google/wiki40b huggingface dataset:
מרווין ויליאמס

נעורים ומכללות

ויליאמס נולד וגדל בעיר ברמרטון שבוושינגטון. כבר בנעוריו הפגין את כישוריו בקבוצת "תיכון ברמרטון", כשהעמיד בשנתו האחרונה בתיכון ממוצעים של 28.7 נקודות, 15.5 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-5 חסימות למשחק. בסיום עונה זו הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן היוקרתי.
לאחר לימודיו התיכוניים בחר ויליאמס ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בעונתו היחידה במכללה, 2004/2005, עזר לקבוצת ה"טאר הילס" לזכות באליפות ליגת המכללות, לראשונה מאז 1993. באותה עונה שימש ויליאמס כמחליף הראשון שעולה מהספסל, ותרם 11.3 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.

אטלנטה הוקס

ויליאמס נבחר בבחירה השנייה בדראפט 2005 על ידי קבוצת אטלנטה הוקס. בכך היה ויליאמס הראשון מבין ארבעה שחקני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית שנבחרו בבחירות הלוטרי, יחד עם ריימונד פלטון (בחירה חמישית), שון מיי (בחירה 13) ורשאד מקנטס (בחירה 14). בסיום עונתו הראשונה ב-NBA נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, לאחר שהעמיד ממוצעים של 8.5 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל. בעונתו השנייה הפך ויליאמס לשחקן חמישייה קבוע באטלנטה, ושיפר את תפוקתו לממוצע של 13.1 נקודות למשחק.
בסיום עונת 2008/2009 חתם ויליאמס על חוזה חדש בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור 37.5 מיליון דולר. ב-7 עונותיו כשחקן ההוקס שיפרה הקבוצה את מאזנה באופן עקבי, אך הישג השיא שלה בתקופה זו היה העפלה לסיבוב השני של הפלייאוף (עונות 2009-2011).

יוטה ג'אז

ב-11 ביולי 2012 נשלח ויליאמס בטרייד ליוטה ג'אז בתמורה לגארד דווין האריס, ושיחק בקבוצה במשך שנתיים, עד סיום חוזהו.

שארלוט הורנטס

ב-21 ביולי 2014 חתם ויליאמס כשחקן חופשי בשארלוט הורנטס על חוזה לשנתיים עבור 14 מיליון דולר. לקראת עונת 2016/2017 חתם על הארכת חוזה בהורנטס ל-4 עונות נוספות עבור כ-54.5 מיליון דולר.
יוהאן הנדריק ויידנר

יוהאן הנדריק ויידנר (בהולנדית: Johan Hendrik Weidner;‏ 1912, בריסל - 1994, מונטריי פארק, קליפורניה ) היה פעיל המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד.

קורות חיים

ויידנר היה הבן הבכור מבין ארבעה, וגדל בשווייץ, ליד הגבול עם אזור סבואה עילית שבצרפת. אביו היה מורה ללטינית וליוונית בבית ספר של הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. ויידנר התחנך בבתי ספר ציבוריים בצרפת ובשנת 1935, לאחר תום לימודיו, פתח עסק מסחרי בפריז.

פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, היה ויידנר בפריז ועבד עבור חברה מסחרית בתור סוכן נוסע בדרום צרפת ובז'נבה. לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה עבר ויידנר לליון, שבאזור משטר וישי, אזור אליו הגיעו אלפי פליטים מהאזור הכבוש של צרפת. בתחילה סייע להולנדים כמותו אך בתור מאמין מזרם הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי הוא דגל באחווה בין דתית והחל לסייע גם לפליטים אחרים. בתחילה עזר לפליטים מעטים, אך העזרה התפתחה והובילה להקמת רשת הצלה שכללה כ-300 פעילים תחת הנהגתו של ויידנר.
הרשת הנפיקה מסמכים מזויפים, ארגנה מסתורים וסייעה בהברחת יהודים ונרדפים אחרים על ידי המשטר הנאצי ומשטר וישי לשווייץ ולספרד הנייטרליות. הרשת הצילה כ-800 יהודים ועוד כמה מאות נרדפים לא-יהודים, בהם טייסים של בעלות הברית שמטוסם הופל בצרפת. 
ויידנר היה ברשימת המבוקשים של הגסטפו ונלכד מספר פעמים, אך נמלט בכל אחת מהפעמים.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוזמן ויידנר ללונדון, לפגישה עם וילהלמינה, מלכת הולנד, וקיבל דרגת סרן בכוחות המזוינים של הולנד. תפקידו היה לחפש משתפי פעולה עם שלטונות גרמניה הנאצית מקרב ההולנדים בצרפת ובבלגיה בעת המלחמה. בשנת 1955 היגר עם אשתו נעמי לארצות הברית, ובשנת 1958 הגיע לקליפורניה ושם פתח רשת חנויות מזון בריאות.

