google/wiki40b huggingface dataset:
מעגלים (תנועה)

מעגלים היא תנועה חינוכית ישראלית העוסקת בהעצמה אישית ובהכנה לשירות משמעותי בצה"ל, בקרב תלמידי תיכונים בכל רחבי ישראל.

הקמת התנועה

תנועת מעגלים הוקמה בשנת 1999 על ידי אסף וייס, אייל גריינר, אביגדור ויצמן ויניב חניא בעידודו של הרב יהושע ויצמן ראש ישיבת ההסדר מעלות, במטרה לסייע ולקדם בני נוער העומדים לפני סיום לימודיהם התיכוניים למודעות ולחשיבה רצינית, ללקיחת אחריות על עצמם, לחזק את זהותם היהודית והלאומית ולכוון אותם לשירות צבאי או לאומי משמעותיים.
לדברי מייסדי התנועה, הקמתו באה בעקבות ההבנה שקיים תהליך של התרופפות דתית בקרב בוגרי תיכונים דתיים לאחר לימודיהם, בעוד שהישיבות הקיימות לא מספקות מענה מתאים לסוג אוכלוסייה זה. הקמת 'מעגלים' נועדה לספק לאותם בוגרים מוטיבציה וכלים שיסייעו להם בהתמודדות בחיים האישיים, ולכוון אותם לשנת לימוד לפני השירות הצבאי, דבר שיגרום להם ללכת לשירות משמעותי ויחזק את זהותם הדתית והציונית.

פעילות

תנועת מעגלים פעילה כיום (2010) בכ-70 בתי ספר תיכוניים, כאשר עיקר הפעילות מתקיימת בבתי ספר בפריפריה החברתית של מדינת ישראל, ומקיפה למעלה מ-4,000 חניכים מדי שנה.
מודל הפעילות המרכזי מתבצע באמצעות מדריך אישי המוצמד לקבוצת חניכים ומלווה אותם במשך כשנתיים, מתחילת כיתה י"א ועד לשירות הצבאי. במסגרת זו מתקיימים מפגשים שבועיים בנושאים ערכיים, דילמות אישיות והעצמה אישית, וכן מתקיימות שיחות ומפגשים אישיים בין המדריך לחניכים. 
בנוסף לפעילות הקבועה מתקיימות פעילויות חוויתיות הכוללות, כנסים שנתיים, ביקורים במכינות קדם צבאיות ובסיסים צבאיים ופעילויות אתגריות שונות. התלמידים המשתתפים בפרויקט פוגשים אישים מגוונים אשר הצליחו לצאת ממעגל של קושי ולהגיע להישגים אישיים. בנוסף מקיימת העמותה כנסים ואירועים שונים המיועדים למורים ואנשי חינוך שמטרתן חשיפת והיכרות המסגרות הקדם צבאיות. 
פעילויות דומות מתקיימות גם בקרב בנות התיכונים במטרה לעודד אותם להליכה לשירות לאומי. במקביל מפעילה תנועת מעגלים את פרויקט "מעגל בלב" המלווה את הבנות במהלך שנת השירות.  
בעקבות פעילות התנועה הוקמו מספר מוסדות לימוד המותאמים לסוג האוכלוסייה עימה פועלת התנועה, כך למשל הוקמה "ישיבת נתיב טפחות" ביישוב טפחות בראשות הרב אייל גריינר, המספקת מגוון מסלולי לימוד ופעילות לבוגרי התיכונים הדתיים.
בשנת 2006 זכתה 'מעגלים' ב"פרס החינוך הדתי".
על פי מדדים שונים עלה שיעור המשתלבים במכינות קדם צבאיות בקרב משתתפי הפרויקט בעשרות אחוזים.
ב-2010 החלה תנועת מעגלים לפעול גם בקרב תיכונים לא דתיים.
מיוקן

מיוקן (אנגלית: Miocene) היא התקופה הקדומה בנאוגן שבעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה 18 מיליוני שנים, מ-23 מיליוני שנים לפני זמננו ועד לפני 5.3 מיליוני שנים. היא מחולקת לשישה גילים (תת יחידות זמן של תקופה): אקוויטניאן (Aquitanian), בורדיגליאן (Burdigalian), לנגיאן (Langhian), סרבליאן (Serravallian), טורטוניאן (Tortonian) ומסיניאן (Messinian).
בסוף תקופת המיוקן התרחש האירוע המסיני שבמהלכו התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין כתוצאה מסגירת מצר גיברלטר לזרימת מים מהאוקיינוס.
באמצע תקופה זו הופיעו ההומינידיים הראשונים. גם הסוסים ורוב מכפילי הפרסה התפתחו וגדלו לאורך התקופה.
רמי קאשי

ביוגרפיה

רמי קאשי נולד וגדל בשכונת ג'סי כהן שבחולון.
לאחר שירותו הצבאי למד במסלול התלת-שנתי בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין (2010-2007), אותו סיים בהצטיינות. במהלך לימודיו זכה במלגות של עדי קמרי ואורנה בן חורי, שיחק במחזמר "סיגל" בבימויו של צדי צרפתי, "בייבי בייבי" בבימויו של רוני מנדלסון, "אחד משלנו" בבימויו של כפיר אזולאי.
בשנת 2013 החל לשחק בסדרה "שנות השמונים", שמיוצריה: שלום אסייג ומני אסייג בה גילם את דמותו של פרדי "פלאברה" עובדיה. הסדרה צברה קהל צופים רב ולאחר 3 עונות שידור, זכיינית השידור רשת, הודיעה כי תפיק כ-2 עונות נוספות.
בשנת 2019 השתתף בעונה הרביעית של הסדרה "כפולה", שם שיחק את צוף, עוזרו של מר רוג'ר/שימי הנדריקס.

