המוזיאון המצרי הגדול

מתחם

המתחם ממוקם על מדרון המגשר על פער גובה של 50 מטרים, מעמק הנילוס, היכן שממוקמת הכניסה הראשית, ועד למישור גיזה, היכן שנמצאים חללי התצוגה העיקריים וחתימת קצה זה בחלונות הצופים למתחם הפירמידות בגיזה. שטח המוזיאון משתרע על פני 480,000 מטרים רבועים עם חלל תצוגה בסביבות 93,000 מטרים רבועים. הגלריות יגיעו לגבהים של עשרות מטרים. הבניין בצורת משולש משופע, עשוי בטון עם קירות זכוכית במסגרות משולשים כדימויי צורות פירמידה, עם ציוד במיטב החדשנות לאבטחה, למיזוג, לשימור המוצגים ולהצגת מציאות מדומה. בכלל זה גם לראשונה במבנה מסוג זה, בניית הגג עם חומרים לקליטת ושימוש בכוח השמש כאנרגיה חלופית ומתחדשת. שני חללי אולמות בגודל 7,000 מטרים רבועים הם אלו שיכילו את מוצגי תות ענח' אמון, גולת הכותרת של המוזיאון. מרכז השימור של המבנה כולל 17 מעבדות המחולקות לפי חומרים שונים של הפריטים עם מתמחים וראשי צוות לכל סוג, דוגמת מעבדה לסוגי אבנים ומעבדה לעץ שבה מטופלים בין השאר מיטות ומרכבות תות ענח' אמון. חלל נוסף יעשה שימוש "במופת אומנותי של אשליות חזותיות להסברת העולם המצרי העתיק לילדים". בנוסף יכלול המתחם אולם קולנוע תלת-ממד עם 250 מושבים, 28 חנויות מזכרות, ושמונה מסעדות שכמה מהן צפויות להיות פתוחות מסביב לשעון. לצד מבנה המוזיאון הוקם "גן הנילוס" רחב הידיים עם גינות פסלים, ומזרקות ועצי דקל כהוקרת הנהר על מימיו וצמחייתו שבבסיס גיבוש הישות המצרית.
המבנה ככלל ועיקר מחליף את המוזיאון המצרי הוותיק בכיכר תחריר בלב קהיר, שמהקמתו בראשית המאה העשרים בשנת 1902 הציג לערך 5,000 פריטים בכלל ובצורה הלוקה בחוסר סידור היסטורי או נושאי, בצד אחסון הרוב המוחלט של לערך 120,000 הפריטים שהיו ברשותו, ובחלל המבנה וחדרי האכסון ללא מיזוג עם לחות וחום בהתאם למזג האוויר השורר מרבית השנה במצרים המדברית, כמה שפגם בשימור המוצגים המאוחסנים ובחוויית המבקרים. שאר הפריטים הובאו ממוזיאונים ואוספים וגילויים חדשים בעיקר מהמקומות שהיו מרכזי התרבות העתיקה לאורך צפון הנילוס. בהשוואה בין המוזיאון המצרי הוותיק למוזיאון המצרי הגדול, חווה מגזין התיירות הנחשב "קונדה נסט טרוולר" כי האוסף הקדם-שושלתי שהוצג בראשון באמצעות מספר פריטים, "מקבל לבסוף מידה של בולטות"; וכי תצוגת תקופת הממלכה התיכונה, "הנחשבת בעיני חוגים מסוימים כשיא באומנות עתיקה", ש"עד היום הוצגה בצורה דלה", צפויה להיות מוצגת "לבסוף בצורה הממחישה את תפארתה"; ובאותה השוואה ובהתייחסות לגילוי קבר ואוצרות תות ענח' אמון בשנת 1922, חווה כי פתיחת המוזיאון המצרי הגדול היא "קפיצה ודאית מהמאה ה-19 למאה ה-21", כי בעוד שהמוזיאון הישן היה "בית אחסון של אוצרות", המוזיאון החדש הוא "מיליארד דולר למופת, זכוכית ובטון של חלל תצוגה המוביל אורחים דרך מסע הדומה לזה של הווארד קארטר כשגילה את קבר המלך הילד מאה שנה לפני כן", וכי נראות "הפירמידות המפורסמות" מהמוזיאון החדש "מגבירה אף יותר את האווירה".
כך מוקם המבנה לאפשור אכסון כמות הפריטים הכה רבה לתרבות במקום אחד, לסדר היסטורי וחלוקה לנושאים, תחזוקה נאותה, וחוויית לימוד חדשנית דרך מסע במציאות מדומה לעולם התקופה, לרבות תצוגה ראשונה, מאורגנת ועם חוויית מסע מדומה, לכלל חפצי תות ענח' אמון. המציאות המדומה צפויה להיכלל בחלק מהתצוגות עם אשליות חיזיון ושמע של לקיחת המבקר לצפייה בסביבה, בחפצים כפי שמוקמו, ובדמויות פועלות במטרת נגישות להתעמקות שמעבר לראייה הטיפוסית של פריטים דוממים דרך מעטי הזכוכית. זאת עם אכסון מעל 100,000 פריטים בתצוגה ובמעבדות השימור וחללי עבודה, עם הצגת לפחות מחציתם, 50,000, ובהם מעל 20,000 פריטים שיוצגו לראשונה לציבור. כן גם מתוך לערך 5,400 חפצי תות ענח' אמון, קרוב ל-4,000 יוצגו לראשונה, כלעומת תצוגת לערך 1,500 מתוכם במוזיאון הישן בלב קהיר, ובהתאם לסדר שבו נתגלו במבנה הקבורה. פריטי תות ענח' אמון לבדם מהווים בסביבות עשרה אחוזים מכלל המוצגים וחמישה אחוזים מכלל האוסף. הפריט הגדול ביותר הוא פסל המלך רעמסס השני, הניצב בחלל הכניסה הראשית כראשון המקבל את פני המבקרים. גרם מדרגות ראשי הממשיך את חלל הכניסה ישמש כתכולה למעל 87 פסלי מלכים ואלים, שבהם כלל הפריטים הגדולים ביותר במוזיאון.