הכרה

ויידנר קיבל מממשלת צרפת את אות לגיון הכבוד, את צלב המלחמה  ואת מדליית הרזיסטנס. מרשויות השלטון בארצות הברית קיבל ויידנר את מדליית החרות . מבריטניה קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית, ומשלטונות הולנד – את אות האבירות הצבאי "מסדר אוראנז'-נסאו" (Order of Orange-Nassau) . ממשלת בלגיה העניקה לו את אות מסדר לאופולד.
בשנת 1978 הכיר יד ושם בוויידנר בתור חסיד אומות העולם.
ציר ציון

ציר ציון (או בשמו הרשמי דרך לפיד) הוא כביש המחבר את קריית ארבע ליישוב היהודי בחברון, היחיד בחברון הפתוח למעבר ולנסיעת יהודים ואורכו כ-700 מטר. הכביש היה סגור לתנועת כלי רכב פלסטינים. החל מ-2009 פלסטינים בעלי אישור מיוחד רשאים לנוע בו ברכבם.
לאורך הציר שני בתים שדייריהם יהודים, בית השלום ובית המכפלה ובית הכנסת חזון דוד.

סגירת הכביש לכלי רכב פלסטינים

ב-1994 נסגר הכביש לראשונה לתנועת כלי רכב פלסטינים בעקבות טבח מערת המכפלה.
עד שנת 2000 נפתח ונסגר הכביש לסירוגין, ועם פרוץ האינתיפאדה השנייה ב-2000 נסגר הכביש שוב לתנועת כלי רכב פלסטינים.
באוגוסט 2009 נפתח הכביש לתנועת כלי רכב פלסטינים שאושרו לשם כך.

בית הכנסת חזון דוד

חזון דוד הוא בית כנסת על "ציר ציון". בית הכנסת הוקם בשנת ה'תשס"ג (2003}. שמו מנציח את דוד כהן וחזי מועלם שנרצחו על ידי פלסטינים בסמוך למקום ב-כ"ב תמוז ה'תשס"א (2001). בית הכנסת מסייע לרצף בין מערב "קריית ארבע" לבין שכונת "גבעת האבות", ובינם למערת המכפלה. בית הכנסת נמצא מחוץ לגדר ההיקפית של קריית ארבע, אך בתוך שטח השיפוט המוניציפלי שלה.
בית הכנסת בנוי בצורה פשוטה מספסלי עץ, ומוקף בגדר אבנים ויריעות ברזנט. בימי החורף נבנית מעליו סככה.
בסמוך לבית הכנסת הותקנה מערכת שתייה והוקמו מצבות זיכרון לנרצחים.
מפאת היעדר הגנה על הציוד, ספר התורה אינו נשאר בארון הקודש כבשאר בתי הכנסת, אלא מובא ונלקח לאחר כל תפילה הכוללת קריאת התורה.
ב-19 ביוני 2013 התקיימה בבית הכנסת הכנסת ספר תורה, של ספר תורה שנכתב לעילוי נשמת הנרצחים יצחק וטליה אימס.
בערב ראש השנה ה'תשס"ח פנו פעילי שמאל ואנרכיסטים אל השייח ג'עברי, שהאדמה בבעלותו, בבקשה לקבל את אישורו להרוס את בית הכנסת. ג'עברי סירב לבקשה בנימוק שאינו מוכן לחלל מקום תפילה. ב-10 בפברואר 2008 נפגש ג'עברי בביתו עם ראשי היישוב היהודי בחברון וכן קציני צה"ל. במפגש הסתייגו שני הצדדים מפעילות האנרכיסטים. זמן קצר לאחר הפגישה זימנה הרשות הפלסטינית את השייח ל"שיחת הבהרה דחופה". באותו לילה הופץ בחברון כרוז מטעם הזרוע הצבאית של הפת"ח: "השמות של כל משתתפי הפגישה רשומים אצלנו, נכה ביד של ברזל את כל המשת"פים אשר מכרו את דם השהידים תמורת חופן דולרים"
עקב מעמדו המשפטי של בית הכנסת כמבנה בלתי חוקי, וכן עקב טענת פלסטינים שהקרקע שייכת להם, הוצאו צווי הריסה לבית הכנסת והוא נהרס כארבעים פעמים. לאחר כל הריסה מקימים תושבי האזור את בית הכנסת מחדש. בדצמבר 2013 קרס בית הכנסת בסופת שלגים, אך עוד בעיצומה של הסופה בנו אותו המתפללים מחדש.
חברת מצר גוזו

