אביזר מין

אביזרי מין (או צעצועי מין) הוא מוצר או התקן מלאכותי המשמש להסבת הנאה מינית. צעצועי מין פופולריים רבים נועדו לדמות איברי מין אנושיים, ועשויים להיות רוטטים או סטטיים. המונח צעצוע מין יכול לכלול גם מכשירי BDSM, ריהוט מין כמו נדנדות ומתלים וגם תלבושות ּשונות. עם זאת, הוא אינו כולל פריטים כגון אמצעי מניעה, פורנוגרפיה או קונדומים. ביטויים אלטרנטיביים כוללים "צעצועים למבוגרים" ו"עזרי נישואים", אם כי לאחרון יש פרשנות רחבה יותר והוא כולל גם סמים ועשבים המשמשים כביכול להגברת התחושה או להארכת משך המפגש המיני. צעצועי מין נמכרים בדרך כלל בחנויות סקס, אבל הם עשויים להימכר בבתי מרקחת, חנויות פורנוגרפיה או חנויות אחרות. כיום, צעצועי המין זמינים כמעט בכל המדינות עבור גברים ונשים.

אלקטרוסטימולציה אירוטית (גירוי חשמלי אירוטי):

צורה אחת של צעצועי מין לגברים ולנשים אשר נסמכת  על גירוי חשמלי ארוטי. אלקטרוסטימולציה אירוטית מתייחסת לפעולה של שימוש בחשמל לגירוי מיני. גירוי חשמלי מתועד כבר מאמצע המאה ה - 18, ועד אמצע שנות ה - 70 מכונות של גירוי חשמלי עצבי היו זמינות באופן רחב. המכונות פועלות על ידי גירוי קצות העצבים בחשמל ואלו שולחים אותות לגירוי המוח. אלקטרוסטימולציה אירוטית פועלת על אותו עיקרון, כאשר המוח ממקבל אות גירוי מאיברי המין, הורמוני העונד משתחררים.

ריהוט אירוטי:

ריהוט ארוטי הוא ריהוט שנבנה במיוחד עבור תנוחות, רמות חדירה שונות וגירוי מיני. כיום קיימים סוגים שונים שלריהוט מסוג זה כמו: כריות, מיטות, נדנדות, מתלים ועוד.

ויברטורים

מכשירים שנועדו לרטוט כנגד הגוף ובכך לגרות את העצבים ולגרום לתחושת עונג, במקרים מסוימים עד כדי התעוררות ארוטית. ויברטורים מגיעים במגוון צורות וגדלים, לשימוש פנימי או חיצוני. רוב הוויברטורים המיועדים לשימוש מיני מעוצבים בצורת דילדו ומיועדים לגירוי הדגדגן. חלק מהויברטורים המיועדים לשימוש פנימי הם פאליים בצורתם. ויברטורים קטנים יותר עשויים להיות מצורפים ללולאה מתיחה המיועדת לשימוש בתור צעצוע אצבע או טבעת לפין. ויברטורים חודרניים בדרך כלל מגיעים באורך שבין 12 ל-18 ס"מ, ורוחב שבין 2 ל-5 ס"מ, כדי לחקות את גודל הפין האנושי הממוצע, אולם ישנם גם ויברטורים גדולים יותר. לויברטורים יוקרתיים ישנו מיקוד מוגבר על עיצוב ושימוש בחומרים יקרים(ראה בהמשך - חומרים מהם עשויים צעצועי מין) שפונים לשוק האופנה היוקרתי יותר.

