google/wiki40b huggingface dataset:
תלפיות מזרח

מיקום וטופוגרפיה

השכונה ממוקמת על מורדותיו הדרומיים של הר אצל (רכס ארמון הנציב), בשתי שלוחות שביניהן גיא (אמפיתיאטרון טבעי). המדרון התלול עליו בנויה השכונה הוא חלק מהירידה החדה של הרי יהודה לכיוון ים המלח. השכונה מהווה ישות אורבאנית נפרדת משכונות תלפיות וארנונה המצויות ממערב לה. מצפון לשכונה נמצא ארמון הנְציב וטיילת האז, ואילו  ממזרח  היא גובלת בשכונות הערביות ג'בל מוכאבר וצור באהר. קיבוץ רמת רחל שוכן מדרום-מערב לשכונה. בשוליה המערביים של השכונה נמצא מתחם קריית מוריה - קריה חינוכית של הסוכנות היהודית, הצמודה לחוות הלימוד של רחל ינאית בן צבי.

היסטוריה

ב-1929 שלחו הבריטים משלחת לאזור על מנת לבדוק אפשרויות מגורים מדרום לארמון הנְציב הבריטי, ליד הכפר הערבי צור באהר. המשלחת קבעה כי בשל תלילות הגבעות באזור הוא אינו ראוי למגורים. ואכן, עד לאחר מלחמת ששת הימים שימש האזור כשטחי מרעה לערביי הכפרים ג'בל מוכאבר וצור באהר.
עד למלחמת ששת הימים היה במקום מוצב של הלגיון הערבי. בגלל צורתו הארוכה והמעוגלת הוא כונה "מוצב הנקניק". מיד לאחר כיבוש ארמון הנְציב תקפו לוחמי הסיירת הירושלמית בסיוע טנקים את המוצב והצליחו לכבשו בזמן קצר ללא אבידות. במקום יש שלט המספר את סיפור הקרב. לאחר מלחמת ששת הימים יושב האזור שמתחת לארמון הנציב כחלק מתוכנית שכונות הטבעת בירושלים. בניית השכונה החלה בשנות ה-70, לפי צו הפקעת הקרקעות מאוגוסט 1970. הופקעו גם 2,500 דונם ברכס נציב שלושה ק"מ דרומית-מזרחית לעיר העתיקה. מתכנן השכונה היה האדריכל דוד בסט. 
בזמן האינתיפאדה הראשונה סבלו תושבי השכונה מהתנכלויות, ידויי אבנים ואף ממעשי חבלה ורצח של מחבלים פלסטינים, בעיקר מג'בל מוכאבר הסמוכה.  מאז שנות ה-90 לא נשנו אירועי הטרור והשכונה אף קיבלה חיזוק תנופתי בדמות דרך ראשית נוספת המחברת אותה לדרך חברון וקרבתה למתחם הקניות והבילויים של אזור התעשייה תלפיות.

חינוך

בתלפיות מזרח פועלים כ-10 גני ילדים, 3 בתי ספר יסודיים - תל"י רמת מוריה (בזרם הממלכתי), קשת תלפ"ז (המשלב למידת תלמידים דתיים, חילוניים ומסורתיים), ובית הספר היסודי הממלכתי-דתי "איתן", וכן בית הספר לחינוך מיוחד "הדביר החדש", שנועד לתלמידים בעלי מוגבלות שכלית עמוקה. 
שני בתי ספר על-יסודיים פועלים בשכונה: בית הספר המקיף על שם סליגסברג-ברנדייס (כיתות ז'-י"ב בזרם הממלכתי) וישיבת "בני חיל", המיועדת לתלמידים לקויי למידה הסובלים מהפרעת קשב וריכוז.
בחינוך הבלתי פורמלי, פועלים בשכונה מועדון הנוער "אינטרו" וכן סניפים של תנועות הנוער המחנות העולים, בני עקיבא ונוע"ם.

שכונה צעירה

מתחילת שנת 2011, פועלת בשכונת תלפיות מזרח תוכנית "שכונה צעירה" בשיתוף עם "צעירים במרכז". במסגרת התוכנית מוצבת רכזת מטעם "צעירים במרכז" במינהל הקהילתי של השכונה. 
רכזת שכונה צעירה אמונה על פיתוח הקהילתיות, ריכוז פרויקטים ויוזמות תושבים, ייצוג קול המשפחות הצעירות בפורומים שונים ועוזרת לתושבים להפוך את השכונה שלהם להכי טובה שהיא יכולה להיות:
פיתוח המרחב הציבורי, הפקת אירועי תוכן מושקעים ממש מתחת לבית, יצירת הזדמנויות להכרות בין המשפחות, שדרוג מסגרות החינוך והגיל הרך, חיזוק הקהילתיות בשכונה.
עדי טוך

