google/wiki40b huggingface dataset:
זבורטורול

זבורטורול (ברומנית לפי כתיב ארכאי Sburătorul) היה מגזין ספרותי רומני והחוג הספרותי שהתגבש סביבו, שדגל בקידום מגמות וסגנונות מודרניים בספרות הרומנית. מנהיגו היה מבקר הספרות אואג'ן לובינסקו. עם הזרמים הספרותיים שמצאו בו כר פורח ניתן למנות את הסימבוליזם, הריאליזם בעל שורשים עירוניים    ה והאוונגרד. המגזין הוקם באפריל 1919 ונשא כתת-כותרת את המלים Revista literară, artistică şi culturală  "כתב עת ספרותי, אמנותי ותרבותי". "זבורטורול" יצא לאור בתקופות אפריל 1919 - מאי 1921 ומרץ 1926 - יוני 1927. בתקופה  ספטמבר 1921 -דצמבר 1922 הופיע שבועון בשם "זבורטורול ליטראר" (Sburătorul literar)
בתקופה האחרונה להופעתו התגייס "זבורטורול" בפולמוס עם חסידי הסגנון השמרני-מסורתי יותר, שהתקבצו בעיקר סביב המגזין "סמנטורול" שבניהולו של ניקולאיה יורגה.
לובינסקו עצמו חלק, בין היתר, על השקפתו האתנוצנטרית של יורגה בנוגע להיסטוריה הרומנית בימי הביניים.
עם העורכים והכותבים ב"זבורטורול" נמנו אנשי ספרות ידועים ברומניה, כמו ג'ורג'ה קלינסקו, ולדימיר סטראינו, פרספסיצ'וס, יון מינולסקו, ליביו רבריאנו, קמיל פטרסקו, הורטנסיה פפדאט-בנג'סקו, אנטון הולבן, יון בארבו ואחרים. לחלקם כדוגמת יון בארבו, קמיל פטרסקו, אילריה וורונקה, אנטון הולבאן, ג'ורג'ה קלינסקו, פומפיליו קונסטנטינסקו, ולדימיר סטראינו, היה "זבורטורול" ביתם הספרותי הראשון. כמה מהם, כמו ליביו רבריאנו והורטנסיה פאפאדט- בנג'סקו זכו בו לעידוד הסגנון המודרני יותר שאיפיין את כתיבתם. גויסו בו גם סופרים בעלי ותק כמו ויקטור יפטימיו ויון מינולסקו. 
כתב העת ארח בדפיו כשרונות לא מעטים מקרב בני המיעוט היהודי, כגון טודור ויאנו, פליקס אדרקה,אילריה וורונקה,בנימין פונדויאנו, ניקולאיה שטיינהרדט, אאוג'ן רלג'יס.

השם

המגזין נקרא לפי "זבורטורול" (בתרגום מלולי: "המעופף"), יצור מיתי רומני, גילום של התשוקה, המופיע בדמות צעיר יפה תואר מסתורי בעל תכונות דמוניות, והפוקד את הנערות המתבגרות ומטריף את חלומותיהן.
שמרית לוי ששון

