google/wiki40b huggingface dataset:
פרינס באסטר

קורות חיים

נולד בקינגסטון בירת ג'מייקה. בילדותו עבר לכפר וגדל אצל סבתו ושם נחשף לראשונה למוזיקה נוצרית דתית. בנעוריו שב לקינגסטון ולאחר שסיים את בית הספר התיכון החל לעבוד בסצנת הסאונד סיסטם ; תחילה אצל קוקסון דוד  ולאחר מכן הקים חברת סאונד סיסטם עצמאית משלו שהתחרתה באלו של דוד ושל דיוק ריד . עקב קשייו להשיג מוזיקה חדשה לסאונד סיסטם שלו, קיבץ סביבו חבורת מוזיקאים והחל להפיק מוזיקה משלו. במחצית הראשונה של שנות ה-60 הוא יצר והפיק מספר סינגלים ואלבומים שזכו להצלחה.
ב-1964 פגש את המתאגרף, אלוף העולם במשקל כבד באותה עת, מוחמד עלי, ובעקבות פגישה זו התאסלם. בשנות ה-70 פחתה הצלחתו בעקבות עליית הפופולריות של מוזיקת הרגאיי השורשית. ייתכן כי דתו האסלאמית הקשתה עליו לפנות לתרבות הדתית של הראסטפארי שרבים מאוהדי הרגאיי התחברו אליה. עם זאת, הוא הופיע בסרט "The Harder They Come" שיצא למסכים ב-1972, שם הופיע כ-DJ. לאחר מכן עבר להתגורר במיאמי בארצות הברית וכעבור שנה פרש מעסקי המוזיקה. תחיית הסקא בבריטניה בסוף שנות ה-70 ותחילת ה-80 לא גרמה לו לשוב להופעות, אך ב-1992 הוא שב להופיע. ב-2001 קיבל מממשלת ג'מייקה את תואר "מסדר המצוינות" . בעשור הראשון בשנות האלפיים המשיך פרינס באסטר להופיע בפסטיבלים שונים דוגמת פסטיבל הג'אז במונטרה.
נפטר במיאמי ב-8 בספטמבר 2016, לאחר שסבל מבריאות לקויה ולאחר שעבר סדרת שבצים.

שם וכינוי

מקור הכינוי באסטר הוא מתקופת נעוריו בעת היותו חלק מחבורת רחוב ונקרא כך על שם שמו האמצעי, בוסטמנטה, שהוענק לו בלידתו על שם ראש ממשלתה הראשון של ג'מייקה, אלכסנדר בוסטמנטה. הכינוי פרינס (נסיך) ניתן לו בזמן שהתחרה בצעירותו כמתאגרף. לאחר שהתאסלם ב-1964 שינה את שמו למוחמד יוסף עלי.

מורשת

גל תחיית הסקא בבריטניה שהחל בסוף שנות ה-70 הושפע במידה רבה מפרינס באסטר וחשף קהל צעיר למוזיקה שלו. ב-1979 הוציאה להקת מאדנס את תקליטון הבכורה שלה בלייבל 2 Tone Records שהיה המוביל בסוגת הסקא. השיר בצד א' נקרא "The Prince", כמחווה לפרינס באסטר, וצד ב' היה חידוש של שירו "Madness" שעל שמו נקראה הלהקה. בתקליטון השני של מאדנס הם חידשו שיר נוסף של פרינס באסטר, "One Step Beyond". השיר הגיע ל"עשרת הגדולים" במצעד הבריטי. גם להקת הספשלז חידשה באריך הנגן הראשון שלהם, שיצא בסוף 1979, שיר של פרינס באסטר, "Too Hot" והשתמשו באלמנטים משירים אחרים שלו בשירים אחרים באלבומם. באלבומם השני, חידשו הספשלז את השיר "Enjoy Yourself" שנכתב ב-1949, הוקלט לראשונה על ידי גאי לומברדו ובוצע מאוחר יותר על ידי פרינס באסטר בסגנון הסקא. להקת הביט  ביצעו ב-1980 שניים משיריו באלבום הבכורה שלהם "I Just Can't Stop It".
מיגל דה אלבה

