קלאמת (נהר)

מסלול

אגם קלאמת העליון הממלא עמק נרחב במדרון המזרחי של הרי הקסקייד הגבוהים הדרומיים, הוא מקור הנהר קלאמת. עם זאת, הפלגים המזינים את האגם מתחילים למעלה מ-150 קילומטרים צפונה משם, הרחק עד אגם קרייטר לייק וגבול אורגון-נבדה. הקטע הראשון בן 1.5 קילומטרים מכונה נהר הלינק (Link River - "הנהר המקשר") והוא נשפך בסמוך לעיר קלאמת פולס לאגם ואנה (Lake Ewauna), מאגר מים באורך 29 קילומטרים. המאגר מקושר בתעלת הטיה לנהר לוסט (Lost River - "הנהר האבוד") בקליפורניה המסוגלת לווסת את כיוון זרימת המים בין שני הנהרות בכל כיוון כפי הצורך, והעוברת דרך קרקעית אגם קלאמת התחתון הכמעט יבשה לחלוטין. לאחר שהנהר זורם מחוץ למאגר, הוא עובר דרך ארבעה סכרים הידרואלקטריים נוספים בטרם הוא חוצה את הגבול בין אורגון לקליפורניה ואז פונה דרומה בסמוך לעיירה הורנברוק (Hornbrook) בכיוון הר שסטה. מרחק קצר אחר כך הנהר פונה מערבה ומקבל את מימיהם של הנהרות שסטה וסקוט, כשהוא מתחתר לעומק בקצה הקניון דרך הרי קלאמת.
הנתיב דרך הרי הקסקייד הגבוהים, הרי הקסקייד המערביים והרי קלאמת מהווה את עיקר מסלולו של הנהר, החל מהאקלים הצחיח יחסית של המדבר הגבוה בחלקו העליון של אגן הניקוז ועד יער הגשם הממוזג הזוכה לשפע משקעים מהאוקיינוס השקט. מסלול הנהר מהשפך של הנהר סקוט הוא בדרך כלל מערבה לאורך הצד הדרומי של הרי סיסקיו עד שהוא פונה בחדות דרומה בסמוך לעיירה הפי קמפ (Happy Camp). משם הוא זורם דרומה מעל אשדות מים לבנים לתוך היער הלאומי קלאמת שם נשפך לתוכו הנהר סלמון, ועובר את נקודת היישוב הקטנה אורליאנס (Orleans). הנהר מגיע לנקודה הדרומית ביותר במסלולו בנקודת היישוב הקטנה ואיטצ'פק (Weitchpec), ופונה בחדות צפונה כשהנהר טריניטי נפגש בו. נקודת המפגש עם הנהר טריניטי גם מסמנת את הנקודה שבה הזרם של הנהר קלאמת מאט בצורה דרמטית. ביתרת מסלולו הקלאמת זורם בדרך כלל לצפון מערב דרך שמורות עמק הופה (Hoopa Valley Indian Reservation) ויורוק (Yurok Indian Reservation), עובר דרך העיירה קלאמת וזורם לים 26 קילומטרים דרומית לעיירה קרסנט סיטי (Crescent City). שפך הנהר לאוקיינוס הוא בנקודת היישוב הקטנה רקווה (Requa), באזור המשותף לשמורת יורוק ומערכת הפארקים רדווד.
קטע נהר בן כ-18 קילומטרים באורגון עד לנקודת החציה לקליפורניה הוכרז כנהר פראי ולאומי. שפך הנהר קלאמת הוכרז כראוי להגנה על ידי מדיניות המפרצים ושפכי הנהרות של קליפורניה.

