google/wiki40b huggingface dataset:
האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים

האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (באנגלית: American Academy of Arts and Sciences) היא ארגון המוקדש לידענות ולקידום הלמידה בארצות הברית. זהו ארגון לאומי כלל-אמריקאי המאגד את אנשי המדע הבכירים בארצות הברית ובעולם, מארגן כנסים ותומך במחקרים.
ג'יימס בודוין (James Bowdoin), ג'ון אדמס וג'ון הנקוק ייסדו את האקדמיה בבוסטון במהלך המהפכה האמריקאית. מטרתם, כפי שהוצהרה בכתב האמנה הייתה "לטפח כל אמנות ומדע שייתכן שיובילו לקידום תחומי העניין, הכבוד, המעמד, והאושר של בני אדם חופשיים, עצמאיים ומוסריים." רוברט פיין הרכיב את האקדמיה לראשונה מ-58 מנהיגי קהילה מקומיים. אנשים בולטים אחרים הצטרפו במהרה בכללם בנג'מין פרנקלין (שהחברה הפילוסופית האמריקאית שלו בפילדלפיה דירבנה את מנהיגי בוסטון ליצור חברה בעלת נטייה פוליטית יותר), ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון ואלכסנדר המילטון. ברשימת חברי הארגון למעלה מ-170 חתני פרס נובל. חברות בארגון או חברות כבוד של אזרח זר בארגון נחשבת ליוקרתית ביותר. בשנים האחרונות, רוב מקבלי פרס נובל נבחרו לחברים בטרם זכייתם בנובל כפי שקריאה קפדנית ברשימת זוכי פרס נובל ורשימת החברים הנוכחיים באקדמיה תגלה.
מטה האקדמיה הנוכחי ממוקם בקיימברידג', מסצ'וסטס. היא תומכת בוועידות, פרויקטי מחקר, ומפרסמת כתב עת מדי רבעון בשם "Dædalus". האקדמיה הנוכחית מונה כ-4,000 חברים בעלי נתינות של ארצות הברית וכ-600 חברים בעלי אזרחות זרה. במהלך השנה האקדמית, חברים מוזמנים לדיונים קבועים ולפגישות בקיימברידג' ובמטות האזוריים של הארגון באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
חסם פלוטקין

חסם פלוטקין הוא חסם על גודלו של קוד בינארי מאורך  ומרחק קוד   המקיים . חסם זה נקרא על שם מוריס פלוטקין.
במקרים בהם , חסם זה לרוב הדוק יותר מחסם המינג הרגיל.
לאונידס השני

ביוגרפיה

לאונידס היה בנו של קלאונימוס, בנו של קלאומנס השני. קלאונימוס הפסיד את הכתר הספרטני לטובת אחיינו אראוס הראשון, שהוריש את הכתר לבנו אקרוטאטוס השני. לפיכך לאונידס חי בגלות בחצרו של סלאוקוס הראשון, ונישא לאשה ממוצא פרסי. אולם כאשר אקרוטאטוס מת והותיר אחריו ילד רך בשנים בשם אראוס השני, הוזמן לאונידס לשמש כעוצר. אראוס מת בגיל שבע ולפיכך לאונידס הפך למלך. 
לאונידס התנגד לרפורמות שניסה לבצע עמיתו למלוכה אגיס הרביעי, אולם האפור ליסנדרוס שתמך ברפורמות של אגיס, העלה מתהום הנשייה חוק ישן האוסר על אדם מבית המלוכה הספרטני להינשא לאשה שאינה ספרטנית. ליסנדרוס טען שללאונידס ואשתו הפרסייה היו שני ילדים, הוא אף העלה מנהג לפיו אם פעם בתשע שנים נראה כוכב נופל בשמיים אזי זה סימן לכך שהמלך חטא ויש לגרשו. ליסנדרוס טען שראה כוכב נופל, ואף גייס את חתנו של לאונידס קלאומברוטוס השני כדי שיעיד נגדו. 
לאונידס גורש לטגאה מרחק יום אחד מספרטה, בתו חילוניס שהייתה נשואה לקלאומברוטוס התלוותה אליו בנאמנות. אולם כאשר תמה שנת הכהונה של ליסנדרוס כאפור, האפורים החדשים האשימו את ליסנדרוס בבוגדנות והחזירו את לאונידס. אולם בתככיו הצליח ליסנדרוס לפטר את האפורים בטענה של אי חוקיות. לאונידס חזר לטגאה, אולם כאשר יצא אגיס למסע מלחמה נגד האיטולים, תומכי לאונידס החזירו אותו במהירות מטגאה, ובעזרת שכירי חרב הוא השתלט על העיר וביטל את כל הרפורמות של אגיס. הוא רצה להוציא להורג את קלאומברוטוס, אולם חילוניס התחננה לפניו שלא יהרוג אותו. במקום זה הוא יצא לגלות כשחילוניס הנאמנה מתלווה אליו. 
מלבד חילוניס היו ללאונידס עוד שני בנים, שניהם היו למלכי ספרטה, קלאומנס השלישי, ואאוקלידס.
דוינה מלינטה

ביוגרפיה

מלינטה נולדה בבקאו.

