google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר סקארסגארד

ביוגרפיה

סקארסגארד נולד בסטוקהולם. הוא בנו הבכור של השחקן השוודי סטלאן סקארסגארד ואשתו הראשונה מי, רופאה. יש לו חמישה אחים, ביניהם השחקן ביל סקארסגארד, ושני אחים למחצה: אוסיין וקולביורן.
חבר של אביו אשר עבד כמפיק נתן לסקארסגארד את תפקידו הראשון בקולנוע בגיל 7. ב-1989, הופיע בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה שוודית "הכלב שחייך". בגיל 19 התגייס לצבא השוודי ושירת כ-18 חודשים. לאחר שחרורו, עזב את שוודיה והחל ללמוד אנגלית באוניברסיטת לידס בקט במערב יורקשייר, אנגליה.
לאחר 7 שנות הפסקה חזר לתחום המשחק. ב-1997 נרשם לקורס תיאטרון במכללת מארימונט מנהטן ועבר לניו יורק. הוא שב לשוודיה לאחר כחצי שנה והחל לשחק בסרטים, סדרות טלוויזיה והפקות תיאטרון.
ב-2001 הופיע בסרט "זולנדר" בכיכובו של בן סטילר. בשנת 2004 עבר ללוס אנג'לס אך המשיך לעבוד בשוודיה. בשנת 2008, החל לשחק בסדרות "דור מזוין" ו"דם אמיתי". ב-2009 סקארסגארד השתתף בקליפ "Paparazzi" של ליידי גאגא בתור החבר שלה.
בשנת 2010 שיחק במותחן הפסיכולוגי "13" לצד ג'ייסון סטיית'האם. בשנת 2011, הופיע בסרט "מלנכוליה" לצד קירסטן דנסט, ובסרט "כלבי הקש" לצד קייט בוסוורת'. בשנת 2012 שיחק בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ" בבימויו של פיטר ברג, בהשתתפות ריהאנה וליאם ניסן. ב-2013 הופיע בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "בעיניים של מייזי", ובמותחן חיים כפולים לצד בריט מרלינג. בשנת 2014 שיחק בסרט "המעניק" בכיכובה של אודיה רש. ב-2015 שיחק לצד קריסטן ויג בסרט "יומנה של נערה מתבגרת". 
ב-2016 שיחק בסרט "זולנדר 2", שיחק בקומדיה השחורה "מלחמה על כולם", גילם את דמותו של טרזן בסרט "האגדה של טרזן".
בשנת 2017 החל לשחק לצד ניקול קידמן וריס וית'רספון בסדרת הדרמה-קומית "שקרים קטנים גדולים" שיצר וכתב דייוויד אי קלי, אשר מבוססת על הרומן באותו שם ומשודרת ברשת HBO. על תפקידו בסדרה זכה בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה ובפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2018 שיחק במותחן "ההונאה הגדולה", לצדם של ג'סי אייזנברג וסלמה הייק. באותה שנה הופיע גם בתפקיד ראשי במיני סדרה "המתופפת הקטנה". 
בשנת 2019 השתתף בקומדיה הרומנטית "מה הסיכוי?" והחל לככב בסדרת הטלוויזיה של רשת Showtime "להפוך לאלוהים במרכז פלורידה", בתפקיד של טראביס סטאבס, לצדה של קירסטן דנסט. 
בשנת 2020 יופיע בסרט "גודזילה נגד קונג", וישחק במיני-סדרה "העמדה", שמבוסס על ספרו באותו שם של סטיבן קינג.

חייו האישיים

החל משנת 2015, הוא יוצא עם הדוגמנית והסטייליסטית הבריטית אלכסה צאנג.
כלי אבידוס

כלי אבידוס (באנגלית: Abydos Ware) היא קבוצת כלי קרמיקה ייחודית מתחילת האלף ה-3 לפנה"ס. הקבוצה כוללת בעיקר פכים, פכיות ומיעוט קנקנים מטיפוס מסוים. כלים מקבוצה זו נמצאו באתרים בארץ ישראל בשכבות ארכאולוגיות מתקופת  הברונזה הקדומה ב' וג' במצרים באתרים מהשושלת הראשונה, כלים ממשפחה זו נמצאו גם באתרי סוריה. מקור שמה של קבוצת הכלים נלקח מהאתר הארכאולוגי בו נמצאו לראשונה, אבידוס במצרים העליונה. הכלים משמשים מאובן מנחה לתקופה זו באתרים הארכאולוגים בארץ ישראל. משפחת הכלים אינה קיימת בתקופה אחרת, ומציאתה באתר ארכאולוגי מהווה אינדיקציה לשייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו.
הכלים התגלו לראשונה בתוך קברים של מלכים ושרים מהשושלת הראשונה. החופרים באתר זיהו כבר בעת החפירות שמשפחת הכלים מקורה לא במצרים, במחקר עלה שהכלים שימשו כמיכלים למשלוח תוצרת נוזלית כגון, תמרוקים, שמנים ריחניים או רפואה. מוצרים אלה שימשו את המעמד השליט במצרים והם הונחו בתוך קברי השליטים כדי שישמשו אותם אחר המוות.
הכלים החלו להופיע במכלולי קרמיקה בתקופת מלכותו של המלך המצרי ג'ר, המלך השלישי בשושלת הראשונה (2900/2950 לפנה"ס). השערת החוקרים לגבי ארץ המוצא של הכלים היא שהם יוצרו בארץ ישראל. בדיקות כימיות של הרכב הטין מהם יוצרו כלי המשפחה שנמצאו במצרים ובארץ ישראל מצביעות על זהות כמעט מוחלטת.

