google/wiki40b huggingface dataset:
משרעת

במתמטיקה, מִשְׂרַעַת (אַמְפְּלִיטוּדָה) של פונקציה ממשית היא גודל הטווח שעל פניו משתנה הפונקציה בתחום ההגדרה שלה. זהו ההפרש בין הערך המרבי והערך המזערי של הפונקציה. המשרעת מיוצגת על ידי האות הגדולה A כקיצור לשם האנגלי Amplitude.
בפיזיקה, משרעת של תנודות או של גל היא גודל שמבטא את מידת השינוי של הערך המתנודד בכל מחזור. לעיתים המשרעת נמדדת כהפרש הערכים משיא לשיא, אך הגדרות נוספות משמשות בתחומים שונים.

הגדרות

משרעת שיא היא הערך המרבי שמקבלת פונקציה בערך מוחלט. היא משמשת בהנדסת מערכות תקשורת ומערכות שמע, בהן הפונקציה היא אות שמתנודד סביב האפס ומקבל ערכים חיוביים ושליליים. לעיתים מחושבת משרעת השיא ביחס לערך הממוצע של הפונקציה.
משרעת שיא לשיא (Peak to Peak) מוגדרת כהפרש בין הערך המקסימלי שמקבלת הפונקציה לערך המינימלי. גודל זה ניתן לחישוב בקלות על ידי שרטוט גרף הפונקציה. כך ניתן בקלות לחשב את המשרעת של מתח חשמלי שמשתנה בזמן בעזרת אוסצילוסקופ. לעיתים המשרעת נלקחת כחצי המשרעת שיא לשיא.
משרעת השיא של גל מחזורי וסימטרי (כמו גל סינוס) היא קבועה ושווה למחצית המשרעת שיא לשיא, ולכן ניתן לקרוא לשני הגדלים הללו משרעת הגל ולחשב אותה בכל אחת משתי הדרכים. המשרעת של הפונקציות סינוס וקוסינוס היא 1. ההספק של גל סינוס מתכונתי לריבוע המשרעת שלו.
משרעת RMS היא שורש ממוצע הריבועים של הפונקציה וגם היא מבטאת את המידה שבה הפונקציה משתנה. משרעת RMS שימושית במיוחד בעיבוד אותות כאשר מדובר באותות שאינם מחזוריים, כמו רעש. זאת משום שההספק הממוצע של אות חשמלי אקראי מתכונתי לריבוע משרעת ה-RMS, ולא לריבוע משרעת השיא. משרעת ה-RMS של גל מחזורי מתכונתית למשרעת שיא לשיא שלו, והיחס ביניהם תלוי בצורת הגל.
סוזן טיירל

חייה

טיירל נולדה בסן פרנסיסקו לאם דיפלומטית ולאב סוכן כישרונות.
החלה את דרכה במחזות חובבים, כשעברה לניו יורק החלה לעבוד כשחקנית תיאטרון מקצועית במחזות אוף ברודוויי. 
טיירל פרצה בתור שחקנית קולנוע ב-1972 בדרמה של ג'ון יוסטון "עיר שמנה", קיבלה את מועמדותה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט בתור אומה חברתו של המתאגרף הוותיק בילי טולי.
בשנות ה-80 שיחקה טיירל בקומדיות: הקאלט "אזור אסור" בתפקיד המלכה דוריס, "פי ווי הרמן הגדול" בתור מידג' אשתו הקטנה של בעל הקירקס מייס מונטנה (קריס קריסטופרסון) ובסרטו ההוליוודי הראשון של פול ורהובן "רומן הדמים" בתור הפרוצה סלין.
ב-1990 גילמה טיירל את רמונה ריקטס הסבתא של מנהיג כנופיית הרחוב "קריי בייביי" (ג'וני דפ) בסרט הפולחן המוזיקלי, "נער שוליים".
בשנת 2000 טיירל איבדה את שתי רגלייה כתוצאה מהפרעת תרומבוציטמיה ראשונית, לאחר שהתגלו קרישי דם שהתגלו בגפייה היא נאלצה לכרותן.
בשל מצבה הכלכלי והצורך בתרופות ארגן מועדון הלילה "The Viper Room" ערב תמיכה והתרמה לטיירל שהונחה על ידי ג'וני דפ.
ב-16 ביוני 2012 נפטרה בשנתה בביתה באוסטין, בגיל 67.
גזפרום מג'רגיונגז

בעלות

החברה נמצאת בבעלות מלאה של תאגיד גזפרום ובשנים הראשונות לקיומה נקראה רק מג'רגיונגז.

הנהלה

מנכ"ל החברה הוא קיריל סלזניוב.

