google/wiki40b huggingface dataset:
קתרינה גרהאם

ביוגרפיה

גרהאם נולדה בז'נבה, שווייץ וגדלה בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביה, ג'וזף, הוא אמריקאי ממוצא ליברי, ואמה, נטשה, היא יהודייה אמריקאית ממוצא רוסי. גרהאם למדה גם בבית ספר עברי. גרהאם נולדה כשאביה עבד באירופה כעיתונאי עבור האומות המאוחדות. אביה היה מפיק מוזיקלי והסנדק של שני ילדיו של קווינסי ג'ונס. סבה היה שגריר מטעם האו"ם, שכיהן במשך 40 שנה בהולנד, שוודיה, רומניה, וקניה. הוריה התגרשו כשהייתה בת חמש.
לגרהאם יש משפחה בישראל, אחיה למחצה יעקב נולד בתל אביב. גרהאם עורכת לעיתים ביקורים בישראל, ומבקרת את בני משפחתה שגרים בה. היא ביקרה בישראל ב-2016, בדצמבר 2018 ובמאי 2019.]
דוברת אנגלית, ספרדית, צרפתית, ועברית, וכן מעט פורטוגזית.
תומכת בזכויות להט"ב.

ריקוד

כשהייתה בת 15 גילתה אותה הכוריאוגרפית פאטימה רובינסון, והיא החלה להופיע כרקדנית ליווי של מיסי אליוט, פארל וג'יימי פוקס. בנוסף עבדה עם כוריאוגרפים בכירים, והופיעה בקליפים של נלי, אקון, ג'סטין ביבר, 112 וג'ון לג'נד.

משחק

גרהאם הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו CSI, ככה זה בחיים, The O.C., מלקולם באמצע, ליזי מקגוויר, גריק והאנה מונטנה, עד שבשנת 2009 התקבלה לתפקיד של בוני בנט, מכשפה צעירה בתוכנית יומני הערפד.
בקולנוע הופיעה בשוב בן 17 עם זאק אפרון ומתיו פרי ובסרט האימה "השותפה". באוגוסט 2011 יצא סרטה הראשון בו שיחקה תפקיד ראשי, "שחקי אותה מותק 2", המשך לסרט הראשון שבו כיכבה ג'סיקה אלבה. ב-2017 השתתפה בסרט "טופאק: כל העיניים עליי", המבוסס על חייו של הראפר טופאק שאקור. ב-2019 שיחקה בסרט הפשע "הורד המורעל", בכיכוב ג'ון טרבולטה.

מוזיקה

גרהאם הצטרפה לבלאק אייד פיז במסע ההופעות שלהם Black Blue & You Tour, והתארחה לצד סנופ דוג בשיר The Donque Song ועם ויליאם אדמס בשיר I Got It From My Mama. הוציאה שלושה סינגלים משלה, שזכו להצלחה במועדונים.
בנוסף, הקליטה גרהאם גרסת כיסוי לשיר Only Happy When It Rains של Garbage שהושמע באחד הפרקים של הסדרה יומני הערפד.
הסינגלים של גרהאם נקראים :
Sassy שיצא ב-2010
I Want It All שיצא ב-2011
Put Your Graffiti On Me שיצא ב-2012.
ב-2012 גרהאם הוציאה מיני-אלבום (EP) בשם "Against the Wall" הכוללים את הסינגלים "Put Your Graffiti On Me" שהגיע למקום 5 במצעד הדאנס של הבילבורד ו- "Wanna Say" שהגיע למקום 25 במצעד זה.
ב-2015 גרהאם הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Roxbury Drive".
שלמה שמשון קרליץ

הרב שלמה שמשון קרליץ (וילנה תר"ע - בני ברק, י' בתשרי תש"ס - 20 בספטמבר 1999) היה רב, פוסק ותלמיד חכם ליטאי וישראלי, שימש במשך שנים רבות כאב בית דין בבית הדין הרבני בפתח תקווה. הוא מחבר ספרי השו"ת "עטרת שלמה" ו"משפטי שלמה".

