google/wiki40b huggingface dataset:
תמורה (מתמטיקה)

במתמטיקה, תמורה (בלועזית: פֶּרְמוּטַצְיָה) היא (באופן אינטואיטיבי) סידור מחדש של העצמים בקבוצה. פורמלית, כל פונקציה חד-חד ערכית ועל מקבוצה לעצמה נחשבת תמורה.

הגדרה פורמלית

תהא  קבוצה. פונקציה  תקרא תמורה על הקבוצה  אם היא חד-חד-ערכית ועל.
הגדרה זו תקפה גם במקרה שהקבוצה  אינסופית. במילים אחרות, תמורה יכולה לתאר גם שינוי בסדר של אינסוף איברים.

סוגי תמורות

קל להבין את סוגי התמורות השונות, אם נסתכל על הקבוצה . במצב ההתחלתי, כל איבר נמצא במקום המתאים לו (האיבר 2, למשל, נמצא במקום השני). כאשר אנו מתארים תמורה אנו בעצם אומרים לגבי כל איבר לאיזה מקום הוא עובר. למשל: "האיבר 3 עובר למקום 5" פירושו הוא שבסדר החדש (סידור המספרים בשורה אחרי ביצוע התמורה, כלומר - הפעלת הפונקציה על כל אחד מהם) המספר 3 יופיע במקום החמישי. בהמשך לא תמיד נציין "איבר" או "מקום" ונשתמש בביטויים כמו "a עובר ל־b" או "c מחליף את d" וכדומה.

תמורות ושעשועים מתמטיים

תמורות משחקות תפקיד גם בחידות ומשחקים רבים. משחקים לשחקן בודד כגון חידת ה-15 וחידת הקובייה ההונגרית הם למעשה משחקי תמורות. לדוגמה בחידת ה-15 המספרים מ-1 עד 15 כתובים על לוחיות המסודרות במטריצה בגודל 4X4, כאשר אחת המשבצות נותרת ריקה. במשחק בכל מהלך ניתן להזיז אל תוך המשבצת הריקה את אחת הלוחיות הסמוכות אליה. מטרת המשחק היא לשנות את המיקום של הלוחיות בעלות המספרים 14 ו-15. את המשחק ניתן לראות כמשחק תמורות. כל מצב במשחק מהווה תמורה על 16 איברים (כולל המשבצת הריקה) וחוקי המשחק מתארים את הפעולות המותרות למעבר מתמורה אחת לאחרת. מכאן שהמצבים שניתן להגיע אליהם במשחק מהווים חבורה, שהיא תת-חבורה של כל התמורות על 16 איברים. התרגום של החידה לשפה מתמטית תהיה: "האם למצב ההתחלתי ולמצב הסופי אותה זוגיות?", התשובה לכך שלילית: כלומר לא ניתן לפתור את המשחק.
גם הקובייה ההונגרית, שהומצאה על ידי ארנו רוביק בשנת 1974 היא דוגמה למשחק תמורות, אם כי מורכב יותר.
כאשר ממלאים טופס לוטו, לא משנה מהו סדר המספרים שיוצאים בהגרלה, אלא המספרים עצמם שאתה ממלא, לפיכך כל האפשרויות הקיימות בלוטו, יכולות להצטמצם לכמה קבוצות.
קרקע (התעמלות)

קרקע (באנגלית: Floor) הוא אחד המכשירים עליהם מתחרים גברים ונשים בענף התעמלות מכשירים. התחרות מתבצעת על משטח מיוחד שהוכן עבור פעילות ספורטיבית. תרגיל המבוצע על המשטח הייעודי, נקרא "תרגיל קרקע".

תרגיל קרקע

תרגיל קרקע מתרחש על משטח מרובע בגודל של 12X12 מטר עם תוספת ביטחון של 1 מטר מכל צד. המשטח עשוי בדרך כלל מקצף מוקשה ומעליו שכבה של עץ לבוד, והוא נתמך על ידי קפיצים או גושי קצף גומי מוקשה, דבר המייצר משטח קשיח המגיב בעוצמה לדחיסתו, ומאפשר למתעמלים להגיע לגובה רב יותר ולנחות על משטח רך יותר מרצפה רגילה.
המתעמלות מבצעות תרגיל עם כוריאוגרפיה בזמן שלא יעלה על 1:30 דקות, ומשלבות אותו יחד עם מוזיקה. על המוזיקה להיות אינסטרומנטלית ואין לכלול בה מלל. תרגיל ארוך מהזמן שנקבע יגרור הורדת ציון. התרגיל מורכב מסדרה של קפיצות הנקראות "אלמנטים" המשלבות גמישות וכוח רב. בנוסף על המתעמלות לקשר בין הקפיצות על ידי אלמנטים תנועתיים, קטעי קישור וכוריאוגרפיה המתאימה לאופי המוזיקה. קטעי קישור אלה משלבים תנועות ריקוד, בלט ומחול. מתעמלות ברמה גבוהה נדרשות לבצע תרגילים ברמה גבוהה המכונים שרשראות אקרובטיות עם או בלי ידיים בזה אחר זה. קיים צוות שיפוט המוריד נקודות על שגיאות באמנותיות של התרגיל (כוריאוגרפיה, הבעה, חוסר יכולת למלא תפקיד או אופי המותאם למוזיקה, יצירתיות והקשר בין המוזיקה לתנועה והקצב) למשל, ניקוד התרגיל נפגע כאשר המתעמלת אינה מסיימת את התרגיל, עם סיום המוזיקה.
המתעמלים מבצעים תרגיל שמטרתו להפגין גמישות וכוח על ידי אלמנטים אקרובטיים והדגמה של יכולות שיווי משקל. מרבית תרגילי הקרקע של הגברים מבוצעים בין 60–70 שניות ונעשים ללא מוזיקה, בניגוד לתרגילי הנשים. הכללים מחייבים את המתעמלים לגעת בכל אחת מפינות המשטח, לפחות פעם אחת, במהלך התרגיל שלהם. ניקוד התרגיל נפגע כאשר יש פגם בתנועות הבסיסיות של גוף המתעמל, כגון החמצת פויינט, רגליים לא ישרות, נחיתה לא יציבה, נפילה ועוד. כמו כן, יציאה של רגל אחת מעבר לפס הלבן המקיף את המשטח תגרור הורדה של 0.1 מניקוד התרגיל ויציאה של שתי רגליים תגרור הורדה של 0.3 נקודות.
אביגדור משאלי

