google/wiki40b huggingface dataset:
תור (מבנה נתונים)

יישומי התור

תורים משמשים באלגוריתמים הדורשים שמירה על סדר במהלך העברת הנתונים (למשל באלגוריתם חיפוש לרוחב), להעברת הודעות בין תהליכונים (חוטים) של תהליך, ובמבני נתונים מורכבים יותר המשמשים לטיפול בריבוי משימות במערכות הפעלה מודרניות, טיפול בבקשות הנכנסות בשרתי אינטרנט, וכדומה.
פרימגנטיות

בפיזיקה, פרימגנטיות היא תכונה של חומר, שבו המומנטים המגנטיים של האטומים על תת-שכבות מנוגדים זה לזה, כמו באנטי פרומגנטיות; אולם, בחומרים פרימגנטיים, המומנטים המנוגדים אינם שווים ונשארת מגנטיזציה ספונטאנית. דבר זה מתרחש כאשר התת-שכבות מורכבות מחומרים שונים או מיונים (כגון  ו- ).
חומרים פרימגנטיים הם כמו פרומגנטים בכך שיש להם מגנטיזציה ספונטאנית מתחת לטמפרטורת קירי, והם לא מראים סדר מגנטי (הם פאראמגנטיים) מעל לטמפרטורה הזו. אולם, ישנה לפעמים טמפרטורה מתחת לטמפרטורת קירי שבה לשתי התת-שכבות יש מומנטים זהים, כך שנֶטו, המומנט המגנטי הוא אפס; תופעה זו נקראת נקודת הפיצוי של המגנטיזציה. נקודת פיצוי זו נצפית בקלות במינרל גארנט ויסודות נדירים – סגסוגות של מתכות מעבר. יתר על כן, פרימגנטים מראים נקודת פיצוי של תנע זוויתי שבה התנע הזוויתי של תת-השכבות עובר פיצוי. נקודת פיצוי זו היא נקודה קריטית להשגת שחזור במהירות מגנטיזציה גבוהה במכשירי זיכרון מגנטיים.
פרימגנטיות מוצגת על ידי פריטים (ferrites) וגארנטים מגנטיים. החומר המגנטי העתיק ביותר שידוע, מגנטיט (ברזל [II,III] חמצני; Fe₃O₄), הוא פרימגנטי; הוא סווג בהתחלה כפרומגנט לפני התגלית של ניל על פרימגנטיות ואנטי פרומגנטיות.
חומרים פרימגנטיים אחרים הם יסודות כגון אלומיניום, קובלט, ניקל, מנגן ואבץ.

תכונות

לחומרים פרימגנטיים יש התנגדות חשמלית גבוהה ותכונות אניזוטרופיות (לא זהות בכל הכיוונים).
למעשה, האניזוטרופיות מושרית על ידי שדה מגנטי חיצוני שמופעל על החומר. כאשר שדה זה מתיישר עם הדיפולים המגנטיים, הוא גורם לדיפול מגנטי נטו וגורם לדיפולים המגנטיים לשנות כיוון בתדירות הנשלטת על ידי השדה המופעל שנקרית תדירות השינוי או תדירות לארמור.
אות בצורת מיקרוגל מקוטב מעגלית באותו כיוון כיון ששינוי הכיוון הזה נקשר בחוזקה עם המומנטים הדיפוליים: כאשר הוא בכיוון מנוגד הקישור נמוך מאוד. כאשר הקישור חזק אות המיקרוגל יכול לעבור דרך החומר. תכונה כיוונית זו משמשת בבניית מכשירי מיקרוגל כגון מבודדים וגירוסקופים.
רמון ריי ארדיד

ביוגרפיה

ארדיד היה פסיכיאטר במקצועו ופרופסור באוניברסיטת סרגוסה. בין היתר תרגם את כתבי זיגמונד פרויד לספרדית.
במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 האולימפיאדה הבלתי הרשמית הראשונה שנערכה בפריז, הגיע ארדיד במסגרת נבחרת ספרד למקום ה-10 לקבוצות וחלק מקום 21 לבודדים בדרג ב' (ניצח: קארל הרומאדקה).
בשנת 1928 ניצח בתחרות שהתקיימה במדריד לקביעת משתתפי האולימפיאדה אך בסופו של דבר לא השתתף בנבחרת ספרד באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג.
בשנת 1929 חלק ארדיד מקום 4–5 בתחרות ברצלונה (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) ובאותה שנה זכה באליפות ספרד. בשנת 1930 ניצח בדו-קרב את מנואל גולמאיו טוריאנטה +4 -1 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). ארדיד הגן על תוארו מול ר. קאסאס +5 -1 =0 בשנת 1933, מול ויצנטה אלמירלי קאסטאל +5 -0 =2 בשנת 1935, מול חואן מנואל פואנטס +5 -1 =1 בשנת 1942 ולבסוף הפסיד את תוארו בשנת 1943 לחוזה סאנז +3 -4 =3.
ארדיד הגיע למקום השני בתחרות סיטגס בשנת 1934 (ניצח: אנדור לילינטל), ניצח בשנת 1935 בדו-קרב את ויקטור קאהן +2 -0 =4 בסרגוסה וחלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס (דרג ב') בשנת 1935/36.
בשנת 1944 הפסיד ארדיד דו-קרב מול אלכסנדר אלכין +0 -1 =3 וניצח את פרנסיסקו לופי +5 -1 =0. בשנת 1946 ניצח ארדיד בתחרות מדריד.
אתקינו סעודתא