אגן הניקוז

הנהר קלאמת מנקז שטח בן 40,790 קמ"ר המכונה אגן קלאמת (Klamath Basin) המשתרע על מרבית שטחו של מחוז קלאמת, וחלקים מהמחוזות לייק וג'קסון בדרום אורגון והמחוזות סיסקיו, דל נורטה, המבולדט, מודוק וטריניטי בצפון קליפורניה. בסך הכול 35% משטח אגן הניקוז מצוי באורגון ו-65% בשטח קליפורניה. שטח נרחב זה כולל מגוון גדול של נופים. החלק הצפוני ביותר של אגן הניקוז הוא אזור מדברי גבוה המנוקז על ידי הנהרות ויליאמסון וספראג, שניהם זורמים בכיוון כללי לדרום מערב לתוך אגם קלאמת העליון. האגן האמצעי מאופיין בשטחי ביצות וערבות עשב נרחבים ושטחים חקלאיים, וחלקו שוכן תחת שני גופי מים עיקריים: אגם קלאמת העליון ואגם קלאמת התחתון. האגן התחתון הנרחב, המשתרע על מעל למחצית שטחו של אגן הניקוז כולל הרים, יערות וקניונים.
כמה אגני ניקוז אחרים בחוף המערבי ואגן ניקוז פנימיים גובלים באגן הניקוז של הנהר קלאמת. בצפון מערב שוכנים אגני הניקוז של הנהר רוג ואומפקווה באורגון וסמית בקליפורניה. ממזרח שוכן אגן הרני (Harney Basin), אגן ניקוז סגור וחלק קטן מהאגן הגדול. החלק הדרומי של אגן הניקוז של קלאמת גובל באגן הניקוז של הנהר סקרמנטו ויובליו העיליים, כולל הנהר פיט ובצד הדרום מערבי שוכנים הנהר מאד ורדווד קריק. הגבול המערבי של אגן קלאמת העליון נוצר על ידי רכס הקסקייד הגבוה והרי קלאמת, ואחד מהשלוחות הדרומיות ביותר של רכס הקסקייד ורכסי החוף של קליפורניה מכסים את אגן הניקוז הדרום מערבי. נהר הקלאמת הוא רק אחד משלושה נהרות המתחילים מזרחית לרכס הקסקייד וזורמים לאוקיינוס השקט. שני האחרים הם נהר הקולומביה והנהר פרייזר.
מרבית השימוש האנושי באגן הניקוז מוגבל לאגן העליון, למרות האקלים הצחיח למחצה. סכרים נבנו, מי השקיה מוזרמים מהנהרות קלאמת ולוסט, ושפע מי תהום שנשאבים אפשרו להפוך את מרבית אגן קלאמת העליון לאדמה חקלאית. לפני לפחות 11,000 שנים היו אגם קלאמת התחתון ואגם טולה (Tule Lake) מתמזגים בעונת הגשמים ויוצרים ביצת מים מתוקים ענקית בשטח של 750 קילומטרים רבועים. ביצה זו יחד אגם קלאמת העליון בשטח של 260 קילומטרים רבועים יצרו בית גידול זמני למיליוני עופות נודדים. אגמים אלו הם כולם שרידים של אגם מודוק (Lake Modoc), אגם גדול מעידן הקרח האחרון שהשתרע על שטח בן 2,800 קילומטרים רבועים. אף שכל שטחי הביצות, למעט אגם קלאמת העליון, יובשו לצורכי חקלאות, עדיין עוברים כ-3.7 עופות נודדים דרך אגן הניקוז כל שנה.
למרות הספיקה השופעת של הנהר בקליפורניה הוא לא מספק כמויות משמעותיות של מים להשקיה או לשימוש ביתי בחלקים המרכזיים והדרומיים של המדינה. "מיזם טיוב הקלאמת" (Klamath Reclamation Project) באזור קלאמת פולס מספק מים להשקיה ו"מיזם העמק המרכזי" (Central Valley Project) מטה מים מהנהר טריניטי לשם הספקת מים לעמק סקרמנטו. מי יובלים אחרים של הקלאמת, כולל הלוסט והשסטה מוסטים להשקיה. השימוש במים של הקלאמת התחתון, אחד מהנהרות האחרונים הזורמים בצורה חופשית במדינת קליפורניה, הוא נושא לוויכוח פתוח ארוך שנים בין התומכים בשמירה על הטבע, שבטי אינדיאנים, חברות מים וסוכנויות ממשלתיות.