חברת מצר גוזו (באנגלית: Gozo Channel Company) היא חברת ספנות מלטזית, המפעילה את שירותי המעבורת בין האיים מלטה וגוזו. לשירותי החברה תפקיד חשוב במערך התחבורה ובחיי היום-יום במלטה, שכן היא מספקת את הקשר העיקרי, והכמעט יחיד בין איי המדינה. 
ברשות החברה צי הכולל שלושה כלי שיט - המעבורות "טא' פינו" (Ta' Pinu, משנת 2000), גאודוס (Gaudos משנת 2001) ומליטה (Malita משנת 2002). כל אחד מכלי השיט מסוגל להוביל כ-900 נוסעים ועד 72 כלי רכב. הקו העיקרי לנוסעים ולכלי רכב, מקשר בין נמל צ'ירקווה (Ċirkewwa) בצפון-מערב האי מלטה לנמל מג'אר (Mġarr) בדרום-מזרחו של האי גוזו, מרחק של כחמישה קילומטרים. קו זה פעיל משך כל שעות היממה ובכל ימות השנה, כולל בסופי שבוע ובחגים, ובעונת הקיץ מתבצעות בו כשלושים הפלגות יומיות בכל כיוון. הקו האחר מיועד להובלת משאיות ומטען, והוא פועל בין נמל מג'אר בגוזו לרציף סה מזון (Sa Maison) שבנמל מרסמשט בצפון-מזרחו של האי מלטה. הקו מופעל בימי חול בלבד, בדרך כלל אחת ליום בכל כיוון. 
החברה נוסדה בשנת 1979. היא רכשה את ספינתה הראשונה באותה שנה, ושתיים נוספות בשנת 1980. ב-1981 החלה החברה להפעיל קו עונתי לסירקוזה ולקטניה שבסיציליה, אשר נוסף על הקו הבסיסי בין שני אייה העיקריים של המדינה. מאוחר יותר פעל הקו בין מלטה לנמל פוצולו בסיצילה, אך הפעלתו נפסקה ב-1995. ב-1990 כבר הפעילה החברה חמישה כלי שיט, והובילה 1.93 מיליון נוסעים וכ-370,000 כלי רכב בשנה. באמצע שנות ה-90 החלה החברה את תהליך חידוש הצי, ושלוש אוניות הגל-נוע (Ro-Ro) שברשותה כיום סופקו לה בתחילת המאה ה-21. כיום מעסיקה החברה כ-240 עובדים, מבצעת כ-19,000 הפלגות בין שני האיים, ומובילה כ-3.5 מיליון נוסעים וכ-900,000 כלי רכב בכל שנה. הנהלת החברה שוכנת בפלוריאנה.
אולה (עיירה)

תולדות היישוב

אולה הוקמה כיישוב מבוצר במהלך מלחמת ליבוניה במאה ה-16, בסמוך לנהר דווינה. בשנת 1577 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השני אוגוסט, אשר חודשו בשנת 1648. בשנת 1669 נבנתה בעיירה כנסייה.

יהודי אולה

בתחילת המאה ה-20 התגוררו בעיירה כ-1,500 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה, וטרם מלחמת העולם השנייה נותרו בה 520 יהודים. בעיירה פעלה מועצה יהודית, והתקיים בה בית ספר יידי.
בתחילת יולי 1941 נכבשה אולה בידי הגרמנים. היהודים שנותרו בה צוו לשאת טלאי צהוב, ובדצמבר 1941 רוכזו בגטו שהוקם במרכז העיירה, תחת שמירה של שוטרים בלארוסים.
ב-17 בינואר 1942 חוסל הגטו בעיירה, כאשר מאות יושביו נלקחו למחנה צבאי ליד העיירה, ונרצחו בו.
המעילה בקרן היסוד בצרפת

המעילה בקרן היסוד בצרפת בוצעה על ידי עורך דין אפרים מרגלית שהיה מנהל קרן היסוד בצרפת, בשנים 1955–1961. המעילה נחשבה לגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל עד אז, ובעקבות זאת נדון מרגלית לעונש של 15 שנות מאסר, עונש חסר תקדים בישראל באותה תקופה.