בסעודת מלווה מלכה

גם בסעודת מלווה מלכה נהוג לומר את הפתיחה "אתקינו סעודתא", על פי תקנת האר"י המובאת בספר "פרי עץ חיים" ובספר "השל"ה הקדוש", למרות שאין לכך מקור ברור בספר הזוהר. בפיוט זה מודגש: "דא היא סעודתא דדוד מלכא משיחא" - כלומר זו היא הסעודה של דוד המלך כהמשך לשאר הסעודות המכוונות כנגד האבות, אברהם, יצחק ויעקב ועל פי הזוהר בזכותה ניצולים מחיבוט הקבר.
נהוג לחזור על פתיחה זו שלוש פעמים: הסבר לכך מובא בספר "דברי יחזקאל" בשם האדמו"ר רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינווא, כי הטעם לכך הוא מאחר שסעודות השבת הן מצווה מדאורייתא, לעומת "מלווה מלכה" שהיא מצווה מדברי סופרים ולכן היא צריכה חיזוק יתר.

הפיוטים הנלווים

רבי יצחק לוריא הוסיף לפתיחה פיוטים עבור כל סעודות השבת, אף הם בשפה הארמית. הפיוטים נוגעים בצד הקבלי של סעודות השבת ומהותה של השבת עצמה. פיוטיו התקבלו ברוב תפוצות ישראל והולחנו להם לחנים רבים הן בקרב בני אשכנז והן בקרב יוצאי ספרד ועדות המזרח. כמעט לכל חצר חסידית קיים לחן מקורי מיוחד לכל אחד משלושת הפיוטים.
לפיוטים נכתבו ביאורים רבים, הן על דרך הפשט והן על פי החסידות. אחד הביאורים הפשטניים המקובלים והיותר מפורסמים הוא של היעב"ץ, המסביר את הפיוטים בדרך פשטנית עם נגיעה קבלית קלה.
לדעת ספרי הקבלה ה"פרי עץ חיים", "משנת חסידים" ו"אור צדיקים", יש לומר את הפיוט לאחר הקידוש וכך אף פוסק רבי שניאור זלמן מלאדי בסידורו, וכך גם נהג רבי נחמן מברסלב.
הבן איש חי כותב שאף כך הנהיג האריז"ל, כיון שברוב תפוצות השתרש לאמרו לפני הקידוש, אף הוא נוהג כן, אלא במקרים מסוימים בהם יש סיבה להקדים את הקידוש כגון בימי ספירת העומר, בהם מתפללים ערבית מאוחר מן הרגיל, הוא מקדים הקידוש לפיוטים. בסעודה שלישית אכן נהוג בכל הקהילות והעדות, לשיר את הפיוט "בני היכלא" בתוך הסעודה. ואילו שני הפיוטים האחרים יש שנוהגים לאומרם לפני הקידוש ואילו בקרב אחרים רווח המנהג לאומרם בתוך הסעודה.

אסדר לסעודתא

מושר בסעודת יום שבת. כל בית מבתי הפיוט מספר בדרך אחרת על משמעות סעודת בוקר יום השבת - "סעודתא בצפרא דשבתא". הוא עוסק בסודות הקבליים של "קידוש היום המכונה "קידושא רבא", שנים עשר ככרות לחם הפנים שהיה בבית המקדש. שני הבתים האחרונים הפותחים במילים "ידי אסחי" ו"אזמן בתלתא", אינם מושרים על פי רוב ויש הנוהגים לאומרם לפני ברכת המזון מאחר שהם עוסקים בנושא "מים אחרונים" ו"זימון".
הפיוט כולל שנים עשר בתים בני ארבע צלעות. האקרוסטיכון של השיר הוא "אני יצחק לוריא".
נהוג לזמרו בעיקר בקרב קהילות החסידים ועדות המזרח.

בני היכלא

מושר בסעודה שלישית. מתאר את הזמן של בין השמשות של שבת שהוא זמן "רעוא דרעוין" - "רצון הרצונות", בו מבצעת השבת בכוחה הרוחני סילוק של כל ה"קליפות" וניתן להתקרב אל הבורא ברמה הקרובה ביותר עקב ביטול ה"חיצונים" והמפריעים.
הפיוט מורכב מעשרה בתים, האקרוסטיכון של השיר החל מהבית השני הוא "יצחק לוריא".

בתרבות

בשירו של אהוד בנאי, "רחוב האגס 1" (קרוב, 1989), מושמע המזמור בלחן שהיה נהוג במשפחת בנאי.
גם המוזיקאי גבריאל חסון מבצע את השיר באלבום "מעשה אצבעותיו", באותו הלחן, אך בעיבוד חדשני.
גוף תאורה

גוף תאורה או מנורה חשמלית הוא מכשיר חשמלי שנועד להאיר שטחים באופן מלאכותי. מקור האור בגוף התאורה הוא נורה חשמלית אחת או יותר. המילה "מנורה" בעברית משמשת שם לכל אמצעי המפיץ אור, לאו דווקא חשמלי.
בשל היותם של גופי תאורה אלמנטים בולטים למדי, ישנה משמעות רבה לעיצוב גוף התאורה ולשילובו בתכנון האדריכלי של האתר אותו נועד גוף התאורה להאיר.