ביוגרפיה

נולד בווילנה לרב מאיר קרליץ ולמרים, בתו של הרב שלמה הכהן זקן רבני וילנה, ומחבר הספרים הנודעים "חשק שלמה" על הש"ס, ושו"ת "בנין שלמה".
בילדותו שהה רבות בביתו של הרב חיים עוזר גרודז'ינסקי שאביו היה ממקורביו, ואת ראשית לימודיו עשה אצלו ואצל אביו. למד בישיבה קטנה בעיר הולדתו והתקרב לדודו החזון איש שהתגורר אז בעיר. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר והתקרב לרב ירוחם ליבוביץ. כבר בבחרותו מילא לעיתים את מקום אביו בהוראה ופסיקת הלכה בעיירה לכוביץ', בעיתות אשר אביו רב העיירה, שהיה בין היתר מראשי ועד הישיבות בפולין, נעדר בשל מחויבויותיו הציבוריות.
עלה ארצה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, והמשיך ללמוד בישיבות הארץ-ישראליות. בארץ ישראל קיים קשרי לימוד עם דודו "החזון איש", רבי אברהם ישעיהו קרליץ, ועם הרב מבריסק, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, שנמלט אליה בראשית שנות ה-40.
בשנת ת"ש נישא לדבורה לבית ויינר. מיד לאחר נישואיו, התמנה בהסכמתו והמלצתו של דודו החזון איש, לדיין בבתי הדין הרבניים. תחילה שימש כדיין ואב בית דין בתל אביב, ומאוחר יותר בפתח תקווה. במשרה זו נשא למעלה מארבעים שנה. חבריו להרכב בתחילת דרכו בפתח תקווה, היו הרבנים ראובן כץ ועובדיה יוסף.
בציבוריות הישראלית הכללית הוא זכור כמי שישב ביוני 1969 בראש ההרכב האוסר בפרשת האח והאחות חנוך ומרים לנגר.
הרב שלמה שמשון קרליץ נפטר, לאחר מחלה ממושכת, בליל יום הכיפורים תש"ס. במוצאי יום הכיפורים קרוב לחצות, הובא למנוחות בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
לאחר פטירתו הועברה ספרייתו בשלמותה לספריית ישיבת בית מאיר. אולם הקריאה בו שוכנה הספרייה, נקרא "עטרת שלמה" על שמו.
אזהרת מירנדה

אזהרת מירנדה (באנגלית: Miranda warning) היא אזהרה הניתנת בעת מעצר או חקירה על ידי שוטרים בארצות הברית. לפי החוק, חובה להשתמש באזהרה זו כלפי חשודים לפני שהם נשאלים שאלות הקשורות לביצוע מעשה פשע. האזהרה נועדה ליידע את החשוד בדבר זכות השתיקה וזכותו להימנע מהפללה עצמית. השמעת הזכויות לחשוד קיבלה מעמד מחייב ב-1966 לאחר החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין מירנדה נגד אריזונה. ההחלטה נועדה לשמור על זכויות החשוד בהתאם לתיקון החמישי לחוקת ארצות הברית, ומהווה דוגמה קלאסית לחקיקה שיפוטית.
אזהרת מירנדה, שנעשה בה שימוש בארצות הברית בלבד, התפרסמה בעולם עקב השימוש התכוף בה בסדרות טלוויזיה בארצות הברית. במדינות דמוקרטיות אחרות נעשה בדרך כלל שימוש באמצעים אחרים על מנת לאפשר לחשודים את זכות השתיקה.

נוסח האזהרה

אזהרת מירנדה חייבת להינתן לחשודים רק לפני חקירה שבה הם נשאלים שאלות הקשורות לחשד לגבי ביצוע מעשה פשע, ואינה חייבת להישמע בכל מעצר. כלומר, בעת מעצר שאינו מלווה בחקירה שהחשוד עלול להפליל בה את עצמו, אין חובה להקריא את האזהרה.
הנוסח המקובל של אזהרת מירנדה הוא:
You have the right to remain silent. Anything you say can and will be used against you in a court of law. You have the right to have an attorney present during questioning. If you cannot afford an attorney, one will be appointed for you.
בתרגום לעברית:
יש לך זכות לשמור על שתיקה. כל דבר שתאמר עלול לשמש ואף ישמש נגדך בבית המשפט. יש לך זכות לשכור עורך דין שיהיה נוכח בעת החקירה. אם לא תוכל להרשות לעצמך לשכור עורך דין, ימונה עבורך עורך דין.
אין חובה בארצות הברית להקריא את אזהרת מירנדה בנוסח זה בדיוק, אך מוטלת על השוטרים החובה להעביר לחשוד את כל פרטיה ולוודא שהוא הבין את זכויותיו.
הזכויות המוקראות באזהרת מירנדה מכונות זכויות מירנדה (Miranda rights). בעגה האנגלית אף נוצר הפועל mirandize, שפירושו להודיע לחשוד על זכויותיו במסגרת אזהרת מירנדה.
חטיפות המטוסים בפיגועי 11 בספטמבר

