google/wiki40b huggingface dataset:
זמן מאוחר

לפי משוואות מקסוול, גלים אלקטרומגנטיים המתפשטים בוואקום, מתפשטים במהירות האור c.
מהירות האור היא מהירות סופית, ולכן לאור הנפלט מן המקור בזמן , יקח זמן מסוים עד שיגיע לצופה שנמצא במרחק r מן המקור. הצופה יבחין במאורע רק בזמן . הקשר בין שני הגדלים הוא:

לאחר העברת אגפים,

הביטוי  נקרא זמן מאוחר (או זמן מפגר [Retarded time]).
הסיבה לשם "Retarded time", היא כי כל השדות והפוטנציאלים שיראה הצופה, הם למעשה אותם שדות ופוטנציאלים שהתרחשו בעבר, בזמן המאוחר. כלומר הצופה יצפה בשדות ובפוטנציאל שהיו במקור בעבר, ולא במצבם הנוכחי.
הזמן המאוחר הוא תוצאה ישירה של סופיות מהירות האור, ולכן איננו קיים במכניקה הקלאסית, כי שם מהירות האינטראקציה אינסופית.
במתנו

בָּמָתֵנוּ - התיאטרון האמנותי לנוער (בחלק מהפרסומים מופיע כ"במתנו - מחלקה לתלמידים ולנוער ליד האהל") היה תיאטרון ישראלי לילדים ולנוער ורוב שחקניו היו בני נוער. התיאטרון הוקם בשנת 1946 על ידי אליעזר אנסקי (אביו של אלכס אנסקי), משנת 1951 פעל בחסות תיאטרון האוהל. התיאטרון נסגר בשנת 1960.
בתיאטרון זה גדלו כמה מבכירי שחקני ישראל בהם גדעון זינגר, עודד קוטלר, יוסי גרבר, שושיק שני, יעקב בן-סירא, צבי בורודו, שמעון בר, ניסים עזיקרי, אלכס אנסקי ועוד. אליעזר אנסקי תרגם, עיבד וכתב מחזות עבור התיאטרון, ביים את ההצגות (עוזרו היה ניסן נתיב) ואף עיצב את התפאורה, לעיתים יחד עם ידידיו האמנים נחום גוטמן ואריה נבון.
בין ההצגות שהועלו בתיאטרון נמנות הרפתקאות הנסיך עומר (1946), הזמיר של מלך סין, הנסיך הקטן, דוד מלך ישראל, עלילות תום סוייר, חייט כי ימלוך, חסמבה, מלכת השלג, סינדרלה, עלילות הרשלה מאוסטרופולי, מעשה בעוץ העצלן, מפתח הזהב, בארץ לובנגולו מלך זולו ועוד.
בשנת 1964 נוסד מחדש התיאטרון על ידי אנסקי בחסות עיריית ירושלים והנוער העובד והלומד, כמסגרת דרמה לנוער.
יחסי זימבבואה–מלאווי

היסטוריה

שתי המדינות יחד עם זמביה, התקיימו כמדינה אחת לאחר תום השלטון הקולוניאלי, בשם הפדרציה של רודזיה וניאסלנד. בזימבבואה מתגוררים רבים שמוצאם ממלאווי, והם מהווים בה כוח עבודה חשוב בתעשייה המקומית.
לשתי המדינות ישנה ועדת קבע משותפת למטרת שיתוף פעולה (JPCC), אשר מתקיימת פעם בשנתיים מאז 1982, ועוסקת בעיקר בענייני ביטחון, אך גם בעוד נושאים.
כאשר מונתה מלאווי לתפקיד יו"ר הקהילה לפיתוח דרום אפריקה (SADC) בשנת 2001, נשיא מלאווי לשעבר, בקילי מולוזי, לקח חלק פעיל ב-SADC בנושאים שונים, וביניהם רפורמת הקרקע בזימבבואה.
בשנת 2011 לווה נשיא מלאווי בינגו וה מותריקה 20 מיליון דולר מזימבבואה, על מנת לממן רכישת תירס לחקלאות.

יחסים דיפלומטיים

זימבבואה מחזיקה במלאווי שגרירות בלילונגווה, ואילו מלאווי מחזיקה בזימבבואה שגרירות בהארארה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-8

הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר

Det Stora Ädventyret

סרט האנימציה הטוב ביותר

Arie Prerie

פרס UN

The Divided Heart
אישה בנקודת האפס

רקע

בסוף 1972 סעדאווי הוסרה מתפקידה כמנהלת חינוך בריאותי, וכעורכת הראשי של המגזין המצרי "בריאות" לאחר פרסום ספרה "נשים וסקס". היא החלה לחקור נוירוזה בקרב נשים מצריות, ובמהלך מחקרה פגשה רופאה בכלא קנאטיר שסיפרה לה על האסירות, כולל אסירה אחת שהרגה אדם ונגזרה להיתלות. סעדאווי רצתה לפגוש את האישה, ובעזרת עמיתה, ארגנה לערוך מחקר בבית הכלא בסתיו 1974. סעדאווי ביקרה נשים רבות באגף וגם במרפאה הפסיכיאטרית, והצליחה לערוך 21 מקרי בוחן מעמיקים עבור הפרסום שלה ב-1976, "נשים ונוירוזה במצרים". אך פירדאוס הייתה מקרה נפרד עבורה. פירדאוס הוצאה להורג ב-1974, אבל היא השאירה רושם מתמשך על סעדאווי, שאמרה שלא תוכל לנוח עד שלא תכתוב את סיפורה של פירדאוס, וכשישבה לכתוב, סיימה את הרומן תוך שבוע, סעדאווי מתארת את פירדאוס כקדושה מעונה, ואומרת שהיא מעריצה אותה כי, "כמה אנשים מוכנים לעמוד אל מול המוות עבור עיקרון." מאוחר יותר, כאשר סעדאווי עצמה הייתה כלואה בקנאטיר ב-1981 כאסירה פוליטית, היא הייתה מוצאת את עצמה מחפשת את פירדאוס בקרב אוכלוסיית בית הכלא, כי לא הייתה מסוגלת להאמין שהאישה שנתנה לה השראה כה רבה מתה באמת.

פרסום הספר

בתחילה, מו"לים מצריים דחו את הספר. המהדורה הראשונה פורסמה בלבנון ב-1975. הוא תורגם מאז ל-22 שפות לפחות. הוא פורסם לראשונה באנגלית בשנת 1983, והגרסה בעברית יצאה בשנת 2002, בהוצאת גוונים.

ביקורת

לרוב, המבקרים שיבחו את ספרה של סעדאווי. חלק מהמבקרים שיבחו אותה על חשיפת דיכוי הנשים במזרח התיכון, אך ון-צ'ינג אויאנג מציינת שהפופולריות של הספר במדינות המערב מתקבלת בחשדנות על ידי מבקרים ערבים, אשר טוענים שסעדאווי מנציחה במערב סטריאוטיפים שליליים על החברה הערבית-אסלאמית לגבי אלימות גברית ודיכוי נשים, וכי אלמלא כך, עבודתה הייתה מוזנחת בשל חסרונות ספרותיים.
ואולם, כשיצאה גרסה מחודשת לספר באנגלית בשנת 2015, החדשות התקבלו בהתרגשות במעגלים פמיניסטיים, וכן גם במרחבים אחרים, כגון לימודי אפריקה והמזרח התיכון, העוסקים בפוסט-קולוניאליזם, ואחרים. המבקרת מינא סלאמי, המתמחית בפמיניזם אפריקאי וגלובלי, כתבה שעל אף בספר של אחת ההוגות המשפיעות ביותר בעולם הערבי, הספר זכה להתעלמות בקאנון הפמיניסטי כי הוא נכתב בידי אישה לא-לבנה ולא-מערבית, ומהקאנון הפוסט-קולוניאלי כי לא נכתב על ידי גבר.
היא מציינת שהספר הוא לא רק על אלימות של גברים כלפי נשים, אלא שהוא עוסק בנושאים שבליבה של הפמיניזם. לדוגמה, נושא הבחירה החופשית. סעדאווי נוקטת בנקודת מבט המבהירה שעצם בחירה במשהו לא אומר שהדבר הוא פמיניסטי, וגם בחירה לכאורה חופשית חייבת להיות מנותחת ומובנת במסגרת של יחסי הכוח המופעלים על הפרט בכל מצב.
איציק כהן (כוריאוגרף)

