google/wiki40b huggingface dataset:
ארנסט אודט

אלוף הפלות

אודט נולד בפרנקפורט וגדל במינכן עוד כילד התעניין בתעופה ומטוסים. ב-2 באוגוסט 1914 התגייס לצבא וביקש להצטרף לחיל האוויר אך סורב בגלל קומתו הנמוכה (160 ס"מ). רק לאחר שלמד לטוס באופן פרטי הוא התקבל לחייל האוויר ב-אפריל 1915.
אודט שירת בטייסת של מנפרד פון ריכטהופן (הברון האדום) והצטיין בקרבות האוויר. עד לסוף המלחמה נזקפו לזכותו 62 הפלות והוא היה במקום השני לאחר ריכטהופן (80 הפלות). לאחר מותו של ריכטהופן הוא שירת תחת פיקודו של הרמן גרינג. בסוף המלחמה נאלץ לעזוב את מטוסו ולצנוח לאחר שהתנגש במטוס צרפתי הוא זכה בעיטורים: צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, מסדר הבית של הוהנצולרן והעיטור הגבוה ביותר - פור לה מריט.

טייס פעלולים

לאחר המלחמה השתמש אודט בכישוריו כטייס והפך לטייס פעלולים וטייס ניסוי. הוא השתתף במספר סרטים של לני ריפנשטל ואף במספר סרטים בהוליווד ובגרמניה. הפופולריות שלו הרקיעה שחקים. לאדם כזה הזדקק גרינג בבואו להקים את הלופטוואפה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וגויס ללופטוואפה.

בניית הלופטוואפה

גרינג רצה להסתמך על חבריו הטייסים מהמלחמה בבניית חיל האוויר. הוא גייס את ארהרד מילך, ברונו לרצר וארנסט אודט. אודט שימש בתחילה כטייס ניסוי אבל ב-1936 מינה אותו גרינג לתפקיד פיתוח ואספקת כלי טיס. אודט קבל תפקיד זה בחוסר רצון. הוא התרכז בעיקר בפיתוח מטוסי צלילה יונקרס 87 Ju והזניח פיתוח מפציצים. הוא היה חסר מיומנות בנושאי ארגון, תיאום ופיתוח מטוסים חדשים. עד מהרה החלה ירידה בייצור מטוסים ובמחקר ופיתוח מנועים ומטוסים עתידיים. אודט ראה את כשלונו והחל לשתות אלכוהול ולאבד את ביטחונו העצמי.

התאבדות

מצבו הנפשי של אודט התדרדר לאור כשלונות הלופטוואפה בקרב על בריטניה ואי יכולתו לארגן את ייצור המטוסים במידה מספקת. גרינג האשים אותו בכישלון כדי להטות את האשמה ממנו. אודט לא היה יכול לעמוד בלחץ והחליט להתאבד. ב-17 בנובמבר 1941 הוא ירה בעצמו בדירתו. כפי שנודע הוא כתב בשפתון אדום על קרש מיטתו: "איש הברזל, אתה אחראי למותי".
ההודעה הרשמית אמרה שהוא נהרג בניסוי על אמצעי לחימה חדש. נערכה לו הלוויה ממלכתית בהשתתפות היטלר.
אב קדמון משותף אדם–שימפנזה

האב הקדמון המשותף של האדם והשימפנזה הוא המין המאוחר ביותר של בעל חיים שהיה אב קדמון משותף של האדם, השימפנזה המצוי והשימפנזה הננסי. קיומו של מין זה מוסק מתוך הדמיון הרב בגנום של השימפנזה והאדם, ומתוכם גם ניתן, באמצעות שיטות שעון מולקולרי, להעריך במקורב את הזמן שבו חי – בין 8 ל-4 מיליון שנה לפני זמננו. אולם, עקב נדירותם של מאובנים מתקופה זו, אין יודעים בביטחון מי היה מין זה. ארבעה מועמדים אפשריים הם המינים: סהלאנתרופוס צ'אדנסיס, אורורין טוגננסיס, ארדיפיתקוס קדבה וארדיפיתקוס רמידוס, וייתכן גם שהיה זה מין אחר שעדיין לא התגלו מאובנים שלו.
על פי תערו של אוקאם יש להניח שהאב הקדמון המשותף חי באפריקה, שכן מאובני כל ההומינינים הקדומים ביותר הידועים למדע נמצאו באפריקה, וכן שני מיני השימפנזה חיים שם. עם זאת, לא ניתן להסיק זאת בוודאות גמורה.