תגובת הרשויות האמריקניות

התנהגותו של הנשיא בוש בדקות הראשונות לאחר ההתנגשות הייתה נושא למחלוקת. על פי המידע הראשוני שניתן לו, סבר בוש כי מטוס קטן פגע במגדל הצפוני כתוצאה מתאונה. בוש שהה בבית ספר בפלורידה באותם רגעים. הוא המשיך להקשיב לילדים קוראים מתוך ספר לפחות חמש דקות גם לאחר שנודע לו על פגיעת המטוס השני. מאוחר יותר סיפר כי חשב באותו רגע שהדבר החשוב ביותר הוא לשמור על הבעה של קור רוח. הוחלט להעלות את הנשיא במהירות למטוס אייר פורס 1, ולהחליט מאוחר יותר על יעד, ולא להחזירו לוושינגטון. בשעה 9:40 התקבלה ידיעה לפיה מטוס חטוף פונה לעבר הבית הלבן, והוחלט להעביר את יושביו, ביניהם סגן הנשיא, ריצ'רד צ'ייני, למקלט תת-קרקעי. דווח שהתקשורת בין בכירי הממשל הייתה בעייתית והקו שב ונותק.
בשעה 10:15 קיבל צ'ייני החלטה להפיל את המטוס החטוף המתקדם לעבר וושינגטון. בשעה 10:20 התקבל אישור הנשיא להחלטה. החלטות אלו, שהיו כבר לא רלוונטיות, התקבלו בעקבות טעות חמורה של רשות התעופה האמריקניות שכשלה במעקב אחרי המטוס ולא ידעה שהוא התרסק דקות ארוכות קודם לכן. בסופו של דבר התברר שההחלטות לא הועברו לכל זרועות האוויר האמריקניות, אם כי היו מטוסי קרב שהועלו לאוויר עם הוראה כזו. לאחר מכן היו דיווחים מוטעים על מטוסים חטופים נוספים שנמצאים באוויר. הוועדה לחקר אירועי ה-11 בספטמבר הסיקה שבשל הבלבול המוחלט ששרר במערך ההגנה האווירית בארצות הברית, קרוב לוודאי שטיסה 93 הייתה מתרסקת על מרכזי השלטון בגבעת הקפיטול אם לא היו מצליחים נוסעיה למנוע זאת. התנגדות נוסעים לחטיפתם הייתה מנוגדת להנחיות הרשמיות באותו זמן.
מיכאל רפופורט

ביוגרפיה

רפופורט נולד בשנת 1948 באלמה אטה בירת קזחסטן, שאליה פונו אמו ואחותו ב-1942 מלנינגרד הנצורה. אביו, ולדימיר רפופורט, היה עיתונאי ותסריטאי יהודי, שעבד כעורך ראשי בטלוויזיה של קזחסטן, בסטודיו "קזחפילם" .
בגיל 15 החל רפפורט לפסל, ובשנת 1965 התחיל את לימודיו בבית הספר לאמנות באלמה אטה, שם למד שלוש שנים ולאחר מכן המשיך לאקדמיה לאמנות בטשקנט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא האדום ושירת במשך שנה כצייר ופסל צבאי.
אחרי השחרור החל את דרכו כפסל. בהתאם להכשרתו הרשמית עסק בעיקר בפיסול מונומנטלי, וביצע עבודות שהוזמנו על ידי השלטונות המקומיים. במקביל המשיך בעבודתו הפרטית כפסל והתחיל לגבש סגנון ייחודי. ב-1978 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו באגודת האמנים של אלמה אטה. במהלך שנות ה-80 המשיך לעבוד באלמה אטה ולהציג בברית המועצות.
עם התפרקות ברית המועצות, עלה לישראל עם אשתו ובנו. בשנות ה-90 עבד עם גלריה רוזנפלד, והציג בתערוכות שונות בישראל ובעולם. כיום חי ועובד ביפו ומציג בגלריית פורטה בתל אביב.

יצירתו

בתקופת חייו בקזחסטן עסק בעיקר בפיסול בארד בסגנון מופשט. הושפע מאמנים כמו הנרי מור ואלברטו ג'קומטי.
בשנים הראשונות לאחר הגעתו לישראל המשיך לעסוק באמנות מופשטת ועבר בהדרגה לציור. בין השנים 1990–1994 עבודותיו הוצגו במספר תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. משנת 1994 החל להציג בגלריה רוזנפלד בתל אביב.
ב-1994 עבר לתל אביב והתחבר עם המשורר והאמן רומן באימבאיב, איתו שיתף פעולה לאורך שנות ה-90; עבודותיהם המשותפות כללו מיצגים המשלבים בין אמנות פלסטית לשירה, והן הוצגו במספר תערוכות כגון הביאנלה לאמנות במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד ובגלריה גורדון בתל אביב.
בין שנת 2000 ל-2004 צייר על קלף הגדה של פסח מיוחדת מאד בסגנון נאיבי כל עמוד מצויר לפי הנושא שבכתב.
לקראת סוף שנות ה-90 חזר רפפורט לציור, והחל להתרחק מאמנות קונספטואלית ולהשתמש באלמנטים של אסתטיקה קלאסית, בחיפוש אחר דרך לפתח דיאלוג עם חושיו של המתבונן ולא עם שכלו הישר. סדרות ציורים אלו הוצגו במספר תערוכות, כגון "אזור תעשייה, אורחים” ו"העד".
ב-2009 עזב רפפורט את גלריה רוזנפלד והתחיל לעבוד עם גלריה דן, בה הוצגו תערוכותיו "אורניתולוגיה פרטית" ו"בין השמשות". באותה שנה יצא קטלוג שכולל את מירב עבודותיו.
ב- 2018 החל לעבוד רפפורט עם גלריה פורטה שברחוב שבזי בתל אביב.
חלוקה מנהלית של אנגליה

החלוקה המנהלית של אנגליה (באנגלית: Subdivisions of England) היא בחלקה למטרות אדמיניסטרטיביות ובחלקה למטרות טקסיות. אנגליה כולה מחולקת ל-9 אזורים ול-48 מחוזות טקסיים. אזורי אנגליה מחולקים ל-34 מחוזות, ל-55 רשויות יוניטריות בנוסף ללונדון ולאיי סילי שלהם מעמד מיוחד.