1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלינטה במקום 13 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.72 דקות.

1981

באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכתה מלינטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.81 דקות ומדליית כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.74 דקות.

תוצאת השנה בעולם

בתחרות שנערכה בבוקרשט ב-1 באוגוסט 1982 קבעה מלינטה בריצת 800 מטר שיא רומניה חדש של 1:55.05 דקות, תוצאה שהיוותה את תוצאת השנה בעולם והתוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה באותה העת. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון היא סיימה רק במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.65 דקות ובמקום תשיעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.49 דקות.

1983

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיימה מלינטה פעמיים במקום שישי, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.13 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:04.42 דקות.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה מלינטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.60 דקות, לפני קים גאלאגר מארצות הברית (1:58.63 דקות) ובת ארצה פיצה לווין (1:58.83 דקות) ומדליית כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:03.76 דקות, אחרי גבריאלה דוריו
מאיטליה (4:03.25 דקות) ובת ארצה מריצ'יקה פואיקה (4:04.15 דקות).

1986

באליפות אירופה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1986 זכתה מלינטה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.44 דקות, אחרי רויליה אגלטדינובה (4:01.19 דקות) וטטיאנה דורובסקיך (4:02.36 דקות), שתיהן מברית המועצות.

אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 זכתה מלינטה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אליפות חדש של 4:05.68 דקות, לפני טטיאנה דורובסקיך (4:07.08 דקות) וסבטלנה קיטובה מברית המועצות אף היא (4:07.59 דקות).
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר אותה שנה זכתה מלינטה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:59.27 דקות, אחרי טטיאנה דורובסקיך (3:58.56 דקות והילדגרד קורנר ממזרח גרמניה (3:58.67 דקות).

1988

באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה מלינטה במקום תשיעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.89 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה.

1989

באליפות העולם באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 1989 זכתה מלינטה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אליפות חדש של 4:04.79 דקות, לפני סבטלנה קיטובה (4:05.71 דקות) ואיוון מאי ממזרח גרמניה (4:06.09 דקות) ובכך החזירה את תוארה.

שיאנית עולם באולם

בתחרות שנערכה באולם באיסט רת'רפורד ניו ג'רזי, ארצות הברית ב-9 בפברואר 1990 קבעה מלינטה בריצת מייל שיא עולם חדש של 4:17.14 דקות. שיא זה החזיק מעמד 26 שנים ושבוע ונשבר על ידי גנזבה דיבאבה מאתיופיה (4:13.31 דקות). שיא זה עדיין מהווה שיא אירופה (2016). 
באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה (באותה העת יוגוסלביה) בשנת 1990 סיימה מלינטה במקום שישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:10.91 דקות.

1991

באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 סיימה מלינטה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:03.19 דקות.

1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה מלינטה במקום 12 בריצת 1500 מטר לאחר שלא סיימה את ריצתה בשלב הגמר. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 4:04.42 דקות.
דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד

העשור הראשון: ראשית האפרטהייד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העשור השני: פסגת דרום אפריקה הלבנה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העשור השלישי: דרום אפריקה בעידן של פרגמטיזם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העשור הרביעי: תחילת הסוף

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העשור החמישי: מעבר אל חברה רב-גזעית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

