google/wiki40b huggingface dataset:
דיאדורה

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1948 על ידי מרסלו דניאלי והוכרה כחברה לייצור נעליים עבור טיפוס הרים.
בזכות טיב מוצריו הפכה חברתו לשם מוכר ברחבי השוק האיטלקי.
בשנות ה-60 של המאה העשרים החלה דיאדורה לייצר ציוד סקי, נעליים וסרבלי עור לאופנוענים.
בשנות ה-70 החלה החברה לייצר נעלי ריצה, בגדי כדורגל, טניס וציוד ספורט נוסף שאותם מייצרת עד היום.
באמצע שנות ה-70 סימנה דיאדורה את דריסת הרגל הראשונה שלה בעולם הכדורגל לאחר שהחלה בהתקשרות עם שחקן הכדורגל האיטלקי רוברטו באטגה שייעץ לחברה. בהמשך החלה בהתקשרות גם עם שחקנים נוספים ובהם: גיז'רמו וילאס, מרטין מאליגן ושחקן הטניס ביורן בורג. בזכות שיתופי הפעולה הרבים והציוד הטכנולוגי המתקדם של החברה, הפכה דיאדורה למותג משמעותי בשוק העולמי והאמריקני.
בשנות ה-80 הרחיבה את פעילותה בייצור מוצרים לענפים חדשים: אופניים, כדורסל, כדורעף, מרוצי מכוניות ואגרוף.
ב-30 ביוני 1998, רכשה דיאדורה את חברת Invicta, חברה המתמחה בציוד לאתלטיקה.
בשנת 2000 חתמה על חוזה עם מועדון הכדורגל שפילד וונסדיי, אנגליה.
בשנת 2007 חתמה על חוזים עם מועדון הכדורגל דינמו זאגרב, קרואטיה. מועדון הכדורגל מכבי נתניה, ישראל. ומועדון הכדורגל בית"ר ירושלים, ישראל. חוזים שנמשכו עד שנות ה-2000 המאוחרות.
בשנת 2008 חתמה דיאדורה על מיזם משותף עם חברת Win Hanverky והקימו חברה חדשה Winor International Company Limited שתהיה בעלת זכויות על המותג "דיאדורה" בסין, הונג קונג, ומקאו כדי שתוכל לייצר, לעצב ולשווק את מוצרי דיאדורה במדינות אלה ובשוק האסייתי.
ביוני 2009, נרכשה השליטה בחברה על ידי מריו מורטי פולגטו, המייסד והיו"ר של חברת Geox האיטלקית.
כיום נחשבת "דיאדורה" לאחת החברות המובילות בעולם בייצור בגדי ונעלי ספורט וציוד ספורט מתקדם. בעלת הכנסות של יותר מ-300 מיליון יורו בשנה ובעלת הסכמי חסות עם שחקני כדורגל מפורסמים בעבר ובהווה ובהם: פרנצ'סקו טוטי, רוי קין, ג'ורג' וואה, רוברטו באג'ו, ג'וזפה סיניורי ואנטוניו קסאנו.
פרארה

תרבות

בתקופת הרנסאנס הייתה פרארה מרכז מוזיקלי חשוב באירופה. מוזיקאים רבים, הן איטלקים כמו צ'יפריאנו דה רורה, לוצאסקו לוצאסקי וקרלו ג'זואלדו והן פרנקו-פלמים כמו גיום דופאי, ז'וסקן דה פרה וז'אק דה ורט עבדו בחצרות הדוכסים ממשפחת ד'אסטה כממונים על המוזיקה. ארקול השני ד'אסטה, דוכס פרארה החזיק בחצרו, כמוהו כאצילים רבים באירופה של אותה תקופה, תזמורת ומקהלה, ושכר מוזיקאים ידועי-שם לעמוד בראשן. קרלו ג'זואלדו, שנשא לאישה את אחייניתו של הדוכס ד'אסטה, כתב בפרארה ארבעה ספרי מדריגלים. ג'ירולאמו פרסקובלדי נולד בפרארה והיה תלמידו של ג'זואלדו.
העיר מפורסמת באוניברסיטה הממוקמת בה, אוניברסיטת פרארה. בין בוגריה המפורסמים נמנים אמטוס לוזיטנוס, ניקולאס קופרניקוס, פאראצלסוס ורבים אחרים.