אביגדור משאלי (17 בדצמבר 1931 – 12 בינואר 2009) היה שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב (1996–2002) ובנצרת (1984–1996).
לאחר פרישתו כיהן כנשיא בית הדין העליון של הליכוד.

ביוגרפיה

אביגדור משאלי נולד בדצמבר 1931 בתל אביב לשלמה ולבלה משאלי. הוא למד בבית הספר היסודי "בילו" בתל אביב, ובמדרשיית "נועם" בפרדס חנה. שירת שירות סדיר בצה"ל ועם תום שירותו הצבאי למד בפקולטה למשפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב (לימים אוניברסיטת תל אביב). לאחר תקופת התמחות במשרד עורכי הדין א. רוזנבלום הוסמך כעורך דין. הוא עבד כשש שנים במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות' בתל אביב ואחר כך כעורך דין עצמאי, זאת עד למינויו כשופט בית משפט מחוזי בשנת 1984.
מאז שחרורו משרות בצה"ל משאלי שרת במילואים בפרקליטות הצבאית בתפקידי סניגור, תובע, עוזר יועץ משפטי ואב בית דין צבאי ברצועת עזה ובצפון סיני ואחר כך כשופט ביחידת בתי הדין בפיקוד צפון, עד לשחרורו בדרגת סגן-אלוף. במהלך מלחמת לבנון הראשונה, שרת במילואים בכלא אנצאר בלבנון כיו"ר ועדה למיון והחלטה בגורל שבויים (על פי אמנת ז'נבה).
משאלי היה נשוי ואב לשלושה ילדים.

תקופת כהונתו כעו"ד

בתקופת עבודתו כעו"ד מילא שורה של תפקידים ציבוריים בהתנדבות, בין היתר: חבר מועצת עיריית גבעתיים והנהלתה (13 שנים), חבר ועדת בנין ערים ויו"ר ועדות עירוניות, חבר המועצה הדתית בגבעתיים, נשיא לשכת בני ברית בגבעתיים, חבר ועדות שונות של לשכת עורכי הדין בישראל ועוד.
בשנת 1983 - טרם מינויו כשופט - כיהן כחבר בוועדת החקירה הממלכתית לחקירת אירועי כפר שלם.

תקופת כהונתו כשופט

בין השנים 1984–2002 כיהן כשופט מחוזי, תחילה בבית המשפט המחוזי במחוז הצפון ומאז 1996 כשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו. הוא שימש דן יחיד, ראש הרכב ערעורים אזרחיים ופליליים, ראש הרכב פשעים חמורים ובהרכב ערעורי בית המשפט למשפחה. אף במהלך עבודתו כשופט מילא שורה של תפקידים ציבוריים בהתנדבות: חבר הנהלת תנועת ארץ ישראל הטובה, חבר נציגות השופטים בישראל, חבר דירקטוריון קרן השתלמות לשופטים.
בד בבד עם עבודתו השיפוטית כיהן בשנים 1990–1992 כמרצה למשפטים באוניברסיטת חיפה ומשך כ-6 שנים שימש כמרצה לדיני עונשין בקורס קציני משטרה בשפרעם. כמו כן הרצה בפני פורומים שונים, כגון פקידי סעד במחוז הצפון, קורסים שונים של המשטרה, המועצה הלאומית לקידום ערכי שלטון החוק והדמוקרטיה ועוד. משאלי כיהן כ-5 שנים כיו"ר ועדה בבחינות התמחות של לשכת עוה"ד. משך שנות כהונתו כשופט מחוזי דן ופסק במשפטים רבים שחלקם זכה להד תקשורתי נרחב, ביניהם משפטים של חברי כנופיית מע"צ.