ביוגרפיה

כהן נולד בחדרה, בן למשפחה של אמנים, יוצרים ומוזיקאים. מגיל צעיר מאד עסק באומנות פלסטית ומוזיקה. לאחר מכן, הרחיב את אופקיו והחל לעסוק גם בעיצוב גרפי. בגיל 14, הוא גילה את עולם המחול והחל לרקוד בלהקת המחול בבית הספר המקיף למדעים ולאמנויות בו למד. במקביל, הצטרף למגמת המחול בבית הספר, בה למד בלט קלאסי ומחול מודרני, וכן רקד באולפנה למחול מנשה בעין שמר.
ב-1998 התגייס כהן לפיקוד הנח"ל ושירת כגרפיקאי. ביולי 1999 התקבל ללימודי מחול בסמינר הקיבוצים בתל אביב. עם תחילת הלימודים, החל כהן לטפח קבוצות נוער בלימודי מחול מודרני בטכניקת גראהם וליצור חומרים מקוריים במחול מודרני ובמחול ישראלי עכשווי.
בשנת 2004 הקים את קבוצת המחול המודרני "Feedback" ובשנת 2005 ייסד את להקות המחול "צבעי מחול", אשר פועלות מאז תחת ניהולו האומנותי בארבעה סניפים בעיר חדרה. במקביל להקמת הלהקות, המשיך כהן ללמד ולהעביר סדנאות פרי יצירתו במגמות מחול, בתי ספר למחול ולהקות מחול בכל רחבי הארץ.
בשנת 2010 החל ליצור כהן את "אידיליה", יצירת תיאטרון מחול מקורית אשר עלתה במסגרת "פסטיבל מחולוהט" בשנת 2011 במרכז סוזן דלל והיצירה אף התקבלה לסל תרבות ארצי. היצירה משקפת נקודות מבט שונות על מציאות חברתית מדומה.
בשנים 2009-2016, הגיע מדי שנה, עם הריקודים שחיבר, לאחד משלושת המקומות הראשונים בתחרות הכוריאוגרפיה הארצית ע"ש אייל בן יהושע ובתחרות הג'אז הארצית בפסטיבל המחולות בכרמיאל ובשנת 2015, 2016 ו 2017 זכה במקום הראשון בתחרות הארצית לכוריאוגרפיה לנוער בפסטיבל "אורות המחול" בדימונה. בשנת 2017 זכה במקום הראשון בתחרות הראשונה שהתקיימה בנושא השואה "לרקוד ולא לשכוח".
בשנים 2012-2013 שימש מנהלה האומנותי את העמותה לתרבות הפנאי של עיריית חדרה. משנת 2015 חבר בוועדה האמנותית של פסטיבל מחול הלאומי בכרמיאל.
בשנת 2018 נבחר להוביל וליצור את היצירה האמנותית המרכזית בטקס הדלקת המשואות בחגיגות ה 70 לישראל בבימוי של רן צחור. כמו כן נבחר לנהל אמנותית את מופע הפתיחה בפסטיבל הבינלאומי החדש "אשדודאנס".
הרמת סינוס

הרמת סינוס היא סוג של טיפול שיניים שמטרתו ליצור תוספת עצם בחלקים האחוריים של הלסת העליונה (המקסילה). כאשר יש צורך בביצוע שתל דנטלי בחלקים האחוריים של הלסת העליונה, נתקל לפעמים המשתיל בבעיה של חוסר בנפח עצם מספק. באזור זה של הלסת קיים חלל אויר שנקרא: הסינוס המקסילרי. החדרת שתל דנטלי דרך עצם לא מספקת אל תוך חלל הסינוס הפתוח עשויה ליצור דלקות וזיהומים שיגרמו לכישלון השתל. בהתאם, יש צורך לעבות את כמות העצם באזור לפני החדרת השתל.

הרמת סינוס פתוחה

בהרמת סינוס פתוחה, מבצע המנתח פתח או חלון בצד החיצוני של הלסת על מנת לקבל גישה אל החלל. לאחר פתיחת החלון, מרים המנתח את הרירית המדפנת את חלל הסינוס בעזרת כפיות ייעודיות מבלי לקרוע אותה. בין רצפת החלל לבין הרירית המורמת ממקם המנתח גרגירי עצם כתושה. גרגירי העצם יכולים להיות ממקור אדם, פרה או אפילו סינתטיים. בסיום החדרת הגרגרים, סוגר המנתח את החלל הממולא ותופר את החניכיים. העצם הטבעית של הגוף מחליפה את גרגירי העצם הכתושה בתהליך ביולוגי הנמשך כ-8 חודשים. לאחר שנוצרת עצם טובה ועבה, ניתן להחדיר לתוכה את השתל הדנטלי ולבנות מעליו שיניים חדשות.
לניתוח זה תופעות לוואי משמעותיות הכוללות נפיחות, שטפי דם חיצוניים המטומות) ולעיתים דמם משמעותי מאתר הניתוח. קרע ברירית המורמת עשוי להביא לירידה בסיכויי הצלחת הפעולה הנאמדים בכ-90%. מרבית המטופלים נאלצים לחוות תקופת החלמה של 4-5 ימים המלווה בתופעות הלוואי שהוזכרו ובאובדן ימי עבודה.

הרמת סינוס סגורה

בהרמת סינוס סגורה לא פותחים חלון אל תוך הסינוס, אלא מבצעים קדח קטן מאד (כ-3-5 מ"מ בלבד) דרך עצם הלסת מתוך חלל הפה ולא מהצד. הפעולה יכולה להתבצע רק המקרים בהם קיים נפח משמעותי של עצם שיבטיח ייצוב השתל המוחדר ומאפשרת הגבהה ותוספת של 2-3 מ"מ עצם בלבד. דרך החריר שנוצר, דוחף המנתח את רירית הסינוס כלפי מעלה, מחדיר גרגירי עצם כתושה, ולעיתים גם שתל דנטלי כבר באותה ישיבה מבלי להמתין להחלפת העצם הכתושה בעצם טבעית. את דחיקת הרירית כלפי מעלה ניתן לבצע באמצעות מכשירים הנקראים: אוסיאוטומים, או באמצעות החדרת צינורית שבקציה בלון מתנפח. ניפוח הבלון מוביל להרמת הרירית. לאחר הסרת הבלון מהאזור, תוחדר העצם הכתושה ואולי גם השתל.

