google/wiki40b huggingface dataset:
פול וידאל

חייו

פול וידאל נולד בטולוז. הוא למד בקונסרבטוריון בטולוז ובזה של פריז, שם היה תלמידו של ז'יל מאסנה. וידאל זכה בפרס רומא בשנת 1883, שנה לפני שקלוד דביסי זכה באותו פרס. ב-8 בינואר 1886 ניגנו וידאל ודביסי את "סימפוניית פאוסט" של פרנץ ליסט בשני פסנתרים לפני ליסט עצמו, מופע שלאחר סעודה, שליסט העביר כנראה בשינה רצופה. למחרת ניגנו השניים את יצירתו של עמנואל שברייה, "ולסים רומנטיים" לשני פסנתרים, לפני ליסט.
וידאל ניצח על האופרה הלאומית של פריז ועל האופרה קומיק ולימד בקונסרבטואר של פריז; בין תלמידיו היו ז'אק איבר ולילי בולאנז'ה. הוא מת בפריז בשנת 1931.
כיום אין זוכרים עוד את יצירותיו. הן כוללות את האופרות "ארוס" (1892), "גרניקה" (1895) ו"לה בורגונד" (1898); הבלט "לה מאלדטה" (1893); קנטטה Ecce Sacerdos magnus; "חגיגה רוסית" (1893); ומוזיקה למחזות "Le Baiser" של תאודור דה בנוויל (1888) ו"La Reine Fiamette" של קאטול מנדז (1898). יחד עם אנדרה מסאז'ה גם תזמר מוזיקה לפסנתר של פרדריק שופן ל"סוויטת מחולות" (1913).
וידאל מוכר יותר כיום הודות לתרגילי ההרמוניה שלו לכלי מקלדת, Basses et Chantes Données, שהיו כלי הוראה חביב על תלמידתו, המחנכת האגדית נדיה בולאנז'ה ובהמשך על רבים מתלמידיה, ביניהם נרסיס בונה, שהוציא לאור במהדורה מחודשת מבחר מתרגילים אלה תחת הכותרת: "פול וידאל, נדיה בולאנז'ה: אוסף של בסים נתונים ומלודיות".
יקינתון מזרחי

תפוצה

הצמח שכיח באזור הגליל (בעיקר העליון) ובחרמון. בתי גידולו מגוונים, מסבך מוצל בחורש ועד בתה עשבונית פתוחה. הוא גדל בין סלעים וטרשים ואף בשדות מעובדים במחרשה שטחית. הוא נפוץ במזרח אגן הים התיכון, מטורקיה עד צפון ארץ ישראל, ומתפשט גם מערבה ליוון ומזרחה לעיראק. יקינתון מזרחי הוא ערך טבע מוגן בישראל.

מראה ופיזיולוגיה

הבצל רב שנתי, כדורי כמעט, גדול מאוד יחסית לגודל היקינתון המזרחי. גלדיו לבנים, ורודים או סגולים. קליפותיו, שאינן אלא גלדים שהתרוקנו, חומות אדמדמות. הבצל מוגן משיני בעלי חיים על ידי גבישים מיקרוסקופיים של אוקסלט הסידן. כאשר מתרוקנים הגלדים, נותרים הגבישים בין הקליפות כאבקה לבנה. הבצל משמש גם לרבייה וגטטיבית של היקינתון.
העלים סרגליים, ערוכים בשושנת בבסיס הצמח. לפעמים אורכם כאורך עמוד התפרחת. רוחבם 1 - 2 ס"מ, הם מלוכסנים עד זקופים. מביניהם יוצא עמוד פריחה זקוף ולא מסתעף (לעיתים שני עמודי פריחה), גובהו 10 - 30 ס"מ. תפרחת היקינטון המזרחי היא אשכול בן 5 - 15 פרחים בחלקו העליון של עמוד הפריחה.

פריחה ורבייה

פריחת היקינטון המזרחי חלה במחצית השנייה של החורף. הפרח הוא דמוי משפך או פעמון או אפילו דמוי מסמר. עלי העטיף מאוחים כדי מחציתם, צינור העטיף נפוח בבסיסו. צבע העטיף בדרך כלל תכלת, אולם הוא יכול להשתנות מצמח לצמח בתחום שבין לבן לסגול. לאורך אמצעה של כל אחת מאונות העטיף נמשך פס כחול כהה העובר גם אל צינור העטיף. אורך העטיף עד 25 מ"מ.
פרחו של היקינתון המזרחי תלוי כשפתחו כלפי מטה, כמו במינים רבים הפורחים בחורף. זירי האבקנים קצרים, בסיסיהם מעורים באמצע צינור העטיף וערוכים בדור אחד. עמוד העלי קצר. העלי קצר בהרבה מן המאבקים. כיוון שהפרח תלוי במהופך, אין האבקה נופלת מעצמה לכיוון הצלקת. האבקנים מבשילים לפני הצלקת והצוף מופרש במחיצות השחלה, כמו במינים רבים במשפחת השושניים.
ההלקט (פרי הבנוי משתי שחלות ויותר) עשוי שלוש קשוות (חלק בדופן הפרי), וזרעיו אינם מרובים. הזרעים נושאים גופיף שומן, החביב על נמלים ומסייע כנראה לתפוצת הצמח.
הילדה ואן דר מלן