זכוכית

צעצועי מין מזכוכית עשויים בדרך כלל מזכוכית בורוסיליקט רפואית ("זכוכית קשה"). סוג זה של זכוכית הוא מחושל ובטוח משום שאינו רעיל, והוא עמיד בטמפרטורות קיצוניות וזעזוע פיזי, ולכן אין סכנה של שבירה בעת השימוש. הבחירה של חומר איכותי כזה מספקת בטיחות בשימוש ואת האפשרות לחמם או לצנן את הצעצוע. 
בנוסף, זכוכית בורוסיליקט היא זכוכית שאינה נקבובית ולכן ניתן לחטא אותה כדי לסייע במניעת זיהומים בעקבות שימוש חוזר. את צעצועי הזכוכית באיכות הגבוהה ביותר ניתן אפילו לשים במדיח כלים, כך שקל ביותר לשמור עליהם נקיים. בנוסף לתכונות הפרקטיות שלהם, נקודת החוזק העיקרית של צעצועי מין מזכוכית היא האסתטיקה והיופי שלהם.
חלק מצעצועי המין מזכוכית רוטטים, וישנן שתי דרכים עיקריות לגרום לכך. או שלצעצוע יש חור שאליו יכול להכנס כדור רוטט (ויברטור) קטן, או שהליבה של הזכוכית מעוצבת בצורה שונה כדי ליצור ויברטור רגיל. באפשרות השנייה, בדרך כלל יש מכסה פלסטיק המכסה את תא הסוללה, אשר גם מכיל את כל לחצני השליטה.

סיליקון

הסיליקון הוא חומר רך והיפואלרגני (שאינו גורם לתגובות אלרגיות), אשר מתחם במהירות לטמפרטורת הגוף. הוא חסר נקבוביות ולכן קל לניקוי בעזרת סבון עדין ומים. בניגוד לסוגי גומי אחרים, ניתן לחטא את הסיליקון בעזרת מים רותחים ואדים בטמפרטורה של עד 300 מעלות צלסיוס. כמו כן, ניתן להלבין את החומר בתמיסת אקונומיקה של 10%. עם זאת, לא ניתן להשתמש בו בשילוב עם חומרי סיכה מבוססי סיליקון משום שהוא עלול להינזק.

סייברסקין (CyberSkin)

חומר זה הוא חיקוי עור עשוי פלסטיק תרמי-אלסטי. הוא עשוי מחומרים שאושרו על ידי ה-FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי), ואינו מכיל PVC, מתכות כבדות או לטקס. ניתן לנקות אותו בעזרת סבון ומים, יש לשמור עליו במקום יבש ובעת השימוש לשלב חומר סיכה מבוסס-מים.

גומי לטקס

לטקס הוא חומר פופולרי ממנו עשויים אבזרי מין רבים. הוא גמיש ולא יקר וניתן לעצבו בגדלים, צורות ומרקמים שונים. בניגוד לסיליקון, סייברסקין וזכוכית, לטקס עשוי להיות מסוכן לאנשים הסובלים מאלרגיה ללטקס. לטקס הוא חומר נקבובי ולכן יש לנקות אותו היטב עם סבון אנטיבקטריאלי ומים ולהימנע מלהעביר אותו לשימושם של אנשים אחרים. ניתן לשלב חומרי סיכה מבוססי-מים או סיליקון, אך יש להימנע משילוב חומרי סיכה מבוססי-שמן, הפוגעים באיכות הגומי.

בהודו

אביזרי מין אינם חוקיים לשימוש בהודו. מכירת אביזרי מין/צעצועי מין היא עבירה לפי סעיף 292 לחוק העונשין ההודי, שדינה עד שנתיים מאסר. צעצועי מין נחשבים למוצר "מגונה". מלבד צעצועי מין, כל ספר, חוברת, נייר, כתיבה, ציור, ייצוג, דמות או כל חפץ אחר נחשב גם הוא כמגונה לפי סעיף 292 אם הוא בעל תוכן מיני. העונש על העבירה הוא עד שנתיים מאסר.

יפן

ביפן, דילדו רבים נוצרו על מנת לדמות חיות או דמויות מצוירות, כגון הלו קיטי, ארנבות או דולפינים, כך שניתן יהיה למכור אותן כצעצועים, ובכך להימנע מחוקים לגבי מוצרים מגונים.

מלזיה

במלזיה, מכירה וייבוא ​​של צעצועי מין היא בלתי חוקית.

