google/wiki40b huggingface dataset:
באטה בוריסוב

היסטוריה

המועדון הוקם לראשונה בשנת 1973 בחסות מפעל בוריסוב לטרקטורים ומכשור חשמלי (בַּאטֶה בראשי תיבות מבלארוסית) והתמודד בליגה השנייה באליפות בלארוס הסובייטית. 
בעונת 1974 המועדון זכה באליפות בלארוס הסובייטית עם מאזן של 15 ניצחונות מתוך 18 משחקים. בעונת 1976 זכה באליפות בלארוס הסובייטית ובגביע בלארוס הסובייטית. ברם המועדון מעולם לא שיחק בליגת העל הסובייטית ופורק לבסוף בשנת 1984.
המועדון הוקם מחדש ב-1996 ושיחק תחילה בליגה השלישית בבלארוס. הקבוצה עלתה לליגה הראשונה תוך שתי עונות ומאז היא אחת מהקבוצות הבולטות במדינה. כבר בעונתה הראשונה בליגה הבכירה, ב-1998, הגיעה הקבוצה למקום השני. בעונה שלאחריה זכתה באליפות עם אלכסנדר חלב בשורותיה.
בשנת 2005 הגיעה הקבוצה למקום החמישי בלבד עם 47 נקודות. בשנת 2006 זכתה הקבוצה בדאבל - זכייה באליפות הליגה ובגביע הבלארוסי (ב-2008 ב-2010, וב-2015). בשנתיים הבאות (2007–2008) השלימה רצף של שלוש אליפויות רצופות, ובעונת 2008/2009 הייתה לקבוצה הבלארוסית הראשונה שהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שגברה על לבסקי סופיה בסיבוב המוקדמות השלישי. באטה הייתה הקבוצה בעלת הדירוג הנמוך ביותר לפי אופ"א שמגיעה לשלב הזה. בעונת 2011/2012 העפילה באטה בפעם השנייה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שעברה במשחקי המוקדמות את לינפילד הצפון אירלנדית, אקראנס הליטאית ואת שטורם גראץ האוסטרית.
בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה הקבוצה את קבוצת וארדאר סקופיה. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת דברצן ו.ס.ק.. בשלב הפלייאוף ניצחה את קבוצת עירוני קריית שמונה הישראלית ועלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים הוגרלה הקבוצה לבית הכולל את הקבוצות באיירן מינכן, ולנסיה וליל. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי ועברה לשחק בליגה האירופית בשלב 32 האחרונות. הקבוצה הפסידה לקבוצת פנרבחצ'ה והודחה מהטורניר. בעונת 2014/2015 העפילה שוב לשלב הבתים של ליגת האלופות, והוגרלה בבית עם פורטו הפורטוגזית, אתלטיק בילבאו הספרדית ושחטאר דונייצק האוקראינית. הקבוצה סיימה במקום האחרון עם ניצחון אחד ושלוש נקודות.
HCCI

Homogeneous charge compression ignition ׁ(בקיצור: HCCI) היא תערובת אחידה בהצתת דחיסה ותהליך בעירה חדשני למנוע בעירה פנימית.

הצורך והתהליך של HCCI

בתהליך זה דלק ואוויר (בדרך כלל חמצן) נדחסים לנקודת ההצתה העצמית כמו צורות בעירה. התגובה האקסותרמית משחררת אנרגיה כימית, המתועלת במנוע לעבודה וחום.
HCCI משלב מאפיינים של מנוע דיזל ושל מנוע בנזין. בדומה למנוע בנזין, האוויר נכנס במהלך פעימת היניקה והדלק נכנס יחד איתו או במהלך פעימת הדחיסה, ויחדיו הם יוצרים תערובת הומוגנית; בדומה למנוע דיזל, ההצתה נגרמת כתוצאה מהגעת התערובת לנקודת ההצתה העצמית של הדלק.
HCCI פועל למעשה לפי מחזור אוטו (Otto cycle), כלומר הוספת חום בנפח קבוע. 
בקרת התהליך מורכבת, ודורשת הבנה פיזיקלית של תהליך ההצתה. בעוד במנוע בנזין תזמון ההצתה נקבע לפי תזמון הפעלת המצת, ובמנוע דיזל תזמון ההצתה נקבע לפי תזמון הזרקת הדלק, אך במנוע HCCI אין אף לא אחד משני הכלים הללו. לכן התהליך דורש יכולת לתזמן את ההצתה בדרכים אחרות.
חדר הזוחלים

