google/wiki40b huggingface dataset:
מתחם הבורסה

התפתחות המתחם

בתקופת קום המדינה שכנה בורסת היהלומים בשתי קומות ברחוב אחוזת בית בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 החלו דיונים על הקמת בניין משרדים לבורסת היהלומים ולאחר הערמת קשיים בעניין מצד עיריית תל אביב, הציע ראש עיריית רמת גן דאז, אברהם קריניצי, כי הבניין יוקם ברמת-גן. ב-14 בנובמבר 1961 נחתם חוזה לרכישת מגרש בן 3.5 דונם למטרה זו באזור שנודע לימים כמתחם בורסת היהלומים. הקמתו של מגדל המשרדים הראשון במתחם, "מגדל שמשון", נמשכה בין הנחת אבן-הפינה בשנת 1964 לבין חנוכתו ב-24 באוקטובר 1968. בניין זה היווה סנונית ראשונה להתפתחותו של מתחם הבורסה, שעד להקמתו כלל רק בנייני תעשייה זעירה ומלאכה. בין 1946 ועד 1994 שכנה במתחם גם בריכת השחייה העירונית "גלי גיל". באתרה של בריכת שחייה זו ניצב היום המלון לאונרדו סיטי טאוור.

מועדוני החשפנות שפעלו במתחם

ב-1992 הוקם במתחם מועדון חשפנות בשם "מועדון הבורסה", ואחריו נפתחו במתחם מועדוני חשפנות נוספים.
מתחילת המאה ה-21 פעלו עיריית רמת גן ומשטרת ישראל לסגירת מועדוני החשפנות במתחם ובתי הבושת שפעלו בו. "מועדון הבורסה" עבר ב-2010 לתל אביב, ולקראת סוף שנת 2016 נסגרו רוב המועדונים ובתי הבושת שפעלו במתחם.
באוגוסט 2017 קבע בית המשפט המחוזי כי יש לסגור את מועדוני החשפנות שנותרו במתחם הבורסה, מכיוון שתוכנית בניין עיר למתחם מאפשרת להפעיל בו מועדוני בידור, אך מופעי חשפנות אינם נחשבים "בידור" מכיוון שכרוכים בהם "ביזוי, החפצת נשים ופגיעה בכבודן".

שינוי אופי המתחם

ב-24 בנובמבר 2011 החליטה מועצת העיר רמת גן לשנות את שמו של מתחם הבורסה לקריית צבי בר - מרכז העסקים הבינלאומי. שינוי זה עורר ביקורת לאור החלטת הפרקליטות להעמיד את צבי בר לדין באשמת לקיחת שוחד, הלבנת הון, זיוף, מרמה והפרת אמונים.
בשנת 2017 הוחלט לבצע "מתיחת פנים" למתחם, במסגרתה רחובות מרכזיים כמו אהליאב, תובל, רקון, בצלאל ויצירה עוברים שיפוץ מאסיבי ומשולבים במרחבים ציבוריים רחבים לקהל הולכי הרגל. במתחם הבורסה החלה להתפתח סצנה של בילוי לילי ברוח צעירה בפאבים, דאנס בר ומסעדות וזאת יחד עם פיתוח המרחב הציבורי בפרויקטים המשלבים אדריכלות ואורבניות חווייתית. התרחבות המתחם כוללת בניית מגדלי משרדים נוספים לשימוש הבורסה ולעסקים אחרים.
במתחם מתוכנן המגדל הגבוה בישראל, "מגדל 120" שאמור להגיע לגובה 520 מטרים ולכלול 120 קומות.
צבא דרום סודאן

צבא דרום סודאן או כוחות ההגנה העממיים של דרום סודאן (South Sudan People's Defense Forces) הוא כוח ההגנה הלאומי של דרום סודאן, שהוקם ב-2011 כיורש הצבא השחרור העממי הסודאני (SPLA), שהיה הזרוע המזוינת של התנועה לשחרור דרום סודאן והפך לצבא סדיר. הרמטכ"ל הוא ג'יימס הוט כאשר טור דנג מאווין (Tor Deng Mawin), מכהן כשר ההגנה הדרום סודאני. זהו הצבא הצעיר ביותר בעולם.
על פי אנליסטים צבאיים, הצבא סובל מ"היעדר אסטרטגיה עקבית, חרף הצלחה בפיתוח ויישום תורות לחימה עבור הצבא החדש", המסתמך על סיוע של מומחים צבאיים זרים. הצבא מנסה לגייס מימון לצורך חימוש עתידי, והאתגר העיקרי הוא לכידות בקרב הקבוצות הלוחמות השונות במדינה, שהשתתפו במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
עלה גביע

עלי גביע הם העלים החיצוניים של הפרח, מהווים חלק מהעטיף ובדרך כלל צבעם ירוק. בפרח טיפוסי, עלי הגביע (sepal) נמצאים מתחת לעלי הכותרת (petal) אך ישנם פרחים שבהם עלי כותרת ועלי גביע משותפים. תפקידם העיקרי של עלי הגביע הוא להגן על חלקי הפרח האחרים.
אומורטאג (עיר)

גאוגרפיה

העיר שוכנת בחלקו המזרחי של רכס הבלקן הבולגרי. גובה העיר הוא 525 מטרים מעל פני הים. בסמוך לעיר עובר נהר ילדרה, שמתנקז לאגם מדרום-מזרח לעיר. העיר שוכנת כ-144 קילומטרים מהעיר רוסה וכ-300 קילומטרים מהבירה סופיה.