תכנון

תכנון המוזיאון היה כרוך במחשבה לסביבת מישור גיזה ולקישור תחבורתי והשתלבות בשיפור העיר והתיירות עם מיזמים נוספים שנבנו לפני ובמקביל בכרך קהיר. אלו כוללים מגורים, בילוי ועסקים, ובעיקר ביחס לנגישות המוזיאון, אמצעי תחבורה יבשתיים ואוויריים שנבנו באותה תקופה של בניית המוזיאון. קו רכבת תחתית חדש יעבור לצד המבנה עם תחנה למוזיאון, ויחבר אזורים נוספים ממערב לנילוס עם מרכז קהיר ועם דרכי המזרח המרוחק עשרות קילומטרים ממזרח לנילוס של שכונות ומתחמי העיר קהיר החדשה שגם בהקמתה הוחל בשנות האלפיים. בנוסף למטרת עקיפת תנועת התחבורה האיטית במרכז קהיר, נועדה הרחבת הרכבת לשיפור כללי של הניידות כמו גם הוספה בכלל של קווי תחבורה ציבורית שלא היו קיימים קודם לגישור בין אזורי הבינוי החדשים בכרך קהיר. המוזיאון גם הוקם סמוך לכביש הטבעת המהיר של כרך קהיר, ונסיעה קצרה ממקום "שדה התעופה הבינלאומי ספינקס" החדש. מתואר כי גם הכבישים הפנים-ארציים הוותיקים יותר עושים את הנסיעה קלה דיה מהמוזיאון עד לחופי ים סוף במזרח המדינה, כך שמטיילים השוהים באתרי נופש לאורך חופים אלו הידועים כאהודים מאוד, ואלו השוהים בקהיר, יכולים גם לעשות טיול יום לכל אחד משני המקומות.
הקמת המוזיאון כרוכה בעלות שמעל ביליון דולר. ממשלת מצרים קיבלה הלוואה של 460 מיליון דולר מממשלת יפן. המוזיאון הוכרז בשנת 1992, בחלקו כרעיון להתמודדות עם "מה שנחשב למבחר די לא מספק של מוסדות שהציגו את מורשת מצרים". המיקום, בשולי כרך קהיר, נבחר על מנת לעקוף את חוויית ניידות המבקרים דרך "התנועה הידועה לשמצה של מרכז קהיר", אך גם בהתייחסות משרד הארכיטקטים מאירלנד "הנגאן פנג" לתנאים החיוניים לשמירה על הפריטים, ולמניעת צפיפות מבקרים ומתן תהודה טובה לשמע בחלל המבנה החדש. טקס הנחת אבן הפינה, על ידי נשיא מצרים דאז חוסני מובארכ, נערך בשנת 2002, וב-2003 הוחל בתחרות להגשת תרשימים ועיצובים למבנה עם קבלת 1,557 הצעות מחברות מהנדסים ומעצבים מ-82 מדינות. הבנייה נדחתה מ-2006 לאור מהומות ומצב ביטחוני עם דחיית הפתיחה במספר שנים. הבנייה החלה ב-2012 בעבודה הכוללת 7,000 פועלים לערך בבינוי ו-400 במעבדות לשימור המוצגים
. פתיחת המוזיאון הרשמית פורסמה, גם לאחר דחיות, ל-2022, עם ניצול ההזדמנות להכרזתה תחת מאה שנה לגילוי אוצרות תות ענח' אמון. לבסוף הוקדם הצפי שוב, תוך הצלחת פתיחה מוגבלת לסיורים במוצגים שכבר הועברו ובעבודות השימור והבנייה המתמשכות מסוף 2018, ותכנון טקס פתיחה רשמי בקנה מידה עולמי בשטח המוזיאון בשנת 2020, בהשתתפות ראשי מדינות ואנשים חשובים נוספים מרחבי העולם.
