google/wiki40b huggingface dataset:
המדבר האדום

עלילה

הסרט נפתח בשחרורה של ג'וליאנה (ויטי) מבית-החולים לאחר שניסתה להתאבד. היא מתגוררת עם בעלה אוגו (קרלו צ'יונטי), שמנהל יחד עם בנם הצעיר בית-חרושת הנמצא בתהליך הלאמה, ואשר נמצא במשבר ועל סף פשיטת-רגל. ג'וליאנה מרגישה זרה ותלושה ממשפחתה, ומנותקת מהנעשה בעולמם. זלר (ריצ'רד האריס), חברו של אוגו מחליט להגיע לרוונה, עיר מגורם, במטרה לסייע לו ולהציע עסקת עבודה, ותוך כדי המפגש עימם נוצרת משיכה בינו לבין ג'וליאנה. נראה כי זלר מסוגל להבין את צרותיה ובעיותיה של ג'וליאנה, יותר מאשר בעלה אוגו, אך זה אינו מספיק כדי להשפיע ולמשות אותה מדאגותיה.

צילום

הסרט, שצולם על ידי קרלו די פלמה, מתרחש ברוונה, עיר מתועשת אשר ממוקמת במחוז אמיליה-רומאניה. הצילומים התרכזו בעיקר בסביבת בתי-החרושת אשר היו לזכר ממלחמת העולם השנייה, בהם נמצאות מערכות מכונות תעשייתיות, ועמק למרגלות נהר מזוהם. הפסקול מורכב מצלילים אורבנים עוצמתיים, צפירות, ורעשים אלקטרוניים. כאמור, סרט זה היה הראשון שאותו עשה אנטוניוני בצבע. אנטוניוני מדגיש כי רצה ליצור מבע שמשול לצביעה על מצע קנבס –
אני רוצה לצבוע את הסרט כפי שאחד צובע קנבס: ברצוני להמציא סינתזה בין צבעים שונים, ולא רק להגביל עצמי לצבעים טבעיים
כפי שניכר בהמשך עשייתו הקולנועית, אנטוניוני גמא מרחקים ארוכים בניסיונו להגשים משאלה זו. דוגמה לזאת ניתן לראות בעצים והדשא שצבועים בגווני לבן-אפור, אלמנט שמעצים את המתאר האורבני. אנדרו סאריס תיאר את הצינורות והגדרות שטופי הגוון האדום כ"ארכיטקטורה של החרדה: כל האדום וכל הכחול זועקים באותה מידה שהם מסבירים".

משמעות

על אף שבמובן מסוים "מדבר אדום" נחשב לסרט על תרבות תעשייתית נוקשה אשר ממנה מנסה ג'וליאנה להתפכח ולהימלט, אנטוניוני התייחס מאוחר יותר ואמר שרצה להראות שלטכנולוגיה התעשייתית יופי ייחודי משלה, ובכך למעשה צילם סרט על ההסתגלות האנושית, במובן זה שג'וליאנה –
חייבת להתעמת עם סביבתה החברתית. לעתים מופשט לומר – כפי שאנשים מסוימים יעידו – שאני מגנה את העולם התעשייתי הלא-אנושי אשר מדכא את האינדיבידואל ומוביל אותו לנוירוזה. כוונתי הייתה לתרגם את קיומנו הפיוטי, בכך שגם בתי-חרושת עשויים להיחוות כמופלאים. קווי המתאר וצורתם של בתי-החרושת, כמו גם הארובות, יכולים להיות יפים יותר גם ממראה העצים המלבלבים, אשר אותם התרגלנו לראות. זהו עולם עשיר, מלא ויטאליות והנאה. הנוירוזה שחיפשתי לתאר בסרט זה מורכבת יותר מסכום חלקיה. ישנם אנשים שאכן מסתגלים, וכאלו שאינם מסוגלים להשתלב – ייתכן בשל היותם כבולים לסגנון חיים שחלף מן העולם.
פרנץ זונדהיימר

ביוגרפיה

זונדהיימר נולד בשטוטגרט שבגרמניה והיגר עם משפחתו לבריטניה בשנת 1937. בסיום לימודיו התיכוניים הוא החל בלימודי כימיה והשלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1948 בקולג' המלכותי למדעים של לונדון. לאחר מכן הוא עבד כחוקר באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית (1949–1952) והתקבל לעבודה בחברת הפרמצבטיקה "Syntex" במקסיקו (1952–1956).
בשנת 1956 מונה זונדהיימר לפרופסור וראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן למדע. הוא חי בישראל כשמונה שנים, במהלכן זכה בפרס ישראל על מחקריו בתחום הפיכתם של פחמימנים לבנזן. בשנת 1963 הוא שב לחיות באנגליה והחזיק בתפקידים באוניברסיטת קיימברידג' (1963–1967) ובקולג' של אוניברסיטת לונדון (1967–1981). במקביל לשהותו בישראל, בין השנים 1961–1963, היה זונדהיימר גם סגן נשיא חברת "Syntex". משנת 1967 היה חבר החברה המלכותית.
בשנת 1981 נפטר זונדהיימר במהלך שהותו באוניברסיטת סטנפורד - ככל הנראה שם קץ לחייו.
אחיו, ארנסט זונדהיימר, הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת לונדון.
Comme moi