מבנה של גופי תאורה

במהותו, מהווה גוף התאורה בסיס להתקנת הנורות וציוד העזר שנועד להפעלתן - בתי נורה, שנאי (במקרה של נורות הלוגן למתח נמוך), משנק (במקרה של נורות פלואורסצנטיות ונורת פריקה אחרות) או ספק כוח (במקרה של תאורת LED). המבנה של גופי תאורה נגזר מכך ומהתפקידים הנוספים אותם אמור גוף התאורה למלא.

הגנה

גופי התאורה בנויים כך שהם מגינים פיזית על הציוד המותקן בתוכם, ובדרך כלל גם על הנורה. הגנה זו נועדה גם למנוע התחשמלות על ידי מגע מקרי ברכיבים החשמליים הקיימים בגוף. גופים אשר בנויים ממעטפת מתכתית או שמכילים חלקים מתכתיים חשופים, יוגנו על ידי הארקתם או על ידי שימוש במתח חשמלי שאינו מסוכן.
לגופי תאורה שונים ישנן דרגות הגנה מכניות שונות, מהגנה בפני מגע מקרי ועד לאטימות מוחלטת מפני חדירת מים ואבק. גופי תאורה מסוימים אף מוגנים מפני התפוצצות.

חימום

המבנה של גוף התאורה חייב לעמוד בפני החום הנוצר על ידי הנורה או כל ציוד אחר המותקן בו. תכנון של גוף תאורה מחייב התחשבות בחום זה וההתמודדות עמו נעשית על ידי שימוש בחומרים העמידים לחום או על ידי מבנה המאפשר פיזור מספיק של החום. בכל מקרה מהווה בעיית ההתחממות מגבלה על ההספק החשמלי של גוף התאורה.

פוטומטריה

גופי תאורה מבצעים תפקיד של ניתוב קרני האור הנפלטות מהנורה. לצורך כך מורכבים בגופי תאורה רכיבים הקובעים את פיזור האור - הרפלקטור - רכיב המותקן מאחורי הנורה ונועד למקד את קרני האור לכיוון הרצוי, והלובר - רכיב שנועד להגביל את פיזור קרני האור בכיוון אליו הן ממוקדות.
הפוטומטריה של גוף תאורה היא הדרך בה הגוף מאיר: הצורה בה מתפזרות קרני האור הנפלטות מהגוף. לכל גוף תאורה ניתן להכין עקומה פוטומטרית המתארת בצורה גרפית את צורת הפיזור.

שימושים

החלוקה הבסיסית ביותר של גופי התאורה היא לגופים המותקנים בתוך מבנים (תאורת פנים) ולכאלה המותקנים בשטח פתוח (תאורת חוץ). על אף חלוקה זו לא מן הנמנע שגופים המסווגים כתאורת חוץ יותקנו בתוך מבנים, ולהפך, כל עוד דרגת ההגנה של הגוף מאפשרת זאת.
מנדרין סיני

מראה

אורכו עומד על כ-41–49 סנטימטר ומוטת כנפיו על כ-65–75 סנטימטר. אורך זנבו כ-10 סנטימטר.
מראהו החיצוני של הזכר מובהק ומרשים ביותר. חרטומו אדום, סהרונים לבנים מעל עיניו ופניו אדמדמים. חזהו סגול, בעל זוג פסים לבנים אנכיים וצדדיו אדמוניים; זוג "מפרשים" כתומים מצויים בגבו. הנקבה דומה לנקבת המנדרין האמריקאי, היא פחות ססגונית, טבעת לבנה מקיפה את עיניה ונמשכת לאחור, אולם הלובן נחלש בהמשך. בחלקי הגוף התחתונים כתמים לבנים.

המנדרין הסיני בתרבות

המנדרין הסיני, אשר הסינים מכנים אותו "יואן יאנג" (בפין-יין: yuān yāng), מופיע לעיתים קרובות באומנות המזרחית ומסמל חיבה בזוגיות כמו גם נאמנות. כך למשל האמרה הסינית "זוג ברווזי מנדרין המשחקים במים" מתייחסת לזוגות אוהבים. במנדרין, כסמל, משתמשים גם בחתונות סיניות וזאת מאחר שלפי המסורת הסינית הם מייצגים נאמנות ואושר של נישואין.

תפוצה

אוכלוסיות בר של מנדרין סיני מצויות בדרום-מזרח רוסיה, צפון-מזרח סין, יפן, סיביר ודרום אנגליה.
בעבר המין היה נפוץ למדי במזרח אסיה, אולם כעת הצטמצמה אוכלוסייתו, וזאת בשל יצוא הברווז בהיקפים גדולים וכן הרס מקומות מחייתו. האוכלוסיות במזרח רוסיה וסין עומדות כפי הנראה על מתחת ל-1,000 זוגות, אולם ביפן לבדה מצויים כפי הנראה כ-5,000 זוגות.
לעיתים יוצאים ברווזי מנדרין מתוך אזורי המחיה של אוכלוסייתם. כך נוצרה אוכלוסייה של כ-1,000 זוגות בר של ברווזי מנדרין סיני בבריטניה. למרות החשיבות בשימור מין זה, הברווז אינו מוגן בבריטניה מאחר שאינו מין מקומי.