הנהלת המוזיאון שואפת למשוך כלפחות חמישה מיליון מבקרים כבר בשנתו הראשונה ובהמשך לעבור רף של שבעה מיליון בשנה, כמספר המשתווה והגובר על כמה מהמוזיאונים הגדולים והאהודים בעולם דוגמת מטרופוליטן בארצות הברית. מחיר כרטיס יהיה כמה עשרות שקלים, בהתאם לדמי הכניסה הנגבים במוזיאונים הגדולים והמבוקרים בעולם שבתשלום קבוע דוגמת לובר בצרפת. המוזיאון המצרי בכיכר תחריר בלב קהיר ימשיך להתקיים, וברגע שיסתיים תהליך ההעברה ההדרגתי של כמעט כלל מוצגיו למוזיאון החדש, גם למבנהו מתוכנן שיפוץ מקיף. הוא צפוי לעורר פחות עניין בינלאומי ותיירותי, להיות מבוקר בעיקר על ידי אנשים עם עניין עמוק בתרבות מצרים העתיקה, ואנשים הלומדים והעוסקים בתחום. עם זאת, הוא יאכלס כמות כלשהי של מוצגים בעלי ערך רב השווים בחשיבותם למוצגים בולטים במוזיאון החדש ובאמות המידה של מוזיאוני העתיקות החשובים בעולם. ראש התחום הארכאולוגי של המוזיאון המצרי החדש, אלטייב עבאס, חווה כי "יהיה יותר ממספיק מקום בשבילנו לקבל בברכה את העולם ולהראות להם את מיטב תרבותנו העתיקה".
האוסף רוכז על ידי רשות העתיקות של מצרים, בעיקר ממוזיאון המצרי בלב קהיר בצד פריטים ממוזיאונים ומקומות אחסון שבערים לוקסור, סוהאג, אסיוט, אל-מניא, בני סויף ופיום שבהתאמה מדרום לצפון לאורך הנילוס, עד לאתרים שנמצאו בסביבת קהיר, וצפונה מקהיר ממוזיאונים שביישובי אזור דלתת הנילוס עד העיר אלכסנדריה לשפת הים התיכון, כמו גם אותם המקומות שהיו מרכזי התרבות העתיקה. הפריט הראשון שהועבר לרשות המוזיאון ומוקם בתוכו הוא של רעמסס השני הניצב בחלל הכניסה ולאחריו העברה הדרגתית של פריטי תות ענח' אמון במקביל למוצגים אחרים. טיפול דקדקני בשיקום ושחזור כל פרט ופרט על פני המוצגים נעשה במעבדות במרכז השימור של המוזיאון. כן מתאפשרים סיורים בהזמנה לקבוצות קטנות, לצפייה בעבודת המעבדות שבמרכז השימור, בעיקר שחזור ושיקום פריטי תות ענח' אמון, צפייה בפסל רעמסס השני, ובעבודות הבנייה המתמשכות. הממשלה ורשות העתיקות של מצרים עושות מאמצים להשיב למדינה פריטים שהועברו, נרכשו או נגנבו ממוזיאונים בעולם ומאוספים פרטיים, ולאסוף פריטים נוספים מחפירות לגילויים מתמשכים.

