google/wiki40b huggingface dataset:
The Remixes

רקע והפקה

אלבום הרמיקסים הופק על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה. הרמיקסים שנכללו באלבום נעשו על ידי מרצ'לו "ממה" מנסור, חבייר גרזה, פאבלו פלורז ופבלו פלורס. האלבום מכיל בתוכו רמיקסים שנעשו עבור שירים שנכללו באלבומה השלישי של שאקירה, Pies Descalzos.
הרצועה הפותחת מתוך אלבום הרמיקסים "Shakira DJ Memêgamix", היא "רמיקס משולש", המאגד בתוכו את שלושת השירים "?Estoy Aquí" ,"¿Dónde Estás Corazón", ו-"Pies Descalzos, Sueños Blancos".
למרות שמרבית הרמיקסים מתוך האלבום הוקלטו בשפה הספרדית, הקליטה שאקירה שניים גם בשפה הפורטוגזית, במטרה לשלב את שתי השפות.

הצלחה מסחרית

אלבום הרמיקסים זכה להצלחה מסחרית רבה בעיקר באמריקה הצפונית. במצעד האלבומים הלטיניים שבארצות הברית, הגיע אלבום הרמיקסים בשיאו אל המקום ה-21, שם שהה 20 שבועות. במצעד אלבומי הפופ הלטיניים הנמצא בארצות הברית גם כן, הגיע אלבום הרמיקסים אל המקום ה-9, שם שהה 16 שבועות בסך הכל.
בספטמבר 2002, הכריז איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כי אלבום הרמיקסים זכאי לתואר פלטינה לטינית כפולה, על מכירות של כ-200 אלף עותקים במדינה. מכירותיו של אלבום הרמיקסים בברזיל, מסתכמות בכ-300 אלף עותקים.
בעולם, מכירותיו של אלבום הרמיקסים מסתכמות בכלמעלה ממיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאחד מן אלבומי הרמיקסים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, ולאלבום הרמיקסים הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בית הספר מנהטן למוזיקה

היסטוריה

בית הספר נוסד בשנים 1917-18 על ידי ד. שנק, פסנתרנית ונדבנית, כ"בית הספר השכונתי למוזיקה". המוסד שכן בבית מגורים באפר איסט סייד של ניו יורק. פבלו קזאלס והרולד באואר היו מן הראשונים בשורה ארוכה של אמנים ידועי-שם, שהציעו הדרכה לבית הספר. במשך הזמן יצאו לו מוניטין של מצוינות בתחומו באזור ניו יורק רבתי, ושמו שונה ל"בית הספר מנהטן למוזיקה".
ב-1943 הביא הגידול האמנותי והאקדמי של בית הספר לחקיקה, שאפשרה הוצאת כתב זכויות למתן תואר בוגר במוזיקה. שתי חקיקות עוקבות הסמיכו את המוסד ב-1947 להעניק תואר מוסמך וב-1974, תואר דוקטור לאמנויות המוזיקה. ב-1956 פרשה ד"ר שנק וג'ון בראונלי, זמר בריטון נודע מן המטרופוליטן אופרה, התמנה למנהל, תואר ששונה בהמשך לנשיא. הנשיא בראונלי יזם את הרעיון להעביר את בית הספר אל שכונת מורנינגסייד הייטס; הוא מת חודשים ספורים לפני שמאמציו נשאו פרי. בשנת 1969 החליף ג'ורג' שיק, מנצח, מלווה ומדריך אופרה בעל שם במטרופוליטן אופרה, כנשיא והנהיג את העברת בית הספר אל מיקומו הנוכחי. הוא יצר תוכנית אופרה מעולה, ואילו את כל שאר תפקודיו הראשיים של בית הספר ניהל המנהל הבכיר סטנלי בדנאר.
ג'ון א. קרוסבי, מייסד ומנהל כללי של האופרה של סנטה פה, התמנה לנשיא בשנת 1976. את מקומו תפס גדעון ו. ואלדרופ, שהתמנה ב-1986 ואחריו, ב-1989, פיטר ק. סימון. ב-1 ביולי 1992 התמנתה מרטה קזאלס איסטומין לנשיאה, משרה שבה החזיקה עד לפרישתה באוקטובר 2005.
מאוקטובר 2005 נשיא בית הספר מנהטן הוא רוברט סירוטה, לשעבר מנהל מכון פיבודי של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
בר מיניאלי