דרום אפריקה

סעיף 18א לחוק העבירות המיניות, 1957, שהוכנס על ידי חוק תיקון המוסריות, 1969, אסר על ייצור או מכירה של כל פריט "שנועד לשמש לביצוע פעולה מינית לא טבעית". המונח "פעולה מינית לא טבעית" התייחס לכל מין שאינו אקט חדירה הטרוסקסואלי של פין לנרתיק, ואיסור זה נועד כביכול למנוע את השימוש בדילדו על ידי הומואים. הוא כבר לא נאכף, והסעיף בוטל על ידי החוק הפלילי (עבירות מין ועניינים הקשורים), תיקון חוק, 2007.

ארצות הברית

אביזרי מין וחומרי סיכה הפכו זמינים יותר ויותר באזורים מסחריים בארה"ב. תצוגות על המדף נוטות להיות יותר דיסקרטיות מאשר הצעות באתרי אינטרנט. פריטים אלה נוטים להיות מוצגים בקטגוריית "בריאות מינית" של חנויות. 
עד לאחרונה, מדינות רבות בדרום ארצות הברית וחלק ממדינות המישורים הגדולים (great plains states) אסרו על מכירת צעצועי מין לחלוטין, בין אם ישירות ובין אם באמצעות חוקים המתייחסים ל-"מכשירים מגונים". בשנת 1999, צוטט ויליאם ה' פריור הבן, עוזר היועץ המשפטי לממשלה באלבמה, המתאר את המקרה של צעצועי מין ודן באיזה אופן נעשה שימוש במכשירים, ואמר כי אין לאדם "זכות בסיסית לקנות מוצר שמטרתו לייצר אורגזמה". בית המשפט הפדרלי לערעורים אישר את חוק אלבמה שאסר על מכירת צעצועי מין בחג האהבה, 2007. 
בחודש פברואר 2008 ביטל בית משפט הפדרלי לערעורים פדרלי חוק של מדינת טקסס האוסר על מכירת צעצועי מין, וחשב כי חוק זה מפר את התיקון ה -14 של החוקה בנוגע לפרטיות. בית המשפט לערעורים ציטט את פסק הדין לורנס נגד טקסס, שם בית המשפט העליון של ארה"ב פסל בשנת 2003 איסור על מין בהסכמה בין זוגות הומוסקסואליים, כיוון שמטרתו נוגדת את החוקה והיא "לאכוף קוד מוסרי ציבורי על ידי הגבלת התנהגות אינטימית פרטית". חוקים דומים נפסלו בקנזס ובקולורדו.
מארטי קליין, מחבר הספר "מלחמת המין של אמריקה" ופעיל לטובת הערכים המוסריים של צעצועי מין, תיאר את האיסורים על צעצועי המין כצורה של ארוטופוביה וגנופוביה וטען כי "הפגיעה יוצאת הדופן בחירות האישית, יחד עם חוסר הכבוד המופרז והפחד מהמיניות אינם בדיחה" וכי "בית המשפט העליון [של ארה"ב] הכריז על האורגזמות שלנו כשדה קרב, ועל צעצועי מין כחללי קרב".

בישראל

בנובמבר 1970 נפתחה בתל אביב חנות ראשונה למכירת אביזרי מין על ידי צבי ביגלמן. קדם לפתיחת החנות מאבק משפטי עם משרד המסחר והתעשייה על השגת אישור ליבוא האביזרים. פתיחת "בוטיק המין" לוותה בהתנגדות שכנים ואנשי ציבור, שגרמה להוצאת צווי סגירה למקום.
ביוני 1972 נפתחה חנות ראשונה בירושלים לאביזרי מין וספרות פורנוגרפית, "ארוס", שעוררה תסיסה בחוגים דתיים. גוף חרדי, "הוועד להגנת קודשי ישראל" התגבש עם היוודע המהלך, וצילם את הנכנסים לחנות. הפגנת חרדים גדולה התקיימה בשבוע הראשון לפתיחתה.
ב-1999 אושרה הצעת החוק של חבר הכנסת חנן פורת, שהכניסה לחנויות לאביזרי מין תיאסר על צעירים מתחת לגיל 17, ותוגבל הפרסומת שתותר לחנויות אלה. בנוסף, רשויות מקומיות יהיו רשאיות למנוע מתן רישיונות לפתיחת עסקים למכירת אביזרי מין באזורים הסמוכים למוסדות חינוך בהם לומדים קטינים.