התנהגות

בטבע מתרבה המנדרין הסיני באזורים מיוערים בצפיפות בסמוך לאגמים רדודים, ביצות או אגמים. החיזור מתבצע בסתיו וכולל התנהגות מורכבת כגון רעידות, תצוגת שתייה והתייפיפות. הנקבות יוזמות את בחירת בן זוגן המועדף בעקבות התנהגותם המגרה. היא תודיע על בחירתה על ידי תנועות בראשה והתמתחות על המים. הזכר מבצע תנועות של טבילת מקורו לפני ההזדווגות, ולאחר מכן שוחה ממנה כשהוא מכוון את אחורי ראשו אל כיוונה.
אם לאחר שתי עונות הזדווגות שני בני הזוג עודם בחיים, הם לרוב יחברו שוב לכדי זוג ולא יחפשו בני זוג חדשים.
נקבת המנדרין מקננת בתוך חללים בעצים הקרובים למים. הנקבה דוגרת על הביצים לבדה במשך 28–30 יום. זמן קצר לאחר בקיעת הברווזונים מביציהם, מתעופפת האם אל הקרקע ומדרבנת את גוזליה לנתר גם כן מהקן אל הקרקע. נדידת הסתיו של האוכלוסיות המזרחיות היא מאזורי סין, יפן, מנצ'וריה וקוריאה הצפונית אל איים במזרח ומרכז ים יפן וכן אל מעונות חורף בשפלה של מזרח סין.
הברווז משיג את מזונו במים או על הקרקע. הם אוכלים לרוב צמחים וזרעים, בעיקר בלוטי אשור. כמו כן הם ניזונים מחרקים, דגים וחלזונות יבשה. תזונתם משתנה לפי חילופי העונות. הם ניזונים בעיקר בשעות עלות השחר או בין הערביים, ובמהלך היום שוהים על ענפים או על הקרקע, במקומות מוצלים.

ביות

הברווז היה ידוע וזכה ליחסי הערצה עוד לפני הספירה הנוצרית. אנשי המערב גילו את המנדרין הסיני במהרה לאחר שהגיעו אל האזור. ברווזי מנדרין הובאו לאירופה בתחילת המאה ה-18. קל לגדל ולהרבות את הברווז ובשל מראהו הייחודי הוא נפוץ אצל מגדלי בעלי חיים, משקים תיירותיים וגני חיות.
קלינינגרד (מחוז)

גאוגרפיה

שטח המחוז הוא 15,100 קמ"ר. בקרבת חופו של הים הבלטי נמצאים שני אגמי מים מתוקים: אגם קורוניאן, הנחלק בין מחוז קלינינגרד וליטא, ואגם ויסלה, הנחלק בין מחוז קלינינגרד ופולין. האגמים מופרדים מהים הבלטי על ידי רצועות אדמה צרות. אגם קורוניאן מופרד מהים הבלטי על ידי רצועת חוף צרה של דיונה חולית באורך 98 קילומטר וברוחב של בין 400 מטר ל-3,800 מטר אשר 46 ק"מ ממנה נמצאים בתחומי מחוז קלינינגרד ומוכרזים כגן לאומי.
המחוז נמצא באזור הזמן המזרח-אירופאי, ביחד עם ליטא, בלארוס ורומניה (זהו גם אזור הזמן של ישראל).
בירת המחוז היא קלינינגרד, שבעבר נקראה קניגסברג, בה מתגוררים כ-430,000 נפש, מעל 43% מאוכלוסיית המחוז.

דמוגרפיה

על פי מפקד בשנת 2002 גרו במחוז קלינינגרד כ-955,300 בני אדם, מהם 78% בערים ו-22% בכפרים. מחוז קלינינגרד הוא מהצפופים ברוסיה עם צפיפות של 62.5 נפש לקמ"ר. האוכלוסייה מורכבת מ-78.1% רוסים, 7.7% בלארוסים, 7.6% אוקראינים, 1.9% ליטאים, 0.8% ארמנים, 0.6% גרמנים, 0.5% פולנים ו-2.8% אחרים.
רוב מוחלט של האוכלוסייה הגרמנית והליטאית שהתגוררה באזור לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה גורש על ידי הרוסים בתום המלחמה. כתוצאה מכך התרוקן האזור מתושביו במהלך 1946-1947 כאשר גורשו מהאזור מעל ל-100 אלף תושבים גרמנים. בחמש השנים הבאות הייתה הגירה מסיבית של אוכלוסייה סלאבית וכל שנה היו מגיעים למחוז מעל 100 אלף מתיישבים. באותה תקופה שונו גם שמות כל היישובים במחוז משמות גרמניים לשמות רוסיים חדשים. ההגירה ההמונית פסקה בשנות ה-60.
בתחילת שנות ה-90 הגיעו לאזור גרמנים שלאחר מלחמת העולם השנייה גורשו על ידי הסובייטים לקזחסטן ולסיביר. תוך מספר שנים רובם היגרו לגרמניה ורק אלפים בודדים מתגוררים במחוז עד היום. בתחילת המאה ה-21 החלה הגירה של אוכלוסייה ממוצא רוסי מהמדינות הבלטיות.
ג'ו

ג'וֹ (杖:じょう, jō?) הוא מקל עץ המשמש ככלי נשק יפני מסורתי. הוא פותח ביפן העתיקה לצורך אימון סמוראיים ולדו-קרב. הג'ו משמש לרוב בג'וֹדּוֹ (אומנות המקלות) ובאייקידו. בנוסף ישנם כוחות משטרה יפנים שעדיין משתמשים בג'ו.