תחבורה

מחלף בין הכבישים הראשיים מס' 48 ו-4 (שהוא גם כביש E772 - חלק ממערכת הכבישים האירופית והכביש המקומי מס' 409 נמצא מצפון לעיר, ומהווה גישה נוחה ליישובי הסביבה ולשאר בולגריה. שכן כביש מס' 4 מגיע בסמוך לערים שומן וסופיה.

אוכלוסייה

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
כרומוזום Y

ביונקים, כרומוזום Y הוא כרומוזום מין, הקובע יחד עם כרומוזום X את מינו של הפרט. אצל היונקים הוא כולל את הגן SRY שהוא הגורם המעורר את התפתחות המיניות של הזכר וגנים נוספים המקודדים רק לתכונות הקשורות למערכת הרבייה ולהבדלים בין זכרים ונקבות.
לרוב היונקים יש זוג אחד של כרומוזומי מין בכל תא. לזכרים יש כרומוזום Y וכרומוזום X, בעוד לנקבות יש שני כרומוזומי X. הגן SRY מעורר את ההתפתחות המינית כבר בשלב העוברי של האדם. הגנים הנוספים המצויים בכרומוזום Y דרושים לשם ייצור סדיר של תאי זרע.
כרומוזום ה-Y הוא הקטן שבכרומוזומים ומכיל גנים מעטים יחסית.

מספר חריג של כרומוזומי Y באדם

אדם אינו יכול להתקיים בלא כרומוזום X, אולם מספר לא שגרתי של כרומוזומי X או Y יוצר תסמונות קלות יחסית. דוגמאות נפוצות הן הטריזומיה XYY המכונה תסמונת XYY וגורמת להגברת סממנים גבריים וסיכויים גדולים יותר מהרגיל להפרעות נוירולוגיות קלות, והמונוזומיה X0 המכונה תסמונת טרנר הפוגמת בהתפתחות השלד וגורמת לעקרות.

מחלות בתאחיזה למין

העובדה שאצל זכר היונקים ישנם גנים רבים בעלי עותק בודד - על כרומוזום ה-X, בניגוד לנקבה שיש לה שני כרומוזומי X ולכן שני עותקים של גנים אלה, הופכת את הזכר לחשוף יותר למחלות תורשתיות. לדוגמה, הגנים המקודדים לראיית צבעים באדם מצויים בכרומוזום X ובאחד מכל 11 גנים כאלה יש פגם. לכן אחד מכל 11 גברים ואחת מכל 121 נשים (11 בריבוע) הם עיוורי צבעים.

אבולוציה

זכר הוא מי שגופו מייצר תאי זרע ואילו נקבה היא מי שגופה מייצר תאי ביצית. משוער שהסיבה האבולוציונית להיותו של כרומוזום ה-Y קצר בהרבה מכרומוזום ה-X קשורה בתחרות שיש לתאי הזרע אלה עם אלה בדרכם אל הביצית. תאי הזרע הם קטנים מאוד ולכן משקלו של כרומוזום ה-Y הוא חלק משמעותי ממשקלם. ככל שכרומוזום ה-Y קטן וקל יותר, כך לתא הזרע יש סיכוי גבוה יותר להגיע אל תא הביצית. לכן, נוצרה עדיפות לכרומוזומי Y שחושפים את היצור הבוגר למחלות קלות (כמו עיוורון צבעים או קרחת) אבל מצליחים להגיע ראשונים לתא הביצית.
כעיקרון, צריכה להיות מאותה הסיבה עדיפות גם לכרומוזומי X קטנים ולכרומוזומים קטנים ככלל. אולם הדבר לא כך משום שבין שני כרומוזומי ה-X של הנקבה כמו גם כל זוג כרומוזומים לא מיני, אמור להתבצע שיחלוף. שיחלוף זה לא יוכל להתבצע אם תתרחש התקצרות פתאומית של אחד הכרומוזומים. לעומת זאת, בין כרומוזומי ה-Y וה-X אסור שיוחלף חומר תורשתי בשיחלוף משום שהדבר יוביל לטישטוש ההבדלים בין המינים.

ביומטריה מולקולרית של כרומוזום Y

רצף כרומוזום ה-Y אינו מופרע בשחלוף, אלא רק במוטציות, ומשום שמוטציות הן נדירות, רצף כרומוזום ה-Y עובר בשלמותו מאב לבן ומאפשר לערוך מעקב אחר שושלות זכריות במחקרים בגנטיקה אבולוציונית.
גברים בחלל

תקציר העלילה

עלילת הסרט עוקבת אחרי הקריירה הצבאית של חייל צעיר בשם ג'וני ריקו (קספר ואן דיין) ועלילותיו ביחידת חי"ר צבאית עתידנית, החל ממגויס חדש ועד לקצין הממונה על היחידה, אשר מוביל מתקפה בשם האנושות, כנגד כוכב חייזרים-עכבישניים קטלניים.