אוסף

המוזיאון יאורגן בחלוקת ארבעה עידנים לקורות מצרים העתיקה ולחיי תות ענח' אמון, ולפי תצוגות לשלושת הנושאים דת-"אמונות ונצח", שלטון-"מלוכה וכוח" וציבור-"חברה", בצד שימוש בעזרים חזותיים ובהמחשות ממוחשבות למציאות מדומה ב"שיטוט" בין חפצים, דמויות, מבנים וסביבות מתרבות מצרים העתיקה. זאת במצגי השפעת יחסי מסחר ושלטון במפגשי המזרח הקרוב ואגן הים התיכון על תרבויות מדבר סהרה בצפון אפריקה בהם מצרים, חבלי מסופוטמיה, לבנט ואנטוליה באסיה, ובלקן ועד חצי האי האפניני באירופה, בהיקף שמן גיבוש ישות מצרית במהלך התקופה הנאוליתית ועד היעלמותה כמושבה תחת התפשטות הנצרות כדת אל אחד לשלהי כלל העת העתיקה ומהלך התקופה הביזנטית. זאת למיקוד במצגי מרכזי הפולחן האלילי, המדע והאומנות שבראשם בסדר היסטורי פיום, אבידוס, ממפיס, תבאי ואלכסנדריה בעמק לצפון נהר נילוס כעורק חיי סהרה ותשתית התרבות, עם התיישבות למזרח הנהר כעליית השמש לחיים וקבורה למערבו כשקיעתה למוות, לאורך תהפוכות שלושים ואחד שושלות שלטון, ועד המחשת המשכיות תחת שליטים מתרבות יוונית. כל זאת עם הקדשת תצוגות ואשליות חזות ושמע לאלפי חפצי ותיעוד הסביבה, המלבושים, המזונות, ולוחות הזמנים של תות ענח' אמון שמלך במסגרת תקופת שיא מדינית ותרבותית של מצרים העתיקה.

העידן הקדום

תיעוד שמן התקופה הקדם-שושלתית בהתקבצות שבטים לחקלאות ויישובי קבע במרחב צפון עמק נהר נילוס ותחילת קשרים עם השבטים הסובבים במדבר סהרה וחבלי לבנט ומסופוטמיה עד גיבוש לשתי ממלכות, איחודן כתקופה השושלתית המוקדמת לכדי הממלכה הקדומה, ועד התפרקות מדינית לתקופת ביניים ראשונה, בכלל מהלך האלף השישי לשלהי האלף הרביעי לפני הספירה.

קדם השושלות

תיעוד קבוצות דוגמת מרימדה, פיום, התרבות הבדרית ועד שלב נקדה, פריטים הממחישים שתי תרבויות חומריות שונות, ופריטי כלים וחפצי אומנות הכוללים והמושפעים סגנונית מתרבויות שונות.
זאת בהתקבצויות ציידים-לקטים לחקלאות וליישובי קבע לצפון הנילוס בעקבות תהליך מדבור סהרה המשאיר את הנהר כמקור המים השופע היחיד ועורק החיים בכל מדבר זה המשתרע בכל צפון אפריקה. לאחר מכן התגבשות כפרי החקלאים לערים ולשתי הממלכות מצרים העליונה בדרום שבירתה נחן ומצרים התחתונה בצפון שבירתה ממפיס עם תרבויות נבדלות. זאת במקביל לתחילת קשרי תרבות ומסחר עם שבטי נאות המדבר ממערב לנילוס, נוביה ופונט מדרום ועם אוכלוסיות אורוכ במסופוטמיה וכנען ופיניקיה בלבנט. זאת בהיקף 2,850 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 6000 עד 3150 לפני הספירה.

השושלות הקדומות

תיעוד פולחן סגידת אלים ומלכים בתור אלים בעיר ממפיס בצפון, סגידה המתמקדת בחיים ובאחר המוות במבני קבורה ובעבודת האל אוזיריס בעיר אבידוס בדרום, והתחלת הכתב בציורים עד סימני אותיות לתקשורת כתוצאה מהשפעה גדולה על תחומים רבים באזור מצרים באמצעות מפגשים ומסחר עם תרבויות שומר ואכד מדרום מסופוטמיה.
זאת במהלכי השתלטות מצרים העליונה על התחתונה לאיחוד תחת שרביט נערמר ובתוך כך ייסוד השושלת הראשונה, תוך קביעת ממפיס בצפון כבירת כלל מצרים במקביל להמשכיות אבידוס בדרום כמרכז פולחני, ובערש התרבות של המצאת הכתב בתרבויות מסופוטמיה שעלו מאות שנים לפני כן. כל זאת בזמן שנחשב עדיין כשלב טרומי לגיבוש ממלכה מצרית אחידה ראשונה, עד תום השושלת השנייה, בהיקף 460 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 3150 עד 2686 לפני הספירה.