טלוויזיה וסרטים

קאשי שיחק בסרטים: "הדילרים" שיצר עודד דוידוף, "עלטה" שיצר מיכאל מאיר, "שייח" שיצר שי פלדמן. ארבע על ארבע שיצר שי כנות ובורג שיצרה שירה גפן. "שנות ה-80" שיצרו שלום אסייג ומני אסייג.
כמו כן השתתף בסדרות: "הבורר" שיצר רשף לוי, "ישראל" שיצר ישראל קטורזה, "חברות" שיצרה ליטל שוורץ, "מיאמי" שיצר גל זיו,"מזימות הציונים" שיצר עדי מרקוביץ ו"כפולה" שיצרו רז יובן, רועי עידן, רוברטו בן שושן, אלעד חן ויואב גרוס.

תיאטרון

קאשי שיחק בהצגות: "כרטיס לקרקס" שיצרה דפנה זילבר בתיאטרון תמונע, "משחקים בחצר האחורית" בבימויו של נועם שמואל בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, "מרחב מוגן" בבימויו של ארז שפריר, פאפעג'ינה שיצרה חנה גרינוולד בתיאטרון יפו.
כמו כן, שיחק באנסמבל כאן בבימוי של שלמה פלסנר ושיחק בהצגות "פרויקט S" ו "גן ריקי". שתי ההצגות עלו בתיאטרון יפו.
במרץ 2019 הודיע בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא עתיד להשתתף בעונתה הרביעית של הסדרה כפולה שבערוץ kidz. כמו כן שיחק במופע הבידור "בלאגן ברשת" ביחד עם דניאל אסייג.
סנטוריני

מקור השם

השם סנטוריני ניתן על ידי האימפריה הלטינית במאה ה-13, והוא מתייחס לקדושה איירין (Santa Irini). עד תקופה זו נודע המקום בשמות Kallístē - "היפה ביותר", Strongýlē - "המעגלי" או Thēra (תירה). במאה ה-19 נקבע השם תירה כשם הרשמי של האי ושל העיר הראשית (פירה), אך השם סנטוריני עדיין פופולרי.

גאוגרפיה

אורכה של הקלדרה במרכז קבוצת האיים כ-12 קילומטרים ורוחבה כ-7 קילומטרים, והיא מוקפת בצוקים המגיעים לגובה 300 מטרים משלושה צדדים. במרכז הקלדרה שוכנים שני איים געשיים קטנים: נאה קמני, ופלאה קמני.
שטחו של האי המרכזי סנטוריני הוא 75.8 קמ"ר, שטח תירסיה 9.3 קמ"ר, ושטחם של נאה קמני, פלאה קמני ואספרוניסי הוא 3.4 קמ"ר, 0.5 קמ"ר ו-0.1 קמ"ר בהתאמה.

גאולוגיה

סלעים שאינם סלעים געשיים, שמקורם באי המקורי שקדם להיווצרות קבוצת האיים המקוריים נחשפו בכמה מקומות באי סנטוריני, כדוגמת בהר פרופיטיס איליאס (Προφήτης Ηλίας- "הנביא אליהו"), הנקודה הגבוהה ביותר בסנטוריני (540 מטרים מעל פני הים), במסה וונו (Μέσα Βουνό), ההר השני בגובהו באי, בצד הפנימי של קיר הקלדרה בין כף פלאקה ואתיניוס ובמקומות נוספים. הסלעים כוללים אבן גיר מותמרת וצפחה מהשלישון ועד הרביעון. סוג ההתמרה של פאצייס צפחות כחולות ומקורה בהתנגשות הלוחות מהאוליגוקן למיוקן. באתיניוס נתגלה מחדר פלוטוני גרניטי מלפני 9.5 מיליון שנים המשמש מקור למינרלים דוגמת טלק, כלקופיריט, כריזוקולה, מגנטיט ואחרים.
מלבד סלעים אלו בנויים כל האיים מסלעים געשיים שמקורם בהתפרצויות הגעשיות של 2 מיליון השנים האחרונות. שני האיים שבמרכז הקלדרה צעירים יחסית ונוצרו מלבה שנפלטה מהתפרצויות געשיות לאחר התמוטטות הקלדרה לאחר שתא המאגמה שמתחתיה התרוקן בעקבות ההתפרצות המינואית.
הר הגעש התפרץ עשרות פעמים, הן לפני ההתפרצות הגדולה והן אחריה, עד סמוך לימינו אנו. ההתפרצות האחרונה התרחשה ב-1950. האי גם נפגע מרעידות אדמה, למשל ביולי 1956.