ביוגרפיה


מיניאלי החלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות. בגיל שש כיכבה בפרסומת "בוא הביתה" של תנובה למוצר הקוטג'. בגיל שמונה השתתפה בתשדיר שירות של פיקוד העורף. עד כיתה ב', השתתפה מיניאלי ב-12 פרסומות. בהמשך שיחקה בסדרות הטלוויזיה "טקסי דרייבר", "חבורת הספסל האחורי" (בתפקיד עצמה), ובסדרת הטלוויזיה "קופיקו", בה גילמה את נוגה לזר למשך שלוש עונות, מ-2009 עד 2014 (עונות 2–4, קופיקו והחונטוזים). בשנת 2015, שיחקה בסדרה "כפולים" בתפקיד רוני רפאל, ובאותה שנה גילמה גם את תמר בסרט "אבוללה". ב-2017 שיחקה את ליטל בסדרה "אנחנו במפה" ואת תמר בסדרה "צפוף". משנת 2015, מנהלת מיניאלי ערוץ יוטיוב אחריו עוקבים, נכון ל-2017, מעל 35,000 איש. בשנת 2016, החלה להנחות את הוולוגים של סוי לונה בערוץ היוטיוב הישראלי של ערוץ דיסני. 
בחנוכה 2019 תשתתף בר במחזמר אנני (מחזמר) בתפקיד אנני , לסירוגין עם שי הראל וליה שקד

חיים אישיים

בר מיניאלי היא בתה של השחקנית אריאלה מיניאלי. אחיה אור התמודד בעונה הראשונה והשנייה של נינג'ה ישראל, למדה תיאטרון בבית הספר לאומנויות על שם תלמה ילין.
צוטומו ימאגוצ'י

תולדות חייו

צוּטוֹמוּ ימָאגוּצִ'י נולד בנגסאקי שביפן. החל משנות ה-30 היה מועסק בתעשיות מיצובישי בתור מהנדס מכליות נפט. הוא טען שמעולם לא חשב שיפן צריכה לפתוח במלחמה. הפלדה, הברזל והנפט עמדו להיגמר לטענתו, בעוד המכליות שהביאו נפט הוטבעו בזו אחר זו על ידי צוללות.

הפצצת הירושימה

ימאגוצ'י עבד וחי בנגסאקי, אבל בקיץ 1945 הוא נסע לצורך העבודה להירושימה לשלושה חודשים. בבוקר ה-6 באוגוסט התכוון לחזור לנגסאקי, והלך לתחנת הרכבת שבמרכז הירושימה עם שני שותפיו. בדרך נזכר ששכח את תעודת המעבר שלו וחזר לבית בו התארח. בשעה 8:15 הטיל המפציץ אנולה גיי את הפצצה ילד קטן במרכז העיר. היה זה השימוש הראשון בפצצת ביקוע גרעיני של אורניום מועשר. ימאגוצ'י, שהיה כ-3 ק"מ ממוקד הפיצוץ, הספיק לראות את המטוס המפציץ לפני שאור לבן ענק עטף את הכול. הפיצוץ קרע את עור התוף שלו ושרף את צדו השמאלי של גופו. לאחר שהתאוששו מהפיצוץ תפסו השלושה מחסה לילי במקלט בסביבה ולמחרת התפזרו. ימאגוצ'י שב לביתו שבנגאסקי. כ-70,000 איש, אישה, זקן וטף נהרגו באותו יום בהירושימה, וכ-80,000 נוספים עתידים היו להיהרג מהשלכות הקרינה בהמשך אותה השנה.

הפצצה בנגסאקי

ב-9 באוגוסט חזר ימאגוצ'י לעבוד, על אף פציעתו. משהגיע למשרדו שבנגסאקי סיפר לחבריו על המאורע. בשעה 11:00 הוא סיפר למפקח על הפיצוץ בהירושימה, ובעודו מדבר, אור לבן בוהק עטף שוב את הכול ולאחריו נשמע פיצוץ אדיר. משרדו של ימאגוצ'י היה במרחק 3 ק"מ ממוקד הפיצוץ, אך הפעם הוא לא נפגע ישירות. פצצת הפלוטוניום איש שמן גבתה את חייהם של כ-40,000 בני-אדם ברגע נפילתה, ואת חייהם של כ-25,000 נוספים כתוצאה מהקרינה בשנים הבאות.

לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה עבד ימאגוצ'י כמתרגם בעבור צבא ארצות הברית. בשנת 1957 ממשלת יפן החלה להעניק טיפול מיוחד לניצולי פצצות האטום אך ימאגוצ'י לא חש שהוא זקוק לטיפול מיוחד ולא השתתף בבדיקות הרפואיות. לאורך השנים התמסר ימאגוצ'י למאבק לפירוז העולם מנשק גרעיני והפך למנהיג וסמל לתנועה היפנית לפירוק נשק גרעיני. בסוף שנות ה-90 כתב ימאגוצ'י ספר אוטוביוגרפי אודות חוויות האטום שלו והמאבק בנשק הגרעיני.
בשנת 2006 השתתף ימאגוצ'י יחד עם עוד 165 ניצולים ששרדו את שתי הפצצות בסרט תיעודי שנקרא: "לשרוד פעמיים". בהקרנת הסרט באומות המאוחדות נשא ימאגוצ'י נאום תחינה בו אמר: "אני שונא את הנשק הגרעיני בגלל מה שהוא עושה לכבוד האדם". במרץ 2009 הוא קיבל הכרה רשמית מממשלת יפן על כך שהיה קורבן שתי הפצצות ובכך הפך לאדם היחיד בעולם שהוכר כנפגע של שתי פצצות אטום.
לקראת סוף חייו חלה בסרטן הקיבה. ב-4 בינואר 2010 נפטר בביתו שבנגסאקי, והוא בן 93.
אנדראה קסיראגי