תעשיית אביזרי המין

נכון לשנת 2008, התעשייה הוערכה בכ-15 מיליארד דולר ברחבי העולם, עם שיעור צמיחה של 30%. 70% מהצעצועים המיניים מיוצרים בסין. צעצועי מין נמכרים בסוגים שונים של חנויות סקס מקומיות ומקוונות, בכנסים הקשורים לתעשיית המבוגרים, ובמסיבות. עם זאת, כמה פריטים, כגון "מעסים ידניים", נמכרים בחנויות המיינסטרים כגון בתי מרקחת.

שימוש אישי באביזרי מין

בכל הנוגע לשימוש באביזרי מין נדרשת הבחנה בין שימוש עצמי לשימוש זוגי. צעצועים לשימוש עצמי ידונו כחלק מהלכות אוננות, ואילו שימוש בצעצועים על ידי בני זוג ידונו תחת דיני אישות. 
אוננות גברית אסורה משום איסור הוצאת זרע לבטלה. בפסיקתו של הרב אברהם שמואל, כותב הספר "לדעת לאהוב", מחלק את אביזרי המין המותאמים לגברים לשני סוגים. הראשון, כאלו המיועדים לשימוש שהוא אסור כיוון שהוא מביא לכדי הוצאת זרע לבטלה. הסוג השני, שהוא מותר, רק במידה ומשתמשים בהם בזמן קיום יחסי מין יחד עם זוגתו של האיש ולעולם לא לבד. מכאן, ששימוש באביזרי מין על ידי גברים לצורך אוננות הוא אסור, אלא הותר לגברים להשתמש באביזרי מין רק לצורך שיבוחם של יחסי האישות עם בנות זוגם. 
אוננות נשית היא נושא מורכב יותר, משום שישנן שלוש גישות שקיימות בתוך השיח הדתי כלפיה. גישה "כמו פורמלית" – אוסרת על אוננות על אף שבהלכה הקלאסית הדבר לא נאסר (משנה, גמרא) וגם אין איסור לכך בספרו ההלכתי של רבי יוסף קארו - "השולחן ערוך". גישה זו גורסת כי על אף שאין הלכה פורמלית ברורה לאיסור, ניתן ללמוד כי הדבר אסור מתוך הבנת המערך הערכי והנרחב שנמצא מעבר לכתוב ואוסר אותה. גישה זו עולה בפסיקתו של הרב אליעזר מלמד בספרו "פניני הלכה": "גם לנשים אסור לגרות את עצמן כדי להגיע לשיא התענוג. וזאת מפני שתשוקה זו צריכה להיות שמורה להוסיף אהבה ודבקות בין איש לאשתו, ולא לסיפוק תאווה אנוכית. אמנם מפני שתי סיבות שכרוכות זו בזו איסור זה בנשים פחות חמור מאצל גברים: ראשית, אצל גברים יציאת הזרע פוגעת במצוות עונה, מפני שכוח הגברא של הגברים מוגבל, וכאשר הזרע יוצא לבטלה, רצונו של האיש להתחבר אל אשתו יפחת, ואם זמן העונה יהיה באותו יום, פעמים שאף אם ירצה, לא יוכל להתחבר אליה. לעומת זאת, אצל אשה, אין כל כך הגבלה בעניין זה, וגם לאחר שתביא את עצמה לשיא התענוג, תוכל להגיע שוב לשיא התענוג עם בעלה, ובכל אופן תוכל לקיים את החיבור עימו. שנית, בזרע של הגברים יש את יכולת ההולדה, ואילו בנוזלים המופרשים אצל נשים על ידי הגירוי, אין יכולת הולדה. שגם לאחר הפרשתם, הביצית שברחם יכולה להיות מופרית כמקודם. ומכל מקום אסור לאשה לגרות את עצמה, מפני שכל התענוג הזה צריך להיות שמור לחיזוק הקשר שבין בני הזוג. עוד הבדל ישנו בין גברים לנשים, שאצל הגברים הגירוי מהיר, וכל נגיעה באיבר עלולה לעורר את היצר, ולכן אסרו חכמים לאיש לנגוע באיבר שלו, שמא יבוא לידי הוצאת זרע לבטלה (לעיל הלכה ה). ואילו אצל נשים מגע רגיל באותו מקום אינו מעורר כל כך, ולכן אמרו חכמים לעניין בדיקת דם נדה, "כל היד המרבה לבדוק בנשים – משובחת" (נדה יג, א)". 