תארוך

מתוך ההבדל שבין הגנומים של האדם והשימפנזה ניתן לחשב, באמצעות שיטת השעון המולקולרי, הערכה פשוטה ומקורבת לפני כמה זמן חי האב הקדמון המשותף המאוחר ביותר שלהם. ידוע כי ההבדל בין הגנומים הוא בקירוב 1%, שהם כ-30 מיליון הבדלים של נוקלאוטיד בודד מתוך כשלושה מיליארד זוגות נוקלאוטידים בגנום האדם. נעשה הנחה מפשטת כי כמעט כל ההבדלים האלו נגרמו על ידי מוטציות נייטרליות, כלומר הן לא גרמו להבדל בכשירות ולכן לא נבררו  בברירה טבעית, אלא באמצעות סחף גנטי בלבד. כמו כן נניח שמוטציות נייטרליות אשר מופיעות במשך חייו של כל פרט בודד ועוברות בתורשה לילדיו גורמות לסדר גודל של 100 הבדלים של נוקלאוטיד בודד. על פי כלל אצבע חשוב בתאוריה הנייטרלית בגנטיקה של אוכלוסיות, אותו מספר מוטציות משתלטות על האוכלוסייה כולה בכל דור. נמצא איפוא שדרושים 30,000,000/100 = 300,000 דורות של אבולוציה כדי ליצור את ההבדל בין הגנומים של האדם והשימפנזה. אם נניח שמשך הדור הממוצע בשושלות האדם והשימפנזה במשך זמן זה היה 33 שנה, נקבל כעשרה מיליוני שנים. הבדל זה יש לחלק לשניים, שכן המוטציות הצטברו גם בשושלת השימפנזה וגם בשושלת האדם, ונקבל כי האב הקדמון המשותף חי לפני כחמישה מיליון שנה. 
חישוב זה הוא כמובן פשטני מאוד, אך מדויק למדי. בחישובים מתוחכמים יותר הנערכים במסגרת מחקרי גנטיקה של אוכלוסיות ואבולוציה מולקולרית מתחשבים גם במוטציות מועילות אשר משתלטות על האוכלוסייה בברירה טבעית, אך ניתן להתעלם מהן בלי השפעה גדולה על החישוב מכיוון שמרבית המוטציות הן אכן נייטרליות ומתקבעות בסחף גנטי. ההנחות הפחות ידועות הן קצב המוטציות ומשך הדור. קצב המוטציות בדור יחיד באדם עדיין לא נמדד במדויק ויש עליו ויכוחים, אך הוא אכן בסדר גודל של 100 בדור. הוא כמובן עשוי היה להשתנות במשך מיליוני השנים שחלפו, וכך גם משך הדור. חישובים המסתייעים בין השאר בכיול באמצעות גיל מאובנים הנמדד בשיטות תארוך רדיומטריות כמעט תמיד נותנים תוצאות שבין 4 ל-8 מיליון שנה.
אנה אמליה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל

ביוגרפיה

אנה אמליה נולדה ב-24 באוקטובר 1739 בעיר וולפנביטל שבדוכסות בראונשווייג (ברונסוויק בסקסונית ובשפות אחרות; כיום גרמניה), לקרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולפיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתו של פרידריך וילהלם הראשון, מלך פרוסיה ואחותו של פרידריך הגדול.
ב-16 במרץ 1756 התחתנה אנה אמליה עם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנו נולדו לה שני ילדים. ב-28 במאי 1758 מת ארנסט אוגוסט, והותיר אחריו את בנם בן השנה קרל אוגוסט, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך שעלה לשלטון במקומו. בשל היות בנה קטין, שלטה אנה אמליה כעוצרת הדוכסות עד לבגרותו בשנת 1775. היא ניהלה את ענייני הדוכסות בהגינות וביושרה, וחיזקה את משאביה, על אף תלאות מלחמת שבע השנים שהשתוללה בגרמניה באותה העת.
כפטרונית של אמנות וספרות היא תמכה ברבים מהגברים הבולטים ביותר בגרמניה באותה העת, ביניהם יוהאן גוטפריד הרדר, יוהאן וולפגנג פון גתה, פרידריך שילר וחברת התיאטרון של אבל זיילר, אשר תחת חסותה של אנה אמליה "הפכה למוצלחת ביותר, ולחברת התיאטרון הטובה ביותר בגרמניה באותה עת". כמו כן היא הקימה את ספריית הדוכסית אנה אמליה, המכילה כיום כ-1,000,000 כרכים. בנוסף, היא גם הייתה מלחינה בולטת, ובין יצירותיה החשובות יש סימפוניה לשני אבובים, שני חלילים, שני כינורות ובס-באס (1765), אורטוריה תלת-ממדית (1768), אופרה בשם ארווין ואלמיר (1776), המבוססת על טקסט של גתה, ודיברטימנטו לפסנתר, קלרנית, ויולה, וינצ'לו (בסביבות 1780).
בשנת 1807 מתה אנה אמליה, ונקברה בקריפטה המלכותית בוויימאר.
בית הסוהר שקמה

בית הסוהר שקמה הוא מתקן כליאה הממוקם בשדרות התעשייה 5, אזור התעשייה הצפוני אשקלון.