אנדראה אלבר פייר קסיראגי (בצרפתית: Andrea Albert Pierre Casiraghi; נולד ב-8 ביוני 1984) הוא הבן הבכור של קרולין, נסיכת הנובר וסטפנו קסיראגי המנוח, הנכד הבכור של רנייה השלישי, נסיך מונקו והשחקנית האמריקאית גרייס קלי. 
הוא הרביעי בסדר הירושה לכתר נסיכות מונקו, לאחר בני דודיו התאומים ואימו.

רקע משפחתי

קסיראגי נולד ב-8 ביוני 1984 בבית חולים הנסיכה גרייס במונקו, אותו בית חולים בו נולדו  אחיו שרלוט ופייר. קסיראגי נקרא על שם חבר ילדות של אביו, דודו אלבר וסבא רבא שלו מצד האב, הנסיך פייר.
הסנדקים של קסיראגי הם דודתו מצד האם, הנסיכה סטפני ודודו מצד האב, מרקו קסיראגי. ב-3 באוקטובר 1990 נהרג אביו של קסיראגי בתאונת שיט.
לאחר מותו של האב, העבירה הנסיכה קרולין את המשפחה לכפר סן רמי דה פרובאנס שבדרום בצרפת ובהמשך לפריז, זאת בכוונה למזער, כלל שניתן, את חשיפת המשפחה לתקשורת.
ב-1999 נישאה אימו לארנסט אוגוסט, נסיך הנובר והביאה לעולם את אחותו למחצה, אלכסנדרה, נסיכת הנובר.

חינוך וקריירה

משגדל בעיקר בצרפת, קיבל קסיראגי את תעודת הבגרות שלו מבית הספר הבינלאומי בפריז בדצמבר 2002. 
הוא למד תקופה מסוימת באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה, וסיים את התואר הראשון שלו באמנות חזותית ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה האמריקאית בפריז.
בין השנים 2007 ל-2009 למד קסיראגי בניו יורק סיטי, שם קיבל את התואר השני שלו ביחסים בינלאומיים. לאחר מכן עשה את ההתמחות שלו בשגרירות קטר בצרפת.

חיי משפחה

ביולי 2012 פרסמה הנסיכה קרולין הודעה כי בנה אנדראה קסיראגי וחברתו מזה שבע שנים, טטיאנה סנטו דומינגו מאורסים. 
ב-21 במרץ 2013 לזוג נולד בנם הראשון, אלכסנדר אנדראה סטפנו "סאשה" קסיראגי בלונדון, אנגליה. היות שלא היו נשואים בעת הולדת הבן, בנם לא נכלל בסדר הירושה לכתר, אולם בעקבות נישואי הזוג לאחר מכן, הוא נמצא במקום החמישי בסדר הירושה לכתר.
קסיראגי וסנטו דומינגו נישאו בטקס אזרחי ב-31 באוגוסט 2013 במונקו. טקס דתי נערך מאוחר יותר ב-1 בפברואר 2014 בשווייץ. בתם השנייה אינדיאה (India) נולדה ב-12 באפריל 2015 בלונדון, אנגליה.
קסיראגי דובר צרפתית, איטלקית, אנגלית וגרמנית.
אמנת זכויות הילד

אמנה בדבר זכויות הילד היא אמנה בינלאומית השואפת לקבוע את זכויותיהם הפוליטיות, האזרחיות, הכלכליות והתרבותיות של ילדים ובני נוער בעלת 14 זכויות. 
מרבית חברי האומות המאוחדות אישרו אמנה זו, בין אם בצורה מלאה ובין אם בצורה חלקית. עצרת האו"ם אמצה את נוסח האמנה ב-20 בנובמבר 1989. בספטמבר 1990 האמנה נכנסה לתוקף לאחר שאושררה על ידי מספר המדינות המינימליות הנדרשות. ישראל אשררה את האמנה ב-4 באוגוסט 1991 והאמנה נכנס לתוקף לגביה ב-2 בספטמבר 1991.

מדינות חברות

כל מדינות העולם החברות באו"ם הן גם צד לאמנה, מלבד ארצות הברית שלא אישרה אותה. סומליה אינה במצב בו היא יכולה לאשר את האמנה, שכן אין לה ממשלה מוכרת. ארצות הברית חתמה על האמנה אך עדיין לא אשררה אותה. ההתנגדות להצטרפות בארצות הברית נובעת מגורמים שמרניים המתנגדים למה שנתפס כהתערבות שלטונית (ובינלאומית) בחיי המשפחה. כמו כן, עד תחילת שנות ה-2000 בארצות הברית ניתן היה להוציא להורג קטינים, בניגוד לאיסור שבאמנה.