רשויות השלטון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דב ליפמן

קורות חייו

נולד בסילבר ספרינג, מרילנד, ארצות הברית. אביו היה שופט פדרלי. למד בתיכון היהודי המקומי, ולאחר מכן בישיבת מרכז התורה בירושלים במשך שנתיים. הוסמך לרבנות בישיבת נר ישראל בבולטימור על ידי הרב יעקב ויינברג. בעל תואר ראשון בתלמוד מישיבת נר ישראל בבולטימור ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1994 היה ממייסדי הכולל הקהילתי בקליבלנד. מ-1997 לימד בבתי ספר יהודיים בסילבר ספרינג. בשנת 2004 עלה לישראל והתיישב בבית שמש. בישראל שימש כמורה לתורה ומחשבת ישראל במספר ישיבות וסמינרים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 היה יועץ ומנהל הקמפיין של סגן ראש עיריית בית שמש. נמנה עם פעילי המאבק נגד מה שלדעתו היה הקצנה והפליה דתית בבית שמש. ב-2011 תמך בבית הספר "אורות בנות" בעיר, שקבוצת חרדים ביקשו למנוע את פתיחתו במשכנו החדש. 
בשנת 2011 הצטרף לתנועת "עם שלם" וב-2012 פרש ממנה והצטרף למפלגת "יש עתיד". לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 שובץ במקום ה-17 ברשימתה, ונבחר. הקים את "השדולה לקידום השתלבות חרדים בשוק העבודה" ועמד בראשה. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוצב במקום ה-17 ברשימת יש עתיד, שקיבלה רק 11 מושבים ולא נכנס לכנסת. במאי 2018 הודיע על פרישה מיש עתיד ומפעילות פוליטית מסיבות אישיות.
פרסם שלושה ספרים על יהדות בשפה האנגלית, ואחד מהם תורגם לעברית וצרפתית. מפרסם טור שבועי במקומון "תמורה" בבית שמש ובשבועון ה-OU וכותב טורים בג'רוזלם פוסט וב-Times of Israel. 
נשוי לדינה ואב לארבעה, גר בבית שמש.
משה אלחנתי

משה אלחנתי (נולד ב-1951) הוא היסטוריון של העת החדשה ומלמד באוניברסיטת תל אביב בתוכנית הרב-תחומית במדעי הרוח שם הוא גם משמש כמרכז הֶקבץ הלימודים העוסק בתרבות הדיגיטלית וחברת הרשת בראי מדעי הרוח. כמו כן הוא מלמד, במדרשה לאמנות שבבית ברל.

ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר היסודי "גרץ" ולאחר מכן, בתיכון עירוני א'. את לימודיו לתואר ראשון החל בשנות ה-70 בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב כשבמקביל, עסק באמנות פלסטית והציג כמה תערוכות. לאחר כמה שנים, פנה אלחנתי לתחום האקדמי התמקד בו וסיים בהצטיינות את לימודיו לתואר שלישי בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
אלחנתי הוא ד"ר להיסטוריה מודרנית המתמחה בהיסטוריה תרבותית וחברתית של המודרניות בכלל ושל העידן הוויקטוריאני בבריטניה בפרט. עבודת הדוקטורט שלו שנעשתה תחת הדרכתה של פרופ' בילי מלמן: "תצוגות מכובדות פנאי, תחביב וייצוג-עצמי בריטניה, 1864-1873" עסקה, במגוון פעילויות הפנאי היצרני והאקטיבי של מעמדות העובדים במחצית השנייה של המאה ה-19.
היה נשוי לאשת הרדיו תרצה יובל אלחנתי.

ספרים שתרגם

ויליאם מוריס, חדשות משום מקום, הוצאת רסלינג, תל אביב 2015
אלחנתי תרגם והוסיף ביאורים, הקדמה וסוף דבר לרומן האוטופי: חדשות משום מקום (News from Nowhere), ספרו של הסוציאליסט, האומן ואיש הספרות האנגלי ויליאם מוריס (Morris).
בספר, שראה אור בשנת 1891, מציע מוריס דילוג בזמן אל אנגליה של המאה ה-21, זו, שלאחר מהפכה אלימה, התגבשה בה סוף סוף החברה הטובה. חברה אוטופית זו מתוארת כחברה מבוזרת מבחינה פוליטית, שוויונית מבחינה חברתית, אסתטית לעילא בכל מה שנוגע בתרבותה החומרית וגן עדן אקולוגי מצד נופיה האורבניים, הכפריים והפראיים המתמזגים בנינוחות אלו באלו.
אנגהרד ריס

ביוגרפיה

ריס נולדה באדג'וור שבמידלסקס ללינפורד ריס, פסיכיאטר ולשי, (1914–2004) ולאשתו קתרין תומאס (נפטרה ב-1993).
ב-1946, כשהייתה בת שנתיים, עברה המשפחה ממיל היל שבלונדון לקארדיף. לריס היו שני אחים ואחות. היא למדה בבית הספר העצמאי "קומונוויל לודג'", ואחר כך למדה במשך שני סימסטרים בסורבון בפריז, ובבית הספר למשחק "רוז ברופורד קולג'" בקנט. עוד למדה באוניברסיטת מדריד ולימדה אנגלית בספרד. בהמשך החלה לשחק בתיאטרון רפרטוארי באנגליה.