הקמה והיסטוריה

בית סוהר שקמה מבוסס על "מצודת טגארט", שהוקמה בשנת 1941 כתחנת משטרה כפרית (2nd Class Police Station), מזרחית לעיירה אל-מג'דל. לאחר קום המדינה שימש המתקן כתחנת המשטרה של העיר אשקלון וכלל בתוכו מתקן כליאה שנוהל בידי המשטרה והחזיק עצירים מהסביבה ומסתננים מרצועת עזה. במרץ 1964 ברחו מהכלא שלושה עצירים מרצועת עזה, שהסתייעו בעצירים יהודים להשתלט על שני השוטרים ששמרו על הכלא ולברוח.
בשנת 1969 נמסר המתקן לשירות בתי הסוהר והחל לשמש בעיקר לכליאת אסירים ביטחוניים שמספרם גדל עקב ריבוי פעילות טרור. בכלא הוחזקו קרוב ל-500 אסירים ביטחוניים, ברובם אסירי עולם ושפוטים לשנות מאסר ארוכות. ריכוז אסירי העולם בכלא אשקלון, נבע מכך שהוא כלל תאים יחסית קטנים שנחשבו יותר מתאימים לכליאת אסירי עולם. ביולי 1970 קיימו האסירים בכלא שביתת רעב. בשנת 1971 עלו תלונות רבות על מכות כלפי אסירים בכלא ובספטמבר 1971 הייתה התפרעות אסירים בכלא. האסירים טענו שההתפרעות נבעה מהיחס כלפיהם בכלא וכי שר המשטרה הודה שכלא אשקלון הוא הגרוע ביותר. בסוף אותה שנה ירד מספר האסירים שהוחזקו בכלא לכ-400.
בינואר 1972 נרצח בבית הסוהר אסיר בחשד לשיתוף פעולה, ובמאי 1972 נרצחו עוד שני אסירים על רקע דומה.
בתחילת 1977 פתחו האסירים בכלא בשביתת רעב.
בהמשך צורפו לאסירים הביטחוניים, אסירים פליליים ישראלים.

מבנה ופעילות

במתקן כלואים כ-600 אסירים השוהים ב-12 אגפים הכוללים אסירים ועצורים פליליים ישראלים ואסירים בהפרדות ובחקירה. וכן אסירים ביטחוניים, השפוטים לתקופות מאסר ממושכות. האגף הביטחוני מחולק לשניים: אגף חקירות של השב"כ ואגף תאי המאסר. במתקן משרתים כ-200 אנשי סגל, בהם אנשי ביטחון, מנהלה וטיפול.
במתקן ישנה פעילות חינוכית לאסירים הפליליים בלבד וכוללת: חוגי אומנות, קבוצות תקשורת, חינוך להורות וקבוצות דיון במגוון נושאים.
מפקד המתקן הוא בדרגת גונדר משנה, וסגנו בדרגת סגן גונדר.
Bird-Eye 400

Bird-Eye 400 היא מערכת מזל"ט מתוצרת מפעל מלט של התעשייה האווירית לישראל, המאפשרת ליחידות קטנות להשיג מודיעין בזמן אמת ללא תלות ביחידות גדולות יותר.
הייד פארק

היסטוריה

אדמות הפארק נרכשו על ידי הנרי השמיני מנזירי מנזר וסטמינסטר.
מבנה הגנים תוכנן בשנת 1820 על ידי הארכיטקט דסימוס ברטון.
בשטח נבנה בשנת 1851 ארמון הקריסטל עבור התערוכה הגדולה שנערכה באותה שנה.

אתרים בפארק

בקצהו הצפון מזרחי של הפארק נמצאת פינת הנואמים, ובקרבתה מארבל ארץ'.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבנתה בפארק אנדרטת הארטילריה. 
כמו כן נמצאת בפארק אנדרטת המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה אשר נחנכה ב-6 ביולי 2004.
בצדו המזרחי של הייד פארק, בפארק ליין (Park Lane), נמצאת האנדרטה לבעלי חיים במלחמה.

אולימפיאדת לונדון (2012)

בפארק התקיימו תחרויות הטריאתלון והשחייה במים פתוחים של האולימפיאדה, שנערכו באגם סרפנטיין.
דולב (עץ)

מקור השם

השם "דֹּלֶב" נזכר בתלמוד ירושלמי ובתלמוד הבבלי, ונשאר גם כשם דומה בקרב ערביי ארץ ישראל. יש חוקרים הטוענים כי העץ המקראי ערמון הוא העץ הקרוי כיום "דולב", וכפי שאמרו בתלמוד בבלי.

תפוצה בישראל

נפוץ בעיקר בשדרות יישובים. נדיר למצוא דולב בר, גדל בעיקר בנחלי איתן בגליל בפרט בנחל כזיב ובנחל בצת. הדולב נמצא גם במקורות הירדן ובנחלי הגולן הנשפכים לכנרת. 
בוואדי דילב בשמורת דלבים שבהרי בנימין ניתן למצוא עצי דולב מעטים שנותרו, אך בעבר גדל גם באזור ירושלים והר חברון.
בשנת 2005 נכרתו ] עצי הדולב הבודדים שבנחל דולב בשומרון. עצי דולב צעירים ניטעו על ידי תושבי היישוב דולב (השוכן על גדות ואדי דילב) במסגרת נטיעות ט"ו בשבט על מנת להחזיר את עצי הדולב לנוף הנחל.

