google/wiki40b huggingface dataset:
דליה שלף

דליה שלף (1961 – 14 ביולי 2018) הייתה אשת תרבות, ממייסדות הבר הלסבי הראשון בתל אביב ובעלת חנות הספרים "המגדלור".

ביוגרפיה

דליה שלף נולדה בלונדון, בריטניה. השנייה מבין ששת ילדיהם של צבי וג'ואן שלף. אביה היה איש עסקים ואמה פיזיוטרפיסטית. עם חזרתם לישראל התגוררו בסביון. את שירותה בצה"ל עשתה בחיל האוויר. היא עברה להתגורר בתל אביב ב־1980, כלסבית מוצהרת.
היא החלה ללמוד קולנוע באוניברסיטת תל אביב, ואז עזבה ליפן משם לאוסטרליה, שם למדה תקשורת בסידני. כשחזרה לישראל עבדה בעבודות שונות בתחום הפרסום, התקשורת והתרבות.
ב־1998 הקימה שלף ביחד עם גלית בן שמחון ואריאלה לנדא את הבר "מינרווה". בקומת המרתף של הבר הייתה חנות ספרים וגלריה. הבר פעל במשך 11 שנים, והיה הבר הלסבי הראשון בישראל. מינרווה היה פתוח גם לקהלים נוספים, כשהסיסמה של המקום הייתה: "לסביות, גייז וחברים אחרים". במקביל עבדו שלף ובן שמחון ב-Yes, שלף מנהלת התוכן.
ב־2006 הקימה שלף יחד עם אחותה רונית שניידמן גלריה שפעלה במשך שנתיים. ב־2010 נפתחה חנות הספרים "המגדלור" על ידי שלף ורונה יצחקי. החנות מוכרת ספרים גם של הוצאות עצמאיות, ומתקיימות בה סדנאות כתיבה ותערוכות.
שלף הייתה בת זוגה של תמר אסל, עובדת סוציאלית קלינית. לזוג שני בנים. ב-2018 נפטרה שלף ממחלת הסרטן.
תצורת כנף

בתעופה תצורת כנף הוא בין הגורמים המרכזיים בביצועי כלי-טיס מסוג כנף קבועה. ישנם הרבה משתנים בתצורת כנף כגון מספר הכנפיים, אופן ואזור ההתקנה, הצורה הגאומטרית, גודל ויחס שטח הכנף למשקל. אמצעים שונים משמשים לשיפור ביצועי כלי הטיס במשטרי טיסה שונים ובפרט בהמראה ונחיתה.
ליל העפרונות

ליל העפרונות (בספרדית: Noche de los Lápices) הוא כינוי לסדרת חטיפות והעלמויות שלוו בעינויים של מספר תלמידים בני עשרה בידי המשטרה הארגנטינאית בתקופת הדיקטטורה (הידועה בשמה הרשמי כתהליך לארגון לאומי מחדש ובשמה הלא רשמי "המלחמה המלוכלכת") בעיר לה פלאטה, ארגנטינה.
החטיפות בוצעו בידי משטרת פרובינציית בואנוס איירס בחודש ספטמבר 1976, ברובן בלילה שבין ה-16 ל-17 בספטמבר. הקורבנות היו 10 תלמידים, שהיו פעילים באותו הזמן, או קודם לכן, באיגוד תלמידי בתי הספר התיכוניים בעיר לה פלאטה, אשר דרשו סבסוד נסיעות באוטובוסים. דרישה זו נחשבה כחתרנית בידי הדיקטטורה. במחאה עצמה השתתפו תלמידים נוספים, חלקם נעצרו גם הם אולם שוחררו הודות לגילם הצעיר.
החטופים היו שישה בנים וארבע בנות שגילאיהם נעו בין 16 ל-18 שנים. התלמידים הוחזקו ועונו משך מספר חודשים במרכזי מעצר סודיים ובלתי חוקיים. שישה מבין העצורים נרצחו, וארבעת הנותרים, שני בנים ושתי בנות, שוחררו במועדים שונים בין 1978 ו-1980.
האירוע זכה לפרסום, תחילה בעיר לה פלאטה. לאחר מכן, הוועדה הלאומית אודות העלמותם של אנשים (Comisión Nacional sobre la Desaparición de Personas), שחקרה את עומק הדיכוי במהלך המלחמה המלוכלכת ואת גורלם של הנעדרים, בחרה בסיפור זה על מנת להמחיש ולהדגים את גורלם של נערים ונערות בני עשרה. עם תרגום הדוח "לעולם לא עוד" (Nunca Más) לשפות נוספות, זכה המקרה לפרסום נרחב.
בשנת 1986 הופק סרט עלילתי בשם זה, המבוסס על האירועים כפי שתוארו על ידי אחרון המשוחררים, פאבלו דיאז. הסרט בוים על ידי הבמאי הארגנטינאי יליד 1931 הקטור אוליברה, והיה לאחד הסרטים הראשונים לאחר החזרה לדמוקרטיה שעסקו בשנות הדיקטטורה. הסרט הוקרן בישראל במספר סינמטקים.
לס פול