ביוגרפיה

נולדה ב 1979 בירושלים, בוגרת בצלאל המחלקה לצורפות 2004 ותואר שני בהצטיינות מבית הספר קאס בלונדון 2009. כיום חיה ועובדת בלונדון.
עבודתיה מוצגות ונמכרות דרך גלריות, בירידי אומנות, לאספנים פרטיים ולאוספים ציבוריים של מוזיאונים ומוסדות. בין האוספים הציבוריים נמנים המוזיאון היהודי בניו יורק, מוזיאון פיצוויליאם בקיימברידג', ארגון גולדסמיט לונדון, ומועצת האומניות האנגלית - קראפטס קונסיל. 
בשנים האחרונות זכתה במספר פרסים ביניהם פרס זהב לקראפט ועיצוב מטעם גילדת הצורפים 2013 ופרס יוקרתי מטעם ארגון גולדסמיט לעיצוב הטוב ביותר ביריד גולדסמיט השנתי 2012.
מיוצגת על ידי גלריית קונטמפוררי אפלייד ארטס בלונדון - גלריה שפועלת משנת 1948 ומייצגת אמנים תושבי בריטניה שמצטיינים בתחומי עיצוב וקראפט שונים.
תערוכות נבחרות כוללות תערוכה מיוחדת שנאצרה על ידי מועצת האומניות האנגלית לכבוד אולימפיאדת לונדון (2012), תערוכת כלי כסף עכשווים במוזיאון ויקטוריה ואלברט במשך לונדון דיזיין פסטיבל 2010, וזו השנה השלישית שבה עבודותיה מוצגות ביריד קולקט בגלריית סאטצ'י בלונדון. 
היא מרצה כיום בבית הספר קאס בלונדון ומגיעה ללמד בבצלאל כמרצה אורחת.
קתרין מקפי

שנותיה המוקדמות

מקפי נולדה בלוס אנג'לס לדניאל ופטרישיה מקפי, מפיק טלוויזיה ומורה לפיתוח קול. מקפי סיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2002 ולמדה שלושה סמטרים באוניברסיטה עד שהחליטה לפרוש ולנסות להגשים את חלומה בתחום המוזיקה. בשנת 2005 השיגה תפקיד במחזמר אנני אוקלי אשת לפידות.

2005-2006: אמריקן איידול

בשנת 2005 שוכנעה מקפי על ידי משפחתה ובן זוגה באותה תקופה ובעלה כיום להיבחן לתוכנית הכישרונות אמריקן איידול. מקפי שרה את השיר "God Bless the Child" של הזמרת בילי הולידיי והתקבלה לעונה החמישית. בגמר שנערך ב-24 במאי 2006 הגיעה מקפי למקום השני ובמקום הראשון זכה טיילור היקס.

2006-2008: אלבום בכורה

ביוני 2006 חתמה מקפי על חוזה הקלטות עם חברת תקליטי RCA. השיר אותו ביצעה בגמר הופץ כסינגל הראשון שלה בתאריך 27 ביוני ונקרא "My Destiny". בחודש יולי הצטרפה מקפי לסיבוב ההופעות של משתתפי אמריקן איידול אך קיצצה את הופעותיה עקב מחלה. 
ב-30 בינואר 2007 יצא לאור אלבום הבכורה של מקפי הקרוי על שמה, Katharine McPhee, יחד עם הסינגל הראשון הראשון מהאלבום שנקרא "Over It". האלבום נמכר בלמעלה ממאה אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. ב-22 במאי יצא הסינגל השני שהיה "Love Story". מקפי הופיע בהופעת אורח בפרק אחד בסדרה  בטי. בשנת 2008 השתתפה מקפי בסרט בית השפנפנות לצידה של השחקנית אנה פריס.

2009-2010: אלבום שני ושלישי

לאחר סיום החוזה עם חברת RCA חתמה מקפי בינואר 2009 על חוזה עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ והחלה לעבוד על אלבומה השני. הסינגל הראשון מאלבומה השני נקרא "Had It All" ויצא ב-25 באוגוסט. בנובמבר הוציאה מקפי את השיר "I'll Be Home for Christmas". האלבום עצמו יצא לאור ב-5 בינואר 2010 ונקרא "Unbroken". באפריל 2010 שיחררה מקפי מאלבומה את השיר " "Terrifiedשהיה דואט יחד זאקרי לוי. ב-12 באוקטובר 2010 יצא לאור אלבומה השלישי של מקפי שנקרא "Christmas Is the Time to Say I Love You". בנובמבר 2010 יצא השיר "Have Yourself a Merry Little Christmas" כסינגל היחיד מהאלבום.

