google/wiki40b huggingface dataset:
אדריכלות נוף

אדריכלות נוף היא תחום באדריכלות העוסק בתכנון של מרחבים פתוחים: חללים ציבוריים או פרטיים פתוחים, כיכרות, גינות ופארקים, טיילות ועוד. העוסק באדריכלות נוף הוא אדריכל נוף. ברוב המקרים אדריכלות הנוף קשורה בד בבד באדריכלות של מבנים ובתכנון ובעיצוב העירוני שהם תחומים בהם עוסקים אדריכלים. אדריכלות הנוף עוסקת בצורות שונות ומגוונות של שטחים פתוחים ובדרכים שונות של תכנון היחס שבין המבנים לקרקע ולנוף ובין האדם לטבע או לסביבתו העירונית.

היסטוריה

אדריכלות הנוף התפתחה כבר במסופוטמיה כאשר תכננו ובנו גנים בתוך מרקמים עירוניים. הגנים העתיקים שנבנו בעיר בבל ובערים אחרות במסופוטמיה ניסו ליצור גן עדן עלי אדמות בתכנונו של האדם. בגנים אלו נשתלו עצים במיוחד והוזרמו אליהם מים.
גם היוונים הקדמונים עסקו בתכנון של גנים וכן גם בתכנון של חללים ציבוריים שונים (לאו דווקא גנים). האגורה ביוון העתיקה היא דוגמה לכיכר עירונית מתוכננת.
בתקופת הרנסאנס הרבו לשלב את האדרכילות עם הטבע. ארמונות ווילות רבים שנבנו באיטליה וצרפת בתקופה זו שילבו את המבנים עם גנים המחולקים לאורך טופוגרפיה טבעית ו/או עם אגמים טבעיים או אפילו מלאכותיים ששיקפו את המבנה במימיהם.
עיצוב הגנים הפך בצרפת של המאה ה-17 לאומנות של ממש. גני ורסאיי הם דוגמה מופתית לעיצוב של גן צרפתי שבו הכול מתוכנן לפי קווים ישרים ומדויקים, הצמחים שתולים בצורה ישרה ומסודרת ואפילו הגיזום הוא בצורות גאומטריות ברורות. אדריכל הנוף אשר תכנן והקים את גני ורסאי זכה לכינוי לה-נוטרה (ה-"שלנו").
באנגליה התפתח מאוחר יותר "הגן האנגלי" שבניגוד לגן הצרפתי שניסה להשליט את הסדר האנושי על הטבע, שאף ליצור טבע מתוכנן שייראה כמה שיותר טבעי. במהלך המאה ה-19 הוקמו באנגליה גנים רבים לפי תכנון מדויק של נוף האמור לתת תחושה של נוף ארכאי ורומנטי.
במקביל להתפתחות אדרכילות הנוף במערב, התפתחה תרבות מפותחת של עיצוב גינות ביפן. עיצוב הגן היפני התפתח במהלך ההיסטוריה הארוכה של יפן יחד עם האמנות והאדריכלות היפנית והוא נובע בעיקרו מתפישות אסתטיות יפניות ומתפישות דתיות שונות. גן הזן הוא טיפוס של גן יפני המשמש את נזירי הזן בלבד ותכנונו הנופי מבוסס על אורח חיים מאוד ייחודי.
כיום, אדריכלות הנוף עוסקת בעיצוב שטחים פרטיים פתוחים שמסביב למבנים, עיצוב חללים ציבוריים פתוחים כגון כיכרות, רחובות, טיילות וכו' ועיצוב של גנים ופארקים על כל סוגיהם.
מבחן לוקאס-להמר למספרי מרסן

במתמטיקה, מבחן לוקאס להמר הוא מבחן ראשוניות למספרי מרסן. המבחן פותח במקור בידי אדוארד לוקאס ב-1878 ולאחר מכן שופר בידי דריק הנרי להמר בשנות ה-30 של המאה העשרים. על-שם אותם שני מתמטיקאים קרוי גם מבחן ראשוניות כללי, מבחן לוקאס-להמר.
המבחן מחשב בצורה מהירה את האיבר ה- בסדרת לוקאס  ובודק האם הוא שקול ל-0 מודולו  (כאשר  הוא המספר שצריך לבדוק את ראשוניותו).

המבחן

נתונים מספר ראשוני , ומספר מרסן המתאים לו, . המשימה היא לבדוק האם M ראשוני. נגדיר סדרה  ברקורסיה: , ולכל  מוגדר .
משפט. המספר M הוא ראשוני אם ורק אם .
זהו מבחן יעיל ביותר, והוא משמש עד היום לבדיקת ראשוניות של מספרי מרסן. החישוב מבוצע כולו מודולו M, ודורש כ- p פעולות של העלאה בריבוע מודולאריות. בייצוג בינארי אלו פעולות מהירות יחסית: הריבוע האמיתי של מספר מתקבל מסיכום ההזזות שלו כלפי מעלה, וחישוב השארית מודולו M מהיר במיוחד מכיוון ש- , כך שתוצאת ההעלאה בריבוע מודולו M היא סכום שתי המחציות בריבוע שהתקבל. בסך הכול מדובר בכ-  פעולות בינאריות, מהיר יותר ממבחני הראשוניות האחרים כדוגמת אלגוריתם מילר-רבין הנחשב למהיר ביותר.

