google/wiki40b huggingface dataset:
גימבל

גימבל הוא סוג של תמיכה צירית המאפשרת סיבוב של אובייקט ביחס לציר יחיד. מערך של שלושה גימבלים, אשר מושחלים אחד לתוך השני כך שציריהם ניצבים, מעניק חופש תנועה מלא לאובייקט שבתוכו, שכן כל אחד משלושת הגימבלים מאפשר סיבוב ביחס לאחד מצירי התנועה האפשריים: ציר הגלגול, הסבסוב או העלרוד. בכך מערך כזה מאפשר לאוריינטציה של עצם המוצב על הגימבל הפנימי להישאר בלתי תלויה בסיבוב של המשענת שלו (ראו הדמיה), מה שמוביל לשילובו הטבעי בשלל יישומים טכנולוגיים הדורשים פלטפורמות מיוצבות. לדוגמה, בספינה המתקדמת בים סוער, הן הגירוסקופים, המצפנים, התנורים ואפילו מחזיקי המשקאות נעזרים בגימבלים כדי שכיוונם ביחס לאופק ישתמר למרות העלרוד והגלגול של הספינה עקב פעולת הגלים.
המשענת הגימבלית המשמשת כמשען למצפנים ומנגנונים אחרים נקראת לפעמים מתלה קרדן על שמו של המתמטיקאי והפיזיקאי האיטלקי ג'ירולמו קרדאנו (1501 - 1576) שתיאר אותו בפירוט. אף על פי כן, קרדן לא המציא את הגימבל, וגם לא טען שהוא הראשון שתיארו. האמצעי המכני הזה ידוע מאז העת העתיקה, ותואר לראשונה על ידי המהנדס בן המאה ה-3 לפנה"ס פילו מביזנטיום, אם כי כמה חוקרים מודרניים מצדדים בטענה כי לגימבל אין ממציא יחיד בר-זיהוי.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הגימבל תואר לראשונה על ידי הממציא היווני פילו מביזנטיום (280–220 לפנה"ס). פילו תיאר סיר דיו בצורת תמניון משוכלל עם פתח בכל פאה, אשר ניתן לסובבו כך שכאשר כל פאה היא למעלה, ועדיין ניתן לטבול את העט בדיו - אך עם זאת הדיו לעולם לא זולג דרך הפתחים שבפאות האחרות. זה הושג בעזרת העקרון של הצבת צנצנת הדיו שבמרכז הסיר על שלוש טבעות מתכתיות קונצנטריות כך שהיא נותרה נייחת ללא קשר לאופן שבו הסיר החיצוני הסתובב.

יישומים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מנועים רקטיים

ביישומים של הנעת חלליות, המנועים הרקטיים מוצבים בדרך כלל על צמד גימבלים כדי לאפשר למנוע יחיד לבצע ניהוג וקטורי הן בציר העלרוד והן בציר הסבסוב. כדי לשלוט בגלגול, צמד מנועים עם בקרת עלרוד או סבסוב דיפרנציאלית משמשים לייצר מומנט מסביב לציר הגלגול של כלי הרכב החללי.

כרונומטרים ימיים

קצב הפעולה של כרונומטר ימי מכני הוא רגיש לאוריינטציה שלו. מסיבה זו, כרונומטרים מכניים הוצבו בעבר על גימבלים, כדי לבודד אותם מהטלטלות של ספינה בים.

נעילת גימבל

המונח נעילת גימבל מתייחס לאובדן דרגת חופש במערך גימבלים תלת-צירי אשר מתרחש כאשר הצירים של שניים מהגימבלים מובאים לכדי מצב של הקבלה, מה שנועל את המערכת באופן סיבוב דו-ממדי מנוון. אף על פי שיש רק שתי קונפיגורציות שגורמות לנעילת גימבל מדויקת, מבחינה מעשית נוצרים קשיים משמעותית בתפקוד המערך כבר בסמוך לאוריינטציות האלו. כאשר מערך גימבלים קרוב לקונפיגורציית הנעילה, סיבובים קטנים של פלטפורמת הגימבל בכללותה מצריכים תנועות מהירות ביותר של הגימבלים המקיפים. אף על פי שהיחס הוא אינסופי רק בנקודה של נעילת הגימבל, מגבלות המהירות והתאוצה המעשיות של הגימבלים - אודות לאינרציה (המסה של כל טבעת גימבל), חיכוך במסבים, התנגדות הזרימה של האוויר או זורם אחר מסביב לגימבלים, והיבטים פיזיקליים והנדסיים אחרים - מגבילים את התנועה של הפלטפורמה בסמוך לנקודת הנעילה.
פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ

חייו

פיליפ וילהלם נולד בגיסן ב-24 בנובמבר 1615, לוולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג ומגדלנה מבוואריה, בתם של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. בשנת 1653 מת אביו וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג, ופיליפ וילהלם ירש את רוזנות פפאלץ-נויבורג ואת דוכסויות יוליך וברג.
בשנת 1685 מת קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ ללא יורשים, ופיליפ וילהלם עלה לשלטון במקומו. אולם אחותו של קרל אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ שהייתה נשואה לפיליפ הראשון, דוכס אורליאן טענה אף היא לזכותה לשלטון, ובעקבות כך פרצה בשנת 1688 מלחמת הירושה הפלטינית.
ב-2 בספטמבר 1690 מת פיליפ וילהלם בווינה, ובנו יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה במקומו לשלטון.
חיפושית האמברוזיה