וידאו קליפ

לשיר יצא ווידאו קליפ נלווה שהועלה לערוץ ה-Vevo של אם ב-31 במרץ 2017. לשיר יצא קליפ מאוחרי הקלעים, שם מראים את כל תהליך הצילום, הבימוי, והפקתו של הקליפ הרשמי.
ב-26 במאי 2017, יצאה גרסה בשפה האנגלית לשיר אשר הועלתה לערוצה של הזמרת, ולא זכתה להצלחה רבה ולצפיות כמו שאר השירים והגרסאות מן האלבום.
הקליפ צבר למעלה מ-20 מיליון צפיות והוא אחד מהסרטונים הנצפים ביותר של אם, ואחד מהפחות נצפים של שאקירה.
עמנואל בלבן

עמנואל בָּלָָּבָן  (באנגלית: Emanuel Balaban ‏ 27 בינואר 1895 - 17 באפריל 1973) היה פסנתרן ומנצח פרילנס, שלימד בבית הספר איסטמן למוזיקה ואחר בבית הספר ג'וליארד.

חייו

בלבן נולד לג'וזף בלבן ואולגה ריבמן בלבן בברוקלין, ניו יורק. הוא למד במכון לאמנות המוזיקה, אחר המשיך בלימודיו אצל פריץ בוש בגרמניה. אומנם כפסנתרן ניגן כמלווה לאפרם צימבליסט, מישה אלמן ואריקה מוריני, אך הוא נשא עיניו לניצוח. הוא היה מנצח בזמפר-אופרה בדרזדן וכן ניצח על תזמורות בברלין, ליפציג, ניו יורק ווושינגטון הבירה.
משנת 1929 עד 1944 ניהל את מחלקת האופרה בבית הספר איסטמן למוזיקה. ב-1947 הצטרף לסגל המורים של בית הספר ג'וליארד, משרה בה המשיך עד מותו. מ-1953 עד 1956 היה בסגל המורים של מרכז ברקשייר למוזיקה.
בניצוחו הוקלטו שתי אופרות מאת ג'אן קרלו מנוטי, "המדיום" ו"הטלפון".
בלבן  מת בניו יורק. הוא הותיר אחריו את אשתו, פריסילה בראון, אחיו אדוארד בלבן ואחותו סטלה אפלבאום.
Die Another Day

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי מדונה, ביחד עם מירוואיס אחמדזי. הווידאו קליפ שיצא עבור השיר פורסם לראשונה ב-22 באוקטובר 2002, ועד היום נחשב לאחד משלושת הקליפים היקרים ביותר בכל הזמנים, כאשר התקציב שלו עומד על כ-6.1 מיליון דולר.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הוגו דה לאנטינס

חייו

לא הרבה ידוע על חייו, פרט שהיה כנראה בוונציה בשנות ה-20' של המאה ה-15, כיון שכתב מוזיקה טקסית לדוכס פרנצ'סקו פוסקארי והמוזיקה שלו גם הופיעה בכמה קבצים מאותה עיר. מסתבר, שכתב מוזיקה לכלולות קליאופה מלאטסטה ותיאודור פאלאיולוגוס, נסיך ספרטה, בשנת 1421, הואיל ופרטים סביבתיים מדויקים מופיעים בטקסט למוזיקה. כמעט ודאי, שהיה מוכר לדופאי, כיוון ששני המלחינים כתבו מוזיקה בכמה מקרים לאותם אירועים עצמם ודופאי הזכיר אותו בטקסט לאחת היצירות שחיבר במהלך שהייתו ברימיני עם משפחת מלאטסטה (1420-1424).
המוזיקה של הוגו מתקדמת מזו של ארנולד ועושה שימוש באימיטאציה, שתהיה לתחבולה המוזיקלית השכיחה למשך מאה השנים הבאות ומעלה; לאמיתו של דבר, אימיטאציה שכיחה במוזיקה של הוגו דה לאנטינס יותר מבזו של כל מלחין אחר מראשית המאה ה-15. רוב יצירותיו כתובות לשלושה קולות, אם כי מדי פעם הוסיף קול רביעי.
כמה חלקי מיסות שרדו, אבל אף לא מיסה אחת שלמה; כמו כן שרדו חמישה מוטטים, אחד מהם איזריתמי. במחלקת המוזיקה החילונית כתב הרבה רונדו, כולם בצרפתית, כמו גם אי-אילו באלאטה באיטלקית (ככל הנראה לכלולות המלכותיות של משפחת מלאטסטה).
רוטגר האוור

ביוגרפיה

האוור נולד בעיירה ברוקלן שבהולנד לזוג מורי דרמה ארנד וטנוקה האוור. גדל באמסטרדם והתפרנס כחשמלאי וממכירת שטיחים בזמן שלקח שיעורי משחק. שירת למשך תקופה קצרה בחיל הים ההולנדי.

