google/wiki40b huggingface dataset:
חנניה, מישאל ועזריה

חנניה מישאל ועזריה (בשמותיהם הארמיים: שדרך, מישך ועבד נגו) הם דמויות מקראיות הנזכרות בספר דניאל, בסיפור שבו הם מושלכים על ידי נבוכדנצר לכבשן בשל סירובם לעבוד עבודה זרה, וניצלים ממוות על ידי אלוהים.

בתנ"ך

בספר דניאל, פרק א', מסופר שחנניה, מישאל ועזריה ביחד עם דניאל הוגלו מירושלים על ידי נבוכדנצר עוד בימי המלך יהויקים. הם נבחרו בין ילדים חכמים מכל הממלכות שנכבשו על ידי בבל, והובאו לארמונו של מלך בבל. בפרק מסופר כיצד סירבו ארבעת הילדים לאכול מהאוכל של ארמון המלך והעדיפו לאכול זרעונים וכיצד הדבר היטיב עם בריאותם.
בהמשך, בפרק ג', מסופר שהמלך נבוכדנצר הקים פסל זהב ענק שסימל את מלכותה של בבל אשר לא תיגמר לעולם. נבוכדנצאר ציווה שכאשר התזמורת תנגן כל האנשים ישתחוו לפסל. אנשים מבבל הלשינו על חנניה, מישאל ועזריה על כך שלא השתחוו לפסל והם הובאו לפני נבוכדנצר כדי שיווכח בכך בעצמו. משעמדו בסירובם להשתחוות לפסל הם הושלכו לכבשן האש אשר חומו הוגבר מעבר לרגיל בגלל שהכעיסו את המלך. מרוב החום בכבשן, האנשים אשר הובילו את חנניה מישאל ועזריה לכבשן נשרפו בעצמם, אך הם עצמם נראו מתהלכים בתוך הכבשן ביחד עם דמות רביעית, הנראית על-פי המתואר כבן אלהים (ככל הנראה, מלאך).

בדברי חז"ל

חז"ל הוסיפו פרטים רבים המעצימים את הנס בכבשן האש. המדרש על שיר השירים, למשל, מספר שחנניה מישאל ועזריה יכלו להתחמק מלהיות באזור בו יידרשו להשתחוות לפסל אך בחרו להיות שם ולא להשתחוות למרות שהנביא יחזקאל סירב להבטיח להם שיינצלו מכבשן האש. לפי המדרש במסכת פסחים מן התלמוד הבבלי עמד יוּרְקָמִי שר הברד וביקש לרדת ולקרר את האש אך המלאך גבריאל שהוא שר האש אמר שיהיה נס יותר גדול אם הוא יירד ויחמם את האש מבחוץ. בנוסף מסופר שם שהם אמרו את מזמור פרק קט"ו מספר תהילים, המופיע בקריאת ההלל (פסחים קיז, א).

הערכה למעשה חנניה מישאל ועזריה

מעשה חנניה מישאל ועזריה בכבשן האש שימש מופת לקידוש השם במשך דורות רבים. חז"ל הפליגו בחשיבות המעשה ואמרו (מדרש שוחר טוב על תהילים, קי"ד): "באיזה זכות יצאו בני ישראל ממצרים? בזכות חנניה מישאל ועזריה". במסכת שמחות מצוינים פפוס ולוליאנוס הרוגי המלכות ממרד התפוצות כצאצאיהם של חנניה, מישאל ועזריה, ואולי הכוונה היא צאצאיהם הרוחניים.
עם זאת, בתלמוד (מסכת כתובות לג:) במסגרת דיון לגבי איזה עונש יותר חמור, מיתה או מלקות, ציטטו חז"ל את דברי רב אשר דווקא ממעיטים את מסירות הנפש של חנניה מישאל ועזריה. לפי רב, אילו היו מלקים את חנניה, מישאל ועזריה הם היו משתחווים לצלם.
בספר חשמונאים א' מסופר כיצד דרבן מתתיהו הכהן את בניו לשמור את המצוות בהביאו דוגמאות של אנשים אשר בזכות דבקותם במצוות זכו לשם ולתהילה. אחת הדוגמאות שמביא מתתיהו היא מעשה חנניה מישאל ועזריה אשר ניצלו מכבשן האש.
בסליחות מבקשים המתפללים שה' יענה לתפילותיהם כמו שענה לדמויות היסטוריות שונות. בין השאר אומרים: "מי שענה לחנניה מישאל ועזריה בכבשן האש הוא יעננו".
נחל כבול

נַחַל כָּבוּל הוא נחל אכזב בגליל המערבי הדרומי, אשר ראשיתו בסמוך ליישוב מנוף, ברום של כ-300 מטרים מעל פני הים, וסופו בחיבור לנחל חילזון, ליד קיבוץ יסעור שבצפון עמק זבולון.
שם הנחל הוא כשמה של העיר מתקופת המקרא, הבית השני והתלמוד כָּבוּל, אשר נזכרת במגוון מקורות באזור זה, ושמה השתמר בשם הכפר כאבול, דרכו עובר הנחל באפיק תלול.
קבוצת זיק