ביקורות ותגובות

יש הטוענים שאופי הסרט הוא פשיסטי ופסאודו-פשיסטי בעת ובעונה, ובו כמות קרבות חסרת תקדים לזמנו. חלק רואים באסתטיקה בסרט כאסתטיקה נאצית בסגנון לני ריפנשטאל. הוושינגטון פוסט טען על הסרט הזה שהוא "נאצי עד ליסוד". הסרט מלווה את החיילים ריקו, דיזי וכרמן בקרבות הקשים נגד תרבות חרקי ענק מהכוכב קלאנדתו. הסרט אינו נאמן למקור הספרותי, אלא כולל דמויות ראשיות נוספות, שינוי אופי הדמויות המקוריות ופרטי עלילה שונים מהותית. למרות זאת הסרט יחסית זכה לביקורות טובות, הצליח בציבור ובקרב המעריצים, ולציון 62% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 58 ביקורות.
בהמשך הופקו שני סרטי המשך וסדרת טלוויזיה. ב-1999 שודרה סדרת הטלוויזיה באנימציה תלת-ממדית Roughnecks: Starship Troopers Chronicles, שהייתה נאמנה יותר לספר מאשר הסרטים, אבל בוטלה שנה לאחר-מכן עקב אחוזי צפייה נמוכים. למרות זאת, זכתה הסדרה להצלחה רבה בקרב המעריצים. שני סרטי ההמשך היו גברים בחלל 2 (2004), אשר יצא בארצות הברית ישירות לווידאו ול-DVD וכן לקולנוע באסיה, וגברים בחלל 3 (2008) אשר יצא ישירות ל-DVD. סרטים אלה לא הצליחו באופן דומה לסרט הראשון בשל תקציבם הנמוך, שינוי בצוות השחקנים שלהם והתעלמות מוחלטת מהמקור של הספר.
חה קשין

קריירה מקצוענית

היא החלה להתחרות כמתעמלת אומנותית במשחקים הלאומיים בשנת 2006, לאחר שהתאמנה בבית הספר "שיצ'אחאי" שבבייג'ינג. בשנת 2007, לאחר ניצחונה בקטגוריית המקבילים המדורגים במשחקים הבין עירוניים הסיניים, חה משכה את תשומת לבם של מאמני הנבחרת הסינית.
בשנת 2008 החלה חה להתחרות בסבב העולמי של התעמלות המכשירים. כבר בתחרותה הראשונה, בדוחא, הצליחה חה לזכות במדליית הזהב ולהשיג 16.550 נקודות במקבלים המדורגים. בתחרותה השנייה, שברה חה את שיא הנקודות תחת שיטת הניקוד החדשה, כשהשיגה תוצאה של 16.800 במקבלים המדורגים. בתחרות העיר טינג'ין אשר בסין, שברה חה שני שיאי עולם, ועברה בפעם הראשונה את מחסום 17 הנקודות, ובכך העפילה על תוצאה מהתחרות הקודמת. אולם פרשה לאחר המוקדמות בטענת תשישות. 
באולימפיאדת בייג'ינג זכתה חה בשתי מדליות זהב. הראשונה בתחרות הקבוצתית, ביחד עם נבחרת סין לאחר ניצחון על הנבחרת האמריקאית. השנייה במקצה המקבילים המדורגים, לאחר גמר מותח וצמוד מול מתחרתה האמריקנית.
חה המשיכה ביכולתה המרשימה מתחילת השנה וזכתה בתחרות נוספת באיטליה ובגמר הסבב העולמי במדריד במקצה המקבילים המדורגים, תוך שחזור תוצאת 17 הנקודות פעם נוספת.