יישוב ראשוני

תחילתה של ההתיישבות היהודית בעיר הייתה במאה ה-11. ידוע על חכמים שחיו בעיר במאה ה-13. הידיעה המוסמכת על קיום קהילה יהודית מאורגנת היא צו משנת 1275, המבטיח הגנה ליהודים בשל התועלת שהם מביאים. במקביל הוקמו על ידי היהודים מוסדות למתן הלוואות.
בשנים 1300–1310 הענישה האינקוויזיציה יהודים מתושבי העיר, ביניהם רופא בשם בונאוונטורה. על מעמדם בעיר תעיד העובדה כי משורר חצר בשם פרנצ'סקו די-ואנוצו פרסם בשנת 1376 חרוזים בגנות היהודים. במאה ה-15 הייתה הקהילה היהודית אחת החשובות והפעילות באיטליה כולה. הוקם בה בית דפוס. התגורר בה רבי אברהם פירצול, ואחד מחבריה רבי אליהו מפרארה עלה לארץ ישראל בשנת 1435.
בשנת 1492 מצאו מגורשי ספרד מקלט בעיר, ובשנת 1553 הגיעו אליה פליטים ממרכז אירופה. כאשר השליטה על העיר עברה למדינת האפיפיור הורע מצב היהודים והם רוכזו בגטו וחויבו לשאת אות קלון. במאה ה-18 חי בעיר הרב והרופא יצחק למפרונטי - מחבר האנציקלופדיה "פחד יצחק". בשנת 1859 הוענקו ליהודים זכויות מלאות.

בית הכנסת והמוזיאון היהודי

בית הכנסת והמוזיאון היהודי נמצאים במרכזה של העיר בימי הביניים. הרחוב היה חלק מהגיטו היהודי בו נאלצו היהודים לחיות בין השנים 1627 עד 1859. חלק מתצוגת המוזיאון מוקדשת לרב משה מטראצ'ינה שפעל בעיר במחצית הראשונה של המאה ה-17.
בתי הכנסת, שלושה במספר, מצויים בקומה הראשונה של הבניין: נוסח אשכנז, נוסח איטליאני ולפי נוסח של יהודי פאנו (Fano) - עיר סמוכה - אשר עדיין פעיל. לבית הכנסת האיטלקי יש אולם גדול ולכן הוא משמש לאירועי תרבות. בית הכנסת בנוסח אשכנז הוא מרשים ביופיו ומשמש לתפילה בימי החגים. קירותיו מעוטרים על ידי האמן, אשר עיצב גם קירות התיאטרון העירוני.

גן פינצי קונטיני

הסופר היהודי יליד בולוניה, ג'ורג'ו באסאני, גדל בפרארה וכתב שם את ספריו. ספרו "גן פינצי קונטיני", שגם עובד לסרט באותו שם על ידי ויטוריו דה סיקה, הוא מצבה לקהילה היהודית של פרארה שחרבה בשואה. באסאני מתאר בהרחבה את העיר ותושביה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ובעיקר את הקהילה היהודית על רקע עליית הפאשיזם והתקרבות מלחמת העולם השנייה. במרכז העלילה, המבוססת על דמויות אמיתיות, עומדת משפחת פינצי-קונטיני העשירה והמתבדלת מאחורי חומות גנה היחיד במינו, שכל אלפי עציו המפוארים נכרתו להסקה בתקופת המלחמה, כשהמשפחה נשלחה למחנות ההשמדה.
החיים על פי אווה

עלילה

אווה היא נערה בת 17.5 אשר גרה עם משפחתה בשכונת התקווה ביחד עם אמה, נאווה, אחותה, שרי ואחיה, איציק.  אווה תלמידת י"ב במגמת קולנוע בצפון תל אביב, מצלמת סרט על חייה וחיי משפחתה. 
גם היא וגם אחותה לומדות עם ילדיהם של עשירי הארץ באותה הכיתה. נאווה, האם, עובדת בשתי עבודות ביום ובלילה כדי לפרנס. היא מפרנסת יחידה.שרי מתכננת מסיבת בת-מצווה מפוארת שעולה הון הרבה מעבר ליכולתה של המשפחה. איציק משרת בשכם ומגיע לביקורים בבית.
הסרט מתאר כיצד מתמודדת משפחת משען ואינה מוותרת למציאות חיים שאינה תומכת ואינה מפרגנת. נקודות מבט שונות של כל אחד מבני המשפחה מתוארים, על המציאות ועל ההתמודדות איתה.

הפקת הסרט

הסרט מצולם בסגנון צילום ייחודי  -  "סינמה וריטה" (FLY  ON THE WALL )   שבו שוהה הצוות ימים רבים עם המשפחה ומצלם את ההתרחשות ללא התערבות כלשהי. 
לאחר שהמשפחה מתרגלת לנוכחות הצוות, נחשפים רגעים אנושיים שהם הדרמה הקטנה של החיים. נוסף על כך אווה 
קטעים רבים בסרט מצולמים על ידי אווה (הגיבורה) עצמה, שקיבלה לידיה את המצלמה והיא חושפת דרכה את המציאות מבפנים, באינטימיות המשפחתית ללא נוכחות צוות מצלם, וצוות מקצועי כך שנקודות המבט הן אישיות וחושפניות מצד אחד ומקצועיות ואובייקטיביות מהצד השני.