קבוצת זיק היא קבוצת אמנים ישראלית רב-תחומית.
הקבוצה המונה כיום שבעה יוצרים מתחומים שונים, הוקמה בשנת 1985 על ידי קבוצת בוגרי בצלאל. בתחילת דרכם נתפרסמו הודות לפסלים הייחודיים שיצרו, שהועלו באש בתום התערוכה או האירוע. ב-2006 נערכה לקבוצה תערוכה מקיפה במוזיאון ישראל וב-2016 הציגה עבודה גדולה במרכז האגף החדש במוזיאון תל אביב לאמנות. 
לקבוצה סדנה הפועלת במושב בית נקופה.
ברתולומאוס שינק

ברתולומאוס (ברתל) שינק (בגרמנית: Bartholomäus Schink; ‏27 בנובמבר 1927 – 10 בנובמבר 1944) היה נער גרמני פעיל בסניף קלן של תנועת הנוער הפירטים של אדלווייס, שבמסגרתה התנגד למשטר הנאצי. שינק היה אחד משנים עשר פעילים אנטי-נאצים שנתלו בפומבי על ידי הגסטפו ב-10 בנובמבר 1944. בעקבות פעולות הקבוצה בה השתתף להצלת יהודים, הוכר בשנת 1984 על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

קורות חיים

שינק נולד בקלן להורים ממעמד הפועלים. בילדותו ראה אנשי אס אה מתעללים ביהודי, והמחזה השפיע עליו מאד. כשהיה נער התנגד להצטרפות לתנועת הנוער ההיטלראי ובמקום זאת בחר להצטרף לתנועת הנוער המחתרתית הפירטים של אדלווייס. התנועה הוקמה על בסיס תנועות הצופים הגרמניות, שפעלו לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, ואופיינה בליברליזם תרבותי (לדוגמה אי-הפרדה בין נערים ונערות) ובמרדנות והתנגדות לממסד הנאצי.

פעילותו

בקיץ 1944 הקים הנס שטיינברוק, אסיר פוליטי שברח ממחנה הריכוז קלן-מסה, את קבוצת אהרנפלד בפרבר אהרנפלד (Ehrenfeld) בעיר קלן. שינק וחברו מהתנועה ז'אן יוליך הצטרפו לקבוצה זו, שמנתה באותו זמן למעלה ממאה חברים, ובהם גם אסירים פוליטיים ועובדי כפייה. הקבוצה עסקה בעיקר בפעילויות מחתרתיות נגד המשטר, כמו גנבת מזון והסתרת יהודים ומשתמטים מהצבא. חלק מהיהודים הוסתרו על ידי חברי הקבוצה במשך למעלה משנה בבניין בו פעלה הקבוצה. שינק ויוליך היו החברים העיקריים בתנועה שעסקו בהחבאת היהודים. ידוע כי פעילות השניים תרמה להצלת שישה יהודים לפחות, ואלו שמותיהם: רות ופריץ קרמר, פרידל רוטשילד קרמר, וולפגנג וגונתר שוורץ ופול אורבט.
באוקטובר 1944 נתפסו 12 מחברי הקבוצה על ידי הגסטפו, וביניהם שינק. ב-10 באוקטובר הם  הוצאו להורג בתלייה פומבית ללא משפט, באשמת רציחות וגניבת חומרי נפץ.

הנצחה

בשנת 1984 הוענקו אותות חסידי אומות העולם לשינק וליוליך על ידי יד ושם. בטקס נכחו אחותו של שינק, וגם ז'אן יוליך, שנשאר בחיים לאחר המלחמה. בנוסף, נקרא רחוב בקלן על שמו של שינק. בשנת 2004 יצא בגרמניה סרט העוסק בפיראטים של אדלווייס, ודמותו של שינק הופיעה בו.

בתרבות הפופולרית

ברתולמאוס שינק מוזכר במשחק המחשב Assassin's Creed IV: Black Flag.
נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון

היסטוריה

הנמל התעופה הבינלאומי בקייפטאון נפתח בשנת 1954, שנה לאחר שנפתח נמל התעופה הבינלאומי או.אר. טמבו (אז נמל התעופה הבינלאומי יאן סמאטס). בתחילה נקרא "נמל התעופה די.אף. מאלאן", על שמו של ראש ממשלת דרום אפריקה דאז, והציע שני קווי טיסה בינלאומיים - טיסה ישירה לבריטניה וטיסה לבריטניה דרך יוהנסבורג.
עם נפילת שלטון האפרטהייד בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, הבעלות על נמל התעופה עברה מהמדינה לחברת נמלי התעופה דרום אפריקה, ושמו שונה לשם נייטרלי מבחינה פוליטית - נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון. בשנים הראשונות של המאה העשרים ואחת חווה הנמל צמיחה עצומה; מכמות של 6.2 מיליון נוסעים בשנה במהלך 2004-05, עברו בשדה 8.4 מיליון נוסעים בשנים 2007-08. בשנת 2009 ירדה כמות הנוסעים לכדי 7.8 מיליון בשנה.
כהכנות למונדיאל 2010, עבר נמל התעופה הרחבה ושיפוץ רחבי היקף. מירב תשומת הלב התמקדה בבנייתו של בית נתיבות מרכזי בעלות של כ-1.6 מיליארד ראנד. בית הנתיבות נועד לחבר בין הטרמינלים הנפרדים לטיסות פנים ולטיסות בינלאומיות, וכן לשמש כאזור צ'ק-אין משותף.

בתי נתיבות

הטרמינל החדש חולק לאגף המראות בקומות העליונות ואגף נחיתות בקומות התחתונות. מערכת כבישים מוגבהים מאפשרת גישה ברכב הן לקומות ההמראות והן לקומות הנחיתות. תהליך הצ'ק-אין מתבצע בטרמינל המרכזי, הכולל 120 דלפקי צ'ק-אין ו-20 עמדות שירות אישי. אחרי הצ'ק-אין עוברים הנוסעים בידוק ביטחוני אחיד, לאחריו עוברים הנוסעים בטיסות בינלאומיות לטרמינל הצפוני ונוסעים בטיסות פנים לטרמינל הדרומי.
בתי הנתיבות כוללים עשרה גשרי עלייה למטוס, המחולקים שווה בשווה בין טיסות הפנים לטיסות הבינלאומיות. חלק מהקומות התחתונות בבתי הנתיבות משמשות להסעת נוסעים באוטובוס אל וממטוסים החונים בחניות מרוחקות.
יוגה

היוגה הג'יינית

היוגה של הג'ייניזם שואפת להגשמה עצמית ולהגעה (והישארות) במצב הטהור של הנשמה, מצב של מודעות טהורה. זרם יוגה זה משולב בעקרונות הדתיים של שלושת היהלומים (ratnatraya - החזון הנכון, הידע הנכון וההתנהלות הנכונה) ולכן לא נפוץ אצל אלו שאינם נמנים עם חסידי הדת הג'יינית.

היוגה הבודהיסטית


מדיטציה בודהיסטית מקיפה מגוון של טכניקות מדיטציה שמטרתן לפתח תשומת לב, ריכוז, רוגע ותובנות. טכניקות ליבה נשמרו בטקסטים בודהיסטים עתיקים והתפשטו וקיבלו גוונים שונים באמצעות מסירה ממורים לתלמידים. בודהיסטים מתמידים בביצוע מדיטציה כחלק מהדרך שלהם להגיע לעבר הארה ונירוואנה.
ג'יפנה

היסטוריה

גופנא נזכרת רבות בכתביו של יוסף בן מתתיהו. תחילה, נזכרת העיר בתיאור קרבותיו של יהודה המכבי. לאחר מכן נזכרת העיר בהקשר למכירתה בידי הרומאים לעבדים, ופדיונה לאחר שלא עמדה בעול המיסים שהוטל עליה על ידי קסיוס, טרם תקופתו של הורדוס.
בתיאור פרובינקיה יהודה מציין יוספוס את גופנה כמחוז השני בסדר המחוזות (טופארכיות) לאחר ירושלים, וכן מתאר כיצד נפלו העיר והמחוז שלה בידי גייסותיו של אספסיאנוס בשנת 68 לסה"נ. לאחר מכן, מתאר יוספוס כי טיטוס עבר בגופנה הכבושה בדרכו לכיבוש ירושלים.
גופנא  הייתה בירה אזורית בפרובינקיה יהודה תחת האימפריה הרומית. בסביבות שנת 50 לפנה"ס מכר הגנרל הרומי גאיוס קסיוס לונגינוס את האוכלוסייה לעבדות, בשל אי תשלום מיסים. הם שוחררו, עם זאת, על ידי מרקוס אנטוניוס זמן קצר לאחר עלייתו בזמן הטריומווירט השני.
בזמן המרד הגדול נזכר יוחנן בן חנניה כמי שהתמנה למפקד המורדים במחוז גופנה ובמחוז עקרבת. 
נראה שגם לאחר כישלון המרד המשיכה העיר להתקיים כיישוב יהודי. בתלמוד הירושלמי נזכר בית כנסת שבנו בני גופנה בציפורי, המכונה "כנישתא דגופנא דציפורין", ויש המשערים שהיו אלו בני גופנה שהוגלו לגליל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא.
העיר עדיין שגשגה תחת השלטון הביזנטי והערבי בשל מיקומה על נתיב סחר. 
כנסיית ג'ורג' סנט בכפר נבנתה במהלך המאה ה-6 לספירה, אך חרבה ונדרשה לתיקון שלא נעשה עד להגעת הצלבנים בסוף המאה ה-10. למרות זאת, הכנסייה נהרסה שוב לאחר שהצלבנים גורשו על ידי האיובים.
ג'יפנה מופיעה במפת מידבא.
בתקופת השליטה העות'מאנית בארץ ישראל מגדל של שריד מבנה רומי עתיק בכפר הפך להיות בית כלא.
במאה ה-20 הוצע לזהות את ג'יפנה עם העיר המקראית עפני. אולם זיהוי זה הוא אינו ודאי.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בג'יפנה 155 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 676 תושבים, 169 מוסלמים והשאר נוצרים.
קרב אראר

