google/wiki40b huggingface dataset:
איריס לעאל

ביוגרפיה

איריס לעאל (פרומרמן) נולדה בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד. היא גדלה אצל סבה וסבתה בבני ברק ומאוחר יותר עברה עם אביה לקיבוץ כפר מנחם של השומר הצעיר. מעברים אלה השפיעו על כתיבתה.
ב-1980, לאחר לידת בתה הראשונה, נסעה אתה לפריז למשך שנה, שם למדה צרפתית. בשנים 1985–1991 שהתה בלונדון, שם כתבה את ספרה הראשון, "חוות מרפא".
משנת 2000 עמדה בראש המחלקה לכתיבה בקמרה אובסקורה. כתבה במוסף "ספרים" של העיתון "הארץ" מאז היווסדו. בנוסף לכך כתבה מאמרי ביקורת, רשימות וסיפורים קצרים שהתפרסמו בעיתונים שונים, בהם "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".
כתבה יחד עם אמנון דנקנר את המחזה "אנשים כמונו", שהיה אמור לעלות בתיאטרון הקאמרי בעונת 2012–2013, אך בסופו של דבר לא הועלה.
משנת 2014 היא פובליציסטית קבועה בעיתון "הארץ".
החל מאפריל 2019 היא חברה במועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
היא גרה בתל אביב עם בן זוגה ושלושת ילדיהם.

עמדותיה

לעאל משתייכת לזרם השמאלי של המפה הפוליטית, ומביעה את עמדותיה בטורי דעה ובחשבון הטוויטר שלה. בטוריה מתחה ביקורת על פוליטיקאים מהימין (בנימין נתניהו, אביגדור ליברמן,, איילת שקד ונפתלי בנט) וגם על אורלי לוי-אבקסיס, ש"מציעה איבר אחד שלה, 'חברתיות', ומשאירה מחוץ לתמונה איבר אחר, ימניות מדינית הכוללת חתימה על חוק הלאום ברצון ומתוך אמונה".
בינואר 2019, בתגובה לאירוע שבו נורה למוות פלסטיני במהלך עימותים בין מתנחלים ופלסטינים, כתבה לעאל: "מתנחלים עשו את מה שהם עושים הכי טוב בשבת והרגו פלסטיני". בהזדמנות אחרת כתבה כי "את הישגיה הגדולים של תנועת ההתיישבות צריך לזקוף להפרת חוק מתמדת, הכוללת התנגדות לפלסטינים, עקירת עצים, חסימת המעבר לשטחים חקלאיים ושליטה על משאבי טבע".
ב-2019 כתבה: "אין לי ומעולם לא הייתה לי בעיה עם השקפה דתית. קנאות חילונית ואנשים שקוראים לאלוהים 'החבר הדמיוני' מביכים אותי, אבל גם אני מתנגדת לכיבוש ולאפרטהייד."
בעניין הפרדה מגדרית כתבה כי היא מלמדת נשים חרדיות בהפרדה, משום שהיא מאמינה בכוחו של הקורס שלה לחולל שינוי בתודעה שלהן. עם זאת, היא מתנגדת להפרדה מגדרית בהופעות, ולדבריה רצונן של הנשים החרדיות עצמן בהפרדה נובע מכך שהן התרגלו לראות בעצמן סכנה לסדר החברתי, ולראות בגברים סכנה עבורן.
היא הסתייגה מהעיסוק התקשורתי בשרה נתניהו, ולאחר שהביאה דוגמאות ממנהיגים אחרים שלא נהנו מבני זוג אידאליים סיכמה: "יש סיבות רבות, מגוונות וטורדות מנוחה מדוע בנימין נתניהו אינו מתאים להנהיג את המדינה. אשתו, עם כל הכבוד, אינה אחת מהן." עם זאת, אף היא נגררה לעיסוק במאפייני התנהגותה של נתניהו, וכתבה: "אי אפשר לקחת ממנה את הקושי להתאפק, את אפס היכולת לסלוח ואת הקושי להבליג לשם רווח פוליטי קר. גם במחיר של ביזוי עצמה או בעלה, אם הדחף דוחק בה היא תעלה סצינה אופראית בלתי נשכחת, הכוללת זריקת נעליים על ראשן של עובדות, צרחות אימים על יועץ התקשורת או העלבת העם האוקראיני לעיני המצלמות".
Half-Life: Blue Shift