תגובות לסרט

ידיעות אחרונות, רענן שקד, 24-11-2002: "החיים על פי אווה", כנראה התוכנית המשמעותית היחידה ששודרה בערוץ 2 השבוע. שעה שלמה של טלוויזיה נושמת מחיים אמיתיים, מקומיים. הבהרבה נחת משעה של חוסר-נחת.
ידיעות אחרונות, אורנה לנדאו, 12-12-00: ההגדרה של "החיים על-פי אווה" לעוני מציבה רף גבוה יותר לחברה, שרוצה להגדיר את עצמה צודקת... מדובר במסמך מעניין ומעורר מחשבה.
ג'רוזלם פוסט, אריה דין כהן, 13-12-2000: "החיים על פי אווה", המצלמה תופסת את המשפחה במספר רגעים מרגשים.
ידיעות אחרונות, דורית שריד, 12-12-2000: "החיים על פי אווה", בראש השנה האחרון נכנסה המצלמה לבית משפחת משען. במשך חודשיים, תועדו בני המשפחה בשיגרת היום יום, ברגעי שמחה ועצב, בסגנון זבוב שעל הקיר, הופך הצופה לשותף המציץ במתרחש.
ידיעות חיפה, יורם מארק-רייך, 12-4-2002: הסרט "החיים על פי אווה", מתאר פיסות חיים שלמות ללא התערבות וללא "בימוי" זו מציאות שצחוק, בכי והבה אהבה הם מקור הכוח וה"תבלין" היומיומי שמאפשר לצעוד קדימה... נחשפים הרגעים האנושיים שהם הדרמה הקטנה של החיים.
עמנואל קנר

עמנואל קנר (1927 – 2009) היה אדריכל ואמן ישראלי יליד פולין.
עמנואל קנר נולד בשנת 1927 בקרקוב שבפולין ונפטר בשנת 2009 בישראל. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר ומשם לאוזבקיסטן. אחרי המלחמה למד אדריכלות במינכן ועלה לישראל עם הוריו ואחותו בשנת 1951.
הוא עבד כאדריכל במשרדיהם של האדריכלים אבא אלחנני ואריה שרון, ואחרי כן הקים משרד עצמאי בחיפה ובתל אביב.
קנר היה שותף מרכזי בתכנון בית החולים רמב"ם בחיפה וכאדריכל עצמאי תכנן, בין השאר את האגף המערבי במרכז רפואי בני ציון בחיפה (בית חולים רוטשילד) ואת בית הספר לבני מיעוטים, אל מותנבי בחיפה. ב-2016 הופקד אוספו המקצועי בארכיון אדריכלות ישראל.

כאמן פלאסטי

קנר משלב בין מקצועו כאדריכל ותחביבו כצייר.
סגנונו של קנר שואב ממקורות מגוונים. ניכרות בו בעיקר השפעות של זרמים שונים של אמנות החצי הראשון של המאה העשרים, בעיקר פוסט אימפרסיוניזם, אקספרסיוניזם ופוביזם.
בליץ (משחק שחמט)

שחמט מהיר, שידוע גם כבליץ או שחמט קליע, הוא משחק שחמט שבו הזמן המוקצה קצר במידה ניכרת, מאשר במשחק תחרותי רגיל שאורך בין שעה לשעתיים וחצי ואף יותר. למשל ישנן תחרויות שבהן מוקצות שעתיים וחצי ל-40 המסעים הראשונים, ושעה נוספת לכל 20 מסעים נוספים. ישנן גם תחרויות שבהן נוספות 30 שניות לכל מסע שהתבצע.

אלופים

ב-ICC האלוף בארבע תחרויות הבליץ ומחזיק שיא הדירוג בשחמט קליע הוא רב האמן הגרמני רולנד שמאלץ שכינויו ב-ICC הוא עין הנץ, אך לעיתים קרובות מאפיל עליו הכוכב העולה רב-אמן היקרו נקמורה שכינויו ב-ICC הוא סמולוויל, שמחזיק בשיאים של דקה אחת (קטגוריה מיוחדת ב-ICC בה היריבים מוגרלים בצורה אקראית כדי לשפר את דיוק המד-כושר ובשיאי דירוג של בליץ. נאקאמורה הוא גם השחקן הטוב ביותר בשרת Playchess.com שם כינויו הוא מלחמת הכוכבים. עין הנץ ממליץ על שימוש בעכבר אופטי ועל לקיחת הפסקות כדי למנוע פגיעות ביד.

תחרויות בזק

מדי שנה מתקיימת תחרות בזק בהולנד, שם מגבלת הזמן היא 2 דקות לכל שחקן למשחק כולו. זוהי התחרות הרשמית היחידה במשחקי קליע. הזוכה בתחרות נקרא אלוף התחרות הפתוחה של הולנד בשחמט בזק. קארל ואן דר ווידה זכה בשנת 2002, בשנים 2003–2004 זכה רב האמן הגרמני שמאלץ שכינויו עין הנץ, בשנת 2005 זכה מאנואל בוסבום, אלוף 2006 הוא דניאל פרידמן ובשנת 2007 זכה פלוריס ואן אסנדלפט.
נפרוקסן

שימושים רפואיים

נפרוקסן משמשת בדרך כלל להקלה בכאבים, חום, דלקת ונוקשות הנגרמות על ידי מחלות כגון מיגרנה, אבנים בכליות, דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים פסוריאטית, גאוט, דלקת חוליות מקשחת, כאבי מחזור ודלקות גידים.