מאפייני משפחת הכלים

המשפחה כוללת את טיפוסי הכלים: פכים, פכיות וקנקנים מטיפוס מסוים. הכלים בעלי עצוב אלגנטי ונאה, שהוכנו מטין שהוכן היטב. חלקם עשויים באובניים וחלקם עבודת יד, הכלים עברו צריפה באיכות מעולה. רוב הכלים מחופים בחיפוי אדום ממורק, מיעוטם מעוטרים בחלקו העליון של הכלי בדגמים של נקודות, קשתות משולשים וחצאי עיגולים שנעשו בעזרת צבע אדום כששגוף הכלי עצמו בהיר.
אחד הכלים הנפוצים במשפחה זו הוא פך אבידוס, כלי קטן גובהו בין 32-24 ס"מ, רוחב בטן 16-10 ס"מ, מראה אלגנטי, בעל בסיס שטוח, עם דופן עגולה עם קער בתחתית לפני התחלת הבטן, בעל צוואר צר מאד באורך 4-3 ס"מ, לרוב בעל ידית אוזן אחת המחוברת משפת הכלי לכתף הכלי (דופן העליונה של גוף הכלי), לעיתים בעל שתי ידיות. לפעמים בנוסף לידית האוזן הגדולה יש גם שתי ידיות אוזן קטנות על בטן הכלי.

תפוצת המשפחה

כלים ממשפחה זו נמצאו בארץ ישראל באתרים שונים בהם תל ערד שהוא אתר חשוב בחקר משפחת הכלים הזאת. כלים אלה נעדרו לחלוטין משכבה IV (תקופת הברונזה הקדומה א) בערד שהיא השכבה הקדומה להקמת העיר, ואילו בשכבה III השייכת לתקופת הברונזה הקדומה ב', התקופה בה ערד הופכת לעיר, נמצאו כלים רבים ממשפחה זו. בנוסף נמצאו הכלים בתל לכיש, תל גזר, תל אל-פארעה (צפון), תל מגידו תל בית ירח, תל בית שאן, תל יריחו, העי, תל א-נצבה, בית סחור. במצרים נמצאו כלים ממשפחה זו באבידוס שבמצרים העליונה, לאהון, סקארה, טרח'אן, אבוסיר כולם במצרים התחתונה. בנוסף מצאו כלים אלה בבאב א-דראע שבעבר הירדן, גבל בסוריה ואתרים נוספים.
יהושע הלר

הרב יהושע הלר (ה'תקע"ד, 1814 - כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880) היה רב ליטאי ודרשן ברוח תנועת המוסר, מתלמידיו הראשונים של מייסד התנועה, רבי ישראל מסלנט. שימש מגיד מישרים בגרודנא ובווילנה ורבן של הערים פלאנגה וטלז. נודע בספריו "חוסן יהושע" ו"דברי יהושע" וחיבורים נוספים.

ביוגרפיה

נולד לרב אהרן הלר, משפחתו הייתה משפחת רבנים נודעת, בין אחיו: הרב יחיאל הלר, רבן של ערים רבות בליטא ומחבר "עמודי אור"; הרב ישראל הלר, רבה של קיידנוב; הרב מאיר הלר, רבן של טרוקי וקסטוקוביץ ובסוף ימיו דיין בווילנה.
למד אצל רבי דוד טביל ממינסק תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין ואצל אחיו הרב יחיאל הלר. בעת לימודיו בווילנה הכיר את רבי ישראל מסלנט ששכנע אותו ברעיונות תנועת המוסר. לאחר נישואיו לבתו היחידה של הצדיק הליטאי המפורסם בשם "ר' אליעזר מגרודנה", ישב ללמוד תורה בסמוך לבית הורי אשתו בגרודנה במשך שמונה עשרה שנים. הוא התמנה כמגיד מישרים של הקהילה היהודית הגדולה בגרודנה ושימש בתפקיד זה עד שנת ה'תרכ"ד, 1864, אז התקבל כרב בעיר פלאנגה, משרה בה החזיק עשר שנים.
בשנת 1874, ה'תרל"ד, התמנה כרב העיר טלז, משרה בה החזיק עד שנת 1879, ה'תרל"ט. הוא חיפש פרנסה אחרת כדי להיפטר מעול הרבנות וכבר בשנת 1878 השיג מינוי כמגיד מישרים של וילנה רבתי, הוא נסע לווילנה והחל לכהן בתפקידו החדש, אך כשחזר לטלז כדי לקחת את משפחתו לווילנה חלה במחלה קשה שאילצה אותו להתפטר מן המשרה החדשה ולהתמסר לטיפול בבריאותו. הוא נפטר בטלז ביום כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880.
קללה לברכה

