google/wiki40b huggingface dataset:
יובל ירון

ביוגרפיה

יובל ירון נולד וגדל בפתח תקווה. חניך תנועת הנוער "מחנות העולים" ובוגר בית הספר התיכון ע"ש ברנר. אביו, צבי ירון, הוא פרופ' לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב; אמו, רחל ירון, היא אחות במקצועה.
יובל ירון בוגר הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב, בה למד בשנים 1981–1988. עשה סטאז' בבית החולים אסף הרופא בצריפין. המשיך והשתלם במיילדות וגינקולוגיה במסגרת לימודי המשך באוניברסיטת תל אביב, עד 1992.
התמחה ברפואת נשים בבית החולים ליולדות ע"ש סרלין, הקריה, תל אביב (1989–1995). במהלך ההתמחות עשה רוטציה ביחידה לאולטרסאונד במיילדות וגינקולוגיה, מרכז רפואי ”שיבא”, תל השומר ב-1992, וכן התמחה ברוטציה ביחידה להפריה חוץ גופית, בית חולים ליולדות ע"ש סרלין, הקריה, תל אביב, ב-1993.
עם סיום התמחותו ברפואת נשים נסע לארצות הברית שם התמחה בגנטיקה רפואית הן באוניברסיטת ויין סטייט (Wayne State) במישיגן, ארצות הברית (1997-1995) והן במכון הגנטי של המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי (1995, 1997–1998).
ב-1998 התמנה למנהל היחידה לאבחון גנטי טרום לידתי, המכון הגנטי, במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, ומשמש בתפקיד זה עד היום.
במקביל מנהל מרפאה פרטית במגדל מרכז ויצמן וכן עובד גם בבי"ח אסותא תל אביב ובהרצליה מדיקל סנטר.
התמנה למרצה בחוג למיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995 וב-2005 התמנה לפרופסור חבר.
כתב מעל כ-120 מאמרים בעיתונות הבינלאומית והציג כ-150 עבודות מחקר בכנסים בינלאומיים].
יובל ירון נשוי לבמאית התיאטרון ריבי פלדמסר-ירון ולהם שני ילדים נעה ועמרי.

מחקריו

פרופ' יובל ירון ערך מחקרים קליניים בנושאים הקשורים בהפריה חוץ גופית, תרומת ביציות, מיילדות ואבחון טרום לידתי.
ערך מחקר בסיסי במכון ויצמן במהלך ההתמחות בנושא ביטוי של החלבון p53 בשחלה. ביצע מחקר בסיסי ב-"Mott Research Center" באוניברסיטת ויין סטייט בנושא ביטוי הגן Lysyl oxidase בהדבקויות אגניות וכן בחקר ה-Matrix-associated regions בגרעין תא הזרע.
ערך מחקרים רבים בתחום "סקר שליש ראשון" לגילוי ליקויים כרומוזומים בעובר כבר בשלב מוקדם.
פיתח ויישם אבחון גנטי טרום השרשה (Preimplantation Genetic Diagnosis - (PGD במרכז הרפואי תל אביב במסגרת היחידה להפריה חוץ גופית בבי"ח ליס. בטכניקה זו מסייעים לזוגות הנמצאים בסיכון ללידת צאצאים חולים במחלה גנטית על ידי אבחון גנטי של עוברים שהושגו בהפריה חוץ גופית, והחזרה לרחם רק של עוברים שאובחנו כבריאים. ערך מחקר בסיסי בתחום פריון, מיילדות וגנטיקה תוך שימוש בטכניקות חדישות של ביולוגיה המולקולרית כגון DNA microarray.
גונג

גונג הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה. הגונג עשוי ממתכת ולו צורת צלחת, והצלילים מופקים ממנו באמצעות הקשה עליו. לגונגים גדלים שונים, וכולם מאופיינים בצורה עגולה.

אופי הכלי

רוב הגונגים מיוצרים מסגסוגת של כ-5 מתכות המעורבבות יחד בהתכה. סוג תערובת המתכות קובע את איכות הצליל המופק. לאחר היציקה מעבדים את הגונג באופן ידני או בעזרת מכונות. קיימים גונגים אשר שיטת הריקוע שלהם היא סודית ועוברת מדור לדור באותה המשפחה. 
הגונגים מפיקים צלילים לא לפי סולם הצלילים הרגיל, אלא צלילים עיליים. הצליל המופק עשוי להשתנות לפי עוצמת ההקשה ומיקומה, והוא מהדהד במשך זמן רב.
כיום הגונג בשימוש בכל העולם אך לפני 1590 לא היה מוכר במערב ונעשה בו שימוש רק במזרח אסיה. עיקר שימושו היה בפולחן דתי.