מאפיינים

חיפושית האמברוזיה היא חיפושית קטנה, שחורה או חומה, באורך של שני מילימטרים. גבה של החיפושית הוא ברובו חסר שיער ומבריק בהשוואה לחיפושיות אחרות.
מקור החיפושית הוא מדרום מזרח אסיה. הזכרים הם הפלואידים, קטנים יותר, חסרי מעוף. הביולוגיה של החיפושית מתועדת בצורה גרועה, אך יש להניח שהיא דומה לזו של חיפושיות אחרות, עם זחלים ומבוגרים המזינים את הפטרייה הסימביוטית שהיא נושאת בה, ולא את העץ של העץ המארח.

זחל

הזחלים של החיפושית דומים במראהם לסוגים אחרים של חיפושיות אמברוזיה. הם המתפתחים כ"תולעת" לבנה וחסרת רגליים עם ראש מעוגל בצבע חום.
זמן הגדילה של הזחל אורך בין חמישים לשישים יום.

החיפושית כמין פולש

אוכלוסיית החיפושית התפשטה לפחות בשתי דרכים שונות: דרך אחת הוא באמצעות נתיבי הגירה טבעיים של החיפושית. דרך שנייה היא באמצעות מכירה והובלה של עץ נגוע בזחלים של החיפושית, כתוצאה ממסחר בעצים נגועים. הפטרייה שגדלה בסימביוזה עם החיפושית, גדלה לאורך העצה של העץ, ומונעת זרימת מים וחומרים מזינים בכל הצמח. מוות העץ יכול להתרחש בין ארבעה לאחת עשרה שבועות.
החיפושית זוהתה לראשונה בארצות הברית בשנת 2002, בפורט וונטוורת', ג'ורג'יה. הוצע כי החיפושית הוכנסה לארצות הברית על ידי ארגזים עשויים מעץ נגוע.
בישראל היא נחשבת למזיק והיא נמצאה בעצי אלון ודולב ואף פגעה רבות במטעי אבוקדו באזור השרון.
פיצוץ אווירי

פיצוץ אווירי הוא פיצוץ של מטען נפץ, כגון פגז ארטילרי נגד אדם או נשק גרעיני באוויר במקום במגע עם הקרקע או עם המטרה. היתרון הצבאי העיקרי של פיצוץ אווירי מעל הקרקע הוא שהאנרגיה מהפיצוץ (וכן כל שברי הקליפה) מופצת באופן שווה על פני שטח רחב יותר; עם זאת, עוצמת האנרגיה היא נמוכה יותר מאשר בפיצוץ על הקרקע.
המונח עשוי להתייחס גם להתפרצויות אוויר טבעיות הנובעות ממטאורים שנכנסים לאטמוספירה, כפי שקרה באירוע טונגסקה, ב -1930 באירוע קורוסה ריבר, ובאירוע המטאור של צ'ליאבינסק.

היסטוריה

לארטילריה שמתפוצצת באוויר יש היסטוריה ארוכה. פגז רסיסים הומצא על ידי הנרי שרפנל לצבא הבריטי ב 1780 בערך כדי להגביר את האפקטיביות של ירי קניסטר. שהיה בשימוש נרחב עד למלחמה ב-1812 ונשאר בשימוש עד שהוחלף במהלך מלחמת העולם הראשונה. "פגזי רסיסים" למעשה מייצרים שברים ושבבים, לא רסיסים.
פצצות אוויר שימשו במלחמת העולם הראשונה כדי למחוק התחפרויות אויב והיו ממלאים אותם רסיסים כדי להרוג כמה שיותר חיילים בפיצוץ אחד, בהנחה כי הפיצוץ היה ישירות מול התעלה שבה היו ממוקמים.
כשחי"ר נכנס לחפירות עמוקות, פגזי רסיסים היו חסרי תועלת ופגזים עם חומר נפץ חזק שימשו לתקיפת ביצורים וחיילים בשטח הפתוח. המרעומים עבור הפגזים יכולים להיות מוגדרים להפעיל את המטען על ידי מגע או באוויר, או בזמן מסוים לאחר מגע. במהלך מלחמת העולם השנייה פותח "מרעום קרבה", אשר נשלט על ידי מכשיר מכ"ם דופלר שגרם לו להתפוצץ כאשר היה ליד המטרה.
במהלך מלחמת וייטנאם, פצצות אוויר שימשו כדי להגן על בסיסי צבא ארצות הברית. טקטיקה זו נקראה "רוצח ג'וניור" כאשר מתייחסת ל-105 מ"מ או 155 מ"מ פגזים, ו "רוצח בכיר" כאשר מתייחסת להוֹבִיצֶר גדול.
מוקשים נגד אדם שימשו להגן על גבולות כגון ב"מלחמת הבזק" של גרמניה במלחמת העולם השנייה, נורה רימון לאוויר, שמתפוצץ בגובה המותניים, ומגביר את רדיוס הפיצוץ ואת הנזק שנגרם על ידיו על ידי גל הלם ורסיסים מעופפים.
דוגמאות חדשות יחסית של תחמושת שמתפוצצת באוויר הם VOG-25P "jumping" 40 mm המכיל מטען משני שמעיף אותו עד 1.5 מטר מעל הקרקע לפני המטען הראשי מתפוצץ. פיתוח נוסף לאחרונה הוא תכנות מחשב. כלי נשק המשתמשים בטכנולוגיה חדשה זו כוללים את XM29, XM25, XM307, K11 ו- PAPOP, אשר כולם נמצאים בשלבים שונים של אב טיפוס או בדיקה.