תקציר העלילה

יוסף (אליעזר ורטמן), סטודנט למתמטיקה באוניברסיטה העברית, נצור עם חבריו על הר הצופים. הוא מתחיל לספר על הוריו יעקב (יצחק שילה) וחוה (אסתר מרגלית בן-יוסף) שעלו עם חבריהם בשנות ה-20 להקים את קיבוץ "בית גלבוע". הם עובדים קשה בסיקול הקרקע ולאחר החריש הראשון הם יוצאים במחול הורה ושרים את השיר "תלם"
יעקב וחוה מפירים את האידיליה של חיי הכלל כאשר הם מתאהבים ורוצים להינשא. החברים ובראשם שמואל (זוסקה רפפורט), מתנגדים. מזכיר הקיבוץ יצחק (מרדכי בן זאב) מבין לליבם ומשתדל לאפשר להם לחיות ביחד אף על פי שזה פוגע בתקציב המשק.
הרועה אברהם (נחום בוכמן) עוזר להם בכל יכולתו. הם מקבלים אוהל לבד כאשר שאר החברים מתגוררים ששה באוהל. לבסוף הם מתחתנים ונולד להם בן.
לקיבוץ מגיע תיאטרון בובות המציג את המחזה המוזיקלי "המעשה בבלעם" שבו מתבקש בלעם לקלל את עם ישראל. בני הזוג חשים בקללה שהמיטו על הקיבוץ ומחליטים לחזור לגרמניה עם בנם. הם נספים ובנם יוסף מצליח להגיע מאירופה בעזרתו של אברהם. הוא מתקבל בקיבוץ בהתלהבות והקיבוץ מסכים לממן את לימודי המתמטיקה שלו באוניברסיטה העברית בירושלים.
בינתיים הארץ מתפתחת, הציונות מנצחת את הקללה שהייתה על העם היהודי והיא הופכת לברכה.
אליהו (אורטוריה)

אליהו (באנגלית: Elijah) היא אורטוריה, שחיבר פליקס מנדלסון בשנת 1846 לפסטיבל ברמינגהם באנגליה. האורטוריה מתארת אירועים שונים בחיי הנביא אליהו, מתוך הספרים מלכים א' ומלכים ב'.

המוזיקה וסגנונה

היצירה חוברה כמנחה לקודמיו הבארוקיים של מנדלסון, באך והנדל, כאות הוקרה למוזיקה שלהם, שהייתה אהובה עליו. ב-1829 ניצח מנדלסון על המתאוס פסיון של באך, בביצוע מלא ראשון מאז מות המלחין, והיה לו חלק חשוב בהפצת יצירותיו של באך לקהל הרחב. האורטוריות של הנדל, לעומת זאת, לא יצאו מעולם מן האופנה. אליהו בנויה לפי דגם האורטוריות של שני רבי האמן האלה מתקופת הבארוק; עם זאת, סגנונה משקף בבירור את נטיותיו הטבעיות של מנדלסון עצמו כמלחין מראשית התקופה הרומנטית.
היצירה כתובה לארבעה סולנים ווקאליים (בס/בריטון, טנור, אלט, סופרן), תזמורת סימפונית מלאה (הכוללת טרומבונים, אופיקלאידה ועוגב) ומקהלה גדולה, השרה על פי רוב בארבעה קולות, אך מדי פעם בשמונה או בשלושה קולות (נשים בלבד). את תפקידו של אליהו, התפקיד הראשי באורטוריה, שר זמר בס- בריטון. 
במקור חיבר מנדלסון את היצירה לטקסט גרמני, אבל כאשר פסטיבל ברמינגהם הזמין אצלו אורטוריה, הורה לתרגם את הלברית לאנגלית וביצוע הבכורה היה בגרסה האנגלית.

הסיפור התנ"כי

הרקע לעלילת האורטוריה מקורו בספרי מלכים א' ו-ב'. מנדלסון משתמש באפיזודות התנ"כיות, המסופרות בנוסח לאקוני למדי במקור, ליצירת סצינות דרמטיות עזות מבע, כמעט מבעיתות בעוצמתן. אין ספק, שבכך הן עונות על הטעם בתקופתו של מנדלסון, ופה ושם אפשר לאתר בהן גם עקבות לסנטימנטליות ויקטוריאנית.
בין האפיזודות החייאתו של נער מת, הבאת גשם לישראל החרבה הודות לתפילותיו של אליהו ועלייתו השמיימה ברכב אש לעיני אלישע ההמום ("אבי, אבי, רכב ישראל ופרשיו!") הדרמטית ביותר באפיזודות היא אולי "התחרות בין האלים", כשאלוהי ישראל מאכל קורבן בעמוד אש, אחרי רצף כושל של תפילות קדחתניות מצד העברים אל הבעל, האל שבחרו לעבוד. מנדלסון לא נרתע מתיאור האפיזודה בכל האכזריות שבתנ"ך, כשהמשכה הוא שחיטת כוהני הבעל בידי אליהו. 
אין לדעת, איך ראה מנדלסון עצמו את הטקסט התנ"כי לאור ההיסטוריה האישית שלו כיהודי מומר (הוא היה ללותרני בגיל שבע), אף כי מלומדים רבים התחבטו בסוגיה זו. חלקה האחרון של האורטוריה מציג הקבלות בין חיי אליהו לחיי ישו.