שיטפונות

החלק האמצעי והחלק התחתון של נהר הקלאמת מועדים לשיטפונות., ושיטפונות גדולים התחוללו בשנים שבהם היו שיטפונות גדולים בצפון קליפורניה, בייחוד כתוצאה מסופות שנובעות מהתופעה האקלימית המכונה "פיינאפל אקספרס" (Pineapple Express – "אקספרס האננס") המביאות כמויות גדולות של גשמים חמימים לצפון קליפורניה. שיטפונות רציניים התרחשו בנהר הקלאמת בשנים 1927-1926, 1955, 1964, 1997 ו-2005. בחלק מהמקרים הם גרמו לשינוי מסלולו של הנהר. שיטפון חג המולד של 1964 היה הרסני במיוחד, כשגובה המים הגיע ל-17 מטרים, והם הציפו את העיירות קלאמת וקלאמת גלן והרסו את מרבית הגשר של כביש 101 החוצה את הנהר. גשר הכביש נבנה מחדש במיקום אחר, אם כי הכניסות לגשר הישן עומדות עדיין.
השפך של הקלאמת וקטעים סמוכים של הנהר רגישים לגלי צונמי והיו הרוגים במהלך הצונמי של 1964 ורעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011).

גאולוגיה

אגן קלאמת העליון, המוגדר כאזור הניקוז של הנהר קלאמת מעל לסכר איירון גייט (Iron Gate Dam), הוא אזור מעבר ייחודי בין רכס קסקייד במערב ופרובינציית אגן ורכס של צפון האגן הגדול מדרום מזרח. אזור זה משתרע מדרום אגם קלאמת התחתון לתוך אגן הניקוז של הנהר לוסט ואגן אגם קלאמת העליון. התמתחות של קרום כדור הארץ והעתקים של גושים נטויים יצרו טופוגרפיה שלה מאפיינים הדומים לשני האזורים. כמעט כל האגן הוא אזור גראבן עם מאפיינים של אגן ורכס, שנוצרו על ידי התרוממות ושקיעה לאורך כמה העתקים שכיוונם מצפון לדרום.
תצורת יונה (Yonna Formation) חוצה את מרבית האזור ומתרוממת מעל לפני הקרקע במחשופים גדולים של סלע ברכסים רבים. גיל התצורה קודם לרביעון והיא בנויה מסלעי יסוד וסלעי משקע.
הסלעים שמתחת לאזור הם בדרך כלל מתקופה מאוחרת יותר ככל שמתקדמים ממזרח למערב. הרכסים הרבים החוצים את אגן קלאמת העליון מחלקים אותו לעמקים שבהם צוקים אנכיים בגובה של עד 100 מטרים, ותבניות הניקוז בדרך כלל עוקבות אחר הטופוגרפיה. מערכת גאותרמית נרחבת מתקיימת עמוק מתחת לקרקע בתוך האגן העליון, ויוצרת מעיינות חמים ובארות ארטזיות, אך היא לא נחקרה לעומק. דרומה יותר באזור עמק שסטה במחוז סיסקיו מרבית המסלע מורכב מקילוחי לבה שמקורם באזור הגעשי של הר שסטה.
אותה תבנית גיל מאפיינת את רכס הקסקייד והרי קלאמת המכסים את המחצית המערבית של אגן קלאמת. כאשר הלוח הצפון-אמריקאי נע באיטיות בכיוון דרום מערב במהלך עשר מיליון השנים האחרונות הצטרפו לגוש של יבשת אמריקה הצפונית פיסות יבשת המתוארכות מתור הקמבריון ועד שלהי תור היורה. קיימות ארבע פיסות יבשה מובחנות ממערב למזרח. בעוד שהרי החוף מתוארכים לפחות מ-3 מיליון שנים, הרי הקסקייד הגבוהים השוכנים עמוק יותר בתוך היבשת מתוארכים ללפני 7.5 מיליון שנים. בתוליתים של גרניט, סלעי משקעים מעליהם וסלעים געשיים נמעכו לתוך המסיב של דרום מערב אורגון וצפון מערב קליפורניה. אבל במקום לסטות דרומה המשיך נהר הקלאמת לזרום מערבה וחתר ברכס ההולך ומתרומם קניון עמוק שקירותיו אנכיים. אחת מפיסות יבשת אלו הביאה עמה רצועה ארוכה שכיוונה צפון-דרום של נציצים הנסחפים בקלות, שכיום שוכנת כ-50 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט של צפון קליפורניה.
כשנהר הקלאמת נתקל בשכבה זו הוא החל לחצוב את הקניון שלו לאורך הרצועה במקום להמשיך דרומה מערבה לאוקיינוס השקט. עקב כך נוצר העיקול החד צפונה בנהר בנקודה בה נשפך אליו הנהר טריניטי. גם מסלולם של החלק התחתון של הנהר טריניטי ויובלו סאות פורק טריניטי (South Fork Trinity River) הוכתב על ידי רצועת נציצים זו.