קריירת משחק

החל את דרכו בסדרה של פול ורהובן "פלוריס" שזכתה לפופולריות רבה בהולנד.
ורהובן שגילה עניין רב בהאוור אימץ אותו ככוכב גם בסרטיו ההולנדים המוערכים "פרי טורקי" בתור הפסל אריק וונק, "החייל באורנג'" בתור הסטודנט אריק לנסהוף המורד בכיבוש הנאצי ו"קייטי טיפל".
ב-1981 התפרסם לראשונה בתפקיד הוליוודי לצידו של סילבסטר סטאלונה בסרט הפעולה "מרדף אל תוך הלילה".
ב-1982 הופיע האוור ביצירתו הבדיונית של רידלי סקוט "בלייד ראנר" בתפקיד הנבל רוי באטי מנהיג הרפליקנטים המורדים שהפך אותו לשחקן מפורסם בזכות תפקיד זה והעניק לו פריצת דרך נהדרת בקריירת המשחק שלו.
ב-1983 שיחק במותחן הריגול העל חושי "תעלומת אומגה".
זכה להצלחה גדולה באמצע שנות ה-80 כאשר כיכב כשחקן הראשי בפנטזיות ההרפתקאות "ליידי נץ" בתור קפטן אטיין נאבר ו"רומן הדמים" בתור שכיר החרב מרטין ובמותחן הפעולה "הטרמפיסט" בתור הטרמפיסט הרצחני ג'ון ריידר.
בשנת 1987 זכה האוור בפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתור אלכסנדר פצ'רסקי מנהיג מרד מחנה ההשמדה סוביבור בדרמת השואה "הבריחה מסוביבור".
ב-1991 שיחק בהפקתו הראשונה בקריירה של קוונטין טרנטינו "אחרי חצות" ובהפקת ערוץ HBO "ממולכד לנצח", בתפקיד גנב היהלומים פרנק וורן.
ב-1992 השתתף בקומדיית האימה "באפי ציידת הערפדים".
ב-1994 היה האוור מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור חוקר המשטרה הנאצי זאווייר מארץ' בסרט הטלוויזיה "בעקבות הסוד האפל".
ב-1999 שיחק במיני סדרת הפנטזיה "מרלין" בתור המלך וארטיגרן.
ובשנת 2000 במיני סדרת הפנטזיה הקומית המצליחה "הממלכה העשירית" בתפקיד האנסטמן.
ב-2005 הופיע האוור במותחן הפשע "עיר החטאים" בעלילה השלישית "הפרידה הקשה", בתור פטריק הנרי רוארק, ובסרט גיבורי העל "באטמן מתחיל", בתפקיד ויליאם ארל, מנכ"ל "חברת ויין" לאחר מות הוריו של ברוס ויין.
ב-2007 שיחק בסרט הכדורגל "גול! 2" בתפקיד מאמן קבוצת הפאר "ריאל מדריד", רודי ואן דר מרוו.
ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הפעולה "הומלס עם שוטגאן" ובתפקיד משנה במותחן האימה "הפולחן".

חיים אישיים

להאוור ילד אחד מגרושתו היידי מרץ וילד אחד מאשתו השנייה איינקה טן קאטה.
נפטר לאחר מחלה ב-19 יולי 2019, בגיל 75.
סנט לוסיה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של סנט לוסיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. הישג השיא של המשלחת היה סיום במקום ה-13 במשחה 50 מטר שחיית גב לנערות בענף השחייה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים איגרוף, אתלטיקה ושיט. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, כדורעף חופים, שחייה ושיט.
ריצ'רד קלארק