קבלה

"אליהו" הייתה פופולרית בביצוע הבכורה שלה ומבוצעת מאז לעיתים קרובות, בעיקר בארצות דוברות אנגלית. היא חביבה במיוחד על מקהלות חובבים. המלודרמה, כוח המשיכה הברור וקטעי המקהלה המרגשים שלה מהווים בסיס לאין-ספור ביצועים מוצלחים.
עם זאת, היו מבקרים, ביניהם ברנרד שו וריכרד וגנר, ששפטו את היצירה לחומרה, תוך שימת דגש על ההשקפה הקונבנציונלית והסגנון המוזיקלי משולל ההעזה. (את דעתו של וגנר ראוי לפרש לאור האנטישמיות הקיצונית של מלחין זה; ראו ריכרד וגנר לפרטים.)
צ'ארלס רוזן משבח את היצירה באופן כללי - "מלאכת המחשבת של מנדלסון מתעלה ללא קושי של דרישות האורטוריה ושתיהן [גם האורטוריה השנייה שלו, "פאולוס"] מהוות דוגמאות מרשימות לצורה מוזיקלית זו במאה ה-19." עם זאת, רוזן גם הגדיר את מנדלסון כ"ממציא הקיטש הדתי במוזיקה". לדעת רוזן, המוזיקה הדתית של מנדלסון "מיועדת לגרום לנו להרגיש, שאולם הקונצרטים הופך לכנסייה. המוזיקה אינה מבטאת דת אלא אדיקות... זהו קיטש במובן זה, שהוא מציג כתחליף לדת עצמה את קליפתה הרגשית."

לקריאה נוספת

דעותיו של צ'ארלס רוזן מצוטטות מתוך ספרו The Romantic Generation (1995), Cambridge: Harvard University Press, ISBN 0-674-77933-9
לוטה מגדל העולם

היסטוריה

אחרי 13 שנים של תכנון והכנת האתר, המגדל זכה לאישור סופי להתחלת הבנייה על ידי הממשלה בנובמבר 2010. הבנייה עצמה החלה בחודש מרץ 2011.
בערב השנה החדשה 2016 חזית הבניין הראתה "2016".
ב-27 במרץ 2016, אירע המקרה הראשון של פריצה לאתר העבודה וטיפוס על הבניין. כאשר המגדל עדיין היה בבנייה, שני צלמים רוסים טיפסו לקצה המנוף ולקחו תמונות וידאו. הם נכנסו לאתר הבנייה ללא אישור.
ב-2 באפריל 2017, נורו זיקוקים כדי לחגוג את הפתיחה הרשמית של המגדל.

גג הבניין

לבניית הגג היה צורך בכ-3000 טון של חלקי פלדה, מנוף שיכול להרים עד 64 טון, והלחמות מיוחדות. 
הגג בנוי כך שהוא יכול לשאת את משקלו ללא עמודי חיזוק, לעמוד ברעידות אדמה עד 9 בסולם ריכטר וברוחות חזקות במיוחד.
גסטרוסקופ

הגַּסְטְרוֹסְקוֹפּ הוא מכשיר המשמש לבדיקות רפואיות מסוג אנדוסקופיה. הגסטרוסקופ הוא שפופרת דקה וארוכה המוחדרת לקיבה דרך הפה. בקצה המוחדר יש מקור אור ומערכת עדשות. משתמשים בגסטרוסקופ כדי לגלות סרטן הקיבה ועוד מחלות הקשורות בקיבה וכן בביצוע בדיקת גסטרוסקופיה.
פיקוד מרכז של ארצות הברית

גבולות אחריות מרחביים

הפיקוד אחראי על אזור מדינות המזרח התיכון (למעט ישראל, טורקיה וקפריסין שנכללות באחריות פיקוד אירופה), קזחסטן, אוזבקיסטן, טורקמניסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, אפגניסטן ופקיסטן. 
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב עצמאי ב-1983 על בסיס מפקדת פריסה מהירה של פיקוד הכוננות האמריקאי. האחריות כללה מדינות באסיה ובאפריקה, את אזור הים האדום, המפרץ הפרסי ודרום האוקיינוס ההודי. ב-2002 נוספה אחריות גם לסוריה ולבנון. ישראל אינה נכללת באחריות הפיקוד אלא שייכת לאחריות פיקוד אירופה על אף ששאר המדינות המקיפות אותה משתייכות לפיקוד מרכז. 
ב-2008 הוקם פיקוד אפריקה של ארצות הברית ולאחריותו הועברו מפיקוד מרכז המדינות סודאן, אריתריאה, ג'יבוטי, קניה וסומליה.
אלעזר ניסן טייטלבוים

רבי אלעזר ניסן טייטלבוים (ה'תקמ"ו (1786) - ט' בתשרי ה'תרט"ו (1854)) רבה של דרוהוביץ'.