אמנת זכויות הילד בישראל

ישראל אישרה את אמנת לזכויות הילד בשנת 1991. בשנת 2000 נחקק חוק זכויות התלמיד והוקמה ועדה מיוחדת לקידום מעמד הילד. בשנת 2001 מדינת ישראל הגישה דו"ח לאו"ם המפרט את פעולות ישראל ליישום האמנה, ובכלל זה אמצעים כלליים ליישומה, הגדרת ילד לפי חוקים שונים, ויישומם של העקרונות הכלליים שנקבעו באמנה ושל הזכויות המעוגנות בה. באוקטובר 2002 נערך דיון במליאת הוועדה לבדיקת זכיות הילד של יוניצ"ף. הדוח התקופתי השני של ישראל לוועדת האו"ם לזכויות הוגש ביוני 2010. בדוח מפורטות פעולותיה של ישראל בנושא, ובכללן חקיקה, פסיקה ועבודת משרדי ממשלה וגופים אחרים. הדוח פורסם באתר משרד המשפטים, ופרסום הדוח לציבור נכלל באמצעים ליישום האמנה. 
בדו"ח שנכתב ב-2010 במטה יוניצ"ף נמתחה ביקורת על כך שאין בישראל תוכנית פעולה לאומית או ועדה ממשלתית הממונה על הגנה וקידום זכויות הילד. מצוין בו כי צווים צבאיים החלים על שטחי הרשות הפלסטינית מגדירים ילד מתחת לגיל 16, בעוד שהחוק הישראלי ואמנת האו"ם מגדירים ילד מתחת לגיל 18. הדו"ח מציין כי גורמים רשמיים בישראל אינם אוספים נתונים מקיפים על מעמדם של הילדים ואינם מפרסמים נתונים שנתיים על הוצאות הממשלה המיועדות לילדים. על פי הדו"ח בילדים בישראל מגן הילדים ועד התיכון נמוכה מהממוצע הבינלאומי. 
בדו"ח הבא שהגישה ישראל נאמר שהצטמצמו הפערים בין המגזר הערבי למגזר היהודי בתחומים אלה, בהם חינוך, רווחה ובריאות, לאחר שהממשלה הקצתה משאבים לשם כך. חלה התקדמות בנושא מעמדם החוק וזכויותיהם של ילדי מהגרי עבודה וחלק ניכר מן שידוריה של רשות השידור עוסקים במניעת אפליה וסובלנות. בנושא מניעת התעללות בילדים הוסדרו הוראות לדיווח על אלימות גופנית במוסדות חינוך ב-2009. כמו כן, הוכנסו תיקונים לחוק העונשין ובשנת 2000 התקבל חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום). משנת 2006 פועלת תוכנית לאומית מתוקצבת בנושא ילדים ובני נוער בסיכון. בנושא שיתוף פעולה עם החברה האזרחית הביאו מחברי הדו"ח דוגמאות לשיתוף פעולה עם החברה האזרחית וביניהם עבודה עם הג'וינט בקהילה האתיופית.
החל משנת 2006 פועלת בישראל תוכנית לשיתוף ילדים שהוריהם נתונים בהליכים משפטיים במצבי סכסוך במשפחה. התוכנית מבוססת על סעיף 12 באמנה הבינלאומית לזכויות הילד. מטרת התוכנית לאפשר לילדים לממש את זכותם להשתתפות בתהליכי קבלת החלטות הנוגעות לחייהם.
עב"מולוגיה

עב"מולוגיה (באנגלית: Ufology) היא המחקר של דיווחים על תצפיות לכאורה ושל ראיות פיזיות (כגון תמונות או סרטי וידאו) המעידות לכאורה על קיומם של עצמים בלתי מזוהים (עב"מים), חקר טענות לקיומם של מפגשים עם חוצנים או בפרט של חטיפות בידי חוצנים, כמו גם חקר של תופעות מסתוריות אחרות הקשורות לכאורה לחוצנים (כגון מעגלי תבואה).
עב"מולוגיה איננה נחשבת דיסציפלינה מדעית, במיוחד משום שטרם פותחו כלים יעילים שיאפשרו לאמת או לשלול אם הדיווחים השונים המתקבלים אודות תצפיות של אובייקטים מעופפים בלתי מזוהים הם אכן תצפיות של חוצנים המבקרים בכדור הארץ. רבים מחשיבים את תחום העב"מולוגיה לפסבדו-מדע.