תחילת התעשייה והפיתוח

החל בתחילת המאה ה-20 החלו לפעול ספינות קיטור באגם קלאמת התחתון בין מחוז סיסקיו בקליפורניה לעיירה קלאמת פולס באורגון. ספינות הקיטור השלימו את הקשר בין קלאמת פולס ושלוחת מסילת הברזל שנבנתה לאורך הנהר מקלאוד – שחלקה האחרון היה קרוי "מסילת המשא המהיר של ברטל" (Bartle Fast Freight Road), על שם נקודת היישוב ברטל (Bartle) בקליפורניה. קצה קו זה, מזח לאירד (Laird's Landing), היה ההתחלה של קו ספינות הקיטור של אגם קלאמת התחתון, שהחל לפעול ב-1905 עם השקת ספינה באורך 25 מטרים. אבל בהגיע שנת 1909 הושלמה מסילת הברזל ישירות לקלאמת פולס לאחר שעקפה את אגם קלאמת התחתון. קו ספינות הקיטור הושבת ומרבית אגם קלאמת התחתון נוקז אחר כך ומולא באדמה.
בתחילת שנות העשרה וה-20 של המאה ה-20 התפתחה בצד המערבי של עמק הנהר קלאמת העליון תעשיית כריתת עצים, בייחוד סביב אגם קלאמת העליון. שתי חברות רכבות "Great Northern Railway" ו-"Southern Pacific Railroad" בנו במשותף מסילת ברזל לאורך חופו המזרחי של האגם, שעליה העבירה רכבת משא גזעי עצים מהצד הצפוני למנסרה 5 קילומטרים במורד הזרם ממוצא הנהר מהאגם. סכרים רבים נבנו בתקופה זו למנוע את ההצפות העונתיות ואלו אפשרו את פעולות כריתת העצים. ב-1919 נבנה סכר הנהר לינק (Link River Dam), סכר קורות עץ ואדמה, במוצא אגם קלאמת העליון, שהעלה את מפלס מי האגם ב-5 מטרים. ספינות קיטור המשיכו לפעול באגם קלאמת העליון כשהן מובילות משא, דואר ונוסעים עד בערך 1928, בתקופה שחלק גדול מחברות כריתת העצים נסגרו עקב בצורת.
כשתעשיית העץ באגן קלאמת העליון הלכה והצטמצמה הכלכלה עברה באיטיות לחקלאות. "מיזם טיוב הקלאמת" (Klamath Reclamation Project), שקם בתחילת המאה ה-20 ביוזמת לשכת הטיוב של ארצות הברית, כלל בניית שני סכרים על הנהר וסכרים נוספים על רבים מיובליו, כמו גם ניקוז מוחלט של אגם קלאמת התחתון ואגם טולה. לשכת הטיוב לא הייתה המשתמש היחיד בנהר בתקופה זו. בשלהי שנות החמישים של המאה ה-20 בנו שתי חברות חשמל: חברת החשמל הפסיפית (PacifiCorp) וחברת החשמל קליפורניה-אורגון (California-Oregon Power Company, בראשי תיבות COPCO), שלושה סכרים נוספים על הנהר במורד הזרם. עם זאת עוררו סכרים אלו מחלוקת עזה על איכות המים בחלק התחתון של הנהר והתלות של נדידת הסלמון השנתית בה.