בשימוש במערב

בתזמורת סימפונית מקובל לעשות שימוש ב"גונג סיני" (צ'ו-גונג - בעל גובה צליל מובחן  או טם-טם - בעל גובה צליל לא מובחן) - צלחת מתכת (על בסיס נחושת או ברונזה) בקוטר של מ-20 ועד 80 סנטימטר (אך יכולה להגיע עד 2 מטרים) התלויה באופן חופשי על מסגרת עץ. נגן כלי ההקשה מכה במרכז הגונג באמצעות פטיש עץ מצופה פרווה. המלחין הראשון ששילב גונג בתזמור סימפוני מערבי היה פרנסואה ז'וזף גוסק ביצירה "מוזיקת אשכבה למירבאו" (1791). באופרה "מאדאם באטרפליי", שעלילתה מתרחשת בסין, שילב פוצ'יני לא פחות מ-12 גונגים בגבהי צליל שונים.
ריוקאן

מאפיינים

פונדק ריוקאן טיפוסי מכיל אולם כניסה גדול יחסית עם ספות וכיסאות שבו האורחים יכולים לשבת ולשוחח זה עם זה. בריוקאן מודרני ניתן למצוא גם טלוויזיה באולם הכניסה.
החדרים עצמם מכילים מאפיינים מסורתיים כגון: רצפה מכוסה במחצלות טטאמי, דלתות הזזה מנייר, מיטות פוטון, שולחן עץ נמוך וכריות ישיבה (זבוטון) ולעיתים גם אלמנט אסתטי כמו סידור פרחים מסורתי.
ריוקאן רבים נמצאים בסמוך למרחצאות מעיינות חמים (אונסן) והריוקאן מצייד את אורחיו ביוקטה על מנת שיוכלו להסתובב בחופשיות.
במרבית הריוקאן כוללת השהות גם ארוחת בוקר וערב וישנן גרסאות זולות יותר המציעות רק לינה וארוחת בוקר.
נואקשוט

היסטוריה

נוקאשוט החלה ככפר דייגים קטן בתקופה הפרה-קולוניאליסטית ובתקופת המשטר הצרפתי. לאחר שמאוריטניה הגיעה לעצמאות, נוקאשוט נבחרה להיות בירתה. השלטון רצה כי עיר הבירה תהיה עיר מודרנית, דבר שפסל שלל כפרים ועיירות.  בניית העיר החלה במרץ 1958, ויסודות העיר הושלמו עד עצמאות המדינה בנובמבר 1960.  בשנת 1976 העיר הותקפה פעמיים על ידי חזית פוליסריו. לאחר בצורת אזורית, הגיעו לעיר מהגרים רבים.
קנדל שמידט

ביוגרפיה

קנדל נולד בוויצ'יטה, קנזס שבארצות הברית לקאת'י וקנט. הצעיר מבין שלושה אחים. אחיו הגדולים, קנאת וקווין, שניהם שחקנים. הוא החל את קריירת המשחק שלו בגיל 5, כאשר הופיע בפרסומת  לחברת "Chex" (מותג של דגני בוקר). בגיל 9 היה אחד משני שחקנים ששימשו ככפילי גוף להיילי ג'ואל אוסמנט בסרטו של סטיבן שפילברג "אינטליגנציה מלאכותית". הוא חגג את יום הולדתו התשיעי על הסט, וספילברג ושאר הצוות הפתיעו אותו בעוגת יום הולדת מעוטרת בדמויות "מלחמת הכוכבים". כשהיה בן 10 עשתה משפחתו את המעבר מקנזס לקליפורניה.

תחילת קריירה

בשנת 2001, קיבל במהרה תפקידי משחק משניים בסדרות טלוויזיה בולטות כדוגמת "בית חולים כללי", "לגדל את אבא", "בנות גילמור" ו-"CSI: מיאמי". עם השנים קיבל עוד תפקידי משחק כאורח בסדרות הטלוויזיה "תקועים בזמן", "מד טי.וי", "ER", "פרייז'ר", "הלוחשת לרוחות", "ללא עקבות". על המסך הגדול הוא הופיע בסרט הקולנועי "לפי ספנסר" לצדם של מיה קירשנר ואדם גולדברג.
בשנת 2009 לוהק לאחד מהתפקידים הראשיים בקומדיית המצבים המצליחה "ביג טיים ראש" מבית ניקלודאון, שם הוא מגלם את קנדל נייט, שחקן הוקי ממינסוטה הפוצח בקריירת שירה יחד עם שלושת חבריו, שמתקבלים להיות להקת פופ. בנוסף למשחקו בסדרה, שמידט הוא חבר בלהקת "ביג טיים ראש", ששמה הוא מהסדרה יחד עם חבריו לסדרה ג'יימס מאסלו, לוגן הנדרסון וקרלוס פנה. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-11 באוקטובר 2010 ונכנס לרשימת בילבורד 200 למקום השלישי, כאשר מכר מעל 500,000 עותקים בארצות הברית. בנובמבר 2010 פורסם כי ספיישל חג המולד של ביג טיים ראש יעלה בהמשך החודש ואיתו גם מיני-אלבום לחג המולד שישוחרר יחד עם הספיישל. ב-30 בנובמבר 2010 הוציאה הלהקה כריכת חג המולד למיני-אלבום עם שני שירים "Beautiful Christmas" ואת גרסת הכיסוי לשיר "All I Want for Christmas Is You" של מריה קארי במקור. ב-15 בפברואר 2005 "Boyfriend" שוחרר כסינגל הרשמי הראשון של הלהקה ברדיו המרכזי של ארה"ב, והגיע לשיא כאשר נכנס לרשימת בילבורד הוט 100 במקום ה-72 במספר, ובכך והפך לשיר המצליח ביותר שלהם עד כה.
הלהקה הודיעה כי הם יקליטו את אלבום האולפן השני שלהם, רגע אחרי שניקלודיאון תחגש את הסדרה לעונה שלישית. אלבומם השני "Elevate", שוחרר ב-21 בנובמבר 2011 ועלה למספר 12 ברשימה של בילבורד 200 ונמכר ביותר מ-70,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. אם כי השיא נמוך יותר ממיקום האלבום הקודם, האלבום הזה מכר יותר עותקים מהאלבום הקודם. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Music Sounds Better with U", יצא ב-1 בנובמבר 2011.  בשנת 2012 הוא הודיע כי יככב בסרט באורך מלא של ביג טיים ראש שישודר מתישהו במהלך השנה. בתחילת שנת 2013 חידשה ניקלודיאון את הסדרה שלהם לעונה רביעית בת 13 פרקים, והפקתה החלה ב-7 בינואר. האלבום השלישי של הלהקה "24 / Seven", יצא ב-11 ביוני 2013, והוביל מבקרים רבים לערוך השוואה בין האלבום השלישי של הלהקה לבים האלבום השלישי של "NSYNC". הלהקה התפרקה בשנת בשנת 2014.