נשקים גרעיניים

הפיצוץ הוא בדרך כלל בגובה של בין 100 ל -1,000 מ '(330 עד 3,280 רגל) מעל הקרקע כדי ליצור גלי זעזוע חזקים יותר מאשר פיצוץ בגובה הקרקע. פיצוץ באוויר גם ממזער את הנשורת על ידי שמירה על כדור האש מנגיעה בקרקע,ה"גזע מאך" מתרחש רק ליד פני הקרקע, והוא דומה בצורתו לאות Y כאשר צופים מן הצד. בפצצת הירושימה, הפיצוץ היה בגובה 550 עד 610 מ '(1,800-2,000 רגל) מעל הקרקע בשביל "השגת השפעות הפיצוץ המקסימלי, ולמזער קרינה שיורית על הקרקע משום שהכוחות האמריקאים קיוו בקרוב לכבוש את העיר".

טקטיקה

בלחימה קונבנציונלית, פיצוצים אוויריים משמשות בעיקר נגד חי"ר ביעדים פתוחים או בלתי מזוהים, שכן השברים המתקבלים מכסים שטח גדול אך לא חודרים שריון, לשרידי בנינים או לביצורים.
במלחמה גרעינית, נעשה שימוש בהתקפות אוויריות נגד מטרות רכות (כלומר, היעדר הבנייה הקשוחה המסוגלת לשרוד לחץ יתר כתוצאה מהתפוצצות גרעינית) כגון ערים או שדות תעופה, מערכות מכ"ם ועמדות ניידות.
משה דור

משה דור (קליבנוב) (9 בדצמבר 1932 - 5 ביוני 2016) היה משורר, עיתונאי, עורך ומתרגם עברי ישראלי.

ביוגרפיה

דור נולד בתל אביב ובה גדל והתחנך, וסיים את לימודיו בתיכון חדש. כתיבתו השירית החלה בשנות התיכון האחרונות שלו. את שירותו הצבאי עשה ככתב של השבועון הצבאי במחנה. בתום השירות עלה לירושלים, למד בה כמה שנים, ועם יסוד אוניברסיטת תל אביב, השלים בה את לימודיו בחוג למדע המדינה.
בשנת 1952 נמנה עם חבורת "לקראת", חבורת סופרים ומשוררים צעירים, שהביאו למהפך בספרות העברית ובשירה העברית. בחבורה היו גם נתן זך, בנימין הרשב, אריה סיון, משה בן-שאול, גבריאל מוקד, ואחרים. החבורה הוציאה כתב עת ספרותי בשם זה.
משה דור השתתף בעריכת השבועון "מאבק", ובעיתון תנועת "הנוער העובד והלומד", "במעלה". בין השנים 1954 ו-1958 כתב דרך קבע ב"משא", מוסף "דבר". בשנת 1958 עבר לכתוב ביומון "מעריב", היה חבר המערכת ואף ערך את המוסף הספרותי של העיתון.
בשנת 1970 יצא לאוניברסיטת איווה, ארצות הברית, ושהה שם כשנה, כנציג הישראלי לתוכנית הכתיבה הבינלאומית. בשנת 1975 יצא לשתי שנות כהונה כנספח לענייני תרבות של שגרירות ישראל בלונדון, עד שנת 1977.
משה דור הוא מראשוני השירה והסגנון העבריים ילידיים, והוא גם היה בין ראשוני היוצרים של ז'אנר ה"כתיבה הילידית", ילידי ארץ ישראל, שהנוף הארצישראלי, דימויים ארצישראליים, ולשון ילידית, מהווים את חומרי היסוד של כתיבתם. הוא כתב שירה לילדים, שירה למבוגרים, סיפורת, ביוגרפיה והרבה לתת מכוחו לתרגום. בין המשוררים שתרגם, משוררים כמו צ'ארלס סימיק, סימור מיין, ג'ק לונדון, מיירה סקלרו, ריטה דוב, דניאל וייסבורט, אלן סיליטו, רוברט גרייבס, דייוויד סט. ג'ון, סטיוארט פרקוף, ברברה גולדברג, נעמי שיהאב נאי, ארנושט לוסטיג, הסופר היהודי-צ'כי שישב שנים רבות בארצות הברית, קרל סנדברג, לואיז גליק ואחרים.
כמה משיריו של משה דור הולחנו והפכו ללהיטים, כמו השיר "ערב של שושנים" ללחן של יוסף הדר, "אזכור את הדרך" ללחן של יעקב הולנדר בביצוע של יהורם גאון ו"ילדתי אמרי" שזכה בפסטיבל הזמר והפזמון 1964 במקום הראשון, גם כן ללחן של יעקב הולנדר, בביצוע של בני אמדורסקי ונחמה הנדל.
דור זכה בפרס קוגל מטעם עיריית חולון, פרס ראש-הממשלה ליצירה ובפרס ביאליק לשנת תשמ"ז.
הותיר אחריו שני בנים ונכדים.