זכויות השימוש במים

כאשר נחתם ההסכם בין שבטי הקלאמת לממשלת ארצות הברית ב-1864 נקבעו גם הזכויות של השבטים למימי הנהר. אף על פי שבין 1950 ל-1970 לא הוכרו השבטים רשמית, הם לא איבדו מעולם את זכויות המים שלהם. ב-2001 כאשר חוואים באגן קלאמת הגישו פעמיים תביעה משפטית כנגד מחלקת הפנים של ממשלת ארצות הברית בדרישה להגדיל את כמות המים להשקיה, אישר בית המשפט את זכויותיהם של השבטים. השימוש במים באגן קלאמת העליון לשם השקיה נעצר זמנית ב-2001 על מנת להגן על הדגים באגם במהלך בצורת חמורה. סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני התערב אישית על מנת להבטיח שהחקלאים יקבלו את המים במקום להזרים אותם על מנת לשמר את בית הגידול בנהר. ב-2002 סיפק הממשל הפדרלי תחת גייל נורטון, מזכירת הפנים של ארצות הברית את כל המים לחברות ההשקיה כיוון שהבצורת נמשכה, למרות העובדה שלשבטי האינדיאנים של אזור קלאמת היו זכויות הנובעות מההסכם שנחתם עימם שקדמו להתיישבות של החוואים באזור. נורטון טענה לגישת "השוק החופשי" בכך שאפשרה לחקלאים למכור מים לאינדיאנים שבמורד הזרם. באותה שנה היה בנהר המוות ההמוני הגדול ביותר בהיסטוריה של דגים בנהר. ועדת משאבי הטבע של בית הנבחרים של ארצות הברית חקרה את סגן הנשיא צ'ייני בדבר החשדות שפעל להעביר כמות מים נוספת לחקלאים למטרת רווח פוליטי.
לטענת ביולוגים ממדינת קליפורניה ושירות הדיג וחיות הבר של ארצות הברית גרמו השילוב בין כמות המים הנמוכה בצורה יוצאת דופן יחד עם כמות גדולה של דגים שחזרו לנהר וטמפרטורת מים גבוהה להתפתחות מחלת ריקבון הזימים ולמותם של 33,000 דגי סלמון בספטמבר 2002, לפני שהספיקו להתרבות. המוות ההמוני היה במורד הזרם משפך נהר הטריניטי, ודגי הסלמון של הטריניטי סבלו יותר מאשר אלו של הקלאמת כיוון שמועד הרבייה שלהם היה בשיאו. הדו"ח גם מציין שהאומדן הרשמי של מספר הדגים שמתו, שהיה 34,056, הוא ככל הנראה נמוך כדי מחצית מהמספר האמיתי. ספיקת הנהר קלאמת הנמוכה ביותר, לפני שהחל השימוש במים להשקיה, כפי שנמדדה בתחנת המדידה בקנו (Keno) ב-1908 הייתה 22.7 מטרים מעוקבים בשנייה. במהלך המוות ההמוני של הדגים ב-2002 נמדדה ספיקה של 13.5 מטרים מעוקבים בשנייה. בספטמבר 2001 בזמן שהופסקה זמנית אספקת המים להשקיה הייתה ספיקת המים בנהר 19.5 מטרים מעוקבים בשנייה.
ב-2011 אשרה הסוכנות להגנת הסביבה של ממשלת ארצות הברית תוכנית שהוצעה לראשונה ב-1992 על ידי ממשלת מדינת קליפורניה. התוכנית קוראת לניקוי יסודי של החלק התחתון של הנהר במטרה להגן על הסלמון מזרחן, חנקן וירידה בכמות החמצן המומס במים. הדו"ח גם מביע חשש לגבי טמפרטורות המים הגבוהות, פריחת אצות ורמות חמצן נמוכות, אם כי דגים מסוימים הסתגלו לחלק מבעיות אלו. קבוצות לשימור הסביבה, יותר משש סוכנויות ממשלתיות, שבטי אינדיאנים באגן ואחרים עבדו יחד עם הסוכנות להגנת הסביבה להקטין את רמת הזיהום בקלאמת.
הקצבות המים של השבטים עבור דיג המשיכו להיות גורם מרכזי במחלוקת על השימוש במים באגן קלאמת במאה ה-21. ב-2013 נאכפו זכויות המים של השבטים בפעם הראשונה במה שמכונה "הקריאה למים" ('Water Call'). תביעתם של השבטים גרמה להפסקה כמעט מוחלטת של המים להשקיה באגן העליון, למעט מי השקיה שמקורם במי תהום.