עלילה

בדומה למשחק המקורי, ברני קלהון מגיע בקרון רכבת חשמלית לאגף C בו הוא עובד כמאבטח ב"בלק מאסה". בהיגעו לשם, לאחר כדקה של טיפול בתקלה בדלת, הוא נקרא לעזור בהפעלת מעלית ראשית באגף G שמשום מה נתקעה. ברני לובש את אפודו, טוען את נשקו ויוצא למעלית התקועה, אך הוא נאלץ ללכת ברגל עקב תקלות בקרונות הרכבת. לאחר שהפעיל את המעלית בהיותו מתקבל בקרירות על ידי המדענים, הניסוי של גורדון פרימן מתבצע ומשתבש וגורם לשיבוש קשה של המעלית וכך ברני הופך עד ראייה לפלישת החייזרים. ברגע הבא, המעלית מתמוטטת וברני מתעלף בעוד שני המדענים אותם ליווה נהרגים. 
כשברני חוזר להכרה, הוא מתחיל להילחם בחייזרים דמויי הכלב וראשי הסרטן ובעצת מדען שמצא מתחבא, יוצא לכיוון התעלה הצפונית על מנת לצאת מהמקום. בדרך הוא ממשיך להילחם בדמויי כלב, ראשי סרטן וורטיגונטים, אשר משתמשים בחשמל כדי לתקוף. ביוצאו מהתעלה, מגיע ברני לחצרות המיון של בלק מאסה, ולומד ממדען בשם דוקטור הרולד שהוא וחברו דוקטור רוזנברג ועוד קבוצת מדענים קטנה ניסו לברוח למעבדת אבטיפוס המשמשת לניסויי שיגור (טלפורטציה) על מנת לברוח, אבל חלקם נתפסו. הרולד, אשר עונה על ידי קבוצת נחתים לפני שברני הגיע, מת מפצעיו, וברני מבין שרוזנברג הוא הסיכוי היחיד שלו לברוח למקום מבטחים. לבסוף, מוצא ברני את רוזנברג ומחלץ אותו ויורד איתו אל מעבדת האבטיפוס, שם על מנת לכוון במדויק את יעד הבריחה, רוזנברג שולח אותו לכוכב זן (Xen) ממנו הגיעו החייזרים כדי שיפעיל מכשיר של קבוצת מדענים שהגיעה לכוכב וחקרה את הקריסטלים שבו ונהרגה כליל. ברני מפעיל את המכשיר וחוזר אל רוזנברג ששולח אותו לקומה התחתונה ביותר אל הגנרטור הראשי כדי להביא תא כוח טרי ומלא בשביל הטלפורטר הגדול, כי השליחה של ברני לכוכב זן רוקנה את הסוללה שהייתה. 
לאחר שנלחם בנחתים וחייזרים גם בקומת הגנרטור הראשי, ברני חוזר לרוזנברג עם סוללה מלאה ועוזר לו להפעיל את הטלפורטר ולשגר את כולם למקום היציאה. ברני יוצא מהמעבדה אחרון וברגע האחרון לפני שהנחתים הפולשים הרסו את הטלפורטר ואת רוב המעבדה. הרס הטלפורטר גרם ל"ריפלוקס הרמוני שוטף", תופעת לוואי של השיגור אשר משגרת את ברני אקראית למקומות בזן ובלק מאסה, באחד מהם הוא עד ללכידת גורדון פרימן בידי נחתים. לבסוף מתייצב השיגור ונעצר וברני חוזר אל רוזנברג ושאר המדענים ובורח איתם ברכב שטח של החברה.
בעיית זרימה

בעיית "Min cost flow" היא בעיית אופטימיזציה שמטרתה מציאת הדרך הזולה ביותר להעברת זרימה בגודל מסוים ברשת זרימה קיימת.

הכללה ובעיות הקשורות לבעיית Min cost flow

גרסאות אחרות של בעיה זו מדברות על מציאת זרימה מקסימלית בעלת המחיר הקטן ביותר מבין כל הזרימות המקסימליות האפשריות, בעיות מסוג זה נקראות "minimum cost maximum flow".
הכללה של בעיה זו היא minimum cost circulation problem שבעזרתה ניתן לפתור את הבעיה הנדונה. זה נעשה על ידי חסימת ערכי קיבולות הקשתות ברשת על ידי 0 (חסם תחתון) והוספת קשת נוספת בעלת קיבולת  וחסם תחתון , (המחברת ישירות את קודקוד הבור (t) חזרה לקודקוד המקור (s)) אשר קובעת את הזרימה הכוללת להיות  .
את הבעיה ניתן לחלק למקרים פרטיים בהם אילוצי הקיבולת מוסרים (ולכן הבעיה הופכת לבעיית מציאת המסלול הקצר ביותר),
ומקרים בהם אנו מתעלמים ממחיר הזרימה (ולכן מחיר הזרימה דרך כל אחת מהקשתות שווה), בהם נקבל את בעיית הזרימה המקסימלית.
צל מעל בבל