מחוזות אנגליה

למטרות שאינן אדמיניסטרטיביות אנגליה מחולקת ל-48 מחוזות טקסיים (באנגלית: Ceremonial County). בראש כל מחוז ממונה לורד משנה, אשר נחשב למשנה למלך אך לא כמושל כללי. למטרות חלוקה של שלטון מקומי אנגליה מחולקת לאזורים עם שני שלבי ממשל - מחוזות (counties) ונפות (districts) או לרשות יוניטרית עם שלטון מקומי אחד. ישנם 34 מחוזות משני סוגים - 6 מטרופוליניים ו-28 מחוזות לא מטרופוליניים, ו-55 רשויות יוניטריות. מעמד מיוחד יש ללונדון ולאיי סילי.

מחוז לא מטרופוליני

מחוז לא מטרופוליני, המכונה גם מחוז שייר (באנגלית: Shire County, "שייר קאונטי") הוא ישות מחוזית שאינה מטרופולין. השימוש במונח "מחוז שייר" אינו רשמי והוא בא מהשמות ההיסטוריים של מחוזות אלה עם הסיומת שייר (לדוגמה: יורקשייר), חלק מהמחוזות שינו את שמם והשמיטו את הסיומת "שייר". המילה "שייר" באה מאנגלית עתיקה ומשמעותה מחוז. כיום באנגליה 28 מחוזות שייר.

רשות יוניטרית

רשות יוניטרית (Unitary Authority) הן בעצם ערים מספיק גדולות אשר יכולות להתקיים באופן עצמאי מחוץ למחוז, שהמועצות שלהן הן היחידות באזוריהן.
למעשה רשויות אלה לא לגמרי עצמאיות, ומבצעות את סמכויותיהן בשיתוף עם רשויות שונות. בנוסף בחלק מרשויות אלה קימות קהילות שלהן מועצות משלהן.
הארמייה הרביעית (בולגריה)

מלחמות הבלקן

במהלך מלחמת הבלקן הראשונה אורגן הצבא הבולגרי מחדש ב-5 ארמיות. הארמייה הרביעית הוקמה בחופזה ולא אומנה כראוי. 
מבחינת נשק קל, התבססו הבולגרים על רובה "Steyr-Mannlicher M1895" מתוצרת אוסטרו-הונגרית ורובה ברדן-2 מתוצרת רוסית. עוד סופקו לצבא הבולגרי גרסה רוסית של סמית' וסון M1880 ו-1906 וכן אקדח חצי אוטומטי 9 מ"מ פרבלום דגם 1908 "Luger". ליחידות העזר בארמיות השדה ולכוחות המיליציה סופק רובה "M-1869 krnka" רוסי. כוחות הארמייה צוידו ב-60 מקלעי מקסים M-1908 ו-198 תותחים מרביתם בקוטר 75 מילימטרים ומקצתם בקוטר 120 מילימטרים. מרבית הארטילריה הייתה מתוצרת צרפתית ומיעוטה מתוצרת גרמנית.
תחת פיקודו של סטיליאן קובאצ'ב לחמה הארמייה בגזרת העיר אדירנה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה, בין ה-30 ביוני ועד 8 ביולי התחולל באזור מקדוניה הווארדארית קרב ברגאלניצה בין הארמייה הרביעית הבולגרית לארמייה הסרבית הראשונה. הבולגרים נהדפו אל מעבר לנהר ברגלניצה וספגו 20,000 נפגעים.

מלחמת העולם הראשונה

בנובמבר 1917 גויסה הארמייה הרביעית, נותבה לחזית המקדונית, הוצבה במערב תראקיה היוונית ושימשה בעיקר ככוח עתודה. הארמייה מנתה את אוגדת הרגלים ה-10 "הבלומורייה" (הים האגאי), ואת אוגדת הפרשים ה-2 "סופיה". הרכב זה נותר עד תום המלחמה. מספר החיילים באוגדות הרגלים הבולגריות הגיע ל-24,000 ובהיקף כוח האדם דמו לגייסות בצבאות אירופיים. כל אוגדה מנתה 2 חטיבות. כל חטיבה מנתה 2 רגימנטי רגלים בני 4,583 חיילים כל אחד ובכל רגימנט 2 גדודים בני 4 פלוגות. בנוסף מנתה כל חטיבה פלוגת מקלענים בת 80 חיילים, פלוגת חיל עזר בת 180 חיילים, שני אסקדרוני פרשים ורגימנט ארטילריה בן 1,959 חיילים שאורגן ב-3 פלוגות תותחנים. עוד נמנו בכל חטיבה פלוגת ז'נדרמריה, פלוגת הנדסה, פלוגת אספקה ופלוגת רפואה. כל אוגדת פרשים מנתה 2 חטיבות ובכל חטיבה 2 רגימנטים. כל רגימנט פרשים מנה 657 חיילים ואורגן ב-4 אסקדרונים. בנוסף מנתה כל חטיבה רגימנט ארטילריה רכוב, גדוד אספקה וגדוד רפואה. לאחר כניעת בולגריה פורקה הארמייה.