פעילות נופש

רפטינג על מים לבנים ושיט בקיאקים הם פעילויות נופש פופולריות לאורך החלק העליון של נהר הקלאמת מתחת לסכר J.C. Boyle, וגם במורד הנהר בחלקו התחתון סמוך לעיירה הפי קמפ (Happy Camp). בנהר יש קטעים ארוכים, אחד מהם מעל ל-150 קילומטרים, של אשדות בדירוג 3 עד 5. בחלק מהקטעים הצרים. מתחת לנקודת היישוב הקטנה ואטוצ'פק (Weitchpec), הנהר מאט לערוץ רחב ועמוק יותר. כ-21 קילומטרים מנהר מוגדרים פראיים ו-282 קילומטרים מוגדרים כשטחי נופש.
ספורט הדיג גם הוא פופולרי בנהר הקלאמת כשטרוטת עין-הקשת היא הפופולרית ביותר, אם כי גם אלתית גמלונית גם היא מבוקשת מאוד כאשר כמות הדגים מתירה זו. מדריך דיג זבובים אמר שהקלאמת הוא אחד מהנהרות העשירים ביותר בדגי טרוטת עין-הקשת בחוף המערבי של ארצות הברית.
חיפוש אחר זהב הוא פעילות נופש פופולרית לאורך הקלאמת וחלק מיובליו, כולל סלמון וטריניטי. אף ששיטות פשוטות כדוגמת סינון החצץ בתנועה סיבובית בקערה עדיין בשימוש, חלק מהשיטות משתמשות במשאבות יניקה – שיטה שבה הופכים משקעים ומפזרים אותם במטרה למצוא זהב. מחלוקות לגבי שיטה זו, שהמתנגדים לה טוענים כי היא פוגעת באיכות המים (כספית) ובבית הגידול של הדגים, נמשכות. נכון ל-2016 אסור בקליפורניה לבצע כרייה באמצעות דליית יניקה (suction dredge).
באגן הניקוז של הנהר קלאמת יש מגוון של יערות לאומיים ושמורות חיות הבר – כולל היער הלאומי קלאמת, היער הלאומי שש נהרות (Six Rivers National Forest), מכלול מקלטי חיות הבר הלאומי קלאמת (Klamath National Wildlife Refuges Complex) ומקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון (Lower Klamath National Wildlife Refuge). היער הלאומי קלאמת שוכן במחוז סיסקיו, כשחלק קטן ממנו שוכן באורגון, והיער הלאומי שש נהרות שוכן בדרום אזור הניקוז של הנהר קלאמת מרביתו באגן הניקוז של הנהר טריניטי. שני האחרונים שוכנים באזור אגם קלאמת העליון-אגם קלאמת התחתון. המונומנט הלאומי שכבות הלבה (Lava Beds National Monument), הכולל מכלול הרחב של צינורות ותצורות לבה, גם הוא באזור אגם קלאמת התחתון, דרומית לשרידים של האגם.