חייו

נולד בשם לסטר ויליאם פולפוס (Lester William Polsfuss). עוד בגיל 12, בשנת 1928, ניגן במסעדות המבורגרים כדי להרוויח דמי כיס. אז הוא החליט להגביר את הגיטרה שלו, ולשם כך הוא פירק את החלק העליון של הפטיפון, חיבר אותו לגיטרה באמצעות חוטי טלפון שאותם חיבר לרדיו וכך יצר גיטרה חשמלית.
בתחילת שנות ה-40 החליט פול לנסות ליצור גיטרה חשמלית מגוף מלא. כאשר עבד אצל יצרני הגיטרות "אפיפון", ניצל את סופי השבוע וניסר לשניים גיטרה אקוסטית מתוצרת "אפיפון", ובמקום החלק המרכזי חיבר בול עץ. באמצעות זוויות פח הוא חיבר צוואר של גיטרת גיבסון, בנה פיקאפ בעצמו והלך עם המצאתו, שאותה כינה "בול העץ", לבית החרושת של גיבסון. אנשי "גיבסון" לעגו לפול וכינו אותו "הילד עם מקל המטאטא". בשנת 1950, כאשר ליאו פנדר הצליח לייצר גיטרה חשמלית, דבר שאנשי גיבסון חשבו שאינו אפשרי, עמדו בחברת גיבסון על טעותם וחיפשו את "הילד עם מקל המטאטא". לבסוף, בשנת 1951, הם מצאו את פול וביקשו ממנו לחתום עליה, והחתימה מוטבעת עד היום על כל גיטרת לס פול.
לס פול ביצע פלגיאט ביצירתו של המלחין היהודי רומני ריכרד שטיין, מזחלת עם פעמונים ובמשפט שהוגש נגדו הפסיד.
פול נפטר בניו יורק ב-13 באוגוסט 2009, בגיל 94.
חוזליטו

ביוגרפיה

חוזליטו נולד ב-1943 בעיירה באאס דה סגורה בחבל חאאן באנדלוסיה שבספרד, למשפחה דלת אמצעים ומרובת נפשות. במשך הקריירה שלו פורסם כי נולד בשנת 1947.‏ נראה כי אמרגניו ניצלו את העובדה שסבל מעיכוב בגדילתו והציגוהו כצעיר מגילו האמיתי.
בילדותו עקרה משפחתו לאוטיאל שבחבל ולנסיה ושם החל חוזליטו להופיע. תחילה הופיע בפסטיבלים מקומיים, וכששודר אחד הפסטיבלים הללו ברדיו הארצי, התפרסם חוזליטו והחל להופיע בשידורי רדיו. בנוסף לקולו הגבוה והצלול, היה לו כשרון ללמוד במהירות את השירים, גם כאלו הקשים לביצוע. חוזליטו אף השכיל להכניס לשיריו מקצב משלו וביטוי אישי, ללא כל ליווי כלי.
תסריטאי ספרדי, אנטוניו גוזמן, כתב תסריט שיועד במיוחד לדמותו של חוזליטו. כמו בשירה, כך גם במשחק, גילה חוזליטו כשרון יוצא דופן והביא את הצופים הרבים בסרטיו לצחוק ולדמעות. בסרטו הראשון, שהקרנתו החלה ב-1956 (בשחור לבן) "El Pequeño ruiseñor", התפרסמה הסצנה שבה נראה יושב על עגלה רתומה לסוס ושר על ברצלונה. לאחר ההצלחה הגדולה של סרטו הראשון, אשר שבר את שיאי המכירות בספרד, חתם חוזליטו חוזה עם האיש החזק של תעשיית הקולנוע הספרדית באותה עת, סזראו גונזאלס, וזה הפיק סרט נוסף שהצלחתו לא הייתה פחותה. בסך הכול שיחק חוזליטו ב-15 סרטים, רובם הגדול בעלי אופי מוזיקלי והתבססו על דמותו. יחד עם הצלחתו הקולנועית חתם חוזליטו על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים תקליטי RCA והפך לאחד מהאמנים המובילים של החברה.
ב-1958 ערך את מסעו הראשון ליבשת אמריקה. תחילה הופיע בתוכניות הרדיו והטלוויזיה החשובות בארצות הברית ואחר כך זכה לגילויי הערצה היסטריים במדינות דרום אמריקה. הצלחת המסע הביאה למסעות נוספים דומים, מוצלחים לא פחות. חוזליטו הופיע שלוש פעמים בתוכניתו של אד סאליבן הידועה בתור המופע של אד סאליבן.
שליטה של ספרד באותה עת, הגנרליסימו פרנקו, אשר שאף לשפר את תדמיתה של ארצו בעולם, הפך את חוזליטו לאחד מסמליה של ספרד. הוא אף שלח את רעייתו להעניק לו פרחים בסיום הופעותיו מחוץ לספרד. חוזליטו אף נפגש עם מנהיגים רבים, ובהם פידל קסטרו, ג'ון פ. קנדי, לינדון ג'ונסון והאפיפיור, אשר שמחו לנצל את הפופולריות שלו לצורך שיפור תדמיתם.
בערך בגיל 18 (שהוצג על ידי מנהליו גיל 14), התחלף קולו הצלול והשתנה. כתוצאה מכך ירדה הפופולריות שלו. למרות זאת, אמרגניו המשיכו לשווק אותו בהצלחה והוא המשיך ליצור סרטים (גם כמפיק) ולהופיע ברחבי העולם. 
גם בישראל זכו חוזליטו וסרטיו לפופולריות גדולה. בביקורו הראשון בישראל ב-1960, בעת שהוצג כנער צעיר, הוא זכה להצלחה גדולה, בין השאר הופיע בתל אביב ב אהל שם. ביקורו השני, ב-1966, בו היה כבר בן 23 (והוצג כנער בן 19), היה כישלון וחלק מהקהל, אשר התאכזב מקולו, נטש את ההופעה.
ב-1974, בגיל 31, פרש חוזליטו מעולם המוזיקה. הוא עסק בעיסוקים שונים וב-1990 נעצר באנגולה, באשמת סחר בקוקאין ובנשק. הוא הועבר לספרד לריצוי עונשו. 
כיום, לאחר שפרש, כאמור, מעסקי הבידור והשירה ועוסק בגידול גפנים בעיירה שבה גדל בוולנסיה.
שמורת הדסים