ביוגרפיה

רבי אלעזר ניסן נולד בתמוז ה'תקמ"ו (1786) בשינאווא שבגליציה לחיה שרה ורבי משה טייטלבוים (הראשון) (ה"ישמח משה"). נישא לרויזא בלומא, בתו של רבי אהרן, רבה של חודרוב. בשנת ה'תקצ"ד נתקבל לרב בסיגט בהמלצת אביו ובהשתדלות משפחת כהנא. אולם חסידי קוסוב בעיר שבקשו למנות את רבי יוסף שטרן לתפקיד לא הסכימו עם מינויו של רבי אלעזר ניסן, ובעקבות כך שררה מתיחות רבה בעיר, מתיחות שהובילה בשנת ה'ת"ר לחזרתו של רבי אלעזר ניסן לאוהלי עירו של אביו. 
עם פטירת אביו בכ"ח בתמוז ה'תר"א בקשו למנותו כממלא מקומו באוהלי, אך הוא סירב והציע במקומו את בנו רבי יקותיאל יהודה. מאוחר יותר התמנה כרבה של דרוהוביץ' שם שימש עד פטירתו. 
נפטר בשנת ה'תרט"ו בערב יום הכיפורים בהיותו בן 70 ונטמן בבית הקברות היהודי של דרוהוביץ'. במהלך השואה חולל קברו על ידי הנאצים. בשנת 2011 החלה אגודה של חסידי סאטמאר להקים ציון אוהל חדש.
בנו רבי נחום צבי מילא את מקומו כרבה של דרוהוביץ'. דברי תורתו נדפסו בספר "זיכרון אלעזר".
עמדת הסנטוריום

תולדות האתר

העמדה הוקמה עוד בשנת 1936, בימי המרד הערבי הגדול, כדי לחזק קטע חשוף בקו ההגנה של קריית ענבים. היא מוקמה במעלה מדרון ההר הידוע כיום כהר ההגנה, המתנשא מעל קריית ענבים. שמה ניתן לה מהעובדה שעל אותו הר ניצבו בתי מרגוע של קיבוץ מעלה החמישה. העמדה ניצבה כ-400 מטרים מצפון לקריית ענבים, כ-800 מטרים ממערב למעלה החמישה וכ-1,100 מטרים מדרום-מערב למוצב הבריטי בגבעת הרדאר (כיום – היישוב הר אדר), ובינו לבינה השתרע גיא עמוק.
המצדית מוקמה באופן בולט על מדרון ההר, שהיה אז חשוף מעצים. היא נבנתה כמבנה בטון רבוע באורך וברוחב של כשלושה מטרים ובעל שלושה מפלסים. בקירות הבטון שלה נפערו חרכי תצפית וירי. קיר מגן בצורת האות ר' חיפה על פתח הכניסה למצדית. המצדית חוזקה עם השנים ועובי קירותיה הגיע ל-40 סנטימטרים. למרות זאת היא הייתה עמידה בפני אש נשק קל בלבד.

העמדה במלחמת העצמאות

ב-13 במאי 1948 כבש הגדוד הרביעי של הפלמ"ח את מוצב גבעת הרדאר. בבוקר ה-26 במאי תקף הלגיון הירדני את גבעת הרדאר וכבש אותה מידי כוחותינו. החיילים הישראלים נסוגו מהמוצב אל קריית ענבים דרך הגיא שבינה לבין עמדת הסנטוריום. הלגיון ניסה לנצל את ההצלחה ולהתקדם מגבעת הרדאר אל מעלה החמישה והכביש לירושלים. בראש הכוח הירדני המתקדם נעו ארבע שריוניות נושאות תותח.
בעמדת הסנטוריום נמצא מקלע אחד של מגיני קריית ענבים. מהקיבוץ נשלח לעמדה כוח עתודה עם המקלע השני של הקיבוץ, בפיקודו של סגן המא"ז (מפקד אזור) של הקיבוץ, ישראל שפירא (זוזיה). 
כוח עתודה של הגדוד הרביעי נשלח לבלום את הירדנים המתקדמים. השריוניות עצרו ופתחו באש תותחים ומקלעים לעבר מעלה החמישה, הגיא שבו נעו הנסוגים ועמדת הסנטוריום החשופה והבולטת בשטח, שנמצאה כ-500 מטרים מהן. 
המפקד שפירא פקד על אנשיו לצאת את המצדית ולתפוס מחסה סביבה. הוא נשאר במפלס העליון של העמדה כדי לצפות בירדנים ולכוון את האש נגדם. מיד לאחר מכן פגעו מספר פגזי תותחים מהשריוניות במצדית, ומאחת הפגיעות נהרג שפירא.
בהמשך הצליחו חיילי הגדוד הרביעי לבלום את ההתקפה הירדנית, לאחר שהטילו על השריוניות בקבוקי מולוטוב ושקיות חומר נפץ. בקרב נהרגו 19 חיילי צה"ל.
ב-30 במאי עמדו שוב חיילי עמדת הסנטוריום בקרב והשתתפו בהדיפת התקפה מגבעת הרדאר על קריית ענבים.
לאחר המלחמה התמשך קו שביתת הנשק (הקו הירוק) בגיא שבין עמדת הסנטוריום לבין גבעת הרדאר.

