הקוטב הצפוני

הקוטב הצפוני של כדור הארץ הוא הנקודה המתמטית על חצי הכדור הצפוני, שדרכה עובר הציר הדמיוני שסביבו סובב כדור הארץ. בנקודה זו נפגשים כל קווי האורך. האזור הגאוגרפי שבו מצוי הקוטב הצפוני מכונה האזור הארקטי.

הגדרה אסטרונומית

ההגדרה האסטרונומית של קוטב צפוני של כוכב לכת או אובייקט אחר במערכת השמש כנקודת הציר של סיבוב אותו כוכב לכת.
אין זה משנה לצורך הגדרה זו כיוון הסיבוב (כיוון נוגד השעון שהוא הכיוון המקובל, או סיבוב בכיוון השעון).
הגדרה אחרת, מקפידה יותר, מגדירה את הקוטב הצפוני כנקודה שסביבה סובב האובייקט נגד כיוון השעון.
למספר גופים במערכת השמש - כגון היפריון, ירחו של שבתאי והאסטרואיד 4179 טוטאטיס - אין קוטב צפוני, שכן כיוון תנועתם אינו סדיר בשל השפעת כוחות הכבידה של ירחים וכוכבי לכת סמוכים.
יש מקרים בהם, בשל תנועתו הסינכרונית של האובייקט, ייתכנו ארבעה קטבים נוספים: קרוב, מרוחק, מוביל ועוקב.
בירח איו של צדק, בשל תנועתו הסינכרונית המושפעת מכבידת צדק, ישנה נקודה על פני הירח הפונה תמידית לכיוון הכוכב הלכת - זהו הקוטב הקרוב. הקוטב הנגדי לו - הרחוק באופן תמידי מצדק נקרא הקוטב הרחוק (נקודת הנאדיר). קוטב נוסף מצוי בקצה המרוחק של הירח בכיוון תנועתו (המשתנה בפנייתה לכיוון הכוכב ולכיוון התנועה)- זהו הקוטב המוביל, והנקודה הנגדית לו תהיה הקוטב העוקב.
כך ניתן לחלק את איו לארבעה חצאים - מוביל בכיוון התנועה ועוקב בכיוון התנועה, וכן מחצית הפונה לצדק ומחצית הרחוקה ממנו. בקצה כל אחת מהן יהיה קוטב, והקטבים מתחלפים ביניהם.

הקוטב הגאוגרפי הצפוני

הקוטב הגאוגרפי הצפוני, הלא הוא הצפון האמיתי, היא נקודת ציר הסיבוב הצפונית של כדור הארץ - קו הרוחב 90° צפון.
מנקודה זו, כל צד שאליו פונים הוא דרום.
הקוטב ממוקם באוקיינוס הקרח הצפוני, למעשה בעומק של 4,087 מטרים מתחת לפני הים.
בשל תזוזתו של כדור הארץ נקודה זו אינה קבועה, ולכן מוגדרת נקודה שאינה חופפת במדויק את הנקודה על פני כדור הארץ כנקודה לצורך ציור המפות.
קנדה מגדירה את השטחים שבריבונותה עד הקוטב הצפוני - אולם קביעה זו שנויה במחלוקת שכן יש 770 ק"מ של שטחי מים בין היבשה לקוטב הצפוני.
שאר מדינות העולם מקבלות את הקביעה שהקוטב הצפוני מצוי במים בינלאומיים.