קרב אראר (58 לפנה"ס) התרחש ליד נהר אראר (סון המודרנית) בין הצבא הרומאי תחת הנהגתו של יוליוס קיסר ושבט הטיגורינים תחת הנהגתו של דיוויקו.
הטיגורינים היו חלק משבט ההלווטים שהיגרו בשנת 58 לפנה"ס מהשפלה השווייצרית לגאליה. יוליוס קיסר, שביקש לזכות בתהילה אישית, התנגד להגירתם, תוך כדי שהוא מציג עצמו כמגן הגאלים מפני הפולשים הזרים. לאחר השתהות מסוימת ליד אגם ז'נבה, שלידו קיסר בנה ביצורים ומנה את חצייתם של ההווטים, הצליחו ההלווטים להתקדם לתוך גאליה והחלו לחצות את נהר הסון. החציה הייתה ארוכה ובזמן הזה קיסר הצליח לאסוף את צבאו ולהדביק את ההלווטים. 
מרבית ההלווטים הספיקו לחצות את הנהר, אך שבט הטיגורינים נותר עדיין בגדה המערבית. כאן תפס אותם קיסר. קרב סדור לא נערך במקום, כי הטיגורונים לא היו ערוכים לקרב וקיסר טבח בהם. הטיגורינים שלא נהרגו על ידי הרומאים נפוצו לכל עבר.
13 (אלבום)

אודות

"13" הוא אלבום האולפן הראשון בו שיתפו פעולה שלושת החברים המקוריים של הלהקה אוזי אוסבורן, טוני איומי וגיזר באטלר מאז האלבום Never Say Die!‎ שיצא ב-1978, שהיה האחרון בו השתתף אוסבורן. שיתוף הפעולה האחרון בין חברי הלהקה המקוריים היה באלבום ההופעה Reunion שיצא ב-1998. האלבום הוא גם הראשון מאז Never Say Die!‎ בו לא ניגן הקלידן ג'ף ניקולס.
לאחר סיבובי הופעות רבים בין השנים 1997–1999, החלה הלהקה לעבוד על האלבום עם המפיק המפורסם ריק רובין, אך יצירת האלבום התעכבה מכיוון שאוסבורן היה בעיצומו של עבודת אלבום האולפן התשיעי שלו "Down to Earth". בעקבות זאת, פנו שאר חברי הלהקה לפרויקטים אחרים שלהם: באטלר ללהקתו "GZR", ואיומי ל-Heaven & Hell. ב-11 בנובמבר 2011, בעת שהתארחו במועדון ויסקי אה גוגו בקליפורניה לצידו של הנרי רולינס, הודיעו שלושת חברי הלהקה על איחוד ועבודה משותפת על אלבום חדש יחד עם המפיק ריק רובין והמתופף בראד וילק מלהקת Rage Against the Machine ואודיוסלייב, מאחר שהמתופף המקורי ביל וורד סירב לחבור ללהקה, עקב "חילוקי דעות בענייני החוזה" לדבריו.

קידום האלבום

ב-4 באפריל 2013 חשפה הלהקה את עטיפת האלבום החדש שעוצבה על ידי חברת "Zip Design" מלונדון. העטיפה מציגה את המספר "13" העשוי מערימות של נצרים קלועים בוערים. את התמונה צילם ג'ונתן נואלס, שגם צילם את "מאחורי הקלעים" של תהליך היצירה, ונערך לכדי סרטון ששוחרר מאוחר יותר לאתר Vimeo.
לפני הוצאת האלבום, ערכה הלהקה מופעי קידום באוסטרליה, ארצות הברית, דרום אמריקה ואירופה.
הסינגל מהאלבום God Is Dead?‎ יצא לרדיו ב-14 באפריל 2013. הלהקה הופיעה בפרק האחרון של סדרת הטלוויזיה CSI, שם ביצעה את הסינגל השני מהאלבום "End of the Beginning".
מהאלבום יצאו שלושה סינגלים, להם הופקו וידאו קליפים: "?God Is Dead", ‏ "End of the Beginning" ‏ ו"Loner"
מה-3 ביוני, היה האלבום זמין באתר iTunes.