חיים אישיים

ב-18 בספטמבר 1973 התחתנה ריס עם השחקן כריסטופר קזנוב שהתפרסם באותה עת בהופעתו בסדרה "The Regiment". לבני הזוג נולדו שני בנים: לינפורד ג'יימס (20 ביולי 1974 – 10 בספטמבר 1999) וריס ויליאם (נולד ב-1976). לינפורד נהרג בתאונת דרכים בכביש M11 באסקס כשנסע לאוניברסיטת קיימברידג' שם סיים תואר מאסטר בפילוסופיה. ריס וקזנוב התגרשו ב-1994. קזנוב נפטר ב-2010 מאלח דם.
לריס הייתה מערכת יחסם עם השחקן הבריטי אלן בייטס. אחרי מותו של בייטס ב-2005 נישאה ריס לדייוויד מקאלפין והייתה נשואה לו עד מותה.
ריס נפטרה ב-21 ביולי 2012, בגיל 68, מסרטן הלבלב.
ב-27 בספטמבר 2012 נערך לזכרה טקס אזכרה בכנסיית סנט פול בנייטסבריד שבלונדון. ג'וליאן פלוז נשא דברים לזכרה.
סאן רקורדס

סאן רקורדס (באנגלית: Sun Records כלומר "תקליטי סאן") היא חברת תקליטים אמריקאית מייסודו של המפיק סם פיליפס. בחברה הקליטו את תקליטיהם הראשונים האולין' וולף, אלביס פרסלי, רוי אורביסון, ג'וני קאש, קארל פרקינס, ג'רי לי לואיס ואחרים. בנוסף מתמחה החברה בבלוז ורית'ם אנד בלוז.
החברה הוקמה ב-27 במרץ 1952 בממפיס, טנסי על בסיס "שירות ההקלטות של ממפיס", אולפן ההקלטות הפרטי של מייסדה, סם פיליפס (כיום נמצאים משרדי החברה בנאשוויל). ב-1954 הקליט בחברה אלביס פרסלי את הסינגל הראשון שלו, "That's Alright" והפך לכוכב. פרסלי התקדם במצעדי הפזמונים של סוגת "קאנטרי & ווסטרן" אך לא פרץ לשוק הפופולרי. בסוף 1955 מכר פיליפס את חוזה ההקלטות של פרסלי לחברת תקליטי RCA בסכום העתק (דאז) $35,000, פעולה שאיפשרה הן את פריצתו של פרסלי והן את הבסיס הכלכלי של "סאן רקורדס".
החברה פעילה כיום בשם "Sun Entertainment Corporation" ומוציאה בעיקר אריזות ("קופסאות") של CD עם הקלטות קלאסיות של אמניה משנות החמישים ואוספי בלוז. כמו כן עוסקת החברה בממכר מוצרי מרצ'נדייז עם לוגו סאן רקורדס וניהול מרכז מבקרים באתר אולפן סאן ההיסטורי בממפיס, שהוכרז כאתר מורשת לאומי ימים ספורים לאחר מותו של סם פיליפס.
רודולף בולטמן

ניטרול המיתוס

בולטמן ידוע בטענתו שלפיה אין טעם לעסוק בעובדות הריאליות המתוארות בספרי הברית החדשה, שכן הדת הנוצרית אינה נשענת על דיוקן ופירוטן של העובדות המתוארות בה, אלא על עיקרן המהותי בלבד: עצם הופעתו של ישו, תורתו וצליבתו. בהקשר זה פיתח בולטמן גישה לא-מיתולוגית (דה-מיתולוגיזציה ) ביחס לאירועים המתוארים באוונגליון, המפרשת אותם באופן קיומי (אקזיסטנציאלי) ולאו דווקא עובדתי. לטענתו, רק הבשורה (הקריגמה ) עצמה היא המהותית לנצרות, ולא אמונה בהתרחשותם הריאלית של מעשיו השונים של ישו הנוצרי המתוארים בברית החדשה. את שפע הפרטים המיתולוגיים שבכתבי הקודש, מבקש בולטמן לשחרר מאופיים המיתי המקורי ולטעון כי אין להתעלם מהם אלא לתרגמם למובנם הקיומי, החוץ-מיתולוגי.

אקזיסטנציאליזם דתי

בולטמן הושפע מהגותו של עמיתו להוראה באוניברסיטת מרבורג, מרטין היידגר, וכן הירבה להדגיש את ההבחנה בין חתירה מדעית לאמת אובייקטיבית מנותקת, לבין חתירה קיומית לאמת סובייקטיבית. לטענתו, הבשורה הדתית של הברית החדשה היא צעד קיומי רדיקלי במיוחד, שכן היא אינה מתארת את המצב האנושי  בהתמודדות ושליטה אנושית על חויית הקיום, אלא להפך, מדגישה כי האדם כבול לחלוטין בנפילתו אל העולם הנתון, ורק חסד האל הוא המושיע אותו ומשחררו.  את חויית המיפגש הקיומי הסובייקטיבי תיאר בולטמן כאפשרות היחידה לדיבור על אלהים, שכן תיאור אובייקטיבי של האלהים איננו אפשרי כלל, לא רק בשל מגבלות ההשגה וההמשגה של האדם אלא גם בשל אופיו הייחודי-בתכלית של האל שכלל איננו עונה להגדרות 'אובייקטיביות' כאילו היה אובייקט בין אובייקטים.
דמוגרפיה של אתיופיה