תפוצה בעולם

ארצות הים התיכון ופרס. הדולב המזרחי הוא אחד העצים האופייניים ביותר לאזור הים-תיכוני ונמצא בשדרות רבות של ערים בעולם.

זמן פריחה

פורח בחודשי האביב, אפריל-מאי, נוטה להקדים באזורים נמוכים ולאחר בגבוהים. הלבלוב מגיע בדרך כלל מיד לאחר הפריחה. פירותיו הירוקים נמצאים עליו בכל ימות השנה ומבשילים בסתיו.

שימושים

עץ נוי וצל. שימש בעבר לבניין. נמצאו שרידי גזעים מהתקופה הרומית ובחפירות יריחו מלפני כ-3000 שנה. העלים שימשו אף לרפואה. מהזרדים ומהקליפה ניתן להפיק דיו המשמש לצביעה של בדים.
לאוטראר רוטהורנר

גאוגרפיה

ההר נמצא במזרח הרכס המרכזי של האלפים הברניים ברכס החוצה את הרכס המרכזי לרוחבו המתחיל בהר מטנברג שמעל העיירה גרינדלוולד וממשיך דרך ההרים קליין שרקהורן, שרקהורן, לאוטרארהורן, קליין לאוטרארהורן והוגיהורן ועד להר הלאוטראר רוטהורנר, שם מסתיים הרכס מעל קרחון פינסטראר.
הלאוטראר רוטהורנר יחד עם ההוגיהורן והקליין לאוטרארהורן מפרידים גם בין קרחון פינסטראר וקרחון סטראלג (Strahlegg Glacier) המהוים יחד עם קרחון לאוטראר את קרחון אונטראר.
ברוך רפפורט

קורות חיים

רפפורט נולד בחיפה למשפחה שעלתה מאוקראינה בשנת 1919. אביו, יששכר, היה ממקימי מפעל המלט "נשר". הוא שירת בצבא הבריטי ובצה"ל והיה ממקימי חיל המשטרה הצבאית, אחר כך שימש כמשפטן, היה ממקימי הפרקליטות הצבאית ואף שימש כשופט צבאי. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1953. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשרדו של אהרן חטר-ישי לצידו של עו"ד יצחק טוניק שאת קשריו עמו המשיך לאורך שנים.
בשנת 1957 היגר לשווייץ עם משפחתו על מנת לעסוק בבנקאות. את מרכז עסקיו קבע בעיר ז'נבה. תחילה הוא הקים עסק קטן לאספקה לאוניות, אינטר מריטיים (International Maritime Supplies), אשר התרחב עד מהרה לחכירת אוניות. פריצת הדרך בעסקיו הייתה כאשר זכה בחוזה ענק להעברת נפט משדות נפט באינדונזיה, זאת בעזרת צי של כ-20 מכליות שחכר. מאז התפשטו עסקיו אלה למדינות נוספות וליעדים רבים, בעיקר בגאבון ובתאילנד. עסקי תובלת הנפט של רפפורט באינדונזיה הסתיימו בשנת 1976, כאשר חברת הנפט האינדונזית טענה כי הוא גובה דמי הובלה מופקעים. תביעה על הפרת חוזה שהגישה חברתו של רפפורט, אינטר מריטיים, הסתיימה בפשרה ולפיה שולמו לה פיצויים בסך 150 מיליון דולר, סכום זניח בהשוואה לגודלו של החוזה שהופר. בבעלותו היו בתי זיקוק לנפט בבלגיה ובאנטיגואה וצי מכליות להובלת נפט.
בשנת 1996 רכש מידי מדינת ישראל את השליטה בחברת לפידות חברת מחפשי נפט לישראל תמורת 10 מיליון דולר. בנובמבר 2000 מכר את השליטה בחברה זו לאיש העסקים יעקב לוקסנבורג תמורת 8.6 מיליון דולר ומאז לא השקיע בעסקים בישראל.
בשנת 2005 מכר את בנק "אינטר מריטיים" לבנק הפועלים תמורת 350 מיליון ש"ח. עסקיו היו בתחום הבנקאות, הספנות והנפט ועל פי חלק מן ההערכות, הונו נאמד במיליארדי דולר.
לצד עסקיו עסק רפפורט בנדבנות למטרות שונות, בעיקר במוסדות ישראלים ויהודים, אך גם בתחומים אחרים, בין השאר תמך בטורנירים של גולף וטניס ואף מימן בשנות ה-80 את בניית הארכיון הלאומי של מדינת אנטיגואה וברבודה. בסוף שנות ה-90 שימש שגריר אנטיגואה וברבודה בישראל וברוסיה. בשנת 1979 הוא תרם  הון להקמת בניין בית הספר לרפואה של הטכניון   בצמוד לקמפוס של בית החולים רמב"ם, והקים את מכון רפפורט למחקר בטכניון. לאורך כ-30 שנה תרם עשרות מיליוני דולר לפעילות הפקולטה לרפואה של הטכניון הקרויה על שמו ועל שם אשתו. בשנת 2001 מימן את הקמת מרכז רפפורט לחקר ההתבוללות ולחיזוק החיוניות היהודית באוניברסיטת בר-אילן. נודע כמקורב לשמעון פרס. בשנת 2004 תרם כסף לפרס לקראת הבחירות המקדימות לראשות העבודה. על תרומה זאת מתח מבקר המדינה ביקורת קשה ב-2006. הוא תרם כסף לשיפוץ והרחבת מרכז ברוך ורות רפפורט לתרבות ואמנות במרכז הכרמל בחיפה.
רפפורט קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטורט למדע של כבוד מהטכניון ובשנת 1998 קיבל את מדליית הטכניון. כמו כן, הוענק לו מעמד של תושב כבוד של חיפה. קרן ברוך ורות רפפורט ייסדה בשנת 2006 את "פרס רפפורט", לכבוד רות וברוך רפפורט, המוענק מדי שנה לשני ציירים, בכיר וצעיר, המתגוררים ופועלים בישראל.
רפפורט נקבר בז'נבה בשווייץ, והותיר אחריו את רעייתו רות ובנותיו עירית, ורד, שושנה ונוגה. לאחר מותו נוסדו פרס רפפורט למצוינות בתחום המחקר הביו-רפואי ועשייה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית.
קרב אורונטס