הממלכה הקדומה

תיעוד מרכז העידן בשגשוג הנדסי ואומנותי מהמרשימים בעולם העתיק עם בנייה איכותית ועצומה בגודלה של פירמידות אבן שבראשן אלו שבגיזה וארונות קבורה מאבן, כתחילת מבני אמונת "חיי הנצח" לשליטים המכונים "פרעונים" ובסגידת העם להם כאלים, ועליית מפלס הנילוס וכן החקלאות.
זאת בייחוד בשושלת הרביעית עם שגשוג שלטוני ואומנות בנייתו ופולחנו, ובמסגרת השושלת השלישית עד השישית. זאת בהיקף 500 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 2686 עד 2181 לפני הספירה.
בין המוצגים המרשימים של התקופה ושל העידן בכלל נמנית הספינה של ח'ופו, מלך השושלת הרביעית שלו נבנתה הפירמידה הגדולה ביותר בגיזה ובמצרים בכלל. הספינה, באורך 43.6 וברוחב 5.9 מטר, הוטמנה בצד הפירמידות בגיזה באותה עת עתיקה ועד עת העברתה למוזיאון. יוצגו גם פסלים המתוארים בתור "דמויות מוארכות מוזהבות".

ביניים ראשונה

תיעוד בנייה ציבורית-פולחנית מוגבלת מאוד תחת שלטונות בצפון ואיכות ירודה ומבנים קטנים בהרבה בבניית קברים פרטיים לעומת הממלכה הקדומה, בניית קברים חצובים בסלע וללא עיטורים לעומת ציורי דמויות בצבעים בהירים ובעיוותי גוף האדם להדגשת אומנות נבדלת תחת שלטונות הדרום, ופיחות במי הנילוס ותנאי החקלאות עד רעב.
זאת תחת היקרעות הממלכה הקדומה באי סדרים ומאבקים לחזרת שלטונות נפרדים מקבילים, חזרת ממפיס כבירה בצפון בשושלות שביעית ושמינית והחלפתה בהרקליאופוליס מגנה כמרכז אומנותי ובירה חדשה בשושלות התשיעית והעשירית תחת השתלטות קבוצת מלכים אחרת, ולעומת תבאי כבירה בדרום, הנאבק בשלטון הצפון והעולה בכוחו כפתיחת ומהלך השושלת ה-11 עד איחוד מחודש למצרים. זאת בהיקף 130 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 2181 עד 2055 לפני הספירה.

העידן התיכון

מצגים למסגרת שמן ממלכה מאוחדת מחדש לישות מצרית אחת, עד נדודי אוכלוסיות להשתלטות זרה בצד שלטונות מקומיים עם הרחבת מרות על אזורים סמוכים לעומת מאבקים והתפרקות לתקופת ביניים שנייה, בכלל מהלך שלהי האלף השלישי לאמצע האלף השני לפני הספירה.

הממלכה התיכונה

תיעוד מרכז העידן בפריחה מחודשת של בניית פירמידות מושקעת מלבנים עשויים חרס בחיפוי אבן גיר ופסלי אלים ומלכים בהשראת הנדוס פירמידות האבן וסגנון הפיסול בממלכה הקדומה, קבירת חפצים עם המתים, ספרות הנכתבת לראשונה לא רק לאמונה ופולחן אלא גם לבידור ולהחכמה, עם עליית מפלס הנילוס כמו גם הייצור החקלאי.
זאת תוך ניצחון שלטון מצרים התחתונה לאיחוד חזרה עם העליונה עם חיזוק העיר תבאי כמרכז ממהלך שושלת 11, שיא חוזקה המדיני והאומנותי של הממלכה בשושלת 12 עם השתלטות על התרבויות הסמוכות והמשך קשרי מסחר עם הרחוקות, ובעיקר תחת המלך אמנמחת השלישי, עד היחלשות מהירה של יציבות הממלכה בשושלת 13 והשתלטות זרה על מחוזות מסוימים כשלטון נבדל בשושלת 14. זאת בתווך קשרי מסחר והשפעה בארץ פונט וסיפוח ואיבוד נוביה מדרום, בלימת שבטי ליבו שהם ייסוד מדינת לוב והתרחבות מערבה לנאות המדבר ולשטחם, השתלטות מזרחה דרך חצי האי סיני לקצה חצי האי ערב, ולחימה מצפון עם דרום אזור לבנט לעומת ביסוס קשרים עד אזור סוריה בעיר אוגרית. זאת בהיקף 350 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 2055 עד 1700 לפני הספירה.
בין המוצגים פסלים הנחשבים ייחודיים בהיותם עשויים עץ צבעוני.