מלחמת העולם השנייה

ביולי 1940 גויסה הארמייה הרביעית. הארמייה שכללה שלוש אוגדות רגלים תחת פיקודו של הגנרל אטאנאס סטפנוב הוצבה בדרום הממלכה. בשלהי 1943 שוחררו חיילי הארמייה ובשלהי ספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת אורגנה מחדש ומנתה 42,494 חיילים. תחת פיקודו של אסן סיראקוב לחמה הארמייה בקרבות לשחרור יוגוסלביה וספגה 1,884 נפגעים. 
ב-12 בנובמבר 1944 נורה למוות הגנרל אטאנאס סטפנוב על ידי כוחות פרטיזנים. ב-19 בדצמבר 1944 פורקה הארמייה הרביעית.
ג'ורג' ראסל (נהג מרוצים)

קריירת מרוצים

ראסל החל להתחרות בקארטינג בשנת 2006. בשנת 2009 זכה באליפות בריטניה. בשנת 2011 עבר להתחרות בקטגוריית ה-KF3 וזכה באליפות אירופה, תואר עליו הגן בשנה לאחר מכן. בשנת 2013, שנתו האחרונה בענף התחרה בקטגוריית ה-KF1 וסיים במקום ה-19 באליפות העולם.
בשנת 2014 עבר להתחרות במכוניות חד-מושביות, כשהצטרף לאליפות הפורמולה רנו 2.0 האלפית. אף על פי שהחמיץ סיבוב אחד בשל מחלה סיים את העונה במקום הרביעי. במקביל לקח חלק בשני אירועים במסגרת האירוקאפ פורמולה רנו 2.0 ואף רשם ניצחון במרוץ סיום העונה. באותה השנה התחרה גם באליפות הפורמולה 4 הבריטית. לאורך כל העונה ניהל קרב צמוד על התואר מול ארג'ון מהיני, חברו לקבוצת Lanan Racing. ניצחון במרוץ האחרון של העונה העניק לו את תואר האליפות בפער של 3 נקודות בלבד ממהיני, שסיים את המרוץ חמישי. הישגיו אלה הפכו אותו בדצמבר לזוכה הצעיר ביותר בפרס היוקרתי "McLaren Autosport BRDC Award" המוענק על ידי קבוצת מקלארן, המגזין אוטוספורט ומועדון נהגי המרוץ הבריטיים (BRDC). הזכייה בפרס כללה סכום כספי של 100,000 ליש"ט ונסיעת מבחן במכונית הפורמולה 1 של קבוצת מקלארן. חודשיים לאחר מכן נבחר, כאחד מתוך שנים עשר נהגים, לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של ה-BRDC.

פורמולה 3

בשנת 2015 התקדם לפורמולה 3 והשתתף באליפות אירופה כנהגה של קבוצת קרלין (Carlin). במרוץ השני של סיבוב הפתיחה השיג את ניצחונו הראשונה באליפות. בסיום העונה דורג שישי בדירוג הכללי ובמקום השני הקרב הנהגים חדשים, אחרי שארל לקלר. במהלך חודש ספטמבר השתתף באירוע המאסטרס של הפורמולה 3, שהתקיים בזנדוורט אותו סיים במקום השני אחרי אנטוניו ג'ובינאצי. בעונת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת Hitech GP ובסיומה דורג במקום השלישי.
בינואר 2017 הצטרף לקבוצת ART Grand Prix באליפות ה-GP3. במהלך העונהנ השיג ארבעה ניצחונות, זינק שלוש פעמים מהפול פוזישן והגיע לודיום חמש פעמים נוספות. את הזכייה בתואר השיג במהלך המרוץ שנערך בחרס, כשנותרו עוד שני מרוצים עד לסיום העונה.

פורמולה 2

לאחר הזכייה בתואר נשאר בקבוצת ART אך עבר להתחרות בפורמולה 2. במקביל מונה לנהג המשלים בקבוצת מרצדס יחד עם פסקל ורליין. במרוץ פתיחת העונה סיים במקום החמישי. בסיבוב השני, שנערך בבאקו, היה קרוב לניצחון, אך יציאה של מכונית ביטחון בשלב מאוחר של המרוץ מנעה ממנו לסיים ראשון. במרוץ הספרינט, שנערך למחרת, זינק מהמקום ה-12, קבע את זמן הההקפה המהירה והשיג את ניצחון הבכורה. הסיבוב השישי של האליפות התקיים ברד בול רינג, אוסטריה. ראסל זיזנק מהפול פוזישן וניצח את המרוץ הראשון. במרוץ השני סיים במקום השני ועלה, לראשונה, לראש טבלת האליפות כשהוא פותח פער של 10 נקודות מלנדו נוריס. עד לסיום העונה ניצח שלושה מרוצים נוספים. הניצחון במרוץ הפתיחה של אבו דאבי הבטיח את הזכייה באליפות.