מכניזם פעולה

נפרוקסן עובדת על ידי עיכוב האנזימים COX-1 ו-COX2 המייצרים פרוסטגלנדינים מהחומצה הארכידונית.

תופעות לוואי

מעכבי האנזים COX2 נקשרו בעבר לעליה בשכיחות מחלות לב וכלי דם ושבץ, לנפרוקסן מייחסים כ-50% מהאפקט לעיל. בנוסף מיוחסות לנפרוקסן תופעות לוואי המקושרות למערכת העיכול כגון צרבת, עצירות, שלשולים כיבים ודימומים קיבתיים.

מבנה כימי

נפרוקסן הוא חבר בקבוצת הפרופנים, תת-משפחה במשפחת נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים NSAID. החומצה החופשית היא חומר חסר ריח, לבן וגבישי. החומצה מסיסה בשומן וכמעט לא מסיסה במים. יש לה נקודת היתוך של 152-155 מעלות צלזיוס.

שיווק ושמות מסחריים

נפרוקסן משווק תחת השמות המסחריים הבאים:
Aleve, Anaprox, Antalgin, Apranax, Feminax Ultra, Flanax, Inza, Midol Extended Relief, Nalgesin, Naposin, Naprelan, Naprogesic, Naprosyn, Narocin, Proxen, Soproxen, Synflex and Xenobid.
נפרוקסן שווקה במקור כתרופת מרשם בשם Naprosyn ידי Syntex בשנת 1976, ונפרוקסן סודיום שווקה תחת השם המסחרי Anaprox לראשונה בשנת 1980. היא מוגדרת כתרופת מרשם ברוב המדינות בעולם. בשנת 1994 בארצות הברית, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את השימוש בתרופה ללא מרשם (OTC drug), בארצות הברית נפרוקסן משווקת בעיקר על ידי Bayer HealthCare תחת השם המסחרי Aleve.
אלכסנדר בנואה

חייו

בנואה, יליד סנקט פטרבורג ובן למשפחת אמנים, סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג בגיל עשרים וארבע, שלוש שנים אחר כך צייר סדרת ציורי מים בורסאי לאחר שהוצג על ידי פאבל טרטיאקוב נוצר קשר בינו ובין ליאון בקסט ודיאגילב אשר יסדו ביחד את כתב העת "עולם האמנות" שנועד לעודד את תנועת האסתטיקה ואמנות האר נובו ברוסיה.
ב-1901 מונה כמנהל בתיאטרון מרינסקי ומאז הקדיש את כל זמנו לעיצוב הבמה.
בין השנים 1918–1926 היה אחראי על גלריית יצירות מופת בארמיטאז'. במקביל הוא עבר בתיאטרון הדרמה הגדול כצייר התיאטרון וכבמאי. החל משנת 1926 התגורר בפריז.
עבודותיו עבור הבמה: תפאורה ותלבושות עבור להקת הבלטים הרוסיים של סרגיי דיאגילב: לה סילפיד (1909), ג'יזל (1910), פטרושקה (1911), שיתף פעולה גם עם תיאטראות אחרים. בנואה הוא אחי סבו של השחקן הבריטי פיטר יוסטינוב.
עצבי השדרה

מבנה והיווצרות

קיימים בגופנו 31 זוגות של עצבים שדרתיים, עצב אחד בכל צד של עמוד השדרה ׁבגובה המותאם לחוליות.
ניתן להבחין בשני שורשים בכל עצב שדרתי, כאשר השורש הגבי הוא עצב המכיל אותות תחושתיים (סנסורים) המועברים מן הגוף אל המוח, והשורש הגחוני מכיל אותות תנועתיים (מוטוריים) המועברים מן המוח אל האזורים ההיקפיים בגוף למען מתן פקודות.
שני השורשים מתחברים בהמשך ויוצרים הסתעפויות המכילות תאי עצב תחושתיים ותנועתיים. בהמשך ההסתעפויות הללו יוצרות מקלעות מהן יוצאים עצבים ספציפיים המעצבבים אזורים שונים בגוף. לרוב כל עצב כזה קרוי על שם האזור אותו יעצבב.
הסעיף האחורי (dorsal ramus) של העצב נוטה לעצבב את השרירים העמוקים ואת החלק האחורי של הגוף, בעוד שהסעיף הקדמי (ventral ramus) יעצבב את האזור הקדמי של הגוף, הגפיים העליונות והגפיים התחתונות.
האזורים בעור שמעוצבבים על ידי העצבים השדרתיים נקראים דרמטומים - כל דרמטום הוא מקטע עור שמעוצבב על ידי עצב שדרתי מסוים.