ביניים שנייה

תיעוד נדידת אוכלוסיות ממערב אסיה, בהם כאלו שהתקבלו ככוח עבודה נוסף, תנאי רעב, ועליית מהגרים אלו לשלטון החיקסוס במחוזות שונים. זאת תוך היחלשות השלטון המרכזי מלנהל את כלל מצרים במהלך שושלת 13 עם תנאי רעב, לקרעים חוזרים לממלכות שונות במצרים בידי אוכלוסיות ממערב אסיה שהיו לחיקסוס והקימו שלטון במזרח דלתת הנילוס ממהלך שושלת 14 שגם היא מלווה בתנאי רעב, ומחוזות נבדלים תחת שליטים מקומיים ותחת החיקסוס באזורים שונים במהלך שושלות 15 עד 17 המקבילות, ותנאי רעב חוזרים שתועדו בשטחי שושלת 16, עד הפלת אלו כתום שושלת 17 וחזרה לשלטון מקומי מרכזי לאיחוד מחודש למצרים. זאת בהיקף 150 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 1700 עד 1550 לפני הספירה.

העידן החדש

מסגרת הממלכה החדשה כשיא מעצמתי דרך פילוג בצד שלטון זר לתקופת ביניים שלישית וכלה באיחוד שלטוני תחת מלכים מקומיים וזרים לתקופה המאוחרת.

הממלכה החדשה

תיעוד מרכז העידן בפריחה אומנותית עם חפצי ערך, איפור, בשמים ותכשיטים, תקופה של עבודת אל אחד לראשונה, וקברים ומקדשים ענקיים ומפוארים בעמק המלכים והמלכות לרבות קבר תות ענח' אמון ושטח הקבורה והפולחן הגדול בתולדות מצרים העתיקה, בתקופת הפריחה הגדולה ביותר של מצרים העתיקה כמעצמה הכובשת למרחב הגדול בתולדותיה.
זאת באיחוד שלישי לממלכה לאחר גירוש שלטון החיקסוס הזר ואיחוד המקומיים, העיר תבאי ובצידה המקדשים בכרנך ממזרח לנילוס כבירה החזקה המשגשגת בצד עמקי קבורת השליטים ממערב לנילוס, עבודת אל אחד תחת המלך אחנתון וביטולה לאחר מותו בידי כוהני בנו המלך תות ענח' אמון בשושלת 18, שמירת יחסי שלום בלבד וקשרי המסחר הידועים ביותר עם פונט תחת המלכה חתשפסות, ושלטון מלכי רעמסס ובראשם רעמסס השני כמלך הנמרץ ביותר בהאדרת הממלכה עם הרחבתה. הרחבה זו מבוטאת דרומה לעומק נוביה עד גבול פונט והשפעה עליה, מערבה לשטחי הברברים עמוק לתוך המדבר המערבי, שליטה חוזרת מזרחה דרך חצי האי סיני עד קצה חצי האי ערב, וצפונה דרך כל כנען ופיניקיה כאזור לבנט עד גבול מעצמות מסופוטמיה ולחימה עד הסכם שלום עם המעצמה הכובשת החיתית באנטוליה, כשיא עוצמתה, גודלה, עושרה ואומנותה של מצרים העתיקה. זאת בהיקף 500 שנה בקירוב עם מצגים ופריטים שלסביבות 1550 עד 1069 לפני הספירה.
בין המוצגים אבן חול עם דמות מלך השושלת ה-18 אחנתון אוחז בשרביט.

