google/wiki40b huggingface dataset:
הקומנדו הצרפתי

הקומנדו הצרפתי היה יחידת לוחמים דוברי צרפתית במסגרת הגדוד התשיעי של הפלמ"ח, בחטיבת הנגב, שלחמה במהלך מלחמת העצמאות בשנים 1948–1949.

פעילות

יחידת הקומנדו הצרפתי מנתה כמאה לוחמים דוברי צרפתית, רובם עולים יהודים ממדינות צפון אפריקה, וחלקם נוצרים אוהבי ישראל, שלחמו בצבא צרפת החופשית ובמחתרות האנטי-נאציות בתקופת מלחמת העולם השנייה. את הפלוגה הקים תדי איתן, קצין צרפתי (שמו המקורי היה תָדֶה דִיפְרה - 1912–1971), מתנדב צרפתי קתולי, אוהב ישראל, סרן בצבא המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה.
הלוחמים בפלוגת דוברי הצרפתית, שהיו שונים בלבושם ובשפתם מלוחמי הפלמ"ח ילידי הארץ, כונו בשם "הקומנדו הצרפתי", כינוי שהפך במהלך הזמן לשמה הרשמי של הפלוגה. 
יחידת דוברי הצרפתית הוקמה באוגוסט 1948 על ידי תדי איתן, כגדוד דוברי צרפתית (גדוד 75). בראשיתו השתייך הגדוד לחטיבה 7, אך כעבור זמן קצר הועבר לחטיבת יפתח של הפלמ"ח. בתחילת אוקטובר, לקראת מבצע יואב, ארגן איתן את טובי חייליו לפלוגה, שצורפה אל הגדוד התשיעי בחטיבת הנגב. אנשי הפלוגה היו מצוידים בנשק אוטומטי וחצי-אוטומטי, ורובם בעלי מיומנות וניסיון קרבי. הם חולקו לשתי פּלָגוֹת, בכל פלגה ארבעה צוותי קומנדו. המפקדים היו קצינים וסמלים בעלי ניסיון והכשרה צבאית. 
במסגרת הגדוד התשיעי השתתפה הפלוגה במבצע יואב ובמבצע חורב. במסגרת מבצע יואב, באוקטובר 1948, הייתה פלוגת הקומנדו הצרפתי בכוח שפרץ לבאר שבע וטיהר את השטח הבנוי במבצע משה. בסוף שנת 1948 הועסקה יחידת הקומנדו הצרפתי בפעילויות שונות לאבטחת גבולות מרחב הנגב; מארבים, מיקוש צירי תנועה וכדומה. 
במבצע חורב,  בדצמבר 1948, השתתפה פלוגת הקומנדו הצרפתי בקרבות לכיבוש משלטי התמילה על כביש באר שבע-ניצנה וסבלה אבידות כבדות של 15 הרוגים. במהלך הקרבות מצאו 7 מפצועי היחידה מחסה תחת אחד מגשרי הרכבת מצפון מזרח לאשלים. המצרים גילו את מקומם של הפצועים ורצחו אותם. חברי קיבוץ רביבים שבאו לאסוף את הפצועים מצאו את הגופות ואספו אותן. בעקבות האירוע הורחקה היחידה מהחזית מחשש לפעולות נקמה. ב-1995 נחנך בקרבת מקום אתר זיכרון ליחידה, לקרבות שעברה ולחלליה.