עלילה

עלילת הספר נפתחת לאחר מלחמת המפרץ כאשר שר בממשלה פנה לאיש עסקים בריטי, על מנת שיוציא לפועל תוכנית להתנקש בחיי סדאם חוסיין. איש העסקים מגייס למשימה את חברו פיטר דרטינגטון, שלו חברת הבנייה הבינלאומית. זה האחרון מטיל את הכנת המשימה והוצאתה לפועל על אד הווארד,  יוצא יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS. הווארד מגייס למשימה את אנשיו בחברת האבטחה "אקס.אף סקיוריטיס", שהינם יוצאי כוחות מיוחדים, ובהם חברו הטוב מייק זיגלר, קצין יחידת ה-SEALS לשעבר. בנוסף מגייס הווארד מדריך ציד סקוטי שישמש כצלף של הכוח. פעולת ההתנקשות מחייבת את הצוות להתמודד עם כוחות הצבא העיראקי מחד ולהתחמק בהצלחה מארגוני הביון של ארצות הברית ובריטניה מאידך.
תשלום לפי לחיצה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
תשלום לפי לחיצה (PPC, pay per click) או עלות ללחיצה (CPC, cost per click) הוא מודל פרסום באינטרנט שבו מפעילי אתר אינטרנט מציגים פרסומות ומקבלים תשלום מן המפרסם לפי מספר הלחיצות על הפרסומת. כמספר, PPC או CPC הם כינוי להוצאה של המפרסם על לחיצה על הפרסומת שלו.
המחיר שמשלם המפרסם ללחיצה יכול להיות קבוע או משתנה. מחיר קבוע על לחיצה על פרסומת הוא הסדר שכיח באתרי תוכן. מחיר משתנה נגבה על ידי מנועי חיפוש ואתרים המשתמשים בפלטפורמות פרסום, והוא נקבע על פי רוב בתהליך של בידינג — מכרז בין מפרסמים שונים המוכנים לשלם מחירים שונים בהתאם לפרמטרים מוגדרים, כגון מילות מפתח בחיפוש. הצורה האופיינית שבה מופיע פרסום בשיטת PPC במנועי חיפוש היא של תוצאות חיפוש או מודעות הנבחרות לפי מילות חיפוש נבחרות ומסומנות כ"קישור ממומן" או כ"מודעה ממומנת".
השימוש בתשלום לפי לחיצה יכול להיות במסגרת מודל של שיווק שותפים (affiliate marketing), שבו המפרסמים (בעצמם או באמצעות פלטפורמות פרסום) מציעים לאתרים שונים תמריץ להפוך לשותפיהם ולהציג פרסומות מטעמם בדרך שתעודד לקוחות להגיע אליהם תמורת שיעור מסוים מן הרווחים. במקרים כאלה המפרסם משלם לשותף לאו דווקא תמורת כל לחיצה, אלא תמורת לחיצות המובילות למכירות. כאשר לחיצה מובילה למכירה, השותף זכאי לתשלום קבוע או לחלק יחסי מן הרווח.
הונאה היא בעיה שכיחה בפרסום המבוסס על תשלום לפי לחיצה מכיוון שהוא מספק לאתרים המציגים את המודעות פיתוי לחולל לחיצות מכוונות או לנפח בדרך מלאכותית אחרת את מניין הלחיצות כדי לזכות בתשלום גדול יותר (click fraud). כדי למנוע בעיה זו מיישמים שחקנים בענף הפרסום הן פתרונות טכנולוגיים והן פתרונות בצורת מדיניות כמו שיווק שותפים, המזכה את מפעילי האתרים בתשלום רק תמורת לחיצות המובילות למכירה.
מקרן קול

אופן הפעולה

אופן הפעולה של מקרני הקול מבוסס על עקרון החזרת גלי קול ממשטחים רפלקטיביים משרתת את מקרני הקול ביצירת רמקולי רפאים בחלל. היתרון שבשיטה הזאת היא שאין צורך למקם רמקולים מרובים בחלל החדר, לא צריך למתוח כבלים בכל רחבי החדר או להשחיל זרועות תמנון מפלסטיק בקירות.
אדלברט, נסיך פרוסיה

ביוגרפיה

אדלברט נולד ב-14 ביולי 1884 בפוטסדאם, לוילהלם השני, קיסר גרמניה ולאוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, ונקרא על שם אדלברט מפרוסיה. כמו להצדיק את שמו גילה הנסיך כבר מגיל צעיר התעניינות רבה בענייני הצי הקיסרי הגרמני ובים בכלל, הוא גר בבית בקיל כדי ללמוד את לימודי חיל הים, נסע לכמה שליחויות עבור אביו בברזיל ארצות הברית אתונה ובייג'ינג. כמו כן קיבל שיעורים בציור והרבה לצייר במיוחד ציורי נוף ואגמים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת בצי בדרגת סרן, והיה אחד ממפקדי צי הים הפתוח. לאחר המהפכה הגרמנית וגלות משפחתו שקע בדיכאון עמוק. הותר לו ולמשפחתו לחזור לגרמניה, אולם הוא הותיר את משפחתו בקיל וחי את שארית חייו בבדידות בשווייץ, שם נפטר ב-22 בספטמבר 1948.
נתיב (מחשוב)

נתיב במחשוב, מציין את המיקום הייחודי של קובץ או תיקיה במערכת הקבצים. ההצבעה על מיקום האובייקט מתבצעת על ידי שמו, כשלפניו מחרוזת המכילה את עץ התיקיות (במידה וקיים) המופרדות על ידי תו תוחם. התווים התוחמים הנפוצים ביותר הם לוכסן (/), לוכסן שמאלי (\), או נקודתיים (:), אך יש כמה מערכות הפעלה המשתמשות בתוחם שונה. נתיבים נמצאים בשימוש נרחב במדעי המחשב כדי, לייצג את מערכות יחסים בספרייה / קובץ, ונפוצים במערכות הפעלה מודרניות. בנוסף הם חיוניים לבניית מען משאבים אוניברסלי (URL).