ביוגרפיה

בתחילת דרכו שרת בחיל הרגלים אולם כעבור זמן מה עבר לחיל הים, הוא התיידד עם האדמירל פדריקו גראווינה והיה שותף לתוכניתו של נפוליאון לכבוש את בריטניה, אולם מפקד הצי הצרפתי פייר וילנב חשש להפליג מהנמל בקדיס עד שהודיעו לו שנפוליאון שלח להחליף אותו אז יצא הצי מהנמל היישר אל זרועותיהם של הבריטים תחת פיקודו של לורד נלסון המתינו שם והתחולל קרב טרפלגר במהלך הקרב הוצבו אלבה וגראווינה על סיפונה של פרינסיפה דה אסטוריאס שהותקפה בידי שלוש ספינות בריטיות. גראווינה נפגע בזרועו, ואלבה דאג שיפנו אותו לחוף ואז התפנה גם הוא. 
לאחר שצרפת בגדה בבעלת בריתה ספרד ופלשה לתחומיה לחם אלבה בכוחות הצרפתיים וסירב להכיר בז'וזף בונפרטה, אחיו של נפוליאון, כמלך ספרד. מששמעו על כך שלטונות הכיבוש גררו אותו אל כיכר העיר, ושם, באיומי כידונים, אולץ לשנות את דעתו. לאחר מאורע זה נמלט אלבה למדריד שם עודד מרידות נגד הכובשים הצרפתיים אחר כך עבר לפורטוגל שם הכיר את ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון והשניים נעשו ידידים בלב ובנפש. אלבה המשיך להלחם בצרפתים כשהוא מפקד לחלופין על יחידות ספרדיות בריטיות ופורטוגליות. 
לאחר קרב לייפציג והגלייתו של נפוליאון לאי אלבה מונה אלבה לשגריר ספרד בהולנד אולם הואשם באשמות שאו בידי המלך פרננדו השביעי אולם שוחרר משנתבררה חפותו מששמע שנפוליאון חזר מגלותו מיהר והשתתף בקרב ווטרלו יחד עם וולינגטון ובליכר לאחר הקרב כיהן לזמן קצר כשגריר ספרד בצרפת ולאחר מכן התנגד למלך וגורש לפריז עד שקיבל חנינה שאפשרה לו לחזור את שארית חייו הקדיש לפוליטיקה והחזיק במשרות ממשלתיות שונות.
אלפרד מילנר

אלפרד מילנר (באנגלית: Alfred Milner;‏ 23 במרץ 1854 - 13 במאי 1925) היה מדינאי בריטי בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.

חייו

בין השנים 1889-1892 כיהן כסגן שר האוצר הבריטי הממונה על מצרים, ולאחר מכן מונה לנציב עליון בדרום אפריקה. בתפקיד זה הפעיל את מלוא כובד משקלו לתמיכה ברעיונו של ססיל רודז לאיחוד דרום אפריקה תחת שליטת האימפריה הבריטית, ודחף את ממשלת בריטניה ליציאה למלחמת הבורים נגד הרפובליקות הבוריות העצמאיות.
בנוסף כתב את הספר  England in Egypt המוצג עד היום בבית [אהרון אהרנסון]
במלחמת העולם הראשונה היה חבר בקבינט המלחמה בממשלתו של דייוויד לויד ג'ורג' והיה ממנסחי הצהרת בלפור ביחד עם ליאופולד אמרי. לקראת סופה של המלחמה מונה לשר המלחמה, ולאחריה כיהן כשר המושבות, תפקיד שבמסגרתו היה בין חותמי הסכם ורסאי. 
ב-13 במאי 1925, זמן קצר לאחר חזרתו מדרום אפריקה, נפטר מילנר ממחלת השינה.
קנגורו אפור מזרחי

מאפיינים

גובהו כ-2 מטר; הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות: משקלם כ-50 עד 66 ק"ג, בעוד משקלן של הנקבות הוא כ-17 עד 40 ק"ג. שמו המדעי של המין, Macropus giganteus ("גדל-רגל ענק"), מטעה: הקנגורו האדום, גדול ממנו. זהו מין היונק האוסטרלי הכבד ביותר, והשני בגודלו. 
כמו שאר מיני הקנגורו, מין זה פעיל בעיקר בלילה ובשקיעה. בתי הגידול המועדפים עליו הן ערבות עם שיחים, שמספקים מחסה מפני השמש. הקנגורו חברותי, והקבוצות כוללות בדרך כלל 2-3 נקבות ומספר דומה של זכרים, כאשר אחד מהזכרים דומיננטי יותר. פרטים דומיננטיים מקבלים גישה למקורות מזון טובים יותר ואזורים מוצלים יותר מאשר הפרטים המשניים. למרות זאת, הקנגורואים אינם טריטוריאליים, ומאבקים מתרחשים רק כאשר הנקבות מיוחמות.
לקנגורו האפור המזרחי יש עונת רבייה מוגדרת, באביב ובקיץ המוקדם, בשונה משאר מיני הקנגורו. נולד בדרך כלל גור אחד בכל היריון (אם כי עשויים להיוולד תאומים), ההיריון נמשך כ-34 עד 38 ימים, והלידה מתרחשת בדרך כלל בקיץ. הנקבה יכולה לייצר שני סוגי חלב - לגור הצעיר יותר ולבוגר יותר - בו זמנית; היא אף יכולה לייצר כמויות חלב לפי הכמות שלה הגור זקוק. הגור תלוי באמו כ-550 ימים לאחר לידתו, לאחריהם הוא נגמל. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 17-28 חודשים; הזכרים בוגרים בגיל כ-25 חודשים.
בייבס אין טוילנד