מקור

לפי האגדה הג'ו הומצא על ידי סמוראי בשם קטהסויושי (夢想 權之助 勝吉) לאחר שתקף סמוראי אחר בשם מיאמוטו מוסאשי (宮本 武蔵 ) והלה הכה אותו עם עץ מדורה שהיה זרוק לידו, והפיל אותו. קטהסוישי כל כך הורשם, שהוא עזב את המקום והקים בית ספר ללחימה במקל כנגד חרב.

שימוש בג'ו

הג'ו הוא כלי נשק, הדורש טכניקה, דיוק וזריזות ולא כוח. המכות של הג'ו מכוונות לרוב למקומות פגיעים בגוף האדם דוגמת הרקות. הג'ו קצר מהבו ולכן דורש זריזות גדולה יותר, אך הג'ו ארוך יותר מהבוקן (חרב עץ) ולמרות זאת דרושה מיומנות גבוהה כדי להילחם בקרב של ג'ו נגד חרב. 
בשונה מהחרב והסכין את הג'ו אפשר לתפוש בכל מקום לכן מספר המכות האפשריות בו הוא כמעט אין סופי.

באייקידו

באייקידו יש לג'ו שלושה שימושים מרכזיים:
ג'ו-דורי - הנגא (NAGE - מבצע הטכניקה) לא מחזיק בנשק, והאוקא (UKE - התוקף) תוקף בעזרת מקל. על הנגא להגן על עצמו מהתקפות שונות כגון דקירה לבטן מכה לצד הראש ומכה לחזית הראש.
ג'ו-נגא - הנגא מחזיק במקל והאוקא תופס את המקל שלו, הנגא צריך להטיל את האוקא או לנעול אותו בבריח. ישנן תפיסות שונות ורבות בהן יכול האוקא לתפוס את המקל של הנגא, לכל אחת מהן יש עשרות הגנות שונות.
ג'וגי - הג'וגי הוא קאטה של תנועות בעזרת המקל המדמות קרב בין לוחם בעל מקל לכמה תוקפים התוקפים לרוב בחרבות. (אין כמובן שום תוקפים במציאות והקאטה נעשית לבד). הג'וגי בוחן את איכות המכות של האייקידוקה. ישנם שלושה ג'וגים באייקידו, ג'וגי 1 - 3.

בג'ודו

בג'ודו (אומנות המקלות) יש שני סוגים של שימושים. הראשון הוא הג'וגי, גם כן רצף של מכות כנגד סייפים. הקאטות הן סה"כ דומות לקאטות באייקידו רק שבג'ודו יש 12 קאטות שונות.
השימוש הנוסף הוא משטרתי. כיוון שמאז ומעולם האומנות הייתה קשורה מאוד לאכיפת החוק, גם בלימוד האומנות לומדים דברים רבים הקשורים לעניין, לדוגמה שימושים שונים של המקל כדי להכניע, לרתק ואף לקשור את בן הזוג.

מאפייני הג'ו

הג'ו עשוי לרוב מעץ אורן (בימינו בעיקר אורן טיוואני), לכל אדם מתאים ג'ו באורך אחר, ג'ו צריך להגיע מהריצפה עד לבית שחיו של האוחז בו, כך שאורכו הממוצע הוא 128 ס"מ. עובי הג'ו הוא בין 24 ל-30 מ"מ, עובי המקנה לו חוזק ועמידות בד בבד עם משקל מתאים ונח לשימוש.
על הג'ו להיות ישר לכל אורכו על מנת לשמור על הדיוק בלחימה איתו. ג'ו ישר מתגלגל היטב על רצפה ישרה.
הפסיון של ישו (סרט)

עלילה

הסרט מתאר את הפסיון של ישו, ממאסרו, דרך חקירת ישו בידי הסנהדרין ומשפטו בפני פונטיוס פילאטוס, את עינויו לאורך דרך הייסורים, את צליבתו ואת תחייתו. הוא נצמד לתיאור האירועים בברית החדשה, ובאופן יוצא דופן בקולנוע האמריקאי, גרסת המקור דוברת לטינית, עברית וארמית.
הסרט נפתח בבגידתו של יהודה איש קריות ומאסרו של ישו בגת שמנים בידי שומרי בית המקדש. כייפא, הכהן הגדול, שופט את ישו, והכוהנים המתנגדים למשפט מגורשים מהמקום. כאשר ישו משיב בחיוב לשאלת כייפא האם הוא בן האלוהים, קורע הראשון את בגדיו ודן את ישו למיתה. ברקע מתוארים מעשי השליחים - התכחשותו של פטרוס והתאבדותו של יהודה איש קריות בתלייה. כייפא מביא את ישו בפני פונטיוס פילאטוס, אשר מאפשר לעם לחנון אותו או את העבריין בראבא. העם דורש כי ישו יצלב, ופילאטוס נענה בחוסר רצון. הסרט מתאר את הליכתו של ישו לאורך דרך הייסורים, את הלקאתו וסבלו, ואת הבוז לו הוא זוכה מההמון. ישו נצלב וכאשר הוא מת, מתרחשת רעידת אדמה והפרוכת בהיכל נקרעת לשתיים. ישו מורד מהצלב אל זרועותיה של אמו, ובמעמד הפייטה, היא צופה אל הקהל. הסרט מסתיים עם תחייתו של ישו, עת הוא יוצא מקברו.