2011-הווה: סמאש

בפברואר 2011 פורסם כי מקפי תשחק בסדרה סמאש לצידם של דברה מסינג וג'ק דוונפורט. ב-9 ביוני חתמה מקפי על חוזה הקלטות חדש עם חברת קולומביה רקורדס. ב-6 בפברואר 2012 עלתה לאוויר הסדרה סמאש שזכתה לביקורות טובות ואף חודשה לעונה שנייה. במקביל השתתפה מקפי גם בסרטים שונים כמו ""אתה רשאי לא לנשק את הכלה" ו"שלום אהבה ואי הבנה". לאחר מכן התקבלה לתוכנית "צוות עקרב" שם שיחקה את דמותה של פייג'.

חיים אישיים

ב-2018 התארסה למפיק המוזיקלי הקנדי דייוויד פוסטר (אביה החורג לשעבר של ג'יג'י חדיד). 
ב-2018 השתתפה בטקס התרמה חגיגי לארגון ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FDIF), בו גייסו 60 מיליון דולר עבור צבא ההגנה לישראל.

חיים אישיים

ב-2 בפברואר 2008 התחתנה מקפי עם ניק קוסטאס בן ה-42.
מישל דה סרטו

ביוגרפיה

מישל דה סרטו נולד ב-1925 בשאמברי, סבואה. הוא רכש חינוך אקלקטי כחלק ממסורת מימי הביניים. לאחר מכן למד באוניברסיטה של גרנובל, ליון, ומשם קיבל תארו בקלאסיקה ופילוסופיה ולמד את יצירותיו של פייר פארב. לאחר מכן דה סרטו התחנך חינוך דתי בעיר ליון והצטרף למסדר הישועי, בשנת 1950, והוכשר לכמורה בשנת 1956. בהמשך לשנת הסמכתו היה מצוות מייסדי כתב העת "Christus"', שבו היה פעיל רוב חייו. ב-1960 קיבל את תואר הדוקטורט שלו בסורבון.
מייקל דל

ילדותו

דל נולד ביוסטון, טקסס שבארצות הברית למשפחה יהודית שאת שם משפחתה המקורי "טל" (מגרמנית/יידיש: עמק) אינגלזה לזה הנוכחי עם הגעתה לאמריקה. הוא התחיל למד בבית ספר יסודי הרוד. כבר בגיל 12 הרוויח 1,000 דולר ממכירת בולים. לאחר מכן המשיך לבית הספר התיכון ממוריאל.
בגיל 16, במהלך חופשת הקיץ עבד כמשווק מנויים לעיתון "יוסטון פוסט", משגילה שרוב הלקוחות הם זוגות צעירים השיג רשימת זוגות שנישאו והציע להם, בהצלחה מרובה, מנוי לעיתון, כך הרוויח במהלך חופשת הקיץ 18,000 דולר.
אחרי סיום הלימודים העל יסודיים, עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין על מנת ללמוד פיזיקה. הוא לא התעניין במקצוע ובגיל 18 ייסד חברה חדשה ששמה PC's Limited,. דל מכר והרכיב, בהתחלה מחדרו שבמעונות, רכיבי שדרוג למחשבים אישיים.

צמיחת החברה

במהלך רכישת והרכבת רכיבי המחשב גילה דל כי יש פער גדול בין עלות הרכיבים לבין מחירו של מחשב מורכב. על מנת לנצל פער זה החליט להרכיב ולשווק מחשבים אישיים ללקוחות סופיים. בסיוע הלוואה כספית מסבו ומסבתו, עזב דל את הלימודים כשהיה בן 19 וניהל את דל מחשבים. עם הזמן, היו לו כמה כישלונות (בנוסף למחשבים ניידים שנשרפו ב-1993, אובדן לקוחות לחברת GateWay בתחילת 1990 וכישלונות אחרים), למרות משברים אלו המשיכה דל לייצר מחשבים נייחים וניידים, כיום היא חברת המחשבים השנייה בעולם, עם מכירות של 57 מיליארד דולר בשנת 2007.
בארבעה במרץ 2003, לאחר שהחברה התפתחה לתחומים נוספים מעבר למחשוב, הצביעו רוב מחזיקי המניות לשנות את שם החברה לדל (Dell, Inc) במקום השם הקודם, דל תאגיד מחשוב. (Dell Computer Corporation).

ב-4 במרץ 2004 פרש דל מתפקיד מנכ"ל החברה אבל נשאר יו"ר מועצת המנהלים, ובמקומו מונה קווין בי רולינס, קודם לכן נשיא החברה וסמנכ"ל.