הקמה

הלהקה הוקמה לאחר מפגש בין קט ביילנד ולורי ברבירו ב-1987. בנוסף לביילנד וברבירו הלהקה כללה באותו זמן גם את הבאסיסט כריס הולץ ואת הסולנית סינדי ראסל. לאחר פרישתם של הולץ וראסל גייסה הלהקה כבאסיסטית את מישל ליאון הצעירה.
לאחר שחרור הסינגל הראשון שלהן "Dust Cake Boy" בלייבל Treehouse Records נכנסה הלהקה לאולפן ההקלטות עם ג'ק אנדינו, מפיק הבית של סאב פופ, עמו הקליטו את אלבום הבכורה שלהן Spanking Machine עבור הלייבל העצמאי טווין טון. המוניטין של הלהקה הלך לפניה והיא הוזמנה על ידי ת'ורסטון מור להופיע עם להקתו סוניק יות' בפסטיבל רדינג 91, הופעה שתועדה בסרט הקאלט The Year Punk Broke. שדרן הבי.בי.סי הוותיק ג'ון פיל היה אף הוא תומך נלהב של הלהקה והזמין אותה להקליט מספר סשנים לתוכניתו.
ב-1991 הציאה לאור הלהקה את ה EP To Mother שכלל קטעים שלא נכנסו לאלבום הבכורה וזכה לשבחי המבקרים. באותה שנה הודיעה הבאסיסטית מישל ליאון על פרישתה מההרכב. במקומה גויסה מורין הרמן.
ב-1992 הוחתמה הלהקה בלייבל רפריז ונכנסה שוב לאולפן על מנת להקליט את אלבומה השני Fontanelle. ההקלטות הראשונות לאלבום נעשו על ידי לי רנאלדו מסוניק יות' שפוטר בהמשך על ידי ביילנד שלא אהבה את תוצאות הסשן. האלבום, שהפך למצליח ביותר של הלהקה, היה אגרסיבי ומהודק יותר מקודמו וכלל את הסינגל "Bruise Violet", שיר ארסי שכתבה ביילנד על קורטני לאב.
הלהקה הצטרפה באותה שנה לפסטיבל "לולה פאלוזה" והוציאה לאור את ה EP Painkillers שכלל הקלטה מחודשת לשיר "He's My Thing" מאלבום הבכורה, קטעים שלא נכנסו ל Fontanelle והופעה של הלהקה ממועדון CBGB. הלהקה פצחה בסיבוב הופעות ארוך עבור האלבום, סיבוב שכלל גם הופעה בישראל במועדון הרוקסן שאותה חיממו סדרני הדשא, אז בתחילת דרכם.
ב-1995 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה האחרון Nemesisters שאופיין על ידי סאונד יותר ניסיוני וכלל כיסוי לשיר "We Are Family" של Sister Sledge.
ב-1996 הודיעה הרמן על פרישתה מההרכב. זמן קצר לאחר מכן הועזבה הלהקה מהלייבל רפריז. פעילותה של הלהקה בין השנים 1996–2000 הייתה לא יציבה כשכל פעם ממלא את עמדת הבאס נגן אחר.
בשנת 2000 הקימה ביילנד הרכב חדש בשם Katastrophy's Wife עמו יצאה לסיבוב הופעות באירופה. הלהקה יצאה לסיבוב פירוק אחרון ב 2001 שתועד באלבום Mineappolism.
ב-2002 יצאה ביילנד לסיבוב הופעות קצר באירופה תחת השם בייבס אין טוילנד ללא ברבירו, דבר שגרם לריב ונתק בין השתיים עד היום.
ב-2014 הלהקה התאחד מחדש ועורכת סיבובי הופעות, בעיקר ברחבי ארצות הברית.
בתולת הברזל

בתולת הברזל, המכונה גם "בתולת נירנברג", היא ארון ברזל הבנוי כדי לשמש לעינוי או הריגה של אדם על ידי דקירת גופו בעצמים חדים (כגון סכינים, יתדות או מסמרים). הקורבן נאלץ להשאר עומד, מדמם קשות, מוחלש באיטיות ולבסוף מת משילוב של הלם ואיבוד דם או מחנק.
המתקן, שנבנה במאה ה-19 בנירנברג, נבנה לפי הבנה שגויה של מתקן מימי הביניים הנקרא "Schandmantel" ("מעטה קלון"), שהיה עשוי מעץ ופח ללא מסמרים ואשר נועד לעוטי קלון. מעטה הקלון לא הזיק לגוף, והשתמשו בו לענישה עבור מסיגי גבול או זונות, שנאלצו ללבוש אותו בציבור לזמן מסוים.

מאפיינים פיזיים

בתולת הברזל של נירנברג הייתה אנתרופומורפית. בחזית חלקה העליון גולפו פנים שקרוב לוודאי עוצבו על פי דמותה של מריה הקדושה.] גובה המתקן היה כ-2.1 מטר ורוחבו 0.9 מטר. בתולת הברזל צוידה בשתי דלתות שבצדן הפנימי עשרות יתדות חדות שניתן לשנות את מיקומן. היתדות מוקמו כך שישפדו את הקורבן עם סגירת הדלתות מבלי לפגוע באיברים החיוניים, וישאירו אותו חי ובמצב עמידה.
הנידון למוות הוחזק במרחב מצומצם מאוד כדי להעצים את דרגת הסבל שלו על ידי הבאתו למצב קלסטרופובי. התנועה הייתה כמעט בלתי אפשרית, וכאשר הקורבן נחלש ולא יכול עוד לשאת את משקל גופו, היו היתדות נשארות במקומן ופוצעות את גופו אף יותר.
לא ניתן היה לפתוח את שתי דלתות המתקן בה בעת. כך לא ניתנה לקורבן אפשרות להימלט בעת בדיקה או חקירה.