האתר כיום

כיום ניצבת עדיין המצדית על כנה, וסביבה משתרע יער שניטע בשנות החמישים. בקיר המצדית פעורים מספר חורים שהותירו פגיעות הפגזים בה. 
בשנת 1979 פיסל הפסל מיכאל כץ פסל מתכת של צבי על פי דגם שיצר מיכאל שפירא, בנו של ישראל שפירא. הפסל הוצב על גבי גג העמדה ובשלו ניתן לה הכינוי "אנדרטת הצבי". הפסל, שהחליד עם השנים, הוחלף בשנת 2010 על ידי קרן קיימת לישראל בהעתק חדש שלו.
שלט זיכרון לשפירא, המעוצב ממתכת כספר תורה, נקבע בקרבת המבנה. לימים נקבעו לוחות זיכרון נוספים לזכר שפירא על הקיר האחורי של המצדית.
שביל ביער מוביל אל המצדית מן הכביש ממעלה החמישה להר אדר. בצד השביל אל האנדרטה ניצבת מצדית בטון נוספת, המשקיפה דרומה.
העתק נוסף של פסל הצבי ניצב על גבי מצדית בטון הניצבת ליד שער בית הקברות הצבאי בקריית ענבים.
משפחת אמבראר E-Jet E2

E175-E2

ה-E175-E2 בעל סביבות ה-80 המושבים הוא המטוס הקטן ביותר מבין משפחת אמבראר E-Jet E2. המטוס יוארך בשורה אחת מה-E175, וכך יכיל עד 90 הנוסעים. המטוס הראשון היה אמור להיכנס לשירות ב-2020, אבל הכניסה לשירות נדחתה בשנה לשנת 2021.

E190-E2

החברה מצפה כי דגם זה יאושר עד אמצע פברואר 2018, כאשר יותר מ-80% אושר כבר בנובמבר 2017. חברת התעופה Widerøe מתכננת להציג את המטוס ב-24 באפריל 2018 בטיסה בין ברגן וטרומסה, נורווגיה.
ה-E190-E2 יהיה באותו גודל כמו ה-E190, עם 114 מושבים.

E195-E2

ה-E195-E2 מתחרה עם איירבוס A220-100. בפברואר 2016, הודיעה אמבראר כי החליטה להאריך את מוטות הכנפיים של ה-E195-E2 ב-1.4 מטר כדי ליצור כוח עילוי גדול יותר, יחד עם הגדלת משקל ההמראה המקסימלי בשתי טונות והרחבת טווח הטיסה בעד 830 ק"מ.
הגרסה הושקה ב-7 במרץ 2017 ואזול נתיבי אוויר ברזילאיים היה מפעילו הראשון. טיסתו הראשונה הייתה ב-29 במרץ 2017. אמבראר מתכננת להציג את האב טיפוס בסלון האווירי בפריז ביוני 2017, ולהכניס את המטוס לשירות במחצית הראשונה של 2019. המטוס יוגדל על ידי תוספת שלוש שורות מה-E195, והוא יוכל להכיל עד 144 מושבים.
רכוש הוא גזל

רכוש הוא גזל! (בצרפתית: La propriété, c'est le vol!) היא סיסמה אנרכיסטית אשר ניסח פייר-ז'וזף פרודון בספרו משנת 1840 "מה הוא רכוש? או חקירה אודות הצדק והממשלה".
באם אתבקש לענות: "מהי עבדות" ואצטרך לענות במילה אחת, "זה רצח" כוונתי תובן לחלוטין. לא יהיה צורך בטיעון נוסף על מנת להראות כי כח המשמש לנטילת רוח האדם ואופיו הוא כח של חיים ומוות וזה מה שגורם לאדם להפוך לעבד וזה רצח. מדוע אם כך, לשאלה מה הוא רכוש לא אענה בצורה מקבילה, זהו שוד! מבלי הוודאות של להיות לא מובן, למעשה השני הוא טרנספורמציה של הראשון.
— פייר-ז'וזף פרודון, מהי עבדות?
חשוב לציין כי בשימושו במילה רכוש, מתכוון פרודון לבעלות על קרקע בלבד ולא לכל סוג אחר של רכוש אשר נרכש בזכות עבודה ומאמץ.
סיסמה זו מתארת את גישתו של פרודן הן לגבי אנרכיזם חברתי והן לגבי אנרכיזם אינדוידואלי .
Wii Sports

המשחק

Wii Sports מורכב מחמישה משחקי ספורט נפרדים - טניס, בייסבול, באולינג, גולף ואגרוף - אליהם ניתן לגשת מתפריט המשחק המשחקים משתמשים ביכולות החישה של השלט כדי לשלוט בפעולות הדמויות שעל המסך. השחקן מזיז את השלט בדומה לאופן הפעולה במציאות, לדוגמה בעת חבטת גולף או זריקת כדור באולינג.
הדמויות במשחק ניתנות להתאמה באמצעות ה-Mii, שירות יצירת האווטארים של נינטנדו, אשר ניתן לייבאם למשחקים התומכים. Wii Sports הוא המשחק הראשון ב-Wii שתמך באפשרות זו.
לאחר המשחק מקבל השחקן ניקוד על פי ביצועיו בהשוואה למחשב, אם כי במשחקים מרובי משתתפים אין נקודות. לאחר שהשיג 1,000 נקודות, זוכה השחקן לתואר "מקצוען". המשחק מחשב גם את גיל הכושר של השחקן מ-20 עד 80, כש-20 הוא הטוב ביותר, ובוחן את ביצועיו בשלושה אתגרים אקראיים. חישוב גיל הכושר לוקח בחשבון את שיווי המשקל, הסיבולת והמהירות של השחקן.