רקע

במהלך המאה ה-10 גבר שוב כוחה של האימפריה הביזנטית בסוריה. הערים טרסוס ואנטיוכיה, שהיו בסיסים עיקריים עבור המוסלמים למסחר והמפתח לשליטה על אגן האורונטס, נכבשו מחדש בתקופת שלטונו של קיסר ביזנטיון ניקפורוס השני. ב-969 כבש ניקפורוס השני את חלב והפך את אמירות השושלת החמדאנית, אשר הייתה הכוח הדומיננטי באזור, למדינת חסות. בימיו של יורשו, יוחנן הראשון צימיסקס, נכבשו דמשק, טבריה וקיסריה והביזנטים עמדו בפני כיבוש ירושלים, אך לאחר מותו של יוחנן הראשון בשנת 976 נסוגו בחזרה לצפון סוריה. המאבק בין הביזנטים לבין השושלת הפאטמית, אשר כבשה את מצרים ב-973 והפכה ליריבתם העיקרית, נמשכה במהלך המחצית הראשונה של שנות שלטונו של בסיליוס השני, סביב שני אזורי מפתח - אזור נמלי החוף של סוריה ולבנון ושטח מדינת החסות החמדאנית בצפון סוריה.
במסגרת מאבק זה הטיל מנגוטכין, המושל הפאטמי של דמשק, מצור על העיר אפאמיאה בין השנים 993 ל-994. הצבא הביזנטי, יחד עם בעלי בריתו החמדאנים, בפיקודו של בורטזס דוכס אנטיוכיה, קרב אל העיר במטרה להסיר את המצור.

הקרב

הצבאות נפגשו במקום בו חוצות שתי מעברות את נהר האורונטס סמוך לאפאמיאה ב-15 בספטמבר 994. מנגוטכין שלח חלק מכוחותיו לתקוף את בעלי הברית החמדאנים דרך מעברה אחת, ובמקביל רותק כוחו העיקרי של הצבא הביזנטי למקומו מול המעברה השנייה באמצעות יחידות של לוחמים טורקים ושכירי חרב. אנשיו של מנגוטכין חצו את המעברה, פרצו דרך הצבא החמדאני ואז הסתובבו ותקפו את הביזנטים מעורפם. הצבא הביזנטי נבהל והתפזר, תוך איבוד כ-5,000 מאנשיו.

תוצאות הקרב

זמן קצר לאחר הקרב השתלטו הפאטמים על מרביתה של סוריה. מנגוטכין כבש את אעזאז (أعزاز) והחל לצור על חלב.
התבוסה הובילה להתערבותו הישירה של הקיסר הביזנטי בסיליוס השני, אשר הגיב במערכה מהירה בשנה שלאחר מכן, ובהדחתו של בורטזס והחלפתו בדמיאן דאלאסנוס. בסיליוס וצבאו חצו את אסיה הקטנה בתוך שישה-עשר יום והגיעו לחלב באפריל 995, בעוד הפאטמים נסוגים ממנה ללא קרב. העימותים בין הצדדים נמשכו עד לחתימת הסכם הפסקת אש, אשר נמשכה ללא אירועים מיוחדים, משנת 1001 ועד 1016.
לינדה לינדה