נתיב יחסי מול נתיב מוחלט

מערכות יכולות גם להשתמש בנתיב יחסי (הידוע גם בשם נתיב חלקי) או בנתיב מוחלט (הידוע גם בשם נתיב מלא). נתיב מוחלט ונתיב יחסי, עשויים להצביע על אותו מקום במערכת הקבצים. בעוד שהנתיב המוחלט מכיל את כל המחרוזת משורש מערכת הקבצים ועד האובייקט (קובץ\תיקייה) הרצוי, נתיב יחסי מכיל חלק מהמחרוזת וכולל את שם האובייקט, ולפעמים אף מספר תיקיות נוספות שבעץ מערכת הקבצים, אך אינו מגיע עד השורש. בנתיב יחסי תוכנת המחשב יודעת לחפש את האלמנט המבוקש על פי שגרת חיפוש ידועה מראש.

דוגמאות

נתיב מוחלט בלינוקס

/home/users/c/computerhope/public_html/cgi-bin 
נתיב יחסי בלינוקס

public_html/cgi-bin
נתיב מוחלט בחלונות

C:\Windows\calc.exe
נתיב יחסי בחלונות

calc.exe
נתיב מוחלט בכתובת URL
http://www.computerhope.com/oh.htm
נתיב יחסי בכתובת URL

oh.htm
שלמה מיידנצ'יק

שלמה מיידנצ'יק (כונה שלוימק'ה; י"א בניסן תרפ"ד, אפריל 1924 - ט"ו בניסן תשס"ד, אפריל 2004) היה יושב-ראש הוועד של כפר חב"ד, יושב-ראש אגודת חסידי חב"ד בישראל. לפרנסתו עבד כנהג רכבת.

תולדותיו

נולד באוקראינה למשפחה שומרת מצוות. בילדותו נשלח לבית ספר ממשלתי קומוניסטי ובהשפעתו עזב את הדת. בתום לימודי התיכון למד בבית ספר לנהגי רכבות בעיר קרסנודר. באותה עת החל בתהליך חזרה בתשובה, בהשפעת האדמו"ר רבי אברהם יהושע העשל טברסקי ממחנובקא וחסידי חב"ד. בשנת תש"ו (1946) עלה לישראל.
היה ממקימי כפר חב"ד, ובשנת תש"ך (1959) נבחר ליושב ראש הוועד של כפר חב"ד. שימש בתפקיד זה במשך כעשרים וחמש שנה, עד שנת תשמ"ג (1983), שבה נבחר מנחם לרר לראשות הוועד. פעילותו הציבורית נעשתה בהתנדבות, ולפרנסתו עבד מיידנצ'יק כנהג קטר ברכבת ישראל.
בשנת ה'תש"ן (1990) החליף את אפרים וולף בתפקיד יושב-ראש אגודת חסידי חב"ד בישראל, ושימש בתפקידו עד פטירתו בשנת תשס"ד (2004).
היה ממקימי מטה משיח].
היה בעל קשרים ענפים בצמרת השלטון בישראל, ושמר על יחסי ידידות קרובים גם עם ראשי הממשלה, ובהם שמעון פרס, יצחק שמיר ואריאל שרון. עם שרון נוצרה גם קרבת משפחה, כאשר בתו של מיידנצ'יק נישאה לעופר מידובניק אחיינו של שרון.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-90 של המאה ה-20

כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון  פיגועים שיצאו מרצועת עזה  פיגועים שיצאו מלבנון  פיגועים שיצאו מירדן  פיגועים שיצאו ממצרים  פיגועים שיצאו מישראל
בסטאי

בסטאי (בגרמנית: Bastei) הוא אתר טבע של תצורת סלעים המתנשאים לגובה 194 מטר מעל נהר אלבה, 35 ק"מ דרומית-מזרחית לדרזדן. השם הוא מהמילה Bastion (מבצר) בגלל הסלעים הזקופים כמבצר ובגלל מבצר קטן שהיה במקום ושרידיו נראים עד היום.
הסלעים נוצרו לפני כמיליון שנה כתוצאה משינויים טקטונים ומארוזיה.
האתר נמצא בתוך שמורת טבע גדולה הנקראת "סקסוניה השווייצרית" הנמשכת גם מעבר לגבול עם צ'כיה ונקראת שם "בוהמיה השווייצרית".
בסטאי משמש כ-אטרקציה תיירותית למעלה מ-200 שנים. ב-1824 נבנה גשר עץ המחבר בין מספר סלעים לנוחיות המבקרים. ב-1851 הוא הוחלף בגשר אבן.
הסלעים סובלים מתהליכי בליה. ב-22 בנובמבר 2000 נבקע סלע גדול הנקרא Wartturm ושליש ממנו, במשקל 800 טון, צנח לתוך עמק האלבה. במזל לא היו נפגעים. הסלע הזה נצפה מאחת מנקודות התצפית בבסטאי.
מנקודות התצפית על הסלעים ניתן לצפות על עיקול האלבה והר Lilienstein. שני אלמנטים אלה מהווים את הסמליל של שמורת סקסוניה השווייצרית.
מאז איחוד גרמניה פותח המקום, נעשה יותר נגיש והוא נחשב לאטרקציה תיירותית פופולרית. הכניסה לאתר חופשית.
ערכת נושא

ערכת נושא היא מערכת אלמנטים גרפיים אופציונלית, המיועדת להחלה במכשירים בעלי יכולות תצוגה מתאימות.