2014-הווה: Heffron Drive

שמידט פרסם כי הוא חזר לצמד אפרון דרייב, שבו לקח חלק לפני ימיו בביג טיים ראש. הסינגל הראשון של שמידט עם האפרון דרייב "Parallel", יצא במרץ 2014 באמצעות חברת התקליטים TOLBooth Records בבעלותו. ב-14 בינואר 2017 הלהקה הוציאה סינגל ווידאו קליפ יחד עם הסינגל. המהדורה הבאה שלהם הייתה ב-9 בינואר 2018 כאשר הם הוציאו שיר חדש וקליפ מוזיקלי שכותרתו "Mad At The World". המהדורה האחרונה שלהם היא "Black on Black".
בשנת 2016 התארח בסדרת הטלוויזיה "רוק בבית הספר" בדמותו של ג'סטין קול.
נענע משובלת

תפוצה

נענע משובלת צומחת בר במרבית אירופה, דרום וצפון אפריקה (האזורים הלא-טרופיים), כמו גם במרכז ומערב אסיה. היא אחד ממיני הנענע הצומחים בר בארץ ישראל.

מאפיינים

הנענע המשובלת היא צמח עשבוני בעל שורשים מפותחים המצמיחים גבעולים מעל לפני הקרקע, בדומה למיני נענע אחרים. עליה נגדיים, מוארכים ושפתם משוננת, ואורכם יכול להגיע בין 5-10 ס"מ. הפריחה בגוונים של סגול, ורוד או לבן, בתפרחות חרוטיות המקובצות יחדיו. הפריחה מתרחשת בין אמצע לסוף הקיץ. הריבוי הוא לרוב על ידי יצירת שיבוטים מקני שורש.
ליאת תימור

קורות חייה

ליאת תימור נולדה בחיפה וגדלה בשיכון ותיקים ברמת-גן. בהיותה בת חמש נישאה אמה (לאחר שאביה נעלם) לחיים תימור, אלמן ואב לשני ילדים, ולזוג שני ילדים משותפים. המשפחה חייתה בנאות אפקה, ובהיותה בת 18, נהרג אביה החורג של ליאת, חיים תימור, בתאונת דרכים. לאחר מותו, נישאה אמה לדרור רוסו, אב לשלושה (אחד מהם הוא טל רוסו שהיה אלוף פיקוד הדרום).
תימור שירתה בצבא בשנים 1980–1982, כמורה חיילת בפרויקט מרווה (פרויקט לחיילים מחו"ל שעברו טירונות מזורזת במטרה לעלות לישראל) ובמחזור הראשון של פרויקט נערי רפול. כשהשתחררה סיימה לימודי תואר ראשון בתקשורת ופוליטיקה במכללת האנטר ובמכון הטכנולוגי של ניו יורק – NYIT (בשנים 1982–1986). היא החלה לימודי תואר שני בתקשורת באוניברסיטה העברית, אך לא השלימה את התואר.