היסטוריה

חברת מג'רגיונגז (בראשי התיבות ברוסית המשמעות היא "חברת ההפצה הבינאזורית", «Межрегиональная компания по реализации газа») הוקמה ב-21 בדצמבר 1996.
ב-1 באפריל 1997 החלה החברה למכור גז ובשנת 2002 ארגנה החברה פלטפורמת מסחר אלקטרונית למסחר בגז המיוצר על ידי יצרנים עצמאיים.
בספטמבר 2010 במסגרת השלב השני של ארגון מחדש שבוצע בתאגיד גזפרום, החברה שינתה את שמה מחברת UAH Mezhregiongaz לשמה הנוכחי גזפרום מג'רגיונגז.
נחלת ישראל

מוסדות נחלת ישראל הם קבוצת מוסדות חינוך ברוח ציונית-חסידית במגדל העמק, הכוללים ישיבה גבוהה, כולל אברכים, ישיבה לצעירים, חטיבת ביניים ואולפנה לבנות. נשיא המוסדות הוא הרב שמחה שטטנר.

היסטוריה

מוסדות נחלת ישראל על שם הבעל שם טוב נוסדו על ידי הרב שניאור קץ בשנת תשס"ג (2003) כמסלול תורני בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים. עם הזמן הישיבה התיכונית גדלה והפכה למוסד עצמאי עם כ־150 תלמידים. בשנת תשע"א (2011) הוקמה ישיבה גבוהה במקום. בשנת תשע"ד (2014) עברו המוסדות למגדל העמק, בסיועו של הרב יצחק דוד גרוסמן. הם ממשיכים להיות מכונים 'כפר חסידים' על שם מקומם הראשון. לימוד הגמרא הוא בסגנון המקובל בישיבות חרדיות לאומיות. הבחורים והאברכים מתגייסים לצבא, דרך ישיבות גבוהות, ישיבות ההסדר, הנחל החרדי או שירות צבאי מלא. לאחר מכן חוזרים רובם של הבחורים לישיבה. בחורי הישיבה יוצאים מדי יום שישי (של שבתות ישיבה) למרכזים המסחריים בעיר ובסביבה כדי להניח תפילין ולחלק נרות שבת.
גורביי אילרי

ביוגרפיה

גורביי אילרי נולד ב-1988 באיסטנבול בטורקיה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת Beykent, הוא החל לשחק בסדרת הנעורים "Arka Sıradakiler". ב-2008 החל לשחק בסדרה "Ayakta Kal". בין השנים 2012–2013 גילם את שחזאדה מהמט בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן". ב-2014 החל לשחק בסדרה "Yasak" לצד דניז צ'קיר, איתה שיחק גם בסדרה "הסולטאן".
מייקל אייזנר

ביוגרפיה

אייזנר נולד למשפחה יהודית חילונית בניו יורק. אימו, מרגרט, הקימה חברת בטיחות אמריקאית ושימשה כנשיאת בית חולים. אביו, לסטר, עבד כעורך דין וכמנהל אזורי של מחלקת השיכון והפיתוח העירוני המקומי. סבא רבא שלו, זיגמונד, הקים חברת בגדים מוצלחת בארצות הברית. סבתא רבתא שלו, ברטה וייס, שייכת למשפחת מהגרים שהקימו את עיירה קטנה בניו ג'רזי. הוריו הם צאצאים של מהגרים יהודים מגרמניה. לאייזנר 16 קרובי משפחה שנרצחו בשואה.
אייזנר גדל בפארק אווניו שבמנהטן. הוא למד בבית הספר אלן-סטיבנסון  ולאחר מכן עבר לבית הספר לורנסוויל . לאחר סיום לימודיו בבית הספר למד תואר בלשון האנגלית באוניברסיטת דניסון  וסיימו בשנת 1964.
אייזנר נשוי לג'יין ולהם שלושה ילדים.

העבודה ב-ABC ופרמאונט

לאחר שעבד זמן קצר ב-NBC ו-CBS, התקבל אייזנר לעבודה כעוזר למנהל תוכן בתחום הלאומי ב-ABC. אייזנר התקדם ב-ABC עד לתפקיד סגן נשיא תוכן. 
בשנת 1976 גויס אייזנר לתפקיד מנכ"ל פרמאונט. במהלך עבודתו הופקו בפרמאונט סרטים מצליחים כגון מסע בין כוכבים, שודדי התיבה האבודה, חופשי על הבר ועוד. ב-1984 פרש אייזנר מתפקידו בפרמאונט והתמנה לתפקיד מנכ"ל חברת וולט דיסני.

דיסני

לאחר מותו של וולט דיסני ב-1966, ניסו גורמים רבים להשתלט על החברה, ובעלי מניות דיסני ניסו לגייס את אייזנר לתפקיד המנכ"ל.

במחציתה השנייה של שנת 1980 ותחילת 1990 החלה דיסני להתחדש. ההתחדשות החלה עם הסרט מי הפליל את רוג'ר ראביט (1988) ובת הים הקטנה (1989). בעקבות סרטים אלו זכו אולפני ההנפשה של וולט דיסני להצלחות קופתיות וביקורתיות. דיסני הרחיבה את פעילותה גם בתחום הסרטים למבוגרים, כאשר יו"ר החברה דאז ג'פרי קצנברג רכש את סרטי מירמקס בשנת 1993. בנוסף רכשו דיסני מקורות מדיה נוספים כמו ABC ו-ESPN.