ב 31 בינואר 2007, כשהתפטר קווין מתפקידו, מונה מייקל דל מחדש למנכ"ל החברה באותו יום.
תארים שמייקל זכה בהם: "יזם השנה" מאת Inc. magazine (בגיל 24 בלבד), "איש השנה" מאת PC Magazine, "מנכ"ל מספר אחת בעסקים אמריקאיים" מאת Worth Magazine ו"מנכ"ל השנה" מאת המגזינים Financial World‏, Industry Week ו-Chief Executive. בנוסף, זכה דל בפרס בואוור למנהיגות עסקית לשנת 2013 מאת מוסדות פרנקלין.
ב-12 באוקטובר 2015 הודיע דל כי ירכוש, יחד עם שותפיו את חברת EMC עבור סכום עתק של 67 מיליארד דולר, פרמיה של 19% על מחיר הסגירה של המניה יום קודם להודעה.

תרומות חשובות

ב 15 מאי 2006 הודיעה אוניברסיטת טקסס באוסטין על קבלת תרומה בת 50 מיליון דולר מעמותת סוזן ומייקל דל, שמטרתה לקדם את המצוינות בבריאות ילדים ובחינוך באוסטין. מכספי תרומה זו נבנו באוניברסיטה שלושה מתקנים. הראשון הוא מכון דל למחקר פדיאטרי (רפואת ילדים), שישלים את המרכז הרפואי לילדים הסמוך, אף הוא מייסוד עמותת דל. השני הוא בניין חדש למדעי המחשב בקמפוס, והשלישי הוא מרכז סוזן ומייקל דל לקידום אורח חיים בריא, שיעסוק בנושאים הנוגעים לסביבת גידול בריאה לילדים.
דל נשוי ואב לארבעה, המשפחה מתגוררת באוסטין.
חוג פרימיטיבי למחצה

בתורת החוגים, חוג פרימיטיבי למחצה (semi primitive ring) הוא חוג שרדיקל ג'ייקובסון שלו שווה לאפס. חוגים אלו מכלילים את החוגים הפרימיטיביים - ואכן, כל חוג פרימיטיבי למחצה סוף ממדי הוא מכפלה תת-ישרה של חוגים פרימיטיביים. במקרה הארטיני, תכונה זו שקולה לראשוניות למחצה ולפשטות למחצה, ולפי משפט ודרברן-ארטין החוג שווה לסכום ישר של חוגי מטריצות מעל חוג עם חילוק.

הגדרה ומבנה

יהי חוג . רדיקל ג'ייקובסון שלו הוא חיתוך כל האידיאלים הפרימיטיביים שלו, ששווה גם לחיתוך כל האידיאלים השמאליים המקסימליים שלו. החוג נקרא פרימיטיבי למחצה אם רדיקל ג'ייקובסון שלו שווה אפס.
הגדרה שקולה: חוג הוא פרימיטיבי למחצה אם ורק אם קיים לו מודול פשוט למחצה ונאמן.
הגדרה אחרת, בעלת אופי פחות כללי (וההגדרה המקורית שג'ייקובסון נתן), היא: החוג נקרא פרימיטיבי למחצה אם הוא מהווה מכפלה תת-ישרה של חוגים פרימיטיביים - כלומר, יש שיכון של  בתוך מכפלה המנות הפרימיטיביות שלו:  המהווה גם העתקה על כל רכיב. הגדרה זו נגררת מההגדרה הקודמת, אך לא תמיד גוררת אותה.
כל חוג פשוט למחצה הוא פרימיטיבי למחצה, וכל חוג פרימיטיבי למחצה הוא ראשוני למחצה.
בדומה למקרה הפרימיטיבי, חוג קמוטטיבי פרימיטיבי למחצה הוא סכום ישר של שדות.

המקרה הארטיני

במקרה שהחוג גם ארטיני, כל המחלקות הנפוצות של חוגים קורסות למחלקה אחת - חוג הוא ראשוני למחצה אם ורק אם הוא פרימיטיבי למחצה ואם ורק אם הוא פשוט למחצה. במקרה זה, לפי משפט ודרברן-ארטין, החוג איזומורפי לסכום ישר סופי של מטריצות מעל חוגים עם חילוק.
במקרה הלא ארטיני יש דוגמאות נגדיות לכל כיוון שלא מתקיים במקרה הכללי.

המשפט העיקר של ודרברן

המשפט העיקרי של ודרברן קובע כי כל חוג  סוף-ממדי מעל שדה  מתקיים ש- פרימיטיבי למחצה (או בשקילות מקיים כל אחת מהתכונות לעיל), ויותר מכך - קיים תת-חוג  כך ש-.
בלצ'יק