ביניים שלישית

תיעוד המשך אומנות פולחן ומרכזי קבורה גדולים עם פולחן בולט לאל אמון תוך יצירת מרכזים חדשים לכך במצרים, אך ברמת פעילות ורושם המחווירה לעומת זאת של שיא תקופת הממלכה החדשה הקודמת.
זאת עם תום שושלת 20 מתקופת הממלכה החדשה באיבוד אחיזה בתבי שבדרום תוך הפיכת טאניס בדלתה לבירת הצפון והמרכז הפולחני לאמון ולקבורה שאף מחליף את עמק המלכים בתבאי. בצידה, בובסטיס כבירת הדרום למצרים העילית. איחוד נוסף של מצרים תחת שושנק הראשון משבט "משווש" מאזור לוב לשושלת 22. התפרקות חוזרת לשתי ממלכות תחת המשך שליטים ממשווש בדרום כשושלת 23 ובמקביל לניצול הפילוגים במצרים גם לאורך שושלת 24 בצפון, השתלטות ממלכת נוביה שמדרום על דרום מצרים בידי פ-ענח'י כשושלת 25. זאת בכלל מהלכי התפרקות לסביבות עשרה אזורי שליטה בעיקר תחת מנהיגים זרים בצמוד לנילוס והדלתה לאורך שושלות 21 עד 25, תחת איום מאשור במסופוטמיה שלבסוף גם השתלטה בדחיקת שליטי נוביה וסיום תקופת ביניים זו; ובתווך התמוטטות וקרעים בתרבויות המזרח הקרוב, מזרח אגן הים התיכון ותקופת החושך של יוון, במסגרת תקופת הברונזה המאוחרת. זאת בהיקף 400 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 1069 עד 664 לפני הספירה.

מאוחרת

תיעוד עתות פולחן עשיר יותר ופחות בבניית מקדשים ופסלי אלים, עתות התדרדרות באומנות הכללית ובהנדוס הבנייה, אומנות פולחן בולט של חניטת חיות, ולבוש והתקשטות בבגדים ותכשיטים בסגנון שלטונות זרים. זאת תוך תהפוכות שלטוניות רבות ומהירות מתרבויות שונות, עם עתות סובלנות דתית לאורחות מצרים העתיקה לעומת התנכרות עם הגבלת הקצאת משאבים, ולקיחת כוח כישרוני מצרי לבנייה החוצה ממצרים, ולעומת עתות בהם המצרים רצו להראות נאמנות במראם ומנהגיהם לשליטים הזרים החדשים.
זאת בהשתלטות אשור ממסופוטמיה תוך דחיקת מלכי נוביה בדרום והמצרים בצפון מתקופת הביניים הקודמת כשושלת 26, במקביל להגעת יהודים רבים בבריחה מהתרחבות והשתלטות בבל ממסופוטמיה על ממלכת יהודה והגליית תושביה. דחיקת האשורים בהשתלטות הממלכה האחמנית של פרס כשושלת 27 עם יחסה המשתנה לדת ואומנות מצרים ולקיחת כוח עבודה לבניית מקדשים בפרס. דחיקת הפרסים בחזרת השתלטות מלכים מצרים תוך עזרת לוחמים יוונים כשושלות 28 עד 30. תום שלטון מקומי על מצרים העתיקה כסיום שושלת 30, בהתנכרות המצרים ליוונים וחבירת אלו כעת כסיוע לפרס להשתלטות חוזרת כשושלת 31 ועדויות לבוש והתקשטות המצרים בסגנון פרסי, עד השתלטות יוונית הן על מצרים והן על פרס לפתיחת העידן הבא והאחרון. זאת בהיקף 330 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 664 עד 332 לפני הספירה.

העידן הגרקו רומי

תיעוד שמן שליטה זרה נוספת של שלטון בית תלמי מתרבות יוונית לתקופת מצרים התלמיית אך בשגשוג אומנותי מתמשך של כלל מנהגי מצרים העתיקה ואף פיתוח הממלכה כמרכז מוביל בתחום המדע והספרות בעולם העתיק, עד השתלטות חיצונית ומהפך לאימוץ דתות אל אחד כמושבה תחת הקיסרות הרומית, היטשטשות אורחות התרבות והיעלמותה, אבל בצד השארת חותם תרבותי על שלהי העולם העתיק ועל אומנות ועיצוב העולם של התקופה הביזנטית והלאה כהשראה לתרבויות יוון, רומא והלאה, בכלל מהלך שלהי האלף הראשון לפני הספירה לאמצע האלף הראשון לספירה.

מצרים התלמיית

תיעוד מרכז העידן בהמשך פולחן אלים, בניית מקדשים, פסלים, ועיטורים כבתקופות הקודמות, פיתוח הספרייה הגדולה בעולם העתיק ומדע ואומנות ענפים.
זאת לאחר דחיקת הפרסים בשימור אורחות מצרים העתיקה תחת שלטון בית תלמי הבא מתרבות יוונית, ייסוד אלכסנדריה כמרכז בעל חשיבות תרבותית מובילה בכלל העולם העתיק על ידי הכובש שבבסיס שלטון תלמי אלכסנדר מוקדון ועד מות המלכה קלאופטרה במהלך השתלטות שלטון חיצוני חדש. זאת בהיקף 300 שנה בקירוב עם פריטים ומצגים שלסביבות 332 עד 30 לפני הספירה.