עלילה

סיפורם השני של יתומי בודלר מתחיל כשהילדים נוסעים עם מר פו לביתו של האפוטרופוס החדש שלהם - ד"ר מונטוגמורי מונטוגומורי, הרפטולוג. מר פו אומר שמונטוגמורי הוא "אחיה של אשתו של הבן-דוד של אביהם המנוח של הבודלרים".
ד"ר מונטוגומורי, או דוד מונטי - כפי שהוא מעדיף להיקרא, הוא איש נמוך ושמנמן עם פנים אדומות, וידידותי הרבה יותר מהאופוטרופוס הקודם של הילדים - הרוזן אולף. הדוד מונטי מבשר לילדים שהם יצאו במשלחת לפרו, ברגע שעוזרו החדש, סטפנו, יגיע. הוא אומר שעוזרו הישן, גוסטב, התפטר לפתע לפני יציאת המשלחת.
מונטי מתייחס לילדים יפה, והם מרותקים מהנחשים בחדר הזוחלים - היכל ענק בו מאוכסנים זוחליו של הדוד מונטי. בחדר הזוחלים הם רואים את הצפע הקטלני להפליא, אותו מונטי גילה לא מזמן. שמו של הנחש, כך אומר הדוד מונטי, לא מתאים לו - מפני שהוא אינו מזיק בכלל. השם ניתן לו כדי לצחוק על אגודת ההרפטולוגים.
כשסטפנו מגיע, הילדים מבינים מיד שזהו למעשה הרוזן אולף בתחפושת. הם מנסים לספר לדוד מונטי, אך אולף מאיים עליהם בסכין. ביום בו המשלחת הייתה אמורה לעזוב לפרו, הילדים מגלים את גופתו של הדוד מונטי בחדר הזוחלים, כששני נקבים קטנים מופיעים בצאוורו. אולף טוען שהוא הוכש על ידי ממבה-דו-מאל הארסי.
אולף (עדיין מחופש לסטפנו) מתכוון לקחת את הילדים לפרו כמתוכנן, שם הוא יוכל לחטוף אותם בקלות. למרות זאת, כשהם עוזבים את הבית, מכוניתו של אולף מתנגשת במכוניתו של מר פו. הם חוזרים לבית, ודנים מה לעשות עם הילדים. הילדים מנסים להוכיח שהרוזן אולף הרג את מונטי, ולא הכשת נחש. כשד"ר לוקאפונט מגיע, גם הוא קובע שהכשת הנחש הרגה את מונטי.
באותו הזמן, ויולט מוצאת את המזוודה של אולף ופותחת אותה, ומציגה למר פו את הראיות. מר פו מבקש מאולף להראות את הקרסול שלו (לרוזן אולף יש קעקוע של עין על הקרסול), אך אין עליה שום קעקוע. יתומי בודלר מתעקשים שהקעקוע מכוסה באיפור, כך שכשמר פו משפשף את הקרסול, הקעקוע נחשף. אולף נמלט במהרה מהבית יחד עם ד"ר לוקאפונט - שמתגלה בתור שותפו של הרוזן אולף, האיש בעל שני ידי הקרסים.
הספר מסתיים בחדר הזוחלים של הדוד מונטי - כשגופתו נלקחת על ידי אדם בשם ברוס, וילדי בודלר צריכים לעבור לבית חדש - השלישי מאז מות הוריהם.
מדחף תמרון

מדחף תמרון (באנגלית: thruster), הוא מדחף עזר של כלי שיט, המסייע לתמרונו בעת כניסה ויציאה מן הנמל וכן במהלך ההתקשרות לרציף או ההינתקות ממנו. מדחף תמרון המותקן בחרטום כלי השיט נקרא "מדחף תמרון קדמי" (באנגלית: bow thruster) או "חרטומן", וזה המותקן בירכתיו נקרא "מדחף תמרון אחורי" (באנגלית: stern thruster). מדחפי תמרון מותקנים גם במתקנים ימיים, כמו אסדות קידוח, אז הם משמשים לייצוב המיקום של המתקן. 
מדחף התמרון הופך את שלב ההתקשרות לרציף לקל יותר, משום שהוא מאפשר לרב החובל להפנות את כלי השיט לכיוון הרצוי לו מבלי להשתמש במדחפים הראשיים. בכלי שיט גדול במיוחד יכולים להיות מספר מדחפים לשליטה מרבית בתנועת כלי השיט. כלי שיט הנעזר במדחף תמרון אחד או שניים אולי לא יזדקק לשירותיה של גוררת, ובכך יחסוך כסף רב בכל כניסה ויציאה מהנמל. מלבד העלות, ספינות נופש רבות צבועות בלבן, וכניסה או יציאה מהנמל באמצעות גוררת עלולות ללכלך את צבען.
לכלי שיט גדולים ישנם בדרך כלל כמה תעלות מדחפים, שבתוכן נמצאים המדחפים המאפשרים לנווט את כלי השיט לכיוון הרצוי. המדחפים מונעים על ידי מנוע חשמלי או מנוע הידראולי.
כל מדחף תמרון יסומן על ידי X מוקף בעיגול משני צדי כלי השיט, מעל קו המים.
יחסי הוותיקן–סן מרינו

היסטוריה

יוחנן פאולוס השני ביקר בסן מרינו ב-28 באפריל 1982.
כאשר שגריר סן מרינו בוותיקן הציג את כתב האמנתו לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ב-13 בנובמבר 2008, בירך האפיפיור את העם הסן מרינזי:  "אני קרוב מאוד לסן מרינו ולעם שלה, שהוא עם קטן מבחינת טריטוריה, אך בכל זאת ראוי להתחשבות רבה ולכבוד בעקבות ההיסטוריה הארוכה והמסועפת שלו והמסורת התרבותית והדתית שהוא מקיים".
לאוני גרנדל