תסריט

הסרט נצמד במידה רבה לתיאור הפסיון של ישו בארבע הבשורות. עם זאת מופיעים בו ציטוטים ממקומות אחרים בברית החדשה, כמו דברי ישו בספר חזון יוחנן: "...הנני עשה הכל חדש" (חזון יוחנן 21, 5), והוא רומז גם לאירועים מהברית הישנה. לדוגמה, בפתיחת הסרט נראה ישו כשהוא מנפץ ראש נחש, רמז לאמור בספר בראשית, פרק ג', פסוק ט"ו: "ואיבה אשית בינך ובין האשה ובין זרעך ובין זרעה הוא ישופך ראש ואתה תשופנו עקב", ולאורך הסרט מצטט ישו פסוקי תהילים. בנוסף, הסרט עושה שימוש בתיאורים מקובלים את הפסיון כפי שהתקבעו באמנות במשך מאות שנים, ונוקב בשמותיהם המקובלים של שני הגנבים אשר ניצלבו לצד ישו - דיסמס הקדוש וקוסמס - ששמותיהם לא נזכרו בכתובים. עוד מופיעים בסרט אירועים אשר הופיעו בחזיונותיה של הנזירה הגרמניה אן קתרין אמריך, כמו הייסורים אשר תקפו את יהודה איש קריות או תלייתו של ישו מגשר לאחר מאסרו.
מאידך, בסרט מתוארים מספר אירועים מקוריים, אשר לא נזכרו בכתובים, כמו ניפוץ ראש הנחש בידי ישו ושיחתו עם השטן בתחילת הסרט, או עורב המנקר את עיניו של הגנב הרע במעמד הצליבה. הוא משנה מספר פרטים מקובלים, כמו זיהויו המפורש של שמעון מקירנה, אשר סייע לישו לשאת את הצלב, כיהודי.

הפצה

הסרט הופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית ביום רביעי של האפר שחל ב-25 בפברואר 2004 וגרף הכנסות בהיקף של 83,848,082 דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. סך ההכנסות הכולל בארצות הברית עמד על 370,782,930 דולר. הסרט מדורג מבחינה זו במקום השנים עשר בכל הזמנים וכסרט המוגבל בצפייה (R rated) הרווחי ביותר בארצות הברית בכל הזמנים.
הסרט נאסר להקרנה בערב הסעודית, בכווית ובבחרין ובמלזיה הוא הותר לצפייה רק בפני קהל נוצרי. בישראל הסרט לא נאסר להקרנה, אך הוא לא הוקרן בבתי הקולנוע שכן לא נמצא לו מפיץ. סך ההכנסות שגרף הסרט בעולם כולו הגיע ל-611,899,420 דולר והוא הסרט ה-41 ברווחיותו בכל הזמנים והשני בכל הזמנים מבין הסרטים המוגבלים בצפייה.
הסרט הופץ לשוק הביתי בגרסאות וידאו, DVD ו-Blu-ray, וזכה גם בשוק זה להצלחה רבה. בישראל הסרט מופץ בעותקי DVD מארצות שונות, אשר אינם כוללים תרגום עברי.
פירמידות נוביות