הרמת סינוס בפולשנות מינימלית

בשנים האחרונות פותחו מספר שיטות המאפשרות ביצוע הרמת סינוס בפולשנות מינימלית בחלקן על ידי הרמה סלקטיבית של הממברנה ( הרירית ) ובכך מאפשרות ביצוע ההליך ללא צורך בפתיחה של כל חלל הפה בטכניקות שונות המפחיתות את הסיכון שבקריעת הממברנה ובסיבוכים/ זיהומים הנלווים לכך ובעצם זה גם מקצרות את משך הניתוח. שיטות אלה הופכות את פרוצדורת הרמת הסינוס להליך בפולשנות מינימלית ועל ידי כך מצמצמות באופן משמעותי את תופעות הלוואי הנלוות בדרך כלל להרמות סינוס כגון שטפי דם, נפיחות, זיהום וכאבים ובכך מקצרות את תקופה ההחלמה למטופל.

סיכונים וסיכויים

רמת ההצלחה של ביצוע הרמת סינוס עומדת על כ-90% עד 95%. כישלון של הטיפול עשוי להיגרם כבר במהלך ביצוע הטיפול עצמו אם רירית הסינוס (הממברנה השניידריאנית), נקרעת. במקרה כזה עשוי המנתח לתקן את הממברנה הקרועה, או להחליט להפסיק את הניתוח. לאחר כ-4 חודשים מתאחה שוב הממברנה וניתן לבצע ניסיון נוסף. סיבוכים מוכרים של תהליך הרמת סינוס הם כאב, נפיחות, זיהום, ואף דלקת כרונית של הסינוסים. מרבית תופעות הלוואי יחלפו בתוך מספר ימים מביצוע התהליך.
קווין סמית' (שחקן)

ביוגרפיה

סמית' נולד באוקלנד, ניו זילנד. אמו הייתה מטונגה, ואביו מקומי. כשהיה בן 7 עברה משפחתו לעיר טימרו. 
סמית' התעניין בדרמה, וב-1979, הצטרף למועדון הדרמה.
בתיכון הוא ניגן בלהקות רוק אנד רול. הוא גם אהב לצייר ולשחק רוגבי, והוא קיווה להצטרף לקבוצת הרוגבי המפורסמת "All Blacks".
בגיל 17 עבר סמית' לקרייסטצ'רץ' ועבד בכמה עבודות שונות לפני שנרשם לאוניברסיטת קאנטרבורי.
בגיל 20, ב-1986 הוא התחתן עם חברתו מהתיכון, סו. לזוג נולדו שלושה בנים: אוסקר, טיירון וויליארד.
הוא שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות, אך התפקיד שהקנה לו פרסום כלל עולמי הוא דמותו של ארס - אל המלחמה המיתולוגי בסדרות "הרקולס: המסעות המופלאים" ו"זינה הנסיכה הלוחמת".
בשנת 1993 גילם את לורנס הייס בסרט הדרמה "תקנות נואשות" לצד קליף קרטיס ומייקל הרסט.

מותו

סמית' נהרג בתאונה טרגית בגיל 38, בשנת 2002 על סט הצילומים. בעת שהשתתף בצילומי הסרט "חיילי הצדק 2" בבייג'ינג שבסין, נפל סמית' נפל מגובה רב, נפגע קשות בראשו, ונפטר לאחר יום.
ריצ'רד סווינברן

ביוגרפיה

סווינברן למד לימודים קלאסיים, פילוסופיה, מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד. במהלך עבודתו כמרצה היה מחבר פורה מאוד, וכל שנתיים לערך יצא לאור ספר פרי עטו. ספריו ידועים במורכבות הטכנית הטיפוסית לפילוסופיה האקדמית, אם כי הוציא סווינברן מתחת ידו אף ספרים להדיוטות בהם שטח את תמצית טיעוניו בנוגע לקיום האל. כחבר בכנסייה האורתודוקסית המזרחית, מתבלט סווינברן כאחד האפולוגיסטים הנוצרים הדובקים בגישה לפיה אמונה נוצרית היא בהסכם עם השכל, וחפה מסתירות מבחינה לוגית. אליבא דסווינברן, האל הוא ישות אשר קיומה אינו הכרחי מבחינה לוגית, אולם הכרחית היא מבחינה מטאפיזית. שיטתו הפילוסופית נגזרת מזו של תומאס אקווינס.
SELinux

SELinux (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, לדוגמה רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux). למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת. המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי.

רקע

כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC. בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ. לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ).במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת.
במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר. במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת. כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת.

סקירה

בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו. כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שאינן הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו. המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת.
כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC). אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ. אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ.