כתביו

משה דור פרסם 18 ספרי שירה למבוגרים וחמישה ספרי שירה לילדים.
אהוד פוקס

ביוגרפיה

יליד קריית טבעון, למד בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג ולאחר מכן למד הנדסה בטכניון בחיפה, היה סמנכ"ל במפעלי ים המלח ולאחר מכן כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של קבוצת הברום וחבר בהנהלה הבכירה של קונצרן כימיקלים לישראל. 
את עבודת הדוקטורט שלו 'Aspects of Decision Theory' כתב בהנחיית פרופסור פארנסטה פאטאנייאק .
היה מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע והרצה בה על תורת קבלת החלטות לסטודנטים לתואר שני בהנדסת תעשייה וניהול.
שרגא בר

ביוגרפיה

בר נולד בגרמניה ועלה לישראל בשנת 1949. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 9 במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובשנת 1965 שבר את שיא המועדון כאשר עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון בגיל 15 וחצי. בר שיחק בנתניה עד שנת 1978 וזכה עמה בשלוש אליפויות, כולל דאבל בעונתו האחרונה במועדון. לאחר שעזב את נתניה שיחק גם בהפועל רמת גן.
בשנת 1966 ייצג את נבחרת הנוער של ישראל בבנגקוק ובשנת 1967 בקוריאה הדרומית. בר זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת בשנת 1968, ואת הופעת הבכורה שלו ערך במשחק ידידות מול נבחרת צפון אירלנד באצטדיון בלומפילד. את שערו היחיד במדי הנבחרת כבש בר באולימפיאדת מקסיקו (1968), בניצחון 3–1 מול נבחרת אל סלבדור. בר הגיע לשיאו המקצועי ככדורגלן בשנת 1970, כששותף במשחקי מונדיאל 1970 שנערך במקסיקו. בסך הכל הופיע בר 34 פעמים במדי הנבחרת ולזכותו שער בודד.
בר שיתף פעולה בנתניה עם אחיו, חיים בר, גם הוא שחקן נבחרת ישראל.
בחזית הכיתה

הפקה

התסריט הותאם לספר ובימוי הסרט היה בידי פיטר וורנר. ההפקה הייתה בשריבפורט, לואיזיאנה. בעקבות ההופעה בתוכנית של אופרה ווינפרי ב-2006, ב-2007 כהן דיבר בוועידה אחרי טימוטי שיריוור שהוא נכה אולימפי. לפי שיריוור "הקהל צחק לאחר מכן בכה, שוב צחק ושוב בכה ולאחר מכן עודד ונתנו לו כבוד". שיריוור הציע לעשות את הסרט על כהן ונעשה מפיק מיוחד שנה לאחר מכן. כדי לחקות את הטיקים שלו במדויק ווק וקיי הסתכלו בסרטי וידאו ועבדו עם מאמן קולות. כהן אומר: "חיקוי הטיקים הוא מאוד אותנטי". 
הסרט שוחרר בפורמט DVD ב-2009. כהן דאג כל הזמן שהסרט ישאר אמיתי ומציאותי.
לורל והארדי

לורל והארדי

עבודתם המשותפת התבססה על הניגוד שבין דמות האדם השמן, המנסה להיות המוביל לבין דמות האדם הרזה שאינו בטוח בעצמו.
בנוסף, שתי הדמויות שיחקו בילדותיות מוקצנת ונקלעו לסדרת מצבים מביכים.

השנים עם האל רוץ'

המפגש הראשון של שני הקומיקאים התרחש בסרט "כלב בר-מזל" (A Lucky Dog). בהמשך הם הופיעו במספר סרטים נוספים אך הסרט הרשמי שלהם כזוג היה The Second Hundred Years (יוני 1927).
מאותו סרט הם עבדו כזוג בסדרה ארוכה של סרטונים קצרים ובכמה סרטים באורך מלא, בסך הכול 106 סרטים. הם כיכבו בכמה סרטונים פופולריים, עוד לפני סרטם הראשון באורך מלא Pardon Us ב-1931. כאשר הופיע רוץ', צמצם הצמד את כמות הסרטונים הקצרים והתמקד בעיקר בהפקת סרטים באורך מלא. הסרטון "תיבת המוזיקה" (1932) זכה בפרס האוסקר בקטגוריית "סרטון הפעולה בצילום חי". הם צלמו את הסרטון הקצר האחרון שלהם ב-1935.
סרטיהם הבאים של הצמד היו עליזי סקוטלנד ב-1935, "נערה בוהמית" ב-1936, "אי שם במערב" (Way Out West) ב-1937, Swiss Miss ב-1938 ו-Block-heads. סרטים אלה הופקו על ידי רוץ' והופצו על ידי Metro-Goldwyn-Mayer). הסרט "אי שם במערב" (Way Out West)  כולל את השיר המפורסם "שביל האורן הבודד" ("The Trail of the Lonesome Pine") בביצועם של לורל והארדי, ביחד עם בוקרים זמרים. השיר הופץ כסינגל ב-1975 והגיע למקום השני במצעד הבריטי.