נוביה הוא שמו העתיק של חבל הארץ בו זורם נהר הנילוס הנמצא באזור מפגש הגבולות בין מצרים וסודאן של ימינו ואשר שימש כבית לשלוש ממלכות כושיות בתקופת קדם: הראשונה, ממלכת קֶרמַה הקרויה על שם בירתה (בערך 2,400 לפנה"ס - 1,500 לפנה"ס), השנייה, ממלכת נפטה (1,000 לפנה"ס - 300 לפנה"ס) והשלישית ממלכת מְרוֹאֶה (300 לפנה"ס - 300).
כל אחת משלוש הממלכות הייתה בעלת תרבות, כלכלה, מערכת פוליטית וצבאית עשירה, וכל אחת מהן הושפעה רבות מממלכת הפרעונים במצרים, ששכנה מצפון לנוביה והיוותה לה מתחרה על ההגמוניה האזורית. לקראת סוף תקופת הפרעונים כבשו מלכי ממלכת נפטה את מצרים, והקימו בה שושלת פרעונים הידועה באגיפטולוגיה כשושלת ה-25.
שלטון ממלכת נפטה היה קצר יחסית והסתיים עם כיבוש האזור בידי אשור בשנת 656 לפנה"ס, אולם חרף הזמן הקצר הייתה השפעתה של תרבות מצרים על הנובים אדירה, אחד מביטוייה של השפעה זו היה פרץ בנייה של מבני פירמידה, פרץ שהתחזק בתקופת יורשי ממלכת נפטה - מלכי שושלת מרואה.
כיום מונים כ-220 פירמידות המרוכזות בשלושה מוקדים בסודאן, אשר שימשו כאתרי קבורתם של מלכי נפטה ומרואה. הפירמידות הראשונות בנוביה נבנו באתר הנקרא אל - קורו, המכיל את קברי המלך קאשטה ויורשו פייה, יחד עם יורשיו של פייה שאבאקה וטאנווטמני. באתר נמצאות גם 14 פירמידות של מלכות.
פירמידות נוביות מאוחרות יותר נבנו באתר נורי, על גדתו המערבית של הנילוס בנוביה העליונה. אתר זה שימש כנקרופוליס של 21 מלכים ו-52 מלכות ונסיכים. הפירמידה הגדולה ביותר באתר היא זו של המלך והפרעה בן השושלת ה-25 - תהרקה.
האתר הגדול ביותר שהתגלה בסודאן הוא האתר במרואה, הנמצא כ-100 קילומטרים מצפון לבירה חרטום. בתקופת ממלכת מרואה נקברו באתר כ-40 בני אצולה נובים.
צורתן החיצונית של הפירמידות הנוביות שונה מזו של אלו אשר נבנו במצרים ואשר שימשו כמקור ההשראה לבנאים הנובים. הפירמידות הנוביות נבנו לגבהים גבוהים יחסית (בין 6 לשלושים מטרים) ועל פני בסיס צר של לא יותר משמונה מטרים, מה שמשווה להן מראה של מבנים צרים וארוכים שדופנותיהם נוסקות מעלה בזווית של כ-70° ביחס לאופק. לשם השוואה, רוב הפירמידות במצרים נבנו על בסיס רחב פי חמישה ובזווית של בין 40° ל-50°. לרוב הפירמידות הנוביות מוצמד מעין מזבח להקרבת קורבנות, פרט נוסף אשר נשאב מתרבות הפירמידות המצרית.
כל הפירמידות בנוביה נשדדו כבר בימי קדם, אולם מהממצאים במקום ניתן להסיק כי הקבורים בתוכן היו חנוטים, מכוסים בתכשיטים וחתומים בארונות קבורה מעץ, בדומה לנהוג בתרבות מצרים. כשנחקרו הקברים במאות ה-19 וה-20, נמצאו בתוך חלק מהם קשתות אשפות חיצים, רתמות סוסים, קופסאות עץ, פרטי קדרות, זכוכית צבעונית ושאר פריטים אשר העידו על קשרי מסחר חזקים בין התרבות המרואית לזו של מצרים.
Let It Happen

שחרור ורמיקסים

"Let It Happen" שוחרר לראשונה ב-10 במרץ 2015 להורדה דיגיטלית בחינם מאתר האינטרנט של הלהקה. זהו הסינגל הראשון ששוחרר מהאלבום Currents, ונועד להיות בעיטת הפתיחה של מסע הקידום שהסתיים עם שחרור האלבום והופעה של הלהקה בפסטיבל המוזיקה האלטרנטיבית קואצ'לה בחודש מאי, אך לבסוף הקלטתו התעכבה עד יולי.
רמיקס של השיר, שנוצר על ידי להקת הרוק האלקטרוני Soulwax, שוחרר ב-8 בספטמבר 2015. בנוסף, יצאה לשיר גם גרסת כיסוי של להקת המטאלקור האוסטרלית Northlane.

קליפ

הוידאו-קליפ של השיר, שאורכו 4 דקות ו-17 שניות, הועלה ב-17 באוגוסט 2015 לערוץ ה-Vevo של הלהקה ביוטיוב. אתר Stereogum סיכם את הקליפ, וקבע כי הגיבור של הסרטון (מייקל אינסטון) "מטשטש את הגבול בין התמוטטות עצבים, משבר בריאותי והזיות, כאשר הוא מוצא את עצמו קשור למושב מטוס שנופל למטה בשמיים". הקליפ בוים על ידי דייוויד וילסון, וצולם בקייב שבאוקראינה.
כיסא זיג-זג

כיסא זיג-זג הוא כיסא שעוצב ב-1934 על ידי המעצב והאדריכל ההולנדי הנודע חריט ריטפלד.
הכיסא חסר רגליים ועשוי מארבע קורות עץ, שלוש בצורת האות z ואחת נוספת כמשענת. עיצובו מודרני ומינימליסטי ואופייני לרוחה של תנועת הדה סטייל, שריטפלד היה ממוביליה. עיצוב הכיסא, ה״לא יציב״ וה״מרחף״ במראהו, היה חדשני ביותר ביחס לתקופתו - תחילת המאה העשרים. הכיסא הפך לאייקון עיצובי שנתן השראה למעצבים אחרים מאז ייצורו ועד למאה העשרים ואחת, ביניהם ורנר פנטון ורון ארד. 
הכיסא נקרא על שם צורתו - זיג-זג.
מאז שנות השבעים נמצא ייצור הכיסא בבלעדיות של החברה האיטלקית קאסינה.
חיים בלתי גמורים