דתות

נוצרים 61.6%, פרוטסטנטים 10.1%, קתולים 0.9%, מוסלמים 32.8%, מסורתי 5.6%. קהילה יהודית קטנה, אך רובה עלתה לישראל. 
אבל במחלקת המדינה של ארצות הברית ישנם אומדנים סותרים, כך שמספר המוסלמים בערך שווה לנוצרים או אפילו מעט יותר, וישנו צורך לבדוק מחדש את האומדנים. (אסלאם 45%-50%, נוצרים אורתודוקסים 40%, פרוטסטנטים 5% והיתר, מסורתיים).

קבוצות אתניות

מחוץ לאתיופיה ישנם כ-70 מיליון אזרחים אתיופים לפי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2013.   אורומו 32.1%, אמהרים 30.2%, תגרים 6.2%, סומלים 6.0%, גורגים 4.3%, סידאמים 3.4%, וולאיטאים 2%, עפרים 2%, האדיים 2%, גאמוים 1%. (קבוצות קטנות יותר מנויות בקטגוריה:קבוצות אתניות באתיופיה

שפות

אמהרית 32.7%, אורומו 31.6%, תיגרינית 6.1%, סומלית 6.0%, גורגית 3.5%, סידמאית 3.5%. 
שפות מקומיות אחרות: ערבית, אנגלית (שפה זרה עיקרית הנלמדת בבתי ספר).
ויליאם דוד

קורות חיים

דוד היה בנו של חקלאי מצפון קרולינה. הוא סיים תואר ראשון ושני בחקלאות בווירג'יניה טק. בשנים 1897–1900 היה בלימודי דוקטורט על תומאס ג'פרסון באוניברסיטת לייפציג ולאחר שובו לארצות הברית קבל משרה באוניברסיטת שיקגו. ב-יוני 1933 קבל את הצעתו של הנשיא רוזוולט למשרת שגריר בגרמניה.
ב-13 ביולי 1933 הגיע דוד להמבורג עם אשתו מרתה (מאטי), בנו ביל ובתו מרתה. הם השתכנו לבסוף בבית מידות ברחוב טירגארטן בברלין.
ב-30 באוגוסט 1933 הגיש דוד את כתב האמנתו לנשיא הינדנבורג בן ה-85 בטקס שנעדרו ממנו היטלר, גרינג וגבלס.
ב-17 באוקטובר 1933 נפגש דוד לראשונה לשיחה ב-45 דקות עם אדולף היטלר. הוא יצא מהמפגש כשהוא משוכנע בכנות רצונו של היטלר בשלום ובסוף הדו"ח שלו כתב כי "הרושם הכולל מהראיון היה חיובי ביותר משציפיתי מנקודת המבט של שלום העולם".
עד מהרה שינה דוד את השקפתו על הנאצים. הוא היה עד לחקיקת חוקים גזעניים נגד היהודים, למאסרים המוניים ולעינויים. גישתו האנטי-גרמנית התגברה לאחר מסע החיסולים שלהם בליל הסכינים הארוכות ב-יוני 1934.
ב-7 במרץ 1937 נפגש שוב עם היטלר שהיה הפעם תוקפני ותקף את התעמולה האנטי גרמנית בארצות הברית המנוהלת על ידי יהודים הנושאים משרות רבות באקדמיה ובחיים הציבוריים. דוד כתב לאחר שיחה זו כי "מטרתו האמיתית של היטלר היא לקנות לגרמניה זמן כדי להתחמש מחדש וכי מתחת לפני השטח מצוי הרעיון הגרמני הישן בדבר שליטה באירופה באמצעות לוחמה".
אנשי מחלקת המדינה של ארצות הברית שהיו נגועים באנטישמיות ובבדלנות לא אהבו את הדוחו"ת שלו והפעילו כל הזמן לחץ על רוזוולט להחליפו. לבסוף הוחלף על ידי יו וילסון שהיה פרו-גרמני.
בתו, מרתה (1908 - 1990) התערתה עד מהרה בחברה הנאצית בברלין והתבלטה באירועים הרשמיים בהם השתתפה הצמרת הנאצית. בין מאהביה היו רודולף דילס, המפקד הראשון של הגסטפו, ארנסט האנפשטנגל, ארנסט אודט ועוד. האנפשטנגל הביא לפגישה בינה לבין היטלר שנישק את ידה. לבסוף התאהבה בבוריס וינוגרדוב, מזכיר בשגרירות ברית המועצות שגייס אותה לנ.ק.וו.ד והוצא להורג בטיהורים הגדולים ב-1938.
ב-29 בדצמבר 1937 הפליגו דוד ואשתו בחזרה לארצות הברית. הוא התחיל במסע הרצאות בו הזהיר מפני הסכנה הנוראה בה נמצאת האנושות וכי אם לא יעשו דבר, הציוויליזציה המערבית, חופש הדת, הפרט והכלכלה, יעמדו בסכנה נוראה. הגרמנים מחו אבל נאמר להם שדוד הוא כעת אדם פרטי.
שנותיו האחרונות היו קשות. אשתו מתה ב-28 במאי 1938 וב-5 בדצמבר 1938 פגע ברכבו בילדה ולא עצר להגיש לה עזרה. הוא נידון לקנס אך לא לעונש מאסר בגלל בריאותו הרופפת, כן איבד את רישיונו ונשללה ממנו זכות ההצבעה. ביולי 1939 אושפז בבית החולים הר סיני בניו יורק ובעתונו של גבלס "דר אנגריף" נכתב כי: "דוד מטופל במרפאה יהודית וכי זה סופו של המתסיס האנטי-גרמני הידוע לשמצה דוד שמשרת את היהודים האקטיביסטים מחרחרי המלחמה".
מרתה נישאה לאלפרד סטרן שהיה ברוקר עשיר. שניהם היו בעלי נטיות פוליטיות שמאלניות. הם היו סוכנים סמויים של הק.ג.ב בשם הקוד "ליזה" ו"לואי". ב-1953 זומנו לחקירה בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית והחליטו לברוח למקסיקו ואחר כך השתקעו בפראג עד סוף חייהם.
גאוגרפיקה