בחלק הראשון של שנת 1990 אייזנר ושותפיו החלו לתכנן את "עשור דיסני", שכלל בניית פארקים חדשים ברחבי העולם, הרחבת פארקים קיימים, סרטים מקוריים חדשים והשקעות חדשות בתקשורת. לא כל התכנונים בוצעו לבסוף, אך בין התכנונים שהושלמו היה בניית "דיסנילנד פריז", הקמת "אולפני MGM" (כיום "אולפני הוליווד של דיסני"), "פארק ההרפתקאות של דיסני קליפורניה" (כיום "הרפתקאות דיסני בקליפורניה"), "MGM Studios" (היום "וולט דיסני פארק"), סרטים שונים וזיכיונות.
ב-2005 הודח אייזנר מתפקידו כנשיא ומנכ"ל דיסני.

אחרי דיסני

ב-7 באוקטובר 2005, לאחר שסיים את תפקידו בדיסני, החל אייזנר להנחות תוכניות אירוח. התוכניות שלו כללו בעיקר שיחות עם מנכ"לים, מנהיגים פוליטיים, אמנים ושחקנים. בין אורחיו ניתן למנות את צ'אק נוריס, פרנק גרי, ועוד. אייזנר שימש גם כמפיק תוכניתו.
במרץ 2007 השיקה חברת ההשקעות של אייזנר אולפן חדש, "Vuguru", שהפיק והפיץ סרטוני וידאו לאינטרנט ואמצעי מדיה שונים. ב-2009 מימן אייזנר בכספו על מנת להפיק תוכנית אולפן שכשלה.
ב-2012 התקבל להיכל התהילה של האקדמיה לטלוויזיה.
לוויתן (אקונין)

תקציר עלילת הספר

השנה היא 1878. רצח מזעזע מתרחש בפריז. עקבותיו מובילים הישר אל החברה הגבוהה, אל המחלקה הראשונה באוניית הפאר "לווייתן". קורבן הרצח המחריד הוא אספן אמנות בריטי בשם לורד ליטלבי ותשעת משרתיו בפריז. מאוסף האמנות נגנב רק פסלון אחד מזהב של האלה שיווה, שנעטף במטפחת הודית פשוטה. פענוח התעלומה מוטל על הקומיסר גוסטב גוֹש, בלש צרפתי ממורמר העומד לצאת לגמלאות. מכיוון שהרוצח הותיר בזירת הרצח סיכה מוזהבת, שניתנה רק למי שרכש כרטיסים למחלקה הראשונה של ספינת פאר בשם "לוויתן", הקומיסר סבור שימצא את הרוצח בנקל על הספינה הזו, המפליגה מסאות'המפטון שבאנגליה לכלכותה בהודו. לשם כך הוא מכנס את כל אלה שאינם עונדים את הסיכה באחד הסלונים המפוארים ב"לוויתן".
החשודים, כפי שנדמה למראית עין, הם גלריית טיפוסים שאין ביניהם שום דבר משותף (ועל כן כל אחד מהם חשוד באותה מידה): אנגלי נוירוטי, קצין יפני ביישן, אשה צעירה בהריון, רופא הספינה, פרופסור לאמנות הודית ועוד. הקומיסר נחוש לגלות את הפושע בקרב נוסעי האונייה, אולם החקירה מתנהלת בעצלתיים.
יום אחד מתגלה נוסע נוסף ומצב-רוחו של גוסטב גוש השתפר מייד. חזותו של החדש נראתה מבטיחה מאוד: תנועות מאופקות ומתונות, הבעת פנים חתומה. במבט ראשון, פניו נראו יפים וצעירים ממש; אבל כשהאובייקט הסיר את מגבעתו העגולה, התגלה על רקותיו שיער כסוף במפתיע. טיפוס מסקרן, החליט הקומיסר. ישר רואים: בעל אופי, ומה שנקרא – בעל ´עבר´. בקיצור, קליינט מובהק של פּאפּא גוש...
אֶראסט פטרוביץ' פנדוֹרין הוא דיפלומט, המפליג על סיפונה של אוניית הפאר "לווייתן" אל מקום שירותו החדש – יפן. פנדורין שוב נשאב אל תוך חקירה של שרשרת רציחות מזעזעות. הבדלי תרבות, ניגודים מעמדיים, מתיחויות בינלאומיות, גלריה של דמויות מוזרות ומשעשעות (וחשודות!).
נביא הכפר

נביא הכפר (צרפתית: Le Devin du Village) היא אופרה קומית מאת ז'אן-ז'אק רוסו, שבוצעה לראשונה לפני חצר המלך לואי ה-15 בפונטנבלו, ב-18 באוקטובר 1752. המלך נהנה כל כך מן היצירה, שהציע לרוסו גמלה לכל ימי חייו, כבוד גדול, אך רוסו סירב. האופרה הייתה פופולרית מאוד בשעתה.
תרגום אנגלי של צ'ארלס ברניי, "האיש הערמומי", בוצע בלונדון ב-1762. יצירתו של רוסו הייתה מושא לפרודיה בזינגשפיל "בסטיין ובסטיינה" של מוצרט בן השתים-עשרה.