סגנון האלבום

מבחינה מוזיקלית, האלבום אופייני לסגנון המוכר של בלאק סבאת', וניכרת חזרה לשורשים של הלהקה. מבקרי מוזיקה הצביעו על הדמיון בין "13" לאלבום הבכורה של הלהקה Black Sabbath, בייחוד בשיר הראשון שמהווה מעין מחווה לשיר הראשון של "בלאק סבאת'".
הטקסטים באלבום מהורהרים, פילוסופיים ובוגרים. השיר "Zeitgeist" הוא קטע פסיכדלי בדומה לשירים המפורסמים "Planet caravan" ו-"Solitude".

הצלחה מסחרית

"13" היווה את אחת מההצלחות המסחריות הגדולות בתולדות בלאק סבאת'. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום הראשון במצעד בילבורד 200. בסך הכל מכר האלבום יותר ממיליון עותקים ברחבי העולם.
הורדת ממד

בסטטיסטיקה, למידת מכונה ותורת האינפורמציה, תהליך הורדת ממד (Dimensionality reduction) הוא תהליך של צמצום מספר משתנים מתוך כלל המידע על מנת לשמר כמה שיותר מהמשמעות של המידע עצמו.

שיטות להורדת ממד

בחירת מאפיינים (Feature selection)- גישה בה ננסה לבחור תת-קבוצה של משתנים מתוך כלל המשתנים, לתת הקבוצה הזאת נקרא מאפיין (Feature). המטרה בגישה זאת היא לבחור את המאפיינים שמייצגים בצורה אופטימלית את המידע.
הטלת מאפיינים (Feature projection) - בגישה זו נמיר את המידע על ידי המרה של מידע המאופיין כמרחב בעל ממדים רבים (high-dimensional space) למידע המיוצג במרחב עם פחות ממדים. ההמרה יכולה להיות המרה ליניארית, כמו בשיטה לניתוח גורמים ראשיים (PCA) והיא יכולה להיות גם המרה לא-ליניארית כמו ב-Autoencoders.
במקרים מסוימים, ניתוחים בסיסיים כמו קלסיפיקציה או רגרסיה יעשו בצורה יותר מדויקת על מידע שעבר הורדת ממדים מאשר על המידע המקורי.
אלפרד דלפ

אלפרד פרידריך דלפ (בגרמנית: Alfred Friedrich Delp;‏ 15 בספטמבר 1907 - 2 בפברואר 1945) היה כומר קתולי גרמני, חבר מסדר הישועים. הוא פעל במסגרת חוג קרייזאו נגד המשטר הנאצי. הואשם בפני הפולקסגריכט בבגידה והוצא להורג בידי הנאצים.