ביוגרפיה

קלארק נולד בפרנקפורט שבגרמניה המערבית וגדל באוקלנד שבקליפורניה ובריצ'מונד שבוירג'יניה.
ב-1986 סיים לימודי תואר ראשון בניהול מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. במהלך לימודיו היה חבר בנבחרת הפוטבול של המוסד וסייע לה לסיים בעונת 1985 במאזן הטוב ביותר בתולדותיה של 12–1, זכייה ראשונה באליפות הליגה וניצחון על אוניברסיטת טקסס באוסטין במשחק הבלו-בונט. בתום הלימודים נותר שנה באקדמיה כעוזר מאמן.
עבר קורס טיס בבסיס לפלין שבטקסס, שירת כטייס מטוסי בואינג EC-135 בטייסת השליטה והבקרה 2 וכמדריך טיסה וטייס B-1 לנסר בטייסת המפציצים 28.
בשנים 2002–2004 פיקד על טייסת המפציצים 34. ביוני 2005 מונה לסגן מפקד כנף האימונים 12 וביוני 2006 מונה למפקד הכנף. באפריל 2008 הוצב בעיראק כראש כוח המשימה המשותף לסוכנויות השונות של ארצות הברית במפקדת כוחות הקואליציה בבגדאד. במאי 2009 מונה לסגן מפקד חיל האוויר השמיני של ארצות הברית, ובשנים 2010–2012 שימש מפקד הצוערים באקדמיית חיל האוויר.
באוגוסט 2012 מונה לנספח צבאי במצרים. באוגוסט 2014 מונה לסגן מפקד פיקוד המהלומה הגלובלית של חיל האוויר. באפריל 2015 מונה למפקד חיל האוויר השמיני.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר השלישי של ארצות הברית, בבסיס רמשטיין בגרמניה. באוקטובר 2018 מונה לסגן ראש מטה חיל האוויר האחראי על ההרתעה האסטרטגית והנשק הגרעיני של ארצות הברית.
במהלך שירותו צבר 4,200 שעות טיסה בעיקר על מטוסי B-1 לנסר וכן על מטוסי T-38 טאלון, T-6 טקסאן II, ‏T-1 ג'ייהוק, ובואינג KC-135.
קלארק בעל תואר שני בניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת ובסטר בסנט לואיס, בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי, בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיית לוחמה אווירית מבית הספר ללימודים מתקדמים של תעופה וחלל בבסיס מקסוול שבאלבמה, ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה.
מדעי האזור

מדעי האזור הוא תחום של מדעי החברה העוסק בגישות אנליטיות לבעיות בעלי אופי עירוני, כפרי, או אזורי. מדעי האזור כוללים נושאים הקשורים לגאוגרפיה, תחבורה, הגירה, תכנון עירוני, אקולוגיה, ניהול משאבים, סטטיסטיקה, וכל נושא אחר הקשור במחקר לניתוח המרחב של האדם. המחקר המדעי בנושא האזור נוסד לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-20, כאשר כמה כלכלנים במדינות המערב החלו להתעניין ברמה הנמוכה של ניתוח מחקר כלכלי, וחשו צורך לפתח מקצוע שבו יוכלו לחקור כדאיות כלכלית במדינות בהם ישנה אפשרות להשקיע ולדאוג לפיתוח המרחב. בשנת 1954 הוקם האיגוד הבינלאומי למדעי האזור המאגד תחתיו אגודות בינלאומיות אזוריות לפי יבשות ולפי מדינות שבו מתאגדים מדענים וחוקרים מכל רחבי העולם.
מיכאל לאנג

קריירת מועדונים

לאנג החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סנט גאלן, אליה הצטרף בתור ילד בגיל 9. בגיל 16 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצתו בליגת העל השווייצרית, דבר שהציב אותו בין שלושת הכדורגלנים הצעירים ביותר שערכו הופעת בכורה בליגה זו. אחרי 5 עונות בסנט גאלן, בהן הופיע ב-66 משחקי ליגה, חתם לאנג בקיץ 2011 במועדון גרסהופרס ציריך, על חוזה לארבע שנים. בעונת 2012-2013, היה שותף לזכיית קבוצתו בגביע השווייצרי, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול פ.צ. בזל. בשנתיים הרצופות שלאחר מכן, נכשל להעפיל עם גרסהופרס לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שהודחו פעמיים ברציפות על ידי קבוצות צרפתיות - ליון (2013) וליל (2014). אחרי 4 עונות, בהן שותף ב-127 משחקי ליגה והיה לשחקן סגל בכיר בגרסהופרס, חתם לאנג ב-1 ביוני 2015 בפ.צ. בזל בהעברה חופשית. בבזל ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 ביולי 2015, במשחק הניצחון הביתי 2-0 מול ואדוץ. כעבור 6 ימים, ב-25 ביוני 2015, כבש את שערו הראשון בבזל, במשחק ניצחון החוץ 3-2 מול קבוצתו לשעבר, גרסהופרס ציריך. בסיום עונת הבכורה שלו בבזל, זכה עם קבוצתו בתואר האליפות, שהיה לשביעי ברציפות של פ.צ. בזל. ב-29 ביוני 2018 חתם לאנג לארבע שנים בבורוסיה מנשנגלדבך. ב-29 באוגוסט 2019 הושאל לורדר ברמן לעונה אחת.