ביוגרפיה

למדה בתיכון מקיף "אורט רוגוזין" במגדל העמק. בצה"ל שירתה כמדריכת אימון גופני בבה"ד 8. בין השנים 2000–2001 הייתה חברה בצוות הבידור של מלון "רויאל ביץ'" באילת. ב-2001 למדה קורס משחק ומשחק מול מצלמה אצל שרון אלכסנדר. ב-2005 סיימה 3 שנות לימוד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" לצד עידו רוזנברג והילה זיתון. במהלך לימודיה זכתה במלגות ע"ש עדנה פלידל ומשה זעירי, וזכתה במלגת קרן שרת לשנת 2004.
לוי ששון השתתפה בהפקות תיאטרון רבות:
בתיאטרון הבימה: בין השנים 2002–2005 גילמה את שירלי במחזמר "מרי לו" שכתבו דן אלמגור וסטיבן דקסטר וביים סטיבן דקסטר.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער: בין השנים 2005–2015 גילמה את קרחתופי בהצגה "מעלה קרחות" מאת אפרים סידון שביימה ציפי פינס. בין השנים 2007–2009 שיחקה בהצגה "דרך השיר" שכתבה וביימה צביה הוברמן. ב-2009 גילמה את טייגר לילי במחזמר "פיטר פן" שעיבדה וביימה צביה הוברמן. המחזמר הופק בשיתוף עם תיאטרון חיפה. החל מ-2013 מגלמת את האמא החורגת בהצגה "הלב של שירז" שכתבה צרויה להב וביימו משה קפטן ועוז מורג.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2006 שיחקה במחזמר "ברנשים וחתיכות" מאת ג'ו סוורלינג ואייב בורוז שביים קן אולדפילד.
בתיאטרון נדנדה: בין השנים 2008–2012 גילמה את רונית הרקדנית בהצגה "חגיגת השירים של דתיה" מאת דתיה בן דור שביים עידן עמית.
בתיאטרון הקאמרי: החל מ-2008 משחקת במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין (ע"פ סיפורי טביה החולב מאת שלום עליכם) שביים משה קפטן. ב-2012 שיחקה במחזמר "קברט" מאת ג'ון קאנדר ופרד אב שביים עמרי ניצן. החל מ-2012 מגלמת שכנה במחזמר "קזבלן" מאת יואל זילברג ויגאל מוסינזון שביים צדי צרפתי. החל ממרץ 2018 מגלמת את תפקיד מוראלס במחזמר "שורת המקהלה" שביים צדי צרפתי.
השתתפה גם בערבי מחווה ומופעים מיוחדים יחד עם קבוצת "צעירי הקאמרי" בתיאטרון הקאמרי: ב-2008 הופיעה במופע מחווה לנורית הירש שערך והפיק אבי גז. ב-2011 הופיעה במופע מחווה ליורם טהרלב שערך וביים אבי גז, במופע מחווה לשושנה דמארי שערך והפיק אבי גז, במופע מחווה ליצחק נבון שערך והפיק אבי גז, ובמופע מחווה למחזמר הישראלי שערך וביים אבי גז. ב-2012 הופיעה במופע מחווה לאמנים עלי ויחיאל מוהר שערך והפיק אבי גז. ב-2014 הופיעה במופע "ובמקום הראשון - העברית!" שערך וביים אבי גז, ובמופע "שרים לליאור".
בתיאטרון המדיטק: ב-2009 גילמה מיילדת בהצגה "ציפור הנפש" - מחזה מוזיקלי שעיבד אורן יעקובי (ע"פ ספרה של מיכל סנונית) וביים משה קפטן.
בתיאטרון המסחרי: בין השנים 2006–2008 שיחקה בהצגה "הפנינה של אור" שכתב אסף אשתר וביים משה קפטן בהפקת עמותת "מהות החיים" של שרי אריסון. ב-2007 גילמה את יסמין במחזמר "אלאדין" שעיבדו מאור מיימון ובר קדמי וביים ליאור חמו בהפקת מ.מ הפקות. בין השנים 2007 -2008 גילמה את סינדרלה במחזמר "סינדרלה" שעיבד מאור מיימון וביים עופר שפריר. ב-2012 שיחקה במחזמר "השירים המשחקים" של רינת גבאי שביים משה קפטן בהפקת חסידה הפקות. ב-2016 גילמה את סיגי, בת דודה של מרי לו ואת קלרה אמא החורגת של גבריאל במחזמר "מרי לו" שכתבו דן אלמגור וסטיבן דקסטר וביים סטיבן דקסטר.
ב-2008 דיבבה דמויות אורחות בסדרה "קסם המג'י" ששודרה בערוץ הילדים. בנוסף, דיבבה את דנה בסדרה "דיבו דרקון המתנות" ואת גברת קרן אור בסדרה "המופע של מר שמח" ששודרו בערוץ הופ!.
לוי ששון נשואה ואם לשניים. היא מתגוררת בגבעתיים.
בשנת 2019 שיחקה את הדמות מיראבל במחזמר "זה אני" פרי עיטו של מאור זגורי בתאטרון הקאמרי.
Systematic Chaos

הפקה

האלבום הופק על ידי חברי הלהקה מייק פורטנוי וג'ון פטרוצ'י, הוקלט מספטמבר 2006 עד פברואר 2007, עבר מיקס אחרון ב-14 בפברואר 2007 ויצא ב-5 ביוני 2007. יחד עם האלבום יצאה גם גירסת DVD הכוללת, בנוסף לאלבום הסאונד, גירסת סראונד 5.1 של האלבום, וקטע וידאו בן 90 דקות המכיל תיאור של שלבי הכנת האלבום.
בראיון לאתר Tama.com תיאר מייק פורטנוי את האלבום כ"כבד וטכני, עוצמתי ודינאמי - מכיל את כל האלמנטים שאנשים מצפים להם מאלבום של דרים ת'יאטר. כל הסגנונות והצלילים יהיו כרגיל, אבל הפעם רצינו באמת ליצור פיצוץ על-קולי. האלבום מאוד דרמטי ואגרסיבי".
טרם צאת האלבום הודיע מייק פורטנוי שהשיר Repentance יכלול שני חלקים נוספים בסאגת האלכוהול בת 12 החלקים. בשיר מתארחים סטיבן וילסון, סטיב וואי ועוד רבים בקטעי שירה משלהם.
השיר Constant Motion, שיצא כסינגל ב-27 באפריל 2007, הוא הסינגל הראשון שיצא מהאלבום. הקטע היה צפוי להיות אינסטרומנטלי, אולם התברר כי לשיר ישנה ליריקה שנכתבה על ידי מייק פורטנוי.
הפיגוע בקניון העמקים