היסטוריה

התיישבות אנושית מאורגנת ביישוב מתוארכת לתקופת האבן החדשה. בהמשך בתקופת הממלכה התראקית נקראה העיר דיוניסופוליס. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפכה עיר חלק מפרובינציה רומית, עברה לאחר פיצול האימפריה, לחזקת האימפריה הביזאנטית ובמקום נבנתה מצודה. סביר להניח שבמקום היה יישוב קטן גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה, אם כי תיעוד לגביו קיים רק במסמכים עות'מאניים בשמו המודרני בלצ'יק, שנגזר מהשפה הגגאוזית ומשמעו מקום קטן, או מהשפה הטורקית ומשמעו מקום דייג קטן.
העיר שוחררה מאחיזת האימפריה העות'מאנית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והפכה מכוח חוזה סאן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה הועברה העיר לרומניה בהתאם לסיכומי חוזה בוקרשט, נכבשה בידי הצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה והוחזרה לרומנים מתוקף חוזה ניי. במלחמת העולם השנייה הוחזר כל חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה במסגרת הסכם קראיובה ומאז נותר היישוב בחזקת הבולגרים.
בתקופה בה הייתה העיר בשליטת רומניה, בנה המלך פרדיננד הראשון ארמון מפואר, לאשתו המלכה מריה מאדינבורג.

כלכלה ודמוגרפיה

בעיר נמל דיג ומסחר קטן ומעגן ל-60 יאכטות. מסביב לעיר ישנם שטחים חקלאיים פוריים, אך עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות. 62.8 אחוזים מתושבי הרשות המקומית הם בולגרים שמרביתם נוצרים אורתודוקסים, 16.2 אחוזים טורקים שמרביתם מוסלמים סונים ו-12.3 אחוזים הם בני רומה. בסמוך לעיר נמל תעופה קטן אשר במהלך מלחמת העולם השנייה שימש את הלופטוואפה כנגד כוחות צבא ברית המועצות. בימינו השדה אינו פעיל וקיימות תוכניות להופכו לנמל תעופה מסחרי בינוני.

ההעפלה לארץ ישראל

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגודדו לאורך ערי הדנובה מאות פליטים יהודים שביקשו להימלט מחמת הקרבות והסכנה הנאצית הקרבה. נמל העיר בלצ'יק שימש לא אחת כתחנת מעבר לאניות מעפילים אלו שהפליגו לאורך הדנובה, עד לים השחור בשטח רומניה ומשם לכוון ארץ ישראל.

פרשיית האנייה הילדה

אניית המעפילים הִילְדָה אספה 728 פליטים מצ'כוסלובקיה והפליגה לכיוון נמל העיירה בלצ'יק במטרה להמתין לפליטים נוספים מיוגוסלביה. בשלהי 1939 בעיצומו של החורף הגיעה האנייה לעיירת הדייג והנופש אשר הייתה בעת ההיא תחת שלטון רומניה. הפליטים מיוגוסלביה השתהו, המים קפאו סביב הספינה, מלחיה נטשו אותה, בקרב נוסעיה היהודים הייתה תסיסה ולבסוף לאחר כחודש ימים הורשו לרדת ממנה. השתהותה הרבה של הספינה על נוסעיה עוררה עימות מול הנהגת העיירה אשר הלינה על התנהגות מלחיה וכמות הנוסעים שהציפה את הכפר. האספקה בכפר לא הספיקה לכל הפליטים ועשרות מזחלות שלג נשלחו לעיר דובריץ' כדי להביא מזון לפליטים. בית המרחץ הנטוש בארמונה של המלכה מריה, שימש כאתר התקלחות ראשון למעפילים לאחר שבועות ארוכים. ב-8 בינואר 1940 לאחר שהפשיר הקרח עזבה הספינה את נמל בלצ'יק בדרכה לאיסטנבול ומשם לארץ ישראל .
ISSN

ISSN‏ (ראשי תיבות באנגלית: International Standard Serial Number) הוא קוד מזהה בינלאומי לזיהוי כתבי עת ופרסומים עִתיים אחרים. הקוד מכיל שמונה ספרות, שמופרדות באמצע בקו מפריד, ולצדן הכיתוב ISSN. כתבי עת שמפורסמים הן בדפוס והן באופן אלקטרוני עשויים לקבל שני קודים מזהים, המובחנים באות הקידומת: e-ISSN או elISSN לפרסום אלקטרוני, ו-p-ISSN לפרסום בדפוס. שיטת הזיהוי באמצעות ISSN נוסחה לראשונה כתקן ISO בינלאומי בשנת 1971, ופורסמה כתקן ISO 3297 בשנת 1975. תת-ועדת ה-ISO שאחראית לתקן היא TC 46/SC 9.

הקצאת מספרי ISSN

מספרי ISSN מוקצים על ידי רשת של מרכזי ISSN לאומיים, הממוקמים לרוב בספריות הלאומיות. בישראל יש לפנות למרכז ה-ISSN הבינלאומי שבפריז – ארגון בין-ממשלתי שנוסד ב-1974 במסגרת הסכם בין אונסק"ו וממשלת צרפת. המרכז מתחזק מאגר מידע של כל מספרי ה-ISSN ברחבי העולם, המכונה "מרשם ה-ISDS"‏ (International Serials Data System) או "מרשם ה-ISSN". נכון לשנת 2012, המרשם מכיל 1,688,275 פריטים.