מבנה

SELinux מורכב משתי ישויות: נתין (subject) ואובייקט (object). נתין הוא למעשה תהליך במערכת. אובייקט הוא משאב במערכת שניתן להגדיר הרשאות גישה של נתינים אליו: קבצים, תיקיות, התקנים, שקע, פורט, תהליכים אחרים ועוד. מדיניות SELinux מאפשרת לקבוע הרשאות של נתינים לביצוע פעולות באובייקטים. כך, ניתן לתת לנתין מסוים רק את ההרשאות המדויקות שהוא צריך לשם ביצוע פעולתו.
המוהיקני האחרון

האויב

בספר, האויב של הדמויות הראשיות הם מונטקלם וחייליו הצרפתים. אולם, במהלך כל הספר מוצגים הצרפתים באור חיובי, ואף על פי שהם האויב בסיפור, היחס אליהם הוא של יריב חזק ומעורר יראה אך מנומס להפליא ובשום פנים ואופן לא ברברי שיהרוג אנשים סתם (בניגוד לבעלי בריתם, האינדיאנים הקנדיים). דבר זה התבטא פעמים רבות: לדוגמה, כאשר שבו הצרפתים את בנותיו של קולונל מונרו, היחס אליהם היה עדין ומתחשב כאל בנותיו של מונטקלם. עוד דוגמה היא שיחות הכניעה בין מבצר ויליאם הנרי לבין הצבא הצרפתי, שבו התייחס מונטקלם למונרו כשווה ערך והתייחס אליו בכבוד רב.
עם זאת, דבר אחד פגע בתדמיתם של הצרפתים בספר, והוא טבח ויליאם הנרי. טבח ויליאם הנרי היה מאורע אמיתי, שבו טבחו האינדיאנים הקנדיים בתושבי מבצר ויליאם הנרי לאחר כניעתו בעוד החיילים הצרפתים ובראשם מונטקלם עמדו מהצד ולא נקפו אצבע. בספר מתואר שביצוע הטבח התאפשר על ידי הצרפתים כקיום הבטחתו של מונטקלם לאינדיאנים הקנדיים, בתמורה לנאמנותם לכס החבצלות (בית המלוכה הצרפתי).
קלוד פרנסואה

שנותיו הראשונות

קלוד פרנסואה נולד באיסמעיליה שבמצרים, לאם איטלקייה ואב צרפתי, שהתפרנס מפיקוח על תנועת אוניות בתעלת סואץ. עם פרוץ הסכסוך באזור זה בשנת 1956, נאלצה המשפחה לעבור למונקו, שם סבלו מקשיים כלכליים עקב מחלתו של האב.
פרנסואה החל לעבוד כפקיד בנק בימים וכמתופף בלילה בלהקה שהופיעה במלונות יוקרה בריביירה הצרפתית. באחד ממועדוני הלילה הנוצצים בהם הופיע, הכיר את השחקנית הבריטית ג'אנט וולקוט, עמה התחתן.

קריירה

פרנסואה החל את הקריירה המקצועית שלו לאחר שקיבל הצעה לשיר באחד המועדונים. הוא היה בעל קול ומראה ייחודיים, עם פנים בובתיות-נשיות משהו, אך עם זאת, ניכרה בשיריו השפעה רבה של כוכבי הרוקנרול האמריקאים של אותם זמנים, אשר רבים משיריהם הוא תרגם לצרפתית. השילוב בין המיוחד בין קולו, מראהו וסגנון הופעתו המאוד אנרגטי גרמו למעריצות ומעריצים צעירים רבים לנהור אחרי קלוד, שלימים קיבל את הכינוי ושם החיבה "קלו-קלו" (Cloclo), להופעותיו ולקנות את תקליטיו. 
בשנת 1963 ביצע את השיר "Le petit garçon" (הנער הקטן), על פי לחנו של שלום סקונדה לשיר שנודע בישראל ובעולם בשם "דונה דונה". 
לקראת שנות השבעים, הצטרפו להופעותיו של קלוד חמש זמרות-רקדניות, שכונו בשם "הקלודטס" (Claudettes).
מהמפורסמים והמרגשים שבשיריו היו Le téléphone pleure ("דמעות בטלפון"), אותו ביצע עם ילדה קטנה, 
ו"Toi et moi contre le monde entier" ("אתה ואני נגד כל העולם"), אותו הקדיש לבנו. בשנת 2008 חודש השיר ובוצע על ידי הרכב הילדים הצרפתי "vox angeli", כמחווה לקלוד במלאת 30 שנים למותו. 
במהלך הקריירה שלו ביצע דואטים עם זמרים רבים, ביניהם זוכת האירוויזיון פראנס גל (עמה אף היה לו רומן קצר), דלידה, והשחקנית האמריקאית ג'ודי פוסטר. 
בשנת 1968 כתב עם המשורר הצרפתי ז'אק רבו את השיר "Comme d'habitude", שהפך ללהיט במדינות דוברות צרפתית. כוכב השירה הקנדי פול אנקה כתב שיר זה מחדש באנגלית, שכיום מוכר כ"My Way", שבוצע על ידי פרנק סינטרה, אחד השירים המפורסמים ביותר בכל הזמנים.
עם המעבר משנות השישים לשבעים, החליף פרנסואה את סגנונו המוזיקלי בהתאם לתקופה ולאופנה, האריך מעט את שיערו וביצע שירים שהלמו יותר את התקופה.