קריירה בינלאומית

לאנג ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת שווייץ ב-14 באוגוסט 2013, במשחק ידידות מול ברזיל. את שערו הראשון במדים הלאומיים, כבש ב-11 באוקטובר 2013, במשחק הניצחון 2-1 מול אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא נכלל בסגל הנבחרת השווייצרית לטורנירי הגמר של מונדיאל 2014 בברזיל ויורו 2016 בצרפת.
גאיוס יוליוס קיסר (פרוקונסול)

ביוגרפיה

קיסר היה בן למשפחת היוליים. משפחת פטריקים ותיקה אשר התייחסה עד איניאס. עם זאת, למשפחה לא היה כח רב בפוליטיקה הרומית. אביו נקרא גם כן גאיוס יוליוס קיסר, אולם ידוע עליו מעט מאוד. היה לו אח בשם סקסטוס יוליוס קיסר אשר שימש כקונסול בשנת 91 לפנה"ס ואחות בשם יוליה אשר נישאה לגאיוס מריוס. הוא עצמו נישא לאורליה קוטה בתם של לוקיוס אורליוס קוטה ואשתו רוטיליה. כתוצאה מכך, היא הייתה נצר לשתי משפחות פטריקים חזקות האורליי והרוטיליי. היו להם שתי בנות יוליה הזקנה ויוליה הצעירה. בנם, גאיוס יוליוס קיסר נולד בשנת 100 לפנה"ס.
הוא נבחר כקוואיסטור בשנת 99 או 98 לפנה"ס ובשנת 92 לפנה"ס לפרוקונסול. בשנה שלאחר מכן, בעת שאחיו כיהן כקונסול, הוא התמנה למושל פרובינקיית אסיה. כיהן גם כפראיטור. במהלך הסכסוך בין גיסו גאיוס מריוס ללוקיוס קורנליוס סולה, תמך קיסר במריוס. קיסר מת מוות טבעי בשנת 85 לפנה"ס. לפי פליניוס הזקן, הוא מת בעודו נועל את נעליו בבוקר. סווטוניוס כותב כי הוא הוספד בידי אחד מגדולי נואמיה של רומא - מרקוס אנטוניוס גניפו. שנים ספורות לאחר מותו, נבזזו אדמותיו בידי צבאותיו של סולה.
EAPPI

תוכנית הליווי האקומנית בפלסטין ובישראל (Ecumenical Accompaniment Programme in Palestine and Israel) היא תוכנית בינלאומית, אקומנית (כלל נוצרית), המגייסת משקיפים לכמה עיירות וכפרים פלסטיניים כדי לפקח על יחסי הגומלין בין התושבים הפלסטינים לבין הצבא הישראלי. הנוכחות של משקיפים נועדה לספק הגנה ולמתן את החיכוך. הפרות של ההסכמים מנוטרות ומדווחות והמשקיפים מספרים בפומבי על חוויותיהן.

היסטוריה

ארגון EAPPI נוסד בשנת 2002 בחסות מועצת הכנסיות העולמית, בתגובה לבקשות של ראשי הכנסיות בירושלים. בדצמבר 2016 נמנעה כניסתה של איזבל פירי, מזכ"לית עמיתה במועצת הכנסיות, לארץ בשל העובדה ש"המועצה מקדמת את תוכנית EAPPI, שפעיליה מגיעים לארץ לתקופות קצובות ומקדמים פעילות אנטי-ישראלית". בשלהי ינואר 2019 הודיע הארגון כי יוציא את פעיליו מהעיר חברון בעקבות החלטת רה"מ נתניהו שלא לחדש את המנדט לארגון TIPH בעיר.

מטרת ושיטות הארגון

לטענת הארגון, מטרתו היא "לחוות את החיים תחת כיבוש, להשתלב עם פלסטינים וישראלים השואפים לשלום צודק, לשנות את המעורבות של קהילות בינלאומיות בסכסוך, להפציר בהם לפעול נגד חוסר צדק באזור". הארגון שולח כ25-30 פעילים במקביל לירושלים ולגדה המערבית עם אשרות תייר, לתקופות של שלושה חודשים כל פעם. עד היום השתתפו בפעילות כ-1800 פעילים. הם עוסקים בהתבוננות ונטילת עדות, הגנה מפני ישראל ושינוי המצב על ידי הסברה לאחר החזרה לארצות מוצאם. הארגון נעזר בארגונים ישראליים כגון שוברים שתיקה, מחסום ווטש ובצלם.
ישיבת ברכת התורה

ישיבת ברכת התורה היא ישיבה גבוהה המיועדת לתושבי חו"ל דוברי אנגלית.
הישיבה נוסדה בשנת 1989 בבניין המקורי של ישיבת עץ חיים, הממוקם מול בית הכנסת החורבה בעיר העתיקה. הישיבה משכה אליה בתחילה בעיקר בעלי מקצועות בלי רקע תלמודי חזק. בשנת 2000 עברה הישיבה למבנה חדש ברחוב אור החיים, סמוך לקארדו.
החל משנת 2005 לומדים בישיבה גם תלמידים אמריקאים צעירים יותר שכבר למדו שנה בישראל. בשנת 2009 פתחה הישיבה גם תוכנית לתלמידי שנה א'. התלמידים מגיעים מארצות הברית, קנדה, אירופה ודרום אפריקה.
בלימוד הגמרא נוקטת הישיבה בשיטה ייחודית המבוססת על הספר "דרכי הגמרא" מאת הרב יצחק קנפנטון ועל הספרים "דרך תבונות" ו"ספר ההיגיון" מאת רבי משה חיים לוצאטו. הרב גרין פיתח שיטה זו לבקשתו של הרב מרדכי גולדשטיין. כל תוכניות הלימוד כוללות בחינות חובה.
חלק מצוות הישיבה הם בוגריה.
הישיבה מקיימת מדי כחודשיים ימי עיון לנשים שאורכם כשבוע.
סוקרה (ונצואלה)

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קומנה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת קומנה. ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות ברצלונה ומטורין (כיום המדינות אנסואטגי ומונגס בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente). ב-1891 שם המדינה שונה לברמודס.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התרחש תהליך שבסופו קומנה חזרה להיות מדינה נפרדת. שמה שונה לסוקרה, על שמו של אנטוניו חוסה דה סוקרה, ממובילי המאבק לעצמאות מדינות דרום אמריקה.