עצבוב והסתעפות

זוגות העצבים הללו נבדלים ביניהם וקרויים על פי המיקום והגובה שלהם בעמוד השדרה ועל פי כך מחולקים לקבוצות. שמונה זוגות עצבי הצוואר, שנים עשר זוגות עצבי בית החזה, חמישה זוגות של העצבים המותניים, חמישה זוגות עצבי עצם העצה וזוג עצבים של עצם הזנב.
חוליות השדרה והעצבים השדרתיים התואמים מסומנים על פי שמן הלטיני של הקבוצות המתוארות לעיל: Cervical (צוואריים, מסומנים באות C‏); Thoracic (של בית החזה, מסומנים באות T‏); Lumbar (מותניים, מסומנים באות L); ו-Sacral (של עצם העצה, מסומנים באות S).

עצבי הצוואר

זוגות העצבים C2–C7 יוצאים בהתאמה מהנקבים שבין החוליות בהתאמה לגובה שלהם. C1 נבדל בכך שיוצא מתעלת החוליות בין הגולגולת ובין החוליה הצווארית הראשונה ('האטלס'). העצב C8 נבדל בכך שיוצא מתחת לחולית הצוואר השביעית ומעל חוליה T1.

עצבי בית החזה

T1–T12 הם העצבים השדרתיים הקרויים עצבי בית החזה. 11 מתוך 12 העצבים ממוקמים בחללים בין שתי הצלעות ונקראים אינטראקוסטלים ואילו העצב האחרון מבין ה-12 המכונה תת-סרקוסטלי, נמצא מתחת לצלע האחרונה. העצבים הללו מעצבבים את אזור בית החזה והבטן, כולל האיברים הפנימיים באזור וכל היוצא בזאת.

העצבים המותניים

L1–L5 הם העצבים השדרתיים הקרויים העצבים המותניים. אלה 5 זוגות עצבים הנמצאים בגובה המותניים ומעצבבים את אזור הבטן, האגן והגפיים התחתונות.

עצבי עצם העצה

S1–S5 הם עצבי עצם העצה, כאשר הם מסתעפים יחד עם L4-L5 למקלעת אחת וממנה יוצאים העצבים לעצבוב אזור הישבן, הירך ומפרקו, השוקיים, כפות הרגליים ואיברי המין.

עצב עצם הזנב

עצב עצם הזנב הוא זוג אחד של שורשים הנובעים מאזור המכונה 'הקונוס המודולרי' של קצה עמוד השדרה. הוא מסתעף יחד עם S4 ו-S5 ליצירת מקלעת המעצבבת את אזור פי הטבעת והמעיים.
פרנץ מלדה

ניסוי מלדה

בניסוי המפורסם ביותר שלו, פרנץ מלדה מתח מיתר בין גלגלת אליה מחוברת משקולת מצד אחד לבין קמרטון (קולן, מתנד אקוסטי- לאחר מכן הוחלף במתנד חשמלי), אשר רטט ויצר גלים במיתר. המשקולת נועדה לוודא שהמיתר מתוח.
כאשר הגל אשר חוזר מהגלגלת פוגש בגל נוסף אשר מגיע מהמתנד, מתרחשת התאבכות גלים. בנקודת המפגש בין שני גלים, אמפליטודת הגל שווה לסכום האמפליטודות של הגלים שנפגשו, וכך יכולה להיווצר נקודה אחת (או יותר) שבה האמפליטודה אפסית. כיוון שתדירות הגלים קבועה, האמפליטודות של הגלים הנפגשים בנקודות מסוימות תמיד זהות, כך שבנקודות צומת (nodes) מסוימות לאורך החוט, אמפליטודת הגל תמיד 0; ובנקודות אחרות, הנקראות "נקודות טבור" (antinode), האמפליטודה תהיה תמיד המירבית, לאורך החוט.
מהירותו של גל העובר בתווך מסוים נשארת תמיד קבועה (והיא תלויה רק בסוג התווך; לעניין זה, המתיחות בחוט היא אחת מהתכונות של התווך שקובעות את המהירות). מהירותו של הגל שווה לאורך-הגל (בכיוון האורך של התווך, אין לבלבל זאת עם אורך הגל בזמן) כפול תדירותו, ולכן תדירות הגל (בזמן) עומדת ביחס הפוך לאורכו (לאורך התווך) - ככל שתדירות הגל גבוהה יותר אורכו קצר יותר, ולהפך. לכן, כאשר מגבירים את תדירות היווצרות הגלים בחוט מסוים, אורכם של הגלים קטן, ומופיעים עוד ועוד צמתים בהם האמפליטודה שווה לאפס.
כוכב לכת תועה


כוכב לכת תועה (אנגלית: Rogue planet) הוא עצם בעל מסה של כוכב לכת שאינו קשור כבידתית לכוכב כלשהו, ולכן נע בתווך בין-כוכבי כגוף עצמאי. ישנם דיווחים על גילוי עצמים כאלה (לדוגמה, S Ori 70 ), אך הם טרם אושרו באופן רשמי. מחקרים שנעשו באמצעות סימולציות הסיקו כי ייתכן שכוכב הלכת התשיעי במערכת השמש הוא כוכב לכת תועה שנלכד בכבידתה.
חלק מהאסטרונומים מתייחסים לגופים אלה כאל "כוכבי לכת", בדרך כלל מתוקף האמונה שעצמים אלה אכן היו פעם כוכבי לכת אשר נפלטו ממסלולם כתוצאה ממעורבות של כוחות גרוויטציה סביב כוכב האם. עם זאת, אחרים טוענים כי ההגדרה של "כוכב לכת" צריכה להתבסס על המצב הנצפה הנוכחי, ולא על מצב המקורי בעבר. בנוסף, ייתכן כי גופים מסוג זה נוצרים באופן עצמאי בתהליך של קריסת ענן גז, בדומה להיווצרות כוכבים, ובמקרה זה הם לא היו במעמד של כוכבי לכת מעולם. לכוכבים אלו אין שנה, מפני שזו מוגדרת רק עבור גוף המקיף כוכב.