מותו

ביום שבת ה-11 במרץ 1978, לאחר שחזר מהופעות בשווייץ, נכנס לאמבטיה בביתו שבפריז, כאשר הבחין בנורה מקולקלת, ניגש להחליף אותה כאשר הוא רטוב ויחף, והתחשמל למוות. 
קלוד היה ונשאר אחד הזמרים האהובים ביותר בצרפת, אשר העובדה כי עד היום ישנם זמרים אשר מתפרנסים מלחקות את מראהו וסגנון הופעתו, הופכת אותו ממש ל"אלוויס הצרפתי", ואשר שובר שיאי מכירת אלבומים גם כיום, כמעט 40 שנים לאחר מותו. 
לאחר מותו של קלוד, הקדיש לו חברו הטוב, הזמר מישל סרדו את השיר המצמרר "אני לא מת, אני ישן!" (!Je ne suis pas mort, je dors).
אווז מקרקר

מאפיינים

אווז מקרקר מזכיר מאוד את הברנטה הקנדית אך קטן יותר. אורכו הממוצע 70 ס"מ ומוטת כנפיו עד 140 ס"מ. משקלו יכול להגיע ל-3 ק"ג. הוא בעל ראש שחור עם לחיים לבנות, פס לבן מעל הצוואר השחור והגוף כולל הבטן והכנפיים חומים. אין הבדלים גדולים בין הזכרים והנקבות. הצעירים בעלי כסות צהובה.
אווזים אלה חיים בקנדה ובאלסקה בטונדרה הארקטית שם הם מתרבים. בחורפים הם נודדים דרומה למערב קנדה ולעיתים עד לצפון מקסיקו. הברווזים מקננים בלהקות של עד 20 פרטים, רובם נקבות בזוג ועפים דרומה ברגע שהאפרוחים בוגרים. האדם הביא אותם גם למערב אירופה ולצפון אסיה ברוסיה, יפן וסין.
אווזים אלה ניזונים מעשבים, דגנים ומרכיכות, סרטנים וחרקים שהם מוצאים במים. הם ניזונים על פני המים.
אסי אבוטבול

תבנית ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים.
יוסף (אסי) אביטל (אבוטבול) (נולד ב-1975) הוא ראש ארגון פשע שהתמחה בגביית חובות על ידי סחיטה, אלימות, ואיומים.
בשנת 2009 הורשע אבוטבול בבית המשפט המחוזי בעבירות של ניהול ארגון פשיעה, סחיטה, הצתה, כליאת שווא ועבירות הון, ונגזרו עליו 13 שנות מאסר בפועל, שנתיים מאסר על תנאי וקנס של חצי מיליון ש"ח. הוא זוכה מעשרה אישומים נוספים. ב-2 בפברואר 2011 קיבל בית המשפט העליון את ערעור המדינה על העונש, וקבע את העונש ל-18 שנות מאסר. יחד עם אבוטבול הורשעו גם שבעה עשר מחברי ארגונו, ושניים מהמזמינים את שירותי הארגון. עונשם של מזמיני שירותי הגבייה נקבע על שלוש שנות מאסר לכל אחד. הארגון עסק גם בהלבנת הון. בעניין זה נחקרו גם חמישה עורכי דין שעבדו עבור אבוטבול, וחלקם הואשמו והורשעו.
עד להרשעת חברי הארגון הייתה משפחת אבוטבול יעד מודיעיני חשוב של המשטרה. בין בני המשפחה עליהם נאסף מודיעין היו גם אחיו ובן דודו של אסי אבוטבול, שניהם נקראים פרנסואה אבוטבול‏. אולם, ארגונו של אבוטבול לא כלל, ככל הנראה, איש ממשפחתו של אסי אבוטבול. כמו כן, איש מחברי ארגונו של אבוטבול לא הורשע בעבירה של אלימות פיזית בפועל.
ענייניו של אסי אבוטבול נידונו כבר בעבר בבתי המשפט. הדבר קרה לאחר רצח אביו של אבוטבול, פליקס ב-2002, וניסיונות התנקשות בחיי אבוטבול, שכללו שיגור טיל כתף אל עבר הבית המשותף בו גר. בעקבות ניסיונות אלה, רכש אבוטבול רכב משוריין והציב שומר בכניסה אל חדר המדרגות של ביתו. שכניו של אבוטבול בנתניה תבעו אותו על הסגת גבול בשל הצבת השומר בפתח ביתם והמשטרה נתבעה על ידי אבוטבול כדי לאפשר לו לנסוע ברכב המשוריין שקנה. אבוטבול נשפט גם על מתן שוחד לרופא ד"ר ג'קי סרוב, כדי לזרז את הטיפול האישי בו. בשנת 2008 הורשע אבוטבול במעורבות בעסקת נשק, ונשלח ל-18 חודשי מאסר, שחלקם חפפו את תקופת מעצרו לחקירת מעורבותו בניהול ארגון פשע. 
ב-31 ביולי 2011 נרצח ביריות אחיו, פרנסואה אבוטבול, אשר לפי אמצעי תקשורת בישראל עמד יחד עמו בראש אותו ארגון פשע.
ב-29 באוגוסט 2017 הוגשו נגד אבוטבול כתבי אישום בגין רצח ארתור רוזן בשנת 1999 ובגין קנוניה לרצח עורך דינו יורם חכם בשנת 2008.
לנאיה