לינדה או לינדה לינדה הוא שיר שנכתב על ידי סמיר אל-טוויל והנרי, הולחן על ידי אל-טוויל והופק על ידי הנרי ושי ראובני. במקור, השיר הוא של הזמר סמיר אל-טוויל, והוא התפרסם במדינת ישראל בשנת 1983 בביצועו של חיים משה.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר בוים על ידי עומר טובי שביים גם את הקליפ ל-"כמה כמה", ופורסם לראשונה ביוטיוב ב-25 באוקטובר 2012. הקליפ מציג בתוכו כמה דמויות, ביניהן שרית חדד, ולאורכו מוצגות סצנות בהן ניתן לראות כמה נשים מחזיקות קופסאות בהן יש חפצים שונים.
נכון ל-3 בספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ והאודיו שפורסמו עבור השיר, עומדים על קרוב לשני מיליון צפיות.
ארתור אנגל

ביוגרפיה

אנגל סיים בשנת 1952 לימודי מתמטיקה באוניברסיטת שטוטגרט והיה למשך 18 שנה מורה למתמטיקה בתיכון (גימנסיה). אחרי 1970 הוא לימד בבית הספר הפדגוגי בלודוויגסבורג.  בשנים 1993-1972 כיהן כפרופסור במכון להוראת מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת פרנקפורט.
החל משנת 1965 השתדל למען הקמתה בגרמניה המערבית של תחרות כלל-פדרלית למתמטיקה. התחרות הראשונה התקיימה בשנת 1970. בשנת 1977 הוא ניהל את הצוות המערב-גרמני הראשון באולימפיאדה הבינלאומית למתמטיקה שהתקיימה בבלגרד. ב-1989 היה יושב ראש חבר השופטים באולימפיאדה למתמטיקה בבראונשווייג. הקדיש חלק מחייו לשימוש בסטוכסטיקה, מחשבים ואלגוריתמים בהוראת המתמטיקה.
עם תלמידיו נמנה הורסט סוורין.
הסתיידות

הסתיידות ברקמות תאים בגוף

ההסתיידות כתופעה בעייתית בגוף יונקים היא מוכרת בעיקר בסתימה של עורקים, אשר עשויה להוביל להתקף לב או אירוע מוחי. תופעות נוספות אשר נגרמות עקב הסתיידות הן אבנים בכליות, או באופן פחות קטלני מן הראשון בתופעת אבנית על גבי השיניים אשר עשויה להוביל לעששת ובעיות במערכת השיניים.
כתופעה פנים-מערכתית היא נוטה להיגרם עקב חוסר בוויטמינים ממשפחת ה-K (במיוחד K₂), אשר מאפשר לגוף לשלוט ברמות הסידן.
תהליך דומה, אך נורמטיבי יותר מתרחש בעת יצירתן של רקמות עצם.
VideoLAN

VideoLAN הוא מיזם פיתוח תוכנה לנגינת וידאו ופורמטים נוספים של מדיה על פני רשת תקשורת מקומית. במיזם פותחו במקור שתי תוכנות להזרמת מדיה, הראשונה נקראה "VideoLAN Client" והשנייה "VideoLAN Server" אך לבסוף אוחדו תכונותיהן של שתי התוכנות לתוכנה אחת הנקראת VLC media player.
המיזם החל במקור כמיזם סטודנטיאלי מצומצם באוניברסיטת ÉCP שבצרפת, אך לאחר שהופץ כתוכנה חופשית וקוד פתוח תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, הפך המיזם לרב לאומי עם קבוצות פיתוח מ-20 מדינות.

תמיכה בארכיטקטורות מחשב

ארכיטקטורות המחשב הנתמכות על ידי המיזם הם הן 64-bit והן 32-bit, במערכות ההפעלה Windows‏, macOS, ולינוקס.
אמנת גריניץ'

אמנת גריניץ' (באנגלית: Treaty of Greenwich) הייתה המשכם של שני הסכמים אשר נחתמו ב-1 ביולי 1543 בכפר גריניץ' בין נציגי ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד. האמנה הובילה ליצירתה של תוכנית לאיחוד בין שתי הממלכות (קרי: איחוד הכתרים) אשר נהגתה על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה.
חלקה הראשון של האמנה סייע בכינון שלום בין אנגליה וסקוטלנד, ואילו החלק השני כלל הצעת נישואים בין אדוארד השישי מאנגליה ומרי הראשונה מסקוטלנד. על פי חלק זה הוסכם כי מרי תלווה בידי אציל/ג'נטלמן (ואשתו) עד הגיעה לגיל עשר, לאחר מכן תשוכן מרי באנגליה וזאת עד לנישואיה. בנוסף לכך, התירה אמנת גריניץ' לסקוטלנד לשמור על חוקיה.
על אף העובדה כי הרוזן מארן חתם על האמנה ב-1 ביולי ואישררה ב-25 באוגוסט 1543, נדחתה אמנת גריניץ' לבסוף בידי הפרלמנט הסקוטי ב-11 בדצמבר 1543.
אריה שכטר