שמירת חום בתווך הבין-כוכבי

ב-1998 פרסם החוקר דייוויד סטיבנסון (David J. Stevenson) מאמר תחת הכותרת "היתכנות כוכבי לכת תומכי חיים בחלל בין-כוכבי", בו הוערך כי ייתכנו כוכבי לכת תועים בעלי אטמוספירה עבה אשר תמנע קיפאון על ידי איבוד חום לחלל. הוצע כי לחץ אטמוספירי יחסי גבוה של מימן יגרום לאטימות האטמוספירה לקרינה תת-אדומה וימנע בריחת חום לחלל. ההסבר לנוכחות מימן וגזים קלים נוספים באטמוספירה הוא שעם ההתרחקות מכוכב האם והפחתה בכמות רוח כוכב ובקרינה על-סגולה, האטמוספירה העשירה במימן והליום מהדיסקה המקורית, תוכל להיות מוחזקת בקלות אף על ידי כוכב לכת במסה דומה לזו של כדור הארץ.
על פי החישובים של סטיבנסון, עבור גוף בגודל של כדור הארץ בעל אטמוספירה עם לחץ יחסי גבוה של מימן, אנרגיה גאותרמית הנוצרת מדעיכה רדיואקטיבית תוכל לחמם את פני השטח לטמפרטורות מעל נקודת הרתיחה של מים. כתוצאה מכך הוא העריך כי גופים בין-כוכביים בגודל כוכבי לכת ובעלי אוקיינוסים מימיים נוזליים עשויים להתקיים. יותר מכך, בהנחה שגופים אלה יישארו פעילים גאולוגית לתקופות ארוכות, הדבר יאפשר קיום מגנטוספירה מגנה ופעילות געשית על קרקעית הים, שיכולה להוות מקור אנרגיה לחיים.
כמו כן, סימולציה של תרחישי פליטת כוכבי לכת ממערכת האם שלהם הציעה כי כ-5% מגופים בגודל כדור הארץ יוכלו לשמור על ירחים בגודל הירח. ירח גדול יוכל לתרום לחימום גאולוגי נוסף, באמצעות מנגנון של גאות ושפל. 

לסיכום, סטיבנסון מציין כי גילוי כוכבי לכת מסוג זה יהיה קשה כיוון שכמות הקרינה התרמית הנפלטת מהם לחלל צפויה להיות קטנה מאוד.
אין עונשין אלא אם כן מזהירין

אין עונשין אלא אם כן מזהירין הוא כלל הלכתי־תלמודי, לפיו לא ייתכן עונש על עבירה כל שהיא מהתורה, בלי שיצויין במפורש בתורה אזהרה שלא לעבור על עבירה זו.
כלל זה תקף עבור עבירות פליליות שעונשן הן בידי אדם, כדוגמת מיתה בידי אדם, או עונש מלקות, אך לא לגבי עונשי שמיים, כגון כרת ומיתה בידי שמים. כלל זה אינו תקף לגבי משפט אזרחי, כדוגמת תשלומי ממון במשפט העברי.

גדרי הכלל

הכלל אין עונשין אלא אם כן מזהירין מתגלה במקומות רבים בתורה בהן מצינו שהתורה אוסרת על עשיית מעשה מסוים ("אזהרה") ושבה ופוסקת את העונש של מי שעובר על האיסור ("עונש"). דוגמה לכך היא פרשת עריות כאשר בפרשת אחרי מות התורה מאריכה לפרט את רוב איסורי העריות, ובפרשה שלאחריה, פרשת קדושים, שבה התורה וכופלת את האיסורים ואף מפרטת את עונשו של כל אחד מהם. חז"ל במסכת סנהדרין (דף נו עמוד ב) פירשו שהסיבה לכפילות היא הצורך להזהיר קודם הענישה שכן "לא ענש אלא אם הזהיר".
כלל זה חוזר פעמים רבות במדרשי הלכה אודות איסורי תורה, כאשר השאלה הנשאלת שם היא בדרך כלל: "עונש מצינו (=פסוק המציין את העונש), אזהרה מנין?". כמו כן בעניין חלק ממצוות בני נח מביאה הגמרא הוכחה שבני נח הוזהרו מלעבור עליהן, מכך שנענשו עליהם: "ובגלל התועבות האלה השם מוריש אותם מפניך", והרי "לא ענש הכתוב אלא אם כן הזהיר". על כן מסיקים שבני נח הוזהרו עליהן, למרות שהאזהרה אינה מפורשת בתורה.
הרמב"ם כותב בספר המצוות: ש"כל מה שנאמר בתורה שהעושה דבר פלוני יומת, או שהוא חייב כרת - ידענו בבירור שאותו הדבר מוזהרים עליו ושהוא בלא תעשה".