עיתונות וכתיבה

מששבה תימור לישראל עבדה בעיתון "חדשות" מ-1986 ועד לסגירתו ב-1992. בעיתון שימשה כרכזת כתבים וכמפיקת מוסף סופשבוע, וכן כסגנית עורכת מוסף האוכל של רון מייברג. בשנים 1993–2002 עבדה במעריב, תחילה כסגנית עורך מוסף "סגנון" ואחר-כך, במשך תשע שנים, כעורכת המוסף. בשנים 2008–2010 שימשה תימור כעורכת מוסף "סגנון" במעריב וכעורכת תחום הפנאי וסגנון החיים בעיתון. מאז 2010 היא כותבת טור אישי במוסף, ובו היא מתכתבת עם קוראים ובעיקר עם סופרים.
בשנת 2007 הקימה הוצאה לאור בשם "Must Have: רק דברים טובים" ביחד עם כרמית יוכפז. מ-2007 הן מוציאות מדריך שנתי העוסק בסגנון חיים ומציג את בתי העסק המובילים בתחום.

טלוויזיה

תימור החלה להנחות תוכניות בטלוויזיה בשנת 2002, בתוכנית "עבודת בית" בערוץ 2 ולאחר מכן הוחלפה באלימור זילברמן. ב-2003 הגישה יחד עם רפי קרסו תוכנית בוקר בטלעד בשם "המדריך", שעסקה בבריאות ובסגנון חיים. היא ערכה תוכניות טלוויזיה שונות, בהן "הקו האדום" של דנה מודן, ואת העונה השנייה של התוכנית "בנות".
ב-2009 שימשה תימור כשופטת בתוכנית "פרויקט מסלול" בערוץ 2 ובשנת 2010 הגישה את התוכנית "מעצבים" ו"מעצבים באהבה", וכן פינות בתוכניות שונות בערוץ 10, בנושאי ילדים, משפחה וזוגיות.
בשנת 2011 החלה להגיש את התוכנית "רוצים הביתה" בקשת, שבה היא עוזרת לזוגות לרכוש דירה בהתאם לתקציב שלהם.

פוליטיקה

ב-2013 הצטרפה תימור למפלגת "הרצליה שלנו" בראשות יהונתן יסעור. היא התמודדה על מקום במועצת העיר ומוקמה במקום השני ברשימה. כיום היא יו"ר החברה לתרבות ולאמנות הרצליה וחברת מועצת העיר.

משפחה

בשנת 1988 נישאה ליאת תימור לגילי קצנלנבוגן (דודה של שירה קצנלנבוגן), ויש להם ארבעה ילדים. בשנת 2000 התגרשו. 
כיום בן זוגה הוא ד"ר נחשון קנולר, אב לחמישה ילדים ונוירו-כירורג, מנהל יחידת עמוד שדרה בבית החולים תל השומר. אחיה למחצה הוא טל רוסו, בעברו אלוף פיקוד הדרום וכיום חבר כנסת מטעם העבודה.

ספרים

סגנון חיים (הוצאת מודן, 1999)
ספר עיצוב ואירוח המציג רעיונות יצירתיים בסגנון עשה זאת בעצמך. היה רב-מכר.
לילדים: מדריך עיצוב (הוצאת מודן, 2005)
מדריך עיצוב לעבודה עצמית לילדים.
Must Have: רק דברים טובים (הוצאה עצמית, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011)
מדריך שנתי לסגנון חיים, המציג את בתי העסק המובילים בתחום.
שלום אהבה: איך להיפרד באלגנטיות (הוצאת כנרת, 2011)
נכתב בשיתוף עם נילי לנדסמן. הספר סוקר את דרכי הפרידה המקובלות בין בני זוג ומציג כלים להתמודדות בריאה עם פרידה.
HTPC

HTPC ‏(באנגלית: Home ‎Theater ‎PC; "מחשב טלוויזיה" בלשון העם, ובשמו המקצועי מחשב מדיה סלוני) הוא מחשב אישי המתפקד כרכיב המרכזי של מערכת קולנוע ביתי.