המעבר לסרט המדבר

בעוד רוב שחקני הסרט האילם הצליחו פחות בעידן הסרט המדבר, לורל והארדי ביצעו מעבר מוצלח. המבטא האנגלי של לורל והאמריקאי-הדרומי של הארדי, כמו גם יכולת השירה של האחרון, הוסיפו מימד נוסף לדמויות שלהם. הזוג הוכיח יכולת לבצע דיאלוגים וקולות מצחיקים.

סגנון קומי notable routines

ההומור של הצמד היה בדרך כלל סְלֶפְּסְטִיק בטבעו, הדמות של לורל הייתה הדומיננטית למרות שהארדי חשב תמיד שידו על העליונה.
בכמה מהמקרים גבולות הקומדיה סטו לכיוון הסוריאליסטי. לדוגמה, לורל על ידי הקשה באצבעותיו גורם ללהבה להידלק על קצה הבוהן כמו במצית, הארדי (השמן) מנסה לחקות, לאחר הרבה ניסיונות הוא מצליח אך הוא מופתע לגלות שהאש שורפת את קצה הבוהן והוא צועק מכאב ומיד נושף ומכבה את הלהבה.
סצנה ("קטע") שכיחה הייתה "קרב" מול יריב. הקטע היה מתחיל כאשר הזוג היה פוגע בדבר ערך של היריב כאשר הוא לא מוכן. היריב ממתין רגוע שיסיימו ואז בצורה רגועה הורס להם דבר ערך, וחוזר חלילה עד שהעניין מתגבר לידי אורגיה ונדליסטית של הרס.
לאורך הקריירה הכוח המניע היה לורל, הוא כתב הרבה "קטעים" קומיים ותסריטים, ומדי פעם (לפעמים בצורה אנונימית) הפיק את הסרטים.

סדרת אנימציה

בשנות השישים של המאה העשרים יצרו אולפני האנה ברברה סדרה מצוירת המבוססת על צמד הקומיקאים. למרות שמבין השניים, סטן לורל עדיין היה חי בתקופה הזאת, דיבבו את הקולות שלהם שחקני קול. הסדרה שודרה בשנות התשעים בישראל בטלוויזיה החינוכית באנגלית, ובערוץ הילדים בדיבוב עברי בה לורל דובב על ידי יהויכין פרידלנדר והארדי דובב על ידי ניקו בר.
שטייר M

שטייר M היא סדרת אקדחים מתוצרת חברת הנשק האוסטרית שטייר מנליכר. האקדח הוא בעל מנגנון פעולה חצי אוטומטי המופעל על ידי גז. פיתוחו של האקדח התחיל בשנות ה-90 של המאה ה-20 ונגמר בשנת 1999. דגם ראשון שהוצג היה שטייר M9, היורה תחמושת 9 מ"מ פרבלום. בנוסף לקליבר 9 מ"מ אקדח פותח לתחמושת 40S&W שטייר M40 ולתחמושת 9X22 מ"מ או .357 SIG שטייר M357. זמן קצר לאחר מכן יוצרו דגמים קומפקטיים לאקדחים M9 ו-S9 - M40 ו-S40 .
יעקב דרורי

יעקב דרורי (פרייריך) (23 באוגוסט 1922 – 28 בפברואר 1982) היה איש-חינוך ציוני-דתי, מזכ"ל בני עקיבא, ממייסדי תנועת הקיבוץ הדתי ואבי 'ישיבות ההסדר'.

ילדותו ונעוריו

דרורי נולד בשנת 1922 בברלין והתחנך מגיל צעיר במוסדות ציוניים ובבית הספר של הקהילה 'עדת ישראל'. עלה לארץ עם משפחתו בהיותו בן 14 בשנת 1936. למד תורה ומלאכה בבית הספר התיכון 'שבזי' והצטרף בנערותו לתנועת בני עקיבא. בהשפעתם של בנימין שחור ואלכסנדר בן-נון החל בהדרכה והתקדם בפעילות התנועתית. עם סיום לימודיו עבד במפעל 'הארגז' והכיר מקרוב את תופעת אפליית הצעירים הדתיים בלשכת העבודה של הנוער העובד.

בשנת 1938 הצטרף לגרעין א' של בני עקיבא בהכשרה בטירת צבי והמשיך להקמת קבוצת עלומים – קבוצת בני עקיבא הראשונה בחולות נתניה. הקבוצה הצעירה המשיכה בהתיישבות הזמנית בהרצליה ובשנת 1947 עברה לאדמות הנגב הצפוני וקיבלה את שמה קבוצת סעד, קיבוץ אליו השתייך דרורי והיה בו פעיל מרכזי עד מותו.