מחלוקת על הגיל

גילה האמיתי של חה עורר מחלוקת במהלך האולימפיאדה כאשר זה נחשד כנמוך יותר מגילה המצוין. בדרכונה משנת 2008, וברשימות הוועד האולימפי הסיני והוועד האולימפי העולמי מצוין תאריך לידתה של חה כאחד בינואר 1992. במידה וגיל זה נכון, היה גילה של חה במהלך טקס פתיחת האולימפיאדה 16 ו-220 ימים, ועל כן הייתה רשאית חה להשתתף באולימפיאדה. אולם, לפני האולימפיאדה דווח ברשתות סיניות, וביניהן גם בשינחואה כי גילה של חה בשנת 2007 היה 13 ולכן בשנת 2008 היה 14. דיווחים אלו ירדו מן האוויר ומהרשת לאחר מכן. גם במספר רשימות, ביניהן רשימת של סוכנות הספורט הלאומית הסינית סומן תאריך לידתה של חה כ"1994-1-1" (1 בינואר 1994). בנוסף לכך בכינוס ספורט שהתרחש בשנת 2007 הוצגה חה על ידי נציג סיני רשמי במחוז וואהן כבת 13. 
בכירים סיניים דחו את ההאשמות מכל תוקף, בטענה שהשינחואה לא בדקה את גילה של חה לפני שפירסמה אותו, ושטעות הקלדה במעברה של חה מבייגין לחוביי גרמה לבלבול. בראיונות עמה טענה קשין שגילה הוא 16 וצוטטה אומרת "לא אכפת לי מה אנשים אחרים יגידו. אני רוצה שכולם יידעו כי 16 הוא הגיל האמיתי שלי". כשנשאלה כיצד חגגה את יום הולדתה ה-15, השיבה קשין "זה היה יום רגיל. הייתי עם הנבחרת שלי. אנחנו לא חוזרות הביתה כשיש לנו יום הולדת, אלא נשארות באימונים עם הנבחרת". ב-2 באוגוסט 2008, הוועד האולימפי הבינלאומי הצהיר שלא תתקיים חקירה על גילה של הי, משום שהפרטים שהועברו לידיהם על ידי "פדרציית ההתעמלות הבינלאומית(FIG)" מספיקים. FIG הצהירו שלא יבקשו מהמשלחת הסינית הבהרות נוספות בנוגע לגיל המתמעלות מלבד הגיל המצוין בדרכון.
אולם המקרה המשיך לעורר תרעומות בתקשורת העולמית. הטיימס דיווח, שמומחה מחשבים ששכרו הצליח לאתר את אחד המסמכים שנמחקו דרך זיכרון מטמון של מנוע החיפוש ביידו. במסמך זה תאריך לידתה של חה הוא 1.1.1994. ב-22 באוגוסט הורה הוועד האולימפי הבינלאומי(IOC) ל-FIG לפתוח בחקירה לגילה של חה ופתח בחקירה משלו, וביום למחרת הודיע שלא גילה אף הוכחה לזיוף עד כה. בנוסף לכך, FIG ערכה ישיבת חירום ותבעה מהוועד הסיני הוכחת גיל נוספת לכל אחת מהמתעמלות הסיניות, מלבד קפטנית נבחרת ההתעמלות. ב-24 באוגוסט הגיבו בכירים סיניים על המסמך שנמצא בזיכרון המטמון וטענו שמדובר בטעות הקלדה שהתרחשה בעת ששיחקה חה במשחקים הבין עירוניים.
ב-1 באוקטובר 2008, הודיעה FIG שגם בחקירתם השנייה זוכו המתעמלות הסיניות מכל ההאשמה, אולם כלי תקשורת מסוימים הביעו תרעומת על תוצאות החקירה.
שמעון עמיר

שמעון עמיר הוא פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קונקורדיה שבמונטריאול ומשמש כראש המכון ללימודי נוירוביולוגיה התנהגותית באוניברסיטה.

ביוגרפיה

עמיר נולד ברחובות. הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה וסוציולוגיה ותואר שני בפסיכוביולוגיה ופסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1973 עבר למונטריאול ללימודי דוקטורט באוניברסיטת מקגיל בהנחיית פרופסור זלמן עמית והמשיך ללימודי פוסט דוקטורט במרכז לחקר התמכרות לסמים באוניברסיטת קונקורדיה.
בשנת 1979 חזר ארצה ושימש כחוקר במשך שבע שנים במכון ויצמן. בשנת 1985 הוסמך כפסיכולוג קליני. ב-1986 הצטרף לסגל המחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן כפרופסור חבר. בשנת 1987 חזר לקנדה והצטרף למכון ללימודי נוירוביולוגיה התנהגותית. בשנת 1991 מונה לפרופסור מן המניין. מחקריו עוסקים בחקר מערכת השעון הצירקדיאני במוח.
בשנת 2007 היה פרופסור אורח במכון ויצמן. הוא עמית ב"אגודה האמריקנית לקידום המדע" (American Association for the Advancement of Science) והאקדמיה הלאומית הקנדית למדעים (Canada, Academy of Sciences).
מבצר סנט מייקל

מבצר סנט מייקל (מלטזית Forti San Mikiel; אנגלית Fort Saint Michael) הוא שמם של שני מבצרים שונים שהקימו ההוספיטלרים על חצי האי הקטן עליו שוכנת כיום העיר סנגלאה במלטה.
המבצר הראשון בשם זה הוקם בין השנים 1551 ל-1565 ב"איל-פונטה" שבקצהו הצפון-מערבי של חצי האי, והוא השקיף על הנמל הגדול. בעת המצור הגדול ששמו העות'מאנים על מלטה בשנת 1565, התבססה הגנתם של ההוספיטלרים על שלושת מבצריהם שלחופי הנמל הגדול - מבצר סנט מייקל, מבצר סנט אלמו (כיום בוולטה) ומבצר סנט אנג'לו בבירגו. המבצר הותקף על ידי העות'מאנים ושימש כזירה לקרבות קשים ועקובים מדם; הוא שרד את המצור, אך ספג נזקים כבדים. שרידיו של מבצר זה נותרו בגני איל פונטה. 
לאחר המצור והקמתה מחדש של העיר, הוסב השם "מבצר סנט מייקל" או "סוללת סנט מייקל" אל מערך הביצורים בצידה הדרום-מזרחי של העיר, היינו בבסיסו של חצי האי הפונה אל היבשה. מבצר זה נהרס במספר שלבים החל במאה ה-19 כדי לפנות מקום למספנה, ובמאה ה-20 לבית ספר. המבצר נפגע באורח קשה בהפצצות האוויריות על מלטה בזמן מלחמת העולם השנייה, וכיום נותרו ממנו שרידים בלבד.
תיאה (כוכב לכת משוער)