ביוגרפיה

ואן דר מלן נולדה בהירנפיין במחוז פריסלנד שבהולנד. היא עסקה ברכיבת סוסים והשתתפה בתחרויות בתחום.
בהיותה דוגמנית נבחרה למיס פריסלנד, לאחר מכן זכתה בתחרות היופי מיס הולנד.
היא ייצגה את הולנד בתחרות מיס עולם 1993.
היא עבדה בלונדון ובלוס אנג'לס, ולמדה בבית ספר למשחק בבוורלי הילס (Beverly Hills Playhouse).
ב-1998 הופיעה בסרט הקומדיה "FL 19,99", שהוצג בפסטיבל הסרטים של רוטרדאם.
ב-1999 הופיעה בסרט האמריקאי "Soccer Dog: The Movie", אודות כלב המפגין יכולות בספורט.
ב-2000 שיחקה בשני פרקים של אופרת הסבון "Goede tijden, slechte tijden", המשודרת בערוץ RTL 4. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "Attraction" לצד גרטשן מול ובסרט הטלוויזיה "Bar Hopping" לצד ניקול סאליבן.
ב-2002 שיחקה בסרט הפשע "Liberty Stands Still" לצד הארט בוצ'נר.
ב-2005 גילמה את רעייתו הרוסייה של דולף לונדגרן בסרט הגרמני-אמריקאי "The Mechanik".
ב-2008 הופיעה בסרט האימה "Shark in Venice" לצד סטיבן בולדווין.
ב-2011 לקחה חלק בכתיבת התסריט לסרט "Penny's Shadow".
היא פעילה בנושאי זכויות אדם.
מרכז באוהאוס

היסטוריה

המרכז הוקם בשנת 2000 על ידי ד"ר אשר בן שמואל, ד"ר מיכה גרוס ושלומית גרוס, והוא שוכן ברחוב דיזנגוף 77 בתל אביב. את הצוות המקצועי מובילים האדריכלים שמואל יבין ואלה גורן. המקימים ביקשו להגביר את התודעה הציבורית אודות המורשת האדריכלית של "העיר הלבנה" וכן לקחת חלק בתיעוד של מורשת זו. בנוסף, הם ביקשו לתת במה לאסכולת הבאוהאוס ולהדגיש את ייחודה בכך שהיא מחברת בין מדיה אמנותיות רבות וחוצה גבולות ביניהן.
בעבר שכן המרכז בדיזנגוף 99 ובדיזנגוף 155.

פעילות

פעילות המרכז מתחלקת לארבעה תחומים:

החנות

החנות מציעה פריטים שעוצבו על ידי תלמידים ומורים בבית הספר הבאוהאוס בשנות השלושים, מוצרי עיצוב ישראלי וכן ספרות בנושאי עיצוב ואדריכלות.

הספרייה וחנות הספרים

בספרייה אוסף של ספרים ישנים וחדשים אודות תולדות העיר תל אביב, עיצוב ואדריכלות. המרכז משמש גם כהוצאת ספרים עצמאית בנושאים אלו והוציא עד היום מעל ל-15 כותרים.

הגלריה

בגלריה מתקיימות תערוכות אדריכלות, עיצוב, ציור, צילום והדפס. בנוסף, מתקיימות במקום הרצאות ונערכים דיונים אודות נושאים אלו.

הסיורים

בכל שבוע עורך המרכז סיורים רגליים מודרכים בתשלום ב"עיר הלבנה" שבהם נחשפים המבנים החשובים שבה, ההיסטוריה שלהם, האדריכלים שתכננו אותם והסגנון הבינלאומי. בנוסף מציע המרכז סיורים אדריכליים באזור כיכר דיזנגוף באמצעות מדריך קולי.
קולין קילריין