הגישה השנייה היא גישת "הפורמליזם המקל". לטענתם של המחזיקים בגישה זו, אין איסור הלכתי לאוננות נשית אולם הם אינם מכריזים על היתר מפורש. הם מציגים נאמנה את התמונה ההלכתית הפורמליסטית על פיה אין איסור הלכתי מפורש על אוננות, אך מסייגים את דבריהם. בתשובתה של דפנה מאיר ז"ל לנערה בת 14 ששואלת אותה בדבר אוננות נשית היא כותבת כך: 
"בס"ד
לנערה היקרה, שלום ושמחה,
שאלתך משמחת אותי במובן זה שאת מתעניינת בכל חלקי גופך ונהנית מקיומם. ההיכרות עם הגוף, ועם מה שעושה לך טוב היא חשובה מאין כמוה. ובעזרת ה´, תפיקי מכך שמחה רבה כשתינשאי לאיש, ותוכלי לומר ולהראות לו מה טוב לך ומה לא. אני מצירה על כך שככל הנראה יש באפשרותך להעלות שאלה שכזו רק באופן אנונימי, באינטרנט. המצב האידיאלי היה שתוכלי לפנות בשאלה זו להורייך ומחנכייך, או לדמות חשובה אחרת בקהילה שבה את חייה.
לצערי, אני מוצאת שאוננות נשים היא נושא מושתק. לא מדברים עליו או לא מדברים עליו מספיק בבתי הספר ובתיכונים/אולפנות של בנות דתיות. יתכן שהמחנכים חושבים שבנות אינן מאוננות כלל, והן מתחילות להכיר את גופן רגע לפני החתונה. זאת בעוד שאין הדבר כך כלל וכלל. בנות רבות עסוקות באוננות, ועוד הרבה לפני גיל 12. למעשה, אפשר לראות תינוקות וילדים "מאוננים", אם ניתן לקרוא לכך אוננות בגילאים הצעירים.
לעומת ההשתקה אצל הבנות, עם הבנים מדברים על הנושא הרבה מאוד, לדעתי- יותר מדי. יש שיחות מסודרות בנושא הוצאת זרע לבטלה, שניתנות לבנים בישיבות. ברור למחנכים שבנים עסוקים בנושא לפחות במובן המנטלי, גם אם לא המעשי. לי, אישית, זה נראה אבסורדי, מכיוון שלפי ההלכה, הגבר מחוייב להעניק לאישה שאיתו יחסי מין לפי תשוקתה ורצונה, ולא להיפך. כלומר, חכמינו דיברו על כך במפורש שתשוקתה של האישה מרובה משל האיש, והוא חייב לענג אותה.
אם כך, השאלה היא האם תשוקתה המינית של האישה "נדלקת" רק בערב החתונה? ברור לי שלא. להיפך, עם ההריונות וההנקות, והגלולות,והצורך לפרנס, והעייפות, ושאר טרדות החיים, אני מוצאת שתשוקת הנשים יורדת דווקא אחרי החתונה…ומדובר בבעייה ידועה, שרבים ורבות יושבים על המדוכה בניסיון לפתור אותה.
לגבי החדרת אצבעות- מדובר במיתוס שאין מופרך ממנו. נרתיק האישה הוא ג´ונגל אקולוגי מבורך, שבו חיים בכפיפה ובשלום חיידקים ופטריות בהרמוניה מופלאה. זה לא מקום סטרילי. גם בקיום יחסי מין זוגיים הכוללים חדירה של איבר זכרי אל נרתיק האישה, אין הוראה רפואית לגבר לחטא את איבר מינו באלכוהול טרם המגע.