הפיגוע

ביום שני בשעה 17:15 הגיעה המחבלת פלסטינית היבא סעיד דראגמה, סטודנטית לספרות אנגלית בת 19  תושבת העיירה טובאס שליד ג'נין אל הכניסה המזרחית של קניון העמקים בעפולה, הניצב סמוך לכביש המוביל לכיוון ג'נין. המחבלת ניסתה להיכנס לתוך הקניון, וכאשר חלפה ליד המאבטח הוא בדק אותה בגלאי מתכות ידני. משצפצף הגלאי קרא המאבטח קיריל שרמנקו למאבטחת שעבדה עמו על מנת שתסייע לו. ברגעים אלה פוצצה עצמה המחבלת. המאבטח נהרג במקום והמאבטחת נפצעה באופן אנוש. בפיגוע נרצחו שלושה אנשים (שני מאבטחים ואזרח) ו-70 איש נפצעו.

מבצעי הפיגוע

הג'יהאד האיסלאמי והפת"ח הכריזו שניהם על אחריות לפיגוע וציינו שהמחבלת המתאבדת היא הפלסטינית היבה דראגמה בת ה-19 מאזור טובאס שבצפון-מזרח אזור יהודה ושומרון.
לאחר הפיגוע, הרסו כוחות צה"ל את ביתה של דראגמה.
קולומביה (חברה)

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1938 והחלה את דרכה כחברה משפחתית להפצת כובעים. היא הוקמה על ידי פול ומארי לאמפורם (ההורים של היו"ר הנוכחי גרט בויל), זוג יהודים שברח מאאוגסבורג, בגרמניה הנאצית בשנת 1937 ומיד רכש חברת הפצת כובעים בפורטלנד.
החברה הפכה את שמה ל "Columbia Hat Company" על שם נהר הקולומביה הקרוב למקום מגוריהם.
בתם של פול ומארי, גרט בויל, התחתנה ב 1948 עם ניל בוייל שמונה מאוחר יותר למנכ"ל החברה.
תסכול בעבודה עם ספקים דחפה אותם להתחיל בייצור מוצרים משלהם וחברת Columbia Hat Company ולאחר מכן הפכה ל Columbia Sportswear Company בשנת 1960.
ניל נפטר בשנת 1970 מהתקף לב וגרט בויל ובנה טים, לקחו את תפעול החברה לידם על מנת למנוע פשיטת רגל.
בשנת 1998 הפכה החברה לציבורית והחלה להיסחר בבורסת הנאסד"ק.
בשנת 2001 החברה עברה למטה מפורטנלד לסידר מיל, אורוגון. ב-2007 ניסתה לשכנע עיריית פורטלנד את חברת קולומביה לחזור לתחומה אבל החברה דחתה את ההצעה.
בשנת 2001 הייתה קולומביה לחברת מכירת ביגוד סקי האמריקאית הגדולה ביותר על פי הכנסות ברוטו.
בשנת 2015, בריאן טים הפך לנשיא החברה וטים בויל נשאר רק כמנכ"ל.

חנויות

לחברה יש פריסה בכ-72 מדינות עם כ-13,000 קמעונאים, לחברה יש גם חנויות משלה וחנות הדגל שלה נמצאת במרכז העיר פורטלנד.
קולומביה מיוצגת בלעדית בישראל משנת 2005 על ידי חברת סער א.ת בע"מ. מוצרי קולומביה נמכרים בחנויות טיולים מתמחות, רשתות ספורט, מחנאות בחנויות הדגל של המותג.
נונדיניום

נוּנדיניוּם (Nundinium) היא מילה לטינית שמקורה במילה "נונדינאי" (Nundinae), המציינת את מחזור הימים של הרומאים (ה"שבוע" הרומאי), ושימשה לציון תקופת זמן של קונסולות. בתקופת הקיסרות הרומית, כאשר מספר זוגות של קונסולים נוצרו במהלך שנה אחת, פרק הזמן של קונסולות אחת נקרא "נונדיניום".
המושג נזכר, למשל, בהיסטוריה אוגוסטה (חיבור שנערך בסביבות 400 לספירה), בביוגרפיות של חיי אלכסנדר סוורוס ובחיי טקיטוס.
מחאת ההמנון האמריקאי

הסיבות למחאה

רפורמת מערכת המשפט היא אחת מהגורמים העיקריים שהובילו למחאת הספורטאים. קאפרניק החל למחות בעקבות רצח עצורים אפרו-אמריקאים על ידי המשטרה בזמן שאלו שהו במעצר. הרצח תפס תאוצה תקשורתית דרך תנועות למען שוויון זכויות בקרב קהילות אפרו-אמריקאיות (Black Lives Matter). באוגוסט 2016 אמר קאפרניק בריאיון שאינו מוכן לעמוד בהמנון של מדינה שמדכאת קהילות לא-לבנות, ושבעיניו, התעלמות מהמצב זו התנהגות אנוכית.