היסטוריה

אפרים מרגלית, שנולד בסביבות שנת 1916, הוסמך כעורך דין בשנת 1951. בשנים 1952–1954 הוא היה המפקח על נכסי נפקדים בירושלים. במקביל הוא יצא בשליחויות של המגבית המאוחדת לאירופה. בשנים 1955–1961 הוא כיהן שמנהל המגבית המאוחדת וקרן היסוד בצרפת. בספטמבר 1961, לאחר שמרגלית סיים את תפקידו ומשפחתו שבה לישראל, עלה חשד שמרגלית מעל בכספי קרן היסוד בגובה של 13 מיליון פרנק צרפתי שהיו שווים אז כ-50 אלף ל"י. המעילה נתגלתה לאחר שתזכורת לאחד התורמים הגדולים של קרן היסוד לגבי הבטחה לתרומה נענתה שהתרומה כבר נמסרה לידי מרגלית. בדיקה שנעשתה בעקבות זאת גילתה שגם סכומים נוספים שנתרמו לא הוכנסו לקופת קרן היסוד ושמרגלית נהג לטפל אישית בתרומות של התורמים הגדולים. בעקבות גילוי המעילה, מנהל קרן היסוד טס לצרפת ודרש ממרגלית לשוב לישראל ולהחזיר את הכסף שנלקח. במשפט נטען שמרגלית הודה שנטל כספים, שאיבד אותם בהימורים ושהוא יחזיר את הכסף על ידי מכירת רכוש שיש לו בישראל. מרגלית נעצר על סיפון האונייה מולדת בה שב לישראל ב-25 באוקטובר 1961. מרגלית הוחזק במעצר עד הגשת כתב אישום נגדו ב-8 בינואר 1962. כתב האישום ייחוס לו שלשול לכיסו של תרומות שקיבל עבור קרן היסוד בצרפת, גבייה מהסוכנות היהודית כספים שלא הגיעו לו עבור ארגון טיולים בישראל, וזיוף מאזני קרן היסוד. את התביעה ניהל סגן פרקליט מחוז ירושלים, א. תל, שטען שמדובר בשיא המעילות במדינת ישראל. המשפט התנהל בפני ד"ר בנימין הלוי שניהל אותו במהירות. מרגלית ויתר על הבאת עדי הגנה והגנתו התבססה על הטענה שמנהל המגבית באירופה הדיח אותו להימורים ושאין לבית משפט ישראלי סמכות לדון אותו על עבירות שבוצעו באירופה. ב-19 במרץ 1962 הורשע ב-70 מתוך 78 סעיפי אישום בכתב האישום, שהסתכמו לגניבת 831 אלף פרנקים צרפתיים חדשים, בשווי של כ-166,000 דולר.
לאחר הרשעתו הודה מרגלית בגניבה וטען שעשה זאת מפני שהיה מכור להימורים. הוא נדון ב-25 במרץ 1962 ל-15 שנות מאסר. בנובמבר 1962 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של מרגלית על חומרת עונשו, אך קבע שתקופת המאסר תימנה ממעצרו ולא רק מהרשעתו. בנמקו את דחיית הערעור כתב השופט משה לנדוי, שאמנם העונש שנגזר הוא חסר תקדים, אולם "גם מעשי המערער היו חסרי תקדים במהותם, בהיקפם ובתוצאותיהם.".
בעקבות המשפט התפטר מנהל קרן היסוד באירופה, הגם שלא נמצא בו אשמה. בעיתונות דווח שהתרומות בצרפת לקרן היסוד לא ירדו בשנה שלאחר פרסום המעילה. במרץ 1963, במסגרת תביעה של קרן היסוד נגד מרגלית נקבע שמרגלית ישלם לקרן 61 אלף ל"י. ביוני 1964 אישר בית המשפט העליון את השעייתו לצמיתות של מרגלית מלשכת עורכי הדין. נשיא המדינה זלמן שזר, העניק למרגלית חנינה שקצרה את עונשו ל-9 שנות מאסר והוא שוחרר מהכלא באפריל 1967, לאחר שריצה כ-5.5 שנות מאסר מתוך ה-15 שנגזרו עליו.
מגדל עתידים

היסטוריה

בספטמבר 2007 אחרי שתוכניות הקמת המגדל בשנת 2001 נגנזו בעקבות התפוצצות בועת ההיי-טק, זכתה חברת א.ארנסון במכרז להקמתו, תוך הכרזה על סיום הבנייה תוך 27 חודשים (סוף 2009). עם זאת, בעלי המגדל עיכבו את שיווק המשרדים בו בהמתנה לעיתוי מתאים יותר. ב-2013 שכרה חברת הביטוח כלל 22 קומות בבניין ל-24 שנים בסכום שהוערך בלמעלה מ-725 מיליון שקל. במגדל 17 מעליות, חניון רכבים ואף מתחם חניה ומקלחות עבור רוכבי אופניים.
מיס פטיגרו

תקציר העלילה

גווניביר פטיגרו, המועסקת כאומנת דרך סוכנות, מפוטרת מעבודתהו נותרת ללא כסף וקשרים. היא שומעת במקרה כי השחקנית דליסייה לאפוס מחפשת עוזרת אישית ומחליטה לנצל את הרגע ובעזרת מעט עורמה מצליחה להתקבל לעבודה. מיס פטיגרו משתמשת בכישורי האומנות המועטים שלה כדי לדחוק את דליסייה המלהטטת בין מאהבים מסוגים שונים. כל מאהב מציע דבר אחר: האחד כסף ויציבות, השני קריירה והשלישי אהבה. דליסיה אסירת תודה ומעבירה את מיס פטיגרו "מהפך" חיצוני. המפגש עם העיליתה של לונדון מסבך מעט את מעמדה, ומסתבר כי עליה לבחור בין מעמד לאהבה, כפי שעל דליסייה לבחור.
המכביה התשיעית

אירועים מיוחדים במכביה

השחיינית אניטה זרנוביצקי משוודיה הייתה כוכבת המכביה לאחר שזכתה בשיא של שמונה מדליות אישיות, מהן שבע מדליות זהב וביחד עם אחיה התאום ברנט זרנוביצקי זכו ב-13 מדליות אישיות מהן תשע מדליות זהב וארבע מדליות כסף.