קורות חייו

דלפ נולד במנהיים לאב אוונגלי ולאם קתולית. הוריו נישאו בטקס קתולי מספר שבועות לאחר לידתו ועברו מסיבות כלכליות להתגורר עם הורי אביו בעיירה היטנפלד (Hüttenfeld) השוכנת מזרחית לוורמס. דלפ קיבל מסבתו חינוך אווגלי ובמשפחה שררה מתיחות מסוימת בין שני הזרמים (הקתולי והאוונגלי). דלפ התגורר בהיטנפלד עד שנת 1914.
בנעוריו הושפע רבות מתנועת הנוער הקתולית „Bund Neudeutschland“ ובשנת 1921, בעת לימודיו בגימנסיה, התכונן לטקס הקונפירמציה בכנסייה האוונגלית, אולם עקב סכסוך עם הכומר שלו החליט לעבור את הטקס בכנסייה הקתולית.
בשנת 1926, מיד לאחר שסיים לימודיו בגימנסיה בעיר דיבורג (Dieburg), הצטרף דלפ למסדר הישועים. הוא שימש כמחנך ומורה לספורט בבית הספר הישועי בעיר פלדקירך באוסטריה.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון נאלץ לעזוב את אוסטריה ועבר לגימנסיה פרטית (Kolleg St. Blasien) שהקים מסדר הישועים ביער השחור עבור כ-300 תלמידים גרמנים שנאלצו גם הם לעזוב את אוסטריה.
בשנת 1935 פרסם את ספרו הראשון "קיומיות טראגית" ("Tragische Existenzen"). בספר פיתח דלפ את גישתו החברתית, "הומניזם תיאונומי", המבוססת על יסודות סוציאליים נוצריים ונשענת על תורת האקזיסטנציאליזם של הפילוסוף מרטין היידגר.
דלפ השלים את לימודי התאולוגיה והפילוסופיה בולקנבורג (Valkenburg) שבהולנד (1934–1936) ובפרנקפורט (1936–1937). את עבודת הדוקטורט כתב על מרטין היידגר. ב-1937 הוסמך ככומר.
לאחר הסמכתו נמנה עם הכותבים בירחון הקתולי "קולות הזמן" (Stimmen der Zeit). בירחון הסביר את גישתו ששללה דו-קיום בין הקתוליות לנאציזם. לאחר הוצאת הירחון מחוץ לחוק והחרמת מבנה ההוצאה התרכז דלפ משנת 1939 בעיסוקו כמטיף וככומר בקהילת גאורגיוס הקדוש שבשכונת בוגנהאוזן במינכן ונודע בדרשותיו הביקורתיות כלפי המשטר הנאצי. דלפ אף סייע ליהודים נרדפים.
בשנת 1941 פגש בברלין את הלמוט ג'יימס פון מולטקה והחליט ב-1942 להצטרף לפעילות בחוג קרייזאו, שניסה לעצב את דמותה של גרמניה, לאחר הדחתו של היטלר והנאצים מן השלטון. דלפ שאף לביסוס המשטר בגרמניה על יסודות נוצריים-קתוליים.
בעקבות כישלון קשר ה-20 ביולי וחשיפת חוג קרייזאו נעצר דלפ בידי הגסטפו ב-28 ביולי במינכן. באוגוסט הועבר לבית הכלא של הגסטפו בברלין ובמחצית החודש נחקר בעינויים, כיוון שביומנו הופיע שמו של קלאוס שנק פון שטאופנברג. אולם, דלפ לא היה מעורב ולא עודכן בהכנות לקשר.
הגסטפו הציע לדלפ לצאת לחופשי בתנאי שיפרוש ממסדר הישועים, אולם דלפ סירב. דלפ הועמד לדין ב-9 בינואר 1945 בפני הפולקסגריכט באשמת בגידה והסתרת מידע על הקשר מן השלטונות. הוא הורשע ב-11 בינואר רק בסעיף בגידה ונידון למוות בתלייה.
גזר הדין בוצע ב-2 בפברואר בכלא פלצנזה. אפרו פוזר מעל שדה בברלין ופרסום מודעת אבל נאסרה.
בשנת 1956 הודפס "בפני המוות" ("Im Angesicht des Todes"), אוסף רשימותיו ומכתביו מן הכלא.
בגלל מותנו, יזכו אחרים בעתיד לחיים טובים ומאושרים יותר.
— אלפרד דלפ בכתביו לאחר מתן גזר דינו

הנצחתו

בתי ספר רבים בערים שונות בגרמניה, ביניהן מנהיים, ברלין ודיבורג, וכן מספר מרכזים קהילתיים נקראו על שמו. בעיר דיבורג נקראים גם רחוב וגימנסיה על שמו.
הרחוב שבו התגורר והמרכז הקהילתי הקתולי בעיירה היטנפלד נקראו על שמו.
בעיר דונאווירט (Donauwörth) מחנה צבאי על שמו. הדואר הגרמני הנפיק בול לזכרו ב-1964.
סורת א-רחמן

סורת א-רחמן (בערבית: سورة الرحمان) היא הפרק ה-55 בקוראן, והיא מכילה 78 פסוקים, 352 מילים ו-1647 אותיות.
הסורה בולטת בין השאר בעקבות האמירה "לאיזה מחסדי ריבונכם תתכחשו?" שחוזרת על עצמה 30 פעמים בסורה.

שם הסורה

שמה של הסורה נגזר מהפסוק הראשון שלה, אשר מכיל מילה אחת בלבד, והיא "הרחמן".

אזכור בחדית'

עבדאללה אבן מסעוד אמר שהוא שמע את מוחמד אומר שלכל דבר יש קישוט, ושהקישוט של הקוראן הוא סורת א-רחמן.

חשיבות הסורה בתרבות האסלאמית

סורת א-רחמן היא אחת הסורות אשר נחשבות מאוד בתרבות האסלאמית. באיראן, עומדת סורה זו במרכז מסורות חברתיות רבות, ואף נאמרת בטקסי האבלות ילה על הנפטר.
מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

מריה לואיזה נולדה ב-31 במרץ 1803 בלודוויגסלוסט שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
ב-7 באוקטובר 1825 התחתנה מריה לואיזה עם גאורג, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ושנה מאוחר יותר מונה חמיה פרידריך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת חמיה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, וגיסה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כגאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1853 מת בעלה גאורג, ובנה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. מריה לואיזה המשיכה להתגורר באלטנבורג אף בימי אלמנותה, וב-26 באוקטובר 1862 מתה מריה לואיזה בזמן שהותה במיינינגן.
דיר טריף

