טאאל

גאוגרפיה וגאולוגיה

הר הגעש טאאל שוכן בנפת בטאנגס (Batangas) במחוז קלבארזון, והוא חלק משרשרת הרי געש המשתרעת לאורך צידו המערבי של האי לוזון שנוצרה כתוצאה מהפחתה של הלוח האירואסייתי מתחת לרצועה הנעה של הפיליפינים (Philippine Mobile Belt). שרשרת הרים זו היא חלק מאזור גדול יותר המקיף את שולי האוקיינוס השקט המכונה טבעת האש והכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. ההשערה המקובלת לגבי התפתחותו של הר הגעש היא כי לפני 140,000 היה במקום חרוט געשי גדול ("חרוט טאאל") שהיה בנוי מחומרים פירוקלסטיים דקיטיים. במהלך כמה התפרצויות גדולות בתקופות הפליסטוקן וההולוקן - בין לפני 27,000 שנים ללפני 5,000 שנים, נוצרה קלדרת טאאל שגודלה 30 x 25 ק"מ, ובמרכזה צמח חרוט קטן יותר. הקלדרה התמלאה במשך השנים במים ונוצר אגם טאאל. שטחו של אגם טאאל הוא 267 קמ"ר, ועומקו נע בין 100 ל-150 מטרים, כשעומקו המקסימלי הוא 160 מטרים. פני האגם נמצאים בגובה של 3 מטרים בלבד מעל פני הים.
עם השנים, בעקבות התפרצויות פריאטיות מתפוצצות, נוצר מהחרוט הקטן האי וולקנו, השוכן בלב האגם (ליתר דיוק מצפון למרכז אגם). אורכו כ-5 קילומטרים ושטחו כ-23 קמ"ר. שטחו כיום גדול ב-25% משטחו בתקופה שבה הגיעו הספרדים לראשונה לפיליפינים. אי זה הוא מקור כל ההתפרצויות ההיסטוריות. האי הוא הר געש מורכב שבו מקבץ של כ-47 אתרים געשיים: הרי געש שכבתיים קטנים, לועות געשיים וחרוטים חופפים. אתרים אלו נוצרו בתהליכים געשיים שונים: נחשולים פירוקלסטיים, נשירת אפר געשי ופליטת לבה. מתוכם 36 הם חרוטי טוף, חמישה חרוטי אפר וארבעה הם מארים. מרבית המשקעים באי הם מהנחשולים הפירוקלסטיים, בייחוד בחלקו הדרום-מערבי. משקעים אחרים כוללים פצצות געשיות, לפילי ואפר געשי. קוטרו של הלוע הגדול ביותר באי הוא 2 קילומטרים והוא מלא במים. אגם קטן זה מכונה "אגם הלוע הראשי" (באנגלית Main Crater Lake). בלב אגם זה מבצבץ סלע גדול המכונה "נקודת וולקן" (באנגלית Vulcan Point), שריד מקרקעית הלוע שלפני ההתפרצות של 1911. זוהי ככל הנראה הדוגמה הבולטת ביותר בעולם לאי (נקודת וולקן) בתוך אגם (אגם הלוע המרכזי) הנמצא באי (וולקנו) בתוך אגם (אגם טאאל) הנמצא על אי (לוזון).
מנהלית שייך חלקו הצפוני של האי וולקנו לעיר טאליסיי (Talisay), וחלקו הדרומי לעיירה סן ניקולס (San Nicolas). המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (Philippine Institute of Volcanology and Seismology) המוכר בראשי התיבות PHIVOLCS אסר על התיישבות של קבע באי וולקנו, תוך הכרזה על האי כולו אזור בסיכון גבוה וכאזור סכנה תמידית (PDZ - ראשי תיבות של Permanent Danger Zone). למרות האזהרות התיישבו משפחות של איכרים עניים על האי תוך סיכון חייהם כשהם מוצאים את מחייתם מדיג וגידולים חקלאיים בקרקע הגעשית הפורייה. עיירות נוספות השוכנות לחוף האגם כוללות את :טאנאואן (Tanauan), לאורל (Laurel), אגונסילו (Agoncillo), סנטה טרסיטה (Santa Teresita), קואנקה (Cuenca), ליפה (Lipa), באלטה (Balete) ומאטאאס נא קאהוי (Mataas na Kahoy).
עיירת הנופש טאגאיטאיי (Tagaytay) שוכנת בגובה 640 מטרים מעל פני הים על רכס מצפון לאגם טאאל. מהרכס ניתן לצפות על האגם ועל האי וולקנו, וזו אחת מנקודות התצפית הפופולריות ביותר בפיליפינים.

פעילות מאז 1977

אף שהר הגעש שקט מאז 1977, החלו מאז 1991 להופיע סימני פעילות געשית מחודשת שכללו פעילות סייסמית נמרצת, סדקים שנוצרו באדמה, יצירת בריכות בוץ געשי קטנות וגייזרים של בוץ באי וולקנו. המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (Philippine Institute of Volcanology and Seismology) המוכר בראשי התיבות PHIVOLCS מפרסם באינטרנט הודעות ואזהרות לגבי הפעילות העכשווית בטאאל. במשך השנים עלתה וירדה רמת הכוננות ונכון לנובמבר 2012 היא ברמה הנמוכה ביותר: Alert Level 1.