רקע היסטורי

העניין התקשורתי סביב תופעת העב"מים החל במהלך שנות ה-40 המאוחרות ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, לאחר התצפית של הטייס האמריקני קנת' ארנולד בתשע "צלחות מעופפות" באזור הר ריינייר ב-24 יוני 1947, שהביאה את הרעיון של צלחות מעופפות למיינסטרים. ככל שהתעניינות הציבורית בתופעת העב"מים גדלה בעקבות העניין התקשורתי, גדלו גם במידה משמעותית מספר הדיווחים אודות תצפיות העב"מים. במסגרת המלחמה הקרה עלו חששות בקרב הממשל האמריקני כי כלי הטיס המסתוריים עשויים להיות כלי טיס סובייטים מתקדמים. בשל כך החלה לעלות החשיבות בחקר שיטתי של התצפיות לצורך שמירה על הביטחון הלאומי.
אף על פי כן, ב-1952 העניין של הממשל האמריקני בתחום חקר תופעת העב"מים החל לדעוך לאחר שהמחקרים שערך חיל האוויר האמריקני (Project Sign ו-Project Grudge) הגיעו למסקנה כי הדיווחים אודות התצפיות בעב"מים לא הצביעו על איום ישיר לביטחון הלאומי של ארצות הברית. המחקר הרשמי שערך הממשל האמריקני בתחום זה הסתיים עם פרסום דו"ח ועדת קונדון ב-1969, לפיו חקר תופעת העב"מים ב-21 השנים האחרונות השיג מעט, אם בכלל, וכי לא הייתה הצדקה ממשית להמשך עריכת מחקר מקיף לתצפיות העב"מים. ועדת קונדון המליצה גם על סגירת היחידה המיוחדת של חיל האוויר האמריקני, פרויקט הספר הכחול (Project Blue Book), שעסקה במחקר השיטתי של תצפיות העב"מים.
לאחר שהממשל האמריקני חדל באופן רשמי לחקור את התחום, החלו לנהוג כך גם רוב ממשלות העולם. יוצאת דופן הייתה ממשלת צרפת, אשר עד היום מחזיקה את היחידה המיוחדת GEIPAN, הפועלת במסגרת סוכנות החלל הצרפתית CNES, ועוסקת במחקר שיטתי של תצפיות העב"מים. במהלך המלחמה הקרה, הממשלות של בריטניה, קנדה, דנמרק, איטליה, ושוודיה אספו דיווחים בדבר תצפיות עב"מים. בשנת 2010 הצהיר משרד הביטחון הבריטי כי יחדל מעתה לקבל דיווחים חדשים בדבר תצפיות עב"מים.
אחד מהידועים שבין המדענים התומכים בקיומם של כלים העפים בחלל במהירות גדולה מזו המוכרת לנו, הוא פרופ' מיצ'יו קאקו המדבר בצורה מוחלטת, בהרצאותיו הפתוחות לציבור, במאמריו, בספריו ובמחקריו כי אכן יש חייזרים מפותחים מאיתנו, בתרבויות שהתפתחו במיליוני שנים יותר מהתרבות המוכרת לנו על כדור הארץ, בגלקסיות בחלל הרחב, המפעילים כלים מפותחים במיליוני שנים מאלו שאנו רק מנסים לדמיין.
פרנסיסקו וארלה

חיים וקריירה

וארלה נולד ב-1946 בסנטיאגו בצ'ילה. לאחר התיכון החל בלימודי רפואה באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של צ'ילה, אך בסופו של דבר סיים את לימודיו באוניברסיטת צ'ילה עם תואר בביולוגיה. לאחר מכן עשה דוקטורט בביולוגיה באוניברסיטת הרווארד בהנחיית טורסטן ויזל. התזה שלו עסקה בעיבוד מידע ברשתית העין של חרקים.
לאחר ההפיכה_הצבאית בצ'ילה ב-1973 וארלה ומשפחתו גלו לארצות הברית ל-7 שנים. לאחר מכן חזר וארלה לצ'ילה ומונה לפרופסור לביולוגיה באוניברסיטת צ'ילה. ב-1986 עבר לצרפת, ולימד מדעים קוגניטיבים ותורת ההכרה באקול פוליטקניק, ולאחר מכן מדעי המוח בסורבון. מ-1988 עד מותו, הוא הוביל קבוצת מחקר והיה מנהל המחקר במכון הלאומי למחקר מדעי.
ב-1987 וארלה ייסד עם אדם אנגל את מכון התודעה והחיים, שנועד תחילה לתת חסות לסדרה של דיאלוגים בין מדענים והדלאי לאמה על הקשר בין המדע המודרני לבין הבודהיזם. המכון ממשיך גם היום לקדם ולתמוך במחקר מדעי רב-תחומי בתחומים המשיקים למדע ומדיטציה ושיטות הגות שונות, במיוחד השיטה הבודהיסטית.
וארלה מת ב-2001 בפריז ממחלת הצהבת לאחר שב-1998 עבר השתלת כבד. הותיר ארבעה ילדים. בתו היא השחקנית, דוברת לאיכות הסביבה, ודוגמנית לאונור וארלה.