לאחר פרישתו מכס השיפוט

כיהן כיו"ר ועדת החקירה מטעם משרד הפנים לעניין גבולות הכנרת וטבריה.
כיהן כיו"ר ועדה מייעצת מטעם משרד התמ"ת לעניין עו"ז בתעשייה ובשירותים ובתפקידים נוספים.
כיהן בהתנדבות כיו"ר הוועד הפועל של המועצה הלאומית למניעת תאונות.
כיהן כנשיא בית הדין העליון של הליכוד.
ודראן ווקושיץ'

קריירת מכללות

ודראן ווקושיץ', שגדל אל תוך מלחמת יוגוסלביה, גויס לאוניברסיטת נורת'ווסטרן ב-2001 בהמלצת חברו הכדורסלן, דאבור דובאנצ'יץ', במטרה לשחק בעבורה במסגרת כדורסל המכללות של ארצות הברית, המקצוע אותו בחר ללמוד לתואר היה תקשורת.
ווקושיץ' החל לשחק במדי הקבוצה ב-2001 עד 2006 אך בפועל שיחק בה רק 4 שנים מתוך החמש שבהן למד במוסד כי את עונתו השנייה (2001/2002) החמיץ עקב פציעה לא קלה בכתף ימין. לאחר שחזר, בעונתו השנייה ושנתו השלישית בתואר (2002/2003), כבר העמיד ממוצע גבוה כמעט פי שלושה והפך לשחקן הבולט של הוויילדקטס שבקושי יורד מהמגרש.
בעונתו הרביעית והאחרונה (2005/2006) סיים כמלך הסלים של קונפרנס הביג-10 עם 19 נק' למשחק והוסיף 3.7 רב', הוא דייק ב 78.6% מהקו, 36% משלוש ו-49% מהשדה, מספרים שהעניקו לו בחירה לחמישייה השנייה של הקונפרנס. ווקושיץ' סיים כקלע הרביעי בתולדות האוניברסיטה וכמלך השלשות של האוניברסיטה עם 212 קליעות מעבר לקשת השלוש בתקופה שלו.
הוא סיים את התואר ואת קריירת המכללות שלו בגיל 24, דבר שפסל אותו מלהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2006, שהגיל המקסימלי אליו נקבע ל-22.

קריירה מקצוענית

ב-21 בספטמבר 2006 (לאחר מלחמת לבנון השנייה) חתם ווקושיץ' על חוזה לעונה אחת (עונת 2006/2007) בעירוני נהריה הישראלית של אריאל בית-הלחמי, בה פתח את הקריירה המקצוענית שלו. במדיה שיחק גם כבוסמן במסגרת היורוקאפ בשלב הבתים אליו העפילו מסיבובי המוקדמות. הוא ונהריה הודחו ברבע הגמר של גביע המדינה בכדורסל, וסיימו את העונה במקום החמישי ולכן לא עלו לפיינל פור להתמודד על צלחת האליפות.
לאחר עונה טובה בישראל הוחתם ווקושיץ' על ידי קבוצת היורוליג הקרואטית ציבונה זאגרב באוגוסט 2007, הוא שיחק במדיה עד יוני 2010. בשנותיו בקבוצה זכה פעמיים באליפות הליגה הקרואטית (2009 ו-2010) וזכה עמה פעמיים גם בגביע הקרואטי בכדורסל (2008 ו-2010) והגיע עמה פעמיים למעמד של גמר הליגה האדריאטית ב-2009 וב-2010.
באוגוסט 2010 חתם במדי צדביטה זאגרב מהליגה הקרואטית ומהיורוליג אף היא, בה שיחק עד יוני 2012. בעונת 2011/12 זכה עם הקבוצה בגביע הקרואטי בכדורסל הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת ק.ק. זאגרב. בנוסף באותה העונה הגיעה הקבוצה עד לגמר הליגה האדריאטית והפסידה לקבוצת מכבי תל אביב 87-77. ובסיום אותה העונה הפסידו ווקושיץ' וקבוצתו בגמר הפלייאוף לציבונה זאגרב 3-1.
לאחר מכן חתם על חוזה לעונת 2012/2013 במדי ק.ק ספליט, איתה הגיע לחצי גמר גביע קרואטיה בכדורסל, ובסיומה הודיע על פרישה מכדורסל מקצועני.
החל מנובמבר 2014 הוא הבעלים של חברת תקשורת ויחצנות בנושאי ספורט ברחבי אירופה שפתח.
פלה (יישוב קדום)