פורמולה 1

במקביל להצטרפות ל-GP3 הצטרף ראסל לתוכנית לפיתוח נהגים של קבוצת מרצדס. הוא השתתף בצמד ימי המבחן שהתקיימו לאחר גרנד פרי אוסטריה באוגוסט 2017. בנובמבר, אותה שנה, לקח חלק במקצה האימון הראשון לפני גרנד פרי ברזיל, כשהוא נוהג ברכבה של קבוצת פורס אינדיה. במהלך עונת 2018 היה אחד מנהגי המבחן שבחנו את צמיגי פירלי עבור פורס אינדיה. במהלך המבחנים השלים 123 הקפות. במהלך חודש אוקטובר הכריזה קבוצת ויליאמס על החתמתו של ראסל כנהג של הקבוצה בעונת 2019.
פרנצ'סקו קוסיגה

ביוגרפיה

קוסיגה נולד בסאסארי שבאי סרדיניה והחל את הקריירה הפוליטית שלו במסגרת המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא כיהן בתפקיד שר הפנים כאשר הבריגדות האדומות חטפו את ראש ממשלת איטליה לשעבר, אלדו מורו, בשנת 1978. קוסיגה, אשר כיהן בעבר בתפקיד שר בממשלתו של מורו, סירב לנהל משא ומתן עם החוטפים בקשר לשחרורו של ראש הממשלה לשעבר. כאשר נמצאה גופתו של מורו החליט קוסיגה להתפטר ואמר שזוהי כנראה סופה של הקריירה הפוליטית שלו.
אולם הקריירה הפוליטית של קוסיגה לא באה לסיומה. באוגוסט 1979 התמנה קוסיגה לראש ממשלה מטעם מפלגתו, משרה בה החזיק עד אוקטובר 1980. במהלך תקופת כהונתו ניהל קוסיגה מלחמת חורמה נגד המאפיה האיטלקית ונגד הבריגדות האדומות.
קוסיגה נבחר לנשיאה השמיני של איטליה בשנת 1985, תפקיד אותו מילא עד שנת 1992. במהלך כהונתו כנשיא איטליה יצא קוסיגה בהתקפות חריפות ביותר על המערכת הפוליטית באיטליה וכן על הממסד המשפטי במדינה. התבטאויות אלו הביאו מספר פוליטיקאים איטלקים לדרוש את פיטוריו. חודשיים לפני סיום כהונתו הרשמית כנשיא איטליה בשנת 1992 התפטר קוסיגה מתפקידו זה. לאחר סיום כהונתו כנשיא איטליה מונה קוסיגה לכהונת סנטור לכל החיים בסנאט האיטלקי.
מים מינרליים