יצירות חשובות

בין יצירותיו הראשונות סימפוניה, יצירות להרכבי כלי מיתר קטנים וקונצ'רטו לכינור.
גרנדל נודע ביותר בקונצ'רטו שלו לטרומבון, שנכתב בשנת 1924, כשגרנדל שהה באיטליה. נראה שהקונצ'רטו נכתב לנגני הטרומבון של תזמורת תיאטרון הקזינו בקופנהגן, הודות לתקן הגבוה של נגינתם.
גרנדל זכור גם בהקלטותיו החלוציות לסימפוניות של עמיתו הדני קרל נילסן והפרטיטורה המקורית שלו לסרט האילם הקלאסי  
Häxan של בנימין כריסטנסן.
השבוע בספורט

היסטוריה

התוכנית עלתה לראשונה בשנות השמונים, אשר שודרה בשעה המוקצבת לערבית בטלוויזיה הישראלית, התוכנית אז שודרה בימי שני בשעה 18:30 ועד היום היא משודרת באותו זמן. לאחר סיום השידורים בערבית בערוץ 1 והקמת ערוץ לוויני מיוחד לשידורים בערבית בשנת 2002 עברה התוכנית לערוץ זה. אחר כך עם איחוד ערוץ 33 והערוץ הלוויני עברה לערוץ 33.

אופי המהדורה

המהדורה מסכמת את אירועי השבוע שעבר בספורט בשפה הערבית עם פרשנים מהמגזר הערבי וגם עם כתבות בשפה הערבית . בעבר שודרו תקצירים של מרוצי פורמולה 1.
אוהל יזכור

הקמת המבנה

מבנה אוהל יזכור תוכנן על ידי האדריכלים אריה אלחנני, אריה שרון ובנימין אידלסון. המבנה נבנה בשנת 1957 במטרה לשמש אולם טקסים לאתר ההנצחה.

תיאור המבנה

צורת המבנה רבועה, קירותיו בנויים אבני גוויל בגדלים שונים, וגגו עשוי בטון חשוף, אשר צידו הפנימי בצורת פירמידה. קודקוד הפרמידה מצוי מעל אש התמיד הבוערת במבנה. הגג אינו נוגע בקירות המבנה ונתמך על ידי עמודי פלדה דקים ובלתי נראים כמעט, מאחר שהמבנה אינו מואר, האור היחידי החודר למבנה חודר דרך החריץ שבין הגג לקירות המבנה.
דלתות המבנה עוצבו על ידי הפסל דוד פלומבו (אשר עיצב בהמשך את שערי פלומבו בכניסה למשכן הכנסת) בצורת אודים עשנים.
המבקרים אינם דורכים על רצפת המבנה, ועוברים לאורכו על גשר בטון. על רצפת המבנה חקוקים שמות מחנות ריכוז והשמדה באירופה, שמות של גטאות וגאיות הריגה. במקום מצוינים סה"כ 22 שמות של מחנות ריכוז והשמדה וכן אתרי השמדה ורצח מרכזיים שבלטו במחקר באותה התקופה. שמות המקומות חקוקים בלבן על הרצפה השחורה, ומתחתיהם נקבר אפר שהובא ממחנות ההשמדה.
המבנה בנוי בצורת פירמידה הבאה לסמל זיכרון נצחי, וכן נועד המבנה להזכיר את אוהל המועד (ומכאן שמו: אוהל יזכור).
סמואל ברוקנטל

סמואל פון ברוקנטל (26 ביולי 1721, לשקירך – 1803, סיביו) נציגם של הסאשים (גרמנים סאקסונים) בטרנסילבניה ומאוחר יותר מושל טרנסילבניה מטעם בית המלוכה הבסבורג, מ- 6 ביולי 1774 ועד 9 בינואר 1787. ברוקנטל החזיק בתואר ברון של האימפריה הרומית הקדושה והיה יועצה האישי של הקיסרית מריה תרזה.
הברון נודע באותה עת, כאחד מאספני האומנות והמטבעות הגדולים ביותר באותה התקופה.
על שמו נקרא כיום בית ספר, בסמיכות לארמונו בסיביו, והוא בית הספר הגרמני הוותיק ביותר ברומניה. הארמון משמש בית למוזיאון הלאומי ברוקנטל הקרוא על שמו, המכיל את אוספיו והוא המוזיאון לאמנות הוותיק ביותר ברומניה (משנת 1817).
לופית

תיאור כללי

הסוג לופית כולל 4 מיני גאופיטים, שתפוצתם בעיקר ים תיכונית. הם גדלים באזורים חמים, סלעיים, בבתה ותחת עצים. 
השם העברי, כאמור, נגזר מהשם "לוף" בתוספת סופית הקטנה, לציון המידות הקטנה של מיני הסוג בהשוואה לצמחים אחרים ממשפחת הלופיים. השם המדעי Arisarum מזכיר אף הוא את שם הסוג לוף (arum), אולם מקורו לטיני קדום, והטיה שלו נזכרת עוד בכתביו של פליניוס הזקן, כשם שמתייחס לצמח ממשפחת הלופיים, אם כי לא ברור אם הכוונה דווקא לסוג זה.

