צ'ארלי פארקהרסט

ביוגרפיה

צ'ארלי פארקהרסט נולד בשם שרלוט דארקי פארקהרסט בשנת 1812 בשרון, ורמונט, למרי (מורהאוס) פארקרסט ואבנעזר פארקהרסט. לפארקהרסט היו שני אחים, צ'ארלס ד. ומריה. צ'ארלס ד. נולד בשנת 1811 ונפטר בשנת 1813. האם, מרי, מתה ב-1812. זמן מה לאחר מותו של שרל ד., נלקחו שרלוט ומריה לבית היתומים בלבנון, ניו המפשייר. הם גדלו תחת חסותו של מר מילשארק.
פארקהרסט ברח מבית היתומים בגיל 12. הוא אימץ את השם צ'ארלי וכן חזות גברית יותר. על פי מקור אחד, בתקופה זו פגש פאנקהרסט את אבנעזר בלץ', בעל אורווה בפרובידנס, רוד איילנד. בלץ' לקח אתת מי שהכיר כנער יתום תחת חסותו וחזר לרוד איילנד. הוא התייחס אל פארקהרסט כאל בנו, ולימד אותו לעבוד עם הסוסים ולנהוג בכרכרת נוסעים, קודם עם סוס יחיד, אבל אחר כך עם שניים ואז ארבעה ובסופו של דבר שישה סוסים. פארקהרסט עבד עבור בלץ' למשך כמה שנים.
כשהיה בשנות ה-30 לחייו, נסע פארקהרסט לקליפורניה לנסות שם את מזלו, בעת הבהלה לזהב. הוא עלה על הספינה R.B. Forbes מבוסטון לפנמה; הנוסעים היו צריכים לחצות את האיזמוס היבשתי ולעלות על ספינה נוספת בחוף המערבי. בפנמה, פגש פארקהרסט את ג'ון מורטון, בעל חברת הובלה עסקית בסן פרנסיסקו; מורטון העסיק את פארקהרסט כנהג. זמן קצר לאחר שהגיע לקליפורניה, איבד פארקהרסט את השימוש בעין אחת בעקבות בעיטה מסוס, וכך זכה לכינוי "צ'ארלי אחת העין".
מאוחר יותר, פארקהרסט עבד עבור ג'יימס בירץ', גם הוא מרוד איילנד, ונראה שהשניים הכירה משם. בירץ', הצעיר ביותר מעשור מפארקהרסט, פתח עסק תחבורת מרכבות, שהחל מעגלה אחת, והפך לעסק גדול ומצליח, California Stage Company. המרכבות היו חלק מרכזי של היישוב של מערב ארצות הברית, והעבירו נוסעים, דואר, חדשות, משכורות, אספקה ועוד. בחברה זו פיתח פארקהרסט מוניטין כאחד הנהגים המשובחים של החוף המערבי. הוא זכה בתקופה זו בכינוי נוסף, "צ'ארלי ששת הסוסים" בשל כישוריו עם עגלות רתומות למספר גדול של סוסים. נהגי הכרכרות ככלל זכו גם לכינוי "יהוא", בשל פסוק מקראי במלכים ב ט כ: "...והמנהג, כמנהג יהוא בן-נמשי - כי בשיגעון, ינהג."
בין המסלולים של פארקרסט בצפון קליפורניה היו סטוקטון למריפוסה, "דרך המרכבות הגדולה", ומסן חוזה לאוקלנד, וסן חואן לסנטה קרוז. נהגי המרכבות נאלצו להתמודד עם ניסיונות שוד, מזג אוויר גרוע ומסלולים מסוכנים ופרימיטיביים. כפי שתיאר ההיסטוריון צ'ארלס אוטלנד את התקופה, "היה זה עידן מסוכן בארץ מסוכנת, שבה התנאים המסוכנים היו הנורמה".
מכיוון שבניית מסילות הרכבת פגעה בעסקי המרכבות, פארקהרסט פרש מעבודתו מספר שנים מאוחר יותר והשתקע בווטסונוויל, קליפורניה. במשך חמש עשרה שנים הוא עבד בחווה ובכריתת עצים בחודשי החורף. הוא גם גידל תרנגולות באפטוס.
מאוחר יותר הוא עבר לבקתה קטנה, במרחק שישה קילומטרים מווטסונוויל, וסבל משיגרון בשנותיו המאוחרות. פארקהרסט נפטר שם ב-18 בדצמבר 1879, בשל סרטן הלשון.

מותו

לאחר מותו של פארקהרסט בשנת 1879, שכנים הגיעו לבקתתו כדי להכין את הגופה לקבורה, וגילו כי גופו נראה להם. נקבה. בנוסף, הרופא הבודק קבע כי פארקהרסט ילד במהלך חייו. בתיבה בבית היו שמלות של תינוק. העיתון לוס אנג'לס טיימס דיווח כי "גילוי המין האמיתי של פארקהרסט הפך לסנסציה מקומית" .
מודעת האבל של פרקהרסט מהעיתון המקומי בסן פרנסיסקו הופיע גם בניו יורק טיימס ב-9 בינואר 1880, כך שקריירת הנהיגה יוצאת הדופן והגילוי שלאחר המוות של פארקרסט קיבלו סיקור לאומי. על פי העיתון, פארקהרסט נחשב לדמות כמעט אגדית בתחום עבודתו. הכתבה גם הביעה תמיהה שמי שגילה אומץ לב, כישורים פיזיים, כוח נפשי וסיבולת כה גדולים חי בגוף נקבי, אך ציינה גם ש"הראיות הן רבות שזה אכן המקרה".

מורשת

בשנת 1955, האגודה ההיסטורית של עמק פאג'ארו הקימה אנדרטה על קברו של פארקהרס, עליה נכתב:
בשנת 2007, סוכנות הפיתוח של מחוז סנטה קרוז קרא לשיכון על שם פארקהרסט, הממוקם כקילומטר וחצי ממקום מותו, לצד מסלול המרכבות בו נהג.