היסטוריה גאולוגית

בתקופת יבשת-העל פנגיאה (לפני 250–500 מיליון שנים) לא היה קיים הים התיכון, ומכאן שלא התקיים האי סנטוריני. אחרי פיצולה של פנגיאה נוצרו שתי יבשות-על: לאוראסיה הצפונית וגונדוונה הדרומית. לפני כ-65 מיליון שנה התפצלה גונדוונה ונוצרה יבשת אפריקה במקומה הנוכחי מדרום ללאוראסיה, כאשר בין היבשות הפריד ים תטיס – רצועת ים ממנה התפתח מאוחר יותר הים התיכון. אחרי התייצבות היבשות, נדחק הלוח האפריקאי מתחת ללוח האירו-אסיאתי, ובמקום המפגש ביניהם נוצרה קשת איים הכוללת הרי געש פעילים. הקשת נקראת הקשת הגעשית של דרום הים האגאי והיא חלק מהקשת ההלנית. סנטוריני יושב במרכז הקשת הגעשית שאורכה כ-500 קילומטרים, רוחבה בין 20 ל-40 קילומטרים, והיא משתרעת מבודרום דרך סנטוריני ומילוס ועד חופי יוון. האזור החל להיות פעיל געשית לפני כ-3 עד 4 מיליון שנים, אם כי הגעשיות על האי סנטוריני החלה לפני כ-2 מיליון שנים בפליטת לבה דקיטית סביב אתר אקרוטירי.
נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19

אירוח אליפות אירופה 2015

ב-2012 ישראל הגישה את מועמדותה לאירוח אליפות אירופה בכדורגל לנערות עד גיל 19 וזכתה באירוח הטורניר שהתקיים בשנת 2015. בעקבות זאת, השתתפה נבחרת ישראל באופן אוטומטי באליפות ולכן הוחלט לבנות את הנבחרת מהבסיס. על מנת ליצור נבחרת כדורגל ראויה שתוכל להתמודד מול נבחרות ארופאיות ועל מנת לבנות דור המשך, הוקמה ב-2012 האקדמיה לכדורגל בנות שהיוותה בטורניר את הנבחרת ומהווה עד היום את הבסיס לנבחרות ישראל לנערות עד גיל 17 ועד גיל 19. באליפות עצמה, לא עברה הנבחרת את שלב הבתים לאחר שהפסידה בשלושת המשחקים והפרש השערים הכולל שלה עמד על 1–9 לחובתה.
ב-2016 יצא הסרט הדוקומנטרי "אמיצות" על בנות הנבחרת.
גלידה חמה

גלידה חמה היא תחליף גלידה העשוי מקצף חלבוני ביצים המוכנס על ידי מזלף לתוך גביעים. 
הגלידה החמה נוצרה בעקבות ביקוש לממתק דמוי גלידה בחודשי החורף הקרים. 
השם של הממתק מטעה במקצת מכיוון שה"גלידה החמה" היא אומנם חמה יחסית לגלידה רגילה, אבל למעשה היא בטמפרטורת החדר.
צורתה של גלידה חמה היא דמוית גלידה בגביע והיא מצופה בדרך כלל בציפויים שונים כגון שוקולד וסוכריות צבעוניות. ניתן לרכוש אותה בקיוסקים ומכולות ברכישה של גלידות בודדות וכמו כן במארזים במרכולים.
חותמות למלך

חותמות לַמֶּלֶךְ הוא כינוי שניתן לידיות קנקני אגירה שבהן הוטבעה הכתובת "למלך" בכתב עברי עתיק () בעזרת חותמות. ההטבעה נמצאה על מספר גדול של קנקני אגירה (כ-2,000 קנקנים) שנמצאו באזור יהודה, ובמיוחד סביב ירושלים, והמתוארכים לדעת רוב החוקרים לתקופת מלכותו של חזקיהו מלך יהודה שמלך במאה ה-8 ותחילת המאה ה-7 לפנה"ס, ולדעת אחרים לימי כורש ודריווש הראשון מלכי פרס. סבורים כי הכדים הללו הכילו שמן או יין אשר הובאו כמיסים לאוצר המלך והם נשלחו למקומות שונים לצורכי הצבא או לשימוש המינהל שהיה באותם הערים.
לא נמצאו החותמות המקוריות עצמן, אולם נמצאו כ-2,000 הטבעות על ידיות קנקנים, ובדיקת ההטבעות מעלה כי מספר החותמות שעשו בהן שימוש עמד כנראה על 21. כשלמעשה רווח השימוש במושג הנפוץ יותר: "חותמת" לתאר את ההטבעות.