עבודתו

על בסיס הפילוסופיה הפנומנולוגית פיתח יחד עם הפסיכולוגית אלינור רוש והפילוסוף אוון תומפסון את המושג תודעה נטועת גוף לתיאור הקוגניציה והתודעה האנושית במונחים של מבנים מבוססי-פעולה שבהם הן מתהוות. מבנים אלה כוללים את הגוף (כמערכת הביולוגית, וכפי שנחווה באופן אישי) והעולם הפיזי עימו הוא מקיים אינטראקציה. עבודתו של וארלה הפכה את המושג נוירופנומנולוגיה לפופולרי בתחום מדעי המוח. מושג זה משלב את הפנומנולוגיה של אדמונד הוסרל ושל מוריס מרלו-פונטי עם "מדע בגוף ראשון". כתב וערך מספר ספרים ומאמרים רבים בביולוגיה, נוירולוגיה, מדעי הקוגניציה, מתמטיקה, ופילוסופיה.
Süddeutsche Zeitung

פרופיל

העיתון מציג את עצמו כ"ליברלי-כלכלי". תשומת לב מיוחדת מוקדשת לחיי התרבות. בכל גיליון העיתון מדור התרבות בא מיד לאחר מדור הפוליטיקה. בימי שני העיתון יוצא עם מוסף מיוחד הכולל מאמרים נבחרים מן העיתון האמריקני "ניו יורק טיימס" המתפרסמים בשפה האנגלית. בימי שישי יוצא המגזין "SZ-Magazin". בימי שבת יוצא מוסף סוף השבוע. כמו כן, במינכן יוצא לאור המוסף "SZ-Extra" בו מתפרסמות תוכניות ההצגות של תיאטראות ובתי אופרה.

היסטוריה

ב-6 באוקטובר 1945, חמישה חדשים לאחר סוף מלחמת העולם השנייה, היה SZ העיתון הראשון שקיבל רישיון מהממשל הצבאי האמריקאי בבוואריה. העיתון הראשון פורסם עוד באותו ערב.
הכותרת הראשונה שלו הייתה:
לראשונה מאז התמוטטות ממשל הטרור החום, עיתון המנוהל על ידי גרמנים מפורסם במינכן. הוא מוגבל על ידי הצרכים הפוליטיים של ימינו אך אינו נתון לצנזורה ולהגבלות אחרות.
באביב 2004 SZ הוציא לאור את Süddeutsche Bibliothek. כל שבוע אחד מחמישים רומנים מפורסמים של המאה העשרים בכריכה קשה היה יוצא לחנויות הספרים. לאחר מכן סדרה של 50 סרטים משפיעים בפורמט DVD. בסוף 2004 יצא גם המגזין המדעי SZ Wissen.
אנחל נייטו

קריירת מרוצים

נייטו נולד בסמורה בירת מחוז סמורה שבקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון. בגיל 10 החל לעבוד במוסך לתיקון אופנועים. לאחר מכן עבר לעבור בחברת דרבי. בשנת 1964 החל להתחרות עבור החברה. עד לשנת 1972 זכה 5 פעמים באליפות העולם - שלוש פעמים בקטגוריית ה-50 סמ"ק ופעמיים בקטגוריית ה-125 סמ"ק. בשנים הבאות עבר מספר קבוצות וזה בתארים עבור יצרנים שונים: קרידלר (1975), בולטקו (1976, 1977), מינראלי (1979, 1981) וגרלי (1982, 1983, 1984). בסיום עונת 1986 פרש מתחרויות, כשהוא בן 38. סך הכל התחרה ב-186 מרוצים, בהם ניצח 90 פעמים, הגיע לפודיום 139 פעמים וזינק מהפול פוזישן 16 פעמים. אל 13 האליפויות שזכה התייחס כאל 12+1, בשל אמונות טפלות הקשורות למספר זה.
אף על פי שנחשב לרוכב המתמחה בקטגוריות הנמוכות, התחרה וזכה באליפויות ספרד גם בקטגוריות 250, 500 ו-750 סמ"ק.

לאחר הפרישה

לאחר הפרישה הקים קבוצת מרוצים בה רכבו בנו אנחל נייטו הבן ואמיליו אלזמורה, שזכה באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק בשנת 1999. בנוסף, שימש כפרשן מרוצי גרנד פרי בטלוויזיה הספרדית. בשנת 2000 הוכרז כ"אגדה" על ידי ארגון ה-FIM.
בגרנד פרי הצרפתי של עונת 2008 השווה ולנטינו רוסי את מספר הניצחונות לזה של נייטו. לאחר המרוץ עלה נייטו למסלול כשהוא רכוב על אופנוע והרכיב את רוסי להקפת ניצחון, כשהאחרון אוחז בידו דגל עליו נכתב "90+90" לציון ההישג.