השוואה למזהים אחרים

קוד מזהה דומה ל-ISSN הוא ה-ISBN, המשויך לספר בודד במקום להוצאה עתית. מספר ISBN עשוי להינתן לגיליון מסוים של כתב עת, בנוסף לקוד ה-ISSN של כתב העת. בניגוד ל-ISBN, קוד ה-ISSN הוא מזהה אנונימי שמשויך לכותרת כתב העת, בלי מידע על המוציא לאור או על מקום ההוצאה. מסיבה זו, ניתן מספר ISSN חדש לכתב עת כל אימת שהוא עובר שינוי משמעותי בכותרתו.
מכיוון שה-ISSN אינו משייך לגיליון מסוים, נוצר מזהה חדש, Serial Item and Contribution Identifier‏ (SICI), המשתמש ב-ISSN הקיים ומוסיף לו ספרות שיאפשרו זיהוי גיליון, מאמר או מרכיבים אחרים (למשל, תוכן עניינים).
בר יוחאי (פיוט)

זמני אמירתו

פיוט זה מושר בקרב העולים לציונו של הרשב"י במשך כל ימות השנה ובפרט בל"ג בעומר, והוא מקובל על רוב העדות והפלגים. 
אצל התימנים ואצל הפרסים הפיוט מהווה חלק מזמירות השבת. ביהדות פרס נהוג לשיר את הפיוט בל"ג בעומר, בתרגום לפרסית. אצל יהודי לוב נהגו לשיר את הפיוט בכל שבת, חג ומועד ובכל שמחה משפחתית כגון בר מצווה, חתונה וברית מילה. בקרב חלק מיהודי גאורגיה, נהוג לזמר את הפיוט בסיום תפילת "ערבית לשבת" אחרי אמירת הפיוט "יגדל" ובל"ג בעומר לפני תפילת ערבית. 
בני היישוב בר יוחאי במרום הגליל נוהגים לשיר את הפיוט בקבלת שבת עם דמדומים לקראת רדת החשיכה.

לחנים

הלחן המפורסם בכל עדות ישראל הוא לחן מזרח אירופאי], בקרב עדות מסוימות יש גרסאות אחרות ללחן זה. (ראה כל הגרסאות השונות המנויות באתר הזמנה לפיוט).
בין החסידים ישנם לחנים נוספים. לחן מפורסם הוא לחן חסידי עתיק, שהושר בחסידות רופשיץ, ורבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב שרו על בר יוחאי. לחן מפורסם נוסף הוא ניגון שמחה של חסידות קרלין מנינו של הבעל שם טוב, "ר' הערש בעל שמ'ס". בחסידות בויאן מושר לחן של החזן רבי פנחס ספקטור (ר' פיניע חזן) ובחסידות ויז'ניץ ישנו ניגון מהמלחין החסידי המפורסם ר' בעריש הורוביץ (ר' בעריש ווישווער). בחסידות בעלז מושר לחנו של המלחין לבית צאנז, ר' אביש מאיר ברנדסדורפר. בחסידות באבוב ישנו לחן של רבי בן ציון הלברשטאם, מקראקא שנת תר"פ וניגון נוסף, המושר בסעודות השבת. נוסף על כך ישנו לחן תימני  ולחן ייחודי גם לקהילות גאורגיה. לחן נוסף הוא לחן ירושלמי.
בשנים האחרונות נפוץ גם לחן קצבי מקורי בעל גוון מזרחי, של הזמר משה לוי.
ת'נדרבולטס

סיפור המקור

ברון זמו זימן כמה מבני בריתו לשעבר כדי להציל את שומר ראשו לשעבר של אביו. חברים אלה היו מגלגולה הרביעי של קבוצת אדוני הרשע שלו, וכללו את החיפושית, פיקסר, סונגבירד ומונסטון. זמו ראה בהתאספות לא שגרתית שכזו כסימן, והחליט לשקם את אדוני הרשע ולתקוף את האוונג'רס. אולם, לפני שהם יכלו לבצע את זממם, מרבית גיבורי-העל - כולל חברי האוונג'רס - נהרגו בידי אונסלות'.
המוות של גיבורי-העל יצר לזמו ולאדוני הרשע הזדמנות פז. זמו הבין שהעולם זקוק לאלופים בעלי כוחות-על, ושקבוצתו יכולה למלא את הצורך הזה. על ידי התחזות לגיבורי-על, אדוני הרשע יוכלו להרוויח את אמון הציבור ולבסס עמדת כוח שתעמוד בקנה אחד עם האוונג'רס. וכך, בזמן שהקבוצה הרוויחה את אמון הציבור, זמו האמין שהם יקבלו גישה לכל סודותיהם של חברי האוונג'רס ושל סוכנות הביון S.H.I.E.L.D - מידע אותו ימכור זמו לעולם התחתון.
נס השירות הפעיל