הגאוגרפיקה (יוונית Γεωγραφικά) נכתבה בין השנים 7 עד 23 לספירה על ידי סטראבון, גאוגרף, היסטוריון ופילוסוף יווני, והיא מאגדת ב-17 כרכים את הידע הידוע בתחום הגאוגרפיה באותה תקופה. למעט מספר חלקים בכרך השביעי, נשתמרה היצירה כולה עד ימינו בכשלושים כתבי יד, כמעט כולם נכתבו בימי הביניים כהעתקים של העתקים מוקדמים יותר. עם זאת נמצאו מספר שיירים הכתובים על נייר פפירוס, ואלה ככל הנראה נכתבו במאה ה-2 או במאה ה-3. 
לאחר מחקרים החל בשנת 2002 פרסומו של הנוסח המקורי, והוא ממשיך ומתפרסם בקצב של כרך לשנה בערך.

ביקורת מודרנית

למרות שמדובר ביצירה מקיפה, התעקש סטראבון לראות בהומרוס מקור אמין למידע שבגאוגרפיקה, דבר שהביאו להתעלם ממקורות מאוחרים יותר, שלעיתים היו עדי ראייה להתרחשויות, כמו הרודוטוס. בנוסף לכך הוא מתעמת ביצירה עם חוקרים אחרים, לעיתים על קטנות, וככלל הוא מחפש לתרץ עובדות על בסיס של היסק הגיוני. עם זאת, גם מ"פגמים" אלה מסיקים חוקרים בני זמננו מידע רב אודות מדע הגאוגרפיה בזמנו של סטראבון ואודות גאוגרפים קדומים לו שיצירתם לא נשמרה.
וילי נאולס

קריירת מכללות

נאולס נולד בדאלאס שבטקסס, ובילדותו עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, קליפורניה, בשל ההפרדה הגזעית בעיר הולדתו. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של "תיכון סן פדרו", 1951/1952, זכה בפרס שחקן התיכונים המצטיין של קליפורניה ("California Mr. Basketball").
בין השנים 1952–1956 למד נאולס באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ון וודן. בעונתו האחרונה בקבוצה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות ("Second-team All-American") לאחר שרשם ממוצעים של 23.6 נקודות ו-14.6 ריבאונדים למשחק, והוביל את UCLA לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות. במשחק שמינית הגמר הפסידה קבוצתו מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת סן פרנסיסקו, אותה הוביל ביל ראסל. בעת סיום לימודיו הוביל נאולס את כל שחקני UCLA בסך נקודות (1,225) וריבאונדים (900) בקריירה.