פיתוח וקבלה

עם פיתוח ה-Wii, ניסתה נינטנדו להגיע לאנשים שלא שיחקו בעבר במשחקי וידאו. לשם כך נדרשה החברה לפתח משחק המאפשר לשחקנים לשחקו למשך זמן רב וכן שיסב להם הנאה. עוד רצו בנינטנדו כי המשתמשים ישחקו במערכת מדי יום, וה-Wii Sports הייתה הניסיון להשיג זאת. המשחק תוכנן כך שיוכל לפנות גם לגיימרים וגם לאלו שאינם, ועל כן נבחר הספורט כנושא מוכר.
המשחק זכה לביקורות "חיוביות בדרך כלל" ממבקרים, כך על פי צובר הביקורות Metacritic.

השפעה

Wii Sports היה גורם מרכזי בהצלחת המשחק ברחבי העולם. מחקר שנערך בקרב בני 13 עד 15 על ידי אוניברסיטת ליברפול מצא כי השחקנים השתמשו ב-2% יותר אנרגיה בהשוואה לקונסולות אחרות. עוד נמצא כי המשחק משך גיימרים מזדמנים יותר, שכללו יותר נשים ואנשים מבוגרים יותר.
לאחר שחרור המשחק, החלו שחקנים להיפצע במהלך המשחק, כשפגעו בשחקנים אחרים או בחפצים בטעות עם השלט, שלעיתים עף מידיהם. בתגובה אמרו בנינטנדו כי "היו שחקנים שהתרגשו מעט במהלך המשחקים, במיוחד ב-Wii Sports, ובמספר מקרים השלט עף מידיהם"; בחברה הציעו בהמשך רצועות חזקות וארוכות יותר.

אתר הספורט Wii

משחק ההמשך, אתר הנופש Wii, כלל 13 ענפי ספורט, והם: סיף, טניס שולחן, חץ וקשת, סקי מים, פריזבי, כדורסל, גולף, באולינג, שייט, רכיבה על אופניים, שייט בקאנו וספורט אווירי (צניחה וטיסות). המשחק שוחרר לראשונה ב-24 ביוני 2009.

Wii Sports Club

ב-18 בספטמבר 2013, נינטנדו הכריזה על Wii Sports Club לחנות המשחקים שלה. המשחק כולל את חמשת המשחקים של Wii Sports בחדות גבוהה יותר, עם תמיכה ב-Wii Motion Plus, וכן במשחקים מקוונים מרובי משתתפים. המשחק משתמש במערכת מועדונים, אשר מתקשרים זה עם זה דרך Miiverse, ומתחרים מול מועדונים אחרים. לאחר תקופת ניסיון של 24 שעות, השחקנים נדרשים לבחור האם ברצונם לקנות גישה יומית לכל המשחקים, או לרכוש גישה מלאה לכל המשחקים.
התחנה לחקר ציפורי ירושלים

תצפיות מתוך מסתור

בתחנה לחקר ציפורי ירושלים ישנו מסתור. זהו מבנה בעל חלון רחב אך נמוך לכל רחבו, המאפשר ליושבים מאחוריו לצפות בציפורים ובבעלי החיים מבלי להפריע להם. מול מסתור ברכה (נתרם על ידי קרן ברכה) מוקמו מספר בתי גידול שונים: בריכה מלאכותית מהווה מספר סוגים של בתי גידול לחים, עשביה נמוכה (בתה) משרתת ציפורים אוכלות זרעים, סבך של עצים ושיחים משרת את ציפורי השיר הקטנות המעדיפות להסתתר במהלך היום, ועצים גבוהים מעט יותר משרתים עורבים, שלדגים ועוד ציפורים גדולות יחסית.

חשיבותה של ירושלים במסלול הנדידה

עופות גדולים כגון חסידות ועגורים עפים בתעופה פאסיבית, בדאיה, ולכן מעדיפים לנדוד בשעות היום החמות ומעל למישור החוף או מעל לערבה ובקעת הירדן. במסלולים אלה הם נהנים מתרמיקות ונודדים בקלות. הציפורים הקטנות יותר לעומת זאת, אינן דואות, הן עפות תעופה אקטיבית - מנפנפות בכנפיהן לאורך כל הדרך. הציפורים שנודדות בתעופה אקטיבית מעדיפות לנדוד בשעות ובמקומות הקרירים, ולכן הן נודדות מעל לגב ההר בשעות החשכה. ירושלים היא הנקודה הדרומית ביותר שבה יש מזון, מים וצמחייה להסתתר בה בשעות היום.