מותו והנצחה

ב-26 ביולי 2017 נפגע בתאונת דרכים בעת שרכב על אופניו באיביזה. תיירת גרמניה, שנהגה ברכבה לא הבחינה בנייטו ופגעה בו מאחור. בעקבות התאונה סבל מנזק מוחי והיה שרוי בתרדמת במשך מספר ימים. לאחר שנעשו ניסיונות להעירו מהתרדמת בה היה שרוי התדרדר מצבו ולאחר שמונה ימים נפטר בבית החולים.
הגרנד פרי הצ'כי שהתקיים שלושה ימים לאחר מותו נפתח בדקת דומיה לזכרו. באותו היום הכריזו בספרד כי מסלול המרוצים בחרס יקרא על שמו.
הסולם

פירוש הסולם הוא פירוש לספר הזוהר שנכתב במאה ה-20 על ידי רבי יהודה לייב הלוי אשלג, שכונה על שם חיבורו "בעל הסולם".

כתיבת פירוש הסולם ומטרתו

את כתיבת פירוש הסולם התחיל הרב אשלג בשנת תש"ג (1943) מתוך מטרה להרבות את לימוד הזוהר והקבלה. מטרת חיבורו הייתה לאפשר גם לאנשים ללא רקע מוקדם לקרוא ולהבין את דברי הזוהר הכתובים בארמית ומכילים מושגים קשים להבנה. באותה תקופה נהג לבלות את רוב שעות היממה בכתיבת הביאור. השגת המימון להדפסת ספרי "הסולם" לא הייתה קלה בשל התקופה הכלכלית הקשה ששררה באותם ימים. בעקבות שני התקפי לב שעבר בשנת תש"ט (1948) נאלץ להפסיק את הכתיבה לכמה חודשים וגם לאחריהם נאלץ לצמצם את פעילותו. בסיום כתיבת כל כרך נהג הרב אשלג לערוך סעודת מצווה. בשנת תשי"ג (1953) הושלמה כתיבת 21 הכרכים של פירוש הסולם. מאורע זה צויין על ידי נסיעה בל"ג בעומר לקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, שם נערכה סעודת סיום והודיה. בדבריו בסעודה אמר שעל ידי לימוד ספר הזוהר ניתן להתכונן לביאת המשיח וכי תופעת גילויו של ספר הזהר והתפשטות הלימוד בו מורים על כך שאנו אכן בדורו של המשיח. 
על מטרת פירושו כתב הרב אשלג:
היות, שעומק החכמה שבספר זוהר הקדוש סגור ומסוגר באלף מפתחות, ושפתנו האנושית דלה ביותר מלהמציא לנו ביטוי נאמן ומספיק כדי לפרש דבר אחד שבספר הזה עד סופו, והביאור שעשיתי, אינו אלא סולם לעזור להמעיין לעלות לגובהם של הדברים, ולהסתכל ולעיין בדברי הספר עצמו. "וקראתי הביאור בשם "הסולם" להורות שתפקיד ביאורי הוא בתפקיד כל סולם, שאם יש לך עלייה מלאה כל טוב, אינך חסר אלא סולם לעלות בו, ואז כל טוב העולם בידיך. אומנם אין "הסולם" מטרה כלפי עצמו, כי אם תנוח במדרגות הסולם ולא תיכנס אל העלייה, אז לא תושלם כוונתך, כן הדבר בביאור שלי על הזהר, כי לבאר דבריהם, העמוקים מכל עמוק, עד סופם, עוד לא נברא הביטוי לזה, אלא עשיתי על כל פנים בביאורי זה, דרך ומבוא לכל בן אדם, שיוכל על ידו לעלות ולהעמיק ולהסתכל בספר הזהר גופו, כי רק אז תושלם כוונתי בביאורי זה.

חלקי הספר


ביאור הסולם כולל כמה חלקים. בחלק המרכזי מתורגם ומבואר בקצרה ספר הזוהר ללא שום דילוג, "ומלבד אותם המקומות שבספר הזוהר העוסקים בחכמת הקבלה, הוא שווה לכל נפש". חלק נוסף בשם "מראות הסולם" מכיל ביאורים ארוכים יותר לנושאים שונים המוזכרים בזוהר. מלבד שני חלקים אלו קיימים מדורים העוסקים בהשוואת נוסחאות ובמראי מקומות. בראש כרך א' צורפה "פתיחה לחכמת הקבלה".
קארלי ריי ג'פסן

1985-2007: ילדותה ותחילת הקריירה

ג'פסן נולדה במישן שבקנדה בשנת 1985. ג'ספן למדה בבית הספר "Heritage Park Secondary" במיסיון והופיעה שם לאחר סיום לימודיה. לאחר מכן למדה ג'פסן בקולג' הקנדי לאומניות הבמה שבויקטוריה. לאחר סיום סיבוב ההופעות של "קנדיאן איידול" חזרה ג'פסן לקולומביה הבריטית במטרה להתרכז בכתיבה והקלטה.