שימוש ידוע

לא ידוע על בתולת ברזל שנבנתה ושימשה לעינויים.
בתולת הברזל שבמצודת נירנברג נהרסה במתקפה אווירית ב-1944 סמוך לנירנברג, גרמניה.
בתולת ברזל נמצאה בעיראק סמוך למשרדי התאחדות הכדורגל העיראקית, שבו שכן משרד של עודאי חוסיין. חברים בנבחרת האולימפית העיראקית טענו שהמתקן היה בשימוש בעת שלטון סדאם והופעל נגד אלו שהסתכסכו עם עודאי.
מיץ' ריצ'מונד

קריירה

בצעירותו שיחק ריצ'מונד כדורסל שנתיים במסגרת מכללת מוברלי ג'וניור במיזורי, ושנתיים נוספות באוניברסיטת המדינה של קנזס, בה היה לקולע נקודות מצטיין. לאחר מכן נבחר במקום החמישי בדראפט 1988 על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס. באותה שנה, לפני הצטרפותו ל-NBA, הוא השתתף עם הנבחרת האולימפית של ארצות הברית באולימפיאדת סיאול.
בעונתו הראשונה בגולדן סטייט, 1988/1989, זכה ריצ'מונד בתואר רוקי השנה ב-NBA לאחר שקלע 22 נקודות בממוצע למשחק. הוא היה אחד משחקני המפתח בקבוצה של דון נלסון שהתבססה על משחק ההתקפה, והיה חלק משלישייה מפורסמת בקבוצה, יחד עם טים הארדוויי וכריס מאלין. שלישייה זו כונתה "ריצת TMC" - משחק מילים מלהקת הראפ ראן די אם סי - בהתאם לאות הראשונה בשם הפרטי של כל אחד משחקנים אלו. בנוסף ליכולת הקליעה שהוסיף לקבוצתו, ריצ'מונד השלים את יכולותיהם של חבריו לקבוצה על ידי כך שחדר ביעילות לרחבת הסל בעת ההתקפות של גולדן סטייט.
לאחר שלוש שנים בגולדן סטייט בהן קלע למעלה מ-22 נקודות בממוצע למשחק, עבר ריצ'מונד במהלך עונת 1991/1992 לסקרמנטו קינגס, והפך במהרה לכוכב הראשי של הקבוצה ולאחד מהשחקנים הגדולים בתולדותיה, מאז הקבוצה עברה לסקרמנטו ב-1985. ריצ'מונד היה מלך הסלים של סקרמנטו מכל אחת משבע עונותיו בקבוצה, ובנוסף נבחר חמש פעמים בתקופתו בה לאחת מחמישיות העונה. הוא נבחר גם שש פעמים רצופות (1998 - 1993) לחמישיית המערב במשחק האולסטאר של ה-NBA, וזכה בתואר ה-MVP של המשחק שהתקיים בפיניקס ב-1995. ריצ'מונד אף זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה 1996.
על אף שהגיע לשיא מבחינה אישית בסקרמנטו, ריצ'מונד הצליח להעפיל פעם אחת בלבד עם הקבוצה למשחקי הפלייאוף, ב-1996, אז הודח על ידי סיאטל סופרסוניקס בסיבוב הראשון. במאי 1998 עבר ריצ'מונד לקבוצת וושינגטון ויזארדס יחד עם אוטיס ת'ורפ, בעסקה במסגרתה הועבר כריס ובר לסקרמנטו. בשנים שלאחר מכן הפכה סקרמנטו למועמדת בכירה לאליפות הליגה, בעוד שהוא עצמו סבל מירידה ביכולתו - הוא לא הצליח להמשיך את יכולת הקליעה העילאית שלו, והחמיץ למעלה ממחצית עונת 2000/2001 בשל פציעה.
בעונת 2001/2002 עבר ריצ'מונד ללוס אנג'לס לייקרס, במדיה היווה בעיקר שחקן ספסל ושותף בארבע דקות בממוצע למשחק. בסיום העונה הוא זכה עם הלייקרס באליפות ה-NBA היחידה שלו, על אף ששותף בארבע דקות בלבד במשך כל הפלייאוף. לאחר אותה עונה פרש ריצ'מונד ממשחק.
כיום משמש ריצ'מונד כסקאוט עבור גולדן סטייט ווריורס, קבוצתו הראשונה כשחקן.
סוברומטרנספורט