פלה (Pella) (בערבית: טבקת פחל - طبقة فحل; בספרות התלמודית: פֶחֶל) הייתה עיר שנמנתה על ליגת עשר הערים - הדקאפוליס.
פלה הייתה יישוב עתיק יומין בעבר הירדן המזרחי. היא שכנה סמוך מאוד לנהר הירדן, מספר קילומטרים צפונית לוואדי אל-יביס, כשלושה קילומטרים ממזרח לכפר רופין. בקרבת העיר היו מעיינות חמים שהתלמוד הירושלמי מכנה אותם "חמתא דפחל".
המקום נזכר בטקסטים מצריים מהמאה ה-19 לפני הספירה כפילום (pihlum) או פחל (pehel). העיר פחל נזכרת שוב במכתבי אל-עמארנה מן המאה ה-14 לפנה"ס, אז נשלטה על ידי מותבעל בן לבאיה שליט שכם. כפי הנראה, מקור שמה של פלה בהלניזציה של שמה הקודם (פילום) ועל שם העיר פלה שביוון - עיר הולדתו של אלכסנדר הגדול, שצבאותיו כבשוה בסביבות 332 לפני הספירה.
לאחר כיבושה על ידי היוונים עברה משלטון בית תלמי לבית סלאוקוס, ובסביבות 108 לפנה"ס נכבשה על ידי אלכסנדר ינאי. מאחר שמרבית תושבי העיר היו יוונים, לא נתקבל השלטון היהודי באהדה, ועם כיבושה על ידי פומפיוס בשנת 63, הוצאה העיר- יחד עם שאר ערי הדקאפוליס - משלטון יהודה. לאחר כיבושה בידי הרומאים הפכה לעיר רומית, ובתקופה הביזנטית שיגשגה, לאור נתיב הסחר שעבר בסמוך. על פי אוסביוס מקיסריה, הייתה פלה עיר מקלט לפליטים נוצריים שברחו מירושלים בתקופת המרד הגדול.
לאחר הכיבוש הערבי הייתה פלה בשליטת בית אומאיה עד לחורבנה בשנת 749 מרעש אדמה.

כאתר ארכאולוגי

החל משנת 1979 מחלקת העתיקות של ירדן, בשיתוף אוניברסיטת סידני, מנהלות במקום חפירות ארכאולוגיות. באתר נמצאו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית (לפני כ-100,000 שנה), מהתקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפנה"ס), וכן מתקופות הברזל והברונזה.
בין הממצאים באתר מקדש כנעני, בתים וכנסיות מהתקופה הביזנטית, ומסגד קטן מימי הביניים.
מישור הצפה

מישור הַצָּפָה (נקרא גם: פֶשֶׁט הצפה), הוא אזור מישורי, המשתרע סביב שני עבריו של נחל או נהר. המישור מתחיל בקו האפיק ומסתיים בשוליו של עמק הנהר. בעת גאות המים, כאשר הנחל או הנהר עולים על גדותיהם, מישור ההצפה מוצף, ומתכסה בחומרי סחף, המושקעים בקרקע על ידי הנהר. אם נביט בחתך רוחב דמיוני של מבנה נחל, או אז, החלק העמוק של ערוץ הנחל, בו זורמים המים, מכונה פֶשֶׁט, והמישור המוגבה משני צדי הפשט, המתכסה במים בעת שיטפון, מכונה פשט ההצפה.
במהלך ההיסטוריה, הוקמו ערים רבות בעולם על מישורי הצפה שבסמוך לנהרות. פשטי הצפה של נהרות ונחלים שמשו קרקע נוחה ופורייה לחקלאות. במשך אלפי שנים התבססה כלכלת מצרים העתיקה ומצרים על יבולים שגדלו במישור ההצפה של נהר הנילוס.
בעת השיטפון הגדול של 1993 אחד הטיעונים המרכזיים של מבקרי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית  היה שהם סכרו בסוללות את גדות הנהרות מיסיסיפי ומיזורי ולא אפשרו לעודף המים לגלוש למישורי הצפה, וגרמו לכך שהמים הגואים בנתיב הנהר המוצר גרמו לפריצת הסוללות ולהצפות במקומות מעובדים או מיושבים.
אנתוני קנדי