סוגי החותמות

על הקנקנים הוטבעו המילים "למלך", ובחלק מן הידיות בשורה השנייה הוטבעו אחת מארבע מילים: שוכה, חברן, זיף באזור דרום הרי חברון ו"ממשת". מקומות אלו זוהו פרט ל"ממשת".
במרכז החותמת, בין "למלך" לבין שם העיר, הוטבע גלגל מכונף לעיתים עם שתיים ולעיתים עם ארבע כנפיים פרושות. לעיתים מזהים בחותמות חיפושית מכונפת ויש הרואים בה מגילה עפה. סמלים אלו מוכרים כסמליהם של מלכי פרס (כורש - סמל ארבע-כנפי. דריווש - סמל דו-כנפי). 
ישנה משפחה גדולה של חותמות שהוטבעו עליהן שמות פרטיים, חותמות אלו נמצאו לרוב בסמוך לחותמות "למלך", כלומר הן מאותה תקופה.
טירת מצואה

טירת מַצוּאהֶ (ביפנית: 松江城) היא טירה פיאודלית במצואה, בירת מחוז שימאנה ביפן. הטירה, המכונה "הטירה השחורה" או "טירת החופמי", היא אחת הטירות הבודדות ששרדו מתקופת ימי הביניים ביפן, ובייחוד היא בין הבודדות שמבנה העץ המקורי שלהן שרד ולא הוחלף במבנה מודרני הבנוי בטון.
בניית טירת מצואה החלה ב-1607 והסתיימה ב-1611, על פי הוראותיו של האציל המקומי, הוריו יושיהארו. ב-1638 עברו שטחי האחוזה והטירה לבעלותו של שבט מצואהדאירה, ענף זוטר בשבט טוקוגאווה, ששלט ביפן.
רוב הטירות ביפן נפגעו או נהרסו במלחמה, רעידות אדמה, או סיבות אחרות. מכיוון שרוב המבנה עשוי עץ הייתה שריפה סכנה עיקרית. טירת מצואה נבנתה לאחר שהסתיימה המלחמה הפיאודלית הגדולה האחרונה ביפן, ולכן מעולם לא חוותה לחימה. ועם זאת רק חלק מהקירות ומגדל העוז קיימים כיום.

היסטוריה

מתוך 12 הטירות ששרדו ביפן, טירת מצואה היא היחידה ששרדה באזור סאנין. הטירה היא השנייה בגודלה, השלישית בגובהה (30 מטרים) ואחת העתיקות שבהן. את הטירה בנה במשך 5 שנים הדאימיו של אזור איזוּמוֹ, הוֹריוֹ יוֹשיהארוּ, והיא הושלמה ב-1622.
לאחר שלטונם של טדהארוּ הוֹריוֹ וטדטקה קיוגיוּ, שלט בטירה נאומאסה מצואהדאירה שהיה נכדו של טוקוגאווה איאיאסו מייסד שוגונות טוקוגאווה. מצואהדאירה עבר לטירה ממצואהמוטו במחוז שינשו, וכך החל שלטון שבט מצואהדאירה בטירה שנמשך עשרה דורות שהשתרעו על פני תקופה של 234 שנים.
ב-1875 נהרסו כל הבניינים בתוך הטירה, למעט מגדל הטירה, ששרד הודות ללחץ שהפעילו קבוצות עניין. בין 1950 ל-1955 עברה הטירה שחזור מלא.
הטירה היא מבנה מורכב, שנבנה בסגנון מגדל שמירה, שמבחוץ נראה כאילו גובהו 5 קומות, אך בפועל יש בפנים שישה מפלסים. רוב קירות הטירה צבועים בשחור. הטירה היא מבנה חסון שנבנה על מנת לעמוד בפני לחימה ובו בזמן הוא בעל נוכחות מלכותית חגיגית, המזכיר את סגנון מומויאמה.
הרקולס (קבוצת כוכבים)

כוכבים חשובים

ראסאלגד'י (α בהרקולס) הוא ענק אדום לא יציב שבהירותו הנראית משתנה באופן לא סדיר בין דרגה 3 לדרגה 4. בטלסקופ קטן ניתן להבחין שזהו כוכב כפול עם בן זוג כחול-ירקרק עם בהירות מדרגה 5.
קורנפורוס (β בהרקולס) הוא ענק צהוב במרחק של כ-140 שנות אור. זהו הכוכב הבהיר בקבוצה.
ζ בהרקולס הוא כוכב כפול במרחק של כ-35 שנות אור המורכב מתת-ענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית כתום. עם בהירות כוללת מדרגה 2.8 זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
ϱ בהרקולס הוא כוכב כפול - שני הכוכבים הם בצבע כחול - לבן ובדרגות בהירות 4 ו-5.
κ בהרקולס הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בדרגות בהירות 5 ו-6.

גרמי שמים נוספים

בקבוצה נמצא אחד מהצבירים הכדוריים הבהירים ביותר - M13, שנקרא גם "הצביר הגדול בהרקולס", ומכיל למעלה מ-300,000 כוכבים ונמצא במרחק של 22,500 שנות אור. בתנאי צפייה מייטביים ניתן לראותו בעין ככתם מעורפל אך עדיף לצפות בו במשקפת. טלסקופ מאפשר להבחין בכוכבים שבצביר.
M92 הוא צביר נוסף, פחות בהיר וגדול מ-M13, אך ניתן לצפות בו במשקפת.
ג'ובאני פונטו