תיאור מורפולוגי

מיני הלופית הם עשבים רב-שנתיים בעלי איבר אגירה תת-קרקעי מטיפוס פקעת או קנה-שורש. עלי הצמח ארוכי-פטוטרת, וטרפיהם רחבים יחסית ואופייניים למשפחה.
תפרחת הלופית אופיינית למשפחה מבחינה מורפולוגית, אך בשונה משאר סוגי המשפחה המיוצגים באגן הים התיכון, המתחל צבעו בהיר, ואין הוא מפיק ריח תסיסה או פגרים. המתחל צינורי, צבעיו ירוק ולבן לרוב בדגם מפוספס. השזרה מעוטת פרחים יחסית, וחסרת פרחים עקרים. הפריחה חלה עם לבלוב העלים. יחסי הגובה שבין התפרחת לעלים מהווים את אחד מנתוני ההגדרה החשובים לסוג זה.
פרי הלופית הוא מטיפוס ענבה המכילה מספר מועט של זרעים.
פואד סניורה

ביוגרפיה

סניורה נולד בצידון למשפחה מוסלמית סונית. במשך עשורים ארוכים היה ידידו הקרוב של רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר (שנרצח בפברואר 2005). לסניורה תואר אקדמי בכלכלה ועסקים מטעם האוניברסיטה האמריקנית בביירות, והוא כיהן כשר האוצר בממשלת לבנון לאחר מלחמת האזרחים השנייה של לבנון, בשנים 1992-1998, ובהמשך בממשלתו של חרירי בשנים 2000-2004. בשנים שבהן לא עסק סניורה בפוליטיקה הלבנונית הוא היה איש עסקים מצליח, וקיים קשרים רבים עם הקהיליה העסקית הבינלאומית. קשריו אלה סייעו לו להיות גורם משמעותי בוועידת פריז השנייה, שהתקיימה בנובמבר 2002, ועידה שבה העניקה ארצות הברית ללבנון הלוואה ארוכת טווח של 2.6 מיליארד דולר, על מנת לייצב את הכלכלה הלבנונית.
לאחר ניצחון האופוזיציה האנטי-סורית בבחירות לפרלמנט בחודש יוני 2005, התבקש סניורה על ידי נשיא המדינה אמיל לחוד למלא את תפקיד ראש הממשלה, דבר שהפתיע כמה וכמה בלבנון לאחר שרבים חשבו כי דווקא בנו של רפיק חרירי, סעד, ימלא את התפקיד. בסוף חודש יוני הוא סיים להרכיב את ממשלתו. זו הייתה הממשלה המכהנת הראשונה לאחר ההתקוממות האנטי-סורית בלבנון, שהובילה באמצעים אזרחיים ולא צבאיים לנסיגה הסורית מלבנון.
בתחילת דרכו נתפס סניורה כדמות טכנוקרטית אפורה, אך עם חלוף הזמן הוא הוכיח את שליטתו הרמה בפוליטיקה הלבנונית והצליח לצלוח בשלום משברים פוליטיים כמו הקפאת פעילותם של השרים השיעים בממשלת לבנון בדצמבר 2005 ואיום חזבאללה בפרישה מן הממשלה. כמו כן הוא הצליח לשמור על יחסים מיוחדים עם ארצות הברית, המהווה את המשענת לממשלתו בקהילה הבינלאומית, למרות לחצים מצד גורמים פרו-סוריים כגון חזבאללה והגנרל מישל עאון. למרות התבטאויות אנטי-סוריות של סניורה בעבר, בממשלתו כיהנו בתפקידים בכירים חברי חזבאללה, התומכים בנוכחות סורית בלבנון. סניורה עצמו נחשב למנהיג ערבי מתון, והביע לא פעם את תמיכתו ביוזמת השלום של הליגה הערבית, עם זאת הוא טען כי "לבנון תהיה המדינה האחרונה לחתום הסכם שלום עם ישראל".
בזמן מלחמת לבנון השנייה, סניורה גינה את פעולות ישראל נגד האוכלוסייה האזרחית בלבנון שהביאה, לדבריו, להרג 1100 אזרחים. סניורה פרץ בבכי כשניסה לקרוא למדינות העולם לכפות הפסקת אש על ישראל. לאחר המלחמה קרא לשלום עם ישראל, אך לאחר מכן אמר שאינו מסכים לשלום נפרד של לבנון עם ישראל, שלא כולל החזרת שטחים לפלסטינים, לסורים וללבנונים (חוות שבעא, לטענת לבנון, היא שטח לבנוני), ועל כן אמר כי לבנון תהיה המדינה הערבית האחרונה שתחתום הסכם שלום עם ישראל.
עם תום מלחמת לבנון, התנגדו המפלגות הפרו-סוריות ליישומה של החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם, שכללה הגבלות על פריסת חזבאללה בדרום לבנון. בנוסף לכך, המפלגות התומכות בסוריה התנגדו להקמתו של בית דין בינלאומי לשפיטת האחראים לרצח רפיק חרירי. מעבר לכל זאת, לאור התפישה הרווחת בלבנון כי חזבאללה ניצחה בעימות עם ישראל, העלה הפלג הפרו-סורי את הדרישה כי השרים השיעים יזכו לשליש (שיכול לחסום כל החלטת ממשלה) מכלל מושבי הממשלה. סניורה ו"כוחות ה-14 במרס" סירבו להתפשר, וכל שרי חזבאללה, אמל והמפלגות הפרו-סוריות האחרות פרשו מהממשלה והותירו בה 18 שרים בלבד. לאחר רצח שר התעשייה פייר ג'ומאייל הבן ב-21 בנובמבר 2006, הצטמצמה ממשלתו של סניורה ל-17 שרים - שר אחד בלבד מעל המינימום הנדרש לכינוסה של הממשלה. שר הפנים שהתפטר בפברואר, חסן סבאח, נזעק לעזרה והכריז על חזרתו לממשלה.
קו פנתר-ווטן