היסטוריה

הכפר נבנה על תל שכיסה אתר רומי, בשם בֵּיתַ'ריף.
שרידי בניינים קדומים ושברי חפצים עתיקים נמצאו במקום.
במפקד האוכלוסין העות'מאני מ-1596 מנו תושביו 270 נפשות; תושבי הכפר היו מוסלמים, ועסקו בעיקר בחקלאות. רוב בתי הכפר היו בנויים מלבני בוץ וקש. 
בין הקרקעות שרכש בנק אפ"ק בראשית פעילותו בעשור הראשון של המאה ה-20 היו 4,000 דונם מאדמות הכפר.
ב-1920 הוקם בכפר בית ספר וב-1947 למדו בו 171 תלמידים.
במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי בשנת 1922 נמנו בכפר 836 תושבים ובמפקד של 1931 1246 תושבים ב-291 בתים. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה והבנייה בו התרחבה במידה רבה, בעיקר בחלקו המזרחי.
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט ב-1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,750 תושבים. אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה הערבית, לפי החלטת החלוקה. בכפר התמקם הליגיון הערבי. לפי העיתון הערבי "פלסטין"] הפציצו לוחמים יהודים ב-14 באפריל 1948 את הכפר מהאוויר ובתקיפה נפצעו חמישה תושבים.
לאחר סיום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, החל צה"ל ב"מבצע דני" - מתקפה על הערים הערביות רמלה ולוד במטרה להרחיב את השטח בשליטת ישראל שבין תל אביב לירושלים על ידי כיתור רמלה ולוד וכיבוש הכפרים שמצפון וממזרח ללוד.
הכפר נכבש לראשונה בידי חטיבת השריון וגדוד רגלים של חטיבת קרייתי ב-9 ביולי 1948,
אולם הכוחות נאלצו לסגת מפאת התקפת נגד חזקה של הלגיון הערבי.
לפי בני מוריס פונו התושבים ב-10 ביולי.
ב-11 ביולי עלה בידי הגדוד התשיעי של חטיבת השריון לכבוש עמדות סביב הכפר.
לבסוף נכבש הכפר בידי גדוד הקומנדו (גדוד 89) של משה דיין יחד עם בית נבאלא הסמוכה, לאחר קרב קשה, ב-13 ביולי.
מבני הכפר נהרסו מאוחר יותר, למעט מבנה בית הספר, ובמקום הוקם בשנת 1949 מושב בית עריף.
קרול שלבי

קרול האל שלבי (באנגלית: Carroll Hall Shelby, ‏11 בינואר 1923 – 10 במאי 2012) היה מעצב רכב ונהג מרוצים אמריקני.
שלבי ידוע בעיקר בשל הכנת רכבי מוסטנג הידועים בשם מוסטנג קוברה אותם הוא ייצר לחברת פורד משנת 1965. הוא ייסד את החברה "שלבי אמריקה" בשנת 1962; כיום מוכרת החברה רכבי פורד משופרים, כמו גם חלקי רכב.

ביוגרפיה

קרול שלבי נולד ב-11 בינואר 1923 בעיר ליסברג (באנגלית: Leesburg), טקסס, לווארן האל שלבי (Warren Hall Shelby), דוור במקצועו, ולאלוייס לורנס שלבי (Eloise Lawrence Shelby). בגיל 7 סבל שלבי מבעיות בלב וכתוצאה מכך העביר את רוב שנות ילדותו במיטה. כאשר מלאו לשלבי 14, מצבו השתפר והוא התגבר על בעיותיו הבריאותיות.
לאחר שסיים את לימודיו ב-1940, בבית הספר ע"ש וודרו וילסון אשר בדאלאס, טקסס, התגייס שלבי לחיל האוויר של צבא ארצות הברית ושירת כמדריך טיסה וטייס ניסוי במשך מלחמת העולם השנייה.
אשתו הראשונה הייתה ז'אן פילדס; הם התחתנו ב-18 בדצמבר 1943. ביתם שרון אן שלבי נולדה שנה לאחר מכן ב-27 בדצמבר 1944. לזוג נולדו שני ילדים נוספים, בנם השני, מייקל הל (נולד ב-2 בנובמבר 1946) ובנם השלישי, פטריק בורק (נולד ב-23 באוקטובר 1947). מאוחר יותר, בפברואר 1960, נפרדו קרול וז'אן. שלבי נישא בשנית לאשתו הנוכחית, קליאו פטרישה מרגוריטה שלבי ב-3 בספטמבר 1997.
במשך שנות החמישים היה קרול שלבי נהג בקבוצות קד-אלרד, אסטון מרטין ובמזראטי. כשנהג עבור דונלד היילי באוסטין-היילי 100S, קבע שלבי 16 שיאי מהירות בארצות הברית ובעולם. יחד עם רוי סלוודורי, כשהם נוהגים בקבוצת אסטון מרטין, זכה שלבי במרוץ 24 השעות של לה מאן של שנת 1959. הוא נהג במירוץ הר וושינגטון במכונית מסוג פרארי 375GP וקבע שיא של 10 דקות ו-21.8 שניות. בשנים 1956 וב-1957 היה שלבי נהג השנה של המגזין ספורטס אילוסטרייטד. שלבי התחרה בפורמולה 1 בין השנים 1958-1959 והשתתף בשמונה אליפויות עולם ובעוד מספר מירוצים שאינם אליפויות.