תקציר העלילה

קולין (טנור) וקולט (סופרן) אוהבים איש את רעותו, אך חושדים זה בזה בבגידה. הם פונים בנפרד לדרוש בעצתו ובתמיכתו של נביא הכפר (בסו בופו או בריטון) כדי לחזק את אהבתם. אחרי שורה של מעשי רמיה, קולין וקולט מתפייסים ובאים בברית הנישואים.
ברברה דלינסקי

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בפרבר של בוסטון כברברה רות גרינברג.
מות אמה, כשהייתה בת שמונה, היה ציון הדרך שייחד את ילדותה של דלינסקי, אשר הייתה רגילה בכל מובן אחר. ברברה למדה לנגן בפסנתר ובחליל צד, הלכה לשיעורי ריקוד ויצאה למחנות קיץ עד גיל חמש-עשרה. 
אחרי שסיימה את תיכון ניוטון, המשיכה ללימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת טאפטס ולתואר שני בסוציולוגיה בבוסטון קולג'. המניע שלה ללימודי התואר השני לא היה קריירה, שלא הייתה מקובלת אותן שנים בשביל נשים, אלא הרצון להשיג עבודה טובה יותר במשכורת גבוהה יותר. בעלה החל אז בלימודי משפטים והכסף היה נחוץ להם.
ברברה לא תכננה כלל להיות לסופרת. דמיונה הפורה שירת אותה בעניינים פרטיים, כמו למשל כאשר המציאה בילדותה תסריטים מורכבים להסביר את מות אמה וחזרתה הממשמשת ובאה לחיים. היא באה ממשפחה של עורכי דין, מורים ועקרות בית ולא חשבה לנצל את כשרון הכתיבה, שידעה כי היא מחוננת בו, למטרות מקצועיות.
לאחר סיום לימודיה הגבוהים עבדה כתחקירנית בחברה למניעת התאכזרות לילדים של מסצ'וסטס. עבודה נוספת הייתה לה כצלמת וכתבת בעיתון בלמונט הראלד. צילום, משום שהרבתה לצלם את בנה התינוק ורצתה לממן את תחביבה, וכתיבה לעיתון כרקע לתמונות שצילמה. עם הזמן הבינה, שהיא מצליחה בכתיבה יותר מאשר בצילום. שני הכישורים האלה שימשו אותה בעבודתה כמתנדבת בקבוצות בית חולים, שם ישבה במועצת המנהלים של מרכז הסרטן בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס.
הקריירה הספרותית של ברברה דלינסקי החלה במקרה, כאשר ראתה בעיתון מאמר על שלוש סופרות. התאומים שלה היו אז בני ארבע, והיא החליטה לנסות את כוחה בכתיבה, גם היא. במשך שלושה חודשים עסקה בתחקיר, יצירת עלילה וכתיבת ספר משלה - והספר נמכר.
זה קרה בשנת 1980. מאז כתבה ופרסמה מעל שבעים רומנים. ההתחלה הייתה בתחום הרומן הרומנטי, אך בהמשך פיתחה את כתיבתה, העמיקה והעשירה אותה ביחסי אנוש מורכבים, דרמות משפחתיות ומצבים חריגים, שאנשים רגילים מן היישוב מתנסים בהם ללא הכנה מוקדמת. קוראיה מרותקים לעלילות הספרים ונשבים בקסמן, והם יכולים להזדהות עם הדמויות שהיא מקימה לתחיה בספריה, משום שאלה אנשים של יום-יום, כמוה עצמה, לדבריה.
גלקסיית לווייתן הננסית

מאפיינים

בניגוד לרוב הגלקסיות מסוגה, שמהוות גלקסיות לוויין של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה, גלקסיית לווייתן הננסית אינה קשורה לאף גלקסיה אחרת, בדומה לגלקסיית טוקאן הננסית, והגלקסיה הקרובה אליה ביותר היא ככל הנראה גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט שנמצאת במרחק זוויתי של כ-7 מעלות מדרום מזרח לה, אך המרחק ביניהן הוא של כ-815,000 שנות אור. הגלקסיה נמצאת כ-8 מעלות מצפון-מערב לכוכב דנב קאיטוס, אך לא ניתן לצפות בה בציוד חובבים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-3,580 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎1.1×10⁸‎ מסות שמש, כשליש אלפית ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎2.6×10⁶‎ מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 3 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כאחוז בלבד מזאת של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבי שביל החלב; אין בה כמעט בכלל כוכבים שגילם קטן מ-8 מיליארד שנים וחלק ניכר מכוכביה הם ענקים אדומים זקנים.
סאלו (מאכל)

סאלו (ברוסית ואוקראינית: са́ло, בפולנית słonina, בהונגרית szalonna, ברומנית, בבולגרית ובמקדונית: сланина, slănină סלנינה) הוא מאכל מרכז ומזרח אירופאי מסורתי העשוי מפיסות שומן חזיר מומלח ומתובל.
הגרסאות המזרח אירופאיות הן לרוב שומן מומלח או כבוש בלבד, ללא תיבול. שם המאכל בא מהשורש הסלאבי "סול" או "סאל" שמשמעו מלח, והמילה "סולונינה" ברוסית ואוקראינית משמעה כל סוג של בשר מומלח, למשל קורנד ביף. סאלו אינו מעובד כמעט כלל ואינו מכיל בשר אלא שומן בלבד.
הגרסה האיטלקית הדומה לסאלו נקראת לארדו (Lardo).