תמצית הוכחת המשפט

נסתפק כאן בסקירה של ההוכחה לכיוון אחד של המשפט: אם M ראשוני, אז .
מכיוון ש-p אי-זוגי,  ולכן M הוא שארית ריבועית מודולו 3. אבל , ולכן משפט ההדדיות הריבועית מבטיח כי 3 איננו שארית ריבועית מודולו M. מכיוון שכך, סיפוח השורש הריבועי x של 3 לשדה  יוצר את השדה הסופי מסדר . בשדה הזה, נסמן .
כעת קל להווכח (באינדוקציה) ש- , ובסופו של דבר  אם ורק אם . מכיוון שהשדה בעל מאפיין M, מתקיים , כלומר . כדי להשלים חלק זה של ההוכחה, יש להראות שלשורש  של  אין, בתורו, שורש ריבועי.
הכיוון ההפוך דומה, אלא שבמקום השדה בגודל  יש לחשב בשדה בגודל  כאשר Q הוא גורם ראשוני של M שעבורו 3 איננו שארית ריבועית.

לקריאה נוספת

Richard Crandall and Carl Pomerance (2001). Prime Numbers: A Computational Perspective, 1st edition, Springer. ISBN 0387947779. Section 4.2.1: The Lucas-Lehmer test, pp.167–170.
אהוד נצר

פעילותו הארכאולוגית

בשנת 1958 השלים תואר בוגר באדריכלות מהטכניון. בשנות ה-60 השתתף כאדריכל בחפירות במצדה בניהולו של יגאל ידין, ובעבודות השיקום ובניית אתר המבקרים במקום. בין 1972 ל-1978 השלים דוקטורט בארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בארמונותיו של המלך הורדוס בהרודיון וביריחו. בתקופה זאת נהג לנהל חפירות בחורף בארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו ובקיץ בהרודיון. נצר החל להרצות באוניברסיטה העברית ב-1981, ונתמנה לפרופסור ב-1990.
בעקבות מלחמת ששת הימים השתתף בשיקום שכונות עתיקות בירושלים – משכנות שאננים, ימין משה והרובע היהודי.
בין 1985 ל-1993 ניהל את החפירות הארכאולוגיות בציפורי. תקופה זו התאפיינה בתגליות מרשימות של פסיפסים, מרכז עיר עם מבנים מונומנטליים, ורצפת פסיפס של בית כנסת. בעקבות תגליות אלה הפך אתר ציפורי לגן לאומי ולאתר ביקור פופולרי לקבוצות מרחבי הארץ והעולם. 
לאורך השנים ניהל נצר גם חפירות באתרים הרודיאניים בבניאס, בקיסריה, במבצר קיפרוס, ביריחו ובקפריסין, וכן ניהל חפירות נוספות במצדה, וערך את הכרך השלישי בדו"ח המסכם של תוצאות החפירות במצדה.
ב-1996, כמדריך-שותף של אורנה אליהו-אורון, ארכאולוגית וחוקרת אומנות אשר עבדה עמו בחפירות ציפורי, גילה] נצר יחד עם אליהו-אורון בעליית הגג של בית הכנסת טקומבאגם ברובע ארנקולם של העיר קוצ'י בדרום הודו, היכל בן למעלה מ-400 שנה מטיפוס סגנוני שלא היה ידוע עד אז לעולם המחקר. ההיכל מוצג כיום באולם בית-הכנסת. 
נצר חפר שנים רבות באתר ההרודיון, החל מ-1972. הוא חשף את מערכות בורות המים והמנהרות מימי המרד הגדול ומרד בר כוכבא ומבנים רבים בעיר התחתונה. שנים רבות הוא חיפש את קברו של הורדוס, לאור תיאורו של יוסף בן מתתיהו. לבסוף, ב-2007 חשף נצר בהרודיון קבר שלהערכתו הוא קברו של הורדוס, לאור הפאר של המאוזוליאום והסרקופג. ב-2008 חשף ממצאים ארכאולוגים נוספים, בהם תיאטרון ושני קברים נוספים, המחזקים לדבריו את השערתו.
ב-25 באוקטובר 2010, בעת ביקור עם קבוצת ארכאולוגים, נפל נצר בהרודיון, נפצע באורח קשה ונפטר כעבור שלושה ימים בבית החולים "הדסה" עין כרם בירושלים. הותיר אשה וארבעה ילדים.

בשנת 2013 הוצגה במוזיאון ירושלים תערוכה: "הורדוס – מסעו האחרון של מלך יהודה", התערוכה במוזיאון הוקדשה לזכרו של פרופ' נצר.
ג'ון ספיד

ג'ון ספיד (באנגלית: John Speed‏; 1552 - 28 ביולי 1629) היה קרטוגרף והיסטוריון אנגלי.
ספיד נחשב ליוצר המפות האנגלי הידוע ביותר בתקופת סטיוארט.