טעם הכלל

בספר החינוך (מצווה ס"ט) מנמק את הכלל: 
לא יספיק לנו הזכרת העונש במצווה מבלי אזהרה. וזהו שיאמרו רבותינו ז"ל תמיד: "עונש שמענו אזהרה מנין", והענין הוא מפני שאם לא תבוא לנו בדבר מניעת האל, אלא שיאמר "עושה דבר פלוני יענש בכך", היה במשמע שיהיה רשות ביד כל הרוצה לקבל העונש ולא יחוש לצערו לעבור על המצוה ולא יבוא בזה כנגד חפץ השם יתברך ומצותו, ויחזור דבר המצוה כעין מקח וממכר, כלומר הרוצה לעשות דבר פלוני יתן כך וכך ויעשהו או יתן שכמו לסבול כך ויעשהו, ואין הכוונה על המצוות בכך, אלא שהאל לטובתנו מנענו בדברים והודיענו במקצתן העונש המגיע לנו מיד מלבד העברת רצונו שהיא קשה מן הכל. וזהו אמרם ז"ל בכל מקום לא ענש אלא אם כן הזהיר, כלומר לא יודיע האל העונש הבא עלינו על העברת המצוה אלא אם כן הודיענו תחילה שרצונו הוא שלא נעשה אותו הדבר שהעונש בא עליו.‬
פרשנותו של בעל החינוך היא, שהעונש קובע רק את תוצאת המעשה ככל הנוגע לעושה המעשה, אך לא ביחס לאיסור עצמו, שלו יש חשיבות עצמאית כמעשה הנוגד את רצון השם, ולא רק בגלל העונש. מכיוון שכך לא ייתכן שהתורה תעניש על דבר שאסור ללא אזהרה מוקדמת, שכן אז היה ניתן לחשוב כי מדובר למעשה בברירת מחדל העומדת בפני האדם והאומרת כי קיימת בפניו אפשרות הענישה הבאה בחשבון אם הוא רק מעוניין בכך, ועל כך באה אזהרת התורה המצווה את האדם לא לעשות את המעשה ללא תלות בעונש העלול לבוא לו בשל כך.
ג'ון ג'וזף או'קונור

ג'ון ג'וזף או'קונור (באנגלית: John Joseph O'Connor; ‏15 בינואר 1920 – 3 במאי 2000) היה איש כמורה קתולי אמריקאי ממוצא יהודי. שימש כארכיבישוף של ניו יורק משנת 1984 ועד מותו בשנת 2000. נודע כתומך נלהב של ישראל וכמתנגד לאנטישמיות.

ביוגרפיה

או'קונור נולד בפילדלפיה שבמדינת פנסילבניה שבארצות הברית. הוא היה הרביעי מבין ילדיהם של תומאס א'וקנור ודורותי גומפל. בשנת 2014 נחשף שדורותי הייתה למעשה יהודיה, בתו של רב ושוחט, אולם הוטבלה לנצרות בשנת 1908 ונישאה לתומאס א'וקנור שהיה צבע במקצועו. 
בגיל 16 החל ללמוד תאולוגיה וגילה התעניינות רבה בדת. הוא הוסמך ככומר בידי הארכיבישוף של פילדלפיה בשנת 1945. בשנת 1952 הצטרף לצי האמריקאי, ושימש ככומר צבאי במהלך מלחמת קוריאה. הוא נודע באומץ ליבו כאשר לעיתים קרובות נכנס בעצמו למרכז הקרב כדי לומר תפילה אחרונה עם החיילים. ב-24 באפריל 1979 הוסמך כבישוף בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ב-26 בינואר 1984 הוסמך כארכיבישוף של ניו יורק. 
במסגרת תפקידו פעל או'קונור רבות נגד האנטישמיות, והכריז בין היתר ש-"אנטישמיות ונצרות לא עולים בקנה אחד, כי האנטישמיות היא חטא". בשנת 1995 הגיש בקשה להתפטר מתפקידו, אולם האפיפיור לא קיבל את ההתפטרות. בשנת 1999 אובחן גידול במוחו ממנו הוא מת בסופו של דבר כשנה לאחר מכן.
סאנגיונג

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
עידן נחמיאס

קריירה

נחמיאס נולד בקיבוץ עין זיוון שברמת הגולן, ולאחר מכן עבר עם משפחתו למושב אניעם. נחמיאס החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס. גולן/קצרין, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. ב-6 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–4 להפועל כפר סבא בליגת העל.
בעונת 2017/2018 צורף נחמיאס רשמית לסגל הקבוצה הבוגרת, וב-1 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 2–3 לבית"ר ירושלים בחצי גמר גביע המדינה. בסך הכל שותף ב-24 משחקים בעונה זו, מתוכם 16 משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 ביסס נחמיאס את מעמדו כשחקן הרכב קבוע, וב-29 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על בית"ר ירושלים. בסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים ב-31 הופעות ליגה.
נחמיאס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל ושימש קפטן נבחרת הנוער. לזכותו של נחמיאס עשר הופעות בנבחרת הצעירה, בהן כבש שער אחד.
אידה צורית