סוברומטרנספורט (ברומנית: Sovromtransport) הייתה חברה מהסוג סוברום, משותפת לממשלות ברית המועצות ורומניה ומטרתה הייתה ניצול אמצעי התעבורה הממשלתיים של רומניה והפקת רווחים לצורך תשלום פיצויי המלחמה שרומניה הייתה חייבת לברית המועצות.
החברה הוקמה ב-14 ביולי 1945 וכללה ארבע אוניות רוסיות במצב גרוע, שהיו זקוקות לתיקונים, שתי אוניות רומניות, טרנסילבניה וארדאל והשכרת המבדוקים של קונסטנצה, דרובטה-טורנו סברין ובראילה. האוניות הרוסיות, שקיבלה סוברומטרנספורט, היו "פלחנוב", שנבנתה באנגליה ב-1900, "דימיטרוב" (שמה שונה ל"אולטניה"), שנבנתה ברוטרדם ב-1920, "פרידריך אנגלס", שנבנתה בלנינגרד ב-1930 ו"ברזינה", שנבנתה באנגליה ב-1918.
בהמשך צורפו לחברה עוד 4 אוניות, שתיים שבנייתן החלה ברומניה עוד ב-1942 ("מידיה" ו"סולינה") ושתיים, שנבנו בבודפשט ("קונסטנצה" ו"מנגליה").
בשנת 1954 פורקה החברה המשותפת והאוניות הועברו לחברה בשליטת ממשלת רומניה, נאוורום (NAVROM).
אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון

תקציר העלילה

הסרט מתחיל בפלאשבק לילדותו של אינדיאנה, ביוטה של 1912. אינדי הצעיר, (ריבר פיניקס) יוצא לסיור של הצופים, ונתקל בשודדי קברים שגילו צלב מוזהב שהיה שייך לפרנסיסקו וסקס דה קורונדו. הוא גונב מהם את הצלב כדי להחזירו למוזיאון. השודדים רודפים אחריו על גבי רכבת קרקס מלאה בחיות, ומצליחים לקחת ממנו את הצלב בסופו של דבר. במסגרת הפלאשבק אנו מגלים כיצד קיבל אינדי את הצלקת שעל סנטרו (כאשר ניסה בפעם הראשונה להצליף בשוט שהיה באחד הקרונות), כיצד קיבל את הפוביה מנחשים (כאשר נפל לתוך בור מלא מהם), ואת כובע הלבד החום (שניתן לו על ידי מנהיג כנופיית השודדים, שהתברר כבחור סימפתי למדי).
עיקר העלילה מתרחש בשנת 1938. אינדיאנה מצליח להחזיר לעצמו את הצלב, ונפגש עם אספן העתיקות וולטר דונובן, המספר לו על החיפושים אחר הגביע שממנו שתה ישו בסעודה האחרונה, הוא הגביע הקדוש, שלפי האמונה מעניק לכל השותה ממנו חיי נצח. דונובן מגלה לאינדיאנה כי אביו, ד"ר הנרי ג'ונס האב, ארכאולוג וחוקר עתיקות בפני עצמו, יצא לחפש את הגביע ונעלם. לאחר שאינדיאנה מקבל בדואר את יומנו של אביו, העוקב אחר תעלומת הגביע, הוא מחליט לנסוע ולחקור את התעלומה.
הוא מגיע לוונציה יחד עם ידידו מרכוס ברודי, שם הוא פוגש את ד"ר אלזה שניידר, חוקרת יפהפייה המגלה גם היא עניין בגביע. ביחד הם מגלים קבר שהיה שייך לאביר מתקופת מסע הצלב הראשון, שעל מגינו נמצא הרמז המגלה את מיקום הגביע. אחרי הצמד רודפים אנשים השייכים לאחווה שנשבעה לשמור על סוד הגביע. מנהיג הכנופיה מספר לאינדי שאביו שבוי בטירה בין גרמניה ואוסטריה. אינדיאנה ואלזה מגיעים לטירה, ומגלים שהיא מבצר נאצי. אינדי מוצא את אביו, אך ד"ר שניידר מתבררת כנאצית בעצמה, והאב ובנו נשבים בשנית. הם מצליחים לברוח, ונוסעים לברלין, להשיב את היומן שנגנב.
הם בורחים מברלין בצפלין, ונוסעים לכיוון העיר הטורקית איסכנדרון, הבנויה על חורבותיה של אלכסנדרטה, בה נמצא הגביע. בינתיים מגיע ברודי לאיסכנדרון ונפגש עם סלאח, ידידו הוותיק של אינדיאנה. ברודי נשבה בידי הנאצים, וצמד הג'ונסים נפגש עם סלאח במטרה לצאת אחריהם למדבר. לאחר מרדף ממושך במדבר, מגיעים הנאצים ביחד עם אלזה ודונובן למקדש שבו נמצא הגביע. החבורה של אינדיאנה עוקבת אחריהם, ונתפסת שוב על ידי הנאצים. דונובן יורה באביו של אינדי, במטרה להכריח אותו להיכנס פנימה ולהביא את הגביע הקדוש. על אינדיאנה לעבור שלושה מכשולים כדי להגיע לגביע, והוא עובר אותם בהצלחה. (אחד המכשולים הוא "הליכה בדרכי אלוהים"- ואינדי צועד על אבנים המאויתות בשם המפורש מתוך שביל אבנים.) דונובן ואלזה עוקבים אחריו, ושלושתם מגיעים לחדר בו נמצא האביר השומר על הגביע כבר 700 שנים. עליהם למצוא את הגביע הקדוש מתוך מבחר גדול של גביעים. אלזה בוחרת עבור דונובן גביע מפואר במיוחד. הוא שותה את מימיו ומת מיד. אינדי זוכר שיוסף בעלה של מרים אם ישו היה נגר ולכן הוא בוחר גביע עץ צנוע, שותה ממנו, וזוכה לחיי נצח. הוא משקה את אביו במי הגביע, וגם האב ניצל. אלזה מנסה להוציא את הגביע החוצה בניגוד להוראות האביר, ומביאה על עצמה את מותה. אינדיאנה ג'ונס יחד עם אביו, ברודי וסלאח, יוצאים ורוכבים לעבר השקיעה.
מונולית מאדים