ביוגרפיה

פונטו נולד כ-Jan Václav Stich ב-Žehušice שבבוהמיה, שם גם קיבל את עיקר הכשרתו המוזיקלית כנגן קרן יער וככנר. בשנות ה-20 לחייו עבר לאיטליה, ושם שינה את שמו הבוהמי הקשה לביטוי לשם הבמה ג'ובאני פונטו. אחרי תקופת מה בשירות תזמורות חצר שונות ברחבי בוהמיה וגרמניה הוא עבר לפריז, בה פעל רוב חייו.
החל משנת 1796, פונטו החל לערוך מסעות הופעות כקרנן בכל רחבי אירופה. מוצרט שמע את פונטו מנגן בפריז והיה נלהב במיוחד. מאוחר יותר שמע גם בטהובן את פונטו וכתב לו, בשנת 1800, את הסונאטה לקרן יער ולפסנתר אופוס 17, אותה ביצע יחד איתו סמוך למועד הכתיבה.
בנוסף להיותו נגן וירטואוז פונטו היה גם מלחין. הוא כתב כ-30 קונצ'רטי לקרן יער ויצירות קאמריות רבות לקרן. ביניהן שש רביעיות לקרן יער, בסון, ויולה וכינור.
חשיבותו הרבה של פונטו באה לידי ביטוי בכמה מישורים.
ראשית, בימיו של פונטו הייתה קיימת "חלוקת עבודה" בין הקרננים, כלומר היו נפוצים שני סוגים של נגינה בקרן יער. קרנני באסו - כינוי קרננים שניגנו תפקידים נמוכים ומרובי פאסאז'ים מהירים וקפיצות רגיסטרים. וקרנני אלטו- קרננים שניגנו תפקידים גבוהים, ליריים ושירתיים. פונטו איחד את שתי האסכולות, על ידי פיתוח טכניקת השימוש בכף היד השמאלית בתוך הפעמון. טכניקה זו אפשרה נגינה של צלילים נוספים שלא היו אפשריים קודם לכן. פונטו היה הראשון שניגן את שני התפקידים באותה מידה של הצלחה, ותרומתו ניכרת גם היום בכך שאופיו של הכלי הוא מצד אחד שירתי לירי ומצד שני תרועתי ו"בראסי".
שנית, פונטו הציג את רעיונותיו על נגינה בקרן ואת הווירטואוזיות של נגינתו בפני המלחינים הגדולים של תקופתו. ללא הכרות זו של המלחינים עם הקרן ויכולותיה בידי אמן אמיתי, הם לא היו משתמשים בה כפי שהשתמשו. הרי הם, בייחוד בטהובן, אלה שהכניסו את הקרן ככלי לירי נוסף בתזמורת, שווה מעמד לזה של כלי נשיפה מעץ. בניגוד למעמדה של החצוצרה, לדוגמה, שנשאר תפקיד הרמוני וריתמי בלבד באותן שנים.
שלישית, הקשור לסעיף הקודם, חשיבותו של פונטו היא לא רק בקידום חשיבותה של הקרן בתזמורת ובהרכב הקאמרי הקלאסי, אלא גם ההרחבת הרפרטואר הסולני לקרן. מוצרט הועיד את הסינפוניה קונצ'רטנטה לכלי נשיפה KV297B ואת החמישייה לכלי נשיפה ופסנתר במי במול מז'ור, ק. 452 לפונטו. שם אפשר להיווכח בהיקף השפעתו של פונטו ובסגנונו המיוחד. וכמוהו גם בטהובן, בסונאטה שהוזכרה לעיל, בשביעיה המפורסמת ובסימפוניות.
פונטו נפטר ממחלה בפריז ב-16 בפברואר 1803, ונערכה לו לוויה מפוארת, ובה נוגן הרקוויאם של מוצרט.
אלכסנדר גולדין

ביוגרפיה

אלכסנדר גולדין נולד בנובוסיבירסק, בשנת 1988 הוא ניצח בתחרות לאמנים צעירים של ברית המועצות. בשנת 1987 גולדין לראשונה השתתף בתחרויות בינלאומיות. לאחר מספר ניצחונות בשנת 1988 הוענקה לו דרגת רב-אמן.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוא השתתף בתחרויות רבות מחוץ לגבולות רוסיה. בסופו של דבר הוא החליט לעבור לארצות הברית.
הוא היה חבר נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת השחמט ובאליפות העולם בשחמט לנבחרות. באליפות ארצות הברית בשחמט 2004 הוא זכה במקום השלישי.
בתחילת המאה ה-21 הוא עזב את התחרויות והשתתף בתחרויות פוקר.
גולדין פתח בית הספר לשחמט ומתפרנס כמאמן.
הנס ברינקר