תכנון

לאחר סדרת נסיגות של הוורמאכט בחזית המזרחית בשנת 1942, נשמעו קולות בתחילת 1943 לבניית קו ביצורים בעומק השטח, לאורך נהר הדנייפר. לאחר קרב קורסק והפלישה לאיטליה הצורך היה לשימור הכוחות במזרח ולמעבר לתוכניות הגנה, ובאוגוסט של אותה השנה הורה היטלר על בניית קו ביצורים, בהשלימו עם נטישת כל אסטרטגיית תקיפה עתידית במזרח.
חלק גדול מקו ההגנה תוכנן להיבנות לאורכו של נהר הדנייפר, ממערב לסמולנסק ועד לים השחור. הקו המתוכנן חורג מגדות הדנייפר רק במקומות בהם מתפצלים ממנו יובלים מרכזיים אחרים, ומאפשרים את אותן יכולות ההגנה. מדרום לשם, במערבו של מחוז דניפרופטרובסק במקום בו הדנייפר מתפתל לכיוון מערב, הוחלט על בניית הקו ממזרח לדנייפר במטרה למנוע פינוי או בידוד של חצי האי קרים. אמנם, הקו אינו מספק הגנה על מצר פרקופ, המחבר את חצי האים אל יבשת אירופה.
מצפון לסמולנסק תוכנן הקו מויטבסק לפסקוב, ומשם דרך הגדה המערבית של אגם פייפסי והדלתא שלו לים הבלטי בסמוך לעיר נרבה.
כאשר ניתנה הפקודה על בניית קו פנתר-ווטן, ב-11 באוגוסט 1943, הוורמאכט אחז בעמדות שהיו רחוקות לעיתים מאות קילומטרים מקו הביצורים המתוכנן, ככלל לאורך נהר הסוורסקי דונץ ולאורך קו שהשתרע מסמולנסק ועד לנינגרד בצפון.
מונטיי מוריס

קריירת תיכונים מכללות

מוריס נולד בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן, וגדל בפלינט הסמוכה. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון פלינט ביצ'ר" הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת התיכונים של מישיגן (מהדרג השלישי), ובעונה האחרונה זכה בתואר שחקן העונה במישיגן ("Michigan Mr. Basketball").
בין השנים 2013–2017 למד באוניברסיטת המדינה של איווה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 12.2 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"), לראשונה מזה 14 שנים, ובעונת 2015/2016 שחזרה הישג זה. בעונתו הראשונה שבר מוריס את שיא ליגת המכללות עם יחס אסיסטים-איבודים של 4.79 (מסר 4.79 אסיסטים על כל איבוד כדור). בעונתו האחרונה במכללה שבר את השיא פעם נוספת, עם יחס אסיסטים-איבודים של 5.21.

קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2017 נלקח מוריס בבחירה ה-51, על ידי דנוור נאגטס. כחודש לאחר הדראפט חתם מוריס על "חוזה כפול" בדנוור, במסגרתו שיחק בעונת 2017/2018 לסירוגין עבור הנאגטס ועבור קבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך אותה עונה שותף בשלושה משחקי NBA בלבד, אך ב-37 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 17.8 נקודות ו-6.5 אסיסטים למשחק. בעונת 2018/2019 הפך לחלק אינטגרלי מרוטציית הקבוצה ב-NBA, כששיחק בכל 82 משחקי הנאגטס ורשם ממוצעים של 10.4 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של ג'מאל מארי. דנוור סיימה את העונה הסדירה עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי (54–28), והעפילה לחצי גמר המערב לראשונה מאז עונת 2008/2009.
יחסי הממלכה המאוחדת–קניה