לכן, גם כאן אני מוצאת שההוראות שנותנים לבנות לא להחדיר לעצמן אצבעות לנרתיק באות, גם אם באופן סמוי או לא מודע, למנוע מבנות לבתק את קרום הבתולין, ולאונן. עקרונית, אין בעיה להחדיר ידיים נקיות לנרתיק.
לגבי הצד ההלכתי-
לא מצאתי הלכות "מסודרות" בנושא, ואשמח אם קוראים וקוראות יאירו את עיניי. יש מעט מאוד התייחסות בספרות ההלכתית לאוננות נשים.
ביחזקאל ט"ז ישנם פסוקים מצמררים המדברים על תועבות שונות, ובהן אוננות נשים. הפרק מתחיל "ויהי דבר ה´ אליי לאמור בן אדם הודע את ירושלים תועבותיה", ובהמשך הפרק "ותקחי כלי תפארתך מזהבי ומכספי אשר נתתי לך ותעשי לך צלמי זכר ותזני בם". הווה אומר, שאוננות נשים מהווה ירידה מוסרית כללית של העם.
גם הרב שמואל בוטח בספרו "סקס כשר" כותב שאוננות בכלל, ואין זה משנה אם נשית או גברית, היא אחד הדברים שפוגעים בזוגיות, מפני שהיא מביאה את בני הזוג למצב שבו הם אינם נזקקים זה לזו, ומין הוא בהחלט היזדקקות. אני נוטה להסכים איתו כשמדובר במערכת זוגית מסודרת. ועם זאת חשוב לזכור שגיל הנישואין היום לא תואם כלל את ההתפתחות המינית שלנו. גם לבן וגם לבת יש לכל הפחות 5-10 שנים של עוררות מינית, ובשלות מינית, עד שהם מגיעים להיות בקשר זוגי. ואם נישאים בגיל 30, מדובר בלמעלה ממחצית שנות חיים של ניסיונות התעלמות מאברי המין. אנו צריכים לתת על כך את הדעת כשאנו מטיפים, כמחנכים, לא לעסוק באוננות. העובדה שאת בת "מגינה" עלייך מהעבירה החמורה של השחתת הזרע, וגם עצם היותו של הנושא בלתי מדובר בקרב הבנות, שמה אותך במקום שבו יש לך היכולת להחליט בשביל עצמך, בלי שתתייסרי על כך יום ולילה, כפי שקורה אצל הבנים הדתיים בגילך. בנוסף, המצב שאת מתארת, שבו את מכירה את חלקי גופך ואוהבת אותם, ונהנית מקיומם- בפני עצמו הוא מבורך. השאלה מה כדאי לך לעשות עם זה מבחינה מעשית.
לומר לך לחדול מאוננות קשה לי, מכיוון שקשה להפסיק הרגל כה קיומי (ובאמת מדובר בהרגל קיומי, שבזכותו באים לעולם ילדים). בנוסף, איני שמה את עצמי במקום שבו יש לי זכות לומר לך כיצד לנהוג בנושא כה פרטי שלך, עם עצמך. אולם אני מייעצת לך להשתדל להיות עסוקה רוב הזמן בשאר ענייני החיים, ולשאוף לקיים את הצורך המיני הטבעי בקשר זוגי, על ידי נישואין עם בחיר לבך בזמנו ובעיתו.אם מדי פעם את מוצאת את עצמך מאוננת, דעי שגם הכשלונות, אם אפשר לקרוא לזה כשלון, הם מאת ה´ יתברך. כך למדתי מהרב ארוש בספרו "גן האמונה", שבו הוא מתייחס לכשלונות קשים מאוד (שאינם אוננות נשים, אלא נושאים אחרים, לטעמי- קשים הרבה הרבה יותר), שאנשים מייחסים לעצמם בטעות. הוא מבאר בחן המיוחד שלו, שאנחנו מודים לה´ על ההצלחות שלנו, אבל כשאנחנו נכשלים אנחנו כועסים על עצמנו, בשעה שגם הכישלון הוא מכוון מלמעלה, ויש לו מטרה לרומם אותנו בסופו של דבר.