פעילותו הציבורית וישיבות ההסדר

בוועידה השנייה של בני עקיבא בשנת 1943 נבחר דרורי להנהלה הארצית של התנועה. בתפיסת עולמו ראה דרורי את חיי הקיבוץ כדגם זעיר של 'מדינת התורה' (אותה ראה כאידיאל) ובחינוך התורני של תנועת בני עקיבא וישיבותיה ראה בסיס להגשמה תנועתית בקיבוץ הדתי. דרורי חינך נערים בבני עקיבא לחיי תורה ועבודה אך חש בחסרונה של מסגרת מתאימה להכשרת חלוצים-תלמידי חכמים. חברי גרעינים רבים אשר חפצו בשנת לימוד תורה לפני הגיוס לשירות יצאו ללמוד בישיבות שונות והתרחקו מהגרעין ומהתנועה. כתוצאה מכך, הטילה הוועידה החמישית של בני עקיבא על ההנהלה הארצית להקים בהקדם ישיבה גבוהה של התנועה, 'ישיבת המשך' לישיבת בני עקיבא.
בשנת 1954 ייסדו דרורי וחבריו להנהגה הארצית, וביניהם הרב חיים דרוקמן, את הישיבה הגבוהה הראשונה של בני עקיבא - ישיבת כרם ביבנה, ובראשה הועמד הרב חיים יעקב גולדוויכט. בצוותא עם חבר הכנסת משה אונא סיכם דרורי עם שר הביטחון פנחס לבון את הסדר דחיית השירות בשנה של בני הגרעין לנח"ל, ובכך הפך את ישיבת כרם ביבנה לישיבת ההסדר הראשונה. הסכמים נוספים שבאו בעקבותיו בין התנועה למשרד הביטחון אפשרו לתלמידי הישיבות של בני עקיבא ומאוחר יותר לתלמידים מכלל הציבור הדתי לדחות את הגיוס לצה"ל. משאומצו ההסדרים על ידי שאר הציבור הדתי, עברה האחראיות הניהולית להסדרים אל מחוץ לתנועת בני עקיבא לאיגוד ישיבות ההסדר, אשר דרורי עמד בראשותו. בניהול הישיבות והקשר עם משרד הביטחון השתתף המרכז העולמי של תנועת המזרחי, שדרורי היה גזברה.
אחרי מלחמת ששת הימים היה דרורי שותף בכיר להקמת יישובים רבים דרך הקמת ישיבה כבסיס ליישוב. הקים, בין השאר, בצוותא עם הרב חיים סבתו את ישיבת ברכת משה במעלה אדומים.
לאחר מותו של דרורי, בשנת 1991 הוענק למפעל חייו, ישיבות ההסדר, פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
קאורי יוקי

ניתוח הסגנון

בסגנון האומנות של קאורי יוקי יש נימה מאוד גותית. היא שמה לב לפרטים, בעיקר בשיער ובלבוש.
באנג'ל סנקשוארי לתמונות יש הופעה יותר אפלה וקודרת. בשונה מ"מלאכים" טיפוסיים, לדמויות שלה יש מראה חדור רגשות אשם.
קאורי בוחרת את הצבעים שלה בקפידה, משחקת עם התמונה והרעיון. התנועה של הדמויות שלה נראית טבעית וארעית.
השימוש בצבעי מים הופך את התמונה ליותר מודגשת, והצבעים אשר דוהים לכל צל.
לדמויות הגבריות שלה יש פנים נשיים עם ריסים ארוכים ושפתיים בעלות גוון, והגוף לרוב מאוד רזה.
ג'ונתן בורנשטיין

קריירה

בורנשטיין התחיל לשחק כדורגל בליגת התיכונים של ארצות הברית עם תיכון לוס אלמיטוס, שם הוא שיחק כדורגל במשך ארבע שנים, במקביל שיחק בקבוצת אירווין סטיקרס וכן בקבוצת כדורגל חופים. הוא החל את הקריירה שלו במכללת קאל פולי פונומה ושיחק שם לפני שעבר ל-UCLA. בורנשטיין השתתף במכביה ה-17 בשנת 2005 בישראל, במדי נבחרת הכדורגל של יהודי ארצות הברית, ועמה זכה במקום השני ובמדליית הכסף.
בשנת 2006 נבחר בורנשטיין על ידי דפורטיבו צ'יבאס בסיבוב הרביעי של דראפט ה-MLS, במקום ה-37. בורנשטיין שיחק תחילה בתור חלוץ, אך המאמן בוב בראדלי הסיט אותו לעמדת המגן השמאלי. לאחר פציעות והשעיות נאלץ לחזור בורנשטיין לעמדת החלוץ, וב-3 ביוני הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, במשחק נגד דאלאס. הוא המשיך לשחק מצוין בחלק האחורי וגם תרם להתקפה, סיים את העונה עם שישה שערים וארבעה בישולים ונבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגה. בשנת 2008 סבל מפציעה בברך לקראת סיום העונה.
בשנת 2011 הצטרף בורנשטיין לטיגרס מהליגה המקסיקנית, ממנה הושאל לאטלנטה. בשנת 2014 הושאל לקרטרו, ולאחר מכן חתם על חוזה קבוע בקבוצה ובסך הכל שיחק במדיה ארבע שנים בליגה המקסיקנית.
ב-5 ביוני 2018 חתם בורנשטיין לעונה אחת במכבי נתניה. ב-28 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב מול מכבי חיפה בגביע הטוטו, במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–5 להפועל חיפה. ב-30 במרץ 2019 כבש את שער הבכורה שלו בליגה במדי מכבי נתניה בתיקו 1–1 מול בני יהודה. ב-20 ביולי 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-22 ביולי 2019 חתם בשיקגו פייר מליגת ה-MLS.