חקר הקוטב

מסע הגילוי הראשון שנערך לקוטב הצפוני היה מסעו של רוברט אדווין פירי, מתיו הנסון (שחור שמוצאו מארצות הברית), וארבעה אינואיטים בשם: אוטה, סיגלו, אגינגווי ואאוקואה, ב-6 באפריל 1909. פירי האמין שהגיע לקוטב הצפוני אולם בדיקות שנערכו בשנת 1996 הראו כי פירי החמיץ את הקוטב הצפוני ב-40 ק"מ.
משלחת מדעית רוסית בראשות גאורגי סדוב ניסתה להגיע לקוטב בשנים 1913–1914 אך נכשלה.
ההגעה הראשונה בפועל לקוטב בטיסה הייתה בשנת 1926 על ידי החוקר הנורווגי רואלד אמונדסן והמממן האמריקאי שלו לינקולן אלזוורת' אשר הגיעו אל הקוטב באמצעות טיסה מסבאלברד לאלסקה.
ב-3 במאי 1952, נחתו ג'וסף פלטצ'ר וויליאם בנדיקט מחיל האוויר של ארצות הברית בקוטב הצפוני הגאוגרפי. ב-3 באוגוסט 1958 עברה הצוללת האמריקאית נאוטילוס מתחת לקרח את הקוטב הצפוני. ב-17 במרץ 1959 עלתה הצוללת האמריקנית סקייט (SSN-578) לפני השטח והייתה כלי השייט הראשון שהגיע בפועל לקוטב הצפוני.
בשנת 2000 הגיעה לקוטב הצפוני המשלחת הישראלית הראשונה בהובלתה של רוית נאור.

הקוטב הצפוני בפולקלור

על פי המסורת הפופולרית הנפוצה בעולם הנוצרי, מתגורר סנטה קלאוס בקוטב הצפוני.

הקוטב הגאומגנטי הצפוני

הקוטב הגאומגנטי הצפוני הוא הנקודה הקרובה ביותר לקוטב הגאוגרפי הצפוני, בה הציר של הדיפול המגנטי (ציר הדו-קוטביות) של כדור הארץ - "חותך" את פני כדור הארץ. זווית השדה המגנטי איננה ‎90°‏ בדיוק כי הדו-קוטביות בשדה המגנטי של כדור הארץ איננה "מושלמת" וקיימת חוסר סימטריות. אם כדור הארץ היה מגנט דו-קוטבי מושלם - הקטבים המגנטיים היו חופפים את הקטבים הגאומגנטיים.
מבחינה פיזיקלית, הקוטב המגנטי/הגאומגנטי הצפוני של כדור הארץ - הוא למעשה קוטב מגנטי דרומי, ולהפך. הקוטב הצפוני של כל מגנט נמשך לקוטב הדרומי של מגנטים אחרים, כך גם הקוטב הצפוני של מגנט מרחף (כמו, למשל, במצפן) יצביע לכיוון הקוטב הגאומגנטי הצפוני (שהוא כאמור מגנט דרומי).
המיקום המדויק של הקטבים המגנטיים והגאומגנטיים - הן בצפון והן בדרום - משתנה באופן הדרגתי. בשנת 2005 נמצא הקוטב הגאומגנטי הצפוני ב-79.8° צפון 71.8° מערב, ובשנת 2010 הוא צפוי להימצא ב-80.0° צפון 72.0° מערב.

הקוטב הימי הצפוני

קוטב זה מוגדר כנקודה המרוחקת ביותר מכל קו חוף באוקיינוס הצפוני ונמצא במיקום '84°03 צפון, '174°51 מערב.
הראשון שהגיע לנקודה זו היה סר יוברט וילקינס שהגיע אליה בטיסה בשנת 1927.

בעלות טריטוריאלית על הקוטב הצפוני

עד שנת 1999 נחשב הקוטב הצפוני כשטח בינלאומי.
בשנת 2001 הודיעה רוסיה כי האזור בו נמצא הקוטב שייך לה. מספר מדינות הלכו בעקבותיה - נורווגיה, קנדה, ארצות הברית ודנמרק, אשר שטח האדמה שבשליטתה - גרינלנד הוא הקרוב ביותר לקוטב. לטענות אלה יש חשיבות לצורך ניצול המשאבים הטבעיים (נפט וגז טבעי) שבאזור. על רקע ההתחממות הגלובלית, והיחלשות מעטה הקרח, שמובילים להקלה על הנגישות לאזור - רמת התביעות רק עלתה. בשנת 2013, שלחה סין לקוטב את שוברת הקרח היחידה שלה כדי להפגין ריבונות, מעשה שהגביר את המתיחות מול רוסיה.