קריאת הנשיא טראמפ לפטר ספורטאים מוחים

בנאום שנשא בעצרת באלבמה בספטמבר 2017, קרא הנשיא טראמפ לבעלי קבוצות בליגת ה-NFL לפטר שחקנים שיכרעו ברך בזמן השמעת ההמנון, ואף עודד צופים במשחקים לעזוב את האצטדיונים. טראמפ גם התבטא בחריפות לגבי קאפרניק, קרא לפיטוריו והתייחס למחאת השחקנים כזלזול במורשת.
טראמפ טען כי המחאות לא קשורות לגזע, אלא לכבוד, למדינה ולדגל. במשחקים שלאחר הצהרה זאת, כמות המשתתפים במחאה גדלה, עד שיותר מ-200 משתתפים נצפו מפגינים בצורה כלשהי. לאחר הגידול בכמות המשתתפים, הביקורת החלה לסטות מגזענות באמריקה לנשיא טראמפ.
בראיון שנתן במאי 2018, הצהיר טראמפ כי שחקן "חייב לעמוד גאה בזמן ההמנון הלאומי" ואחרת הוא לא אמור לשחק, ואף הציע שאולי אותו שחקן לא אמור להישאר במדינה. טראמפ תמך במדיניות החדשה של ה-NFL, שלפיה שחקנים חייבים לעמוד בזמן ההמנון או לחלופין להישאר בחדרי ההלבשה, אך הרגיש כי מדיניות זו אינה מספיק נוקשה.

ספורטאים מתחומים שונים מצטרפים למחאה

שחקנית הכדורגל האמריקאית מייגן ראפינו, כרעה בזמן השמעת ההמנון ב-5 בספטמבר 2016, על מנת לתמוך בקולין קאפרניק ובמה שהוא מייצג. ראפינו נקטה בפעולה דומה בזמן משחק ידידות של הנבחרת האמריקאית נגד תאילנד, זאת למרות הביקורת וההתנגדות של מאמנה ג'יל אליס ופדרציית הכדורגל האמריקאית למחאה זו. מחאה זו הובילה בסופו של דבר לדרישה שהשחקנים יעמדו בצורה "מכבדת" בזמן השמעת ההמנון.
בליגת הכדורסל האמריקאית (לגברים, ה-NBA) קיימת מדיניות הדורשת משחקניה לעמוד בצורה מכבדת בזמן ניגון ההמנון הלאומי, מה שלא מנע ממספר שחקנים משמעותיים להביע את תמיכתם במחאות שחקני הפוטבול דרך אמצעי התקשורת השונים. בראיון ל"שרלוט אובזרבר" הביע כוכבה של קבוצת הכדורסל האמריקאית גולדן סטייט ווריורס, סטפן קרי, תמיכה בקולין קאפרניק ובמחאתו והביע ביקורת לגבי המציאות בה מצא עצמו השחקן המוחה בלי קבוצה, "הוא לחלוטין ראוי להיות ב-NFL. ברור שהעמדה שלו והמחאה הלא אלימה שלו, בזמן ששיחק בסן פרנסיסקו, די זיעזעו את העולם - ואני חושב שזה היה לטובה".
סנטיאגו קבררה

ביוגרפיה

קבררה נולד בקראקס שבוונצואלה. אביו היה דיפלומט צ'יליאני. הוא גדל בעיקר באנגליה, אבל חי גם ברומניה, טורונטו ומדריד. כשהיה בן חמש עשרה חזרה משפחתו לצ'ילה. בבית הספר התיכון היה קבררה קפטן קבוצת הכדורגל, ובמשחק התנסה רק בעידודם של המורים שלו. הוא למד משחק בדרמה סנטר לונדון, ובתקופת לימודיו כיכב בהפקות של המחזות "The Madras House", "חודש בכפר", "Napoli Milionaria", "בריטניקוס", "The Dutch Courtesan", ושיחק בתפקיד הראשי במחזה "The Last Days of Don Juan".
הופעת הבכורה של קבררה בטלוויזיה היה בשנת לימודיו האחרונה, כששיחק בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה בריטיות כגון "Battlefield Britain", "השופט ג'ון דיד", "ספוקס", ובדרמה הקומית "כזה כאילו". תפקידו הראשון בתיאטרון אחרי שסיים את בית הספר למשחק היה בדמות מונטנו במחזה "אותלו" מאת שייקספיר בתיאטרון רויאל שבנורת'המפטון. ב-2006 כיכב בסרט הקולנוע "אהבה וצרות אחרות" בתפקיד פאולו סרמיינט הארגנטינאי, לצדם של בריטני מרפי ומת'יו ריס.
בטלוויזיה האמריקאית הופיע קבררה בתחילה בתפקיד אוקטביוס בסדרה "אימפריה". הוא גילם את אייזק מנדז בסדרה "גיבורים" של רשת NBC. אחרי שהדמות שגילם סיימה את תפקידה היה קבררה קריין בפרקים אחדים של סדרת הספין-אוף הדוקומנטרית "Heroes Unmasked". עוד גילם את לנסלוט בסדרת הדרמה "מרלין" של ה-BBC, ואת אראמיס בשלוש העונות של הסדרה "המוסקטרים".
קבררה דובר באופן שוטף ספרדית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית. הוא מיומן גם בטניס, הוקי ובצלילה. בתוכנית הלילה של NBC מ-20 בינואר 2007 סיפר קבררה על קריירת הכדורגל שלו החצי מקצוענית שבה עסק לפני שפנה למשחק. עוד ציין שאוניברסידד קאתוליקה היא קבוצת הכדורגל האהובה עליו, עם זאת הוא עדיין אוהד של מועדון הכדורגל הלונדוני קווינס פארק ריינג'רס, שהיה בילדותו קמע שלה. אף על פי שהוא רואה בסנטיאגו דה צ'ילה עיר מולדתו, הוא מחלק את זמנו בין לונדון ולוס אנג'לס.
ב-2007 לוהק קבררה לתפקיד אקווהמן בסרטו של ג'ורג' מילר "Justice League: Mortal".
ב-7 בספטמבר 2008 השתתף קבררה באירוע הצדקה "Soccer Aid", משחק כדורגל לתמיכה ב-UNICEF. הוא השתתף במשחק כדורגל נוסף בשנת 2014 ושיחק בקבוצת "שאר העולם".
ב-2017 החל קבררה לגלם את דריוס בסדרה "המושיעים" של CBS ונטפליקס.