כללי

רכיב התוכנה האחראי על ממשק תצוגה ממוצע מתקבל מהיצרן כשהוא מגיע עם מאפיינים ואלמנטים גרפיים ידועים מראש. 
עם התפתחות מערכות ההפעלה הובנו ברבות מהם יכולות לשינוי ערכות הנושא כדי לאפשר עיצוב אישי התלוי ברצון המשתמש. לעיתים קרובות מנהלי חלונות מכילים יכולת שכזאת.
בנוסף נוצרו ערכות נושא אשר תצורת הגרפיקה שלהן הותאמו לפתור בעיות אשר נוצרו אצל לקויי ראייה.
כיום תוכנות שונות מציעות אפשרות לשינוי מראיהן באופן יחידני ואשר אינו תלוי בכלל מערכת ההפעלה.
קיימים אתרים רבים ברחבי הרשת הורדת ערכות נושא ישירות אל המכשיר בו משתמשים.
מיכל ברט

מיכל ברט היא רקדנית פלמנקו ישראלית.
מיכל ברט נולדה בחיפה והתחילה את דרכה בגיל 6 בלימודי בלט קלאסי ומודרני בסטודיו "תנועות" בו במשך 12 שנים. במהלך לימודיה בחטיבת הביניים, השתתפה בהפקה משותפת עם התזמורת הסימפונית חיפה ביצירה "אגם הברבורים" אשר הועלתה בתיאטרון חיפה. את תחילת דרכה בפלמנקו עשתה בחיפה אצל סילביה ברוא. לאחר שירותה הצבאי, עברה לתל אביב ולמדה אצל סילביה דוראן ונטע שיזף ובהמשך בסטודיו של מיכל נתן, בו, מלבד רקדנית ברט גם סולנית, מורה ומנהלת חזרות למשך מספר שנים. בשנת 2005 נסעה לסביליה שבספרד ושם המשיכה את לימודיה, ובתוך כך למדה אצל אליסיה מרקז ופילאר אורטגה. 
בשנת 2007 השתתפה בתחרות הפלמנקו של "קרן עדי" וזכתה במקום הראשון ובמלגה ללימודים בספרד. ב-2008, לאחר שסיימה את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחינוך מיוחד ללקויי שמיעה, נסעה למדריד ובמשך ארבע שנים למדה בבית הספר "אמור דה דיוס".
ברט השתתפה בהפקות שונות ברחבי ספרד ומחוצה לה: כרקדנית וסולנית בהפקה של טיטו לוסדה "אלף לילה ולילה", כרקדנית במופע "צעקה" במסגרת הפסטיבלים "סומה פלמנקה" במדריד וה"ביאנאל" בסביליה, כרקדנית במופע "אי-שקט" בפסטיבל הפלמנקו בקסטיון, כסולנית וכוריאוגרפית בלהקתו של אנטוניו רייס וככוריאוגרפית ורקדנית בהרכב שהוקם במיוחד למספר הופעות בחאן-אנדלוסיה.
חסילונים

טקסונומיה

מספר סרטנאים שאינם משתייכים לקבוצה זו מכונים גם הם בכינוי הנפוץ "חסילון", למשל חסילוני גמל שלמה ואופוסום שרימפ שאינם למעשה חסילונים אמיתיים. החסילונים מובדלים באופן שטחי מהפראונים (Prawns) במבנה הזימים שלהם, אנשים שאינם מתמחים בתחום נוהגים לשגות בסיווגם (בעיקר בהקשר הקולינרי). בדרום-מזרח אסיה נוהגים להבדיל בין שני המינים בהתבסס על גודלם, כאשר החסילונים הגדולים יותר מכונים פראונים.

מחזור החיים

רוב החסילונים מתפתחים ומתרבים רק בבית גידול ימי, אך ישנם מינים המסוגלים להתרבות ולהתפתח גם במים מתוקים (כדוגמת "רד שרי שרימפ" הנפוץ באקווריומים). הנקבות מטילות בין 50,000 למליון ביצים הבוקעות לאחר 24 שעות בצורת פגית הנקראת "נאופליוס" (Nauplius). הפגיות ניזונות משאריות של חלמון מהביצים מהן בקעו, ולאחר מכן עוברות גלגול צורה (מטמורפוזה) לפגית בעלת יכולת שחייה המכונה זואי (Zoea). הפגיות ניזונות מאצות, ולאחר מספר ימים עוברות גלגול נוסף במהלכו הן הופכות למיסידקה (Mysidacea), הניזונות מאצות ומפלנקטון ומזכירות בצורתן החיצונית חסילון קטן. לאחר 3 עד 4 ימים נוספים מתרחש גלגול הצורה האחרון, ממנו מתפתח חסילון צעיר בעל כל המאפיינים הנמצאים בבוגר. תהליך ההתפתחות כולו אורך כ־12 ימים מזמן הבקיעה. אצל חלק מזני המים המתוקים הבקיעה מתרחשת לאחר כשבועיים והחסילון בוקע מיד בצורתו הבוגרת. בטבע נודדים החסילונים הצעירים אל שפכי נהרות, שם הם נהנים ממים עשירים במזון ודלי מלח. באזורים אלו הם משלימים את התפתחותם, ואז חוזרים כבוגרים אל המים הפתוחים. חסילונים בוגרים חיים בעיקר על קרקעית הים. הם מגיעים לאורך של 1.2 ס"מ עד 30 ס"מ וחיים בין שנה ל-6.5 שנים.