נבחרת לאומית

בורנשטיין זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית ב-20 בינואר 2007 על ידי מאמן הנבחרת בוב ברדלי שאימן אותו בצ'יבאס לקראת המשחק נגד דנמרק, במשחק זה הבקיע את שערו הראשון. בשנה זו צבר עוד 11 הופעות. הוא שיחק עבור ארצות הברית בקופה אמריקה 2007 והיה שותף לזכייה של ארצות הברית בגביע הזהב 2009.
ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שערו השני בנבחרת נגד קוסטה ריקה בתוספת הזמן. שער זה מנע מקוסטה ריקה להעפיל למונדיאל אוטומטית והעניק להונדורס את המקום השלישי. במהלך החגיגות בהונדורס, רבים צעקו בשמו של בורנשטיין. בורנשטיין לא שותף בשני משחקי הפתיחה של הנבחרת במונדיאל 2010, אך פתח בהרכב במשחק האחרון של שלב הבתים מול אלג'יריה ובשמינית הגמר מול גאנה.
את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת ערך ב-25 ביוני 2011 מול מקסיקו בגמר גביע הזהב 2011. בסך הכל לזכותו של בורנשטיין 38 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שני שערים.

חיים אישיים

בורנשטיין נולד בקליפורניה לאב יהודי ממוצא רומני, ולאם נוצרית-קתולית ממקסיקו.
בורנשטיין היה מאורס לאליזבת ריינה, אך החתונה בוטלה.
Beast and the Harlot (סינגל)

סקירה כללית

השיר "Beast and the Harlot" הוא מהשירים הראשונים בהם הסולן M. Shadows השתמש בסגנון שירה שונה, בו הוא נמנע מהקולות המחוספסים ולא נקיים שנהג לשיר. בנוסף, שאר הלהקה ניגנה בסגנון הנוטה יותר לכיוון הרוק הכבד, בניגוד לעבודה הקודמת שלהם, שכללה נגינת ריפים מהירים וכבדים, ומבנה שיר יחסית סטנדרטי (מלבד סולו הגיטרה שמגיע אחרי הפזמון הראשון לעומת מבנה רגיל בו הסולו מתבצע אחרי הפזמון השני, דבר שלא נפוץ במיוחד בשיר בעל שלושה בתים).
הריף המהיר הראשי בשיר נכנס לרשימה "14 הריפים הטובים ביותר" של מגזין המוזיקה הבריטי "Total Guitar" במרץ 2007. המגזין גם כתב על הריף בשיר: "Beast and the Harlot הוא יצירה מעולה בכיוון דרופ די עם זאקי ונג'נס וסיניסטר גייטס שבחכמה רבה ממקמת את החלק השני של הריף לרוחב הביט ובכך יוצרת תחושה אגרסיבית וסינקופטית, שבשנית מתחמקת מכל קלישאות המטאל השגרתיות."
השיר נכלל במוזיקה של משחקי הווידאו Burnout Revenge, Guitar Hero II, ו-Guitar Hero Smash Hits. גרסת השיר בGuitar Hero II היא גרסת כיסוי, בעוד שSmash Hits כולל את גרסת האלבום. האיור של עטיפת הסינגל בוצעה על ידי קאמרון ראקאם, חבר קרוב של הלהקה.
הגרסה למשחק Rocksmith יצאה ב-30 באוקטובר 2012.

השראה

הסולן שאדווס ושאר צוות כותבי השיר שאבו השראה גדולה מכתבי הביבליה, ההיסטוריה והברית הישנה, וכפי שצוין קודם לכן פסוקים מתוך חזון יוחנן, כמו גם מהקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי. מבחינה היסטורית, הסוטה מלכת בבל סיפקה את הבסיס לשיר, כמו גם המוטיב החוזר של פיתוי מיני בווידאו קליפ.
החיה בעלת שבעת הראשים ועשר הקרניים, המיוחסת בשיר פעמים רבות, היא האנטיכריסט. מאז שהתמוטטה בבל (המילים "fallen now is Babylon The Great"), ככל הנראה בגלל הליקויים המוסריים שלה, ניתן להניח כי דנטה ושאדווס צדקו. מקורה של הזפת השחורה המייצגת את נשמתם הפגומה של הנפטרים בוידאו, היא מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה - ה"Malebolge" הלוא הוא מעגל הגיהנום החמישי. השדים הורסים את החוטאים (במקרה זה, את מי שבגד בכנסייה) עם חניתות קרס.
סר לנסלוט דו לאק