אודות

מחשבים אלו משמשים להצגה ולהשמעה של מדיה דיגיטלית כגון תמונות, מוזיקה ווידאו ומתאפיינים בכונן קשיח בעל נפח גדול, ביציאות וידאו לטלוויזיה ברזולוציה גבוהה (HDTV), בחיבור למערכת קולנוע ביתית עם 5.1 עד 7.1 ערוצי שמע או יציאה דיגיטלית (SPDIF) למפענח חיצוני. מחשב כזה עשוי לכלול גם אפשרות ללכידת וידאו ממקורות שונים כמו מצלמה או ממיר טלוויזיה, וקורא כרטיסי זיכרון. מאחר שבבסיסם מחשבי HTPC הם מחשבי PC רגילים, קל לחבר אותם לרשת לשם שיתוף משאבים בין מחשבים שונים בבית או שימוש באינטרנט. יש משתמשים המעדיפים להעביר את אמצעי האחסון, כמו דיסקים קשיחים, למחשב מרוחק (בחדר אחר) ולצפות בווידאו דרך הרשת, כדי למזער את הרעש שהמערכת יוצרת.
מכיוון שהמרחק בין הצופה למחשב הוא גדול יחסית, נוח ומקובל להשתמש באמצעי קלט (מקלדת ועכבר) אלחוטיים בתקנים שונים. למחשבים אלו קיימות תוכנות ייחודיות כגון Meedio, Yahoo! Go ,SageTV ,BeyondTV, Mediaportal ומערכת ההפעלה Windows XP Media Center Edition של מיקרוסופט, בנוסף לכך רכיב הMedia Center של חברת מיקרוסופט קיים גם בWindows Vista Ultimate וב Windows Vista Home Premium, כמו כן קיימות מערכות הפעלה ייעודיות אחרות מבוססות לינוקס.
למחשבי HTPC ניתן להקנות פונקציונליות דומה למכשיר וידאו ביתי באמצעות התקנת שלט רחוק המתממשק למחשב (לדוגמה IR-Blaster). ניתן לתת שמות לקבצים המוקלטים באופן אוטומטי על ידי תוכנות המורידות מידע על לוח השידורים מהאינטרנט.
הואיל והשימוש בהם נעשה בסביבה שקטה, נעשים מאמצים על ידי מתכנני המערכות לשמור על רמת רעש נמוכה. להשגת מטרה זו נעשה שימוש ברכיבים שקטים במיוחד בעת הרכבת המחשב, ופתרונות קירור הלקוחים לעיתים מתחום ההמהרה כמו קירור מים.
תוכנות המכילות גם יכולת הקלטה נקראות בשם הכללי Personal Video Recorder. תוכנות כאלו הנפוצות בקרב דוברי עברית הן SageTV ו־GB-PVR.
חלופות למחשב HTPC הם נגני מדיית רשת ונגני דיסק קשיח. פתרונות אלו אינם גמישים כמו מערכת מבוססת PC, אולם מצטיינים ברמת רעש נמוכה, תחזוקה פשוטה וצריכת חשמל נמוכה.
מנטובה (נפה)

גאוגרפיה

נפת מנטובה גובלת בנפת ורונה בצפון-מזרח. במזרח  היא גובלת בנפת  רוביגו. בדרום היא גובלת בנפת פרארה ובנפת מודנה ובנפת רג'ו אמיליה ובנפת פארמה. במערב היא גובלת בנפת קרמונה. בצפון-מערב היא גובלת בנפת ברשה.

נהרות

הנהרות העיקריים שזורמים בה הם פו  (Po),  אוליו (Oglio),  קייזה   (Chiese), מינצ'ו (Mincio), סקיה   (Secchia).
חיים שאול קרליץ

ביוגרפיה

נולד בליטא לרב מאיר קרליץ, אחיו הבכור של החזון איש. אמו מרים הייתה בתו של הרב שלמה הכהן מווילנא בעל ה"חשק שלמה". למד אצל רבי מאיר באסין בישיבת רמיילס בווילנה, אצל רבי אלחנן ווסרמן בישיבת ברנוביץ', אצל רבי ברוך בער ליבוביץ בישיבת קמניץ ואצל דודו החזון איש. בשנות ה-30 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת לומז'ה שבפתח תקווה. בין רבותיו בישיבת לומז'ה היה הרב אלעזר מנחם מן שך שנשאר רבו למשך כל חייו. נישא ללאה גיננדל, נכדת הרב שמואל הלל שינקר. לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה שם למד בחברותא עם הרב אהרן לייב שטיינמן ובכולל חזון איש בבני ברק.
כבר בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מעורב פוליטית. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נסע ליישובים וערי פריפריה על מנת להשפיע על הורים מבני עדות המזרח שישלחו את בניהם לישיבות חרדיות. לעיתים למד עם הבחור והכינו לבחינה ולאחר מכן נסע איתו לישיבה כדי לוודא שיתקבל.
עם הקמת העיתון יתד נאמן בשנת 1985 מונה על ידי הרב שך לעמוד בראשות הוועדה הרוחנית של העיתון. בשנת 1988, כשהוא בשנות השבעים לחייו, על רקע המאבק שניהל נגד הרב משה יהודה ליב לנדא על הניסיון למנותו כרב העיר בני ברק, מינהו הרב שך לעמוד בראש בד"ץ שארית ישראל - מערכת הכשרות הליטאית החדשה שהקים.
לאורך שנות פעילותו הציבורית הרבה להתייעץ עם הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב אהרן לייב שטיינמן.
פרסם מאמרים פובליציסטיים בדגלנו - ביטאון צעירי אגודת ישראל ואחר כך ביתד נאמן - ביטאונה של דגל התורה.
קובץ תורני "זיכרון חיים שאול" על מסכת שבת יצא לזכרו.
נטמן בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
אליהו אליעזר דסלר