תֵיאָה (באנגלית: Theia) הוא כוכב לכת משוער שהיה קיים בראשית מערכת השמש. על פי ההשערה המקובלת של ההתנגשות הענקית, כוכב לכת זה התנגש לפני בערך 4.533 מיליארדי שנים בכדור הארץ הקדום. תיאה היה בערך בגודלו של כוכב הלכת מאדים. לאחר ההתנגשות בכדור הארץ, השברים ופסולת החלל של תיאה התקבצו והתאספו יחד סביב כדור הארץ ויצרו את מה שהיה הירח המוקדם. יש מדענים המאמינים שלאחר שהפסולת מההתנגשות עפה הרחק בחלל, נוצרו שני ירחים שונים שמאוחר יותר התמזגו ויצרו ירח יחיד.

שם

תיאה הוא על שמה של הטיטאנית תיאה מהמיתולוגיה היוונית. במיתולוגיה היוונית הייתה תיאה אמה של סלנה, אלת הירח. שם אחר לכוכב לכת זה הוא אורפאוס; אומנם נעשה שימוש בשם זה בעבר, אך הוא נשכח במידה רבה.

מסלול הקפה

מסלול ההקפה של תיאה סביב השמש עבר בנקודה L4 או L5 של מסלולו של כדור הארץ כיום. תוך כדי תנועת כוכב הלכת המשוער תיאה בתוך מערכת השמש המוקדמת, עמוסת האסטרואידים, הוא צבר מסה וגודלו הגיע בערך לגודלו של מאדים.

התנגשות

לאחר שהושפע מפרטורבציה כבידתית על ידי כוכבי הלכת נוגה וצדק, תיאה נכנס למסלול התנגשות עם כדור הארץ הקדום. תיאה התנגש אלכסונית בכדור הארץ ופלט חתיכות פסולת רבות שלו ושל כדור הארץ. על פי השערה אחת, חתיכות הענק האלו יצרו גוף אחד גדול שהתמזג ויצר את מה שמכונה כיום הירח. על פי השערה אחרת, לאחר שחתיכות הפסולת התקבצו ביחד נוצרו שני ירחים שונים אשר הקיפו את כדור הארץ ובסופו של דבר התמזגו ויצרו את הירח. אילו תיאה היה פוגע בכדור הארץ חזיתית, ההתנגשות הייתה מביאה להרס מוחלט של שני כוכבי הלכת, והייתה יוצרת חגורת אסטרואידים זמנית בין מסלולי ההקפה של נוגה ומאדים.

תאוריות לאורך ההיסטוריה

משחר האסטרונומיה המודרנית, הוצעו לפחות ארבע השערות למקורו של הירח כגון: גוף יחיד איכשהו חולק לכדור הארץ והירח, הירח נתפס בכוח המשיכה של כדור הארץ (כמו שרוב ירחיהם של כוכבי הלכת השונים במערכת השמש החיצונית נתפסו), כדור הארץ והירח נוצרו בו זמנית כאשר הדיסקה הקדם-פלנטרית גדלה, ותרחיש ההתנגשות הענקית של תיאה. לאחר משימות אפולו המאוישות לירח בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים חזרו האסטרונאוטים מהמשימות עם דגימות של סלעים ואבק מהירח, לאחר בדיקות במעבדה נמצא כי הרכב הסלעים דומה להרכבו של קרום כדור הארץ, השערת המדענים היא כי הסלעים עפו אל תוך החלל כתוצאה מההתנגשות הענקית והתאספו יחד מאוחר יותר בהיווצרות הירח.
סטרלינג מוריסון

חייו

מוריסון נולד בפרבר איסט מידאו שבניו יורק. הוא הכיר את לו ריד בשנת 1963, בשעה ששניהם היו סטודנטים לספרות אנגלית, ריד באוניברסיטת סירקיוז ומוריסון בסיטי קולג' של ניו יורק. לאחר שריד וג'ון קייל החליטו להקים את להקתם ב-1965 הזמין אותו ריד להצטרף. מוריסון ניגן בעיקר בגיטרת קצב בשני אלבומיה הראשונים של הלהקה, אך בשירים בהם קייל ניגן בויולה הוא החליף אותו בעמדת הבסיסט. לאחר עזיבתו של קייל הוא וריד התחלקו ביניהם בעמדות גיטריסט הקצב וגיטריסט הבס, כשהוא שר גם קולות רקע ומדי פעם אף כסולן מוביל ("The Murder Mystery"). 
ב-1971 עזב את הלהקה לטובת לימודי דוקטורט באוניברסיטת טקסס באוסטין, במהלך שנות השבעים עזב את האקדמיה והפך לקברניט של גוררת ביוסטון. ב-1992 התאחדה הוולווט אנדרגראונד בהרכבה המקורי וקיימה סיבוב הופעות באירופה, שבסיומו התפרקה שוב. ב-1994 הצטרף לסיבוב ההופעות של להקתה של מורין טאקר, ומאוחר יותר באותה השנה אובחן אצלו הגידול הסרטני NHL שגרם למותו ב-1995, יום לאחר יום הולדתו ה-53. בטקס כניסתה של הוולווט אנדרגראונד אל היכל התהילה של הרוק אנד רול ביצעו ריד, קייל וטאקר שיר בשם "Last Night I Said Goodbye to My Friend" ("אמש נפרדתי מחבר") שהוקדש למוריסון.
שמואל פלקוביץ

שמואל פלקוביץ (5 בספטמבר 1915 – 31 בינואר 2005) היה יזם ותעשיין ישראלי. ממקימי תעשיית הטקסטיל בישראל.