חסילונים כמזון

בתרבויות רבות החסילונים הם חלק מהתפריט ומשמשים להכנת מתכונים ותבשילים שונים. חסילונים, כמו סרטנאים אחרים, אסורים באכילה לפי כללי הכשרות בהלכה היהודית, לכן תפוצת מאכלים אלו במשקי בית בישראל נמוכה יחסית.
כשאר פירות הים, עשירים החסילונים בסידן בחלבון ובשומן ודלים בפחמימות. 
חסילונים מיובשים משמשים לתיבול ובמרקים במטבח האסייתי, בצפון אמריקה נפוצים בעיקר חסילונים מטוגנים. גם באירופה החסילון הוא רכיב פופולרי במאכלים רבים ביניהם הפאייה הספרדית.

שימושים נוספים

תחבושות המיוצרות מכיטין המופק מהשריון של החסילונים משווקות על ידי חברת HemCon Medical‏. תחבושות אלו הראו יעילות גבוהה יותר בעצירת דימומים מאשר תחבושות גאזה רגילות, בזכות תכונות הכיטין כמקריש דם. שימשו את הצבא האמריקני במלחמה בעיראק. גם בצה"ל נכנסו התחבושות לשימוש.
רפי ניב

ביוגרפיה

רפי ניב נולד וגדל בדימונה עד שהיה בן שש, אז עבר עם משפחתו לעומר, שם למד בבית הספר היסודי עומרים. את לימודיו התיכוניים למד במקיף ו' בבאר שבע. אמו אסתר הייתה מנהלת בית ספר ואביו שמואל היה מנהל מפעל טמפו בירוחם. לרפי שני אחים, יוסי ואיציק.
ניב מספר:
כשהייתי ילד בן תשע, תלמיד כיתה ג', נתנו לי הורי מתנה מנוי לתיאטרון באר שבע. השנה הייתה 74', ואני זוכר את הרושם העז שהותירה עלי ההצגה 'בית ברנרדה אלבה' מאת לורקה. מאותו יום הפך התיאטרון לבית שני עבורי. את שנות ילדותי ביליתי בתיאטרון באר שבע של גרי בילו, ואת ימי נערותי בזה של ציפי פינס. ראיתי דור של במאים ושחקנים גדל ומתפתח - ולשנים ההן הייתה תרומה מכרעת למי שאני היום כבמאי וכאיש תיאטרון.
ניב כנער למד במגמת תיאטרון ואף השתתף בהצגה "יונו והטווס" בתיאטרון באר שבע.
בצבא שרת בנח"ל עיירות פיתוח בגרעין לשלומי.
הוא בוגר בית הספר למשחק בית צבי ביוני 1990. בכיתתו למדו בין היתר שמוליק יפרח, אדוה עדני, ליליאן ברטו, דוד קיגלר ואיה שבא. במהלך לימודיו זכה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל לתלמידי משחק בשנים 1989–1990. כמו כן זכה במלגת קרן שרת 1998 למורים צעירים ובשנת 2003 לבמאי תיאטרון. הוא בעל תעודת הוראה ממכללת סמינר הקיבוצים (יוני 2002) ובוגר תואר ראשון בחינוך ובתיאטרון במכללת סמינר הקיבוצים.
בתום לימודיו שיחק רפי ניב במשך מספר שנים אך בעיקר לימד וביים במשך קרוב לעשר שנים בבית צבי (בין השנים 1992–2002). משנת 2003 מלמד ומביים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. ההצגה "רשומון" שביים ניב עם תלמדי שנה ג' בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, התארחה בפסטיבל Act הבינלאומי להצגות בתי ספר למשחק מכל העולם שנערכה בבילבאו, ספרד ב-2006.
ניב מביים הצגות תיאטרון לילדים ומבוגרים.
בשנת 2005 קרא לו שמוליק יפרח, חברו לכיתה מבית צבי, להקים יחד אתו את בית הספר למשחק גודמן בבאר-שבע.
ב-2009 נבחר יפרח למנכ"ל תיאטרון באר-שבע ומינה את ניב למנהל האמנותי של התיאטרון. בין השנים 2009–2017 ניהלו ניב ויפרח יחדיו את בית הספר למשחק גודמן ותיאטרון באר-שבע.
רפי ניב חי עם בן-זוגו ניר תמיר, רקדן ומורה לג'ירו טוניק בסטודיו משלו ולהם שני ילדים: נעם ויותם.
הדיוויזיה ה-19 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד קונרד פון גוסלר, ובסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-19.
יחסי בורונדי–פקיסטן