נס שירות פעיל הוא דגל ימי צר וארוך המונף על כלי שיט צבאי, ומציין במרבית ציי העולם את היותו של כלי השיט בשירות פעיל. הגדרת המעמד שירות פעיל נעשית כאשר כלי השיט כשיר לפעילות, יש לו מפקד והוא מצוות בהתאם. הנס מיועד לכלי שיט בלבד ואינו בשימוש ביחידות חוף.
הנס מונף גבוה יותר מכל דגל אחר על כלי השיט, ומוצב בראש התורן. כאשר ישנם מספר תרנים, מונף הנס בתורן האחורי, ובספינות קטנות הוא מונף בראש אנטנת הקשר הימנית. בצוללות חלים אותם עקרונות, אך לקראת צלילה יורד הנס, כמו גם שאר הדגלים, ויונף מחדש בעת הכניסה לנמל.
הנס יונף לאחר שהספינה בכשירות מלאה ולפי נוהלי היחידה כאשר הצוות אף עבר את האימון הראשוני. ההנפה תיעשה במסדר חגיגי בנוכחות כל אנשי הצוות וצוותי הספינות האחרות ביחידה. שלא כמו שאר הדגלים, הנס נשאר במקומו יומם וליל, בים ובחוף. הנס מוסר רק עם ביטול מעמד כלי השיט כפעיל, עקב יציאתו לשיפוץ כללי או מסיבות אחרות.
אסון המקדש בפאראוור

אסון המקדש בפאראוור התרחש ב-10 באפריל 2016 במדינת קראלה שבדרום-מערב הודו. זיקוק שהוצת על ידי קהל חוגגים במקדש הינדי בעיירה פאראוור פגע במצבור של זיקוקין די-נור וגרם להצתתו, להתפוצצות ולשריפות שגרמו למותם של 111 איש ולפציעתם של למעלה מ-350 איש.
האסון התרחש בשעה 03:33 לפי השעון המקומי במתחם המקדש ההינדי פוטינגל דווי (Puttingal Devi) בעיירה שלחוף מפרץ בנגל. באתר נכחו באותה עת כ-15 אלף חוגגים. במקום החל מופע זיקוקין בשעת חצות לערך. התפוצצות מצבור הזיקוקין הורגשה למרחק של כקילומטר סביב. ההתפוצצות והשריפות שגרמה הביאו לקריסתם של שני מבנים, ועקב כך נפגעו מרבית ההרוגים והפצועים. לפחות 40 פצועים הועברו לבתי חולים כשהם סובלים מכוויות חמורות ומקצתם נפטרו בימים שלאחר האסון.
הצי ההודי שיגר כלי טיס ואנשי רפואה כדי לסייע בפינוי הנפגעים מאתר המקדש. נזק פיזי נגרם למקדש עצמו ולכ-150 מבנים נוספים בקרבתו.
חקירת המשטרה ושלטונות מדינת קראלה העלתה כי הזיקוקין במתחם המקדש הופעלו ללא רישיון מתאים.
הפעלת זיקוקין די-נור במהלך חגיגות דתיות הינדיות היא שכיחה בדרום הודו. ב-1952 התרחש אסון דומה במדינת קראלה, שבו נספו 68 אנשים. ב-2012 אירעה התפוצצות במפעל זיקוקין במדינת טמיל נאדו. באותו אירוע נספו 40 איש.
גליבנקלאמיד

טווח פעילות

לגליבנקלאמיד יש זמן מחצית חיים קצר של 4 שעות כאשר הוא נלקח במנה בודדת, אבל כאשר הוא נלקח באופן כרוני מדי יום, זמן מחצית החיים של התרופה עולה ל-10-13 שעות. יחד עם זאת ולמרות זמן מחצית חיים קצר יחסית, התרופה פועלת עד 24 שעות וזה בין היתר בשל קיומם של תוצרי פירוק פעילים פרמקולוגית של התרופה. 
למרות שניתן לתת את התרופה פעמיים ואף שלוש פעמים ביום, מומלץ כיום להימנע ממתן זה ולתת את התרופה במינון חד יומי.