העלילה

איינר (רדפורד), חוואי המתגורר בוויומינג, מתקשה להתמודד עם מותו של בנו היחיד בתאונת דרכים. הוא מבקר מדי יום בקברו של הבן, הנמצא בחוותו, ומדבר אליו. חברו היחיד של איינר הוא מיטש, אדם שחור העובד בחוותו מזה ארבעים שנה. מיטש הותקף לפני תחילת הסרט על ידי דוב גריזלי שהשחית את פניו וגרם לו לנכות.
איינר מסוכסך עם אלמנת בנו, ג'ין (לופז), אותה הוא מאשים במותו. העלילה נפתחת בהגעתה של ג'ין לחוותו של איינר לאחר עשר שנים בהם לא נפגשו. היא מגיעה יחד עם בתה הצעירה, נכדתו של איינר.
בתחילה, איינר מתקשה להתמודד עם השינוי הפתאומי בחייו. מאוחר יותר הוא משתנה ויחסו אל ג'ין, ואל נכדתו הופך אנושי יותר.
מיטש מתחיל לחלום על הדב שתקף אותו, ומבקש מאיינר לשחרר אותו משביו בגן החיות של העיירה. איינר נעזר בנכדתו כדי לשחרר את הדב בחשאי, באישון לילה.
אסטניסלאו באזורה

קריירה

באזורה החל לשחק כדורגל בקולוניה ואי, שכונת הולדתו, ומאוחר יותר עבר לקבוצה של העיירה הקטלאנית סוריה. ב-1943 הצטרף למנרזה. כעבור שלוש שנים הצטרף לברצלונה. במשך 12 שנים בברצלונה כבש 153 שערים ב-373 משחקים בכל המסגרות. הוא היה משחקניה החשובים של הקבוצה באחת מהתקופות המוצלחות ביותר שלה, לצד שחקנים כגון מריאנו מרטין, ז'וזפ גונסלבו, אדוארדו מנצ'ון וססאר. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות לה ליגה תחת אימונו של אנריקה פרננדס. ב-1949, בגמר הגביע הלטיני, הבקיע את שערה הראשון של קבוצתו, שניצחה את ספורטינג ליסבון 2-1. עונת 1950/51 הייתה המוצלחת ביותר עבורו - באזורה הבקיע 16 שערים ב-30 הופעות. בעונת 1951/52 זכתה הקבוצה בחמישה תארים בעזרת שורת ההתקפה המפורסמת שלה, שכללה את באזורה ולאזלו קובאלה בין היתר. בגמר גביע הגנרל של אותה עונה הבקיע את השער הראשון, שעזר לקבוצתו לנצח 4-2 את ולנסיה. בגיל 32, בשנת 1958, החליט לפרוש ממשחק מקצועי. במשחקו האחרון בקאמפ נואו במסגרת חצי גמר גביע הגנרל, הבקיע באזורה צמד, וכשהוחלף זכה לקימת כבוד על כל תרומתו למועדון.
בסך הכול, זכה עם ברצלונה ב-4 אליפויות ו-4 פעמים בגביע הגנרל.

נבחרת לאומית

בין 1949 ל-1957 הופיע באזורה ב-22 משחקי של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 13 שערים. במשחק בכורתו ב-12 ביוני מול נבחרת אירלנד הבקיע את שערו הראשון. שבוע לאחר מכן, במשחק שנערך בקולומב הבקיע שלושער תוך רבע שעה לשערה של נבחרת צרפת. התקשורת הצרפתית כינתה אותו בשל כך "המפלצת של קולומב".
באזורה שיחק במדי נבחרת ספרד במונדיאל 1950 שנערך בברזיל. באזורה שיתף פעולה בחוד ההתקפה עם תלמו סארה. במשחק הפתיחה מול נבחרת ארצות הברית הבקיע צמד בתוך פחות מדקה. במשחק השני הבקיע שער נוסף, ובשלישי בישל לסארה. בשלב הבא של המונדיאל, במשחק מול נבחרת אורוגוואי הבקיע באזורה צמד נוסף. בסוף הטורניר סיימה נבחרתו במקום הרביעי.
לצד משחקו בנבחרת ספרד שיחק באזורה גם בנבחרת קטלוניה בשנים 1948–1958. במדיה שיחק 6 פעמים והבקיע ארבעה שערים.
מוטו

מוטו  הוא ביטוי קצר המתמצת רעיון, שאיפה או דרך־חיים, של יחיד או של קבוצה. ארגונים ומוסדות רבים, בהם לדוגמה יחידות צבאיות, מחזיקים במוטו.

המוטו בהרלדיקה

המוטו בהרלדיקה ייכתב בדרך כלל על קלף מתחת לשלט האצולה (או מעל הציצה בהרלדיקה הסקוטית) וברוב המקרים ייכתב בלטינית (אם כי שפות אחרות, כצרפתית, נפוצות אף הן). על פי מסורת ההרלדיקה האנגלית והסקוטית, המוטו לא מוענק יחד עם שלט האצולה וניתן לאמצו או לשנותו על פי רצונו של נושא השלט. למרות זאת ישנן מספר דוגמאות חריגות להופעתם של המגילה, המוטו או האותיות בבלאזון של שלטים אחדים.