ביוגרפיה

קילריין נולד בקווינסי שבמסצ'וסטס. הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת ליהי בפנסילבניה, במהלך לימודיו היה חבר בנבחרת ההיאבקות של האוניברסיטה, שלוש פעמים נבחר לאול-אמריקן, זכה ארבע פעמים באליפות התאחדות ההיאבקות של האזור המזרחי ושלוש פעמים סיים במקום השלישי בטורניר ה-NCAA. ב-2014 נבחר להיכל התהילה הלאומי של ההיאבקות. הוא בעל תואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים וניהול מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
ב-1985 התגייס לצי ארצות הברית והשלים קורס חבלה ימית והכשרה כלוחם ביחידת אריות הים. שירת כלוחם בצוות אריות הים 3, נטל חלק בתוכנית החלפת קצינים ושירת ביחידת הקומנדו הימית של הצי הגרמני. שירת בצוות אריות הים 6, שימש סגן מפקד יחידת הלוחמה המיוחדת השנייה, פיקד על יחידת הלוחמה המיוחדת הרביעית בפוארטו ריקו, פיקד על צוות אריות הים 4 ועל קבוצת הלוחמה המיוחדת השנייה של פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי. כמו כן שימש יועץ למבצעים מיוחדים על נושאת המטוסים "דוויט אייזנהאור". 
תפקידי מטה שלו כללו בין השאר קצין מבצעים במפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד דרום בפנמה, שימש קצין מבצעים במרכז ללוחמה בטרור של מחלקת המדינה, שימש סגן מפקד כוח הסיור בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. 
ב-2011 קודם לדרגת אדמירל משנה ושירת כראש מחלקת אסטרטגיה ומדיניות במשרד ללוחמה בטרור של המועצה לביטחון לאומי. ב-2012 מונה לנספח צבאי בשגרירות ארצות הברית במקסיקו וב-2013 מונה לעוזר מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ב-2014 מונה למפקד המבצעים המיוחדים של פיקוד האוקיינוס השקט.
ביולי 2016 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה למפקד מפקדת המבצעים המיוחדים של נאט"ו.
קילריין נשוי לסוזאן קילריין, טייסת בצי ואסטרונאוטית בנאס"א והם הורים לארבעה.
יורגן פומרנקה

קריירת מועדונים

פומרנקה העביר את כל קריירת הבוגרים בפ.צ. מגדבורג, שם החל לשחק בשנת 1970. בעונתו השנייה בקבוצה, 1971/72, זכה פומרנקה באליפות ליגת העל המזרח גרמנית, וכעבור עונה זכה בגביע המזרח גרמני. בעונת 1973/74 זכה פומרנקה באליפות נוספת עם מגדבורג, ובנוסף, היה חלק מההישג הגדול ביותר בתולדות המועדון, כאשר זכה עמו בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 0–2 על מילאן, במשחק בו שיחק 90 דקות. בעונת 1974/75 זכה פומרנקה באליפות שנייה ברצף, כאשר זו הייתה עבורו עונת שיא אישית, בה הבקיע 15 שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, כשמגדבורג הייתה קבוצה עם התקפה חזקה שכללה גם את יורגן שפארווסר, יואכים שטרייך ומרטין הופמן. לאחר מכן פומרנקה לא זכה באליפויות נוספות עם מגדבורג, אך הוסיף שלושה גביעים, בעונות 1977/78, 1978/79 ו-1982/83. בשנת 1985 פרש פומרנקה ממשחק פעיל, לאחר שערך 301 הופעות ליגה במדי מגדבורג, והבקיע 82 שערים.

קריירה בינלאומית

פומרנקה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1972, ובאותה שנה השתתף עמה באולימפיאדת מינכן, וזכה עם הנבחרת במדליית ארד לאחר תיקו 2-2 במשחק על מדליית הארד מול נבחרת ברית המועצות. פומרנקה הבקיע את השער הראשון של גרמניה המזרחית בניצחון 2–3 על נבחרת גרמניה המערבית, במשחק שהיה טעון מאוד מבחינה פוליטית ונערך על אדמת גרמניה המערבית, ובסיומו הודחה גרמניה המערבית מהטורניר האולימפי. בשנת 1974 השתתף פומרנקה עם נבחרת גרמניה המזרחית במונדיאל 1974, בו הודחה גרמניה המזרחית בשלב הבתים השני. פומרנקה ישב על הספסל ולא שיחק בניצחון היוקרתי של גרמניה המזרחית 0–1 על גרמניה המערבית. פומרנקה המשיך לשחק בנבחרת גרמניה המזרחית עד לשנת 1983, אך לא השתתף בטורנירים גדולים נוספים, ופרש מהנבחרת עם 53 הופעות ושלושה שערים.

קריירת אימון

בעונת 1992/93 אימן פומרנקה את פ.צ. מגדבורג.
רודריגו קאיו

קריירת מועדונים 

רודריגו נולד בשכונת דראסנה שבסאו פאולו, הוא גדל בקבוצת הנוער של סאו פאולו והתחיל את הקריירה שלו בתור קשר הגנתי. ב-2012, שיחק בניצחון 3-2 על סנטוס. אחרי המשחק, זכה לשבחים רבים על סגנון המשחק שלו.
ב-2013, עם פאולו מירנדה ואדסון סילבה הפצוע, קאיו התחיל לשחק כבלם. אחרי הופעות טובות, המאמן פאולו אאוטורי ציין לטובה את תרומתו להגנה של סאו פאולו.
ב-2 באוגוסט 2014, קאיו נפגע ברצועה הצולבת הקדמית, שגרמה לו לפספס משחקים במשך מספר חודשים. הוא חזר למגרש ב-16 במרץ 2015.
ב-12 ביוני 2015 דווח כי קאיו חתם על חוזה לחמש שנים עם קבוצת ולנסיה מליגת העל הספרדית, שהייתה מוכנה לשלם עבורו 12.5 מיליון €. ב-29 ביוני 2015, עסקת ההעברה נפלה אחרי שהשחקן נכשל בשתי בדיקות רפואיות.
Bola Rebola