מים מינרליים הם מים המכילים מינרלים או חומרים מומסים אחרים המשנים את טעם המים או מעניקים להם ערך טיפולי. חומרים מסיסים נפוצים הם מלחים, תרכובות גופרית וגזים. מים מינרליים לרוב יכולים לעבור פחמון, כלומר תהליך שבו תכולת הפחמן מתגבשת בתהליך בעירה שאינו צורך חמצן. מים מינרליים מופקים בטבע במקורות תת-קרקעיים.
לעיתים מים מינרליים נצרכים באופן מסורתי ישירות ממקום נביעתם, כמו במרכזי ספא ובארות. לעיתים קרובות אתרי תיירות יוקמו סביב אתר מים מינרליים. התפתחויות תיירותיות כאלו הן ערי ספא ומלונות הידרופתיים.
בימינו נפוץ לשווק מים מינרליים בבקבוקי פלסטיק לצריכה אישית. ההגעה ישירות אל מקורות המים המינרליים אינה נפוצה כיום ולעיתים אף חסומה בגלל זכויות בלעדיות של בעלי המקום. כיום יש מעל 3,000 מותגי מים מינרליים בעולם. בישראל, מותגי המים המינרליים העיקריים הם נביעות, מי עדן ועין גדי.
השאלה האם מים מינרליים עדיפים מבחינה בריאותית על פני מי ברז רגילים, תלויה בעיקר באיכות המים המקומית. על פי משרד הבריאות וחוקרים נוספים, ישראל נמצאת בין המדינות המובילות בעולם באיכות מי שתיה ובאחוז חריגות נמוך, ולכן אין כל יתרון בריאותי לצריכת המים המינרליים על פני מי הברז כשמומחים רבים טוענים כי דווקא מי הברז בריאים יותר. בנוסף, נטען כי במבחני טעימה עיוורת מי ברז זוכים בדרך כלל לציון גבוה יותר ממים מבוקבקים וכי אלו שמעדיפים את טעמם של מים מינרליים עושים זאת בעיקר ממניעים פסיכולוגיים. 
בראיון שנערך עם,ד"ר חגי לוין, מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור, אמר כי "המים המינרלים 
הינם שקר מוחלט. מוכרים לנו משהו שאנחנו לא צריכים. תבדקו מה תקציב הפרסום של חברות המים המינרלים, שמקפידות לספר לנו שאלה מים מהגולן ומעין גדי, כשבעצם גם המים בברז מגיעים מהטבע. בברז ברמת הגולן שותים את אותם מים כמו אלה שהם מוכרים לנו."
טענה נוספת כלפי יצרני המים המינרליים, היא שהשימוש הגובר במכלי הפלסטיק לצריכת מים מגביר את צריכת הנפט, פליטת גזי החממה ותורם לזיהום הסביבה. בשל הביקורת, פועלות החברות להקטין את תכולת הפלסטיק בבקבוקים.
בשפת הדיבור, הביטוי "מים מינרליים" יכול להתייחס למי שתייה המשווקים בבקבוקי פלסטיק גם אם לא מדובר במי מעינות מיוחדים. קיימים מפעלים שאורזים ומשווקים מים מאספקת המים הכללית. מפעלים אלו מעבירים את המים שמתקבלים מאספקת המים הכללית מספר תהליכים של סינון ובקרת איכות לפני אריזתם בבקבוקים. מים מבוקבקים נחשבים בדרך כלל לבטוחים לשתייה גם כאשר באספקת המים הכללית מתגלות תקלות שמחייבות הרתחה. למרות זאת, רשויות בריאות רבות בעולם, ובכללם משרד הבריאות הישראלי ממליצות להרתיח מים המשמשים להכנת מזון לתינוקות עד גיל שנה, גם אם משתמשים במים מבוקבקים או מינרליים.
מים מינרליים מבוקבקים אינם עוברים הפלרה כמו מי ברז רגילים, ולכן המתנגדים להפלרה מקפידים לשתות מהם, ומנגד התומכים בהפלרה קוראים לא להסתמך עליהם.
בסלו

היסטוריה

האזור יושב בידי שבטים קלטים ואיברים במהלך המאה ה-6 ובמהלך המאה ה-9 מתועדת הקמתה של מצודה אשר נשאה את השם הלטיני בִּיסוֹלְדוּנוּם וממנה נגזר שמה של העיר. בשלהי המאה ה-9, בעיצומה של הרקונקיסטה, הפכה בסלו ליישוב ספר ושלטו בה לחלופין הקרולינגים מפרנקיה המערבית והמוסלמים מאל אנדלוס. בראשית המאה ה-10 הפכה העיר לבירתה של רוזנות בסלו ובראשית המאה ה-12 סופחה רוזנות בסלו לרוזנות ברצלונה 
בראשית המאה ה-19, במהלך מלחמת העצמאות הספרדית, התחולל במקום קרב בין צבא הקיסרות הצרפתית הראשונה לצבא ספרדי שהסתיים בניצחון הספרדים. ב-1965 נערכו בבסלו עבודות שימור מבנים ובכלל זה בתוך המצודה ובגשר החוצה את הנהר פלוביאה והמוביל אל המצודה. ב-1966 הוכרה בסלו כאתר מורשת לאומית ספרדית.

דמוגרפיה

בעשור הראשון של המאה ה-21 חל גידול ניכר במספר התושבים בבסלו, המיוחס לגידול בפעילות הכלכלית בעיקר בתחום התיירות וזאת בניגוד למגמת הקיטון המתונה שאפיינה את העשור שקדם לו. בין 1996 ל-2001 חל קיטון של 2.11 אחוזים במספר התושבים ומשנה זו עד 2010 חל גידול של 18.71 אחוזים במספרם.

כלכלה

עד למחצית המאה ה-20 היווה ענף החקלאות את עיקר התוצר המקומי הגולמי של בסלו והגידולים המרכזיים היו שעורה ותירס. החל מראשית שנות ה-60 עבר האזור תהליך תיעוש והוקמו מפעלי טקסטיל ועיבוד מתכת קלה. בנוסף, לאחר עבודות השיקום שבוצעו בעיר הפכה בסלו ליעד תיירותי.
פרנסואה האבנק