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1956 נלקח נאולס בבחירה העשירית על ידי סנט לואיס הוקס, אך כבר לאחר 19 משחקים הועבר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לסלייטר מרטין. ב-5 העונות הבאות היה אחד השחקנים המובילים של הניקס, לצד ריצ'י גארין וקני סירס, השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר והעמיד ממוצעים של 20.9 נקודות ו-12.3 ריבאונדים למשחק. בשנת 1960 נבחר לשמש כקפטן של הניקס, ובכך הפך לקפטן האפרו-אמריקאי הראשון בכל ליגות הספורט הגדולות בארצות הברית. עונתו הטובה ביותר מבחינה אישית הייתה 1961/1962, בה קלע 25.0 נקודות בממוצע למשחק. ב-2 במרץ 1962 לקח חלק ב"משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברליין", ואף קלע בו 31 נקודות.
בדצמבר 1962, לאחר כ-6 שנים בניו יורק, הועבר יחד עם קני סירס בטרייד לסן פרנסיסקו ווריורס בתמורה לטום גולה.
לקראת עונת 1963/1964 נמכר על ידי הווריורס לבוסטון סלטיקס, אלופת ה-NBA ב-5 העונות הקודמות. בכל 3 עונותיו עם הסלטיקס סייע לקבוצה לזכות באליפות ה-NBA, עם ממוצעים של 10.3 נקודות למשחק כשחקן ספסל. במשחק מול סנט לואיס הוקס ב-26 בדצמבר 1964 החליף את טום היינסון הפצוע בחמישיית הקבוצה, ובכך יצר את החמישייה הפותחת הראשונה בתולדות ה-NBA המורכבת כולה משחקנים אפרו-אמריקאים, לצד ביל ראסל, סאץ' סנדרס, סם ג'ונס, וקיי. סי. ג'ונס.
ב-22 בנובמבר 2018 נפטר נאולס כתוצאה מכשל נשימתי, אשר נבע מתסמונת צ'רג שטראוס בה נאבק ב-8 השנים האחרונות לחייו.
האסל

האסל (באנגלית: Hustle) הוא שם קיבוצי למספר ריקודי דיסקו נפוצים ביותר בשנות השבעים של המאה העשרים. כיום המונח משמש בעיקר לתיאור ריקוד זוגות נפוץ המזכיר ריקודי סווינג וסלסה, לעיתים מתייחסים לריקוד זה בשם "New York Hustle".
תרומת דם בישראל

תרומת דם היא לקיחה של דם מאדם לשם נתינתו או נתינת תוצריו, באמצעות עירוי דם, לאדם אחר. במדינת ישראל ניתן לתרום כל שלושה חודשים. תרומת הדם מתבצעת במנות של 450 מ"ל +3 מבחנות לבדיקת איידס, צהבת, עגבת וסוג הדם.

התרמות חירום

כאשר צפוי או קיים צורך מיוחד במנות דם, עקב אירוע המוני או בגלל הדלדלות מאגרי הדם, יוצא בנק הדם בקריאה לציבור לתרום דם. בישראל נערכות גם התרמות מאורגנות כאירוע שבשגרה במקומות עבודה, בסיסים צבאיים, מוסדות חינוך ומרכזי קניות. כאשר אין התרמה מאורגנת, ניתן לתרום דם באופן עצמאי במתקני מגן דוד אדום. התרמות הדם מפורסמות באתר מגן דוד אדום.
מאגרי הדם עשויים להדלדל לא רק עקב שימוש במנות דם רבות אלא גם עקב תפוגת תוקף מנות הדם. מנות דם שפג תוקפן משמשות לייצור מנות של גורם קרישה: מכל מאה מנות דם ניתן לייצר מנה אחת של גורם קרישה.

ביטוח דם

בישראל מקנה תרומת דם ביטוח דם. ביטוח הדם תקף למשך שנה מתרומת הדם האחרונה, ומכסה את בני המשפחה מדרגה ראשונה של התורם.
עשר תרומות דם רצופות מקנות לתורם ביטוח דם לכל חייו, החל מהגעתו לגיל 65 או אם נבצר ממנו לתרום לצמיתות.
בהיעדר ביטוח דם, על מקבל עירוי הדם לדאוג להביא תורמי דם שיכסו את מספר מנות הדם הדרושות לו (בלי קשר להתאמת סוג הדם), למעט מנות דם טריות שצריכות להיות מאנשים שאינם קרובי משפחה מקרבה ראשונה, לניתוחים כגון ניתוחי מעקפים בהם נדרשות תוספת של מנות כאלו.