שְׁמוּרַת הֲדַסִּים היא שמורת טבע מוכרזת הנמצאת בפאתי כפר הנוער הדסים שבשרון, בקרבת היישובים כפר נטר, אבן יהודה וקדימה. כיום השמורה סגורה לקהל למטרות שיקום, לאחר שהתחוללה בה שריפה.
בשנת 1947, עם הקמת כפר הנוער הדסים, החל אבינועם קפלן, מורה בכפר לטפח חלקה בפתאי אדמות הכפר יחד עם התלמידים. בשנת 1965, לאחר שנחקק חוק שמורות הטבע והגנים הלאומיים, הייתה שמורה זו בין הראשונות שהוכרזו בישראל.
בשמורה מיני צמחים המהווים דוגמה נדירה לצמחיית השרון, ביניהם אלון תבור לוטם מרווני, קורנית מקורקפת, גולנית ערבית וקידה שעירה. 
השמורה הייתה חלק מיער השרון שכיסה בעבר את מרביתו של השרון. 
בסמוך לשמורה נמצאת גבעה המכונה "גבעת ורה", על שם ד"ר ורה ויצמן, ממקימות ויצו, ובה בית עלמין קטן שבו טמונים מייסדי הכפר.
מכללת פמיננסי

פמיננסי – מכללה כלכלית לנשים היא מכללה המכשירה נשים בישראל בתחום הכלכלי והפיננסים.

הקמת המכללה

פמיננסי הוקמה בשנת 2002 על ידי ד"ר לילי ניר, פסיכולוגית ויועצת ארגונית ופעילה פמיניסטית. הרעיון להקמת המכללה נולד מתוך התובנה כי נשים לא מנהלות את הכסף שברשותן באופן מיטבי, על אף שיש בידיהן את כל הכישורים לעשות כן, וזאת משום מחסומים פסיכולוגיים וסוציולוגיים והבניות חברתיות שהן גדלות לתוכן ומתעצבות על פיהן. לאחר שחלתה ניר במחלת הסרטן, בשנת 1999, ובעקבות תובנותיה מהמחלה ומההתמודדות עמה, ייסדה את מכללת פמיננסי. ניר אמרה כי הושפעה מהכוח וממשנה התוקף שמקבלים הישגי נשים מעצם פעולתן כקבוצה תומכת ומפרגנת, וכי כל הצלחה, הגם של אישה אחת, סוללת את הדרך לנשים הבאות אחריה.

אטימולוגיה

שם המכללה הוא הלחם של המילים האנגליות Feminine (נשי) ו-finance (כלכלי).

חזון

חזונה של מכללת פמיננסי הוא קידום התנהלותן העצמאית של נשים בעולם הפיננסים. התפיסה העומדת בבסיס החזון היא כי אוריינות פיננסית היא אחד הנדבכים החשובים ביותר לעצמאות, וכי נשים לא ישלימו את עצמאותן עד אשר תהיינה בעלות ידע ומיומנות לנהל את כספן. לטובת הגשמת חזון זה, שואפת המכללה להקנות לנשים את הידע הדרוש לגישור על הפער בין יכולותיהן הניהוליות לבין העיסוק שלהן בפועל בניהול כספן. הלמידה בקבוצה נשית מסייעת לגיבוש תחושת ביטחון בקרב התלמידות ומעניקה להן תנאים אופטימליים לקשב, שאילת שאלות ושיתוף.