מושבה רומית

תיעוד התחלפות פולחן ובנייה אלילית בהקמת כנסיות קופטיות, בתי כנסת ומסגדים כמצע לדתות אל אחד בהתפשטות תרבויות ודתות הנצרות, היהדות והאסלאם בכלל צפון אפריקה, מערב אסיה ודרום אירופה, אך עדיין עם השלכות הנדסיות ואומנותיות ניכרות לתרבויות הבאות, של סגנונות בנייה וקישוט לפי ובהשראת תרבות מצרים העתיקה.
זאת בהשתרעות מצרים כמושבה לאורך עמק צפון הנילוס כבתחילת תרבותה העתיקה ולאורך חוף חצי האי סיני עד ממלכת יהודה במזרח תחת הקיסרות הרומית והתפשטות הנצרות, לעומת חורבן ירושלים בשנת 70 לספירה עם הפיכת אלכסנדריה למרכז תרבות ודת היהדות הגדול בעולם, ולעומת המשך להתפשטות האסלאם מחצי האי ערב על פני כלל אזור דרום-מערב אסיה ודרום אגן הים התיכון כמנוע נוסף לכלל תום העולם העתיק. זאת בהיקף כמה מאות שנה עם פריטים ומצגים שלסביבות 30 לפני הספירה דרך המאה הרביעית ועד סביבות תחילת המאה השביעית לספירה.

תות ענח' אמון

תיעוד כלל היבטי אורח ואיכות חיי תות ענח' אמון, מלך השושלת ה-18 שבמסגרת הממלכה החדשה, בעושר ובמגוון הממחיש גם את תקופה זו כמסגרת המשגשגת ביותר למצרים העתיקה, כזמן קצר לפני הפיכתה למעצמה בשיא התרחבותה וכאחד ממרחבי וזמני הביטוי האומנותי העשירים בעולם העתיק בכלל.
זאת כאשר מלך זה לא בלט בחוזק ובהשפעה להתפתחות מדינית, בייחוד לעומת העתידים לבוא אחריו כשיא מעצמתי, אבל מבנהו הוא היחיד בקברי עמק המלכים לפרעוני הממלכה החדשה, שנמצא עם שלל חפצים שגם עשויים חומרים יקרים ועבודת מלאכת מחשבת. חלל התצוגות של תות ענח' אמון כלל הזמנת קבוצות להתנסות במסע מערכת המציאות המדומה שזכה על ידם לביקורות מהללות, בשאיפה ליישמו באופן קבוע, בו ניתן לראות את החלל הופך למקדש המלך על עמודיו העתיקים, החפצים כפי שהיו בסביבה העתיקה, דמויות פועלות של מלכים ואנשים מהעת העתיקה, והמלך עצמו כמדריך המסביר למבקר אודות התקופה והמוצגים. זאת בעיקר בהיקף 19 שנה, שלסביבות 1341 עד 1323 לפני הספירה כזמן חייו, ומעבר בהכללת גופות וחפצי משפחתו המורחבת.
המוצגים כוללים את 5,400 פריטי המלך שנמצאו בקברו ובסביבה עם פריטי משפחתו לרבות מומיות וחפצים מאבן, עץ, מתכות ובדים יקרים ואבני חן, שיהיו מסודרים ביחס נושאי לתיעוד מנהגיו, מלבושיו, מזונותיו וזמני אכילתו. מסכת הקבורה להנצחת דמות המלך, היא אחד מפריטי האומנות הידועים בעולם, וכן הפריט הבולט בתצוגה ראשית זו של המוזיאון. פריטים בולטים נוספים יהיו ארונות-אבן לקבורה, לפחות שלוש מיטות-לוויה "לחייו לאחר המוות", תכשיטים דוגמת שרשראות, סנדלים משובצים בתכשיטים, מרכבות מוזהבות והכתר, שתי גופות בנותיו שמתו בלידה, וחפצי הסבתא והסבא-רבא שנמצאו בקבריהם. מוצגים נוספים שנמצאו בקברו הם מזונות של גרגירים ופירות, צנצנות שהכילו משקאות בירה ויין ושמן, פפירוסים, ועורות ובדים לרבות בגדיו התחתונים של המלך.