קורות חייו

פרנסואה האבנק היה בנו של מוזיקאי בתזמורת צבאית, שלימד אותו כינור מגיל צעיר. בגיל 10 הוא כבר ניגן קונצ'רטו בציבור. בשנת 1801 הוא התקבל לקונסרבטוריון של פריז, ובשנת 1804 זכה שם בפרס ראשון בכינור והצטרף לתזמורת האופרה של פריז. האבנק החל לצבור ניסיון כמנצח לאחר שמשנת 1806 החל לנצח על קונצרטים של תלמידים. בשנת 1817 הפך לעוזר מנצח בתזמורת האופרה של פריז, אך פוטר תוך זמן קצר. בשנת 1821 מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של התזמורת ובשנת 1824 מונה למנצח ראשי של התזמורת יחד עם שותף לתפקיד, הנרי ולנטינו. בשנת 1831 פרש ולנטינו מתפקיד המנצח והאבנק נשאר כמנצח ראשי יחיד עד פרישתו בשנת 1846.
בשנת 1828 ייסד תזמורת קונצרטים בניהולו המוזיקלי, ועל ידיה הציג את יצירותיו של בטהובן בצרפת. הוא הלחין כמה יצירות אך פרסם רק מעטות מהן, והתפרסם בעיקר כמנצח. הוא לימד מוזיקה ובין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את אדואר לאלו. הוא ניצח על בכורות של כמה אופרות וכן של הרקוויאם של ברליוז. הקטור ברליוז כתב בזיכרונותיו שבבכורה של רקוויאם זה התרשל האבנק, ובקטע מורכב הוא הניח את שרביטו כדי להריח טבק. ברליוז עצמו נטל את מקומו והנחה את התזמורת. 
האבנק נפטר בפריז בשנת 1849, בן 68 במותו.
קרב רובוטים

קרב רובוטים היא תחרות בה שני רובוטים או יותר משתמשים בשיטות שונות על מנת להרוס או להשבית את הרובוט/ים היריב/ים. נכון להיום, ברוב המקרים הרובוטים הללו נשלטים על ידי מפעילים באמצעות שלט רחוק, אם כי יש יוצאים מן הכלל. כיום ישנם עשרות תחרויות של קרבות רובות הנערכות בכל שנה ברחבי ארצות הברית ובמדינות נוספות ברחבי העולם.
הרובוטים בתחרויות יכולים לבוא בכל הצורות והגדלים. על מנת להיות אפקטיבי, רובוט המשתתף בקרבות הרובוטים חייב להיות מסוגל הן לפגוע ברובוט היריב תוך כדי שהוא מגן על עצמו מפני הרובוט היריב. הטקטיקות אשר בהן עושים שימוש מפעילי הרובוטים ומעצבי הרובוטים רבות. למרות שישנם רובוטים המצוידים בכלי נשק רבים, לרוב הרובוטים שנוטים לנצח בתחרויות הרובוטים ממוקדים בצורה אחת של התקפה. החוקים הרשמיים בתחרויות קרבות הרובוטיים השונות אוסרים לרוב שימוש בנשקים/טכנולוגיות שונות אשר נחשבות מסוכנות מדי, או בלתי הוגנות - כגון שימוש ברשתות, נוזלים, טילים, חומרי נפץ, ואש.
למרות שבניית הרובוטים המשתתפים בקרבות הרובוטים עשויה לעלות אלפי דולרים ולהיות כרוכה במאות שעות עבודה, ישנם בתי ספר המנצלים הזמנות זו על מנת לאפשר לתלמידיהם לבנות רובוטים שישתתפו בקרבות רובוטים במהלך קורסים שמיועדים ללמד עיצוב וטכנולוגיה מכנית.
בארצות הברית ובבריטניה קרבות הרובוטים שודרו בעבר במשך תקופה מסוימת בתוכניות משלהם ברשתות טלוויזיה שונות. תוכניות קרבות רובוטים בולטות כללו את BattleBots (ברשת קומדי סנטרל), Robot Wars (ברשת BBC Two), ו-Robotica (ברשת TLC). לאורך השנים קרבות הרובוטים זוכים מדי פעם גם לאזכורים בעיתונות ובתוכניות הבידור.
טום יפת

קורות חייו

יפת נולד וגדל בשכונת התקווה, למד בתיכון "ראשית" - עירוני ח' בתל אביב.
תפקידו הראשון והמשמעותי של יפת היה בסרט הקולנוע הישראלי, "מנתק המים" בבימויו של עידן הובל, שם שיחק בתפקיד ראשי לצד גבי (משה איבגי) את בנו, בועז, שוער כדורגל מוכשר שמאוד מחובר לאביו.
יפת משתתף בתיאטרון הקהילתי בסטודיו לאומנויות "יורם לוינשטיין", מתוך לימודיו משחק בהצגה "הכלה מאלנבי" לצד בן רביאן, עדן בר ואחרים.
ממרץ 2014 ועד אפריל 2015 השתתף בהצגה "פריחת ההדרים" בבימויו של השחקן יחזקאל לזרוב לצד אודי פרסי, סיון לוי ועוד. החל מנובמבר 2014, משחק בדמות ראשית את לירון ביטון בסדרה "שכונה" של גיורא חמיצר בבימויו של אורן שקדי בערוץ ניקלודיאון של HOT, ליד שחקנים מוכרים כמו ליאנה עיון, תותי ניניו, יוסי מרשק ועוד. בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרת הקומית "פולישוק".
החל ממאי 2015 משחק את תומר, בסדרת הנעורים "להתבגר" על פי סדרת הספרים של גלילה רון פדר, "להתבגר". הסדרה שודרה בערוץ 10.
חזר לשחק את דמותו של לירון ביטון בעונה השנייה והשלישית של שכונה.