שימור

הסאלו מומלח ולעיתים מעושן (בעיקר בבלקן), ונשמר במקום קר ואפל כמרתף, בו יוכל להישמר כשנה. על מנת לשפר את הטעם יש המצפים את הסאלו בשכבה עבה של פפריקה או פלפל שחור, תיבול הנפוץ יותר במרכז אירופה. השומן נחתך לגודל נוח של כ 15X20 ס"מ ונמרח במלח. הפיסות מונחות עם העור מטה בתיבות עץ או חביות ובין השכבות מפזרים מלח בעובי של כ 1 ס"מ.
אם סאלו אוחסן למשך זמן רב מדי או שנחשף לשמש, השומן מתחיל להתחמצן והשכבה החיצונית מצהיבה ומקבלת טעם מריר. השימושים המסורתיים בסאלו שאינו מתאים לאכילה הם שימון מגפי עור לשם דחיית מים, פתיון במלכודות עכברים או הכנת סבון ביתי.

במטבח

ניתן לאכול סאלו כפי שהוא, אך ניתן גם להשתמש בו כשומן בסיס לטיגון, לבשלו או לטגנו עם שום לתיבול מרק בורשט. פיסות קטנות של סאלו מוכנסות גם לתערובת של נקניקים ונקניקיות. פרוסות דקות של סאלו עם מעט שום על לחם שיפון או על לחם שחור מתערובת של קמח שיפון וחיטה הן חטיף מסורתי הנאכל בעת שתיית וודקה או הורילקה.
בשימוש בסאלו כשומן לטיגון נותרות פיסות קטנות של בשר פריך (באוקראינית "שקבארקי", קרי גלדי שומן) שמעטרים בהן מנות תפוחי אדמה או ורניקי.
בעור העבה שצמוד לשומן הסאלו משתמשים לציר מרק הבורשט, אך הוא אינו נאכל ונזרק לאחר הבישול.

בתרבות הפופולרית

בהומור הרוסי והמזרח אירופאי בכלל, הסאלו נחשב כמאפיין סטראוטיפי של אוקראינה ותרבותה. בדיחות רבות סובבות סביב הסאלו כדבר שאליו משתוקק האוקראיני הטיפוסי יותר מכל.
שאול מתניה

קריירה

את הקריירה כשחקן כדורגל התחיל כבר בגיל 12, כאשר הצטרף לקבוצת הנערים של מכבי תל אביב. ב-1953 עלה לקבוצה הבוגרת בפעם הראשונה.
הוא שיחק בעמדת המגן ולעיתים בעמדת הבלם, והיה מעוז ההגנה של הקבוצה במשך שלוש עשרה שנים. כשחקן פעיל זכה בשלוש אליפויות ובשישה גביעי מדינה.
מתניה זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל לעונת 1961/1962 אז נחשב בין שחקני ההגנה האיכותיים בליגה.
לזכותו 17 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן ב-1956 במוסקבה, בטורניר הקדם אולימפי מול ברית המועצות.
מתניה נפטר ב-20 ביולי 2017, בגיל 80.
הלוך הלכה החבריא

הלוך הלכה החבריא הוא מופע שהועלה בישראל בשנת 1969 והציג, במלל ובשירה, טקסטים של סופרים ומשוררים מברית המועצות, וזאת במחאה על הדיכוי של חופש היצירה שאפיין את ברית המועצות באותה תקופה.

