל לעסוק בעריכת דין בעיר פרי השוכנת באיווה. ב-1888 עבר לקירני שבנברסקה והמשיך לעסוק בעריכת דין. בראון היה הקטגור התובע של מחוז בופאלו בשנים 1892–1896, סגן התובע הכללי של נברסקה מ-1900 ועד 1905, ולבסוף התובע הכללי מאז ועד 1907. הוא התבלט בתפקיד זה כאשר ניהל תביעת מס בת ממיליון דולר אמריקני נגד ארגוני מסילות הברזל. הכסף שימש לבניית ופתיחת בתי ספר בנברסקה.
בראון נבחר ב-1906 לסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית וכיהן שם עד 1913. בתקופת כהונתו כיהן כיו"ר ועדת הסנאט לענייני פטנטים בקונגרס ה-61 ובקונגרס ה-62. הוא הציע לגבות מאזרחי ארצות הברית מס הכנסה, מה שעוגן מאוחר יותר בתיקון השישה עשר לחוקת ארצות הברית. ב-1912 לא הצליח לזכות במועמדות המפלגה הרפובליקנית מחדש לסנאט. משתמה כהונתו בסנאט, המשיך בראון לעסוק בחוק ומשפט באומהה, שם נהיה לשותף במשרד עורכי דין. ב-1942 הוא פרש לגמלאות ועבר לסיאטל שבמדינת וושינגטון. בראון הלך שם לעולמו בינואר 1960, ונקבר בבית העלמין פורסט לון שבאומהה.