בית קפה

בית קפה (או קפה בסלנג) הוא מקום הסעדה שבו מגישים בעיקר קפה, תה, וגם מאכלים קלים, ומכאן שמו. ישנם בתי קפה המתמקדים רק במשקאות ובאוכל קל, וישנם בתי קפה הדומים למסעדות, ומציעים מגוון מאכלים חמים, ולפעמים גם אלכוהול.
בהרבה בתי קפה בארצות ערב, מציעים לסועדים נרגילות, כדי לעשן טבק. במקומות שבהם סמים חוקיים, בעיקר בהולנד, בקנדה, ובסיירה לאון, ניתן גם לעשן חשיש בבית הקפה.
חלק חשוב בבית הקפה הוא האפשרויות החברתיות הטמונות בו. בית הקפה מהווה מקום שבו אנשים יכולים להיפגש, לדבר, לכתוב, ולקרוא; לבדם או עם עוד אנשים.

בתי קפה עכשוויים ותרבות בתי קפה

כיום, בבתי קפה רבים נמכרים מוצרים רבים חוץ מקפה. בבתי קפה נפגשים לפעמים גם חברי אגודות שונות, בזכות הזמינות של המקום.
עם הזמן, ועם התפתחות בתי הקפה ושיכלולם, נוצרה מעין תרבות בתי קפה, שבמסגרתה אנשים נפגשים לשעות רבות בבתי קפה, לשיחות, קריאה, או פשוט לישיבה וצפייה בעוברים ושבים.
כמו כן, בבתי קפה נכתבו ספרים רבים. המקרה המפורסם ביותר בשנים האחרונות הוא של ג'יי קיי רולינג וסדרת ספרי הארי פוטר שכתבה בבית קפה. בנוסף, הרבה פעמים נעשות בהם פגישות עסקים, כמקום חלופי למסעדה. בנוסף, נוצרו גם בתי קפה בעל אופי מסוים, המתאים לקהל היעד של בית הקפה. לדוגמה, בתי קפה שבהם נערכים מפגשים סוציאליסטים ואנטי ממסדיים.
כמו כן, התפתחו רשתות של בתי הקפה. לרשת הגדול הבעולם סטארבקס קיימות מעל 20,000 סניפים ב-58 מדינות. הרשת השנייה הגודלה קפה קוסטה ולה 1700 סניפים ב-28 מדינות.

בית הקפה הערבי

בבית הקפה הערבי המסורתי, מקובל שיושבים גברים בלבד על כיסאות נמוכים, שותים קפה שחור בסגנון ערבי, וכן משחקים שש בש או מעשנים נרגילה.

בית הקפה האיטלקי

איטליה היא המקום בו פותחה מכונת האספרסו ושלל המשקאות המבוססים עליו (שלרובם שמות באיטלקית).
האיטלקים נוהגים לשתות את האספרסו בעמידה ליד הבר, ולהמשיך בעיסוקיהם מבלי לבזבז זמן רב. שתיית קפה בישיבה בבית הקפה תייקר את מחירו במאות אחוזים.

בית הקפה הצרפתי

בפריז מקובל שבית הקפה "גולש" למדרכה והמקומות היותר מבוקשים נמצאים בשורה הקיצונית, כך שנוצרת אינטראקציה בין היושבים לבין העוברים ושבים.

