לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן

ראשית חייו

לואי פיליפ נולד ב-13 באפריל 1747 בשאטו דה סן-קלו, ללואי פיליפ הראשון, דוכס שארטר, וללואיז הנרייט דה בורבון, בתם של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ולואיז אליזבת דה בורבון, ועם לידתו קיבל את התואר "דוכס מונפנסייה". בשנת 1752 מת סבו לואי ד'אורליאן, דוכס אורליאן, ובעקבות כך קיבל לואי פיליפ את התואר דוכס שארטר.

נישואיו

ב-6 ביוני 1769 התחתן לואי פיליפ עם לואיז מארי אדלייד דה בורבון בקפלה של ארמון ורסאי. היא הייתה בתו של דודנו, לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר, שהיה אחד האנשים העשירים ביותר בצרפת. מאחר שהיה בטוח שאשתו תהפוך לאישה העשירה ביותר בצרפת עם מותו של אביה, היה לואי פיליפ מסוגל למלא תפקיד פוליטי בבית המשפט השווה לזו של סבו-רבא שלו פיליפ השני, דוכס אורליאן, שהיה העוצר של צרפת בשם לואי החמישה עשר, מלך צרפת עד לבגרותו. לואיז מארי אדלייד הביאה עמה נדוניה של 6 מיליון ליגרים, והכנסה שנתית של 240,000 ליברות (מאוחר יותר היא גדלה ל-400,000 ליברות), כמו גם קרקעות, תארים, מגורים ורהיטים.
בחודשים הראשונים לנישואיהם חיו בני הזוג ביחד, אך עד מהרה חזר לואי פיליפ לחיי הליברטיניזם שנהג בהם לפני נישואיו. הוא היה רודף נשים ידוע, כמו כמה מאבותיו, כגון לואי הארבעה עשר ופיליפ השני, דוכס אורליאן, והיו לו כמה ילדים לא חוקיים.
במהלך הקיץ של 1772, הדוכס החל את הקשר הסודי שלו עם אחת מבנות הלוויה של אשתו, סטפני פליציט, רוזנת דה ז'אנליס, אחייניתה של מאדאם דה מונטסון, אשתו המורגנטית של אביו של לואי פיליפ. בתחילה הקשר ביניהם היה מלא התלהבות, אולם הקשר התקרר בתוך כמה חודשים, ובאביב 1773 דווח על ניתוק הקשר ביניהם. לאחר שהפרשה הרומנטית ביניהם הסתיימה, מאדאם דה-ז'אנליס נותרה בשירותה של אשתו מארי-אדלייד בפאלה-רויאל, ונותרה ידידה נאמנת לדוכס ולדוכסית. שניהם העריכו את האינטליגנציה שלה, ובשנת 1779 היא הפכה לאומנת הבנות התאומות של בני הזוג.

קריירה צבאית

במהלך המאה ה-18 בצרפת, היה נפוץ מאוד עבור הנסיכים לקבל עמדות גבוהות בצבא. מגיל צעיר, פיליפ גילה את התעניינותו בים, והוא הצטרף לצי המלכותי הצרפתי. במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית כשל פיליפ במהלך אחד הקרבות הימיים נגד הצי המלכותי, ולכשנודע הדבר נאלץ להתפטר מתפקידו בצי.
בשנת 1785 מת אביו לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, ולואי פיליפ ירש את התואר דוכס אורליאן ואת נחלותיו של אביו.

המהפכה הצרפתית

לואי פיליפ היה חבר בסיעה היעקובינית, וכמו רוב היעקובינים בתקופת המהפכה הצרפתית, הוא דבק בעקרונות ז'אן ז'אק רוסו והתעניין בהקמת צורה יותר מוסרית ודמוקרטית של השלטון בצרפת. ככל שהתעניין יותר ויותר ברעיונותיו של רוסו, הוא החל לקדם רעיונות ליברליים, כגון הפרדת הכנסייה והמדינה ומונרכיה מוגבלת, כמו כן הוא גם התנגד לפיאודליזם והעבדות.
בנוסף להיותו יעקוביני, פיליפ היה גם המאסטר הגדול של הבונים החופשיים בצרפת, בין השנים 1771–1793, אולם בינואר 1793 פרש מתפקיד זה. לואי פיליפ גם העריץ מאוד את המלוכה החוקתית הבריטית, ודגל בתוקף באימוץ מונרכיה חוקתית בצרפת, ולבטל את המלוכה האבסולוטית שהייתה אז בצרפת.
בשל אי יכולתה של המשטרה הפריזאית להיכנס לביתו של לואי פיליפ, הפך ביתו למוקד לפעילות בלתי חוקית, כגון סחר בסחורות גנובות, עסקאות חשודות והצגת רעיונות מהפכניים. למעשה, ביתו היה מקום נפוץ עבור יעקובינים להיפגש ולדון בתוכניות שלהם וברעיונות שלהם.
במהלך אספת המעמדות של 1789 היה לואי פיליפ מנציגי האצולה, ולאחר מכן הוא היה מהראשונים שהצטרפו לאספה הלאומית, בעקבות שבועת מגרש הטניס ב-20 ביוני. לואי פיליפ הואשם בארגון צעדת הנשים על ורסאי, ובעקבות כך גורש מצרפת, והוא עבר להתגורר בבריטניה. בשנת 1790 הוא זוכה מהאשמות, בין השאר כתוצאה מסיועו של אונורה-גבריאל ריקטי, הרוזן ממירבו, ובאוקטובר אותה שנה הוא חזר לצרפת.
לואי פיליפ לא היה ביחסים טובים עם דודנו לואי השישה עשר, מלך צרפת, והיו שטענו שהוא רוצה לקחת את הכתר לעצמו. בינואר 1793 הצביע לואי פיליפ בעד הוצאתו להורג של לואי השישה עשר, מה שהיווה הפתעה גדולה ואכזבה עבור המלך. באפריל 1793 ערק בנו של לואי פיליפ - לואי פיליפ, דוכס שארטר יחד עם גנרל דומוריז לצבא האוסטרי, ובעקבות כך נעצר לואי פיליפ יחד עם שאר בני משפחתו שהיו בצרפת. בתחילה הוא נכלא במרסיי, ולאחר מכן הוא הועבר לפריז. ב-2 בנובמבר 1793 נערך משפטו של לואי פיליפ שבו הוא הואשם בבגידה, ולאחר שנמצא אשם, הוא הוצא להורג ב-6 בנובמבר.