שחייה

תחרויות השחייה של המכביה נערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן.
דוד קזרשווילי

חייו

קזרשווילי נולד בטביליסי, היגר לרוסיה ובשנת 1992 עלה לישראל והתגורר עם סבתו בקרית בן-גוריון בחולון ולמד בתיכון קוגל. לאחר כשנה וחצי עזב את ישראל וחזר לגאורגיה. בשנת 1995 למד משפטים ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי, ובשנת 1999 סיים את חוק לימודיו. בשנת 2001 הוא הועסק במשרד המשפטים הגאורגי כעוזרו של מיכאיל סאקשווילי, שעזר לו מאוחר יותר להגיע לתפקיד ראש מועצת עיריית טביליסי.
לאחר מכן עבר קזרשווילי לשמש כשר האוצר של גאורגיה (בשנים 2004-2006), שכלל את התפקיד של ראש המשטרה לפשעים פיננסיים. ב-11 בנובמבר 2006, בגיל 28, הוא מונה לשר ההגנה של גאורגיה, כשהוא מחליף את איראקלי אוכרואשווילי (ირაკლი ოქრუაშვილი).
במסגרת השינויים שבוצעו בצמרת הממשלה בעקבות התבוסה הגאורגית במלחמה נגד רוסיה, באוגוסט 2008, פוטר קזרשווילי, ב-15 בדצמבר, מתפקידו יחד עם שרת החוץ אקה טקשלאשווילי ושר החינוך. מחליפו הזמני של קזרשווילי היה סגנו בּאתוּ כּוּתֶליָה (ბათუ ქუთელია) ‏. ב-9 בדצמבר של אותה שנה מונה ואסיל סיחארולידזה כשר ההגנה של גאורגיה.

עמדות פוליטיות

קזרשווילי הוא חבר התנועה הלאומית הדמוקרטית, והשתתף בבחירות 2002 כחבר המפלגה.הוא חבר קרוב של נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי. אחד ממכריו, שלווה נתלאשווילי, ממפלגת העבודה הגאורגית, טען כנגד מינויו לתפקיד, כי מעולם לא שרת בצבא הגאורגי. כמו כן, היו טענות למדיניות נוקשה שלו בתפקידו כראש המשטרה הפיננסית.
בריח (אמנויות לחימה)

שימוש

בריחים הם טכניקת לחימה המשמשת לצורך הכנעה במספר אמנויות לחימה, ענפי ספורט לחימה ושיטות הגנה עצמית. לאמנויות לחימה שונות גישה שונה כלפי בריחים. בשיטות הגנה עצמית כגון אייקידו והפקידו ושיטות משטרתיות שונות הדגש הוא על בריחים ומניפולציות של כף היד, שמטרתן הכללית היא יצירת כאב ובכך לגרום ליריב להיכנע או לציית לדרישות מסוימות.
באמנויות הלחימה צבאיות קרביות ושיטות הגנה עצמית שונות כגון קרב מגע, סמבו, ג'ו ג'וטסו וג'ו ג'יטסו ברזילאי הנטייה היא לכיוון בריחים על מפרקים משמעותיים יותר, כגון הכתף, המרפק או הברך מכיוון שנטרול של מפרקים אלו מהווה נטרול כללי של הלוחם היריב. בנוסף, בריחים אלו מכוונים לשבירה או פריקה של העצם, ולא להסבת כאב.
באמנויות לחימה ספורטיביות ובתחרויות לחימה גישה שונה בנוגע לבריחים. בתחרויות אלו המתמודד הממנף ומפעיל כוח לאט ובזהירות, עד שיריבו יכנע. מטרת המתמודדים היא רק לוודא שהבריח הונח כראוי, ולא הסבת כאב. 
החוקים בנוגע לבריחים משתנים מתחרות לתחרות ומספורט לספורט. לדוגמה, בג'ו ג'יטסו ברזילאי כל הבריחים פרט לבריחי שדרה מותרים, ובג'ודו רק בריחי מרפק וכתף מותרים. ישנם גם תחרויות גראפלינג ספורטיביות בהן השימוש בבריחים אסור לחלוטין, לדוגמה היאבקות (ספורט). בריחי מפרקים קטנים ובריחי שדרה נחשבים לטכניקות לא מבוקרות, ולכן אסורים ברוב ענפי ספורט הלחימה.
משחק המלכים (ספר)