רקע

בתום מלחמת העולם השנייה החמירו שוב בברית המועצות שיטות של דיקטטורה אכזרית ותהליך ההסתגרות בפני העולם המערבי (מסך הברזל לפי הביטוי החדש שהשתמש בו צ'רצ'יל). במסגרת תהליך זה דוכא ללא רחמים חופש המחשבה ואנשים רבים שהואשמו, במקרים רבים, באופן שרירותי לחלוטין, בעוינות כלפי המשטר, נשלחו למאסר בבתי כלא או בגולאגים. עם אנשי הרוח שנרדפו ונענשו נמנו כמו בשנות ה-1930-1940 מספר רב של אמנים ומדענים שביקשו להתמסר לאמנות ובהתאמה למדע, בהתאם לצו מצפונם. בין האמנים הידועים שסבלו מנחת זרועו של המשטר היו יבגני יבטושנקו, אלכסנדר סולז'ניצין, בלה אחמדולינה, בוריס פסטרנק, אנדריי סיניאבסקי, יולי דניאל ויוסף ברודסקי.
הדיכוי והרדיפות המשיכו בצורה מתונה יותר אפילו אחרי תהליך הדה-סטליניזציה שהונהג בעת מנהיגותו של ניקיטה חרושצ'וב. 
עם הקבוצות המדוכאות נמנתה גם קבוצה גדולה מיהודי ברית המועצות, שהמשטר סירב לאפשר להם זכויות כמו לימוד עברית ופולחן דת חופשי. ההנהגה הסובייטית סירבה לאפשר להם גם לעלות לישראל ואף הענישה את חלקם במאסר ובהגליה.
פעילות זו של המשטר כלפי אנשי הרוח וכלפי היהודים הביאה לגל מחאה בישראל, שקרא מצד אחד לפתיחת שערי ברית המועצות לעליית היהודים (תחת הכותרת "שלח את עמי"), ומצד שני קרא לשלטונות להפסיק את דיכוי האמנים.
גארת' ברוקס

ביוגרפיה

ברוקס נולד בטלסה שבאוקלהומה. אביו עבד כמשרטט טכני ואמו הייתה זמרת קאנטרי. עוד כשהיה ילד התעניין ברוקס במוזיקה, והיה שר באירועים משפחתיים. בתיכון ברוקס שיחק פוטבול ובייסבול, כמו כן הוא היה אצן. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הוא קיבל מלגה לעסוק בתחום ההטלת כידון באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה. הוא למד פרסום וסיים תואר ראשון ב-1984.
המוזיקה של ברוקס פרצה בשנות ה-90. ב-1989 הגיח ברוקס, שהיה עד אז לא מוכר, והפך במהירות להצלחה מסחרית. ברוקס, שמראהו אינו תואם את זה של מרבית כוכבי הקאנטרי הרזים והגבוהים, הצליח לשלב אלמנטים של מוזיקת פופ ורוק לתוך הקלטותיו והופעותיו. במהרה הצליח ברוקס לשלוט על מצעדי הסינגלים ואלבומי הקאנטרי בארצות הברית ואף הצליח לחדור לתודעת הציבור הרחב, כשהוא מוכר כמות אלבומים שלא נראתה בעבר על ידי אמן קאנטרי וחושף את מוזיקת הקאנטרי לקהל גדול מזה שניתן היה לתאר בעבר.
ברוקס נהנה מאחת הקריירות המצליחות בהיסטורית המוזיקה הפופולרית עם מכירה של יותר מ-115 מיליון אלבומים בארצות הברית בלבד.
ברוקס, אשר לא היה מסופק מעבודתו ומעוניין להרחיב את גבולות עיסוקו, יצא בפרויקט אמנותי שאפתני, אותו לא הצליח לסיים, הכולל זהות בדויה של ברוקס בשם כריס גאינס.
ב-2001, כשהוא מצוי במתיחות בין עבודתו ומשפחתו, החליט ברוקס לפרוש רשמית ופסק מלהקליט ולהופיע. במהלך תקופה זו הוא מכר מיליוני אלבומים. הוא חזר להופיע בשנת 2005.
ריזספור

הופעות אירופיות

הקבוצה הופיעה רק פעם אחת במפעל אירופי, בגביע האינטרטוטו בעונת 2001, אז הפסידה כבר בסיבוב השני לקבוצת פודבה המקדונית, 2-1 במקדוניה ו-2-0 בטורקיה.
מרים ירון

ביוגרפיה

ירון נולדה בגרמניה בשם גיזלה פרויליך, ובגיל 6 עלתה עם אביה לישראל. שנתיים קודם לכן נפטרה אמה ממחלת הסרטן.
בגיל 16 נישאה לבעלה הראשון אריה ירוס, ובגיל 21 ילדה את בנה הבכור. באותה שנה זכתה בתחרות מלכת היופי, כאשר טרם נקבעו כללים ברורים למועמדות ונשים נשואות עם ילדים יכלו גם כן להתמודד. שנה לאחר מכן נקבע שעל מלכת היופי להיות רווקה. בתחרות מיס תבל שהתקיימה בארצות הברית הוכתרה ירון כסגנית "מיס האומות המאוחדות". היא קיימה אורח חיים צמחוני.
4 שנים לאחר הזכייה בתחרות התגרשה ירון, נישאה שנית ועקרה לברזיל. בשנת 1994 חזרה לישראל והתגוררה בכפר סבא, בסמיכות לבנה מנישואיה הראשונים.
בשנת 1997 נפטרה ירון ממחלת הסרטן.
צלע האדם