האימפריה הבריטית

לקניה ואנגליה יש היסטוריה עשירה של יחסים מאז המאה ה-19. בין 1824 ל-1826 הייתה עיר הנמל מומבסה תחת כיבוש בריטי. בשנת 1887 הושכרה על ידי הבריטים רצועת חוף בקניה של 16 ק"מ. בשנת 1895 קניה הפכה לחלק ממזרח אפריקה הבריטית. קניה, כחלק מהאימפריה הבריטית, גייסה חיילים לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1920 הפכה קניה לקניה הבריטית. לאחר 43 שנים השיגה המדינה עצמאות מבריטניה ב-1963 לאחר 68 שנים של שלטון בריטי.
בין השנים 1963 ל-1964 הייתה אליזבת השנייה ראש המדינה של קניה. המלכה יוצגה בקניה על ידי מושל כללי, שהיה מלקולם מקדונלד. ראש הממשלה היה ג'ומו קניאטה. בשנת 1964 הפכה קניה לרפובליקה ונשיא המדינה הוא ראש המדינה.
אליזבת השנייה ביקרה בקניה ארבע פעמים - ב-1952, 1972, 1983 ו-1991.

לאחר העצמאות

לאחר מתן העצמאות שמרו שתי המדינות על יחסים חמים. בשלב מסוים בריטניה אף נחשבה לבעלת הברית המערבית המשמעותית ביותר של קניה. בריטניה סיפקה סיוע כלכלי וצבאי לקניה.
עם בחירתו של אוהורו קניאטה לנשיא קניה בריטניה ביקשה להרחיק עצמה דיפלומטית מקניה, כיוון שנגד קניאטה הוגש כתב אישום בבית הדין הפלילי הבינלאומי בגין פשעים לאחר בחירות 2007. עם בחירתו של קניאטה כנשיא, הנציב העליון של בריטניה, כריסטיאן טרנר, הצהיר כי בריטניה תדון עם קניה רק בנושאים חיוניים.
בשנת 2014 התביעה נגד קניאטה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג בוטלה.

יחסים צבאיים

הצבא הבריטי מאמן חיילים בקניה כהכנה לפעולות במדינות דוגמת אפגניסטן. היחידה המאמנת כוחות מקניה נקראת בצבא בריטניה "יחידת אימון קניה" (BATUK). זוהי יחידת אימונים קבועה עם בסיסים בבקאווה, ניירובי ונניוקי. היחידה מספקת תמיכה לוגיסטית ביחידות של הצבא הבריטי בקניה ומורכבת בסה"כ מ-56 אנשי צוות קבועים ו-110 חיילים לסיוע ליחידה.
ההסכם בין שתי הממשלות מאפשר לשישה גדודי חי"ר בריטיים להתאמן בקניה מדי שנה, במשך שישה שבועות. על פי אחד מדוברי משרד החוץ הבריטי לבריטניה יש מערכת יחסים ארוכת טווח ומועילה עם קניה. הכוחות הבריטיים מתאמנים בקניה במסגרת הסכם לשיתוף פעולה צבאי בן 40 שנה.

מדיניות ההתמקדות במזרח

ממשלת קניה אימצה מדיניות של התמקדות במזרח ומאחר שסין היא המפתח במדיניות, ממשלת קניה פנתה לסין לסיוע בתשתיות.
היחסים של קניה ובריטניה נדונו בפרלמנט הבריטי. חברי הפרלמנט היו מודאגים במיוחד מהשפעתה הגוברת של סין בקניה. חברי הפרלמנט ציינו כי מאמציה של סין בקניה לפתח תשתיות היו מוצלחים וכי בריטניה לא תמכה בקניה בדרך זו.

מסחר

הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות עולה על שווי של מיליארד שילינג קנייתי.
בריטניה היא אחת מהמשקיעות הגדולות ביותר בקניה. בריטניה היא גם הקונה העיקרית של תוצרת חקלאית מקניה. בריטניה מייבאת 8.5% מהייצוא של קניה, ו-3.4% מהמוצרים הבריטיים מיובאים לקניה.
בריטניה שואפת להכפיל את הסחר בשנים הקרובות.
יוסי רחמני

יוסי רחמני (נולד ב-29 באוגוסט 1964) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה

יוסי רחמני גדל בעיר קורדובה שבארגנטינה ועלה לישראל בשנת 1987. סיים את לימודיו בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 1992. בהמשך למד ליצנות רפואית והחל לעסוק בתחום בבתי חולים.
בשנים 1996 - 2000 היה חבר בלהקת "תיאטרון נוצר" בה השתתף בהצגות "תיאטרון זה להפך" ו"פנטיסילאה".
בשנת 1999 היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי על תפקידו כשחקן המשנה במחזה אשכבה מאת חנוך לוין.
רחמני זכה בפרס "קיפוד הזהב" לשנת 2008 הניתן להצגות פרינג' בישראל, על עיבוד יצירתו "המנהרה".
רחמני משתתף במופע הרחוב "פיקוח אירוני" יחד עם שותפו דוד (דוש) בראשי, בו הם מחופשים לפקחים עירוניים ומבצעים אלתורים קומיים.
דיבהי

התאאנא

התאאנא הוא הכתב המשמש את דיבהי. הוא הופיע לראשונה במסמך מלדיבי בתחילת המאה ה-18. הכתב הוא מסוג אבוגידה.
ד"ש מבסטר

עלילה

הוריו של בסטר גרושים, ובסדרה זו הוא מטייל עם אביו ברחבי העולם. בפרק סיום העונה של הסדרה "ארתור", בעונה שלפני שידור "ד"ש מבסטר", מספר בסטר לחבריו על כוונתו לצאת למסע, וארתור מנסה לשכנע אותו שלא לנסוע. בסטר ואביו מוצגים באנימציה והעולם, כפי שנקלט בעדשת המצלמה של בסטר, הוא לייב אקשן.