יחסים כלכליים

בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לבורונדי סחורה בשווי 242 אלף דולר אמריקאי וייבאה סחורה בשווי 12.3 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הפקיסטני כלל בעיקר תרופות, חוטי ברזל, כלים רפואיים, ציוד ספורט, מכונות וסבונים. הייבוא הפקיסטני מבורונדי כלל תה.
שופר

השופר הוא כלי נשיפה עשוי מקרן חלולה של חיה בעלת קרניים. בימי קדם שימש השופר ככלי להשמעת רעש, לנגינה, להעברת מסרים ולהתרעה מפני סכנות. המילה "שופר" מקורה בתנ"ך, והיא משמשת בעיקר בהקשר הדתי שלה. ביהדות השופר משמש לקיום מצוות כתקיעת שופר בראש השנה ועוד, וכן הוא סמל לחירות בשנת היובל ובבוא המשיח, וככזה הפך השופר לסמל יהודי בכל העולם.

הכנת השופר

רוב השופרות עשויים מקרני אַיִּל, כבש בוגר ממין זכר. משום שבישראל אין אילים שקרניהם מתאימות לשופרות, מיובאות הקרניים ממדינות המגרב ודרום אפריקה. את השופר ה"תימני" מכינים מקרני קודו גמלוני.
רוב הקרניים המיובאות לארץ נפסלות מיד בשל שברים, סדקים ורקבונות. רק כשלושים אחוזים מהן מתחילות את העיבוד הראשוני], במהלכו מנוקה הקרן ומלוטשת. ציפוי הקרן הקשה מופרד מחומר העצם שבצידו הפנימי, תוך זהירות שלא לשבור את הקרן. 
לאחר ההפרדה, נבדקת הקרן שוב. אם יש בה חור או סדק לכל עוביה – היא נפסלת הלכתית. אם הנקב הוא חיצוני בלבד, אז הקרן כשרה.
בהמשך התהליך, הקרן עוברת תהליך חימום באש, ומיושרת באיטיות. השופר הספרדי בדרך כלל מיושר לכל אורכו, בעוד זה האשכנזי ישר בתחילתו ומסתלסל לקראת סופו. יישור השופר הספרדי מעלה את מחירו עד פי שלושה וגורם לשבירתו של כל שופר שני בתהליך זה.]
בתום היישור, מלטשים את הפייה ואת גוף הקרן, ומשיגים את קול השופר הרצוי בתהליך הדורש מיומנות מיוחדת.
הרב יוסף קאפח הוכיח מדברי התלמוד, ששופר הראוי לכתחילה למצוות התקיעה בראש השנה, הוא שופר הכפוף כפיפה טבעית . ובכך הוא מחזק את דברי רס"ג הסובר שאין ליישר את השופר כלל בתהליך הכנתו, דבר הגורם לכך שתהליך ההכנה מורכב יותר, ושהשופר המוגמר יקר יותר, וכך נוהגים חלק מיהודי תימן.

מיני שופרות

השופר נעשה בדרך כלל מקרנו של אַיִּל, כבש בוגר ממין זכר, ובכך מתקיימת המצווה בראש השנה מן המובחר. אך מעיקר הדין יש להכשיר קרן של כבש אף אם אינו איל, ואף קרני בעלי חיים אחרים טהורים כשרים לשופר לדעת רוב הפוסקים. אין משתמשים בקרן של שור ולא של בעלי חיים אחרים שקרניהם אינן חלולות אלא עשויות עצם אחד, כיון שאין הם קרויים "שופר", ורק הקרניים הדומות לשפופרת קרויות שופר.

השופר במאבק הלאומי

בתקופת השלטון העות'מאני והמנדט הבריטי אסור היה ליהודים לתקוע בשופר בכותל המערבי. איסור זה היה בין הגורמים לפרוץ מאורעות תרפ"ט שהתמקדו בכותל. 
עם כיבוש העיר העתיקה של ירושלים במלחמת ששת הימים הגיע הרב הצבאי הראשי, שלמה גורן, אל הכותל המערבי ותקע בשופר.
השביל המחבר

השביל המחבר הוא שביל המחבר בין יד ושם לבין מסלול המבקרים המקיף את הר הרצל. השביל מתחיל ליד רחבת הכניסה המרכזית של יד ושם ומסתיים ליד חלקת גדולי האומה בצידו הדרום מערבי של הר הרצל. השביל הנמצא במגמת עלייה, מקשר בין שני אתרי ההנצחה הלאומיים המרכזיים בישראל, ומעבר לערכו התיירותי והפרקטי, הוא מסמל את העלייה משואה לתקומה. אורכו של השביל הוא כ-200 מטרים.