חברים לעת צרה

בפרק 18 של הספר, הנקרא "חברים לעת צרה" (Friends in Need), קוראים הנס וחבריו לכיתה סיפור הנקרא 'גיבורהּ של הארלם'. גיבור הסיפור, ילד בן 8 שאינו מזוהה בשמו, יוצא מהעיר אל צדו השני של סכר הפולדר המקומי, כדי למסור עוגות לאיש עיוור. בדרכו חזרה לעיר מבחין הילד בפרצה זעירה בסכר דרכה החלו לזרום מים. הילד מבין כי המים עלולים לסחוף את הסכר ולהציף את העיר. בהבזק של רגע הוא מטפס על הסוללה וסותם בזרתו את הפרצה. הוא זועק לעזרה אך איש לא שומע והוא מבלה את הלילה הצונן על הסוללה. עם שחר מבחין אחד התושבים בילד וממהר להזעיק עזרה, שמגיעה עד מהרה.
בשלב זה קוטע המורה את הקראת הסיפור כדי לגעור בתלמידה ג'ני. אחד התלמידים, בן, אומר לחברו למבר כי שמע על התקרית בעבר, אך לא ידע שהיא אכן ארעה. על כך משיב למבר בהתרגשות כי הסיפור אמיתי בעליל, כפי שסיפרה לו אמו לפני שנים. "אין איש בהולנד שלא יודע זאת" מצהיר למבר ומוסיף כי הילד מייצג את נשמתה של אומה שלמה: "אין דליפה שיכולה להתגלות בפוליטיקה, כבוד או שלום הציבור, שמיליון אצבעות אינן נכונות לעצור, בכל מחיר". בן מניח ללמבר לומר את המילה האחרונה בנושא והפרק מסתיים.

השפעה תרבותית

ספרה של דודג' מתאר את הולנד כאומה אידילית של חוואים אמיצים, ישרים ויראי-שם המתהלכים בקבקב עץ. בזכות הספר נפוץ המשל על הילד ההולנדי והאצבע בסכר, שהם ככל הנראה פרי דמיונה של דודג', בקרב הציבור האמריקאי. עם השנים יוחס שם גיבור הספר, הנס ברינקר, לילד האלמוני עליו קוראים הנס וחבריו בפרק 18.
הספר תורגם להולנדית כבר בשנת 1867 על ידי פ. ג'. אנדריסן (P.J. Andriessen), שהעיר בפתיחתו כי "סיפור מתוק זה הוא כולו השקפת המחברת". תיירים אמריקאים שביקרו בהולנד התאכזבו לגלות שהמקומיים לא מכירים את הסכר, הילד או הסיפור הקשור בהם. לטובתם הציבה לשכת התיירות ההולנדית בשנת 1950 פסל בעיירה ספארנדם המנציח את הילד ואצבעו שבסכר. רק בשנת 1954 שוכתב הסיפור בהולנדית כך שיתרחש בעיירה ספארנדם.
נאמר על דודג' :"מעטים האנשים שעשו יותר ממנה להעלאת רמתה של ספרות הילדים" (אלמוני) . - הנס ברינקר או מחליקי הכסף הוא הטוב והידוע בספריה.
הספר יצא לאור בעברית לראשונה ב-1944 בשם "מחליקיים של כסף" בעיבודו של פייר-ז'יל אטצל (בשם העט "סטאל") ובתרגום ליב חזן, ושמה של הסופרת מופיע בו בטעות כ"דודג' וסטל". בשנת 1994 יצא הספר לאור בתרגומה העברי של יעל רון-לרר.

שיטפון הים הצפוני

מקרה אמיתי דומה למעשייה האמריקאית התרחש בהולנד בשנת 1953. רבבות תושבי העיירה ההולנדית ניברקרק ניצלו מתוצאות שיטפון הים הצפוני כשפירצה בסכר סמוך נסכרה זמנית על ידי ספינה שהושטה לתוכה ומנעה את הצפת הפולדר.
The Beatles Stereo Box Set

The Beatles Stereo Box Set היא קופסת סט עם כל אלבומי האולפן של הביטלס (בגרסת סטריאו). הסט יצא ב-9 בספטמבר 2009, אותו היום שבו יצא משחק הווידאו The Beatles: Rock Band וגם קופסת סט נוספת של אלבומי הביטלס בגרסת מונו (The Beatles In Mono). את שתי הקופסאות הוציאו חברות הקלטה רבות כמו: EMI, טריידנט סטודיוז, אולימפיק, אפל רקורדס ועוד. זוהי קופסת אוסף הדיסקים הרביעית של הביטלס לאחר הוצאת שתי הקופסאות The Beatles Collection ו-The Beatles: The Collection. הסט כולל גם את האלבום Past Masters, שהוא אלבום כפול עם כל הסינגלים שלא הופיעו באף אלבום. הסט כולל גם דיסק DVD של סיפורים דוקומנטריים על עשיית האלבומים. ב-7 בדצמבר 2009 יצא עם הסט התקן USB בצורה דמוית תפוח, הכולל סרטונים שונים. לעומת הסט הזה, יצאה קופסה דומה בשם John Lennon Signature Box, שכוללת אלבומי אולפן של ג'ון לנון ודברים נוספים. כמו כן, יצאו קופסאות נוספות, כמו: The Beatles Box Of Vision ,John Lennon Box Of Vision ו-Bob Dylan Archive.
יחסי ארצות הברית–מאוריציוס