תוכניות הלימודים

המכללה מציעה שלושה קורסים עיקריים, ממוקדים ופרקטיים, שעיקרם הענקת כלים מעשיים להתנהלות כלכלית יומיומית. הקורסים מתקיימים בכל רחבי הארץ ולאו דווקא במקום מושבה של המכללה בעפולה, בקבוצות לימוד קטנות של עד 25 נשים.
רצועת בקעים

רצועת בקעים היא מבנה גאולוגי המופיע בכמה הרי געש, בייחוד הרי הגעש מטיפוס חרוט מגן של איי הוואי, שבהם סדרה ליניארית של מערכות סדקים במורדותיו של הר הגעש מאפשרת ללבה להתפרץ מאגפיו של הר הגעש במקום מפסגתו. לדוגמה, ההתפרצות הנוכחית של הר הגעש קילוואה בהוואי מתחוללת ברציפות מאז 1983 מחרוט האפר של פּוּ אוֹאוֹ (Puʻu ʻŌʻō) השוכן ברצועת הבקעים המזרחית של קילוואה, בערך כ-15 קילומטרים מזרחה מלוע הר הגעש הראשי בפסגת ההר. רצועות בקעים נוטות להתפשט בקו ישר כמו קרניים היוצאות מפסגת הר הגעש. במרבית הרי הגעש של הוואי יש שתי רצועות בקעים ולפעמים שלוש. הלבה המצטברת מהתפרצויות חוזרות ונשנות מרצועת הבקעים היא הגורם לצלליתם המוארכת של הרי הגעש של הוואי (צורה המכונה "חרוט מגן"). ייתכן שהדוגמה הטובה ביותר לכך היא הר הגעש מאונה לואה. פירוש שם ההר בהוואית הוא "הר ארוך".
מקורם של ההעתקים המרכיבים את רצועת הבקעים בהתפשטות הקרום בסביבת הר הגעש. ככל שהר הגעש מטיפוס חרוט מגן צובר יותר חומר, כך הוא נעשה כבד יותר והוא מתחיל לשקוע עקב כוח המשיכה. עקב כך נמתחים פני השטח במדרונות ההר ונשברים.
הסיבה לכך שלבה מתפרצת לעיתים כה קרובות מאגפי הרי הגעש היא כוח המשיכה. קל יותר ללבה נוזלית כבדה לזרום אופקית ולהתפרץ מצדי ההר, מאשר להידחף מאות או אלפי מטרים במעלה צינור ההזנה המוביל לפסגת ההר (ראו שרטוט). מערכת של סדקים ושברים המרכיבה את רצועת הבקעים מאפשרת לתופעה זו להתרחש ביתר קלות.
קיקיוואקה: מחנה קיץ

הפקה

לאחר שנודע כי עונתה הרביעית של הסדרה "ג'סי" תהיה האחרונה בה, הוכרז כי היא לא תיגמר בזו, וכי ייצא לה ספין-אוף, שיענה לשם "BUNK'D". כמו גם, הוכרז שקמרון בויס, קווין צ'מברלין ודבי ראיין לא ייקחו חלק בסדרה.
ב-29 בפברואר 2016, הסדרה חודשה לעונה שנייה, יחד עם ההכרזה על העונה השנייה של "תמיד ביחד". העונה עלתה לראשונה ב-23 באוגוסט 2016.
ב-31 באוגוסט 2017 הסדרה חודשה לעונה שלישית ביחד עם "הארלי באמצע" ו-"מותחים בהליכה". ב-1 בספטמבר 2017 נחשף כי קווין קווין, נינה לו ונייתן ארנאס לא יחזרו להשתתף בעונה השלישית.
מפרץ לואיס

היסטוריה

האי מופה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, 1904-1901. את שמו נתנה לו הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1964, על שמו של קפטן פרייס לואיס, מפקד האונייה האמריקאית סטאטן איילנד במבצע דיפ פריז של הצי האמריקאי בשנת 1959, שהיה בשנים 1963 ו-1964 סגן מפקד הסגל והקצין הממונה על צוות האונייה של כוח הסיוע מטען צי ארצות הברית באנטארקטיקה.

תאונת מטוס

בשנת 1979 התנגש מטוס בטיסה 901 של אייר ניו זילנד, שנשא 257 נוסעים ואנשי צוות בטיסת תיור נופים לאנטארקטיקה, בצלע הר ארבוס. כל נוסעי המטוס נהרגו וגופותיהם ושרידי המטוס התפזרו על מורדות ההר מעל המפרץ. לא כל הגופות נמצאו מאז.

אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

אזור מעל מפרץ לואיס, על מורדותיו  התחתונים של הר ארבוס ומשם והלאה אל החוף, רשום כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד מס' 156, לאחר שהוכרז כקבר כדי לוודא ששלוות האזור לא תופרע. ההכרזה נעשתה כאגקט של כבוד וסימפתיה כלפי קרובי הנספים באסון התעופה של 1979 וכלפי ממשלת ניו זילנד ותושביה, להנצחת זכר הנספים ולהגנת הערכים הרגשיים של האתר.

אתר היסטורי

צלב נירוסטה הוצב בינואר 1987 על צוק סלע בולט במרחק 3 ק"מ מאתר ההתרסקות של 1979, כגילוי כבוד והנצחת זכרם של הנספים. הצלב הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 73), בעקבות פנייה מצד ניו זילנד אל האספה המייעצת לאמנה האנטארקטית.
מבצע פונטיאק

רקע

במאי שנת 1973 הוחלט במפקדת קצין תותחנים ראשי על הקמת סוללת תותחנים שתוכשר למבצעים מוטסים ומוצנחים. על הסוללה פיקד סרן יהונתן שמיר והיא הורכבה מלוחמים מגדוד הנח"ל המוצנח ומתותחנים. הסוללה צוידה בתותחים מסוג M102 יבילי אויר בקליבר 105 מ"מ. בחודשים שלפני פרוץ המלחמה השלימה הסוללה אימונים בתחומי המבצעים המוטסים ובהם אימון חטיבתי מלא עם חטיבת הצנחנים, וכן אימוני פריקה והטענה של התותחים ממסוקים. 
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים לחמו חיילי הסוללה ברמת הגולן. ב-9 באוקטובר ניתנה לשמיר הפקודה להכין פלגה מן הסוללה למבצע בחזית הדרום. הפלגה, בפיקוד שמיר, הוטסה משדה התעופה מחניים לבסיס תל-נוף. עם הגיעם הורכב כוח לביצוע פעולה מיוחדת בפיקוד סא"ל עמוס ירון, בעברו סגן מפקד חטיבת הצנחנים. הכוח כלל 22 לוחמים, ובהם תותחני הסוללה ואנשי מילואים מסיירת מטכ"ל, אשר עליהם הוטל לאבטח את התותחנים בעת הירי. על התותחנים פיקדו רס"ן שמעון רום ושמיר. 
המשימה שהוטלה על הכוח הייתה לבצע פשיטה מוסקת בעומק מצרים, זאת על מנת לשבש את המערכים העורפיים של המצרים ולאלץ אותם להפנות תשומת לב מחזית הלחימה לשטחם. מתווה הפשיטה כלל נחיתה בג'בל עתקה ומשם ביצוע ירי ארטילרי לעבר מפקדות הארמייה השלישית המצרית וכן לעבר צומת קשר חיונית בקרבת הקילומטר ה-101 על ציר קהיר - סואץ. מאחר שהפקודה שניתנה למפקד טייסת המסוקים לא כללה מודיעין ולא כללה נתוני מזג אוויר החליט לתכנן את נתיב הטיסה על בסיס מודיעין בדבר סוללות טילים ומיקום מוצבים שנאסף טרם פרוץ המלחמה והניח בתכנון הנתיב את הטמפרטורה שנמדדה ברפידים.

מהלך המבצע

בלילה שבין ה-11 - 10 באוקטובר המריאו מרפידים שני מסוקי יסעור מטייסת דורסי הלילה ובהם כוח של 22 תותחנים, קצין קישור, שני תותחים נגררים יבילי אוויר ופגזים. המסוקים טסו מערבה דרך ראס סודר, חצו את ים סוף והמשיכו מערבה לכיוון ג'בל עתקה במצרים בגובה נמוך מבלי שנורתה לעברם אש נ"מ. לאחר שנחתו יצא מהמסוק מפקד התותחנים וגילה שהקרקע סילעית ואינה מתאימה לקיבוע התותחים. מפקד כוח התותחנים שב למסוק והחליט יחד עם מפקד הטייסת לחפש נקודת נחיתה אלטרנטיבית על אף הקושי הנובע מהצורך בתכנון נתוני ירי חדשים לתותחים. 
הכוח הוטס לגבעה אחרת שבה הורד מפקד כוח התותחנים. הוא מצא אותה מתאימה להצבת התותחים ואישר את פריקת הכוח מהמסוק (מיקום מקורב של אזור ההנחתה). לאחר הנחיתה ביצע הכוח טיווח וירה 90 פגזים על מפקדות הארמייה השלישית וצומת חיוני באזור הק"מ ה-101 על ציר קהיר-סואץ והסב להם נזקים ואבדות בטרם התפנה ללא נפגעים. לאחר 50 דקות הוחלט על סיום המשימה והכוח הזעיק את המסוקים לחילוץ, אולם בשל תנאי מזג אוויר וערפל לא הצליחו טייסי המסוקים לזהות את הכוח שעל ההר. בעקבות זאת החליט מפקד הטייסת, יובל אפרת, כי יבצע את משימת החילוץ במסוק אחד בלבד. על אף קשיים מרובים בטיסה ובזיהוי, הצליח אפרת, אשר הדליק את אורות הנחיתה של המסוק כדי להקל על הכוח להכווינו, לזהות את הכוח. הוא נחת בקרבתם ופינה אותם לקווי צה"ל.