קורות חיים

ספיד נולד בפרנדון שבצ'שייר, ובצעירותו החל לעבוד עם אביו כחייט.
בעת עבודתו בלונדון הצטרף לאגודת סוחרי העתיקות ושם פגש את סר רוברט קוטון ואת ויליאם קמדן אשר עודדו אותו לממש את כישוריו בציור, ולהתחיל בציור מפות של האיים הבריטיים, וכן פגש את סר פלק גרוויל, ברון ברוק, אשר מימן את מחקריו. בשל עבודתיו, העניקה המלכה אליזבת הראשונה לספיד חדר בבית המכס בעיר, כחדר עבודה.
ספיד קבור לצד רעייתו בכנסיית סנט גיילס מחוץ לקריפלגייט, בשכונת ברביקן שבתוך הסיטי של לונדון. האנדרטה לזכרו שרדה את הפצצות הבליץ שפגעו בכנסייה.

עבודותיו

המפה הראשונה שספיד צייר הייתה "כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה", בשנת 1595.
בעידודו של קמדן החל ספיד לעבוד ספרו על "ההיסטוריה של בריטניה הגדולה" (Historie of Great Britaine) אשר יצא לאור בשנת 1611. ספר זה הסתמך על כתבים קודמים (שחלקם אינם קיימים כיום). 
עבודתו כהיסטוריון אינה מוערכת כיום, ונחשבת ירודה באיכותה, אולם בציור המפות נחשב ספיד למוביל בתקופתו, בייחוד לאור תרומתו לתכנון עירוני, בציור מפות עירוניות מדויקות של ערי בריטניה. 
בשנת 1611 פרסם אטלס בשם "הזירה בה נמצאת אימפריית בריטניה הגדולה" (The Theatre of the Empire of Great Britaine) אשר כלל מפות נפרדות של כל מחוז ממחוזות אנגליה וויילס, וכן מפה של אירלנד ושל סקוטלנד. מרבית המפות המופיעות כוללות גם מפות ערים. 
באותה שנה פרסם גנאלוגיה של משפחות התנ"ך והברית החדשה בשם (The genealogies recorded in the Sacred Scriptures according to euery family and tribe with the line of Our Sauior Jesus Christ obserued from Adam to the Blessed Virgin Mary).
בשנת 1627 פרסם ספיד אטלס בשם "מבט על אזורים ידועים בעולם" (Prospect Of the Most Famous Parts of the World) - ספר המפות העולמי הראשון שפורסם על ידי קרטוגרף אנגלי.
אלבר הראשון, נסיך מונקו

ביוגרפיה

הנסיך אלבר נולד ב-13 בנובמבר 1848 בפריז, לשארל השלישי, נסיך מונקו ולאנטואנט דה מרודה, בתם של ורנר דה מרודה וויקטואר דה ספנגן ד'אורטרן. אמו הייתה אחותה של לואיז דה מרודה, אמה של מריה ויטוריה דאל פוצו, נסיכת דלה ציסטרנה, אשתו של אמדאו הראשון, מלך ספרד.
בצעירותו שירת הנסיך אלבר בחיל הים הספרדי, ובמהלך מלחמת צרפת-פרוסיה, הצטרף לצי הצרפתי, שם הוענק לו עיטור לגיון הכבוד. נוסף על התעניינותו במחקרים אוקיינוגרפיים, גילה אלבר עניין רב במוצא האדם ובפריז, הוא ייסד את "המכון לפליאונטולוגיה אנושית", שהיה אחראי על מספר חפירות ארכאולוגיות. "איש גרימלדי" שנמצא במערת באוסה-רוסה נקרא לכבודו. ההישגים האינטלקטואליים של אלברט זכו להכרה עולמית ובשנת 1909, האקדמיה הבריטית למדעים הפכה אותו לחבר בה.
ב-21 בספטמבר 1869 התחתן אלבר עם מרי ויקטוריה דאגלס המילטון, בתם של ויליאם המילטון, דוכס המילטון האחד עשר ומריה אמליה, נסיכת באדן, אותה שידכה לו סבתו מארי קרוליין ז'יבר דה לאמץ. בתחילה רצתה סבתו לחתן אותו עם הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג', אולם נפוליאון השלישי שכנע אותה כי ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת לא תסכים לנישואים, והציע לה את מרי המילטון ככלה. לאלבר ומרי נולד רק בן אחד - לואי השני, נסיך מונקו, אולם הנישואים לא היו מוצלחים, ובשנת 1880 התגרשו השניים, ועד מהרה התחתנה מרי עם האציל ההונגרי טסילו פסטטיקס פון טולנה.
בשנת 1889 מת אביו שארל השלישי, נסיך מונקו, ואלבר עלה לשלטון במקומו. באותה שנה בפריז, ב-30 באוקטובר אותה שנה, התחתן אלבר בשנית עם הדוכסית אליס דה רישלייה, אלמנתו של מארי אודט רישאר ארמאן דה לה שאפל דה ז'אן דה ז'ומילהאק, דוכס רישלייה, אך בשנת 1902 הם נפרדו באופן חוקי, על אף שלא התגרשו.
במרץ 1910 נערכו הפגנות המוניות נגד שלטונו. התושבים דרשו חוקה ופרלמנט ולרסן את השלטון האבסולוטי, אחרת הם יפילו אותו ויקימו רפובליקה. בנוסף, הם לא היו מרוצים מהשתלטות הצרפתים על הפוליטיקה והכלכלה של הנסיכות, ואף התרעמו על האבטלה הקשה, משום שהיו חסרים במדינה מפעלים ואדמות חקלאיות ובבתי הקזינו לא התאפשר לאזרחים לעבוד שם. ב-5 בינואר 1911 העניק אלבר למונקו חוקה, אך למסמך לא הייתה משמעות ממשית במונחים של צמצום השלטון האוטוקרטי, ועד מהרה היא הושעתה על ידי הנסיך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. כמו כן במהלך שנת 1911, הקים אלבר את ראלי מונטה קרלו, מרוץ מכוניות שנועד למשוך תיירים למונקו ולבתי הקזינו.
למרות שירותו הצבאי, או אולי בגלל זה, הפך הנסיך לפציפיסט, והקים את המכון הבינלאומי לשלום במונקו, כמקום לפיתוח הסדר שלום לסכסוכים באמצעות בוררות. בתקופה הקצרה והמתוחה שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ניסה הנסיך אלבר ניסיונות רבים להניא את הקייזר הגרמני וילהלם השני מהמלחמה, אך ללא הועיל.
עם פרוץ המלחמה לא יכול היה הנסיך אלבר להימנע מלהיות מעורב, ובתקרית אחת הוא אפילו כתב אישית לקייזר במאמץ לשכך את זעמו של הגנרל קרל פון בילוב. ללא התערבותו של הנסיך, הכפרים הצרפתיים סיסון ומארשה היו נהרסים. בהמלחמה שתשים קץ למלחמה, הכריז הנסיך על מונקו כנייטרלית, אך למעשה סיפק לכוחות מדינות ההסכמה בתי חולים, מרכזי הבראה ואף חיילים, כולל בנו היחיד לואי.
ב-26 ביוני 1922 מת אלבר בפריז, ובנו לואי השני, נסיך מונקו עלה לשלטון במקומו.
בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז

תארים

קבוצת HEC מציעה לימודים בתחומים רבים: קורסים קלאסיים, ועל מנת להתקבל אליהם יש לעבור מכינה תחרותית, ורק הטובים ביותר מתקבלים. בהתאם לתהליך הקבלה לבתי הספר הגבוהים של צרפת. לימודים לקבלת תואר שני במדע, MBA, ולימודים לתואר דוקטור שהם בתחום המקצועי וכוללים תואר מקצועי.

מיקום

הקמפוס האוניברסיטאי של HEC ממוקם החל משנת 1964 במסגרת עיריית ג'ואי-און-ג'וזאז (Jouy-en-Josas), כחלק מאזור השטח העירוני של איבלין (Yvelines).
עשרה נסים שנעשו לבני ישראל על הים

המשנה במסכת אבות אומרת: "עֲשָׂרָה נִסִּים נַעֲשׂוּ לַאֲבוֹתֵינוּ בְמִצְרַיִם וַעֲשָׂרָה עַל הַיָּם", אך אינה מפרטת מהם הנסים שנעשו על הים בקריעת ים סוף. פרשנים שונים השלימו את החסר.

אביגדור שנאן

פרופ' אביגדור שנאן, בפירושו למסכת אבות, מציג גישה שונה, לפיה המשנה שלאחר המשנה שלפנינו, "עשר מכות הביא הקדוש ברוך הוא על המצריים במצרים ועשר על הים", מסבירה את המשנה שלפנינו, כלומר: "המכות שהובאו על המצרים, בארצם ובים סוף, לא פגעו בעם ישראל, אף שהוא נמצא בשני המקרים בסמוך אל המצרים, והצלתו מכל מכה ומכה היא הנס שהתרחש לו".
בפירוש "תוספת יום טוב" דפוס ראשון (שנדפס על ידי המחבר בפראג בשנת ה'שע"ה) שולל פירוש זה מטעם שאותן המכות שעל הים כולן היו מכת חרב הרג ואבדן, ולפיכך כולן שוות ולא ייחשב לעשרה ניסים מה שניצלו מהן.
סרג'יו גרינברג

קורות חיים

גרינברג, יליד בוקרשט, סיים בהצלחה לימודים במכון הפוליטכני של בוקרשט, בפקולטה לאלקטרוטכניקה, במחזור 1970.
בתחום השחמט גרינברג השתייך לעלית של שחמטאי רומניה החל מהשתתפות בנבחרות נוער, צעירים ובוגרים. 22 פעמים הגיע גרינברג לשלב הגמר של אליפות רומניה ליחידים ובהיותו חבר בקבוצות "אוניברסיטת בוקרשט" ו-"AEM טימישוארה", זכה איתן עשר פעמים באליפות רומניה לקבוצות.
החל מ-1980 גרינברג התחיל לאמן, תחילה צעירים ובהמשך גם בוגרים. הוא פעל כמאמן ב-AEM-LUXTEN בטימישוארה, שם נשא גם בתואר נשיא. בין השנים 1982 - 1998 היה חבר בקולגיום המרכזי של המאמנים ומ-2006 נשיאו. בשנים 1990 - 1992 ו-1996 - 2001 היה סגן נשיא פדרציית השחמט הרומנית.
בשנת 1985 השיג דרגת אמן בינלאומי.
סרג'יו גרינברג הוא אביו של מיכאי גרינברג, שגם הוא מאלופי רומניה בשחמט.
איימי מאן