עלילה

דוריס אטינגר (ג'ודי הולידיי) עוקבת אחרי בעלה (טום הוואל) עם אקדח והיא מגלה שהוא מנהל רומן עם אישה אחרת (ג'ין האגן). היא יורה מספר פעמים לעברם, אך היא מצליחה לפגוע רק בבעלה בכתף.
למחרת בבוקר זוג עורכי דין נשואים אדם ואמנדה בונר (ספנסר טרייסי וקתרין הפבורן) קוראים על הידיעה בעיתון. השניים חולקים סביב הנושא; אמנדה מביעה סימפתיה כלפי דוריס בטענה שאילו גבר היה עושה פעולה דומה אז הוא היה מקבל יחס מקל, בעוד אדם טוען שדוריס עברה על החוק. כשאדם מגיע לעבודה הוא מגלה שהוא מונה להיות העורך דין המייצג את התביעה במקרה של דוריס אטינגר. כשאמנדה שומעת את זה היא מתמנה לעורכת דין המייצגת את ההגנה.
אמנדה מבססת את טענותיה על שוויון בין המינים. היא מסבירה שדוריס ירתה בבעלה עקב יחסו הלא הגון כלפיה. אדם סבור שדוריס עברה על החוק ואין תירוץ למעשיה. בביתם גובר הלחץ בין אמנדה לאדם עקב המשפט הסוער. המצב מידרדר כאשר אמנדה מבקשת מאחת העדות במשפט להרים את אדם כדי להדגים למושבעים שנשים וגברים שווים. בסיכומו של המשפט טענתה של אמנדה שצריך לשפוט אילו המצב היה הפוך בין המינים הצליחה, ודוריס זוכתה.
באותו לילה אדם רואה את אמנדה וקיפ (דייוויד ווין), חברם הקרוב המאוהב באמנדה, דרך חלון ביתם. אדם נכנס לדירה והוא מכוון כלפיהם אקדח. האקדח מזויף, אך אדם מצליח להראות לאמנדה שקו ההגנה שלה במשפט היה לא מוצדק. השניים רבים והמצב ממשיך להידרדר.
השניים נפגשים בחוסר ברירה יחדיו אצל רואה החשבון המשותף של שניהם, והם מדברים על מערכת יחסיהם בעבר. אולם לבסוף הם משלימים, והם נוסעים לחווה שהם קנו בעבר. אדם מגלה לאמנדה שהוא מועמד לתפקיד שופט מטעם המפלגה הרפובליקנית. ואילו אמנדה מתלוצצת ומציעה שהיא תרוץ לתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית.

הפקה

תסריט הסרט נכתב במיוחד עבור ספנסר טרייסי וקתרין הפבורן על ידי בני הזוג, רות גורדון וגארסון קאנין. בני הזוג קיבלו השראה מסיפורם האמיתי של זוג עורכי דין נשוי בשם וויליאם ודורותי וויטני שהתגרשו במהלך משפט והתחתנו עם הקליינטים שלהם. קאנין ראה פוטנציאל גדול בתסריט שבני הזוג יהיו יריבים והוא התחיל לפתח את הרעיון. שמו הראשון של הסרט היה "Man and Wife" (בעברית: בעל ואישה), אך הוא שונה ל"צלע האדם". למרות שעלילת הסרט מתרחשת בניו יורק הוא למעשה צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הפבורן וקאנין שיכנעו את ג'ודי הולידיי לגלם את דוריס אטינגר. בסופו של דבר תפקידה בסרט זה גרם למנהל חברת ההפקה של "סרטי קולומביה", הארי קהאן, ללהק אותה לסרט "רק אתמול נולדה" (1950) שקאנין כתב. תפקידה בסרט זה זיכה אותה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
במהלך הסרט הצלם השתמש בטייקים ארוכים. רוב הסצנות הללו צולמו במהלך הוויכוחים בין אמנדה לאדם.
הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה עם הכנסות של 2.75 מיליון דולר בארצות הברית בלבד.

פרסים ומועמדויות

רות גורדון (שבעתיד נודעה בשל תפקידיה בסרטים "תינוקה של רוזמרי" ו"הרולד ומוד") וגארסון קאנין היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר בשנת 1950.
במהלך השנים הסרט זכה לביקורות מהללות והוגדר כקלאסי. בשנת 1992, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
חדר שינה

חדר שינה, או חדר מיטות, הוא חדר המשמש למטרות שינה בשעות הלילה, ולהירגעות בשעות היום. 
במקרים בהם יש במבנה יותר מחדר שינה אחד, משמש אחד החדרים לחדר השינה הראשי, שהוא לרוב גדול יותר במידותיו, בו לנים ההורים, או הדיירים המכובדים יותר.
חדרי שינה יכולים להיות מעוצבים ברמות שונות, יש מהם פשוטים במיוחד ויש מורכבים למדי. ריהוט סטנדרטי אופייני לחדר שינה הוא בדרך כלל  מיטה ועליה מזרן, ארון, שידה, ושולחן איפור. בבתים מודרניים נבנים לעיתים קרובות בצמוד לחדר השינה של ההורים גם חדר אמבטיה וחדר ארונות, ומכלול זה נקרא סוויטת הורים או "מאסטר בדרום".
אצל אנשים מבוגרים משמש לרוב חדר המיטות גם לחדר בבית בו מקיימים יחסי מין.