תוצאות המבצע

למחרת נתברר כי הכוח השיג פגיעות טובות במטרות וכי הפעולה הצליחה. למפקד טייסת היסעורים 118, סא"ל יובל אפרת, הוענק לאחר המלחמה עיטור המופת על כושר הטיסה והנחישות שהפגין במבצע.
The Beatles Anthology

Anthology 1

Anthology 1 יצא בנובמבר 1995. האלבום הכפול הוא החלק הראשון מתוך The Beatles Anthology, ומופיעים בו שירים שהוקלטו על ידי הביטלס בין השנים 1958-1963. כמו כן מופיעים בו מספר ראיונות קצרים עם חברי הלהקה ועם אמרגנם בריאן אפשטיין.
באוסף זה נכלל השיר Free as a bird ("חופשי כציפור"), שנכתב על ידי ג'ון לנון ב-1977. לאחר מותו של ג'ון לקחו שאר חברי הלהקה, ג'ורג' האריסון, פול מקרטני ורינגו סטאר את הקלטות השיר המקוריות, דגמו מהן את קולו של לנון, והוסיפו ליווי בנגינה ובקולות רקע. על גבי עטיפת האלבום בעיצובו של קלאוס פורמן, מוצגים הביטלס בשנותיהם הראשונות כלהקה, עם פיט בסט וסטיוארט סטאקליף, שמאוחר יותר עזבו את הביטלס.

Anthology 2

Anthology 2 יצא במרץ 1996. אלבום זה כולל קטעים נדירים או חלופיים מסבב הקלטות האלבום Help! עד להקלטות Magical Mystery Tour וסינגלים שהיו מתוכננים לצאת לפני הטיול שלהם להודו ב-1968. בנוסף, האלבום כולל שיר לא גמור של ג'ון לנון, Real Love, שהוקלט על ידי שאר חברי הלהקה.

Anthology 3

Anthology 3 יצא באוקטובר 1996. האלבום כולל קטעים נדירים וחלופיים מהשנתיים האחרונות של פעילותם. הוא כולל קטעים מזמן הקלטת האלבום הלבן עד להתפרקותם, אחרי ההקלטות האלבום Let It Be ב-1970.
מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם

מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם (בפרסית: محمد رضا جدید الاسلام, תעתיק מדויק: מחמד רצ'א ג'דיד אלאסלאם; 1771–1849) היה יהודי מהעיר שיראז שהמיר את דתו לאסלאם ושינה את שמו מן השם מולא אקא באבא טהראני (בפרסית: ملا آقا بابا طهرانی).

ביוגרפיה

מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם חי בתקופתו של פתח עלי שאה מהשושלת הקאג'ארית, ושימש כרב הקהילה (חכם/מולא), כשוחט וכקצב. בתקופתו היו ליהודי העיר שני חכמים: מולא אקא באבא ומולא רחמים, שהיה רק קצב. רחמים העליל על אקא באבא שהוא מוכר בשר טרפה, עקב ניגוד העניינים בהיותו גם שוחט וגם קצב. זאת על רקע היריבות בין השניים והצלחתו של אקא באבא, שהיה הרבה יותר משכיל ומצליח מרחמים. 
בערב יום שישי, לאור דבריו של רחמים, יצאו יהודי העיר וזרקו לצדי הרחוב את מאכלי הבשר של השבת שקנו מאקא באבא, מתוך אמונה כי מדובר בבשר טרפה. מושפל, עזב אקא באבא  את העיר והתאסלם. מאוחר יותר כתב את ספר הפולמוס "רד אל-יהוד" נגד היהדות (בפרסית נקרא הספר: رد الیهود או منقول الرضائى), ובו הוא מעלה טיעונים לשקר היהדות. כיוון שלא שלט באורתוגרפיה הפרסית היטב, כתב את הספר בשפה הפרסית אבל באותיות עבריות. הספר "תורגם" לפרסית כחמישים שנה מאוחר יותר בידי האייתוללה עלי בן חוסין חוסייני טהראני תחת הכותרת "אקאמת א-שהוד".
מוחמד רזא נפטר ב-1849 בטהראן, ונקבר בבאע'-י פרדוס שבצפון העיר. מאוחר יותר, בהתאם להוראת האיתוללה חוסייני טהראני, קברו הועבר אל קרבת בית החולים שהיד אכבר-אבאדי.
וישנויזם