באגדות המלך ארתור, סר לנסלוט דו לאק (לנסלוט מהאגם) הוא מאבירי השולחן העגול. ברוב היצירות והרומנסות הצרפתיות הוא מתואר כאביר הגדול והנאמן ביותר מבין אביריו של ארתור, ונוטל חלק ברבים מניצחונות ארתור - אך נפילתו הסופית של ארתור נגרמת, לפחות בחלקה, על ידי לנסלוט, שפרשת-האהבים שלו עם אשת ארתור - המלכה גוויניבר, פורמת את אחדות חצרו של ארתור.
לנסלוט הוא דמות אהובה מאוד, ונכתבו עליו פואמות, סיפורים, מחזות ותסריטים רבים מספור, כדמות מפורסמת במחזור הרומנסות על המלך ארתור. בעבור קוראי האנגלית, שמו של אף אביר מחצר המלך ארתור אינו מוכר כמו זה של לנסלוט דו-לאק. אזכור ארתור והשולחן העגול מיד מעלה למוחם את תמונתו של חבר האחווה ההיא שאין עז-רוח ממנו, מאהבה בסתר של המלכה. אף על פי כן, לנסלוט אינו נמנה עם חבריו המקוריים של מחזור המלך ארתור, ואופי התפתחות סיפורו מהווה עדיין סלע מחלוקת בין החוקרים.
על-פי האגדה, אביו של לנסלוט הוא המלך באן מבנואה, ואמו נקראת איליין; בנו של אביו מחוץ לנישואין הוא הקטור דה מאריס. המלך בורס הוא דודו, ודודניו הם סר בורס וסר ליונל. לו ולאיליין, בת מלך-הדייגים, נולד בן - גלהאד (בכמה מקורות גלהאד הוא גם שם-הטבילה של לנסלוט). ביתו הוא טירת ג'ויוס-גארד.

לנסלוט באגדות המלך ארתור

לנסלוט אינו מופיע בגרסאות המוקדמות ביותר של אגדות המלך ארתור המצויות בידינו כיום (ראו את ג'פרי ממונמות' למשל, כמי שלא מזכיר כלל את לנסלוט, ואת קרטיין דה טרואה כדוגמה למי שדווקא עושה כן). השם לנסלוט אינו בהכרח קלטי, על אף שנעשו ניסיונות למצוא מקור קלטי שאפשר שסולף כלנסלוט (למשל, "Lance ap Lot", שמשמעו לנס, בן לוט). אולם השם "לנס" לא היה מוכר באותם הימים. רוג'ר שרמן לומיס העלה סברה לפיה Llenlleawg, אירי שלחם בעבור ארתור והופיע באגדות ולשיות, אולי היה הבסיס לסר לנסלוט דו לאק הצרפתי, ואילו נורמה גודריך העלתה סברה לפיה השם מקורו ב-"L'Anguselus", המלך הסקוטי אנגוסלוס המוזכר אצל ג'פרי ממונמות, אך סברות אלה לא הצליחו לשכנע את רוב החוקרים בתחום, עד כה.
Compact Memory

Compact Memory היא ספרייה דיגיטלית זמינה לכול, ובה 118 כתבי עת יהודיים בשפה הגרמנית מהתקופה שבין 1806 ל-1938.
העיתונים – הכוללים בסך הכול יותר מ-700,000 עמודים (137 גיגהבייט) – עברו דיגיטציה בין השנים 2000–2006, בפרויקט שמומן על ידי האגודה הגרמנית למחקר (Deutschen Forschungsgemeinschaft,‏ DFG). בין העיתונים נמצאים מקורות חשובים להיסטוריה היהודית, בהם Allgemeine Zeitung des Judentums,‏ Der Israelit, Ost und West וה-Jüdische Rundschau.
השותפים לפרויקט היו RWTH Aachen (אוניברסיטת RWTH באאכן), האוסף המיוחד ליהדות בספרייה האוניברסיטאית ע"ש יוהאן כריסטיאן זנקנברג של אוניברסיטת גתה בפרנקפורט וספריית Germania Judaica בקלן.
את החיפוש באתר ניתן לבצע על פי שם כתב העת ושנת הפרסום, או על פי מילות מפתח או שם מחבר; המאגר מכיר יותר מ-81,000 קטעים, שנכתבו על ידי יותר מ-10,000 מחברים.
בשנת 2004 הוכר Compact Memory על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמי דיגיטלי.
סולטאן קוסן

שיאים

במדידה שנערכה על ידי ספר השיאים של גינס ב-9 בפברואר 2011 נמצא שגובהו של סולטאן הוא 2.51 מטרים. הוא גם מחזיק בשיא "הידיים הגדולות ביותר" מפני שאורך כפות ידיו הוא 27.5 ס"מ, וכן בשיא "הרגליים הגדולות ביותר" - אורך כף רגלו השמאלית היא 36.5 ס"מ ואורך כף רגלו הימנית היא 35.5 ס"מ.