כלכלה

כלכלת סוקרה מבוססת על תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קקאו, קפה וקנה סוכר.
מאנגה (להקה)

ההתחלה והאלבום הראשון

מאנגה הוקמה בשנת 2001. משמעות המילה מאנגה ביפנית היא רצועת קומיקס.

דיסקוגרפיה

בדצמבר 2004, הוציאו חברי הלהקה את אלבומם הראשון "maNga" ובו מס' להיטים כמו: “Kal Yanımda”, “Bir Kadın Çizeceksin” והדואט “Dursun Zaman” עם הזמרת Göksel.

בשנת 2006, הוציאה הלהקה גרסה מורחבת לאלבום בשם: "maNga+".

לאחר מכן הלהקה עברה שינוי בסגנון המוזיקה שהיא שומעת ושואבת ממנו השראה ולאחר 4 שנים בערך הוציאה את האלבום השני שלה "Şehr-i Hüzün". הסינגל הבולט והמצליח ממנו היה: "beni bninmele blrak" (בעברית: "תעזבי אותי לבד") שגרף הצלחה רבה ואת המקום הראשון במצעד הרוק הטורקי.

באותה שנה מאנגה הצליחו לבסס את עצמם בתור אחת הלהקות הגדולות ביותר והחשובות ביותר שנוצרו בטורקיה. הוכחה לכך ניתנה בטקס פרסי המוזיקה MTV MUSIC 2009 בו זכתה מאנגה כ-"הלהקה האירופאית הטובה ביותר". פרס זה ביסס את מאנגה סופית כלהקה בינלאומית.

אירוויזיון 2010

בשנת 2010 הודיעה הטלוויזיה הטורקית TRT שמאנגה תהיה נציגת טורקיה באירוויזיון 2010. מאנגה הגיעה למקום השני.

האלבום האקוסטי (2012)

בתחילת אפריל, יצא למאנגה אלבום אקוסטי המשלב בתוכו שירים ישנים בגרסה אקוסטית . בתוך האלבום יש מספר שירים חדשים כמו : Hani biz (דואט עם הזמרת ילדיז טיבה . והשירים Ben Bir Palyaçoyum ,Rezalet Çıkarasım Var האלבום זכה להצלחה רבה בטורקיה .

פרשת העזיבה של אפי ילמאז

בתחילת שנת 2013 הודיע אפי ילמאז דייג'י הלהקה כי הוא עוזב את הלהקה הסיבות לכך אינם ברורות. מהמנהלים של מאנגה נמסר כי : " מאנגה ימשיכו להופיע כרגיל, הם בעיצומם של מסע הופעות ועובדים על אלבום חדש. "
קאריי

שם העיר

ככל הנראה שם העיר קשור לשם של אדם. שם זה, המופיע בתעודה משנת 1262 כ-"קארוּל" מקורו במילה טורקית קדומה המציינת סוג של נץ - בהונגרית של ימינו -קרוואי (karul-karvaly). הנץ מופיע על סמלה ההרלדי של משפחת קארוי. שם היישוב התגלגל מ"קארוּל" (1320) דרך "קארוֹל" (1385) ל"נאג'-קארוי (Nagy-Károly) בשנת 1428. מקור שם משפחת האצילים קארוי הוא שם היישוב.