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת על סיפונה של אונייה המפליגה מצפון אמריקה לדרומה. אחד מנוסעי האונייה, המספר את הסיפור בגוף ראשון, מגלה להפתעתו כי להפלגה שמשכה 12 יום יצטרף אלוף העולם בשחמט, מירקו צ'נטוביץ, בדרכו לאליפות שחמט שתתקיים בארגנטינה. היות שהנוסע המספר חובב שחמט, הוא מנסה ליצור קשר עם אלוף העולם ולהזמין אותו למשחק איתו, אולם צ'נטוביץ מסרב. רק לאחר שהמספר נפגש עם מיליונר חובב שחמט על האונייה, מסכים צ'נטוביץ לשחק נגד המליונר וכלל חובבי המשחק על האונייה וזאת בתמורה ל-250 דולר. בערב המשחק מתכנסים כל חובבי השחמט באונייה על מנת לצפות במשחקו של אלוף העולם, אך לאחר 24 מסעים בלבד מביס צ'נטוביץ את כל המשחקים נגדו ללא מאמץ כלל. המיליונר, שגאוותו נפגעה, מבקש משחק גומלין וכל חובבי השחמט מייעצים לו אילו מהלכים לבצע. במהלך משחק הגומלין מתערב אדם זר ומייעץ למיליונר לבצע מהלכים שונים, שבעזרתם מסתיים המשחק בתיקו. היות שצ'נטוביץ לא הובס באף משחק בחודשים שקדמו להפלגה, גם לא כששיחק כנגד רבי אמנים רבים, מופתעים כל חובבי השחמט מאוד מתוצאת המשחק. הזר האלמוני שהציע את עזרתו במשחק מוזמן על ידי המיליונר לשחק לבדו כנגד צ'נטוביץ למחרת בערב, ולאחר היסוסים לא ברורים מסכים האלמוני לשחק, בתנאי שייערך משחק אחד בלבד.
מספר הסיפור נפגש באותו ערב עם הזר, שקורא לעצמו ד"ר ב', ושומע ממנו את סיפורו.
מסתבר שד"ר ב' שמוצאו באוסטריה, נכלא עם עליית הנאצים לשלטון בגלל היותו עורך דין של הכנסייה הקתולית והנאצים רצו לגלות בעזרתו את מקומות המסתור של אוצרות הכנסייה. החוקרים הנאצים לא חקרו אותו בדרכים קונבנציונליות, אלא שיכנו אותו בחדר מלון ריק לחלוטין מתוך ציפייה שד"ר ב' ישבר מרוב שעמום, בדידות ולאחר מכן מהחקירות. בהתחלה ד"ר ב' התחיל לגלות סימני שבירה, אך התגלגל לידיו ספר שחמט המתאר משחקים של רבי אמנים. לאחר שלמד את כל המשחקים בעל פה ושחזר אותם בראשו, החל דוקטור ב' לשחק שחמט נגד עצמו בעזרת דמיונו בלבד. בצורה זו הצליח ד"ר ב' לשרוד שנה שלמה ב"כלאו" במלון, מאוחר יותר הוא שוחרר בעקבות התמוטטות עצבים שחווה.
לאחר ששומע המספר את קורותיו של ד"ר ב' הוא מחכה בקוצר רוח למשחק בין ד"ר ב' לבין צ'נטוביץ. במשחק, שנמשך זמן רב, מנצח ד"ר ב' את צ'נוביץ ובכך גורם להתפעלות בקרב חובבי השחמט בספינה.
הסיפור נגמר בכך שד"ר ב' מבין שבגלל הסבל שחווה בשבי הנאצים הוא לא יוכל להמשך לשחק שחמט בעתיד למרות איכות משחקו הנדירה.
בסיפור מתאר צוויג בהרחבה את שתי הדמויות של שחקני השחמט, צ'נטוביץ וד"ר ב', ומדגיש את ההבדל שבין גאון האינטואיציה צ'נטוביץ, לבין הלמדן השקדן והמתבודד ד"ר ב'.
קפז'אטה

היסטוריה

העיר נוסדה ב-1840 בידי הקולונל מנואל פרננדו דה אראמבורו, במקום בו היה קודם לכן מיסיון. היא נקראה שמו של אחד משני שבטי הדיאגיטה, שאכלסו את עמקי קלצ'אקי עד להגעת הספרדים (שמו של השבט השני: טולומבון). ככל הנראה מקור השם הוא בקצ'ואה, אך יש מחלוקת לגבי משמעותו. לפי סברה אחת, משמעות המילה היא "קופסת מים". לפי סברות אחרות, מדובר בשיבוש של המילה Capac-Yac ("אגם גדול") או Capac-Yaco ("צ'יף גדול" או "אנשים עשירים"). אפשרות נוספת היא כי מדובר במילה בשפת הקקאן שפירושה "קבר הצער".
ב-1863 הוקמה נפת קפז'אטה, שקפז'אטה הייתה לבירתה. 
עם השנים, התפתחה בעיר תעשיית היין. מזג האוויר היבש וכמות המשקעים הנמוכה (כ-250 מ"מ בשנה) מתאימים לגידול ענבים מזן טורונטס, המשמשים ליין לבן. כן מיוצר בעיר יין אדום מענבי קברנה סוביניון וטאנאט. בעיר מיוצרים בסך הכל כ-2% מכמות היין השנתית המיוצרת בארגנטינה, אך היינות המיוצרים בעיר נחשבים איכותיים, ותשומת הלב הבינלאומית להם הולכת וגדלה, לצד ההשקעות ביקבים המקומיים.
בהיותה העיר הגדולה ביותר בעמקי קלצ'אקי, מהווה קפז'אטה גם מרכז למטיילים בהם. בין האתרים הבולטים: הדרך המובילה צפונה לסלטה, לאורך קבראדה דה לאס קונצ'אס ("עמק הקונכיות"); כביש 40 המוביל לכיוון קאצ'י שצפונית-מערבית לקפז'אטה, דרך קבראדה דה לאס פלצ'אס ("עמק החצים"); חורבות קילמס, הנמצאות דרומית לעיר, בפרובינציית טוקומאן.
זבדאני

אקלים ותיירות

הקייצים בעיר מתונים יחסית, בשל גובהה, עם טמפרטורות הנמוכות בכ-5–8 מעלות צלזיוס מאלו שבבירה דמשק. חודשי החורף, מדצמבר ועד סוף פברואר, קרים יותר ומושלגים, במהלכם צונחת הטמפרטורה לעיתים למינוס 10 מעלות צלזיוס. מזג-האוויר הקייצי המתון ונופיה של העיר, הביאו לפיתוחה כאתר נופש לחודשי הקיץ, עוד בתקופת השלטון הצרפתי במדינה. העיר מהווה מוקד משיכה פופולרי לתיירים ולמבקרים מסוריה, בפרט מדמשק, ולרבבות מבקרים ממדינות חצי האי ערב. גם העיירה הסמוכה בלודאן, המתנשאת לגובה 1,500 מטרים, מהווה מוקד משיכה לאלפי תיירים.