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אניטה, ג'יי באלווין ואם סי זאק והופק על ידי טרופיקלז. השיר הוא שיר לטיני, המכיל בתוכו את סגנון הפאנק ואת סגנון הפופ הלטיני. בשנת 2017, הוציאה אניטה את השיר "Vai Malandra" בו התארחו אם סי זאק וטרופיקלז גם כן.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של טרופיקלז ב-22 בפברואר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. הקליפ בוים על ידי לולה קרבאליו. בקליפ ניתן לראות את אניטה בלבוש מינימלי, וכך גם את שאר משתתפי הקליפ.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-135 מיליון צפיות.
ישי אדר

ביוגרפיה

אדר התחנך בבית ספר יסודי "כרמלי" בירושלים ובתיכון לאומנויות, שם הכיר את חבריו ללהקת נושאי המגבעת – אלון כהן, תמיר אלברט ואהד פישוף. הלהקה פעלה בין השנים 1986 ל-1992, ואדר פרש ממנה בסוף 1988, עם גיוסו לצה"ל. בשנת 1988 הוציאה הלהקה את "הקסטה הראשונה", שכללה את השירים "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש", "המוהלת", "נושאי המגבעת" (המוכר יותר כ"האדמה מקולקלת") ו"קול של אלוהים אחר". אדר חזר לסיבוב הופעות האשכבה של הלהקה "הבא בתור הוא כלום", שנערך בשנת 1991 עם רם אוריון ואהד פישוף.
בתחילת שנות ה-90 פנה לדרך עצמאית, והיה מחלוצי היוצרים האלקטרוניים בארץ ואוטוריטה בתחום. הוא קבע את מושבו במצפה רמון, והתפרנס מכתיבת ביקורת מוזיקה וניהול מוזיקלי של תחנת "רדיו דרום". עסק ביצירה אלקטרונית עצמאית ובשיתופי פעולה שונים, בין השאר עם חברו ללהקת "נושאי המגבעת", אהד פישוף.
ב 1996 עזב את מצפה רמון ועבר לגור בתל אביב, שם התחיל לעבוד על אלבום הבכורה שלו HER שיצא בשנת 1999 תחת הלייבל פאקט. היום קשה להשיג עותק מודפס של האלבום והוא נחשב בקרב מביני דבר לאלבום קאלט ופורץ דרך.
במקביל ליצירה העצמאית, החל לעסוק בהלחנת פסקולים לקולנוע ולטלוויזיה. בין עבודותיו הבולטות: שנת אפס (2004, בימוי: יוסף פיצ'חדה), בופור (2007, בימוי: יוסף סידר) ושתיקת הארכיון (2010, בימוי: יעל חרסונסקי). הפסקול של בופור יצא גם כדיסק תחת הלייבל אק-דאק.
בשנת 2008 חזרו אדר ואהד פישוף לשתף פעולה, במסגרת ההרכב "בני המה". ההופעה הראשונה של ההרכב הייתה במסגרת האירוע "איש בלי חולצה", בניהולו האומנותי של גיא בכר.  אדר ופישוף עבדו על אלבום הבכורה "בני המה" כשלוש שנים, והוא יצא בדצמבר 2011 תחת הלייבל "אנובה". האלבום נמכר בחנויות כדיסק וכן כעותק דיגיטלי. בהופעות מבצעים השניים מספר שירים של "נושאי המגבעת" בעיבודים חדשים: "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש" ו"נושאי המגבעת".
בשנת 2012 יצא הקטע "קאמפאי" ב-The tapper, דיסק האוסף המצורף למגזין היוקרתי The wire.
בשנת 2018, הוציא את האלבום  "12" בלייבל Confused Machines.
נשים קטנות (אנימה)

העלילה

ארבע האחיות מארץ' - מרגרת' (מג) הענוגה והחולמת על בעל עשיר, ג'וזפין (ג'ו) המרדנית והפרועה, אליזבת' (בת') הצייתנית והביישנית, איימי הצעירה ביותר והמפונקת ואימן. התקופה היא תקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית. אב המשפחה הוא רופא המשרת בצבא הצפון. לאחר קרב קשה בעיירה הסמוכה, צבא הדרום המובס עובר בעיירה שלהם ושורף אותה עד היסוד. על חורבות ביתן מגלות בנות משפחת מארץ' שהמפעל שבו השקיע מר מארץ' את כל הונו נשרף גם הוא. חסרת פרוטה וקורת גג, נוסעת המשפחה לעיר אחרת, שבה גרה הדודה של האב, בתקווה שהיא תוכל לעזור. הבנות מנסות להסתגל לחייהן החדשים, למכשולים השונים ופוגשות חברים חדשים, ביניהם לורי, הנער השכן הבודד וסבו חמור הסבר שמתגלה כאדם בעל לב זהב.