היסטוריה

בשנת 1264 משפחת האצולה קארוי, ענף של שבט קפלון, קבעה בקאריי את מגוריה. המרכז הישן של היישוב השתרע בין טירת קארוי ובין הכנסייה הקתולית של היום.
המסמך ההיסטורי הראשון שמזכיר את שם העיר הוא מ-20 במרץ 1320 ובו מצוין היישוב בשם וילה קארול (Villa Karul). בשנת 1346 ניתן היתר לקיום יריד שבועי בכל שבת. בשנת 1387 החליט מלך הונגריה, זיגמונד לבית לוקסמבורג, למנות לעיר מנהיג אישפאן והרשה לנהל בה גם בית משפט לעבירות חמורות שדינם מוות. בשנת 1398 כלל היישוב בסך הכל שלוש סימטאות עם בתים כפריים עשויים טיט ומכוסים קנה, ומסביב לה השתרעה אחוזת משפחת האצילים קארוי.
בתחילת המאה ה-15 תחת הנהגתו של שימון קארוי התחיל היישוב להתפתח. בשנת 1418 הורה המלך שצמיתים שנקלטו בעיירה לא יוחזרו לבעליהם. ב-1482 התקיימו בעיר שני ירידים ארציים. באותה שנה החל הרוזן לסלו לאנץ קארוי לבנות את טירתו. בשנת 1526 השתתפו לוחמי (ה"בנדריום") הרוזנים קארוי בקרב מוהאץ'.
בשלהי המאה ה-18 העיירה כללה כמה שכונות: רובע בעלי המלאכה, רובע השוואבים, רובע ההיידוקים, רובע הרחוב הגדול, רובע העיר החדשה, רובע היהודים, ורובע הצוענים. בראשות כל רובע עמדו שופט, נוטריון ופקיד, למעט מנהיג רובע הצוענים שנקרא וויבוד. בעיירה גרו גם כמה משפחות של אצילים קטנים - צ'יסאר, פקטה, יאסטראבסקי, איריני, לובי, מדץ, ספלונצאי ושוהאני. רוב התושבים היו צמיתים או איכרים ממעמדים שונים, אך חיו בה גם סוחרים ובעלי מלאכה. בשנת 1784 פעלו בקאריי 370 בעלי מלאכה שעסקו ב-54 מלאכות והיו מאוגדים בגילדות.

יהודי קאריי

בקאריי הייתה קהילה יהודית אשר כונתה בקרב יהודיה כ"קרולי", "קרולע" או "קראלי". 
רב הקהילה הראשון, היה הרב מאיר יהודה לייב איסטרייך שכיהן משנת תק"י עד פטירתו בשנת תקל"ה. אחריו כיהן בנו רבי משה אריה, עד לפטירתו בשנת תק"פ. אחר פטירתו רצו למנות את בנו הרב יהונתן בנימין עסטרייכער, אך ראש הקהל התנגד, ובהשפעתו מונה הרב יצחק פרנקל (חתן הרב יואב רוזנבוים) לרב העיר. עוד כיהנו ברבנות העיר הרב שאול בראך, הרב יואל טייטלבוים והרב אברהם אביש הורוביץ.
ציור מדהובאני

ציור מדהובאני (או ציור מיתילה) הוא סוג אומנות נשים מחבל ארץ מיתילה שבמדינת ביהר בהודו וכן בנפאל. הציור נעשה באמצעות האצבעות, זרדים, מברשות, חודי-עטים וגפרורים, ומשתמש בצבעים ופיגמנטים טבעיים. הוא מאופיין בדגמים גאומטריים המושכים את העין. אומנות זו כוללת תכנים טקסיים המקושרים לאירועים מסוימים, כגון לידה או נישואין, פסטיבלים, כגון הולי, סוריה שאסטי, קאלי פוג'ה, אופניאנה, ודורגה בוג'ה.

מקורות

הציור המדהובאני/מיתילה הוא באופן מסורתי אומנות של נשים מקהילות שונות בחבל ארץ מיתילה בהודו ונפאל, ומחוז מדהובאני הוא מרכז ייצוא עיקרי של ציורים אלה. במקור, סגנון הציור היה בעיקר באומנות קיר או רצפה ברחבי האזור, ובזמנים עכשוויים התפתח גם לציור על נייר, בד, וקנבס, בעיקר במדהובאני, ומשום כך מה שהיה ידוע בעיקר כ"ציור מיתילה" מוכר היום גם כ"ציור מדהובאני". הציורים המדהובאנים עשויים מדבק אבקת אורז, אוכרה וצמחים אחרים. 

סגנונות

לאמנות המדהובאנית יש חמישה סגנונות ייחודיים, והם בהרני (Bharni), קאצ'ני (Katchni), טנטריק (Tantrik), גודנה (Godna), וקוהבר (Kohbar). בשנות ה-1960s, הסגנונות גודנה, בהרני וטנטריק צוירו בעיקר על ידי נשים ברהמיניות, מהקאסטה הגבוה. הנושאים של הציורים היו בעיקר דתיים, כשהם מתארים אלים ואלות, ואת החי והצומח. הציורים של נשות הקאסטות הנמוכות כללו בעיקר היבטים של חיי היומיום, סמלים, סיפורי הדמות ראג'ה שאילש, שומר הכפר, וכדומה. אבל מאז, אמנות המדהובאני עברה גלובליזציה, וכבר אין הבדלים מבוססי מעמד, והאמניות עובדות בכל הסגנונות.