חיים אישיים

קבררה נשוי לבמאית התיאטרון אנה מרסאה. בנם קיליאן אמיליאנו נולד באפריל 2016.
פרשת ילדי ראוניון

פרשת ילדי ראוניון היא פרשה שהתפרסמה בתחילת שנות ה-2000 בתקשורת הצרפתית והעולמית, בעקבות תביעה שהגישו אזרחים צרפתים כנגד ממשלת צרפת על הזנחה והתעללות בהם בילדותם. 
בשנות השישים הובאו לצרפת אלפי ילדים, רובם ממוצא קריאולי, מהאי ראוניון, שהוא טריטוריה צרפתית. על פי ההסברה הצרפתית, הילדים הועברו לצרפת מסיבות הומניטאריות ובתיאום עם שרותי הרווחה באי ראוניון, על מנת לספק לאותם ילידים, אשר לכאורה באו מחיי עזובה ומסביבת חיים נחשלת, תרבות וסביבה אירופאית, מודרנית ותומכת, ובכך לשפר את איכות חייהם ואת עתידם. 
לא היה מדובר בחטיפה בהקשר פלילי, אלא בהעברה בהסכמה של ילדים שהוריהם חתמו על הסכמה בכתב, או שגדלו בראוניון ללא הורה אחראי. 
טענת אותם ילדים, לימים, שחלקם כיום בסביבות גיל 50, היא שלאחר העברתם מראוניון לצרפת הם הושמו במעונות ללא תנאים סבירים, ולמרות גילם הצעיר הועסקו בעבודות שירות ללא משכורת או במשכורות זעומות, תוך ניצולם.
הסרת שיער בלייזר

הסרת שיער בלייזר הוא שמו של הליך קוסמטי בו רופא או מטפל בהשגחת רופא מפעיל מכשיר לייזר ייעודי להסרת שיער מהמטופל. שיטה זו מסוגלת להוריד כמויות גדולות של שיער משטחים גדולים בגוף (כגון גב או חזה).

היסטוריה

מכשיר הלייזר להסרת שיער הומצא בשנת 1979. המדען ברי ג'יי חשף את זרועו ללייזר מסוג YAG ולאחר מספר ימים שם לב שהאזור החשוף אינו מצמיח שיער. לאחר מחקר קצר המכשיר יצא לשוק אך התגלה כלא יעיל, לא יציב, בעל אורך חיים קצר ובכללותו בעל תופעות לוואי רבות. לאחר מחקר רב ופיתוח של כמעט שני עשורים פותח בסוף 1997 מכשיר חדש יותר, יעיל יותר ואמין יותר שפתר חלק ניכר מתופעות הלוואי של הסרת שיער ולייזר.

אופן פעולת המכשיר והטיפול

העיקרון העומד מאחורי המכשיר הוא "פוטותרמוליזיס סלקטיבי" (הפירוש של "פוטותרמוליזיס" הוא פירוק על ידי אור). הלייזר עובר דרך העור הבהיר, נספג באזור המצמיח שיער כהה, הופך לאנרגיית חום ומשמידו. המטרה הכהה היא בדרך כלל מלנין אשר נמצא בריכוז גבוה בבסיס השיער. טכניקה זו יעילה ברוב המכשירים עבור אנשים בהירים בעלי שיער כהה - הם אשר מראים בידול מובהק בין עורם לשיערם. פיתוחים נוספים במכשיר הלייזר, אפשרו גם לכהי עור ובעלי שיער בהיר לעבור את הטיפול.