את בת אהובה של ה´ יתברך, בכל מקרה, וחשוב שתזכרי זאת תמיד.
בברכת הצלחה בכל, מדפנה מאיר".
הגישה האחרונה והמקלה ביותר היא גישה פורמליסטית, היא גורסת שאם אוננות נשית לא נאסרה הלכתית בהלכה הקלאסית, וגם לא בתקופות מאוחרות, כנראה שאין הדבר אסור. לכן, לפי גישה זו מותר לנשים, גם כאשר הן רווקות וגם בתוך מערכת זוגית, לאונן. במאמרה של אוריה מבורך, יועצת הלכה מטעם "מרכז יהל", ""נשים אינן בנות איסור הרגשה" - אוננות נשים בהלכה" היא מציגה את ההשתלשלות ההלכתית בנושא. במאמרה זה היא מציגה את עמדתםת של פוסקי הלכה שונים וביניהם את עמדתו של הרמב"ן - דעת יחיד האוסרת על אוננות נשית ומקשה עלוי ובנוסף מסבירה מדוע יש לסבור כי אוננות נשית היא מותרת מן התורה. 
ברור לנו שגישה שאוסרת על אוננות נשית אוסרת באותה העת על השימוש באביזרי מין לצורך שימוש עצמי. הטענה לכך היא שלדעת אנשי ונשות הלכה המחזיקים בעמדה זו, מיניותה הטבעית של האישה צריכה לפנות אל האחר בעוד שהאוננות פונה אל העצמי. לדעתם, מהותה של האישה להיות מסורה לאחר, הגברי, ולא להיות מרוכזת בעצמה, ומתוך כך שאוננות המופנת כלפי האני ולא האחר אסורה.  הרב אברהם שמואל מתייחס לטענה כי בעקבות שימוש באביזרי מין ואוננות אישה יכולה ליתר את בעלה ולא להזדקק לו, טענה שעולה על ידי רבנים בגישה ה"כמו פורמליסטית". כנגדם הוא טוען שאין מקום לחשש זה ונותן שני הסברים. הראשון, רוב האנשים בוחרים לחיות חיי זוגיות. השנייה, בדרך כלל שמגיעים למצב שאישה לא נזקקת לבעלה זה  נובע מחוויות קשות בתוך מערכת היחסים בין בני הזוג ולא בעקבות אוננות. לכן, אין חשש שמכשירים או רובוטים יחליפו את החוויה האנושית שבקיום יחסי המין. הרב מביע הסתייגות שעולה בידי אנשי הלכה ואנשים דתיים, לדידה צעצועי המין מאפשרים לאשה לספק את עצמה ולא להצטרך לבעלה. אולם, מדבריו עולה כי אם הצעצוע הוא לשם שיפור יחסי המין הזוגיים והתקשורת בין בני הזוג אין שום איסור ובעיה בשימוש בהם.
היתר נוסף לשימוש באביזרי מין לצורך אוננות נשית ניתן למצוא בדבריה של לימור קליינמן. קליינמן היא מטפלת מינית דתיה, המדגישה את החשיבות הרגשית והפיזית של אוננות לגרושות ולאלמנות. לטענתה, פעילות נרתיקית כאוננות היא דרך לשמור על בריאות הנרתיק במצב של פרידה מבן זוג, או בחיי הרווקות בכלל, ומביאה לדחייה של תופעות גיל המעבר. בנוסף, קליינמן מדגישה את חשיבות השימוש באביזרי עונג נרתיקיים ובכך מתירה שימוש באביזרים אלו.