יעילות ומגבלות

גליבנקלאמיד היא תרופה ישנה שהיתרונות שלה בטיפול בסוכרת הן עלות נמוכה ויעילות גבוהה יחסית באיזון הסוכרת. יחד עם זאת היא עלולה לגרום להיפוגליקמיה שעלולה להיות מסוכנת וכמו כן היא גורמת לעלייה במשקל. 
קיימים רופאים שממליצים על מתן התרופה בהריון, אבל לפי מחקרים על התרופה, נראה כי היא פחות יעילה בסוכרת הריונית בהשוואה לאינסולין או מטפורמין ולכן לא מומלץ להשתמש בה בהריון.
התרופה נחקרת בטיפול בשבץ ובאיסכמיה מוחית, וייתכן ותהיה לה יעילות במצבים אלו, מאחר שחדירותה למוח עולה לאחר שבץ וקיימים קולטנים מיוחדים SUR1 שאליהם נצמדת התרופה ויכולה להיות מיטיבה עם החולים. 
ישנם דיווחים בספרות כי מתן גליבנקלאמיד קשור בהשפעה לרעה על תפקוד מערכת הלב וכלי הדם, אך המחקרים אינם חד משמעיים ונדרשים מחקרים ארוכי טווח על מנת להוכיח השפעה זאת.
על פי קריטריוני BEERS, התרופה איננה מתאימה לשימוש בקשישים.
תבנין

היסטוריה

תבנין מוזכרת כבר בשנת 1850 לפנה"ס ברשימות הכיבוש של אחד מפרעוני מצרים העתיקה ומאוחר יותר נזכרת בספר יהושע.] בשנת 680 לפנה"ס הותקפה העיר ונהרסה על ידי האשורים.
בתקופת המשנה ותקופת התלמוד (בעיקר התלמוד הירושלמי) היה קיים במה שהוא דרום לבנון של ימינו יישוב בעל אוכלוסייה יהודית בשם "תפניס" שהיה חלק מגבולה הצפוני של פרובינציית יהודה בערוב ימיה, המקום הזה מזוהה על פי המסורת עם תבנין.
במרכז העיירה נבנתה מצודה צלבנית על ידי מושל טבריה הצלבנית בשנת 1105, לאחר קרב קרני חיטין ב־1187 נכבשה המצודה על ידי צלאח א-דין אולם הצרפתים כבשו אותה שנית ב־1229, לבסוף נכבשה המצודה על ידי הממלוכים ב־1266.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון לא נפגע כמעט המקום בשל העובדה כי חלק מתושביו הם נוצרים וחלק הם מוסלמים, במקביל לא הורשו אנשי אש"ף להתקרב ליישוב בשל החשש מהטרדות של צד"ל. עם יסוד יוניפי"ל בשנת 1978 הפך היישוב לבסיסו של הכוח האירי, דבר המספק תעסוקה לתושבי האזור.
במלחמת מלחמת לבנון השנייה היה בית החולים במקום מרכז לפליטים ובעקבותיה חזר צבא לבנון למקום בפעם הראשונה מאז תחילת מלחמת האזרחים.
אברהם אוסטשגה

ביוגרפיה

אוסטשגה נולד בכפר אוֹקוּנְיֶיב, כ-20 ק"מ ממזרח לוורשה, ב-1889. רכש את הכשרתו בפיסול בסדנאותיהם של הנריק קונא (Kuna) ואדווארד ויטיג (Wittig). בתקופה שבין מלחמות העולם היה אוסטשגה ממובילי התרבות היהודית בפולין; בין היתר היה אחד ממייסדי "האגודה היהודית לאמנות יפה" (יידישער געזעלשאפט צו פארשפרייטן קונסט; Żydowskie Towarzystwo Krzewienia Sztuk Pięknych) ב-1923. ברחוב מילנה 9 שבוורשה פעל הסטודיו שלו ושל הצייר-תפאורן ולדיסלב ויינטרוב, שבו היו מכינים מצבות אמנותיות.
בעת הכיבוש הנאצי, אז חי אוסטשגה בגטו ורשה, הסבו הוא וויינטרוב את הסדנה שלהם למפעל לייצור אבני השחזה, להשחזת סכינים, ואמנים רבים הועסקו בו.
באוגוסט 1942 נשלח אוסטשגה לטרבלינקה, שם נספה.
מרבית יצירותיו של אוסטשגה אבדו במהלך הכיבוש הנאצי; כיום נותרו בעיקר המצבות המפוסלות שבבית העלמין היהודי בוורשה. הידועה שבהן היא "מאוזוליאום שלושת הסופרים" (מכונה גם "אוהל פרץ" – המונומנט שמעל קברם של י"ל פרץ, יעקב דינזון וש. אנ-סקי); וכן המצבה על קברו של זיגמונט ביחובסקי; קברה של פרנצ'ישקה אייגר; קברו של אדולף פרץ; קברו של יוסף איזביצקי; קברו של הירש דוד נומברג וכן זה של אורי ניסן גנסין.
באוניברסיטה העברית בירושלים בספרייה הלאומית מצויות שתי פרוטומות מעשי ידיו: האחת בדמות הרמב"ם, שנשלחה על ידי בוריס סטבסקי (שעמד בראש שוחרי האוניברסיטה בפולין) כמתנה לאוניברסיטה עם הנחת אבן הפינה ב-1925 (מוצגת בבניין הפקולטה למשפטים), והשנייה בדמותו של סטבסקי.