שיאים

ב-2019 יזם מפקד חטיבת שומרון שגיב דהן יחד עם מועצה אזורית שומרון יום התרמת דם ב-6 באוקטובר 2019 בחטיבת שומרון, במטרה לשבור שיא ישראלי של תרומות דם ביום אחד, ולהעלות את הנושא לתודעה ציבורית. בהתרמה נשבר השיא שעמד על 780 מנות דם ונתרמו 1,551 מנות דם.
יורגן דה מייליאוס

ביוגרפיה

דה מיליאוס נולד בפרדיקסברג שבדנמרק, לאחר סיום התיכון למד עיתונאות.
ב-1963 החל לעבוד ברדיו הציבורי של DR, הוא הגיש מספר תוכניות ובנוסף שימש ככתב הרשת בארצות הברית, צרפת ולוקסמבורג.
ב-1977 עבר לעבוד באגף הטלוויזיה של הרשת וב-1978 הנחה לראשונה את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות קדם האירוויזיון, לאחר מכן הנחה את התחרות פעמים נוספות.
הוא שימש באופן קבוע כפרשן הטלוויזיה הדנית של תחרות האירוויזיון, באירוויזיון 1980 הציג את השיר הדני בתחרות ובאירוויזיון 2006 הציג את תוצאות הניקוד של דנמרק.
בין 1990–1991 הוא למד קולנוע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בנוסף הוא כתב ביוגרפיות של מספר מוזיקאים וביניהם אלביס פרסלי.
ב-2008 זכה בפרס מטעם "איגוד הפזמונאים הדני".
אי החלומות

אי החלומות (ברוסית: Остров Мечты) הוא פארק שעשועים בבעלות חברת וולט דיסני הנמצא בבנייה במוסקבה שמתוכנן להיפתח בקיץ 2019.
"אי החלומות" ממוקם בדרום מוסקבה על גדות נהר מוסקבה במרחק 10 דקות נסיעה מהקרמלין ונבנה על שטח של 100 הקטר. הפארק יחולק לעשרה אזורי נושא עם מגוון אטרקציות בידור לילדים ולמבוגרים. במרכזו של הפארק, מתחת לכיפת זכוכית ענקית, ייפתח פארק שעשועים מקורה לכל עונות השנה שיהיה הגדול ביותר בעולם]. השטח שלו יהיה שווה ל 25 מגרשי כדורגל].
בפארק יפתח אולם הקונצרטים ל-3,500 מושבים וקומפלקס הקולנוע הגדול ביותר במוסקבה שיכלול 17 אולמות, כולל IMAX. עלות הקמת הפארק 1.5 מיליארד דולר.
בנייתו החלה בפברואר 2018 והשלמתו מתוכננת לדצמבר 2019.
שה-ג'יאג'וואנג

התפתחות האזור העירוני

עד לפני שנת 206 לפנה"ס של תקופת שושלת האן, היה האזור מקום העיר "שְׁה" במדינת "ג'או", שהייתה מדינה חשובה בתקופת המדינות הלוחמות. בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של תקופת שושלת האן, ושנים 581-618 בתקופת שושלת סווי, נהיה האזור עיר-נפה עם אותו השם "שיהי", שתפקדה כ"עיר שוק" (עיר בעלת זכות לקיים שווקים לשם סחר, להבדיל מערים וכפרים רגילים). האזור בוטל בתפקוד "נפה" עם התארגנות מחודשת של הממשל המקומי בשנים 618-907 של תקופת שושלת טאנג, והפך להיות אזור עירוני בולט יותר מאשר עיר-שוק מקומית, כשהוא כפוף לעיר המשגשגת "ג'נגדינג" שנמצאת מספר קילומטרים מצפון לו.

גאוגרפיה

העיר ניצבת בשולי "מישור צפון סין", למרגלות הצד המזרחי של רכס הרי טאיחאנג, ומדרום לנהר "Hutuo".
לשה-ג'יאג'וואנג טמפרטורה ממוצעת של -1.5 מעלות צלזיוס, ולפי שיטת קפן הממיינת אזורים בעולם על פי האקלים השורר בהן, ממוקמת העיר בגבול שבין אזור אקלים סובטרופי גשום לבין אזור אקלים יבשתי לח. החורף יבש ודי קר בהשפעת רוחות האנטי ציקלון הסיבירי, ואילו הקיץ חם מאוד ולח בהשפעת רוחות המונסון במזרח אסיה; מסיבה זו מרבית הגשמים הם בחודשי הקיץ.

אמנות

מרכז האמנות של מחוז חביי נמצא בעיר.
בשה-ג'יאג'וואנג תרבות עשירה של מוזיקת רוק. יש בה מספר להקות רוק בסגנון מחתרתי שמופיעות בעיקר בפאבים. בעיר מייצרים שניים מכתבי-העת המובילים בסין בנושא מוזיקת רוק, הנקראים "סו-רוק" ו-"אקס-מיוזיק", הנדפסים לתפוצה ארצית ומהווים במה עיקרית לקידום מוזיקת הרוק בסין.