שנות היצירה המוקדמות

לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים במדינת וירג'יניה, עברה מאן לבוסטון לצורך לימודי מוזיקה. בשנת 1983 היא יסדה יחד 
עם רוברט הולמס, ג'ואי פשה ומייקל האוסמאן את להקת הגל חדש Til Tuesday'. בשנת 1985 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון Voices Carry
שנחל הצלחה והגיע עד למקום ה-19 במצעד האלבומים האמריקאי. בהמשך שיחררה הלהקה שני אלבומים נוספים עד להתפרקותה בשנת 1990.

קריירת הסולו

לאחר פירוק הלהקה יצאה מאן לקריירת סולו. בשנת 1993 יצא אלבום הסולו הראשון שלה Whatever. למרות שזכה לביקורות טובות, האלבום לא הצליח במיוחד והגיע רק למקום ה-127 במצעד האלבומים האמריקאי. שנתיים לאחר מכן הוציאה מאן את אלבומה השני I'm With Stupid. גם במקרה זה זכה האלבום לביקורות טובות אך להצלחה חלקית בלבד מבחינה מסחרית. עם זאת, שירה של מאן That's Just What You Are מתוך האלבום נכלל בפס הקול של הסדרה הפופולרית דאז מלרוז פלייס והגביר את החשיפה הציבורית שלה.

מגנוליה ושנות ה-2000

בשנת 1999 הקליטה מאן שמונה שירים מקוריים (ובנוסף לכך גם ביצוע חדש לשיר One של הארי נילסון) עבור הפסקול של מגנוליה, סרטו של הבמאי פול תומאס אנדרסון. השירים היוו את רובו של הפסקול ושניים מהם אף שולבו בגוף הסרט. הסרט זכה לתהודה רבה והיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר, ביניהם גם עבור שירה של מאן Save Me שהיה מועמד בקטגוריית השיר הטוב ביותר. בנוסף לכך השיר היה מועמד גם לפרס גראמי.
כהמשך להצלחתו של הפסקול של מגנוליה, הוציאה מאן בשנת 2000 את אלבומה Bachelor No. 2 or, the Last Remains of the Dodo שהורכב משירים שהופיעו בפסקול ומשירים חדשים. בהמשך העשור הוציאה את האלבומים The Forgotten Arm, Lost In Space ו-Smilers !*&%#@. בנוסף הוציאה מאן אלבום הופעה חיה ואלבום שירי חג מולד. בשנת 2012 הוציאה מאן את אלבום האולפן השמיני שלה, Charmer. בשנת 2017 הוציאה מאן את אלבום האולפן התשיעי שלה, Mental Illness.

חייה האישיים

מאן נישאה לזמר וליוצר מייקל פן (אחיו של השחקן שון פן) בשנת 1997. בני הזוג מתגוררים בלוס אנג'לס.
סילבן לנדסברג

ביוגרפיה

לנדסברג נולד בברוקלין שבניו יורק, בנם הבכור של סטיבן ואינגריד, אביו ממוצא יהודי אוסטרי ואימו נוצרייה ממוצא טרינידדי. למד בתיכון הולי קרוס בקווינס ושיחק בנבחרת הכדורסל של התיכון. בשנת 2008 נבחר לנדסברג להשתתף במשחק כוכבי התיכון של מקדונלד'ס. באותה שנה נבחר על ידי ארגון מאמני התיכונים ל"מר כדורסל" של מדינת ניו יורק, והוזמן לשחק בנבחרת הנוער (עד גיל 18) של ארצות הברית.
באוגוסט 2013, כשנה לאחר שחתם במכבי תל אביב, לנדסברג התגייס לצה"ל.
איל וולדמן

ביוגרפיה

וולדמן נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בירושלים, למרים, דוקטור לכימיה, ואב כלכלן. בגיל ארבע הוריו התגרשו ואמו גדלה אותו לבד. בילדותו שהה שנה וחצי בסקוטלנד, במסגרת הפוסט-דוקטורט של אמו. למד במגמה ביולוגית בתיכון בויאר והתגייס בשנת 1978 לגדוד גדעון בחטיבת גולני. לאחר מלחמת לבנון הראשונה השתחרר מצה"ל בדרגת סגן. ב-1983 החל לימודי הנדסה כימית והנדסה אזרחית בטכניון אך הסב את לימודיו למדעי המחשב. לוולדמן תואר שני בהנדסת חשמל. לאחר לימודיו עבד בחברת אלביט וב-1989 באינטל.