סלילת השביל

הרעיון לפריצת השביל נולד בשנת 2002 ביחידה להנצחת החייל של משרד הביטחון, אשר פנתה ליד ושם ולהסתדרות הציונית העולמית, וזכתה להסכמתם ולשיתוף פעולה מצידם. יוזם ומתכנן השביל המחבר היה
משה אורן, בתפקידו כראש תחום מפעלי הנצחה במשרד הביטחון. בהמשך פנתה היחידה להנצחת החייל אל נציגי מועצת תנועות הנוער בישראל, במטרה לשתף אותן בעבודות לסלילת השביל, ולעשות זאת בעבודת כפיים, כסמל לאופן בו נסללו שבילים ודרכים בארץ ישראל בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל ובשנים שלאחר הקמתה. העבודות לסלילתו ארכו כחודשיים. הוא נחנך באביב 2003, ביום השנה ה-60 למרד גטו ורשה. עוד נטלו חלק ביוזמה משרד החינוך והסוכנות היהודית לארץ ישראל. בשנת 2004 נחנכה בקצהו העליון של השביל אנדרטת נצר אחרון, לזכר העולים ניצולי השואה, אשר הגיעו לארץ לאחר מלחמת העולם השנייה, ולאחר גיוסם לצה"ל ב-1948, נפלו בקרבות מלחמת העצמאות מבלי להותיר אחריהם שארים. בשנת 2010 הונחו לאורכו של השביל שמונה שלטים הסוקרים את אשר התרחש בדרך משואה לתקומה בעיצוב האדריכל אורי אברמסון: יום הניצחון, "הציונות הלוחמת", ההעפלה, תוכנית החלוקה, "כל העם צבא", הכרזת העצמאות, "מלחמה וניצחון" ו"עוד רבה הדרך".

צעדת השביל המחבר

זמן קצר לאחר חנוכת השביל, הוחלט לערוך לאורכו צעדה, הנערכת מדי שנה באחד הימים שבין יום השואה ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. הצעדה מתחילה בבקעת הקהילות החרבות, חולפת על פני אנדרטת הקרון וכיכר גטו ורשה, בטרם היא עולה לאורכו של השביל ומגיעה להר הרצל. בהר הרצל חולפת הצעדה באנדרטת נצר אחרון, יד לנספים באונית המעפילים סלבדור וביד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה, והיא מסתיימת בחלקת גדולי האומה. בצעדה מוצגות הצגות על ידי המשצ"ים (מדריכי של"ח צעירים) המציגות את סיפור חייהם של הנצר האחרון. בצעדה משתתפים אלפי תלמידים מרחבי הארץ.
שיאה ויגהאם

ביוגרפיה

ויגהאם נולד בטאלאהאסי בירת פלורידה, בנם של פרנק, פרקליט ושל בת', ספרנית.
למד והתמקצע לראשונה כשחקן ב"אוניברסיטת מדינת ניו יורק " שבפורצ'ס, ניו יורק.
לאחר שסיים בהצלחה את לימודיו הקים ביחד עם חברו לספסל הלימודים השחקן קירק אסבדו, כוכב הסדרה "אוז" קבוצת תיאטרון שנקראה "קבוצת רוצ'סטר".
ויגהאם נשוי ואב לארבעה.

קריירה

ויגהאם החל לשחק באופן מקצועי בשנת 2000 לאחר שקיבל תפקיד משני בדרמת המלחמה של ג'ואל שומאכר, "טייגרלנד".
במהלך השנים הופיע בדרמות "חותכי ורידים: סיפור אהבה", בתפקיד יוג'ין, חברו של הנער זיה, "כבוד ותהילה", "הבנות האמיתיות", "גורל אבותינו" ובסרט האימה "ספלינטר", בתפקיד הראשי.
בשנת 2005 שיחק לצד הית' לדג'ר בדרמה שמספרת על תרבות הסקייטבורד, "שליטי דוגטאון", בבימויה של קתרין הארדוויק.
בשנת 2009 השתתף בסרט הפעולה "מהיר ועצבני 4".
בשנת 2010 שיחק בסרט האקשן "מצ'טה" לצד דני טרחו, והחל לשחק בסדרת הפשע המושקעת "אימפריית הפשע" בתפקיד השריף של אטלנטיק סיטי איליי תומפסון, אחיו של גיבור העלילה הגזבר המושחת נאקי תומפסון (סטיב בושמי).
בשנת 2011 הופיע ויגהאם בדרמת המתח "סערת רוחות" בתור דווארט העוזר לגיבור הסרט קרטיס לפורץ' (מייקל שאנון) לבנות מקלט מפני סופות.
בשנת 2012 שיחק בדרמה הקומית "אופטימיות היא שם המשחק", בתפקיד ג'ייק, אחיו הצעיר של פאט סולטאנו (בראדלי קופר).
בשנת 2016 שיחק בסרטו של פיטר בילינגסלי "במנוסה", דרמת פשע בכיכובם של וינס ווהן, היילי סטיינפלד, טראג'י פ. הנסון ואחרים. בשנת 2017 שיחק בסרט ההרפתקאות "קונג: אי הגולגולת", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי "קינג קונג".