ביוגרפיה

נולד בהונגריה לתעשיין והמלונאי יעקב שכטר, שהיה בעליו של מלון העצמאות בנתניה. גיסיו הם הרב אברהם רייסנר, הרב משה שטרנבוך, והרב יחזקאל ברטלר הנשואים לאחיותיו. למד בישיבת סלובודקה בבני ברק. בילדותו ובחרותו היה ממקורבי הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ה"חזון איש", ולאחר פטירתו התקרב בעקבות הרב משה יהושע לנדא לרב מבריסק, רבי יצחק זאב סולובייצ'יק. נישא לאילה שרה הינדא בת הרב אשר סופר ונולדו להם שבעה ילדים, אשתו נפטרה ב-1993.
בשנות ה-50 היה פעיל בהפצת תורה במחנות העולים ובעיירות הפיתוח ועסק בהקמת שיעורי תורה במושבים.
בראשית שנות ה-60, בעיצומה של פרשת יוסל'ה שוחמכר נשלח בידי הרב יעקב ישראל קניבסקי לשווייץ כדי להעביר לרות בלוי את הנחיית הרבנים להשיב את יוסל'ה להוריו. בלוי לא שעתה להוראה ובאותו ערב נעלמה משווייץ. בעקבות מעורבותו זו היה שכטר, שכונה בספרה של בלוי "שומרי העיר" הרב לייבל פרידמן, יעד למתקפות של קנאי חסידות סאטמר שכטר שהיה אז יהלומן הוזמן ב-1963 לתת עדות בבית המשפט המחוזי בתל אביב בתום הפרשה אך אחיו מאיר הופיע במקומו והגיש חוות דעת רפואית לפיה הוא אינו מסוגל למסור עדות.
בעקבות פרשה זו היגר לארצות הברית, שם שימש כמנהל רוחני בישיבת חסידי סקווער. רק כשוך הדי הפרשה כעבור כמה שנים שב ארצה.
במשך עשרות שנים היה הנואם הראשי ב"עצרת קינה" שארגן רפאל סולובייצ'יק מדי ליל תשעה באב בכיכר השבת בירושלים.
בתו נישאה לרב יחיאל קלרמן, ראש ישיבת ארחות תורה ובנו של הרב אורי קלרמן. בנו יעקב, הוא מוהל מפורסם.
בשנת תשע"ז יצא לאור ספר ראשון בסדרה מדרשותיו (בעריכת הרב יעקב ישראל פוזן) בשם "אריה שאג" על ימים נוראים וסוכות. בכסלו תשע"ח הוציא עוד כרך על חנוכה, ובאדר תשע"ח הוציא את הכרך השלישי בסדרה בענייני פורים ופסח. בשנת תשע"ט הושלמה סדרת המועדים עם 2 כרכים נוספים על שבועות ובין המצרים, ובנוסף החל להוציא סדרת ספרים על התורה. הכרך הראשון שיצא הוא על ספר שמות.
חג ציבורי

חג ציבורי הוא חג שנקבע על פי חוק, אשר אוסר על עבודה במגזר הפרטי והציבורי במדינה באותם הימים במהלך השנה.
מדינות ריבוניות נוהגות לקיים חגים על סמך אירועים בעלי חשיבות להיסטוריה שלהם, כגון חגים לאומיים. לדוגמה, באוסטרליה חוגגים את יום אוסטרליה.
החגים הציבוריים משתנים ממדינה למדינה, ועשויים להשתנות משנה לשנה. נפאל היא המדינה עם המספר הרב ביותר של חגים ציבוריים לאורך השנה (36 ימים לאורך השנה מוגדרים בנפאל כחגים ציבוריים), אף על פי כן, בנפאל יש שישה ימי עבודה בשבוע. הודו מדורגת במקום השני עם 21 ימים המוקדשים לחגים ציבוריים, בעוד שקולומביה והפיליפינים נמצאים במקום השלישי כאשר בכל אחת מהן יש 18 ימים המוקדשים לחגים ציבוריים.
החגים הציבוריים מוקדשים בדרך כלל לחגיגת אירוע היסטורי משמעותי, או חגיגה דתית כמו חג הדיוואלי אשר נחוג בנפאל ובהודו.
אוריאל הרמן

ביוגרפיה

אוריאל נולד וגדל בירושלים בשכונת קטמון. אוריאל הבן הבכור ולו אח ואחות. 
למד בתיכון למדעים ואומנויות בירושלים וסיים תואר ראשון במחלקה לפסנתר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים שם למד פסנתר אצל ד״ר אסף זהר וקומפוזיציה אצל פרופ׳ אנדרה היידו ופרופ׳ מיכאל וולפה.