מחלוקת

בינואר 2005, מרגרט ספלינגס, מזכירת החינוך של ארצות הברית, מתחה ביקורת חריפה על פרק 33 של הסדרה ששודר באותו החודש. הפרק כלל ביקור בהיינסברג, במדינת ורמונט, מן המדינות הראשונות שהתירו נישואים חד-מיניים, ובסטר נפגש במהלכו עם ילדיהן של זוג לסביות. כמו כל פרקי הסדרה, הפרק לא כלל תוכן מיני כלשהו, והמילים "לסבית" או "הומוסקסואל" לא נאמרו בו. מזכירת החינוך דרשה מ-PBS להחזיר את המימון הפדרלי ששימש להפקת הפרק, בטענה ש"הורים רבים אינם רוצים שילדים יהיו חשופים לנושא הנראה בפרק". PBS החליטו שלא להפיץ את הפרק, אך כמה תחנות שידרו אותו. זמן קצר לאחר המחלוקת הודיעה מנכ"ל PBS כי תעזוב את תפקידה עם סיום החוזה שלה ב-2006. מאוחר יותר נכתב על המחלוקת מחזה בשם "דאסטי והעולם הגדול והרע".
מטריקה

בטופולוגיה, מֶטְרִיקָה היא פונקציה המתאימה לכל זוג נקודות במרחב מספר אי-שלילי, ומקיימת כמה תנאים פשוטים. בזכות תנאים אלה, אפשר לראות במטריקה הכללה של מושג המרחק מהמרחב האוקלידי למרחב כלשהו.

שקילות מטריקות

שתי מטריקות על אותו מרחב הן שקולות אם הן מגדירות את אותה טופולוגיה מטרית. ניתן להראות ששתי מטריקות הן שקולות אם ורק אם כל כדור פתוח ביחס למטריקה אחת, מכיל כדור פתוח בעל אותו המרכז ביחס למטריקה האחרת. מכיוון שהטופולוגיה של מרחב מטרי נקבעת על ידי התכנסות של סדרות, שתי מטריקות הן שקולות אם ורק אם כל סדרה מתכנסת ביחס לאחת מהן, מתכנסת גם ביחס לשנייה. עם זאת, המושג של סדרת קושי, התלוי במטריקה, אינו נשמר תחת שקילות (לדוגמה, המטריקה  על הקטע  שקולה למטריקה הרגילה שם, אבל הסדרה , שאינה מתכנסת, היא סדרת קושי לפי המטריקה הרגילה, אבל לא לפי d). 
כל שתי נורמות על המרחב  שקולות (כמטריקות), ולכן יש למרחב הזה טופולוגיה נורמית אחת ויחידה.
יצחק חיים קסטיליוני

הרב פרופ' יצחק חיים (ויטוריו) קסטיליוני (באיטלקית: Vittorio (Hayyim) Isacco Castiglioni; ‏ 25 במרץ 1840, אדר ה'ת"ר, טריאסטה - 1911, ה'תרע"א, רומא) היה רב, משורר ומתמטיקאי איטלקי, כיהן כרבה הראשי של רומא והסמכות הרוחנית הראשית של יהדות איטליה בין השנים ה'תרס"ג-ה'תרע"א (1903-1911). תרגם את המשנה לאיטלקית.

תולדות חייו

נולד בטריאסטה, אז בתחומי האימפריה האוסטרית, למשה חי דוד ואניטה (לבית קמפוס) קסטיליוני. למד את לימודיו התורניים אצל הרבנים שמואל דוד לוצאטו (שד"ל) ושבתי אלחנן טריוס. הוסמך ב-1861. למד מתמטיקה, ועסק בחינוך ובהוראת מתמטיקה בטריאסטה במשך כ־30 שנה, והגיע לדרגת פרופסור. במקביל, כיהן כסגן הרב של טריאסטה. בשנת 1903 התמנה לרבה של רומא. כשנה לאחר מכן, נחנך בית הכנסת הגדול של רומא, בהשתתפות מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי. בתפקיד זה כיהן כשמונה שנים, עד לפטירתו בשנת ה'תרע"א (1911).
אסטרו-בוי