בית הקפה הישראלי

בצד בתי הקפה הערבים שהיו קיימים מאז ומתמיד באזור זה שממנו הקפה התפשט לכל רחבי העולם, העליות ההמוניות הביאו לכאן את תרבות בתי הקפה ממקומות שונים בעולם. בית הקפה הפעיל הוותיק ביותר בארץ ישראל, הוא קפה אבו סאלם בנצרת. 
בשנות ה-30 קמו בערים הגדולות בתי קפה רבים בסגנון מרכז אירופאי בעקבות עליית היקים באותן שנים.
..מאחר שבאתי לכאן רציתי לייסד כאן בית קהוה כאותו שהיה לי בברלין. בדעתי הייתה לפתוח לי בית קהוה בתל אביב שהיא עיר דינאמית וכל בני הארץ מצויים שם אלא משראיתי את בתי הקהוה שם בתל אביב שחציו של בית הקהוה בחוץ סילקתי את דעתי מתל אביב, שאני גברתי ואדוני אני רואה את בית הקהוה כמוסד, שאדם ממלט עצמו אליו מן הרחוב ולא שמושך עמו את הרחוב, ואילו בתל אביב יושבים להם שותי קהוה ברחוב כאילו שותים גזוז ולא קהוה.
ברשות גברתי וברשות אדוני אומר שתיים שלוש מילים לעניין משקאות.
כל משקה אוהב את מקומו. היין אוהב אולם נאה עשוי כטרקלין ונברשות מאירות את האולם ואת היין שבכוס ואתה נותן עיניך בכוס והוא נותן עיניו בך ואתם שמחים וצוהלים ומקישים כוס בכוס ואומרים לחיים.
התה אוהב כתלים אפרוריים צהבהבים ותקרה נמוכה והוא יושב לו בתוך הכוס כמנדרין שהארץ נתונה לו.
הקקאו אוהב מפה מרוקמת שושנים ופרפרים ועוגה מונחת לצידו של הקקאו ושמנת עליהם על הקקאו ועל העוגה.
השכר אוהב את המרתף הישן האפלולי עם שולחנות כבדים של אלון שאין עליהם מפה.
והקוקטייל כל מקום מקומו ואינו מבקש משותיו ולא כלום. יושב לו ומביט בהנאה סדיסטית היאך בני אדם מסוימים עומדים על רגליהם ונדחקין לשם טיפה ממזרית, שאין אמה מכרת מי הם אבותיה של זו ולא עוד אלא שמפקפקת אם בתה מזרעה היא.
כיוצא בדבר כל המשקאות כולם, כל אחד ואחד אוהב את מקומו.
למעלה מהם הוא הקהוה. שהוא צריך בית מיוחד לשמו, שכל הבא לשתות ספל קהוה לפוש הוא בא, להחליף כח הוא בא.
— "שירה (ספר), עגנון, הוצאת שוקן, עמ´ 22
בשנות ה-50 התפשט מנהג שתיית האספרסו, והמונח דור האספרסו התייחס אז לצעירים שהעבירו את זמנם בשתיית אספרסו ובבטלה בבתי קפה.
בשנות ה-70 החלו להופיע רשתות בתי קפה מקומיות כדוגמת קפולסקי, ובעשורים הבאים גם רשתות זרות.
כיום מקובל שבתי קפה מציעים לצד סוגים שונים של קפה איכותי גם דברי מאפה, עוגות, ארוחות בוקר, כריכים, ואף ארוחות צהריים וערב קלות.

בית קפה ספרותי

בבתי הקפה של פריז ובבתי הקפה מסוג בית קפה וינאי, ישבו אנשים שונים בבתי קפה חלק נכבד מיומם, בין היתר היה זה בשל העובדה שחדרי המגורים היו דלים וחשוכים ואילו בבית הקפה, תמורת רכישת כוס משקה אחת יכלו להתארח שעות רבות, בחלק מבתי הקפה נוצרו חבורות שדנו בענייני תרבות והשפיעו האחד על משנהו בכתיבת יצירות ספרותיות, לכן נקרא סוג זה של בתי קפה "קפה ספרותי" (Literary Café). גם בישראל היו בתי קפה שנחשבו כקפה ספרותי בשל הסופרים ושאר אנשי הבוהמה שישבו בהם. בית הקפה "כסית" בתל אביב נחשב כקפה ספרותי, כך גם "תמול שלשום" בירושלים ו"ריץ" בחיפה.
כיום משמש המושג "קפה ספרותי" בעיקר לתיאור מפגשי סופרים עם קוראים.