עיצוב המכוניות

לאחר פרישתו ממרוצים באוקטובר 1959, מסיבות בריאותיות, פתח שלבי בית-ספר לנהיגה וכמו כן, הקים את חברת שלבי אמריקה.
שלבי השיג רישיון ליבוא רכבי ספורט מוצלחים מתוצרת AC מוטורס הבריטית. הוא החליף את המנוע המקורי במנוע אמריקני תוצרת פורד והציג את המכונית לאמריקנים כ-AC קוברה שלאחר מכן נודעה בשם שלבי או שלבי קוברה. שלבי המשיך לבנות רכבים על בסיס רכבי פורד. בין הרכבים שבנה נכללים דייטונה קופה, GT40, שלבי GT350, שלבי GT500 וכן 427 שלבי קוברה.
לאחר שנפרד מפורד, החל שלבי לעזור בפיתוח מכוניות ספורט יחד עם חטיבותיהן של דודג' ושל אולדסמוביל האמריקניות. שתי אלו נחשבו לשתיים מבין שלוש חברות הרכב הגדולות באמריקה. הזכורה ביותר מבין המכוניות פרי שיתוף הפעולה הזה היא הדודג' וייפר.
פורד סיפקה תמיכה כלכלית לשלבי קוברה משנת 1962 עד 1965. כמו כן, היא תמכה כלכלית בפורד GT אשר יוצרה בשיתוף פעולה עם "פורד אדוונס ויהיקלס" של ג'ון וויירס, בשנת 1963, ולאחר מכן, בשיתוף עם "שלבי אמריקה" משנת 1964 עד 1967.
שלבי נכנס להיכל התהילה הבינלאומי של הספורט המוטורי בשנת 1991 ובשנת 1992 נכנס להיכל התהילה האמריקני של הספורט המוטורי.
בשנת 2003 חברת פורד וקרול שלבי חידשו את הקשר ושלבי נעשה ליועץ הטכני של פרויקט הפורד GT. באותה שנה ייסד שלבי את קרול שלבי אינטרנשיונל בע"מ שבסיסה בלאס וגאס, נבדה. בשנת 2008 זכה שלבי בתואר מנהל הרכב של השנה (Automotive Executive of the Year Award) המוענק על מצוינות בתחום הניהול והחדשנות בענף הרכב.

גלריה

חלק מרכבי שלבי
זימרילים

ביוגרפיה

זימרילים היה בנו של חדניאדו שהשתייך למשפחת המלוכה של המלך יחדונלים. אמו הייתה אדודורי אחותו של המלך דדיחדון שהיה מלך של שבט רבום, מבני ימין.  בשנה הראשונה למלכותו נחתם מכתב שבו מצוינים פרטי הוריו, לאחר מכן החליט כנראה ליחס את עצמו ליחדונלים, ובהתאם לכך הוכנו חותמות חדשות.
לאחר שיחדונלים נרצח על ידי אנשי חצרו, הוא ברח לימחד ( שבירתה הייתה חלב). מלך אשור שמשי-אדד הראשון השתלט על מארי ומינה את בנו ישמח-אדד לשליט העיר. לאחר מותו של שמשי אדד הראשון חזר זימרילים והשתלט מחדש על מארי בעזרתו של מלך ימחד ירים-לים הראשון. 
זימרילים שלט במארי כ-13 שנה ועל אזורים סמוכים לאורך הפרת ועמק החבור. הוא כרת פעם אחת ברית עם חמורבי מלך בבל נגד אשנונה. כל הידוע לנו על חייו של זימרילים מקורו בלוחות טין שהתגלו בארכיון של מארי. בתקופת מלכותו הוא מארי סבלה מפשיטות של בני ימין שנהגו לפשוט על אזורים שבין מארי תרקה וושַגַרַתֻם, בזזו את הצאן ולעיתים התיישבו במקום. זימרילים נלחם בהם, הוא הרג את שר הצבא דוידום ואת המלכים של בני ימין. חשיבותו של הניצחון הביאה לכך שלפחות שתיים משנות מלכותו נקראו על שמו.
הוא נישא לשיבתו, שהייתה נסיכה מימחד, ונולדו לו לפחות שמונה בנות מנשים שונות. חלק מבנותיו התחתנו עם שליטים מקומיים ושתי בנות הפכו לכוהנות. מארי נכבשה על ידי חמורבי שבזז אותה, ומאז שמו של זימרילים נעלם מהעדויות ההיסטוריות.
ABC (אלבום של חמישיית הג'קסונים)

הוצאה מחודשת

חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "ABC" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "Diana Ross Presents The Jackson 5". באלבום המחודש נכלל כשיר בונוס השיר "Oh, I've Been Bless'd",  גרסת כיסוי לשירו של בובי טיילור.