קורות חייו

שמואל פלקוביץ נולד ב-5 בספטמבר 1915 בעיירה בלכטוב (Bełchatów) שבמחוז לודז' בפולין. בגיל 16 יצא ללמוד בבית ספר גבוה למסחר וכלכלה בווילנה. לאחר מכן למד הנדסת טקסטיל באנגליה. 
בשנת 1939 היה בסיור בארץ ישראל ומצרים, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לפולין להיות לצד משפחתו.
בקיץ 1940 הצליח להמלט לחלק של פולין שהיה תחת כיבוש ברית המועצות משם המשיך לרוסיה. ודרך רומניה, טורקיה, סוריה ולבנון הגיע, בקיץ 1941, חסר כל, לארץ ישראל. הוריו; יעקב ורוזה רבקה, אחיו יצחק (איטשה) ואחותו יסכה, לא שרדו את השואה.
ב-29 בפברואר 1944 נישא לאסתר חנה לבית ונדרובניק ובשנים 1945, 1946 ו 1950 נולדו להם; יהודה, יעקב ורבקה.

פעילותו התעשייתית והציבורית

את דרכו בתעשיית הטקסטיל התחיל בשנת 1937 כשהצטרף כשותף פעיל למפעל לאריגת תחרה של דודו בלודג'.
לאחר עלותו ארצה, בשנים 1944–1941, עבד כשכיר בתעשיית הטקסטיל (אריגה) שהחלה את דרכה בתל אביב.
בשנת 1944 הקים בגבעת הרצל (ב"פסג' אקו") שעל גבול תל אביב יפו של אז, מפעל לאריגת מגבות רחצה "פניקס" (כעוף החול, באופן אישי ולאומי). עם פרוץ הקרבות, לאחר החלטת החלוקה, העביר את המפעל לתל אביב, ושם הוסיף לו אגף לאריגת וילונות תחרה שעיקר תוצרתו הייתה ליצוא.
ב 1954 נענה לקריאתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ויזם הקמת מטוויה לחוטי כותנה בחבל לכיש, לימים קריית גת. בינואר 1956,במעמד הנחת אבן הפינה למפעל אמר בן-גוריון:
"המפעל, שאנו יורים היום אבן פינתו, הוא בעצם מפעל צנוע שלא מעטים כמותו בישראל אבל יש לו משמעות גדולה מאוד, אני חושש להגיד משמעות היסטורית. עד עכשיו, היצירה שלנו התרכזה בחלק הקטן של הארץ, בחלק הצפוני. הגאולה של צבא ההגנה לישראל לא תיכון בידינו אם אנחנו לא ניישב השטחים הרחבים והריקים. זו היא החשיבות הגדולה של המפעל הזה. בשנה האחרונה החלו לתכנן ישוב חבל לכיש; אבל זה הוא אחד המפעלים החלוציים הראשונים שהעיזו להעביר החרושת למרחב של הדרום. מפעל זה ישמש דוגמה ליוזמים וליוצרים בארץ שיצאו מהרצועה הצרה והמסובכת של חיפה ותל אביב ויתפשטו לדרום. אבל לאחר שיתבסס החבל הזה ויקומו עוד יישובים חקלאיים מסביב ותבנה העיר הזאת שתהיה של מלאכה וחרושת ודעת – תתחיל ההתפשטות דרומה. ותבוא ברכה על היוזמים אשר העיזו להיות הראשונים, להקים בית חרושת בקצה הדרום-הצפוני ממנו נתפשט ונגיע ביישובים רבים עד אילת."
פלקוביץ הקים וניהל את "המטוויה הישראלית לחוטי כותנה דקים בע"מ". המטוויה הייתה למעשה אבן הפינה לעיר קריית-גת, שתושביה הראשונים היו פועלי הבניין שהקימו את בנייני המפעל ואשר בהמשך עברו הסבה מקצועית למחלקות היצור במטוויה.
בשנת 1960 פרש מניהול המטוויה והקים על יסודות מפעל אשפרה ישן את "זיקית – מפעלי צביעה, דפוס ואשפרה בע"מ", שהפכה לאחד מעמודי התווך לתעשיית הטקסטיל הישראלית והייתה, ברבע האחרון של המאה ה-20, דומיננטית ביותר בתעשיית הטקסטיל בישראל בכלל ובמוצרי הטקסטיל וההלבשה שיועדו ליצוא בפרט. פלקוביץ עמד בראש "זיקית" עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1998.
פלקוביץ היה פעיל ב"התאחדות בעלי התעשייה בארץ-ישראל", (לימים התאחדות התעשיינים בישראל), חבר הנהלת סקציית הטקסטיל וחבר הוועד הפועל בשנות ה-40. ונציג ישראל בקרן הכותנה הבינלאומית בשנות ה-70 וה-80.
שמואל פלקוביץ הלך לעולמו ב-31 בינואר 2005.
זוויות גוף