סקירה כללית

הייצוג הרשמי של ארצות הברית במאוריציוס מתוארך לסוף המאה ה-18. הקונסוליה האמריקאית הוקמה בשנת 1794 ונסגרה ב-1911. היא נפתחה מחדש ב-1967 והועלתה למעמד השגרירות במסגרת עצמאותה של מאוריציוס ב-1968. כיום מחזיקה ארצות הברית שגרירות בפור לואי, מאוריציוס. שגריר ארצות הברית למאוריציוס הוא דייוויד דייל ריימר.
היחסים בין ארצות הברית למאוריציוס הם לבביים ובעיקר סובבים סביב המסחר. ארצות הברית היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של מאוריציוס, אך מדורגת במקום ה-12 בייצוא למאוריציוס. היבוא העיקרי מארצות הברית כולל חלקי מטוסים (עבור אייר מאוריציוס), מכונות אוטומטיות לעיבוד נתונים, יהלומים, תכשיטים, מכשירים לשידורי רדיו וטלוויזיה, ציוד תקשורת, מכונות חקלאיות, בנייה, תעשייה וציוד, מכונות מזל לקזינו, מנועים חיצוניים, ספרים, אנציקלופדיות וכימיקלים תעשייתיים. 
הייצוא ממאוריציוס לארצות הברית כולל מוצרי ביגוד, סוכר, יהלומים לא תעשייתיים, תכשיטים, בעלי חיים, משקפי שמש, ורום. בחודש ספטמבר 2006 חתמו ממשלות מאוריציוס וארצות הברית על הסכם מסגרת למסחר והשקעות במטרה להסיר מכשולים ולהגביר את קשרי הסחר וההשקעה בין שתי המדינות.
יותר מ 200 חברות בארצות הברית מיוצגים במאוריציוס. ישנם כ-30 משרדים במאוריציוס המשרתים את השוק המקומי והאזורי, בעיקר בתחום טכנולוגיית המידע (IT), הטקסטיל, המזון המהיר, וסקטורי השירותים פיננסיים. 
ארצות הברית מממנת תוכנית סיוע צבאית קטנה. השגרירות מנהלת גם היא קרנות סיוע מיוחדות לקבוצות קהילתיות ולארגונים לא ממשלתיים, ולקרן דמוקרטית וקרן זכויות אדם.
כביש 1 (אוסטרליה)

כביש 1 באוסטרליה הוא כביש לאורך חופה של היבשת אוסטרליה, המקיף אותה ומקשר בין הערים העיקריות בכל המדינות. אורכו של הכביש יותר מ-24 אלף ק"מ, והוא הכביש הלאומי הארוך בכל העולם. קיים כביש נפרד במערכת כביש 1 באי טסמניה.

היסטוריה

המערכת למספור כבישים לאומיים באוסטרליה נקבע ב-1955. כביש 1 היה הכביש הלאומי האמיתי היחיד, אבל לא תמיד הדרך הקצרה בין שתי עיירות. רוב הכבישים הלאומיים האחרים הם ענפים של כביש 1.
בשנות ה-1990, מדינות ויקטוריה ודרום אוסטרליה שינו את שמות רוב הכבישים לאותיות, אך השאירו את כביש 1 על מספרו יחד עם האות M, A, B, C, או D לפי תנאי הכביש במקומות השונים.

תוואי הכביש

הכביש מקשר בין הערים בריזביין, סידני, מלבורן, אדלייד, פרת' ודרווין. הכביש כולל כבישים אזוריים עיקריים, ביניהם כביש ברוס מצפון לבריזביין, כביש פסיפיק מבריזביין לסידני, כביש הנסיכים מסידני למלבורן ומשם לאדלייד, וכביש איר.
הכביש מתחיל בסידני והולך דרומה למלבורן ומשם לאדלייד על כביש הנסיכים. משם הוא ממשיך מערבה לפרת' על דרך פורט וייקפילד וכביש איר, כביש קולגרדי-אספרנס, כביש החוף הדרומי, וכביש הדרום-מערבי. מפרת' הכביש יוצא לדרווין על כביש ברנד, כביש החוף הצפוני-מערבי, כביש הצפוני הגדול, כביש ויקטוריה וכביש סטוארט.

תנאי הכביש

באזורים המיושבים, כביש 1 הוא דרך דו-מסלולית עם כמה נתיבים, אבל במקומות שכמעט אין בהם תושבים, למשל בקצה הטריטוריה הצפונית, הכביש הוא חד-מסלולי או אפילו רק דרך עפר.

תיירות

ניתן לטייל ולהגיע בכביש 1 לרוב האתרים התיירותים באוסטרליה. מי שיקיף את אוסטרליה דרך כביש 1 יחד עם פנייה לאולורו וחזרה שוב לכביש 1 יוכל לראות את רוב האתרים המעניינים באוסטרליה.
פירות יער

פירות יער הוא שם כולל לפירותיהם של מספר מיני צמחים בעלי פרחים. רובם קטנים, מתוקים או חמצמצים-מתוקים ובעלי צבע בולט, ולפיכך משמשים כאלמנט טעם וצבע בתבשילים שונים. קבוצה זו משתנה מפעם לפעם, על פי מטבחים מקומיים. פירות יער אינם בעלי מאפיינים בוטניים אחידים: הם יכולים להיות מקבצי פירות, ענבות, בתי-גלעין ומצעיות. המשותף להם הוא טעמם החמצמץ/מתוק והשימוש בהם בבישול, אפייה וקישוט.
פירות היער גדלים במדינות בעלות אקלים קריר יחסית (כגון רוסיה, ארצות הברית, קנדה ומדינות אירופה) והפירות מבשילים ומוכנים לקטיף במשך כל תקופת הקיץ.
פירות היער גדלים באופן טבעי ביערות, כפי שמרמז שמם, ומימי הפרהיסטוריה ועד ימינו נוהגים ללקטם ולהשתמש בהם כמקור מזון. בתקופה המודרנית פירות יער רבים מגודלים באופן תעשייתי.