וישנויזם היא תפיסה יוגית מונותיאיסטית המבוססת על הודות ההינדיות. בבסיס התפיסה הווישנוית עומד האל האחד (וישנו) או התגלות שלו. שאר ה"אלים" (דוים) נתפסים כמשרתיו של אלוהים (בהגואן) בדומה למלאכים בתפיסה המערבית.
ארבעת הזרמים המרכזיים של הווישנויזם הם: שרי וישנוה, מאדהוה וישנוה (ברהמא וישנוה), רודרה וישנוה ונימברקה וישנוה.
בדומה לכל התפיסות ההינדיות-ודיות, התפיסות הווישנויות רואות בעולם החומרי, המאופיין בלידה ומוות חוזרים ונשנים (סמסארה), עולם המעודד אגוצנטריות וסבל, מאלו הן שואפות להרפא באמצעות תרגול רוחני מדיטטיבי.
בבסיס הווישנויזם עומדת תפיסת הבהקטי, ההתקשרות עם אלוהים דרך שירות ודבקות. הווישנויזם דוחה את תפיסת האדוויטה ודאנטה על פיה המציאות האבסולוטית היא אחדותית והאל, האמת המוחלטת, הוא דבר מופשט ואימפרסונאלי (ברהמן). התפיסה הווישנוית רואה את מהות הקיום כדואליסטית, את ההבחנה בין אלוהים והעצמי כדבר נצחי, ואת היחסים בין העצמי לאלוהים כתכלית.
בקביעות אלו מתבססים הווישנוים על פרשנות ישירה של הוודות. להבדיל מאסכולות כגון האדוויטה והסמריטי המפרשות את הוודות לעיתים בצורה אלגורית ועקיפה, הווישנוים מדגישים בראש ובראשונה את משמעותו הישירה של הטקסט (מוקהיה וריטי) ורק לאחר מכן את המשמעות העקיפה שלו (גאונה וריטי).

רקע היסטורי

קבלת האל כישות פרסונאלית מקורה בוודות עצמן. אולם מאז עליית הבודהיזם, התפיסה הווישנוית הייתה במיעוט בהודו. כינונו מחדש של מעמד הוודות על ידי שנקרה היווה בסופו של דבר מצע לעלייתם מחדש של עקרונות וודים רבים. 
בתקופת ימי הביניים בהודו עלתה התופעה בה מורה רב השפעה כלשהו הנודד ממקדש למקדש כששיירה של חסידים בעקבותיו, מזמר שירי תהילה לאל ומפיץ את הגותו. זוהי תנועת הבהקטי שסימנה את עלייתו מחדש של הווישנויזם. הוגי דעות שכאלו נהגו גם לנהל פולמוסים, כמקובל בהגות ההודית. כך הפך הווישנויזם בהדרגה לדומיננטי בהודו. בין הבולטים בזרם זה היה רמנוג'ה אשר הזרם הווישנוי המשויך אליו קרוי לרוב שרי וישנוה.
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל

היסטוריה

הקמת האוניברסיטה אושרה באספת הנבחרים של מדינת קרוליינה הצפונית ב-11 בדצמבר 1789, אבן הפינה שלה הונחה ב-1793 והיא החלה לקלוט סטודנטים ב-1795. בכך הייתה לאוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית. האוניברסיטה נקראה בתחילה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
ב-1932 הייתה האוניברסיטה חלק מהמוסדות שייסדו את מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית וב-1963 שונה שם האוניברסיטה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
נכון לשנת 2015 האוניברסיטה מציעה 78 סוגי תארים ראשונים, 112 סוגי תארים שניים, 78 תוכניות לדוקטורט ו-7 תארים מקצועיים.

מבנה וארגון

האוניברסיטה משתרעת על פני שטח של כ-3 קילומטרים רבועים. היא מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: הקמפוס הצפוני בו שוכנים מרבית כיתות הלימוד, ספריות וחלק ממעונות הסטודנטים לתואר ראשון, הקמפוס האמצעי בו שוכנים מרבית מתקני הספורט של האוניברסיטה, בית הספר למשפטים ובית הספר לממשל והקמפוס הדרומי בו שוכן אולם הכדורסל של האוניברסיטה, בית הספר לרפואה, בית הספר למנהל עסקים, בית החולים האוניברסיטאי ומעונות הסטודנטים החדשים.

ספורט

לאוניברסיטה מסורת ארוכת שנים של הצטיינות בענפי ספורט שונים. נבחרות האוניברסיטה זכו ב-43 תארים של אליפויות ה-NCAA, בהם שש אליפויות בכדורסל גברים (1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017), אליפות בכדורסל נשים (1994), שש אליפויות בהוקי שדה (1989, 1995, 1996, 1997, 2007, 2009), ארבע אליפויות לקרוס גברים (1981, 1982, 1986, 1991), שתי אליפויות לקרוס נשים (2013, 2016), שתי אליפויות כדורגל גברים (2001, 2011) ו-22 אליפויות בכדורגל נשים.
ניידת משטרה

ניידת משטרה היא כלי תחבורה, לעיתים רבות מכונית, המשמש את המשטרה במגוון פעולות משטרתיות.
ניידת המשטרה משמשת לעיכוב זמני של חשודים עד להגעה לתחנת המשטרה וכן לשינוע שוטרים ברחבי מקום שיפוטם. הרכב מצויד בפנסים מהבהבים וצבוע בצבעים בולטים המבדילים אותו בקלות מרכב פרטי. במקרים כגון מרדף, או אירועים הדורשים הגעה מיידית מופעלות סירנות וניידת משטרה מקבלת קדימות בכבישים.