מונולית מאדים (באנגלית: Mars monolith) הוא מונולית - סלע יחיד במינו ורחב ידיים, שצורתו מלבנית והוא שונה מאוד מן המוכר על פני המאדים, שעליו הוא ממוקם. המונולית בעל הצורה המלבנית, נראה כמצבה. ככל הנראה תצורת הסלע היא רסיס סלע שנפל מראש מצוק סמוך אל העמק שמתחתיו.
אלדד קובלנץ

ביוגרפיה

קובלנץ נולד, גדל והתחנך בירושלים, עם לקות ראייה קשה. שירת בגלי צה"ל כעורך במסגרת שירות סדיר ושירות קבע, עד לשנת 1991. ב-1994 סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 2005 סיים לימודי תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד בבוסטון שבארצות הברית. גרוש ואב לשתי בנות.
בין השנים 1992–1995 עבד במרכז הארצי לבחינות והערכה כראש צוות; בין היתר היה אחראי על כתיבת השאלות בתחום המילולי לבחינות הפסיכומטרי.
משנת 1995 עד 2005 שימש כמנהל תחנת הרדיו גלגלצ. קובלנץ היה האחראי לשינוי במאפייני השידור בתחנה הצעירה, ליצירת המודל הראשון בישראל של תחנת רדיו ממוקדת קהל יעד, ולהבאת שיטת ה"פלייליסט" לישראל. שיטת הפלייליסט הפכה במרוצת השנים לשנויה במחלוקת, בין התומכים בשיטה שמאפשרת מיקוד מוזיקלי לקהל יעד, עבודה יעילה ואופטימיזציה של השידור המוזיקלי, לבין הטוענים כי היא מפלה לרעה אמנים בישראל עד כדי היותה חורצת גורלות ומכתיבה טעם מוזיקלי כרצונה. במסגרת השינוי שהנחיל קובלנץ בתחנה, הוא טבע את המושג "סופשבוע רגוע", והפך את התחנה לנושאת הדגל של הקמפיינים לבטיחות בדרכים בישראל. בשנים אלו שימש גם כמפתח ועורך תוכניות ופרויקטים טלוויזיוניים, ויועץ לחברות בתחום המדיה הדיגיטלית.
בין השנים 2005–2008 שימש כסמנכ"ל פרוגרמינג בערוץ 10 והיה אחראי לשיבוץ ובחירת שידורי התכנים בערוץ.
בין השנים 2008–2009 שימש כסמנכ"ל לוח ותכנון בשידורי קשת (ערוץ 2) וחבר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 2.
משנת 2009 עד 2011 ניהל חברה עצמאית שהקים למתן שירותי ייעוץ בתחום האופטימיזציה, שיווק ותוכן בתקשורת. במסגרת עבודתו כיועץ היה אחראי על בניית לוח השידורים החדש בטלוויזיה החינוכית, ובניית הקו המוזיקלי והאריזה הרדיופונית החדשנית של תחנת הרדיו אקו 99 FM. החל משנת 2009 הוא מרצה בחוג לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-2011 נבחר פה אחד על ידי ועדת איתור לשמש כמנכ"ל הטלוויזיה החינוכית ובשנת 2014 התמנה ליו"ר הוועדה הישראלית למדרוג.
במרץ 2015 התמנה למנכ"ל הזמני של תאגיד השידור הישראלי "כאן".
ב-10 בספטמבר 2017, עזב קובלנץ את תפקידו כמנכ"ל החינוכית ואת מקומו ממלאת אורנה שמחון
ב-19 במרץ 2019, בחרה ועדת האיתור של תאגיד השידור באלדד קובלנץ כמנכ"ל הקבוע של תאגיד השידור הישראלי.
אפיק רקורדס

התחלה

"אפיק רקורדס" הושקה בשנת 1953 על ידי CBS לצורך שיווק ג'אז, פופ ומוזיקה קלאסית שלא התאימו לזרמים היותר מרכזיים של קולומביה רקורדס.

