טרוצקיזם

טרוצקיזם היא תאוריה מרקסיסטית שפותחה על ידי לאון טרוצקי. טרוצקי הגדיר עצמו כ"בולשביק – לניניסט" שצידד בהקמת מפלגת אוונגרד. הוא החשיב עצמו כתומך של המרקסיזם האורתודוקסי. התאוריות שלו התנגדו בצורה חדה לאלו של סטלין ומאו, בעיקר בהכרה על חשיבות "המהפכה המתמדת" הבינלאומית. מפלגות ברחבי העולם ממשיכות להגדיר עצמן כטרוצקיסטיות, ורואות עצמן כממשיכות דרכו של טרוצקי.

טרוצקי, המהפכה הרוסית וסטלין

טרוצקי דגל במהפכה פרולטרית, כפי שהסביר בתאוריה שלו "מהפכה מתמדת", והוא טען כי בארצות שהמהפכה הבורגנית-דמוקרטית לא ניצחה עדיין (מקומות שבהם עוד לא שלטה הדמוקרטיה הקפיטליסטית, כמו רוסיה שלפני 1917), יש הכרח שמעמד הפועלים יגרום למהפכה קבועה על ידי זה שיקח על עצמו גם את העול של משימות המהפכה הדמוקרטית לצד העול של המהפכה הסוציאלית (הסוציאליסטית או הקומוניסטית) בתהליך של מהפכה מתמשכת. תאוריה זו עמדה בניגוד לתאוריה של סטלין שדגלה ב"שני שלבים": בשלב הראשון על העובדים לשתף פעולה עם הבורגנות כדי להשלים את הקמת הדמוקרטיה הקפיטליסטית. רק לאחר שתקום מדינה בורגנית, ניתן יהיה לבצע את המהפכה הפרולטרית.
טרוצקי האמין, שמדינה סוציאליסטית חדשה לא תוכל לעמוד בלחצים שיופעלו כנגדה מצד העולם הקפיטליסטי העוין, אלא אם כן המהפכה הסוציאליסטית תתפשט במהרה לארצות אחרות. סטלין, לעומת זאת, דגל ב"סוציאליזם בארץ אחת".
בספקטרום הפוליטי של המרקסיזם, הטרוצקיסטים נחשבים כאגף השמאלי ביותר. הם תמכו בזכויות דמוקרטיות בברית המועצות, התנגדו לשיתוף פעולה עם ארצות קפיטליסטיות ודגלו בהתפשטות המהפכה לכל רחבי אירופה והמזרח. האופוזיציה השמאלית (בתוך המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות), שהונהגה על ידי טרוצקי, גדלה במהירות במהלך שנות העשרים של המאה העשרים, עד שסטלין השתמש בכוח נגדה בשנת 1928, שלח את טרוצקי לגלות בתוככי רוסיה ואת תומכיו הכניס לכלא. האופוזיציה השמאלית בכל אופן, המשיכה לפעול בחשאיות ברחבי ברית המועצות. טרוצקי עצמו גורש לבסוף לטורקיה, אחר כך לנורווגיה, ולבסוף למקסיקו.
אחרי 1928, סטלין השתמש בכוחו על מנת להשיג שליטה ביורוקרטית (פקידותית) על כמה מפלגות קומוניסטיות ברחבי העולם, וסילק טרוצקיסטים מתפקידם. בשלב זה, רדף סטלין מפלגות דמוקרטיות שהיו מהמייסדות של הבולשביזם במקור. כל מי שלא הסכים עם הקו המפלגתי שהנהיג סטלין, תויג כ"טרוצקיסט" ו"פאשיסט". מפלגות קומוניסטיות ברחבי העולם, שקיבלו הנחיות מברית המועצות ומסטלין (כמו המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית) החלו לתמוך בקפיטליזם מדינתי. סטלין נהג בדרך זו, על מנת להראות שברית המועצות אינה מהווה איום על הקפיטליזם, ובכך קיווה למנוע פלישה אימפריאליסטית כמו שקרה אחרי מהפכת 1917. בשנת 1937, סטלין החל ברציחות פוליטיות של הרבה ממנהיגי מהפכת אוקטובר המקוריים.
טרוצקי פיתח את התאוריה לפיה מדינת הפועלים הרוסית הפכה ל"מדינת פועלים מנוונת ביורוקרטית". עקרונות הקפיטליזם לא יושמו, והלאמת התעשיות והתוכנית הכלכלית, שהייתה נכונה לתקופת לנין, הייתה עדיין מדיניות ממשלתית. בכל אופן, המדינה נשלטה על ידי הפקידות (ביורוקרטיה), שהאינטרסים שלה היו מנוגדים לאלו של מעמד העובדים. טרוצקי הגן על ברית המועצות כנגד התקפות מצד כוחות אימפריאליסטים וכנגד תנועה אנטי מהפכנית פנימית, אך קרא למהפכה פוליטית בתוככי ברית המועצות ולהחזרת הדמוקרטיה הסוציאליסטית. הוא טען שאם העובדים לא יקחו את השליטה מידי הביורוקרטיה הסטליניסטית, הביורוקרטיה תחזיר את הקפיטליזם לשלטון במטרה לחזק את מעמדה. בעיני טרוצקיסטים רבים, זהו בדיוק מה שקרה מאז תחילת הגלסנוסט והפרסטרויקה בברית המועצות. יש הטוענים אף כי אימוץ "השוק הסוציאליסטי" על ידי הרפובליקה העממית של סין מוביל גם כן למגמה קפיטליסטית אנטי-מהפכנית. רבים מהרעיונות הביקורתיים של טרוצקי כנגד הסטליניזם תוארו בספרו, "הבגידה בסוציאליזם".
המונח "טרוצקיסט" שימש את הסטליניסטים לתיאור בוגד. במהלך מלחמת האזרחים של ספרד, שימשה המילה "טרוצקיסט" לתיאור מרגלים פשיסטים או סוכנים פרובוקטורים.
סטלין עצמו פרסם קריאה לרצח טרוצקי. טרוצקי נרצח לבסוף בביתו שבמקסיקו בשנת 1940, על ידי סטליניסט ספרדי בשם רמון מרקאדר.

ההצלחות העיקריות של הטרוצקיזם

המפלגות הטרוצקיסטיות בסרי לנקה ובבוליביה הפכו למפלגות הפועלים הגדולות ביותר בארצות אלו. בתחילת המאה ה-21 נחלשו מפלגות אלו, אך הן עדיין מהגדולות ביותר בתוך התנועות והארגונים הטרוצקיסטיים.
בתחילת המאה ה-21 החל הטרוצקיזם להתפתח גם בארצות בעלות התפתחות נמוכה בדרום אמריקה. בארצות עולם שלישי אחרות, הטרוצקיזם מזוהה יותר עם האינטליגנציה, אף על פי שישנם מקומות שבהם הוא פופולרי גם כתנועה עממית (למשל בדרום אפריקה).
בצרפת, מיליוני אנשים (10% מכלל המצביעים), הצביעו ב-2002 למפלגות המגדירות עצמן כ"טרוצקיסטיות" ובמהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה למפלגה הטרוצקיסטית בארגנטינה אחוז דומה של מצביעים.