הלניאה היה פסטיבל דרמטי שנערך באתונה ובאיוניה שביוון העתיקה. הפסטיבל נערך בחודש גמליון (ינואר) לכבוד האל היווני דיוניסוס, על מנת לציין את קומו לתחייה לאחר הרצחו על ידי הקיקלופים. מקור שם הפסטיבל מהמילה "לנאיי" - שמם של המנאידות - נשים שעבדו את האל דיוניסוס.
הפסטיבל מתואר על מספר רב של כדי חרס שנשמרו עד ימינו. בכדים אלה ניתן לראות מנאידות, וכן טקסים של עירוב יין וניסוך יין. במסגרת הפסטיבל נערכה תערוכה וכן העלו קורבנות לאל.
באתונה נערך הפסטיבל במקום שנקרא לנאיון - ככל הנראה שמו של תיאטרון, או שם אתר באגורה של העיר. החל מהמאה החמישית לפנה"ס הוצגו בפסטיבל מחזות תיאטרון, בדומה לאלה שהוצגו בפסטיבל הדיוניסיה המאוחר יותר, אולם בניגוד לדיוניסיה, רק אזרחים אתונאים הורשו לצפות במחזה.
בלנאיה הוצגו בעיקר קומדיות (לעיתים נדירות הוצגו טרגדיות). מרבית הקומדיות של אריסטופנס הוצגו לראשונה במהלך פסטיבל הלניאה. במהלך הפסטיבל נהגו להציג חמש קומדיות (למעט בתקופת המלחמה הפלפונזית בה הוצגו רק שלוש קומדיות בכל פסטיבל) וכן נערכו תחרויות שירה.
חשיבות הפסטיבל הלכה ופחתה במהלך השנים. לא ידוע מתי הופסק הפסטיבל אולם במאה השנייה לפנה"ס נותרו ממנו רק תחרויות הקראת שירה, וזמן קצר לאחר מכן פסק הפסטיבל לחלוטין.

לקריאה נוספת

* Pickard-Cambridge, Sir Arthur. The Dramatic Festivals of Athens. Oxford: Clarendon Press, 1953. 2nd edition 1968.
האקדמיה לערפדים

עלילה

הסדרה עוקבת אחר רוזמרי "רוז" האת'וויי, מתבגרת דמפירית (חצי אדם חצי ערפד) שמאומנת להיות שומרת הראש של חברתה וסיליסיה "ליסה" דרגומיר, שמשתייכת לקבוצת הערפדים מורוי. רוז לומדת כיצד להביס את הסטריגוי (הערפדים האל-מתים הרעים) ב"אקדמיית סנט ולדמיר לערפדים", ומוצאת את עצמה לכודה ברומן אסור עם המורה והמאמן שלה - דימיטרי בליקוב, ובקשר פיזי בלתי-מוסבר עם ליסה.

הסרט

ב-2010 הוכרז על סרט המבוסס על הספר הראשון בסדרה. ב-2013 נבחרו השחקנים זואי דויטש, דנילה קוזלובסקי ולוסי פריי לגלם את רוז, דימיטרי וליסה, בהתאמה. הסרט יצא לאור לבתי הקולנוע ב-7 בפברואר 2014, נחשב לכישלון מסחרי ונקטל על ידי המבקרים. בסך הכל גרף הסרט 15.4 מיליון דולר לעומת תקציב של 30 מיליון.
שירלי שוורצברג

ביוגרפיה

שוורצברג השתתפה בתחרות מלכת היופי 1994 שם נבחרה לנערת ישראל. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם שנערכה בדרום אפריקה.
כדוגמנית היא כיכבה בפרסומת של ריבת "סנדלפור". היא ידועה במשחקה באופרת הסבון רמת אביב גימל כרונה מלניק, בת זוגו של גיא (ברוך דרור), היא גם הופיעה בתוכנית הקומית שידורי המהפכה.
ב-2010 דיגמנה את שמלות הערב של המעצב שלומי דדון.
היא עורכת דין ובוגרת תואר במשפטים ממכללת רמת גן.
גלריית פריר

היסטוריה

הגלריה נוסדה על ידי צ'ארלס לנג פריר (1854 - 1919), יצרן רכבות מדטרויט, אשר תרם את הכספים לגלריה.
הגלריה ממוקמת בדרום המול בוושינגטון בארצות הברית.
גלריה מוצגים ציורים יפניים, מסכים מצוירים סיניים, קרמיקה קוריאנית והודית, ופסלים בודהיסטים.
כמו כן מציג המוזיאון את חדר הטווס, חדר שהובא בשלמותו מבית אנגלי מן המאה ה-19.
המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה

המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה היא כל אחת ממשלחות צרפתיות אחדות לאנטארקטיקה.