אופן הטיפול

הסרת שיער בלייזר מתבצעת על ידי רופא או על ידי מטפל בהשגחת רופא. בדרך כלל ב-5-12 טיפולים שונים, זאת מכיוון שלא כל השיער חשוף בזמן הטיפול הבודד ולעיתים חלק מהשיער מתגבר על הטראומה וגדל שוב. מספר הטיפולים תלוי במגוון גורמים שהחשובים בהם הם תכונות השיער ושינויים הורמונליים בגוף. בכל מקרה, היעילות המקסימלית של טיפולי הלייזר היא הסרה של 90% מהשיער ואת השיער הנותר יש להוריד בשיטת האפילציה.

"הסרת" שיער

עם הפיכת הליך הסרת שיער בלייזר לפופולרי התרבו בכל העולם המערבי מכונים רפואיים וקוסמטיים אשר הציעו שירות זה. מכונים אלו נקטו באסטרטגיית פרסום אגרסיבית והבטיחו הסרת שיער. רבים מהלקוחות אשר עברו את הטיפול גילו שלא מלוא שערם הוסר אלא רק רובו ובתגובה הציפו את המכונים ואת הרשויות בתלונות ובתביעות. כיום, בארצות הברית מכונים מפרסמים את הטיפול כדילול שיער בלייזר מחשש לתביעות ואילו בישראל, לעומת זאת, עדיין רווח המנהג לפרסום ההליך כהסרת שיער בלייזר.

טכנולוגיית הבזק אור לעומת טכנולוגיית הלייזר

כיוון שטכנולוגיית הבזק אור וטכנולוגיית הלייזר להסרת שיער יצאו לשוק בסוף שנות ה-90 והציעו תכונות מתקדמות להסרת שיער, התפתחה תחרות בין שתי הטכנולוגיות.
יתרונות הלייזר לעומת הבזק אור

עוצמת מכשיר הבזק אור נמוכה מזו של הלייזר ואחוזי הצלחת הטיפול הם מעט נמוכים יותר במכשיר הבזק אור לעומת מכשיר הלייזר. מספר הטיפולים בלייזר נמוך משמעותית מטיפולים בהבזק אור (מספר הטיפולים משתנה בין אדם לאדם).
חסרונות הלייזר לעומת הבזק אור

יתרונם הבולט של מכשירי הבזק אור הוא טיפול בכהי עור לעומת הלייזר שאינו מסוגל לבצע זאת לרוב - עושה זאת על ידי יצירת מספר אורכי גל שונים, תכונה זו מאפשרת לטפל גם בבעלי גוון עור כהה על ידי התאמת אורך הגל על פי הפרשי הגוונים בין העור לשיער.
יתרון נוסף הוא בכך שאין צורך בהשגחה רפואית לעומת הצורך בהשגחה רפואית בטיפולי לייזר.
חסרונם המשותף

לבעלי שיער בהיר, בלונדיני או ג'ינג'י, וכן לבעלי עור כהה- שתי השיטות אינן יעילות לרוב משום שאנרגיית האור של שני המכשירים אינה נקלטת ביעילות על ידי גוונים בהירים של שיער, שאינם נבדלים משמעותית מהגוון הכללי של העור.
מכשיר לייזר חדש פתר חלקית את הבעיה, המכשיר נותן פתרון לכהי עור ולבלונדינים על ידי הקטנת עוצמת האור והארכת משך זמן הפולס, אך עדיין לא נמצא פתרון לבעלי שיער שקוף (בעלי שיער שיבה או שיער בהיר מאוד).
אין לי ארץ אחרת

הלחנה, ביצועים והתקבלות השיר

אהוד מנור העביר בשנת 1982 את השיר לקורין אלאל, שהלחינה ומאוחר יותר גם ביצעה אותו. עם זאת, הביצוע המקורי הוקלט על ידי גלי עטרי. בנוסף הקליטו את השיר גם יזהר כהן, הבנימינים ואהוד מנור עצמו.
אהוד מנור אמר בראיון כי השיר נכתב כביקורת על אזלת-היד והיעדר ההתייחסות למותם המיותר לדעתו של חיילים רבים בזמן המלחמה. כאשר יצא השיר הוא נתפס כשיר מחאה נגד מלחמת לבנון שהתרחשה באותה עת ואומץ על ידי המוחים כנגדה.
במהלך השנים אומץ השיר על ידי רבים מכל קצות הקשת הפוליטית, כאשר כל קבוצה פוליטית נתנה למילים פרשנות משלה, באופן שמבטא את עמדותיה. בעת תקופת תוכנית ההתנתקות מחבל עזה נעשה שימוש רב בשיר על ידי הימין הישראלי והוא הושמע בעצרות מחאה, במדיה האינטרנטית וברשתות הטלוויזיה. מנגד, תנועת "השמאל הלאומי" אימצה מהשיר את השורה "לא אשתוק כי ארצי שינתה את פניה" והפכה אותה לסיסמת מחאה כלפי מדיניותה של ממשלת ישראל בראשות בנימין נתניהו.
השיר הוא מהידועים שבשיריו של מנור ואף שימש כשם לספר שכלל מגוון משיריו וכתביו. ביום העצמאות תשס"ג (2003) נערך ברשת ג' מצעד חגיגי של מאה השירים הגדולים של מנור, והשיר הגיע למקום הראשון. לאחר מותו של מנור, באפריל 2005, ערך העיתון ידיעות אחרונות סקר דומה, ובו נבחר השיר כשיר אהוב ביותר של מנור.
בשנת 2010 סירבו מספר תלמידים בתיכון עירוני ד' בתל אביב לשיר את השיר, בטענה שהשיר "לאומני מדי" ו"לא מייצג אותם", והעדיפו על פניו את השיר "שיעור מולדת" של עלי מוהר.