דמוגרפיה

האוכלוסייה בזבדאני היא סונית ברובה. בנוסף קיים מיעוט נוצרי גדול בעיר, המחזיק בה כנסייה ומנזר. האוכלוסייה בעיר גדלה בקצב מהיר.
בעיר קיים מרכז של תנועת הצופים הסורים, ובו נערך ב-1954 אירוע הג'מבורי הערבי הראשון.

מלחמת האזרחים בסוריה

העיר מהווה מוקד לחימה בין כוחות הצבא הסורי ובני בריתו לבין כוחות המורדים במדינה, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.
ב-18 בינואר 2012 הייתה לעיר הראשונה ליפול לשליטת הצבא הסורי החופשי, לאחר קרבות קשים שנערכו בה במשך 11 ימי לחימה. ב-11 בפברואר כבש הצבא הסורי בחזרה את העיר.
לעיר חשיבות אסטרטגית רבה עבור המשטר הסורי ועבור איראן. היא שימשה, לפחות עד ליוני 2011, כמרכז לוגיסטי של כוחות משמרות המהפכה להעברת אספקה לחזבאללה.
בקיץ 2012 שימשה העיר כבסיס מבצעים של חזבאללה ושל כוחות איראניים. באוגוסט באותה השנה כבשו מחדש לוחמים מקומיים 70% משטח העיר. ב-28 בפברואר 2014 הושגה הפסקת אש בין כוחות המשטר הסורי ובין המורדים. הפסקת האש התמוטטה זמן קצר לאחר מכן, כאשר כוחות מורדים תקפו עמדות של צבא סוריה, בעוד כוחות הצבא צרים על העיר ומפציצים אותה. ב-26 באפריל 2014, נכנעו כוחות המורדים בעיר לאחר קרבות כבדים, ובכך איבדו את מעוזם האחרון לאורך גבול לבנון. בהמשך השיגו המורדים שליטה מחודשת בעיר.
במהלך 2015 המשיכה העיר להוות מוקד ללחימה אינטנסיבית בין כוחות צבא סוריה ובין כוחות המורדים.
חוה רוזנברג

חוה רוזנברג (נולדה בשנת ה'תש"ך, 1960) היא סופרת חרדית ישראלית.

ביוגרפיה

רוזנברג נולדה בירושלים, בתו של הרב שמואל וינברג, שהיה מראשי החינוך העצמאי, ונכדתו של האדמו"ר מסלונים, רבי אברהם וינברג (השלישי).
החלה את דרכה כמורה לספרות בבית ספר מטרסדורף בירושלים, ואחר כך לימדה קורסים לספרות ולכתיבה בבתי המורה בישראל. בעברה אף עסקה בכתיבת מחזות. כיום היא עורכת עיתון הילדים של "המודיע" - "המודיע הצעיר", ומלמדת באופן פרטי כתיבה יוצרת. רבות מהכותבות ומהסופרות במגזר החרדי הן תלמידותיה. בנוסף משמשת רוזנברג כמרצה מבוקשת בקרב ציבור הנשים החרדיות, והיא מוזמנת רבות לערבי נשים. הרצאותיה עוסקות לרוב בהתמודדות אמונית פסיכולוגית עם קשיי החיים, כשהרצאתה בדרך כלל בנויה כסיפור. 
רוזנברג עובדת גם כמטפלת אישית בנשים. 
רבים מסיפוריה ראו אור כסיפור בהמשכים בעיתונים החרדיים "המודיע", "זרקור", "משפחה" ו"בקהילה", ואחר כך יצאו לאור כספר. סיפוריה נסובים אודות דמויות חרדיות שנתקלות בקשיים כלכליים, רגשיים ואחרים. מאפיין מרכזי של כתיבתה הוא שילוב של קטעי הגות ומחשבה רבים שהיא שמה בפה גיבוריה, או כקטעים נטולי הקשר עלילתי אך בעלי הקשר רעיוני. רוב ספריה מיועדים למבוגרים ולנוער, אך היא כתבה גם לילדים. שמות העט שלה הם: חני רוזן, א. שרי, אלישבע שין, נאווה, תמר נון במוסף 'קטיפה' של "יתד נאמן" ונעמה שתחתיו מתפרסמים סיפורים בהמשכים במוסף 'בתוך המשפחה' של 'משפחה' העוסקים בנושא התמודדות עם זוגיות, שלום בית וגירושין. 
רוזנברג התאלמנה בשנת 2005. מתגוררת בשכונת ארזי הבירה בירושלים.
מסיר מוך