תקציר העלילה

אסטרו-בוי היא סדרה מדע בדיונית אשר מתרחשת בעולם עתידני בו אנדרואידים חיים לצד בני האדם. הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של "אסטרו-בוי", רובוט רב עוצמה אשר נוצר על ידי מדען בשם ד"ר טאנמה כתחליף לבנו אשר נהרג בתאונת דרכים. לאחר מות בנו, ד"ר טאנמה בונה את אסטרו-בוי בדמותו של בנו ומגדל אותו בתחילה במסירות כאילו היה בנו האמיתי, אך עד מהרה טאנמה מבין כי הרובוט הקטן דמוי האדם לא יכול יהיה למלא את החלל שהותיר אחריו בנו המנוח, במיוחד משום שאסטרו-בוי איננו מסוגל להביע חוש אסתטי אנושי (לדוגמה, במהלך העלילה אסטרו-בוי מעדיף את הצורות המכניות של הקוביות על פני הצורות האורגניות של הפרחים). 
בגרסה המקורית של הסדרה משנות השישים, טנאמה מחליט להפטר מאסטרו-בוי על ידי מכירתו לקרקס-רובוטים. במהלך אחת ההופעות באותו קרקס מושך אסטרו-בוי את תשומת-לבו של מדען אחר, פרופסור אוצ'אנומיזו (דוקטור אלפן/ אושיי מחוץ ליפן), אשר  רוכש אותו מבעל הקרקס ומאמץ אותו. פרופסור אוצ'אנומיזו מבין במהרה, כי על אף שאסטרו-בוי איננו אנושי, הוא ניחן בכישורים ומיומנויות ייחודיים ומסוגל לחוות רגשות אנושיים. 
בגרסה של שנת 2003, הסיפור השתנה במקצת. טוביו, בנו של טנמה, חי לבד בביתו עם הרובוטית שלו, נורה (שהייתה החברה היחידה שלו, נקראת רוביטה בגרסה היפנית), מכיוון שאביו היה עסוק בעבודה. לאחר מספר ימים, אביו קנה לו אופניים עתידיים כמתנה, ולקח אותו למפעל 7, בו היו משמידים רובוטים ישנים ובונים דגמים חדשים. מהר מאוד טוביו הבין שד"ר טנמה עומד להחליף את נורה בדגם חדש. טוביו הזהיר את אביו אבל הוא הודיע לו שצריך להתקדם ולהיפטר מהרובוטים הישנים. טוביו ברח מתוך געגועים לחברה הרובוטית שלו, רכב על האופניים ונהרג בתאונת דרכים כמו בסדרות הקודמות. מיד אחרי כן ד"ר טנמה בנה את אסטרו כדי שיהווה תחליף לטוביו, אך כיבה אותו בשל העובדה שהוא חזק מדי. אחרי כמה זמן הוא התפטר ממשרד המדע, הופתע מיכולותיו של אסטרו ולכן, איבד את שפיותו וחשב שרובוטים צריכים להיות שליטי העולם ואסטרו-בוי בראשם. בתחילת הפרק הראשון, פרופסור אוצ'אנומיזו מחליף את טנמה בתפקיד ראש משרד המדע, מגלה את אסטרו-בוי הכבוי ומעיר אותו לחיים. ד"ר טנמה נהיה רשע משני בסדרה ומציב אתגרים לאסטרו-בוי. 
בהמשך אסטרו-בוי בוחר להשתמש בכוחותיו למען טובת הכלל על ידי ביצוע מעשי גבורה מדהימים, הגנה על החלשים ועל מנת להאבק בפשע. רוב האויבים שלו הם רובוטים שונאי בני אדם, רובוטים מטורפים או פולשים מהחלל. כמעט כל תת-עלילה בסדרה כוללת, בין השאר, קרב גדול בין אסטרו-בוי לרובוט. 
שלא בדומה לרוב הסדרות המצוירות לילדים, עלילת הסדרה עוסקת בצורה נסתרת בנושאים חברתיים שונים כגון - מוסר, אחריות, גזענות, דעות קדומות, גבורה, ואובדן.
שנות ה-50 של המאה ה-9

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גן החיות של צ'סטר

מבנה

הגן נגיש להליכת מבקרים לאורך התצוגות וישנם גשרים מעל כמה מהתצוגות. בחלק מהפארק אפשר לנסוע ויש בו מסילת מונורייל, העוזרת להגיע לתצוגות בטווח קצר. בגן ישנם גנים מושקעים ומזרקות, קיוסקים, פארק שעשועים ומדשאות לילדים, פינת ליטוף ויש אפילו כמה מסעדות במקום.
בגן זה מגוון חיות שלפחות 155 מהם נמצאים ברמת סכנת הכחדה זו או אחרת. לכמה חיות ישנה תוכנית שימור מיוחדת, אחריה הם אמורים לשוב לטבע ביניהם: תאו היער, יגואר, קקדו, חנק עצים מלגשי, ראם הצבי, קרנף צר-שפה, אמזונה, קלאו, טיגריס סומטרה ועטלף פרי רודריגז. ישנם בגן ביתני זוחלים, ציפוריה לעופות טרופיים, מכלאות לפרסתנים שונים ובריכה של אריות ים.