קורות חיים

קנדי נולד בסקרמנטו, קליפורניה. הוא אינו קשור למשפחת קנדי.
למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד, לאחר שלמד שנה אחת גם בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1961 סיים תואר במשפטים מבית הספר הרווארד למשפטים.
במשך שנים רבות היה פרופסור למשפט חוקתי באוניברסיטת הפאסיפיק בקליפורניה וכיהן בוועדות משפטיות שונות מטעם הממשל. ב-1975 מונה על ידי ג'רלד פורד לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במערב ארצות הברית.
ב-1987 לא הצליח רונלד רייגן למנות את רוברט בורק לשופט עליון, הואיל והסנאט היה בשליטת המפלגה הדמוקרטית והדמוקרטים התנגדו לעמדותיו. שופט אחר שבו חפץ רייגן נאלץ לפרוש אחרי שהתברר כי עישן מריחואנה. קנדי היה המועמד השלישי וזכה באישור פה אחד של הסנאט, מצד שתי המפלגות. הוא החל בכהונתו בפברואר 1988.
בתפקידו מצטייר קנדי כשמרן בנושאים כלכליים וכאיש האמצע בעניינים חברתיים. בדרך כלל, הוא נוטה להגדיל את זכויות המדינות על חשבון הממשל הפדרלי. קנדי התנגד לאפליה מתקנת; תמך בהיתר ההפלות, אך נוטה לצמצמו ולא להחילו על צורת הפלה שנראות אכזריות יותר כמו "לידה חלקית"; תמך בצמצום עונש המוות, כך שלא יחול על מפגרים ועל קטינים; כתב שני פסקי דין חשובים שהרחיבו את זכויות ההומוסקסואלים, האחד ביטל את חוקי המדינות האוסרים על יחסים "שלא כדרך הטבע", השני אסר על אפליה בגין נטייה מינית.
בתחילת כניסתו לתפקיד הצטייר קנדי כשמרן בדמותו של אנטונין סקאליה, אולם השניים התרחקו מאוד עם הזמן וכמה מפסיקותיו של קנדי בזכות חירויות הפרט גדושות ברטוריקה ליברלית נלהבת. השימוש שעשה בחוקיהן של אומות אחרות עורר זעם רב בקרב פוליטיקאים שמרנים עד כדי קריאות להדחתו שנשמעו בפי גורמים בימין הדתי באמריקה.
קנדי הפתיע כשקבע בפסק דין קלו נגד ניו לונדון כי זכותן של הרשויות להפקיע רכוש פרטי על מנת לאפשר פיתוח אזור בידי יזמים. בכך הצטרף לשופטים הליברלים שסברו כי התיקון החמישי לחוקה, בו נקבע כי רכוש פרטי יכול להילקח לשימוש ציבורי רק בהינתן פיצוי הולם לבעל הרכוש, מקיף כ"שימוש ציבורי" גם העברת רכוש מגורם פרטי אחד לאחר.
בבחירות 2000, בפסק דין שהכריע את גורל ספירת הקולות בפלורידה, הצטרף קנדי לרוב השמרני שנתן את הנשיאות לג'ורג' בוש וכתב את פסק הדין מטעם בית המשפט. בכך עמד בלחצים רבים שהפעילו עליו השופטים הליברליים, שראו בו את הקול הצף. הוא הצטרף לשמרנים גם כשסבר שהצבת עשרת הדברות בבית משפט אינה מפרה את הפרדת הדת מהמדינה, הקבועה בתיקון הראשון.
מנגד, קנדי גם הצטרף למחנה הליברלי בבית המשפט במספר פסיקות, ביניהן הפסילה של בית המשפט העליון של ארצות הברית את החוק הפדרלי ששלל הטבות מזוגות חד-מיניים ביוני 2013, כאשר היה לקול המכריע בין המחנה הליברלי לשמרני בבית המשפט. הוא גם תמך בחוקיות רפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה, חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, בעתירה שהוגשה נגד סעיף מרכזי בחוק, כשהצטרף לדעת הרוב בהחלטת 3–6 שופטים ב-25 ביוני 2015.
בפסק הדין התקדימי אוברגפל נגד הודג'ס ב-26 ביוני 2015, היה קנדי לקול המכריע בהחלטה שהתקבלה ברוב של 4–5, בה נקבע כי נישואים חד-מיניים הם זכות חוקתית בכל 50 המדינות של ארצות הברית.
ב-27 ביוני 2018 הודיע קנדי לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על פרישה מכהונתו בבית המשפט העליון. הפרישה נכנסה לתוקפה ב-31 ביולי 2018.
Funk Wav Bounces Vol.1

רקע

לפני יציאת האלבום, האריס הכריז ברשתות החברתיות כי עתיד לצאת אלבום אולפן חדש, וכי עתידים להיות שיתופי פעולה עם זמרים רבים. האריס פרסם סרטון קצר שמראה את שם השיר ביחד עם האמן שאיתו הוא משתף פעולה. האריס כתב והפיק את כל שירי האלבום, ואת האלבום עצמו בשיתוף האמנים שהתארחו בכמה וכמה שירים. את האלבום האריס החל להקליט כבר ב-2016, והקלטתו נמשכה עד שנת 2017 שבה הוא יצא לאור.

הצלחה

בשבוע הראשון שיצא האלבום, הוא נכנס היישר למקום ה-2 במצעד הבילבורד 200, אך לא הצליח להעפיל למקום הראשון כאשר נחסם על ידי אלבום של די ג'יי נוסף, אך הצליח להעפיל למקום הראשון באייטונס העולמי במצעד האלבומים הבריטי האלבום גם כן נכנס היישר למקום השני, עם מכירות של 19,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. לאחר מכן האלבום לא הצליח לעלות בשנית בשני המצעדים הללו. אלבום זה הוא האלבום המצליח ביותר של האריס במצעד הבילבורד 200, והשלישי המצליח ביותר במצעד האלבומים הבריטים.
רוברט תמפטנדר