הרחבת ז'אנרים והצלחה המיינסטרים

עד שנת 1960, הבסיס המוזיקלי של אפיק היה לכלול את כל סגנונות המוזיקה. הדבר נעשה בין השאר כדי למנוע מקולומביה רקורדס (אשר, באותה עת, הייתה בעלת מוניטין של הוצאת תקליטים של אמנים מוכרים) מלהחתים יותר מדי אמנים חדשים.
לאחר מכן, אפיק הפכה לידועה יותר בהחתמות של אמנים צעירים.
אפיק זכתה בתקליט הזהב הראשון שלה בסוף שנות השישים והפכה למפיצת להיטים אימתנית בתחומי הרוק אנד רול, רית'ם אנד בלוז והקאנטרי. בין האמנים הבולטים שהחתימה ניתן למצוא את רוי המילטון, בובי וינטון, ההוליס, דונובן וג'ף בק. כמה מן האמנים הבריטים באפיק, במהלך שנות השישים, היו תוצאה של עסקת ההפצה הבינלאומית של אפיק/אוקה, השייכות ל-CBS, עם EMI.
הקלטות אפיק הונפקו על ידי EMI בקולומביה רקורדס. עסקת ההפצה פקעה בשנת 1968
. כמו כן, במהלך שנות השישים, אפיק פיקחה על חברות תקליטים קטנות של CBS כמו אוקה רקורדס ודייט רקורדס. 
ההצלחה המסחרית של אפיק המשיכה לגדול בשנות השבעים עם הפצת אלבומים של אבבא, הקלאש, צ'רלי דניאלס, האחים איסלי, הג'קסונים, מיטלוף, ג'וני נאש ואחרים. בנוסף תרמה להצלחתה ההפצה שלה בפילדלפיה אינטרנשיונל רקורדס.
במהלך שנות השמונים, ניתן לומר שאפיק הייתה חברת התקליטים המצליחה של העשור. 
הצלחת המיינסטרים של שנות השמונים ושנות התשעים הושפעה מהחתמות והוצאות אלבומים של אמנים כמו מייקל ג'קסון, מועדון תרבות, גלוריה אסטפן, אירופה, סינדי לאופר, אוזי אוסבורן, פרל ג'אם, סלין דיון ועוד. 
הוצאת האלבום הגדולה ביותר של אפיק הייתה האלבום, Thriller, של מייקל ג'קסון בשנת 1982, עם מכירות שמוערכות בין 65 ל-110 מיליון עותקים והפך לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים 
.
החתמות מוצלחות נוספות, לאחרונה, כללו בין היתר את ג'ניפר לופז, מריה קארי, אבריל לאבין, ג'סיקה סימפסון, Fifth Harmony, שאקירה, קורן, פיונה אפל, נייט מקדונלד, Rage Against the Machine ומייגן טריינור.

כיום

"אפיק רקורדס" נמצאת בבעלות חברת סוני מיוזיק. סוני קנתה את CBS Records בשנת 1987, והחליפה את שמה לסוני מיוזיק בשנת 1991. בשנת 2004, התמזגה סוני מיוזיק עם חברה גדולה להפצת מוזיקה, BMG, שהביאה חברות תקליטים כגון אפיק, אריסטה, קולומביה רקורדס, ג'ייב רקורדס RCA, ועוד רבות אחרות, תחת חברה אם אחת, "Sony BMG Music". 
בהמשך השנה, "Sony BMG Music", מיזגה את אפיק וקולומביה רקורדס והקימה את חברת התקליטים קולומביה/אפיק, למרות ששתי חברות התקליטים ממשיכות לפעול כמותגים נפרדים. 
בשנת 1990, הפעילות האירופית של חברת סוני מיוזיק שולבה בשתי חברות תקליטים נפרדות, אפיק וקולומביה.
באיי ארנה

היסטוריה

האצטדיון הוקם בשנת 1956 ושמו היה "אצטדיון אולריך הברלנד" (Ulrich-Haberland-Stadion) על שם נשיא חברת באייר AG, שהקימה את קבוצת הכדורגל באייר לברקוזן. הקיבולת המקורית של האצטדיון הייתה 20,000 מקומות. בשנת 1986 החל שיקומו וחידושו של האצטדיון, שנמשך עד שנת 1997, ובמסגרתו חודש האצטדיון והוגדלה קיבולתו לכ-22,500. בשנת 1998 קיבל האצטדיון את שמו הנוכחי "באיי ארנה". 
האצטדיון הוצע לאירוח משחקים במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, אך בגלל שאצטדיון המארח משחקים במונדיאל חייב להכיל לפחות 40,000 מקומות, הוא לא נבחר. בשנת 2007 התל תהליך להרחבת האצטדיון וזה הסתיים בשנת 2009. כיום עומדת קיבולת האצטדיון על 30,210 מקומות. האצטדיון אירח שלושה משחקים בשלב הבתים ומשחק אחד במסגרת רבע הגמר במונדיאל 2011 לנשים שנערך בגרמניה.
הפסטיבל הבינלאומי לגאוגרפיה

הפסטיבל הבינלאומי לגאוגרפיה הוא אירוע שנתי המוקדש לנושאי גאוגרפיה ותיירות המתקיים בעיר דייה-דה-ווז' בצרפת מאז שנת 1990. במהלך הפסטיבל מתקיימים ראיונות עם בעלי מקצוע העוסקים בתחום הגאוגרפי, שולחנות עגולים, דיוני פאנל, ירידי ספרים, תערוכות, בתי קפה המוקדשים למדינות שונות ובתי קולנוע המציגים סרטים בתחום. במהלך הפסטיבל נערכים תחרויות נושאות פרסים למדריכי טיולים וספרי גאוגרפיה והענקת מלגות לסטודנטים בתחום. האירוע נערך בחסות האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבינלאומית של המודדים. במתחם הפסטיבל מצוי פסל המציין את העולם וקרוי: "בירת הגאוגרפיה של העולם". במסגרת הפסטיבל מוענק פרס ווטרן לו, המכונה "פרס נובל לגאוגרפיה".
ריצ'רד (ריצ'י) רוברטס

ריצ'רד מוריס רוברטס (נולד ב-1941) הוא עורך דין ודירקטור ישראלי.