ניידות המשטרה בישראל

בישראל, משמשות ניידות המשטרה לתפקידים של משטרת ישראל. על ניידות המשטרה בישראל מופיע בצידן הכיתוב "משטרה" בעברית ובאנגלית (police). לוחית הרישוי של ניידת משטרה ישראלית מתחילה באות "מ" ולאחריה מופיע מספר הרישוי.
על ניידות המשטרה מותקן צפירור (שילוב של צופר - "סירנה" ופנס אור מהבהב - "צ'קלאקה") המפיק אור כחול, או שילוב של אורות כחולים ואדומים. מערכת הכריזה בצפירור מאפשרת לשוטרים בניידת לכרוז. 
בעבר, ניידות המשטרה הישראליות היו לבנות, אולם הוחלפו בצבעים כחול-שחור ולבן (כמו הניידות בארצות הברית), לאחר שמחקרים שנעשו הוכיחו כי צבעים אלו נתפסים בעיני הציבור כמרתיעים יותר, אחר כך שולב גם צבע צהוב בעיצוב.
הילדה דומין

קורות חייה

בין השנים 1929–1932 היא למדה באוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת קלן, אוניברסיטת בון, ואוניברסיטת הומבולדט בברלין. תחילה למדה משפטים, ומאוחר יותר שינתה את תחום הלימוד לכלכלה, ופילוסופיה. בין מוריה היו קרל יאספרס וקרל מנהיים.
כתוצאה מהתגברות האנטישמיות בגרמניה הנאצית, היא היגרה בשנת 1932 לאיטליה עם בן זוגה (ובעלה לעתיד) ארווין וולטר פאלם, שהיה סופר וסטודנט לארכאולוגיה. בשנת 1935 היא קבלה תואר דוקטור במדע המדינה. בין השנים 1939-1935 עבדה כמורה לגרמנית ברומא. בשנת 1936 היא נישאה לבן זוגה לארווין וולטר פאלם. עקב ביקורו של היטלר ברומא, התגברות האנטישמיות הממוסדת ושיתוף הפעולה של איטליה הפאשיסטית עם הנאצים, תחת הנהגתו שלמוסוליני, החליטו בני הזוג שוב להגר.
בשנת 1939 עברו לאנגליה שם עבדה דומין כמורה לגרמנית בסיינט אולדין קולג'. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה גברו חששותיה של דומין מהאיום הנאצי, ובני הזוג ניסו בקדחתנות להשיג אשרת כניסה לכל מדינה אפשרית ביבשת אמריקה. המדינות שאליהן העדיפו להגר, (ארצות הברית, מקסיקו, ארגנטינה וברזיל) סירבו להעניק להם ויזה. המדינה היחידה שהסכימה לתת להם אשרה ללא תנאי הייתה הרפובליקה הדומיניקנית, אליה הם היגרו בשנת 1940.
במשך 14 השנים הבאות התגוררו בני הזוג בבירת הרפובליקה הדומיניקנית - סנטו דומינגו. דומין עבדה כמתרגמת וכמרצה לגרמנית באוניברסיטת סנטו דומינגו, וכצלמת אדריכלות.
בשנת 1951 לאחר מות אמה, החלה דומין לכתוב שירה בגרמנית. היא בחרה את שם העט דומין על שם הרפובליקה הדומיניקנית שהעניקה לה ולבעלה מחסה.
בשנת 1954, שבו דומין ובעלה לגרמניה. משנת 1961 עד יום מותה התגוררה דומין בהיידלברג. היא הייתה חברה קרובה של נלי זק"ש, כלת פרס נובל לספרות בשנת 1966.
בשנת 1959 יצא לאור ספר שיריה הראשון – "Nur eine Rose als Stütz". בשנת 1968 יצא לאור רומן מפרי עטה "Das zweite Paradies", סיפור אהבה שעוסק בתפיסות של גלות ומולדת.
דומין פרסמה מספר ספרי שירה נוספים, מאמרים בביקורת הספרות ונהגה לקרוא משיריה ולהרצות בפני קהלים שונים.
דומין נפטרה בהיידלברג, ב-22 בפברואר 2006, בגיל 96.

מיצירותיה שתורגמו לעברית

ספר שיריה הראשון של הילדה דומין, Nur eine Rose als Stütze, "רק ורד אחד כמשענת", תורגם במלואו על ידי המתרגמת דינה פון-שוורצה (מסתאי), ויצא לאור בהוצאת "קשב לשירה" בשנת 2012.