חייו

רוברט תמפטנדר נולד בסטוקהולם כבנם של נילס תמפנטנדר, שהיה קצין בדרגת לוטננט בצבא שוודיה ושל אדולפינה לאורנט. לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת אופסלה ולאחר קריירה מוצלחת כפקיד ממשלתי, הוא נבחר להיות חבר בית הנבחרים (הריקסדאג) ב-1879. מתחילת כהונתו הוא היה חבר במפלגת המרכז, מפלגה שהייתה נאמנה לממשלה שכיהנה אז. בהדרגה הוא החל להעביר את תמיכתו למפלגת האיכרים. ב-1874 הוא נשא לאישה את פרידה דהלברג ואתה הוא הביא לעולם שלושה ילדים. בממשלתו של ארביד פוסה שקמה ב-1880 הוא שימש כשר בלי תיק וב-1881 הוא מונה להיות שר האוצר. הוא כיהן במשרה זו במשך שלוש שנים עד שבגיל 40 הוא נבחר להיות ראש הממשלה.
תוך ניצול קשרים טובים שהוא יצר במהלך כהונתו בפרלמנט הוא הצליח לשבור את המבוי הסתום שנוצר בשאלת ההגנה של שוודיה. הסוגיה באה לידי פתרון ב-1885. במטרתו להגן על מערכת הסחר החופשי שמוסדה על ידי לואיס ירד דה יר ועל ידי שר האוצר שלו, יוהאן אוגוסט גריפנסטדט, במהלך תקופת כהונתם, הוא נחל פחות הצלחה. למדיניות כלכלית זו היו יתרונות רבים שתרמו למודרניזציה של שוודיה. כאשר חלה ירידה במחירי המזון בשווקים העולמיים בשל הגידול ביבוא מצפון אמריקה, עלתה דרישה להעלאת מחירים כדי להגן על האינטרסים של שוודיה.
בסופו של דבר אולץ תמפטנדר לפרוש מתפקידו, אך לא בעקבות התבוסה בבחירות של 1887. המועמדים לפרלמנט היו צריכים להביע את עמדתם אם הם תומכי הסחר החופשי או חסידי הפרוטקציוניזם. חברים לכל החיים של הריקסדאג נבחרו עד אז על בסיס המוניטין האישי שלהם ועל בסיס האמון הציבורי בהם. תומכי מדיניות הסחר החופשי הצליחו להשיג ניצחון במחוז סטוקהולם וזכו ב-22 ממושבי הפרלמנט. אך נראה שאחד מהחברים לא שילם את מסיו ולפיכך כל רשימת המועמדים הוכרזה כלא תקפה. החברים לכל החיים שהיו תומכי מדיניות הסחר החופשי הוחלפו בתומכי הפרוטקציוניזם שהצליחו להשיג רוב בבית הנבחרים.
תמפטנדר ניסה לשכנע את המלך אוסקר השני להכריז על בחירות חדשות אך המלך דחה את הבקשה ובעקבות כך הגיש תמפטנדר את התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה. לאחר מכן ועד 1896 הוא כיהן כמושל מחוז סטוקהולם ולאחר מכן כמנהל של חברת הרכבות Trafik AB Grängesberg–Oxelösund.
רוברט תמפטנדר נפטר ב-30 בינואר 1897 בסטוקהולם.
הונאת DHCP

הונאת DHCP (באנגלית: DHCP spoofing) היא שיטת התקפה של מחשב ברשת מקומית על מחשב אחר באותה רשת שמטרתה לשלוט בהגדרות הרשת של המחשב הנתקף באמצעות התחזות לשרת DHCP הפועל באותה הרשת.

שיטת ההתקפה

ברשת אשר מותקן בה שרת DHCP פעיל, מחשבי העבודה יכולים לעלות ללא הגדרות רשת ולשלוח הודעת DHCP ב-Broadcast. במצב תקין שרת ה-DHCP מזהה את הפניה ועונה למחשב הפונה בהודעה המכילה את הגדרות הרשת הרצויות, שבדרך כלל מכילות את כתובת ה-IP שהוקצתה למחשב, כתובת ה-Default gateway וכן כתובת שרת ה-DNS. בהתקפת DHCP spoofing המחשב התוקף מאזין לרשת וממתין להודעות DHCP שנשלחות ב-Broadcast, כך שהוא יכול לקבל אותן גם כן. מרגע שהוא זיהה כזו הודעה - הוא שולח הודעת תגובה מזויפת המתחרה בתשובתו של השרת ואם המחשב הנתקף מקבל את הודעתו ראשונה - הוא יאמץ את הגדרות הרשת הקבועות בה. למעשה התוקף משטה במחשב הנתקף וגורם לו לחשוב שהוא שרת ה-DHCP ברשת המקומית, ומכאן בא שמה של ההתקפה.

שימושים

הפעולה המשמעותית העיקרית שניתן לבצע באמצעות הונאת DHCP היא קביעת כתובת ה-Default gateway של מחשב הנתקף כך שתכיל את כתובתו של המחשב התוקף. באמצעות שינוי הגדרה זו ניתן לגרום לכל החבילות שהמחשב הנתקף מוציא אל מחוץ לסגמנט שלו לעבור דרך המחשב התוקף. במידה והמחשב התוקף משמש כמתג ומעביר את החבילות המתקבלות מהמחשב הנתקף הלאה ל-Gateway האמיתי של הרשת, המחשב הנתקף יכול לנהל תקשורת רציפה ולא להיות מודע לכך שכל תעבורתו עוברת דרך המחשב התוקף. המחשב התוקף מצידו יכול באמצעות רחרחן לעקוב אחרי כל המידע שהמחשב הנתקף שלח ברשת.
פעולה נוספת שניתן לבצע היא החלפת כתובת שרת ה-DNS המוגדרת למשתמש כך שתופנה למחשב התוקף או למחשב אחר הנשלט על ידי התוקף ונגיש למחשב הנתקף מבחינה רשתית. באמצעות החלפה זו התוקף יכול לשלוט בכתובות ה-DNS שהמחשב הנתקף מקבל והשלכות התקפה כזו זהה להשלכות "הרעלה" והתחזות, חולשות לוגיות במערכת ה-DNS, אלא שכאן אין זה נובע מחולשה ב-DNS אלא בחולשה ב-DHCP.