ביוגרפיה

צורית נולדה בתל אביב. סיימה בית המדרש למורות ביפו לזכר א. ל. לוינסקי (היום, מכללת לוינסקי לחינוך). לאחר לימודי דרמה ומחול בארצות הברית, הופיעה בתיאטרון העברי ״פרגוד״ בבימויו של פיטר פריי.
משנת 1952, לאחר חזרתה לארץ, החלה לפרסם מסות על ספרות ואמנות, במשא ובעיתונים נוספים בארץ. ביניהן: "הקרבן והברית", מונוגרפיה על נתן אלתרמן, "החיים, האצילות", ביוגרפיה חלקית על אמיר גלבע ועיונים במרכיבים הקבליים-חסידיים של שירתו. "שירת הפרא האציל", ביוגרפיה של המשורר אבות ישורון ועיונים בשירתו. רומנים המסתמכים על דמויות היסטוריות:"אשתו המנודה", על אשת בנימין זאב הרצל, "אהבת חיים" על אירה יאן אהובתו של חיים נחמן ביאליק, "העלמה והמשורר", על צילה בינדר אהובתו של נתן אלתרמן. עוד פירסמה רומנים, סיפורים קצרים וספר שירה בשם "צל הזמן".
צורית היא אלמנתו של הסופר אהרן מגד. בניה הם הסופר איל מגד וההיסטוריון עמוס מגד.

מחזות

משחק אחרון בוים על ידי רוברט רייטי והוצג בparcel room בלונדון, אנגליה 1970.
אשתו המנודה עובד למונודרמה. עיבדה ושיחקה - עדי עציון, בשנת 2010.
כדור הבדולח הועלה על במת תיאטרון קרוב בשנת 2010.
יד אליעזר

אגודת יד אליעזר הוא ארגון חסד וצדקה מהגדולים בציבור החרדי הישראלי. הארגון נוסד בשנת ה'תשמ"ד (1984) על ידי הרב יעקב והדסה ויזל. כיום משמש כמנכ"ל הארגון דב ויזל.
יד אליעזר הוקם בתור ארגון שכונתי קטן בשכונת עזרת תורה בירושלים, אך צמח לאחד מארגוני הצדקה והחסד הגדולים ביותר בארץ. מטרתו העיקרית של הארגון הוא לסייע למשפחות נזקקות בתחומים מגוונים. האגודה מספקת מצרכי יסוד לכ-6,000 משפחות מעוטות יכולת מדי חודש בחודשו, מזון מבושל ליולדות, הפעלת מוקד טלפוני לנזקקים, מפעילה יחידה המסייעת לחולים סופניים ועוד.
יד אליעזר בנה ומפעיל אולמות שמחות, שניים בירושלים [וולף] שניים בבני ברק [פרידמן] ושלושה באשדוד [פרידמן], האולמות מספקים חתונות לכלל הציבור במחירי עלות על מנת לחסוך בהוצאות השמחה הכבדות.
ל"יד אליעזר" פרויקט ייחודי מסוגו הנקרא "פרויקט חונכים" אשר בו מאות חונכים בכל רחבי הארץ. כל חונך וחונך מוצמד לילד הזקוק לסיוע לימודי ורגשי, ונותן לו תשומת לב ויחס אישי, שעות לימוד משותף ופעילות חברתית, פעמיים בשבוע. כמו כן ישנה קרן אלמנות המסייע בכל חודש לאלפי אלמנות בכל הארץ.
בארגון למעלה מ-5000 מתנדבים ומתנדבות, וסניפים רבים הפרוסים בכל רחבי הארץ.
The Legacy

The Legacy (מאנגלית: המורשת) הוא שיר שנכתב על ידי סטיב האריס, חבר להקת איירון מיידן. השיר, שאורכו 9 דקות ו-20 שניות, הוא השיר האחרון באלבום A Matter of Life and Death.

פירושים לשיר

פירוש אחד לשיר אומר כי השיר מדבר על מלחמת העולם הראשונה. כך לדוגמה נאמר בשיר כי גז צהוב ומוזר (כנראה הכוונה לגז חרדל, ששימש לראשונה במלחמה העולם הראשונה) שיחק בדעתם של האנשים, ובעקבות זה נאמר משפט שהמוות לא יודע גבולות (הכוונה לאנשים שאחראים על המלחמות - שלא יודעים גבולות, ומשתמשים בגז שגורם לסבל נוראי כול כך).
פירוש נוסף הוא שהשיר מדבר דווקא על מלחמת המפרץ בה גם נעשה שימוש בנשק כימי והטפה דתית שיחקה בה חלק.