ההבדלים בין הסדרה לספר

רק החלק הראשון של הספר עובד לסדרה (כלומר הסדרה לא עוסקת בחלק השני של הספר, המספר את קורות האחיות לאחר שהתבגרו והפכו לנשים). בנוסף, אומנם לא מוזכר בסדרה באופן ישיר גילן של האחיות, ניתן לראות ששתי האחיות הקטנות צעירות יותר מגילן בספר. בעוד בת' בספר היא בת 13 ואיימי בת 12, הרי שכאן גילה של איימי לא עולה על 9-8 שנים, וגילה של בת' הוא בין 12-10. אך ההבדל המשמעותי ביותר הוא בעלילה. בסדרה ישנה עלילה התחלתית המתפרסת על כמה וכמה פרקים: הסיפור על הקרב הקשה והריסת העיירה, הסתרת הנער העבד השחור, שריפת הבית, המעבר לעיירה ניוקורד אל הדודה מארץ, חיפוש בית להתגורר בו - כל אלו הם פרי המצאתם המקורית של מחברי הסדרה. כמו כן, קיימות דמויות שלא הופיעו בספר: החתולה מילקי אן (בתרגום העברי "אנני הלבנה"), העבד הנמלט ג'ון, העיתונאי אנת'וני, בן הדוד דייוויד וכדומה. חנה, שמעמדה במשפחה בספר אינו מוגדר (מטפלת, משרתת...) היא בסדרה המטפלת של הבנות שהפכה לבת בית ונותרה עם המשפחה גם בזמנים הקשים, כאשר לא היה באפשרות האם לשלם לה שכר. היא מאוירת כשחורה, אך נוהגים בה כשווה, כהוכחה לכך שהמשפחה אכן נגד העבדות, העיקרון האנושי שלמענו נלחם האב בחזית.
צ'לסי מאנינג