אמצעי הגנה

ברמת המחשב הנתקף אמצעי ההגנה הטוב ביותר כנגד התקפת הונאת DHCP היא זיהוי של תשובות מרובות להודעת DHCP אחת, כך שבמידה ומתקבלת למעלה מהודעה אחת נשלחת אזהרה למשתמש במחשב הנתקף.
ברמת הרשת ניתן להתמודד עם ההתקפה על ידי הגדרת המתגים ברשת כך שיעקבו אחרי השימוש ב-DHCP בכל החבילות העוברות דרכן ויוודאו שרק שרתי ה-DHCP המורשים עונים על הודעות ה-DHCP שעוברות ברשת. מעקב זה נעשה כחלק ממערך אבטחה רחב יותר המונע התקפות אחרות ונקרא DHCP snooping.
סטיבן בוקסר

ביוגרפיה

בוקסר נולד בסידקאפ שבמחוז קנט באנגליה. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות ג'ו באופרת הסבון של BBC One "רופאים". ב-2008 לקח פסק זמן מהסדרה כדי לשחק בתפקיד פטרוציו בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "אילוף הסוררת", ובנובמבר 2010 חזר לשחק בסדרה בפרקים אחדים.
בוקסר כיכב בסדרות דרמה בלשיות, ובהן בשלוש עונות של הסדרה "החשוד העיקרי". הוא הגיש תוכנית ילדים בטלוויזיה בשם "Get Up And Go!" ביחד עם בריל ריד, ובתוכנית ההמשך "Mooncat and Co", בה הצטרפו אליו שחקנים כגון פאט קומבס, פאם איירס, פטסי רולנדס ווילף לון. בוקסר השתתף בדוקו-דרמה "A Royal Scandal" של ה-BBC. ב-2005 גילם את מר סמית' בעיבוד לרומן "ימי בית הספר של טום בראון", ואת לורד מלוויל בסדרה "Garrow's Law". עוד הופיע בפרקים בסדרות "חדר מיון", "לות'ר", "רציחות במידסומר", "האב בראון", "The Honourable Woman", ובסדרה "אנושיים".
ב-2012 הופיע בוקסר בתפקיד פרסיסקו דה אגייאר בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "הכפירה שבאהבה" מאת הלן אדמונדסון. ממאי עד אוקטובר 2013 הופיע בתפקיד הראשי בהפקה של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס". מינואר עד יולי 2014 גילם בוקסר את גלוסטר במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר. בין אוקטובר 2016 למרץ 2017 עבד עם חברת From Software ודיבב דמויות במשחק הווידאו Dark Souls III. עוד שיחק בתפקיד קפטן ריברס בעיבוד הבימתי של הרומן "Regeneration" מאת פאט בארקר. ב-2018 הופיע בפרק בסדרה "סנס8" של נטפליקס.
אפרים לוזון

אפרים לוזון (1912 - ?) היה עיתונאי וסופר יהודי, ממייסדי תנועת בית"ר בתוניסיה (1931). ב-1935 התמנה לנציב בית"ר בתוניסיה.
החייל הרברבן

עלילה

תחילת היצירה נפתחת בדיאלוג בין החייל (פירגופלינקס) עם הלחך פנכה שלו, פאלאייסטריו. בעוד החייל "מצטנע" ביכולות הלחימה שלו וקהל המעריצים בידיו, עבדו הנאמן ממשיך להחמיא לו. העבד מספר לקהל איך הגיע לידי אדונו הנוכחי - הוא נשבה בידי ספינת שודדי ים כאשר ניסה להודיע לאדונו הקודם (פלאוסיקלס) שהיציאנית אותה אוהב נחטפה. כאשר העבד מועבר לאדונו הוא פוגש את אותה יצאנית ושולח לפלאוסיקלס הודעה כי מצא את האהובה. 
פלאוסיקלס המאוהב מפליג אליו ומתאכסן בית זקן הגר ממול לבית החייל הרברבן. העבד מבצע חור בקיר כך ששני האוהבים יכלו להפגש בסתר. העלילה מסתבכת כאשר אחד העבדים (סקלדרוס) עולה על התכסיס והעבד נאלץ למצוא פתרון לבעיה. הוא מחליט לתחבל את החייל הרברבן באמצעות "תאומה" ליצאנית שמגיעה עם אמה לבקר בעיר. כאשר סקלדרוס מספר לפאלאייסטיו את שראה, האחרון מנסה לשכנע כי טעות בידיו ומצליח לבלבל אותו עם היצאנית באמצעות החור בקיר ולגרום לו להאמין כי מדובר על שתי נשים שונות. בעת התכסיס, היצאנית מספרת לשני העבדים כי חלמה חלום על אחותה התאומה שהגיעה לחפש אותה. גם הזקן המארח עוזר בתחבולה וכועס על העבד, סקלדרוס שהעליב את האורחות שלו, היצאנית המחופשת. 
כדי לאחד את זוג האוהבים נאלץ העבד למצוא תכסיס נוסף - למצוא אישה לזקן שכביכול תתאהב בחייל הרברבן. החייל שנופל לתכסיס מודאג מאחר שאינו יודע כיצד להכניס לביתו שתי פלגשתו ללא בעיות. פאלאייסטרו מנסה לשכנע אותו לסלק את היצאנית מביתו תחת התירוץ שאמה ואחותה הגיעו לעיר. כך היצאנית תעלה לספינה עם אהובה חזרה לאתונה.
שמעון סאמט