זוויות גוף (באנגלית: Aircraft principal axes; ולפעמים RPY על שם הצירים Roll; Pitch; Yaw) מהוות תיאור של דרגות החופש לסיבוב גוף הוא בשלושה ממדים.
השימוש הנפוץ של ייצוג זה הוא בכלי טיס כאשר עילרוד (pitch) תזוזת אף המטוס למעלה או למטה, סיבוב על ציר העובר מכנף לכנף. סבסוב (yaw), תזוזת האף שמאלה או ימינה סביב ציר אנכי. גלגול (roll), סיבוב סביב ציר האורך של הגוף העובר מהאף לזנב.
ברוך שאמר (ספר)

ברוך שאמר הוא ספר קדום העוסק בפרטי הלכות הכנת תפילין, החל מעיבוד הקלף וכלה בצורת הכתיבה. למעשה מדובר בשלושה ספרים מאת מחברים שונים שהתמזגו לספר אחד. הספר מצוטט על ידי פוסקים מאוחרים לו, והשפיע רבות על פסיקת ההלכה בתחום זה.

חלקי הספר

הנושא המשותף לספרים אלו גרם להעתקתם כחיבור אחד, וגם לבלבול רב בזהות המחבר. רבי יוסף קארו, בספרו בית יוסף מצטט מ"אלפא ביתא" ומכנה את מחברו בטעות "רבי יצחק ברוך שאמר": "שמצאתי קונדריס לחכם אחרון, שמו הרב ר' יצחק ברוך שאמר, מדבר בדרך ארוכה בצורת האותיות, וייטבו דבריו בעיני, ולכן ראיתי להעתיקו פה". טעות זו גרמה לבלבול רב ואף הביאה חכמים שונים למחשבה שיש שותף רביעי לספר זה. 
למעשה הספר במהדורתו המקובלת הוא הרכבה של שלושה חיבורים שונים מאת שלושה מחברים:

תיקון תפילין

הבסיס לחיבור זה הוא הספר 'תיקון תפילין' מאת רבי אברהם מזונשהיים, (אמצע המאה הראשונה לאלף הששי לבריאה, בסביבות 1400). הפרטים אודותיו מעטים. הוא מציין בספרו את שמות רבותיו: מהר"ם מרוטנבורג, וכן "הקדוש הרב החסיד רבינו זוסלן" ורבי מלכיאל מהגמוניא, שתי דמויות בלתי ידועות. רבי אברהם שעסק באופן מעשי ביצור תפילין וכתיבתם, כפי שהוא מכנה את עצמו "אומן התפילין", ורבי שמשון בן אליעזר מעיד על מומחיותו בשטח זה: "ראש לכל כותבי תפילין שהיו בדורו ואחריו לא קם כמוהו".
הרקע לכתיבת הספר הוא עזובה ששררה בשטח זה של הכנת תפילין, בהיעדר משנה סדורה על פרטי התהליך.

הגהות ברוך שאמר

רבי שמשון בן אליעזר, (תחילת המאה השנייה לאלף הששי, בסביבות 1450) שהיה מכונה "ברוך שאמר" (על כינוי זה ראה להלן), הוסיף את הערותיו ל"תיקון תפילין": הגהת נוסח "תיקון תפילין", שהשתבש בכתבי היד, בתוספת הערות ומקורות. הערות אלו לא נחשבו על ידי מחברן לספר בפני עצמו, ולא קרא להן שם. חכמים שונים שציינו להערות אלו כינו אותן "הגהות ברוך שאמר", על שם כינויו האישי של המחבר, ובהדרגה כינוי זה דבק בספר כולו. ה"תיקון תפילין" התמזג עם הערות ה"ברוך שאמר" ומעתה הועתקו שניהם כאחד. 
המחבר, רבי שמשון בן אליעזר, אינו ידוע ממקורות מקבילים, והפרטים עליו שאובים מדברים שכתב בחיבור זה. נולד בזקסן, ובילדותו הגיע לפראג. בהקדמתו הוא מספר על שם מה זכה לכינוי "ברוך שאמר": הוא התייתם בילדותו, בגיל שמונה, ונהג להשכים קום לבית הכנסת "ואמרתי ברוך שאמר בקול ערב שחנני ה' יתברך בו... ועל כן כינו לי שם: ברוך שאמר". הוא הדריך סופרי סת"ם במקומות רבים, ובמקרים מסוימים אף נאלץ להורות לסופר מסוים להפסיק לגמרי לכתוב. עלה לארץ ישראל.