2008-2011: Tug of War

ב-16 ביוני 2008 הוציאה ג'פסן את סינגל הבכורה שלה, קאבר לשיר "Sunshine On My Shoulders" של ג'ון דנבר. ב-21 ביולי 2008 פרסמה ג'פסן שני שירים מהאלבום, "Bucket" ו-"Heavy Lifting", בעמוד המיי ספייס שלה. באוגוסט 2008 הודיעה ג'פסן בעמוד המיי ספייס שלה כי אלבום הבכורה שלה יקרא Tug of War. הסינגל השני, הנושא את שמו של האלבום, "Tug of War", יצא ב-16 בספטמבר 2008 האלבום יצא לאור ב-30 בספטמבר 2008. הרצועה הראשונה באלבום, "Bucket", יצאה כסינגל השלישי מן האלבום באפריל 2009. הסינגל הרביעי מן האלבום, "Sour Candy", יצא באוקטובר 2009.

2012-2013: Curiosity ו-Kiss

ב-21 בספטמבר 2011 יצא לאור הסינגל הראשון מן האלבום השני של ג'פסן, "Call Me Maybe". הסינגל זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הקנדי ובמצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי. ב-14 בפברואר 2012 יצא לאור האלבום השני של ג'פסן, Curiosity. ב-1 במאי יצא לאור הסינגל השני מן האלבום, "Curiosity", הנושא את שמו של האלבום.
ביוני 2012 יצא לאור השיר של הפרויקט Owl City‏, "Good Time", בו משתתפת ג'פסן.
ב-8 באוגוסט 2012 הודיעה ג'פסן שאלבום האולפן השני שלה, Kiss, יצא לאור ב-18 בספטמבר 2012.
בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד של שנת 2012 זכתה ג'פסן בפרס הכוכב העולה. בטקס פרסי הגראמי ה-55 הועמד שירה של ג'פסן "Call Me Maybe" לפרס תקליט השנה והופעת הפופ של השנה. ביוני 2013 הוציאה ג'פסן אלבום רמיקסים בשם Kiss: The Remix, שכלל רמיקסים ואינסטרומנטלים של שירים מאלבומה של ג'פסן Kiss.
בראיון שנערך בדצמבר 2013 אישרה ג'פסן כי היא עובדת על אלבום האולפן השלישי שלה.

2015-הווה: E·MO·TION

בפברואר 2015, הוציאה ג'פסן את השיר "I Really Like You" כסינגל הראשון מאלבומה השלישי. לשיר, שהגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים של בריטניה, צולם וידאו קליפ בו משתתפים השחקן טום הנקס והזמר ג'סטין ביבר. כחודש לאחר מכן הוציאה ג'פסן את השיר "All That" כסינגל שיווקי מאלבומה, לאחר שהופיעה איתו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. אלבומה השלישי של ג'פסן, E·MO·TION, יצא לאור לראשונה ביפן ב-24 ביוני 2015. הסינגל השני מהאלבום, "Run Away with Me", יצא לאור ב-17 ביולי 2015.
בשנת 2017 דיבבה את דמותה של אודטה בסרט האנימציה "לרקוד".
משפחת אפרוסי

משפחת אפרוסי הייתה שושלת של בנקאים וסוחרים יהודים שעלו לגדולה במאה התשע-עשרה באירופה.
מוצאה של המשפחה באודסה, שם הם ניהלו בית עסק לסחר בתבואה, ונכנסו עם הזמן לסחורות אחרות, ביניהן נפט. בהמשך דרכה של "חברת אפרוסי ושות'" היא התחילה להלוות כספים ולממן גופים ממשלתיים, בין השאר את האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכך הפכה החברה לבנק חשוב, שהיו לו סניפים בווינה, פריז, לונדון וסנקט פטרבורג.
בדומה למשפחת רוטשילד, משפחת אפרוסי השתלבה בחיי החברה הגבוהה באירופה, וכמה מבניה זכו בתוארי אצולה שונים. היו להם נכסים שונים ברחבי אירופה, וכמה מבני המשפחה החזיקו באוספי אמנות חשובים, שרבים מהם נתרמו מאוחר יותר למוזיאונים או למטרות ציבוריות אחרות.
המשפחה נפגעה מאוד מבחינה כלכלית במלחמת העולם הראשונה, ואיבדה את רוב כספה ונכסיה במלחמת העולם השנייה, שבה הוחרם כל רכושם וכספם של בני המשפחה. בנק אפרוסי עבר אריזציה.
בספר הארנבת עם עיני הענבר מתאר אדמונד דה ואל, אמן אנגלי ונצר למשפחת אפרוסי, את קורות המשפחה ואוספי האמנות שלה.