טענתו המרכזית של הכותב

הטענה המרכזית של הכותב מופיעה בשורה הראשונה - "אין לי ארץ אחרת". לאחר שורה זו מופיעות המילים "גם אם אדמתי בוערת" שמביעות את ההתנגדות של אנשים שטוענים כי האדמה בוערת וכי היצמדותו לארץ מסכנת אותו ואין לה הצדקה. שורה זו גם מראה את  הנאמנות של הכותב לארץ למרות כל החסרונות שבה. הוא "מביא בחשבון" את עמדתם, וחוזר אל ביסוס עמדתו: "רק מילה בעברית חודרת אל עורקי אל נשמתי", כלומר מראה את אהבתו וחיבורו לשפה העברית. המילה "רק" מדגישה את הזיקה העמוקה לשפה העברית ופוסל את כל הלשונות האחרות. בהמשך חוזר ומצדיק הדובר בשיר את "דברי המתנגדים", ומסייג את דבריו: אמנם "בלב כואב, בגוף רעב", ועובר אל המסקנה הסוגרת את מעגל הטיעון: "כאן הוא ביתי". בבית השני חוזר הדובר בשיר לדיאלוג עם מי שעשוי לטעון אחרת ולשמוט את הקרקע מתחת לרגליו. הוא מצהיר כי הוא ער לכך שארצו "שינתה את פניה", אולם מצהיר כי בכוונתו להיאבק ולא לוותר "עד שתפקח את עיניה".
מני לייב

מני לייב (מאני לייב) (ברוסית: Мани-Лейб) הוא שם העט של משורר היידיש מנחם לייב בראהינסקי (Мани Лейб Брагинский;‏ 20 בדצמבר 1883, ה'תרמ"ה, נז'ין, אוקראינה – 4 באוקטובר 1953, ה'תשי"ד, ניו יורק).

ביוגרפיה

מני לייב זכה לחינוך דתי מסורתי בעיירתו, אצל אביו סוחר העורות. כשהיה בן 13 כבר עבד כשוליית תפרים לסייע לפרנסת המשפחה. הוא הצטרף לתנועה המהפכנית ונאסר על ידי המשטרה הרוסית, אך הצליח להימלט מכלאו ולברוח ללונדון. אז גם החל לפרסם את שיריו הראשונים בעיתונות היידיש בניו יורק. בשנת 1905 היגר לאמריקה והשתקע בניו יורק.
מני לייב היה בין מייסדי החבורה ספרותית המכונה "הצעירים". הוא המשיך במלאכת תפירת הנעליים ובד בבד עסק בשירה, עריכה, ובפעילות ספרותית ציבורית.
היה משורר פורה שכתב ופרסם למעלה מאלפיים שירים, ובהם בלדות, שירי ילדים ושירים למבוגרים. רבים משיריו הולחנו והפכו לשירי זמר אהובים ופופולריים מאוד בקהל דוברי היידיש, בתקופה שבין שתי המלחמות. שיריו הם מלאי יופי ודמיון, וחומרי שירתו שאובים מהעולם היהודי של מזרח אירופה. שיריו מצטיינים באיכותם המוזיקלית ויש בהם משחקי מילים, שעשועי לשון והמצאות לשוניות שובות לב.
שיריו של מני לייב כונסו בכמה כרכים ונפוצו בכל רחבי העולם היהודי. לעברית תורגמו שירים בודדים משלו על ידי מרים ילן-שטקליס, פניה ברגשטיין, א. אינדלמן ואחרים. יצירות אחדות משלו תורגמו על ידי אוריאל אופק, ונדפסו בשעתו ב"דבר לילדים". כרך משיריו, שערך ותרגם שמשון מלצר, יצא לאור אחד מקרא ואחד תרגום.
מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

מריה דורותיאה נולדה ב-14 ביוני 1867 באלצ'וט, ליוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה, ולקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן.
ב-5 בנובמבר 1896 התחתנה מריה דורותיאה עם פיליפ, דוכס אורליאן, אך לא היו להם ילדים. לאחר כמה שנים התדרדרו היחסים ביניהם, בעקבות פרשיית האהבים של פיליפ עם הזמרת האוסטרלית נלי מלבה, ומריה דורותיאה חזרה לאחוזת הוריה באלצ'וט. בשנת 1906 ניסה פיליפ לשקם את היחסים ביניהם, אולם היא המשיכה להתגורר באלצ'וט. בשנת 1914 הגישה מריה דורותיאה תביעת גירושין מבעלה, ואכן האפיפיור פיוס העשירי ביטל את נישואי השניים. בשנת 1926 מת בעלה פיליפ, וב-6 באפריל 1932 מתה מריה דורותיאה באלצ'וט.
דני אלוף העולם