קריירה מוזיקלית

עם תום לימודיו האקדמאים (2008) אוריאל הוציא אלבום ראשון יחד עם חברו ללימודים אהוד אטון - "חצאי צבעים חצאי קולות" לחנים חדשים לשיריה של רחל המשוררת בהפקתו המוזיקלית של עדי רנרט.
בשנת 2011, הפיק אוריאל יחד עם בית אבי חי סדרת הופעות - "שערי שמיים" בה השתתפו מיטב האמנים, ביניהם מירי מסיקה, סיוון טלמור ועדי רנרט. במופע יצירות מקוריות ועיבודים ייחודיים למשוררים אמריקאיים וישראליים כאחד כמו לאונרד כהן, בוב דילן, ברי סחרוף, יוני רכטר ועוד. 
ב-2014 הוציא אוריאל את אלבומו "AWAKE" (התעוררות) האלבום מורכב מיצירות אינסטרומנטאליות מקוריות, עיבודים אינסטרומנטאלים לשירי רוק ולחנים לשירים של יהודה עמיחי ותרצה אתר. 
אוריאל מספר כי:" בשנה האחרונה עברתי מסע של גילוי, של התעוררות (מכאן שמו של האלבום), שכלל נסיעות והתנסויות ברחבי העולם. חזרתי לארץ.. החוויות הפכו למנגינות.. ואלו התקבצו לכדי אלבום חדש.. האלבום מורכב ברובו מיצירות שכתבתי, שירים שבחרתי להלחין ועיבודים לשירים שאני אוהב". 
בעקבות האלבום יצא הרמן לסיבוב הופעות עם הרביעייה שלו, בין היתר הופיעו במופע הפותח את פסטיבל הג׳אז בים האדום שבאילת ובפתיחה של בית האופרה הראשון בטיוואן.
ב-2015 אוריאל הקליט וצילם את ״סשן טחנת הרוח״ - Uriel Herman Quartet – The Windmill Sessions
סדרה של שלושה קליפים המספרים את סיפורם של שלוש יצירות שונות של הפסנתרן והמלחין אוריאל הרמן. את היצירות כתב אוריאל בזמן שהותו בתוכנית רזדנסי (Residencie) למלחינים באי וויסבי שבשוודיה. 
היצירות מבוצעות על ידי הרביעייה של אוריאל, איתה הופיע בפסטיבלים בארץ ובעולם בשנה האחרונה: אברי בורכוב - קונטרבאס/עוד | חיים פסקוף - תופים | אוריאל ויינברגר - כלי נשיפה והרמן בפסנתר. 
הקליפים הוקלטו בהופעה חיה אל מול קהל מגוון של אוהבי מוזיקה במשכנות שאננים בירושלים.
את הקליפים ביימה בטינה פיינשטיין שיזמה וביימה את הפרויקט זוכה הפרסים "אינדי סיטי" אשר הוצג השנה בפסטיבל פרימוורה סאונד Primavera Sound בספרד.  
במקביל להופעות בארץ ובעולם אוריאל ממשיך לקחת חלק כמלחין וכפסנתרן וכמפיק מוזיקלי בפרויקטים שונים.
ג'אוואחתי

גַ'אווַאחֶתי (גאורגית: ჯავახეთი, ארמנית: Ջավախք, ג'אוואחק) הוא מחוז היסטורי של גאורגיה בחלק הדרומי במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי של היום (נפת אספינדזה, נפת אחלכלכי ונפת נינוצמינדה.רוב אוכלוסיית המחוז הם ארמנים.
אסף טוכמאייר

אסף טוכמאייר (נולד בשנת 1970) הוא איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי, יו"ר חברת קנדה-ישראל. כיהן כיו"ר איגוד הטניס הישראלי.

ביוגרפיה

טוכמאייר נולד בפתח תקווה וגדל ברעננה. לאחר לימודיו בתיכון אוסטרובסקי, הוא התגייס לצה"ל, שם שירת בגיס 41.
לאחר השירות הצבאי החל לעבוד יחד עם חברו מהתיכון ברק רוזן כסוכן נדל"ן. ב- 1995 פתחו משרד תיווך וחברה המתמחה ברכישת אדמות חקלאיות שעדיין לא קיבלו אישור לשינוי ייעוד לבנייה למגורים ומסחר. ב- 1998 החלו לבצע עסקאות נדל"ן בקנדה, בעקבותם פתחו את חברת הנדל"ן הציבורית קנדה ישראל, שנסחרת בבורסה ומתמחה בפרויקטים של בניית מגדלי יוקרה ומשרדים רבי קומות, כדוגמת מגדל W ומגדלי בלו בתל אביב.
ב- 2011 מונה טוכמאייר, חובב טניס, ליו"ר איגוד הטניס בישראל ובהמשך גם התמנה לחבר הועד האולימפי בישראל.
ב- 2013 מונה טוכמאייר לקונסול כבוד של הרפובליקה הדומיניקנית. 
טוכמאייר מתגורר בכפר שמריהו, נשוי ואב לשלושה. אחיו הוא איש העסקים שי טוכמאייר.