מסיר מוך (באנגלית: Lint remover) הוא כלי ניקוי המורכב מגליל של סרט דביק חד צדדי המותקן על גבי גלגלת עם ידית. המכשיר מאפשר הסרת מוך או סיבים קטנים אחרים מביגוד, ריהוט, מצעים ועוד. 
לקבלת התוצאות הטובות ביותר יש להעביר את מסיר המוך מספר פעמים ובחוזקה על האזור הנגוע עד שכל הסיבים מוסרים. לאחר כל שימוש יש להסיר את שכבת סרט הדבק העליונה בגליל. כאשר כל שכבות הדבק בגליל נגמרות ניתן לרכוש גליל חדש למכשיר בנפרד. 
מסיר המוך מאפשר סיבוב מהיר של 360 מעלות המאפשר הסרה קלה של סיבים עקשנים, בהם שיער בעלי חיים. המוצר פופולרי בקרב בעלי כלבים וחתולים, שכן הוא מאפשר להסיר גם את שיערותיהם מבדים, שטיחים וכדומה.
אינטרפול (להקה)

1997-2001: השנים הראשונות

אינטרפול נוסדה בידי דניאל קסלר והמתופף המקורי, גרג דרודי. קסלר סיפר שהוא ניסה במשך זמן-מה להרכיב להקה כשהוא פגש בדרודי. דרודי סיפר שבמשך זמן רב חיפש מוזיקאים לנגן איתם. קסלר פגש בדנגלר בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק. לאחר מכן, קסלר נתקל בבנקס, שאותו הכיר לפני כן בצרפת, והם דברו על אפשרות של שיתוף פעולה.
לחברי הלהקה לקח זמן עד שהצליחו לבחור שם. לפני שבחרו באינטרפול, הלהקה שקלה את השמות Las Armas וThe Franch Letters.
בשנת 2000, לאחר שחרור האי.פי Fukd ID #3, עזב דרודי את הלהקה לטובת פרויקטים אישיים. קסלר צירף את סאם פוגרינו, שבאותו זמן עבד בחנות בגדי יד-שנייה וחשב לפרוש ממוזיקה, במקום דרודי.

2002-2005: Turn On the Bright Lights ו- Antics

לאחר שחרור של כמה אלבומי אי.פי בהוצאה עצמית, חתמו אינטרפול עם לייבל האינדי Matador Records, בתחילת 2002. האלבום Turn On the Bright Lights הופץ באוגוסט 2002. האלבום מכר 300,000 עד שנת 2004. ב-2003 התאחדה הלהקה להקלטות האלבום הבא, ו-Antics הופץ בספטמבר 2004. האלבום מכר 350,000 עותקים בארבעת החודשים הראשונים לאחר יציאתו, וכלל את הלהיטים הראשונים של הלהקה- Evil,‏ C'mere ו Slow Hands.
לאחר יציאת האלבום, יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות בן 18 חודשים, כשחלק מההופעות היו מופעי חימום ל-U2 ו הקיור.

2006-2008: Our Love to Admire

במרץ 2006, המתופף סאם פוגרינו אישר בראיון לאתר האינטרנט פיטצ'פורק כי הלהקה עובדת על אלבום אולפן חדש, וכמו כן את השמועה שהלהקה עוזבת Matador Records, ומחפשת לייבל חדש. בספטמבר אותה שנה, אישרה Matador Records באתר האינטרנט שלה שאינטרפול עזבה וחתמה בCapital Records.
האלבום Our Love to Admire הופץ ביוני 2007. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה The Heinrich Maneuver והשני Mammoth. האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ומכר 154,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.

2009-2013: Interpol ועזיבתו של דנגלר

במרץ 2009, אינטרפול אישרה באתר האינטרנט שלה כי חברי הלהקה עובדים על חומרים לאלבומם הרביעי. האלבום, שנקראה על שמה של הלהקה, יצא בספטמבר 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Barricade, הופץ כחודש לפני יציאת האלבום, ואחריו יצאו לאור Summer Well, Lights וTry It On. דעות המבקרים על האלבום היו חלוקות. חלק מהמבקרים ציינו כי האלבום מהווה המשך למגמת ירידה של הלהקה שהתחילה באלבום הקודם, וחלקם אמרו כי האלבום הוא תזכורת מדוע אהבו את אינטרפול מלכתחילה.
האלבום היה העבודה המשותפת האחרונה של הבסיסט קרלוס דנגלר עם אינטרפול. בתשיעי במאי 2010, נחשף באתר האינטרנט של הלהקה שדנגלר עזב אחרי הקלטת האלבום. בסיבוב ההופעות של האלבום, שנמשך עד עצם היום הזה, הוחלף דנגלר במספר נגנים אחרים.

2014: El Pintor

ב-9 בספטמבר 2014 הלהקה הוציאה את אלבומה החמישי, El Pintor. אלבום זה היה לאלבום הראשון שהוציאה הלהקה מאז עזיבתו של הבסיסט קרלוס דנגלר.

2018: Marauder

ב-24 באוגוסט 2018 הלהקה הוציאה את אלבומה השישי, Marauder.