ביוגרפיה

מאנינג נולדה כזכר בשם ברדלי מאנינג וגדלה בקרסנט שבאוקלהומה. אביה שירת בצי ארצות הברית חמש שנים כמש"ק מודיעין ופגש את אמה עת היה מוצב בבריטניה. למאנינג אחות גדולה קסי, ילידת 1976, אשר העידה במשפטה כי שני הוריה היו אלכוהוליסטים וכי היא גדלה במידה רבה בטיפולה של קסי. עדות נוספת במשפט, של פסיכיאטר של הצי, הייתה כי פניה של מאנינג הראו סימנים של תסמונת אלכוהול עוברית. לדברי אחותה, על אף שחיו ברווחה יחסית, מאנינג סבלה מתזונה לקויה. אמה ניסתה להתאבד מספר פעמים. בשנת 2000 התגרשו הוריה ועקב הגירושים עברה בגיל 13 עם אמה לדרום־מערב ויילס. היא סבלה מקשיי השתלבות בבית הספר הן בגלל היותה זרה והן בגלל זהותה המגדרית. באותה תקופה החלה להזדהות כגבר הומו. היא סיימה את לימודיה בגיל 17 ושבה לארצות הברית, תחילה לגור עם אביה באוקלהומה ולאחר מכן עם דודתה. היא עבדה בחברת תוכנה ולאחר שפוטרה בפיצרייה. מאנינג הייתה קטנת גוף, גובהה 1.57 ומשקלה כ-48 ק"ג (באותה תקופה זוהתה כגבר).
אביה לחץ עליה כי תתגייס לכוחות המזוינים של ארצות הברית כדי שתוכל לממן לימודים גבוהים בעזרת חוק החיילים המשוחררים.
באוקטובר 2007, בגיל 19, התגייסה לצבא ארצות הברית. היא החלה בטירונות, אך לאחר שישה שבועות הופנתה לשיחרור על רקע חוסר התאמה. על פי דיווחים שונים סבלה מהצקות חבריה ואף חשבה כי אינה מוכנה גופית ונפשית. לבסוף לא שוחררה וניגשה לטירונות חוזרת בינואר 2008. לאחר מכן עברה אימון מתקדם כמש"ק מודיעין (התפקיד אינו נחשב מש"ק בצבא ארצות הברית) וקיבלה סיווג ביטחוני גבוה. היא הוצבה בבסיס בצפון מדינת ניו יורק והחלה להתאמן לקראת הצבה בעיראק. היא הגיעה לעיראק באוקטובר 2009 ושירתה כמש"קית מודיעין בבסיס הפעלה אמריקאי שפעל בעיראק. היו לה קשיים בשירותה הצבאי מצד חבריה לנשק בשל זהותה המינית והמגדרית.
היא נעצרה ב־2010 על ידי חוקרים מהמשטרה הצבאית של צבא ארצות הברית על סמך מידע שהגיע מהרשויות הפדרליות האמריקאיות. בחקירתה סיפרה כי הדליפה קטע וידאו הידוע בשם "רצח צדדי"  שביצע חיל האוויר האמריקאי ב־12 ביולי 2007 בבגדאד. כן הודתה כי הדליפה 250,000 מסמכים דיפלומטיים לאתר ויקיליקס. ב־16 בדצמבר 2011 החל בפורט מיד שבמרילנד הליך שימוע על פי סעיף 32 , לקראת משפטה הצבאי, בגין עבירות של "העברת נתונים מסווגים למחשבה האישי" וסעיפי ביטחון מידע נוספים.
ביולי 2013 זיכה אותה בית המשפט הצבאי במרילנד מסעיף האישום החמור ביותר נגדה – סיוע לאויב, והרשיע אותה ב־19 סעיפי אישום ובהם חמישה סעיפי ריגול וחמישה סעיפי גניבה על מסירת 700,000 מסמכים לאתרו של ג'וליאן אסאנג'.
ב־21 באוגוסט 2013 נידונה מאנינג ל־35 שנות מאסר. היא שוחררה עם קלון מהצבא, ודרגתה הופחתה לטוראית. בית דין צבאי קבע כי 3.5 השנים שבהן שהתה בכלא יקוזזו מעונשה וכי ניכוי שליש מהעונש בשל התנהגות טובה יהיה אפשרי לאחר ריצוי שליש מהעונש.
מאנינג היא אישה טרנסג'נדרית. ביום שלאחר מתן גזר הדין פרסמה הצהרה בה הזדהתה כאישה, בשם צ'לסי מאנינג, וסיפרה על רצונה לעבור טיפול הורמונלי להתאמה מגדרית.
ב-17 בינואר 2017 הוענקה למאנינג חנינה על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, ובמסגרתה קוצר עונשה. בעקבות קיצור עונשה, היא השתחררה מהכלא הצבאי בחודש מאי 2017, לאחר שריצתה כשבע שנות מאסר, במקום במועד המתוכנן בשנת 2045.
לאחר השחרור התמודדה על מועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות לסנאט 2018 לסנאטור מטעם מדינת מרילנד מול הסנאטור המכהן בן קרדין. קרדין זכה בכ-80% מהקולות ומאנינג הגיעה שנייה עם כ-5%.
בפברואר 2019 זומנה להעיד בפני חבר מושבעים גדול החוקר את ויקיליקס וג'וליאן אסנג'. היא סירבה להעיד עקב חשאיות הדיונים ומה שראתה כניצול לרעה של כוח. היא נעצרה באשמת ביזיון בית המשפט ב-8 במרץ 2019.
לוסטנאו

היסטוריה

עד שנת 1830 הייתה לוסטנאו חבל עצמאי שנשלט על ידי הרוזנים מבית ואלדבורג-צייל-לוסטנאו-הוהנאמס, אז נהייתה לחלק מאוסטריה. העיר אוזכרה לראשונה במסמך שנכתב בידי המלך הפרנקי קרל השמן, שם היא נקראה "לוסטנאווה".

ספורט

שתי קבוצות הכדורגל של העיר, לוסטנאו אוסטריה ולוסטנאו 07 משחקות בליגת העל האוסטרית. בעיר נמצא אצטדיון רייכסהוף, אצטדיון הכדורגל הגדול ביותר בפורארלברג. מחליק הסקי הנודע מרק גירארדלי נולד בעיר, וקבוצת ההוקי קרח של העיר היא חברה בליגת ההוקי האוסטרית.
ענת אסתר חיטמן

ביוגרפיה וקריירה

חיטמן נולדה בכפר סבא וגדלה ברעננה. בגיל שמונה החלה להופיע בפני קהל ובגיל 13 החלה ללמוד גיטרה ופיתוח קול באופן מקצועי. חיטמן שרתה בלהקה צבאית בחיל החינוך. לאחר שירותה הצבאי התקבלה חיטמן להיות חלק מנבחרת המתמודדים בתוכנית הטלוויזיה ׳כוכב נולד׳ בעונה הרביעית. מיד לאחר סיום התוכנית התקבלה חיטמן לבית הספר הגבוה למוזיקה ׳רימון׳ שם למדה כ־3 שנים וסיימה בהצטיינות לאחר שקטפה את המקום הראשון בתחרות השירה של בית הספר, ׳שירימון׳, בשנת 2007 עם קאבר לשיר ׳להיות לבד׳ של מירי אלוני. בשנת 2014 הוציאה את אלבומה הראשון הנקרא ׳ענת אסתר חיטמן׳.
מאז ועד היום הספיקה ענת להוציא אלבום, להופיע על כל בימות הארץ יחד עם "דני סנדרסון", "ירדנה ארזי", "שלומי שבן" ועוד רבים אחרים.