ביוגרפיה

נולד בהומל (כיום בבלארוס), לרב ראובן דב דסלר, תלמידו המובהק של אחד מחשובי תנועת המוסר, הרב שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם" שהתפרנס כסוחר עצים מצליח בהומל. אמו, חנה פריידל, הייתה נכדתו של מייסד התנועה, רבי ישראל מסלנט (בת חתנו, הרב אליהו אליעזר גרודזנסקי, שהיה גם חותנו של רבי חיים עוזר גרודזנסקי).
עד גיל 14 למד מפי מורים פרטיים ולאחר מכן למד בישיבת קלם אצל הרב צבי הירש ברוידא, חתנו של "הסבא מקלם". תקופה זו הותירה בו את חותמה, וכל חייו החשיב את עצמו כבן טיפוחיה של ישיבת קלם. הרב דסלר קיבל הסמכה מידי דודו, הרב חיים עוזר גרודזינסקי, מנהיגה הרוחני של יהדות ליטא, אשר לא הרבה בסמיכת תלמידים. ב-1920 נשא לאישה את בלומה, בתו של הרב נחום זאב זיו ונכדתו של הסבא מקלם. גם גיסיו, חתניו האחרים של רבי נחום זאב זיו היו לדמויות מרכזיות בשיטת קלם.
הרב דסלר סירב להצעה להיות דיין בווילנה והצטרף לאחיו בעסקיו.
ב-1928, לאחר מות אמו החורגת, נסע עם אביו לאנגליה לצורך טיפול רפואי של האב. הוא החליט להישאר באנגליה ונתמנה לרב. אשתו ובתו נשארו בליטא והצטרפו אליו רק כעבור שלוש שנים. הרב דסלר כיהן כרב באיסט אנד ובדלסטון. בדלסטון הוא פתח ישיבה ולימד באופן אישי את סלימאן דוד ששון, בנו של דוד סלימאן ששון ממשפחת ששון.
בתחילת שנות ה-40 הצטרף הרב דסלר לכולל שנוסד בגייטסהד, כמנהיג רוחני, כיוון שראה שם אפשרות רבה יותר להשפיע ולהעמיק בלימודי הגמרא. הרב דסלר השקיע רבות בפיתוח הכולל, הן בתוכנית לימודיו והן בצד הפיננסי.
בשנת 1947 נענה להזמנת הרב יוסף שלמה כהנמן לכהן כמשגיח רוחני בישיבת פוניבז', עלה לארץ והתיישב בבני ברק. שיחות המוסר שנשא בישיבה ידועות גם היום בעולם הישיבות. הרב דסלר נפטר בפתאומיות מהתקף לב ב-1953.
בנו היחיד היה הרב נחום זאב דסלר, מייסד האקדמיה העברית של קליבלנד  בקליבלנד. חתנו היה הרב אליהו יהושע גלדצהלר.

מכתב מאליהו

לאחר פטירתו של הרב דסלר ערכו מספר תלמידים שלו (בראשות הרב אריה כרמל והרב חיים פרידלנדר) את ספרו המרכזי "מכתב מאליהו", שיצא בחמישה כרכים, בין השנים תשט"ו - תשנ"ז. הספר תורגם לאנגלית וחלקים ממנו תורגמו גם לצרפתית. הגרסה העברית יצאה במהדורות רבות.
סדרת הספרים, הנפוצה בעולם הישיבות, כוללת כתבים, שיחות ומכתבים של הרב דסלר בענייני אמונה ומוסר "המשקפים את הרעיונות החברתיים של ישיבת המוסר הליטאית, כפי שבאה לידי ביטוי בישיבות המוסר במאה הקודמת".
בספריו עשה הרב דסלר שימוש במקורות רבים, כולל מספרי חסידות, דבר שאינו שכיח אצל רב ליטאי. אחד המושגים המפורסמים שטבע הרב דסלר הוא "נקודת הבחירה", העוסק במהותו של התחום המצומצם שבו ישנה לאדם בחירה חופשית, ועליו הוא נשפט. הוא עוסק גם בסוגיות קבליות, ולמשל מנסה ליישב את הסתירה בין דעת הגר"א לדעת תלמידו רבי חיים מוולוז'ין בנושא הצמצום. הוא משלב בגלוי תפיסות חסידיות בכתביו, ואף טען כי לאמתו של דבר אין מקום להפרדה בין חסידים לליטאים.
הספר עוסק גם בתאולוגיה של השואה. לדעת הרב דסלר השואה אירעה בגלל אי התאמה בין החסד האלוקי שירד לעם ישראל בדמות האמנציפציה לבין תגובתו של העם, שפנה לכיוונים חומריים ולהתבוללות ולא להתעלות בעבודת ה'. שני מאמרים נוספים בספר, שבהם הרב דסלר נרתם למטרותיה של החברה החרדית לאחר השואה, הם: 'ויהי אחר החורבן' ו'מכתב בדבר אמונת חכמים'. בראשון הוא מתווה לחברה החרדית את היעד המרכזי שלה: שיקום עולם התורה בניסיון להתקרב ככל האפשר לעולם שאבד במזרח אירופה. בשני הוא מסביר כי לא גדולי התורה טעו ערב השואה, אלא כל מי שמבקש לבקרם ולשפוט אותם. המכתב מציג למעשה תפיסה הקרובה לדוקטרינת אלטעות, אם כי אין הוא טוען במפורש שחכמי ישראל אינם מסוגלים לשגות אלא רק שאנו איננו מסוגלים לרדת אל סוף דעתם.
המלווה הלאומי