גליליאו

בשנת 1993 נמנה עם מייסדי חברת גלילאו טכנולוגיות, שפיתחה שבבים לרשתות תקשורת, והיה לסגן נשיא ההנדסה. ב–1997 הונפקה גלילאו בוול סטריט ושנה לאחר מכן עבר וולדמן לארצות הברית. בפברואר 1999 עזב וולדמן את החברה על רקע אי הסכמות עם המנכ"ל אביגדור וילנץ. בשנת 2001, לאחר פרישתו, התמזגה גליליאו עם חברת השבבים האמריקנית מארוול תמורת 2.7 מיליארד דולר.

הוקרה

בשנת 2012 נבחר ל"איש השנה" על ידי העיתונים הכלכליים "גלובס" ו"פורבס ישראל".
בשנת 2016 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון.

חיים אישיים

לאחר יותר מ-20 שנות נישואים התגרש וולדמן מאשתו, לזוג שלושה ילדים. ב-2005 הכיר את שלומית פן והשניים התגוררו יחד עד 2009 בדירתו שבמגדל מאייר ברוטשילד בתל אביב, אז הגישה נגדו פן תביעת בגין תקיפה ודרשה מחצית מהדירה. מצלמות אבטחה בדירה זיכו את וולדמן מאשמה. 
ב-2016 הכיר את הדוגמנית ז'אן בן אהרון וב-2018  השניים עברו להתגורר יחד עם הילדים בשכונת צהלה, בתל אביב. וולדמן מחלק את זמנו בין ישראל וסן חוזה לסירוגין.
דידייה אובונו

קריירת מועדונים

ב-2007 הצטרף לקבוצה הגאורגית, דינמו טביליסי ובאותה עונה זכה עימם באליפות. לאחר שהיה בקבוצה כשנתיים הצטרף לקבוצה הצרפתית לה מאן לשלוש וחצי שנים עד קיץ 2012. כיום הוא השוער הבכיר של אוסטנד, אשר משחקת בליגה הבלגית.
בקיץ 2017 חתם בפריז.

נבחרת גבון

אובונו שיחק כשוער הראשון של נבחרת גבון בגביע אפריקה לאומות 2010 בניצחון נבחרתו 0–1 על קמרון.
במאי 2017 הודיע על פרישה מהנבחרת.
חשיארש הראשון

חייו

חשיארש היה בנם של דריווש הראשון ושל אטוסה, בתו של כורש הגדול. למרות שלא היה הבכור בין בני דריווש, התמנה ליורש העצר, כנראה משום שהיה הראשון שנולד לאחר עלייתו לשלטון של דריווש, או הראשון שנולד מאשתו אטוסה.
פועלו הראשון כמלך היה דיכוי מרד שפרץ במצרים, ולהכפיף את מצרים לשלטון נוקשה ומחמיר יותר, בניגוד למדיניות הסובלנית יחסית שהנהיגו קודמיו. מדיניותו הנוקשה יותר התבטאה גם ביחסו לבבל,  שפגע במידת העצמאות שלה. הוא הרס את מקדש אסגילה וניתץ את פסל מרדוך, האל־הפטרון של העיר ששכן במקדש, דבר שהוביל למספר התמרדויות שגם הן דוכאו ביד קשה.
האירוע המרכזי בחייו היה היציאה למלחמה כנגד יוון, שבאה כתגובה למרד האיוני ולהפסד בקרב מרתון, שהתרחשו בימיו של אביו.
ההיערכות למסע המלחמה החלה בשנת 483 לפנה"ס. לצורך העניין גויס אחד הצבאות הגדולים ביותר שידע העולם עד אז - לפי דיווחים מסוימים, הגיע גודלו עד לשני מיליון חיילים, אם כי על פי הערכות סבירות יותר, מספרם נע בין 200 ל-400 אלף. גודל הצי היה בין 400 לאלף אוניות. למרות ההכנות הקפדניות, המלחמה הייתה מפלה קשה לפרסים: הם אמנם ניצחו תחילה בקרב תרמופילאי, שנערך ב-11 באוגוסט 480 לפנה"ס, אבל ספגו בו אבידות קשות ביותר, הרבה מעבר למצופה. לאחר מכן נוצחו על ידי האתונאים בקרב סלמיס, וניגפו סופית לאחר תבוסתם בקרב פלטאיה ובקרב מיקאלה (479 לפנה"ס).
לאחר תבוסתו שב חשיארש לפרס. המקורות היווניים מתארים אותו כמתמסר לאחר מכן לחיי הוללות ותאוות (בדומה לאופן שבו מתואר אחשוורוש במגילת אסתר). עם זאת, מדובר במקורות שנכתבו מנקודת מבט עוינת שביקשה להמעיט מערכו, ועל כן כנראה מגזימים בתיאוריהם.
חשיארש מצא את מותו כשארטבון, אחד מווזיריו, התנקש בו במיטתו. לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ארתחששתא הראשון, אשר יש הסבורים שדווקא הוא היה אחשוורוש.
במחוז המדאן נמצאה כתובת גנג'נאמה, שנכתבה על ידי חשיארש, ובה מתוארים הגנאלוגיה ומעשי המלך.
הקרמלין (פברז'ה)