הוראה

חיטמן בין היתר מתעסקת בהוראה בדגש על לימודי פיתוח קול וגיטרה. בין בתי הספר בהם לימדה ניתן למצוא את בתי הספר הגבוהים למשחק ׳יורם לוינשטיין׳ ו׳אורנה פורת׳.

כיום חיטמן היא אחת מצוות המורים בבית הספר ׳קצב׳ למוזיקה בחולון.

בינלאומי

חיטמן הלחינה שיר בינלאומי עבור הזמרת הצעירה יעל דנון, זוכת התוכנית גוט טאלנט ישראל לשנת 2019, שייצגה באותה שנה את מדינת פנמה בפסטיבל השירים היוקרתי סן רמו ג׳וניור. השיר שהולחן, "To Change", שבוצע על ידי יעל דנון ונכתב על ידי יעל דנון בעצמה וענבל קרויטרו הגיע לשלב הגמר בתחרות היוקרתית מתוך מאות ארצות שהשתתפו.
בשנת 2018 ו-2019 הופיעה חיטמן במספר לוקיישנים ברחבי לונדון בניהם ׳The Fiddler's Elbow׳ מוסד הרוק המיתולוגי בו הופיעו כוכבים כמו איימי ויינהואס ולהקת בלר.

דיסקוגרפיה

2014: ׳ענת אסתר חיטמן׳
הסכם ברטון-וודס

הסכם ברטון-וודס (באנגלית Bretton-Woods) הוא הסכם סחר אשר קבע את שערי החליפין של מטבעות בין המדינות המפותחות. ההסכם נחתם במהלך ועידת פסגה כלכלית בינלאומית שנערכה ביולי 1944 בעיירה ברטון-וודס שבניו-המפשייר שבארצות הברית ומכאן שמו. ועידת ברטון-וודס נועדה להניח את היסודות לשיטה הפיננסית העולמית לאחר מלחמת העולם השנייה והשתתפו בה 44 מדינות. בין המדינות המשתתפות: ארצות-הברית, בריטניה, סין, ברזיל, מקסיקו ועוד.

תוכן ההסכם ומשמעויותיו

הנחת היסוד של ההסכם הייתה ששיתוף פעולה בינלאומי בעניינים כלכליים יגביר את היציבות של הסדר העולמי. "הבריאות הכלכלית של כל מדינה היא עניינה של כל אחת משכנותיה, הקרובות והרחוקות" (נשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט, בעת פתיחת הועידה).
בעקבות הוועידה הוקמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. היוזמה להקמת גופים אלו, אשר מהווים זרוע של הממשלות להשפעה על הכלכלה העולמית, התבססה על עקרונות הכלכלה הקיינסיאנית שפותחה על ידי הכלכלן הבריטי ג'ון מיינרד קיינס בעשור שקדם לכינוס הוועידה. גישתו של קיינס דוגלת בכלכלה מתערבת, דהיינו מעורבות ממשלתית בכלכלה, ובמסגרתה אף הציע ליצור מטבע לסחר בינלאומי שיגובה בסל סחורות, אך הצעה זו לא מומשה.

הצמדת מטבעות בינלאומיים לדולר

ההסכם קיבע את ערכם של מטבעות בינלאומיים מול הדולר האמריקאי. בכך ביטא ההסכם הלכה למעשה את הפיכת ארצות הברית למעצמה כלכלית עולמית. ערכו של הדולר עצמו נקבע ל-$35 לאונקיית זהב, ומכיוון ששאר המטבעות הוצמדו לדולר - נכפה על המדינות תקן הזהב בעקיפין. ההסכם נועד למנוע משברים כלכליים נוספים דוגמת המשבר הכלכלי של שנות ה-30. עקרון מרכזי של הסכם ברטון-וודס בוטל למעשה בשנת 1971 עם הכרזתו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון על ביטול תקן הזהב כבסיס לדולר. הרקע להחלטה היה גידול בגירעון במאזן המסחרי של ארצות הברית, אשר נבע מהוצאות העתק על מלחמת וייטנאם והוביל לעלייה דרמטית באינפלציה בארצות הברית.
עם תחילת עידן הגלובליזציה, הלכו ונעלמו עקרונות ההסכם. בשנת 1989 טבע הכלכלן ג'ון וילאמסון את המונח קונצנזוס וושינגטון, שהיה סממן המעבר לפרדיגמה כלכלית חדשה שכונתה כלכלה נאו-ליברלית. עם זאת, המורשת של הסכם ברטון-וודס ששמה את הדגש על חשיבות שיתוף פעולה בינלאומי בענייני הכלכלה נותרה על כנה.
שון מלכה