ביוגרפיה

שמעון סאמט נולד בשנת 1904 בז'ולקיב שבגליציה המזרחית, בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, ליעקב-יוסף סאמעט (סאמט), פעיל ציוני, וללאה לבית שפריצר.
קיבל חינוך יהודי מסורתי. כשגדל למד בבית ספר ממלכתי דו-לשוני (אוטראקוויסטי), שבו התנהלו הלימודים בעיקר בפולנית וכן בגרמנית, ואחר כך המשיך לבית ספר תיכון. היה פעיל בתנועות הנוער היהודיות הציוניות "השומר הצעיר" ו"החלוץ". בנעוריו לקח חלק בכתיבה ועריכה בעיתוני נוער.
בין השנים 1920–1922 עבר הכשרה בחווה חקלאית לקראת העלייה לארץ ישראל. בהמשך שימש מחנך נוער בזלוצ'וב, ואחר כך הצטרף לפלוגות עבודה חלוצית בלבוב.
בשנת 1926 עלה סאמט לארץ ישראל. לאחר תקופה שבה היה חבר בקיבוץ ההכשרה במושבה פתח תקווה, החל לעבוד בעיתונות: בראשית שנת 1928 החל לכתוב בעיתון "דבר" מדור בשם "בספורט", שבו הובאו ידיעות ספורט מענפים שונים מהארץ ומהעולם, וכן דעותיו האישיות (בכך היה סאמט ככל הנראה חלוץ פרשני הספורט בעיתונות בארץ-ישראל). לאחר מכן, ב-1931, הצטרף ל"הארץ", שם המשיך לכתוב במשך 66 שנה, כמעט עד מותו. (גם ב"הארץ" כתב בין היתר על ספורט.) היה חבר המערכת, וכן יו״ר ועד עובדי ״הארץ״.
משנת 1938 שידר ב"קול ירושלים", ולאחר קום המדינה שידר ב"קול ישראל".
היה ממקימי אגודת העיתונאים בתל אביב, וחבר באיגוד העיתונאים הבינלאומי.
במשך שנים שימש קורספונדנט ארץ-ישראל של עיתונים זרים בשפות פולנית ויידיש.
במסגרת עיסוקו יצא סאמט לשליחויות עיתונאיות ביותר מ-20 מדינות, ופרסם עליהן כתבות ב"הארץ" וב"תשע בערב"/"העולם הזה".
בינואר–מרץ 1946 ביקר כשליח עיתון "הארץ" לפולין, והיה בכך לעיתונאי הארץ-ישראלי הראשון שנשלח לפולין שלאחר המלחמה והשואה. הוא היה אורחה של ממשלת פולין, וסייר ברחבי הארץ במטרה להביא בפני הקוראים תמונות מחיי שארית הפליטה. הוא פרסם עשרות כתבות על פולין ועל שרידי יהודיה, ובהן ביקש בין היתר להתמודד עם הדימוי הפאסיבי של קורבנות השואה. בשובו פרסם את ספר המסעות "בבואי למחרת", שזכה לתפוצה גדולה ולפופולריות, ותורגם בחלקו לאנגלית וליידיש. כעבור שנה יצא כנספח העיתונות של משלחת היישוב שביקרה במחנות המעצר בקפריסין.
בשנת 1954 היה לעיתונאי הישראלי הראשון שקיבל היתר כניסה למדינת מזרח אירופה, וביקר בארבע מן המדינות שמאחורי מסך הברזל ("וילון אדום", בפיו) – פולין, צ'כוסלובקיה, רומניה והונגריה. ב-1956 פרסם את ספר המסע "מאחורי הווילון האדום", שכלל רשמים מביקוריו ותיאר את חוויית החיים תחת המשטר הקומוניסטי ואת שרידי היהודים שם.
ב-1970 קיבץ מרשימותיו ופרסמן בספר בשם "איפה הם היום?".
בשנת 1956 העניקה לסאמט מועצת עיריית תל אביב פרס לציון 25 שנה לעבודתו כעיתונאי במועצה.
בשנת תשל"ז-1977 הוענק לסאמט התואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
במרץ 1939 נישא סאמט לאַנדַה לבית וויילר.
בנו, גדעון סאמט, הוא עיתונאי בכיר, העורך האחראי של "הארץ" לשעבר ובעל טור.
שמעון סאמט נפטר בתל אביב ב-1998, בגיל 94. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
על שמו נקרא רחוב בשכונת סי אנד סאן שבצפון תל אביב.