הקרמלין או קתדרלת אוספנסקי היא שמה של ביצת פברז'ה - תכשיט דמוי ביצת פסחא העשוי אבנים יקרות, זהב ואמייל על ידי התכשיטן הרוסי פטר קארל פברז'ה על פי הזמנת הצאר של רוסיה, ניקולאי השני. הצאר העניק את הביצה כמתנת פסחא לאשתו, הצאריצה אלכסנדרה פיודורובנה בשנת 1906

תיאור הביצה

הקרמלין היא הגדולה מביצי פברז'ה שנוצרו. הביצה נוצרה בהשראת הארכיטקטורה של קתדרלת אוספנסקי (קתדרלת העלייה או קתדרלת התרדמה) שבמוסקבה, בה הוכתרו כל צארי רוסיה, לרבות הצאר ניקולי אשר הזמין את הביצה.
כיפת הכנסייה שבביצה מצופה אמייל לבן, וניתנת להסרה. כאשר מסירים את הכיפה ניתן לראות את תוכה של הכנסייה: דגל של שטחי הכנסייה, כיסאות הכנסייה, המזבח של הכנסייה ואף האיקונות של הכנסייה עשויות אמייל. ניתן לראות את פרטי האיקונין מבעד לחלונות דגם הכנסייה השקופים. דגם הכנסייה ניצב על בסיס עשוי זהב ועל בסיס מתומן עשוי אוניקס.
ה"הפתעה" שבביצה היא קופסת המוזיקה בתחתיתה המנגנת שני הימנונים דתיים שהיו מקובלים ברוסיה בחג הפסחא, ובהם השיר "Izhe Khveruviny" שהיה אהוב על הצאר. ניתן "למתוח" את מנגון הביצה באמצעות מפתח עשוי זהב.

ההיסטוריה של הביצה

הביצה הוזמנה על ידי הצאר ניקולי כמתנת פסחא עבור רעייתו אלכסנדרה בשנת 1903 ונועדה להנציח את שובם של בני הזוג למוסקבה בשנה זו. בני הזוג לא שהו בעיר עד שנה זו מאחר שבעת טקס הכתרתם נמחצו למוות מאות מתושבי מוסקבה. הצאר התכוון להעניק את הביצה לרעייתו בשנת 1904, ותאריך שנה זו נחקק על בסיס הביצה. בשל פרוץ מלחמת רוסיה יפן נדחה מתן הביצה, ובשנת 1905 נדחה בשנית מתן הביצה בשל הרצחו של דודו של הצאר, הדוכס הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ' בקרמלין.
הביצה הוענקה לבסוף לרעיית הצאר בשנת 1906.
כיום מוצגת הביצה במוזיאון נשקיית הקרמלין.
יאיר גבאי

יאיר זאב גבאי (נולד ב-3 בדצמבר 1971) הוא חבר מועצת העיר ירושלים לשעבר, איש ציבור ופעיל חברתי.

קורות חיים

גבאי נולד וגדל בירושלים. אביו, אליהו גבאי כיהן כחבר כנסת מטעם המפד"ל וכסגן ראש העיר ירושלים. גבאי הוא בוגר ישיבת "נתיב מאיר", למד בישיבת הסדר ובשירותו הצבאי שירת כלוחם בצנחנים. לאחר השירות הצבאי למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. בנוסף גבאי הנו בעל תואר שני במנהל עסקים. גבאי מרצה בנושא ירושלים ובעבר עסק כעורך ומגיש תוכנית האקטואליה "שולחן עגול" ברשת מורשת. 
גבאי נשוי, לזוג חמישה ילדים והם מתגוררים בירושלים.