הכרה

הציור המדהובאני זכה להכרה רשמית ב-1969 כאשר סיטה דווי זכתה בפרס המדינה מטעם ממשלת ביהאר. בשנת 1975, נשיא הודו העניק את פרס פדמה שרי לג'גדמבה דווי, ואת הפרס הלאומי לסיטה דווי, שתיהן אמניות מדהובאני. סיטה דווי זכתה בפרס פדמה שרי ב-1981, את פרס ראטנה ביהאר ב-1984, ואת פרס שליפ גורו ב-2006. בשנת 1984 גנגה דווי זכתה בפרס פדמה שרי. מהסונדרי דווי זכתה בפדמה שרי בשנת 2011. באווה דווי, ימונה דווי, שאנטי דווי, צ'אנו דווי, בינדשווארי דווי, צ'נדרקלה דווי, שאשי קאלה דווי, לילה דווי, גודווארי דוטה, בהארטי דאיאל, מאנישה ג'הה, אמבריקה דווי, וצ'נגרבהושאן גם זכו בפרס הלאומי.
זייתון

היסטוריה

השכונה התפתחה בשנות ה-30 וה-40 בעיקר הודות למוסדות מארצות חוץ, כמו בית חולים מיסיונרי, סביב אתר של כנסייה נוצרית אורתודוקסית שהוקמה בשנת 425, והוא מהווה משכן לרבים מנוצרי עזה (בעבר חיו בשכונה גם יהודים). השכונה מתאפיינת במבוך של סמטאות קטנות. בימי המרד הערבי הגדול אירעו בשכונה מספר אירועים ביטחוניים.
שכונת זייתון מאוכלסת בעיקר בידי משפחות של תושבי עזה המקוריים מלפני 1948. השכונה נמצאת משני צידי דרך סלאח א-דין, ליד רחוב עומאר אל-מוכתאר. לאחר מלחמת ששת הימים תלמידי בתי הספר בשכונה השתתפו בזריקת אבנים על מכוניות שעברו על הציר.
בשכונה מרכז של תעשייה קלה כולל מחרטות רבות ששימשו גם לייצור רקטות ארטילריות. 
בתקופת האינתיפאדה השנייה הייתה השכונה אחד ממוקדי הלחימה בין צה"ל למחבלים. משרדו של אחמד יאסין היה ממוקם בשכונה, ובה הוא חוסל בידי צה"ל. זייתון המשיכה להיות מוקד טרור גם לאחר נסיגת ישראל מרצועת עזה בקיץ 2005. ב-20 ביולי 2018 השמיד חיל האוויר הישראלי את מפקדת גדוד זייתון של החמאס, שמוקמה בלב השכונה.
יערה שחורי

יערה שחורי (נולדה ב-28 ביוני 1977) היא סופרת, משוררת, עורכת ודוקטור לספרות עברית.

חייה

שחורי נולדה בתל אביב בשנת 1977 וגדלה בקיבוץ אפק. היא בעלת תואר דוקטור מהחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, ובעבודת הדוקטור התמקדה בפן האימהי ביצירת חיים נחמן ביאליק. עבודת התזה שלה בתואר השני, שאותה כתבה בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב עוסקת באינטרטקסטואליות בשירתה של דליה רביקוביץ'.
שחורי נשואה לאמן גיא בן נר ולשניים בת משותפת.

עבודתה הספרותית

שחורי היא עורכת ספרי מקור בהוצאת כתר ספרים, שם גם החלה את דרכה המקצועית כעורכת תחום הקלאסיקה של ההוצאה בשנת 2007. בסדרת הקלאסיקה והקלאסיקה המודרנית שערכה ראו אור ספרים של טרומן קפוטה, סימון דה בובואר, וירג'יניה וולף, אלפרד דה מיסה, קייט שופן, מרגריט דיראס ועוד. בעבר הייתה גם עורכת הפרוזה במפעל קסת לספרות ביכורים השייך למרכז הספר והספריות. 
שחורי הייתה בין יוזמי ועורכי "אדומה - אנתולוגיה לשירה מעמדית" ו"לצאת - אסופת שירה נגד המלחמה בעזה". שתי האסופות יצאו במסגרת המגזין הפוליטי "אתגר", שבו שימשה חברת מערכת. שחורי אחראית על גילוי שירים גנוזים של המשוררת יונה וולך, שנמצאו במחברותיה וביומניה. השירים התפרסמו בספר "זאת היונה - השירים, המחברות הגנוזות, הראיון" אשר ערכו הלית ישורון ויאיר קידר ויצא לאור בהוצאת מודן ב-2013. בספר הופיע גם מאמר פרי עטה על אותם שירים אחרונים של וולך. 
לאורך השנים התפרסמו שיריה וסיפוריה בכתבי עת כ"הו!", "גרנטה","שבו", "אתגר", "מטעם", "המוסך" ועוד. בנוסף כתבה רשימות רבות של ביקורת ספרות ותרבות, אשר התפרסמו בבמות כעיתון הארץ, וואלה!, nrg ועוד. ב-2010 התפרסם ספרה הראשון, "אצבע, שן, כנף", ספר שירה, בהוצאת עם עובד. ספר הפרוזה "שנות החלב", שבו שלוש נובלות וסיפור קצר אחד, התפרסם בהוצאת כתר ב-2013. הרומן "אקווריום" ראה אור במאי 2016, גם הוא בכתר.