המלווה הלאומי היה מלווה מרצון למימון הוצאות מלחמת העצמאות, עליו החליטה מנהלת העם, לקראת הקמת המדינה.
ב-18 בדצמבר 1947 עלתה הצעה להכריז על "מלווה לאומי". בישיבה השנייה של מנהלת העם, ב-26 באפריל 1948, הוחלט על עריכת מלווה לאומי בסך 5,000,000 לירות ארץ ישראליות, לשם מימון המערכה שעמד בה היישוב מאז כ"ט בנובמבר.
הציבור נתבקש לקנות בבנקים, החל מ-11 במאי 1948, תעודות מלווה שבהן הילווה הרוכש את כספו לסוכנות היהודית, לתקופה של 5 שנים בריבית של 3%. למלווה ערבו קרן היסוד והקרן הקיימת לישראל בנכסי המקרקעין שלהן ובהכנסותיהן.
תעודות המלווה היו מסמך סחיר והציבור על כל שכבותיו נקרא לרוכשן. במנשר שפירסמה ב-2 במאי 1948, קראה מנהלת העם לציבור:
"השתתפות במלווה אינה תשלום מס, אלא השקעת אמצעים על בסיס בנקאי בטוח... יראה נא כל יהודי את העמדת האמצעים הדרושים למאבק על קיומנו ועל עתידנו כהכרח מוחלט. כל יהודי ישתתף במלווה הלאומי כמלוא יכולתו".
כספי המלווה הלאומי שימשו את היישוב והמדינה בראשית ימיה למימון ההוצאות הכבדות של ניהול מלחמת העצמאות. לאחר הכרזת המדינה באו בעקבות המלווה הלאומי מספר מלוות מטעם ממשלת ישראל.
לרוכשי תעודות המלווה הובטחה הצמדה של שער המטבע, שלושה דולר אמריקני ללירה.
Images and Words

הפקה

בתקופה הארוכה למדי שעברה מאז צאת האלבום הראשון של הלהקה, When Dream and Day Unite, בילו חברי הלהקה בבדיקת מועמדים חדשים לתפקיד הסולן לאחר שפיטרו את צ'ארלי דומינצ'י. מועמדים רבים, כמו ג'ון ארץ', סטיב סטון וג'ון הנדריקס, נבחנו בידי הלהקה אך לא התאימו. הלהקה כבר עמדה להתייאש ולפנות לכיוון אינסטרומנטלי, עד שהגיע אליהם ג'יימס לאברי ועבר 200 מועמדים אחרים. 
באלבום הזה משנה הלהקה נימה קמעה, הטון שלה הופך ליותר בוגר ואפל, ומתעצב לאט לאט לדיסקים היותר חדשים שלהם. מן השיר החמישי באלבום, Metropolis Pt. 1 - The Miracle and the Sleeper, ממשיך האלבום החמישי של הלהקה Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory. 
שלושה וידאו קליפים הולקטו מן האלבום: Take the Time, Pull Me Under ו־Another Day. הלהקה ציפתה ש־Another Day, השיר היותר 'קל' מבין השלושה, יזכה להיות פופולרי בערוץ. אבל להפתעת הלהקה, Pull Me Under הפך ללהיט ב־MTV. למעשה, עד עכשיו Another Day לא שודר אף לא פעם אחת בערוץ.
אינגה דויטשקרון

ביוגרפיה

דויטשקרון נולדה ב-1922 בפינסטרוואלדה שבברנדנבורג, גרמניה, בתו של מורה בבית ספר תיכון יהודי. ב-1927 עברה המשפחה עם אביה לבירה ברלין. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון וחקיקת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, פוטר אביה מעבודתו ונמלט לבריטניה, בעוזבו את אינגה ואמה בברלין. בין השנים 1941 ו-1943 עבדה דויטשקרון בחנות המכחולים של אוטו ויידט, שתמך בעיקר בעובדים עיוורים וחירשים (חלק ניכר מהם היו יהודים), ובעזרתו הצליחה דויטשקרון להתחמק מן הגירוש. מינואר 1943 התגוררה דויטשקרון בברלין באופן בלתי-חוקי, והסתתרה עם אמה כדי לשרוד.
בשנת 1946, לאחר המלחמה, עברה דויטשקרון עם אמה ללונדון, שם למדה שפות זרות והייתה למזכירה בארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי. בשנת 1954 נסעה להודו, לבורמה, לנפאל ולאינדונזיה, וב-1955 שבה לגרמניה ועבדה בבון כעיתונאית עצמאית. בשנת 1958 שכר העיתון הישראלי "מעריב" את שירותיה ככתבת, והיא פעלה כמשקיפה מטעם העיתון במשפט אושוויץ השני, שנערך בפרנקפורט החל ב-1963.
בשנת 1966 התאזרחה בישראל. בשנת 1972 עברה לתל אביב, והתמנתה לעורכת פוליטיקה בינלאומית והמזרח התיכון ב"מעריב", תפקיד שבו שימשה עד 1988. בדצמבר 1988 חזרה לברלין עבור עיבוד לבמה של האוטוביוגרפיה שלה, "לבשתי את הטלאי הצהוב", בתיאטרון גריפס (Grips). מאז 1992 פועלת דויטשקרון כסופרת עצמאית בתל אביב ובברלין.