קריירה

מלכה התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-31 באוגוסט 2012 הושאל להפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, וב-14 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 למכבי אום אל-פחם. ב-17 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על הפועל בני לוד, ובסך הכל סיים את עונת 2012/2013 עם שער אחד ובישול אחד ב-14 הופעות בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 הוחזר מלכה לסגל הפועל תל אביב על ידי המאמן רן בן שמעון, וב-22 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. עד תום העונה ערך בסך הכל 13 הופעות בליגת העל, בנוסף להופעה אחת בגביע המדינה. ב-17 ביולי 2014 ערך מלכה את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופיות, כאשר פתח בהרכב בהפסד 0–3 לאסטנה במוקדמות הליגה האירופית. מלכה פתח בהרכב גם בניצחון 1–0 בגומלין, ובסך הכל בעונת 2014/2015 ערך 18 הופעות בכל המסגרות, מתוכן עשר הופעות בליגה.
ב-7 ביולי 2015 חזר מלכה להפועל פתח תקווה, אך לאחר שערך חמש הופעות ליגה בתחילת עונת 2015/2016 עבר ב-7 בינואר 2016 להפועל ראשון לציון, במדיה שיחק שנה וחצי עד תום עונת 2016/2017.
ב-11 ביולי 2017 חזר מלכה לליגת העל כאשר חתם בהפועל אשקלון. בעונת 2017/2018 ערך 21 הופעות בליגת העל, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-23 באוגוסט 2018 חתם מלכה לשלוש שנים בבני יהודה תל אביב. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 למ.ס. אשדוד. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה בעונת 2018/2019, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2019 חתם מלכה במכבי יבנה מליגה א'.

חיים אישיים

מלכה גדל בבת ים. אחיו הצעיר עמית מלכה גם הוא כדורגלן.
סידני לוב

קורות חיים

נולד בארצות הברית. בוגר לימודי הנדסה כימית באוניברסיטת אילינוי, ובעל תואר שני ושלישי באוניברסיטת UCLA. עם שותפו סריניווסה סורירג'אן, היה הראשון בעולם שיישם את רעיונו של פרופ' ריד מפלורידה, להתפלת מים בעזרת אוסמוזה הפוכה, בהקמת מכון מסחרי להתפלת מים בשנת 1965 בקואלינגה שבקליפורניה. 
בשנת 1967, הגיע לבאר שבע בשליחות אונסק"ו, על-מנת להקים מפעל התפלה בקיבוץ יטבתה וללמד את טכנולוגיית האוסמוזה ההפוכה בישראל. בשנת 1968 הקים עם אנשי המכון ביוטבתה את המתקן השני בעולם להתפלה בשיטת האוסמוזה ההפוכה. לאחר שלוש שנים עלה רשמית לישראל והצטרף למכון לחקר הנגב. מאוחר יותר קיבל משרה כפרופסור להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם גם הגה, בשנת 1973 בעקבות עליית מחיר הנפט, את הרעיון של הפקת אנרגיה כחולה באמצעות תהליך הפוך להתפלת מים באוסמוזה הפוכה. הוא פרש לגמלאות בשנת 1986. בשלושים השנים האחרונות לחייו התגורר ביישוב עומר שבנגב. נפטר ב-12 בדצמבר 2008.
Up the Downstair

רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי סטיבן וילסון מלבד איפה שמצוין
פטר פקאריק

קריירת מועדונים

פקאריק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ש.ק. ז'ילינה קבוצת עיר הולדתו. לאחר שסיים את גיל הנוער, הושאל לז.ט.ס. דובניצה על מנת לצבור דקות משחק. לאחר ששיחק 27 משחקים, חזר למ.ש.ק. ז'ילינה בקיץ 2005. בעונת 2006/2007 זכה עם המועדון באליפות.
בינואר 2009 חתם בוולפסבורג הגרמנית. ב-31 בינואר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בוולפסבורג בתיקו 1-1 נגד קלן. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו.
לאחר שאיבד את מקומו בהרכב של וולפסבורג, באוגוסט 2011 הושאל לקייסריספור עד לסיום העונה. לאחר סיום תקופת ההשאלה, פקאריק עבר להרטה ברלין.

קריירה בינלאומית

ב-10 בדצמבר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה במשחק ידידות נגד איחוד האמירויות הערביות. ב-6 ביוני 2009 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-7 נגד סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. את הקמפיין עצמו, סלובקיה סיימה במקום הראשון בבית והעפילה לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2010. פקאריק עצמו לקח חלק בטורניר, ועזר לנבחרת להגיע לשלב שמינית הגמר.