הבניין החי

מרכז המבקרים ע"ש גוטמן הוא המבנה החי הראשון בישראל: בקירות הוטמנו כ-70 תיבות קינון בגדלים שונים. הקירות מחופים באבנים בלתי אחידות כדי ליצור חריצים, כוכים ומחילות לחיות בר קטנות. בכך הם משמשים מחסה ובית לציפורים, חיות קטנות וצמחים שביתם עלול היה להיפגע בבניית מבנה רגיל. על הגג החי הוטמנו מעל 700 פקעות של פרחי ארץ ישראל, המספקים צוף וזרעים לחיות בר קטנות: דבורים, לטאות ופרפרים מגיעים לגג בכל שעות היום. תוכו של המבנה מכיל את הגלריה ע"ש גייל רובין, בה מוצגות תערוכות אומנות בנושאי טבע.

תחומי העיסוק הנוספים של התחנה

בתחנה לחקר ציפורי ירושלים מתקיימים סיורים של בתי ספר לצד כינוסים מקצועיים בנושאים כגון אדריכלות ירוקה ופיתוח בר קיימא.
שמעון לביא (קצין משטרה)

ביוגרפיה

לביא שירת כלוחם בגדוד "שקד" של חטיבת גבעתי ובשנת 1990 קיבל תעודת הצטיינות מאלוף פיקוד הדרום מתן וילנאי על נטרול מפגע במחנה הפליטים בית אילמה שליד שכם. ביום העצמאות ה-42 למדינת ישראל הוענק לו אות מצטיין הנשיא, על ידי הנשיא חיים הרצוג. 
עם סיום שירותו הצבאי בשנת 1991, התגייס למשטרת ישראל כבלש במרחב דן במחוז תל אביב. בשנת 1998 ביום העצמאות ה-51 למדינת ישראל, הוענק לו אות מצטיין הנשיא, על ידי עזר ויצמן, הפעם כקצין משטרה.
לביא מילא שורת תפקידים בכירים במחוז תל אביב, בהם: מפקד תחנת שכונות (2007), מפקד תחנת גלילות (מרץ 2008–2010), קצין אגף המבצעים של מרחב ירקון (2010–2011), קצין אגף המבצעים של מחוז תל אביב (2011–2013), מפקד מרחב דן (2013–2016).
בשנת 2016 קודם לביא ומונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז בדרגת תת-ניצב. בינואר 2018 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
ביוני 2019 מונה לביא לדרגת ניצב כמפקד המחוז הצפוני במשטרה.
יוסף שרב

ביוגרפיה

שרב הפך נכה צה"ל במהלך תאונת דרכים עם אוטובוס במסגרת תפקידו, והיה בשיקום במשך כמה שנים. 
היה חבר בבית הלוחם והשתתף בתחרויות רבות שבהן זכה במספר רב של מדליות במקצים שונים, לרבות טניס שולחן וקליעה. במשחקי אולימפיאדת הנכים השתתף משנת 1964. באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) זכה במדליות ארד בטניס שולחן ובכדורסל כיסאות גלגלים, באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) בשתי מדליות ארד בטניס שולחן, ובאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) במדליית ארד בקליעה. במשחקים שנערכו בתל אביב השתתף גם בתחרויות אתלטיקה שונות.
אילה בן-טובים

חייה בישראל ובאנגליה

בן-טובים נודעה שנים רבות כילידת חיפה וכתושבת ישראל, אולם בראיונות מספר בהם נשאלה על מוצאה הישראלי, השיבה בשלילה וציינה כי נולדה באנגליה. עקב דיסאינפורמציה לגבי מקום הולדתה, אתרי ביוגרפיה רשמיים כלל אינם מזכירים את מקום הולדתה. אילה מעולם לא הכחישה את מוצאה היהודי אך מציינת כי מעדיפה להיקרא 'בליסי'. כיום מתגוררת בן-טובים בלונדון עם בנה.
דרגון

דְרָגוּן הוא סוג של לוחם בחיל הפרשים שהיה נפוץ בצבאות העולם מהמאה ה-17 עד המאה ה-20. בהתחלה היו אלו חיילי חי"ר רכוב היודע להילחם בעודו רכוב על הסוס. בהגיעם למחוז חפצם בשדה הקרב היו יורדים מהסוסים ונערכים כמו חי"ר רגיל. הדרגונים היו נחותים יחסית לסוגי הפרשים האחרים ועיקר כוחם היה בהיותם חי"ר רכוב. בסוף המאה ה-18 עברו רב גדודי הדרגונים הסבה והפכו לפרשים במלוא מובן המילה ואילו תפקידם כחי"ר רכוב הלך והצטמצם.

החל מהופעת השריון בשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה, תפקיד חיל הפרשים כחיל רכוב על סוסים בשדה הקרב פסק. חילות הפרשים הפכו בעצם לחילות משוריינים והתחלקו בין שריון קל וסיור ליחידות שריון סדירות, למרות מעבר זה שימרו רוב יחידות הפרשים בחלק מצבאות אירופה את שמם המקורי ולעיתים גם שימרו תפקיד סמלי כפרשים (בעיקר בצבא הבריטי והצרפתי). כיום נהוג למצוא מספר יחידות בצבאות השונים המשמרים את השם דרגונים או דרגונים קלים הפועלים כיחידות שריון.