אלפא ביתא

ספר שלישי הוא "אלפא ביתא", מאת רבי יום טוב ליפמן מילהויזן (אמצע המאה השנייה לאלף הששי, במפנה המאות ה-14-15), הוא עוסק בפירוט בצורת האותיות וגם במשמעויותיהן על פי הקבלה. חלק מהדברים למד מפי רבי שמשון בן אליעזר עצמו. את ספרו "אלפא ביתא" כתב במשך שלושים ושלוש שנים.
רבי יום טוב היה דיין בפראג, וידוע כמחבר ספרים שונים ובהם "ספר הניצחון", ספר מרכזי בפולמוס היהודי-נוצרי ששימש את היהודים בוויכוחים אלו.

דפוסי הספר

הספר נדפס לראשונה בדובנא תקנ"ו ושוב בשקלוב תקס"ד, שתיהן בשיבושים קשים.
במהדורת יד הרב הרצוג (מכון התלמוד הישראלי), ירושלים תש"ל, ההדיר מנחם מנדל משי-זהב את הספר בדייקנות על פי כתבי יד, תוך הפרדה ברורה של חלקי הספר על פי מקורותיו, ובתוספת פירוש משלו בשם "מנחת סולת".
הספר יצא לאור בתוך "קובץ ספרי סת"ם", הכולל גם ספר נוסף מאת רבי יום טוב ליפמן, על טעמי התפילין, שכנראה נכתב במקורו כהשלמה ל"אלפא ביתא", וכן ספר 'כתרי אותיות תפילין' מאת רבי יהודה החסיד.
שלזיה הצ'כית

שלזיה הצ'כית (בצ'כית České Slezsko, בגרמנית Tschechisch-Schlesien, בפולנית: Śląsk Czeski) היא חבל ארץ היסטורי קטן ברפובליקה הצ'כית. אין לאזור מעמד פורמלי כלשהו, אך שטחו חופף בקירוב למחוז מוראבו-שלזיה (צ'כית Moravskoslezský kraj).
שלזיה הצ'כית נמצאת בהרי הסודטים, שהופכים לקרפטים ממזרח, והעיר המרכזית בה היא אוסטרבה. שטחה של שלזיה הצ'כית כ-4,559 קמ"ר ואוכלוסייתה נאמדת בכמיליון נפש.

היסטוריה

שלזיה הצ'כית חופפת בקירוב לשטחה של שלזיה האוסטרית, החלק הקטן משלזיה, שנותר בידי אוסטריה ההבסבורגית לאחר המלחמה השלזית הראשונה ב-1742, עת שאר שלזיה נמסרה לידי פרוסיה. ב-1918, עם פירוקה של אוסטריה-הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל רוב השטח במדינה החדשה צ'כוסלובקיה, מלבד אזור זאולז'ה שחולק בין צ'כוסלובקיה לפולין (קביעת הגבול באזור זה עוררה סכסוך בין המדינות). נוסף לכך, נכלל בשטח שלזיה הצ'כית גם אזור הלוצ'ין (Hlučín) שסופח מהחלק הפרוסי של שלזיה במסגרת חוזה ורסאי. שלזיה הצ'כית היוותה תחילה יחידה מנהלית נפרדת בתוך צ'כוסלובקיה, לצד בוהמיה, מוראביה וסלובקיה. ב-1928 אוחדה עם מוראביה ליחידה אחת, שנקראה מוראבו-שלזיה.
בהסכם מינכן מ-1938 נמסרה רוב שלזיה הצ'כית לגרמניה הנאצית, כחלק מחבל הסודטים. זמן לא רב לאחר שגרמניה סיפחה את חבל הסודטים, השתלטה פולין על זאולז'ה.
עד 1945 היה האזור (מלבד זאולז'ה ואוסטרבה) מיושב בעיקר בגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה והקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, גורשה כמעט כל האוכלוסייה הגרמנית לגרמניה.
יעקב יוסף טברסקי

ביוגרפיה

נולד בשנת התרנ"ט לרבי דוד טברסקי מסקווירא. התחתן עם טראני, בתו של רבי פנחס טברסקי ("מאוסטילה") בב' באדר ה'תרפ"ה. לאחר החתונה חי במשך שנתיים באוסטילה אצל חותנו.
בשנת ה'תרפ"ז, לאחר מות אביו, מונה לאדמו"ר חסידות סקווירא בעיר קאלאראש שברומניה. בשנת ה'תרצ"ד עבר לגור בעיר יאשי וניצל עם משפחתו מהפוגרום שנערך ביהודי העיר בשנת ה'תש"א.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבר לעיר בוקרשט, ובשנת ה'תש"ח עבר לארצות הברית. התגורר בבורו פארק ולאחר שנתיים עבר לשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין, ניו יורק, שם התגורר בשדרת בדפורד. בשנת ה'תשי"ז ייסד את שכונת ניו סקוור בניו יורק, על מנת ליצור מקום מגורים הולם עבור חסידיו.
הרב טברסקי נפטר בשנת ה'תשכ"ח. את מקומו ממלא בנו, הרב דוד טברסקי. חתנו, הבעל של שתים מבנותיו - פייגא מלכה וסימה מירל, היה הרב מרדכי הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונסי. חתנו השני, בעל בתו מרים, הוא רבי חי יצחק טברסקי, האדמו"ר מרחמסטריווקא ארצות הברית.