תכונות תזונתיות

פירות יער נחשבים למקור חשוב של מספר נוגדי חימצון וויטמינים בעלי השפעה על בריאות המוח, תהליכי הזדקנות, המערכת החיסונית, בריאות הלב, כלי הדם ואיזון חומצות השומן בגוף. הם מכילים סיבים תזונתיים המסייעים לפעילות מערכת העיכול.

שימושים במטבח

מתכונים רבים משלבים פירות יער. פירות יער משמשים להכנת ריבות, לאפיית עוגות, ולהכנת עוגות גבינה ופאי. יתר על זאת, פירות היער נאכלים כפי שהם או בתוספת שמנת מתוקה.
יעקב חיים בן נאים

רבי יעקב חיים בן נאים (או אבן נאים; נפטר בכ"ח בתשרי ה'תקס"ד, 1803) היה מחכמי צפון-אפריקה וממנהיגיה במאה ה-18. רב, מקובל ופוסק.
בקרב יהודי אלג'יר נהגו לכנותו בשם "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים". חיבר פיוטים לפורים של יהודי אלג'יר.

קורות חיים

נולד לרבי שמואל, כנראה בעיר פאס שבמרוקו, ובהמשך עלה לארץ ישראל וחזר לגולה ומכאן כינויו "שליח ירושלים". 
רבי יעקב חיים היה רב בפאס שבמרוקו. בשנת ה'תק"כ (1760) עזב את פאס בדרכו לארץ-ישראל, אך התעכב בעיר מסקרה, שם שימש כרב ודיין. עלה לארץ-ישראל וישב בה זמן קצר. בשנת ה'תקכ"ד (1764) ירד לאלג'יר, שם שימש כרב ודיין כעשר שנים. נהג בתקיפות ובחריפות ועורר נגדו מתנגדים, ועקב כך, נאלץ לעקור לליוורנו שבאיטליה, שם הדפיס את חיבוריו: "זרע יעקב" - שו"ת; "ישועות יעקב" - דרשות; "חסד ואמת" - מחידושיו לתלמוד. כן הדפיס את ספר הזוהר. באלג'יר נהגו להזכיר בליל יום הכיפורים את נשמת "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים"].

פורים אלג'יר

בתקופת הנהגתו של רבי יעקב חיים אירע חג הפורים של יהודי אלג'יר, שנחגג בעקבות הניצחון על הספרדים. בעקבות כך, חיבר רבי יעקב פיוטים לכבוד חג זה.
רבי יעקב נטמן, ככל הנראה, בליוורנו שבאיטליה, העיר האחרונה ברשימת נדודיו.
שוקי בן-ענת

קורות חייו

יהושע בן-ענת נולד במושב נורדיה. עם גיוסו לצה"ל ב-1972 בחר בן-ענת לשרת בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. כשנה לאחר מכן נפצע בתאונת אימונים ועבר לשרת בחיל השריון בגדוד 82 של חטיבה 7. במלחמת יום הכיפורים לחם כתותחן טנק שוט בחזית הסורית. לאחר המלחמה עבר קורס מפקדי טנקים והשתתף במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. לאחר קורס קצינים נשאר להדריך בקורס קציני שריון ובהמשך פיקד על פלוגה מבצעית בגדוד 74 של חטיבה 188 ופיקד על פלוגה בקורס קציני שריון בביר תמדה. בשנת 1978 השתחרר מצה"ל ועסק בחקלאות. בשירות המילואים שימש בן-ענת כסגן מפקד גדוד 293 בחטיבת מרכבות הפלדה ולחם עמו במלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה עבר קורס מפקדי גדודים במילואים ומונה למפקד הגדוד. בהמשך שירת כמפקד חטיבת שריון במילואים וכסגן מפקד עוצבת אתגר. בשנת 2008 הועלה בן-ענת לדרגת תא"ל ומונה לתפקיד קצין מילואים ראשי. במקביל לתפקידו שירת בן-ענת כראש מטה עוצבת עמוד האש.
בן-ענת מתגורר ביישוב מעלה גמלא ברמת הגולן.
אנלי הרפז

ביוגרפיה

הרפז נולדה לשחקן שרגא הרפז, אחות לאודיל ואילור, שגם היא שחקנית. גדלה והתחנכה ברעננה. לאחר שירותה הצבאי למדה בבית הספר למשחק "בית צבי".
במהלך הקריירה שיחקה בהצגות תיאטרון, בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה שונות, בין היתר בהצגות "דירת הרווקים", "כובע מלא בגשם" ו"מחכות לכבודו", בסרטים "מתנה משמיים", "החוף הדרומי" ו"צומת וולקן" ובסדרות "זינזאנה", "הפוך" ו"לגעת באושר".
כמו כן הנחתה בערוץ הראשון את תוכנית המוזיקה "תוצרת הארץ".
נפטרה ב-13 במאי 2011 מסרטן השד, בגיל 37. הייתה נשואה לשחקן יורם טולדנו והותירה אחריה שני ילדים.