עלילה

דני הוא ילד שהתייתם מאמו בגיל צעיר שמתגורר עם אביו בדרום אנגליה. אבא של דני הוא מכונאי, והם מתגוררים בקרוון צועני בסמוך לתחנת הדלק אותה הם מנהלים. בסמוך למגוריהם שוכן עשיר בעל קרקעות, ויקטור הצל, אשר מתעלל בשכניו ומתייחס אליהם בזלזול. ביערות שבבעלותו מתגוררים פסיונים רבים, והוא אף נוהג אחת לשנה להזמין את האליטה המקומית למסיבת ציד גדולה של פסיונים אלו.
לאחר שאביו מסתלק באישון לילה, דני מגלה כי לבד מעבודתו בתחנת הדלק, אבא שלו נוהג לחמוק אל תוך אחוזתו של ויקטור הצל ולתפוס פסיונים. על פי החוק הבריטי הפסיונים הם בבעלותו של הצל רק אם הם נמצאים על הקרקע שלו, ולכן אם מצליחים להוציא אותם מן הקרקע אפשר לקחת אותם. אבא של דני מסביר לבנו על שיטות רבות לתפוס את הפסיונים, אשר כוללות לרוב צורות שונות של השתקה של הציפורים כדי למנוע משיכת תשומת לבם של השומרים ביערות. כמו כן מתברר לדני כי מדובר במסורת ארוכת שנים באזור, וכי רבים מהתושבים התנסו בחטיפת הפסיונים מידי הצל, הבכיר שביניהם היה לא אחר מסבו שלו.
כנקמה על מעשיו הרעים, דני ואביו מתכננים ללקט פסיונים רבים משטחו של ויקטור הצל מיד לפני מסיבת הציד השנתית, וכך לגרום מבוכה גדולה להצל ולאורחיו. דני מפתח שיטה חדשה להשתקת הציפורים, על ידי החדרה של כדור שינה לתוך הצימוקים שאוהבות הציפורים. באישון לילה הם נכנסים ליער וחוטפים למעלה ממאה פסיונים, ומחביאים אותם אצל אחת השכנות, מרת קליפסטון, כדי למנוע חשיפה. למחרת, אמנם, מרת קליפסטון מביאה את הציפורים בתוך עגלת תינוק, אך השפעת כדורי השינה הולכת ומתפוגגת והציפורים מתעוררות ומתרוצצות מסביב לתחנת הדלק. ויקטור הצל רואה זאת ותובע את הציפורים חזרה מאביו של דני, אך רוב הפסיונים בורחים ממנו.

אזכורים לספרים אחרים

אחד מסיפורי הלילה שמספר אבא של דני עוסק בענק הידידותי הגדול אשר תופס חלומות טובים ושולח אותם לילדים. פרטים אלו היוו את שלדת הסיפור המאוחר יותר של דאל, העי"ג.
דוק מרטין

עלילת הסדרה

דוקטור מרטין אלינגהאם עובר לעבוד בעיירה כפרית, לאחר טראומה שעבר בעת עבודתו כמנתח בכיר בלונדון. כתוצאה מהטראומה מפחד הדוקטור ממראה דם, דבר המפריע לו בעבודתו כרופא, ובנוסף הוא הופך למקור בדיחות בקרב תושבי הכפר אשר אינם מבינים את התנהגותו, ואשר מכנים אותו בשם "דוק מרטין" במקום השם המקובל אשר אמור להיות "דוקטור אלינגהאם". רבות הן העלילות המוזרות הקורות בעיירה, בהן נלחם דוק מרטין בצורה עקשנית כנגד אמונותיהם התפלות של תושבי הכפר, דבר היוצר מתח רב בין שני הצדדים, אך גם מוביל את הסדרה להיות קומדיית טעויות נפלאה. במרפאה המקומית בה הוא עובד נמצאת עובדת אחת ויחידה העונה לשם איליין, בחורה צעירה אשר עסוקה בשיחות בטלות בטלפון כל היום ולא ממש מתפקדת על פי דרישתו של דוק מרטין. היחידות אשר מנסות להבין אותו בעיירה הן דודתו ג'ואן אשר מתגוררת במרחק מה ממרכז הכפר, ולואיזה העוסקת בהוראה כמורת העיירה בבית הספר היסודי אשר מתאהבת בדוקטור, מצב אשר יוצר מערכת יחסים רומנטית אך מוזרה להפליא.
אתר צילומי הסדרה נערך בעיירת הנמל פורט איזאק, עיירת נמל אנגלית פסטורלית במחוז קורנוול בבריטניה.