פרסים

בשנת 1979 קיבלה את פרס רודולף קיסטרמאייר (Rudolf-Küstermeier-Preis). בשנת 1994 קיבלה דויטשקרון את פרס משה מנדלסון ואת מדליית רחל וארנהאגן פון אנזה. היא חזרה ודחתה את מסדר ההצטיינות הפדרלית הגרמנית. בשנת 2002 היא קיבלה את עיטור ההצטיינות של העיר ברלין, שהוענק לה ב"הכרה והערכה על תרומתה היוצאת דופן בעיר ברלין". בשנת 2008 זכתה דויטשקרון בפרס קרל-פון-אוסייצקי להיסטוריה בת זמננו ופוליטיקה; לדברי השופטים, "מפעל חייה הוא הסימן של המחויבות המתמשכת, דמוקרטיה וזכויות אדם והוא נגד כל צורות הגזענות". בנוסף, בשנת 2008 קיבלה דויטשקרון את מדליית לואיז שרדר, המוענקת מדי שנה לאנשים ש"הביאו תרומה מיוחדת ויוצאת דופן לדמוקרטיה, שלום, צדק חברתי ושוויון".
אליעזר שטרן

אליעזר (לוטק) שטרן (1915, ה'תרע"ה - 24 באוגוסט 1981, כ"ד באב תשמ"א) היה פדגוג ישראלי, יליד פולין, פרופסור לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

שטרן נולד בעיר קיילצה (Kielce) שבפולין, אביו של אליעזר, יעקב קופל שטרן, נמנה עם חסידי קוצק. אמו של אליעזר, טאובה שטרן (לבית מיכרובסקי), נולדה בעיר צ'נסטוחובה (czestochowa). אליעזר שטרן למד בחדר בקילצה. לאחר מכן עברה משפחתו להתגורר בעיר לודז', והוא החל ללמוד בגימנסיה הציונית על שם יצחק כצנלסון.
כשהיה בן 17 היה ממקימי ומייסדי תנועת הנוער "בני עקיבא" בלודז', שם הכיר את דינה (מאשה) גליקסמן, לה נישא בשנת 1942. 
שטרן עלה לארץ ישראל בשנת 1935 והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום שנת הלימודים הראשונה חזר לפולין לחודשי הקיץ כדי לסייע לתנועת "בני עקיבא" בארגון מושבות הקיץ, וחזר ארצה לקראת פתיחת שנת הלימודים החדשה באוניברסיטה.
נמנה עם מארגני חבורת הסטודנטים "יבנה" שעסקה בפעילות חינוכית קהילתית.
בין השנים 1943–1944 שימש ביחד עם אשתו כחלק מהסגל החינוכי של "כפר הנוער הדתי" שליד כפר חסידים.
בין השנים 1946–1948 התגורר עם אשתו בקבוצת יבנה.
לאחר שנים עברו להתגורר בחולון, ואליעזר החל לעבוד כמורה בגימנסיה "צייטלין".
כמו כן עסק בהוראה והדרכה במוסד החקלאי "מקווה ישראל".
בשנת 1951 אליעזר ואשתו עברו להתגורר בתל אביב.
לאחר מספר שנים יצא לשליחות באנגליה למשך שנתיים כדי לנהל את בית המדרש למורים מטעם הסוכנות היהודית.
לאחר מכן לקח חלק בניהול הסמינר האירופאי לנוער בשווייץ.
בשנת 1958 שב לישראל והתגורר בתל אביב. 
החל ממקד את לימודיו בפילוסופיה כללית ויהודית, בקבלה ובתולדות עם ישראל.
בשנת 1960 החל לעבוד כמפקח על המקצועות ההומניים בבתי ספר תיכוניים, ובשנת 1962 החל ללמד במחלקה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, בה מצא כר נרחב לפעילותו החינוכית והמדעית. כעבור שנים מעטות נתבקש לקבל על עצמו את ניהול המחלקה לחינוך והפכה לבית הספר לחינוך אותו ניהל שנים רבות.
בשנת 1970 סיים את כתיבת הדיסרטציה שלו וזכה לתואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית.
בשנת 1972 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן.
במהלך שנות ה-70 עבד שטרן בין היתר כיועצו של שר החינוך זבולון המר.
בשנת 1980 הקים את "המרכז היהודי לתפוצות" ליד אוניברסיטת בר-אילן מתוך תודעת אחריות לחינוך הציוני דתי בגולה, כמו כן הקים וייסד את בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.
הוא נפטר ממחלת הסרטן ב-24 באוגוסט 1981, בן 66 בפטירתו.

משפחתו

לאליעזר ולדינה שטרן שלושה בנים ובת. בנם הוא פרופסור ידידיה צ' שטרן. הוא קרוי על שם דודו צבי, שנהרג בתאונת נשק במושבה מגדיאל בשנת 1949.