פעילות פוליטית ומוניציפלית

החל את פעילותו הפוליטית במפלגת המפד"ל ובשנת 2003 נבחר לראשונה לחבר מועצת העיר ירושלים מטעמה. בבחירות לעיריית ירושלים ב-2008 נבחר שוב למועצת העיר מטעם המפד"ל. בשנת 2009 פרש גבאי מהמפד"ל . 
כחבר מועצת העיר ירושלים כיהן גבאי כיו"ר הוועדה להנצחת נרצחי טרור וכחבר הוועדה המקומית והמחוזית לתכנון ובנייה בירושלים. במהלך כהונתו פעל גבאי למען שחרורו של המרגל הישראלי יונתן פולארד והנצחת נרצחי הטרור בעיר. כמו כן ניהל מאבק למען הנצחת שמותיהם של חללי צה"ל ברחובות העיר. 
עיקר פעילותו של גבאי התרכזה בנושאי הבניה והדיור בירושלים. כחבר הוועדה המחוזית לתכנון ובניה עסק גבאי בתוכניות בניה לאלפי יחידות דיור בשכונות בירושלים אשר חלקן נמצאות מעבר לקו הירוק]. כמו כן עסק במאבקים של עמותות ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים כגון, אלע"ד, עטרת כהנים ושכונת שמעון הצדיק. בין השאר הוביל גבאי את התוכנית להקמת שכונה חדשה בקדמת ציון במזרח העיר והצליח לשלבה בתוכנית המתאר החדשה של העיר ירושלים. כמו כן הוביל גבאי את המאבק למען אכיפה שוויונית של חוקי התכנון והבניה בכפר השילוח ומנע כך את אטימתו של בית יהונתן המאוכלס על ידי משפחות באמצעות עמותת עטרת כהנים]. 
משנת 2010 פועל גבאי בראש המאבק נגד הקפאת הבניה בירושלים כדי לקדם פתרונות דיור בר השגה למשפחות הצעירות בירושלים על מנת לשפר את המאזן הדמוגרפי המתדרדר].
גבאי שימש כחבר הוועד המנהל של מרכז מורשת מנחם בגין החל משנת 2011 וכן כחבר דירקטוריון "מוריה", בה הוא כיהן גם כחבר ועדת הביקורת.
בשנת 2013 הקים גבאי את "הפורום לבניין ופיתוח מזרחה של ירושלים" שהוא עמד בראשו. מטרת הפורום היא להפריך את דו"חות ארגוני השמאל בנושא מזרח ירושלים ואת הטענות על אפליית התושבים הערבים.
ביולי 2013 פרש גבאי ממועצת העיר ירושלים.
בפברואר 2019 התמודד גבאי בפריימריז של מפלגת הליכוד אך לא נכנס לרשימה.
אילנה דיין

ביוגרפיה

דיין נולדה בארגנטינה לווילמה ומרדכי דיין. בגיל 6 עלתה לישראל עם משפחתה. משפחת דיין התיישבה בשכונת יד אליהו שבתל אביב, בשכנות לבן דודה, דני דיין. רחל, אחותה של אילנה דיין, נפטרה ממחלה כשנה לאחר שעלו לישראל. דיין סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון עירוני ט' שבתל אביב. לאחר שירותה הצבאי דיין למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב. קיבלה את תואר הבוגר בהצטיינות. לאחר מכן התמחתה בעריכת דין אצל שופט בית המשפט העליון דב לוין, ואחר כך במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'. היא המשיכה ללימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת ייל שבארצות הברית כמלגאית תוכנית פולברייט, שם השלימה גם דוקטורט (J.S.D.). היא מלמדת קורס בנושא חופש הביטוי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.

עבודתה העיתונאית

דיין התגייסה לצה"ל, שם שירתה בגלי צה"ל שנתיים בשרות חובה ושנה בשרות קבע. במהלך שירותה שימשה כמפיקת יומני חדשות, עורכת חדשות החוץ, כתבת פרלמנטרית וכתבת פוליטית. דיין הייתה האישה הראשונה בגלי צה"ל ששימשה ככתבת בעודה בשירות חובה. לאחר שחרורה המשיכה לשמש כעיתונאית בגל"צ. בין התוכניות שהובילה היו תוכנית הבוקר של גל"צ "בוקר טוב ישראל", תוכנית ראיונות יומית ("פגישה יומית") ותוכנית אישית לסיכום השבוע ("היה באוויר").
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-26 במרץ 1979 בתוכנית מיוחדת של זהו זה לרגל הסכמי השלום עם מצרים שבה התארחה כנערה. כתשע שנים מאוחר יותר, ב-10 בפברואר 1987, הגישה לראשונה את התוכנית "ערב חדש".
במהלך לימודיה בארצות הברית כתבה טור דו-שבועי עבור "ידיעות אחרונות". דיין שבה לישראל בקיץ 1993, סמוך לתחילת השידורים בערוץ 2, והחלה להגיש את תוכנית התחקירים האקטואלית "עובדה", המשודרת בערוץ 2 עד היום. בימי חמישי דיין מגישה את תוכנית הרדיו "נכון להבוקר" בגלי צה"ל. ב-2008, במקביל לעבודתה בעובדה, הגישה תוכנית אירוח אישית בשם "מי שמדבר", בה היא מקיימת ראיון עם דמות ציבורית.

פרסים

בשנת 2008 קיבלה דיין אות הוקרה מהקרן החדשה לישראל על תרומתה לקידום זכויות האדם והאזרח בישראל.
בשנת 2009 זכתה בתואר אביר איכות השלטון מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל בקטגוריית תקשורת.
ב-2015 זכתה בפרס סוקולוב בתחום התקשורת האלקטרונית: "על שורה של תחקירים יסודיים ופורצי דרך בתוכנית עובדה, על תרומתה החלוצית בתחום התחקיר הטלוויזיוני, יצירת שפה תחקירית חדשה והיותה מופת לדור שלם של עיתונאים חוקרים".
בשנת 2016 זכתה בפרס מגן השקיפות של עמותת שקיפות בינ"ל ישראל לצד ארגון כל זכות.
במרץ 2018 זכתה בפרס מפעל חיים בתחום הטלוויזיה, על פעילותה העיתונאית ותוכנית התחקירים שלה, "עובדה".

חיים אישיים

דיין נשואה להראל אורבך ואם לשלושה ילדים. היא תושבת שורש.
סבה, אריה דיין, היה בן דודו של שמואל דיין.