ביוגרפיה

רוברטס נולד בקווינס, ניו יורק. ב-1967 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה במשרד עורכי דין תוסיה בירושלים וי. גורניצקי בתל אביב וב-1968 הוסמך כחבר בלשכת עורכי הדין. 
ב-1973 ייסד, במשותף עם אמנון שבלת, את משרד עורכי הדין שבלת ושות', בו הוא משמש עד היום כשותף מייסד וכחבר הנהלה בכיר. בשנת 1975 הם הקימו משרד בניו יורק ומיכאל צלרמאיר הועמד בראש הסניף. המשרד נחשב כיום לאחד הוותיקים והמובילים בישראל בתחומי המשפט המסחרי, עם כ-150 עובדים ושלוחות בניו יורק ובסין. נכון לשנת 2019 דורג המשרד במקום ה-4 בדירוג משרדי עורכי הדין של Dun's 100. תחומי ההתמחות של רוברטס הם דיני תאגידים, מיזוגים ורכישות, מדעי החיים וקלינטק. ב-2011 זכה לציון לשבח מיוחד באתר המשפט הבינלאומי Legal 500.
בשנים 2003-1997 כיהן כדירקטור בבנק הפועלים. כיום הוא מכהן כדירקטור בבנק דיסקונט ובחברה הכלכלית של המרכז הבינתחומי הרצליה, וכן משמש כיועץ למדען הראשי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה. בנוסף, הוא מכהן כיושב ראש הוועד המנהל של עמותת "שיעור אחר", המעניקה סיוע לחינוכם של ילדים ממשפחות מעוטות יכולת, כמזכיר כבוד של כפרי הנוער רמת הדסה וקריית יערים, כיועץ משפטי פרו בונו לארגון "הרוח הישראלית" של הסוכנות היהודית וכחבר בוועד המנהל של פסטיבל הסרטים דוקאביב.
אלבר רוסל

ביוגרפיה

בשנת 1889 שירת כקצין בצי הצרפתי ובעת ההפלגות החל להלחין. המוזיקה משכה אותו ובשנת 1894 פרש מהצבא והחל בלימודי מוזיקה. למד בסקולה קנטורום והיה מתלמידיו הראשונים של המלחין הצרפתי ונסן ד'אנדי.
יצירותיו הראשונות היו קאמריות. בשנת 1904 החל להלחין את הסימפוניה הראשונה פואמת היער שבוצעה לראשונה ב-1908 וזכתה להצלחה.
במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא הצרפתי למרות גילו המתקדם ושירת כנהג אמבולנס בחזית, וכקצין תובלה ביחידת ארטילריה. בגלל בריאותו הרופפת שוחרר מהצבא בשנת 1918 והשתקע במחוז בראטן.
רוסל המשיך להלחין וללמד. בין תלמידיו היו אריק סאטי וז'אן מרטינו. בזמנו נחשב אחד המלחינים הצרפתים החשובים. את יצירתו האחרונה, טריו לאבוב, בסון וקלרנית, לא הצליח לסיים, והוא נפטר בעיר רויאן מהתקף לב בגיל 68.

באכחוס ואריאדנה, סוויטה מתוך המוזיקה לבלט

בשנת 1930 פרסם רוסל שתי  סוויטות מתוך הבלט באכחוס ואריאדנה. זו היצירה המפורסמת והמנוגנת ביותר שלו. העלילה מבוססת על סיפור במיתולוגיה היוונית שעוסק באהבותיהם והרפתקאותיהם של תזאוס, אריאדנה ובאכחוס אל היין.
קרחון האדמן

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959- 1957.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם קפטן רייברן א. האדמן (Rayburn A. Hudman) מחיל הנחתים של ארצות הברית, שנהרג בהתרסקות מטוס לוקהיד P2V-2n נפטון על מסלול הנחיתה במצר מקמרדו ב-18 באוקטובר 1956.
בית הכנסת האשכנזי בווארנה

המבנה

בווארנה התגוררה קהילה יהודית אשר הפלח האשכנזי שבה מנה בשיאו כ-400 נפשות. רובם יוצאי רוסיה ומקצתם יוצאי גרמניה. בניית בית הכנסת החלה ב-1908 והסתיימה ב-1910. בית הכנסת נבנה בסגנון אר נובו והיה בן שלוש קומות. הוא מוקם בתוך השכונה היוונית בווארנה, וכונה על ידי הקהילה "קהל קטן". לאחר העלייה ההמונית לישראל פסקה הפעילות בבית הכנסת, והוא שימש לאורך שנים מועדון ספורט עירוני. ב-2007 נהרס המבנה ובמקומו הוקם מרכז מסחרי. חזית המבנה החדש הועתקה מבניין בית הכנסת שנהרס, וכוללת סמלי יודאיקה כגון מגן דוד, וכך גם הגדר המקיפה אותו, הכוללת את סמל מנורת שבעת הקנים.