המשלחת הראשונה

בשנת 1772 הפליגו איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק וחוקר הטבע ז'אן גיום ברוגייר לאזור אנטארקטיקה בחיפוש אחר טרה אוסטרליס האגדית. קֶרְגֶלֶן-טְרֶמָרֶק השתלט על טריטוריות שונות באנטארקטיקה למען צרפת, בהן מה שייקרא בהמשך איי קרגלן.
בדין וחשבון של קרגלן-טרמרק למלך לואי החמישה-עשר, הפריז הכותב במידה רבה בערכם של איי קרגלן. המלך שלח אותו במשלחת שנייה לקרגלן בסוף 1773. כשהתברר, שהאיים האלה שוממים, חסרי-תועלת ובהחלט אינם טרה אוסטרליס, נשלח קרגלן-טרמרק לכלא.

המשלחת השנייה

בשנת 1837, במהלך המסע השני של משלחת אסטרולאב אל מעמקי חצי הכדור הדרומי, השיט רב החובל ז'ול דומון ד'אורוויל את ספינתו "אסטרולאב" לאורך חופי אנטארקטיקה, אזור שאותו כינה בהמשך ארץ אדלי, על שם אשתו. במהלך החלק האנטארקטי של משלחת זו, ביצע צוותו של דומון ד'אורוויל את הניסויים הראשונים לקביעת מיקומו המקורב של הקוטב הדרומי המגנטי, ונחת על דבארקמאן רוק בארכיפלג גאולוגיה, (66°36′19″S 140°4′0″E), כ-4 ק"מ בלבד מן היבשת, שם אסף דגימות מחצבים ובעלי חיים. בשובו בשנת 1840 מונה לסגן אדמירל.
קריות (יהודה)

קְרִיּוֹת היא יישוב מקראי הנזכר בספר יהושע כמשתייך לנחלת שבט יהודה:
זֹאת, נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי-יְהוּדָה--לְמִשְׁפְּחֹתָם. וַיִּהְיוּ הֶעָרִים, מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי-יְהוּדָה, אֶל-גְּבוּל אֱדוֹם, בַּנֶּגְבָּה--קַבְצְאֵל וְעֵדֶר, וְיָגוּר.   וְקִינָה וְדִימוֹנָה, וְעַדְעָדָה.   וְקֶדֶשׁ וְחָצוֹר, וְיִתְנָן.  זִיף וָטֶלֶם, וּבְעָלוֹת.   וְחָצוֹר חֲדַתָּה וּקְרִיּוֹת, חֶצְרוֹן הִיא חָצוֹר.
— יהושע,ט"ו, כ'-כ"ה
על פי אחת הסברות, קריות שביהודה היא עירו של יהודה איש קריות, השליח שבגד בישו על פי הברית החדשה. בברית החדשה, הכתובה במקורה ביוונית, מכונה יהודה Ισκάριωθ (אִיסְקַרְיוֹת) או Ισκαριώτης (אִיסְקַרְיוֹטֵס). השם תורגם לעברית כאיש-קריות. 
עם זאת, יש חוקרים המטילים ספק בזיהוי "קריות" בשמו של יהודה השליח כשם של מקום ספציפי, ורואים בו מונח גאוגרפי בעל משמעות כללית ("כפרים"). דבר זה, וכן העובדה שקיימים מקומות נוספים ששמם "קריות", מקשים על ההנחה שמוצאו של יהודה איש קריות הוא מהיישוב קריות שביהודה. גם העובדה שישו וכל יתר תלמידיו הגיעו מן הגליל אינה מקלה על תאוריה זו. יואל אליצור מזהה את עירו של יהודה איש קריות עם הכפר הפלסטיני קריות  שבדרום נפת שכם, צפונית ליישובים שילה ושבות רחל.
תל קריות, או בשמו הערבי ח'ירבת אל-קרייתין, הנמצא ליד הר עמשא, על גבול מדבר יהודה, מזוהה עם היישוב קריות. חורבת קריות נחפרה בשנים 1991-1992 על ידי יהודה גוברין, ונחשפו בה שרידי כנסייה ביזנטית. על פי הארכאולוגים שחפרו באתר, התקיים בו יישוב בתקופת בית שני.
יישוב בשם קריות שכן גם במואב (ירמיהו מ"ח, כ"ד).