עיצוב חדר השינה

ברוב התרבויות משמש חדר השינה כחדר האינטימי יותר בבית. עיצובו משתנה מתרבות לתרבות, וקיימים סגנונות שונים בהן ניתן לעצבו. סגנונות העיצוב הנפוצים הם:

הסגנון העתיק

הסגנון העתיק מבוסס על עיצוב חדרי השינה בארמונות ובבתי אצילים בימי הביניים. מאחר שהיה נהוג בבתי האוכלוסייה האמידה באירופה בימי הביניים, הוא לא היה נפוץ בעבר. סגנון זה מתאים בעיקר לחדרי שינה גדולים, מאחר שהוא כולל פריטי ריהוט עתיקים, שהם לעיתים גדולים ומסורבלים יותר מאלה הנבנים כיום. הווילונות המתאימים לחדר בעיצוב זה הם וילונות כבדים ואטומים מבדים קטיפתיים, הנקשרים, בדרך כלל בצדדים, כשמתחתם וילון דק ואוורירי. על הרצפה משתלבים שטיחים עתיקים, ארוגים בעבודת יד, בצבעים כהים התואמים את הצבעים בחדר. הנברשות ומנורות הקריאה בחדר משלבות לעיתים קרובות זכוכית אטומה וברונזה, והן פריט עיצובי מפוסל בפני עצמו.

הסגנון הרומנטי

הסגנון הרומנטי הוא שילוב בין השפעת הסגנון העתיק לסגנון מודרני יותר. זהו הסגנון הנפוץ ביותר, והוא הסגנון בו נהוג לעצב חדרי שינה בבתי מלון, למשל. סגנון זה מתאפיין בצבעים פסטליים רכים, מיטה רחבה, ווילונות שופעים, לרוב שקופים או שקופים בחלקם, ושטיחים בצבעים כהים. מושם דגש על התאורה, שניתן לעמעמה ולהפכה לרומנטית, ועל מנורות קריאה שניתן לעצבן באופנים שונים. בחדר בסגנון הרומנטי היה נהוג בעבר להציב גם שולחן איפור בסמוך לארון הבגדים.

סגנון כפרי

למרות שמו, הסגנון הכפרי כיום אינו דומה לחדרי השינה בהם גרו אכרים או חוואים בעבר. אולם נעשה בו שימוש בבדים, בעץ, ובחומרים האמורים להזכיר את הטבע ואת אווירת הכפר. החומר הבסיסי בסגנון זה הוא עץ, הבדים על החלונות מעוצבים בדרך כלל בצבעים עליזים ופרחוניים והפריטים המשלימים יכולים להיות עשויים קש. הקירות שאינם מכוסים בעץ יכולים להיות מכוסים בטפטים, או בצבעים תואמים. רצפת החדר יכולה להיות עשויה מעץ, מצופה בפרקט או בשטיח דק מקיר לקיר.

הסגנון המודרני

הסגנון המודרני משקף אופנה צעירה ועכשווית, ומעוצב בקווים ישרים ונקיים. בסיס המיטה וגב המיטה בעיצוב המודרני חשופים, בדרך כלל, והחומרים הנפוצים בסגנון זה הם ברזל ועץ מעובד, מלוטש וצבוע. הוילונות הם וילונות גלילה או רפפה אופקיים או אנכיים, הקירות לבנים בוהקים והקישוטים העיקריים הם תמונות מודרניות צבעוניות. המנורות לצד המיטה ובשאר חלקי החדר הן מנורות בעלות קווים ישרים ונקיים המשלבים בעיקר מתכות. בחדרי שינה בעיצוב מודרני מוצבים לעיתים גם מחשב וטלוויזיה.
אזור התעשייה אלון תבור

אזור התעשייה אלון תבור הוא אזור תעשייה השוכן בתחומי מועצה אזורית עמק יזרעאל, בין עפולה לכפר תבור, מדרום-מזרח לכביש 65.
אזור התעשייה תוכנן החל משנת 1976 במסגרת מדיניות משרד התעשייה והמסחר, בראשות השר חיים בר לב, לתכנן אזורי תעשייה אזוריים בין היישובים, במקום אזורי תעשייה הצמודים לכל יישוב. 
אזור התעשייה היה בשלבי הקמה בשנת 1987. הוא תוכנן באופן ייחודי עבור מפעלים הזקוקים לפתרונות בנושא מניעת מפגעים אקולוגיים. 
באפריל 2000 הוקמה מינהלת אזורי התעשייה "יזרעאל-עפולה", כשותפות בין עיריית עפולה והמועצה האזורית עמק יזרעאל, בסיוע המינהל לאזורי פיתוח של משרד התמ"ס. המינהלת מאגדת את אזור התעשייה אלון תבור ואזורי התעשייה "עפולה צפון" ו"עפולה דרום".
מפעלים בולטים באזור התעשייה אלון תבור הם תחנת הכוח אלון תבור של חברת החשמל לישראל, מחלבת אלון תבור של "תנובה" ומפעל רושדי תעשיות מזון.