הנצחה

לזכר יחידת הקומנדו הצרפתי הוקם בשכונה ג' בבאר שבע "גן הקומנדו הצרפתי". בנוסף מונצחת היחידה גם בסמוך לאנדרטת חטיבת הנגב הסמוכה לבאר שבע, וב"מצפור הקומנדו הצרפתי" הסמוך ליישוב אשלים (משלטי התמילה).
סיקסטן ארלינג

ביוגרפיה

ארלינג נולד במאלמה, שוודיה, בן לאב בנקאי. מגיל 18 למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם. באקדמיה למד כינור, עוגב ופסנתר לצד ניצוח. בתקופת מלחמת העולם השנייה למד אצל קרל בהם ואצל אלברט וולף.
הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה עם הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם בשנת 1950, אז ניצח על פולחן האביב של סטרווינסקי. בשנת 1953 התמנה כמנהלה המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית, משרה בה התמיד עד 1960. במהלך השנים האלה עבד בצמוד למנצחים ידועי שם כמו הטנור יוסי ביירלינג והסופרן בירגיט נילסון. בראשית שנות ה-50 הקליט ארלינג את המכלול הראשון השלם של הסימפוניות של סיבליוס עם תזמורת סטוקהולם. בשנת 1959 הוא הביא את ההפקה של "אניארה", יצירתו של קרל-בירגר בלומדאהל, אל פסטיבל אדינבורו הבינלאומי.
תקופת כהונתו של ארלינג עם האופרה המלכותית הסתיימה במרירות. הוא התפטר ויצא לארצות הברית לאחר שהתבקש לעדן את סגנון מנהיגותו הבוטה, שעליו אף התנצל. בשנת 1963 החליף ארלינג את פול פאריי בתפקיד המנצח הראשי של תזמורת דטרויט. בתקופת שהותו בדטרויט היה לוצ'אנו בריו מלחין הבית שם, לתקופה קצרה. ארלינג נודע ברבגוניות בניצוחו ושלח את ידו בכל סוגי המוזיקה. הוא נודע גם בהזדהות מלאה עם הסגנון והתקופה של כל יצירה שעליה ניצח. עם זאת, לא הצטיין בחדשנות על דוכן המנצחים, שלא כברנשטיין או סטוקובסקי.
ארלינג גם לימד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, בין 1973 ל-1987. הוא מת בניו יורק, שם התגורר מאז שנות ה-70.
הנסיכה ביאטריס מיורק

קורות חיים

ביאטריס נולדה בבית החולים פורטלנד, והוטבלה ב-20 בדצמבר 1988. ביאטריס נקראה על שמה של ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה הצעירה של המלכה ויקטוריה.
ביאטריס למדה בבית הספר הפרטי בית אפטון שבוינדזור החל משנת 1991, משנת 1995 למדה בבית הספר הפרטי קוורת' פארק, ומשנת 2000 בבית הספר התיכון הפרטי סנט ג'ורג'ס שבאסקוט. בספטמבר 2008 החלה ביאטריס ללמוד היסטוריה באוניברסיטת לונדון.
ביאטריס משתתפת באירועים רשמיים של משפחת המלוכה ומסייעת לארגוני צדקה שונים. בשנת 2002 ביקרה ילדים הנגועים בוירוס HIV ברוסיה, וכן סייעה לאגודה הבריטית ללוחמה בסרטן בקרב ילדים ובני נוער (Children and Teenage Cancer Trust).
ביאטריס השתתפה בתפקיד אורח בסרט "ויקטוריה הצעירה" שהפיקה אימהּ.
בספטמבר 2019 הודיע הארמון על אירוסיה עם אדוארדו מפלי מוצי. החתונה מתוכננת להתקיים בשנת 2020.

שלט אצולה

שלט האצולה של הנסיכה הוא מעוין המחולק לארבעה רבעים. ברביע הראשון והרביעי (השמאלי העליון והימני התחתון) שלושה אריות לבנים צועדים, על רקע אדום, שהם מביטים לעבר הצופה. ברביע הימני העליון אריה אדום עומד על שתי רגליו האחוריות, ומביט לשמאל. ברביע השמאלי התחתון נבל בצבע תכלת על רקע צהוב. הרביע הראשון והרביעי הם דגל אנגליה, השני מסמל את סקוטלנד והשלישי את אירלנד. בראש השלט חמש תגיות, כאשר בכל אחת משתי התגיות החיצוניות ובתגית האמצעית מצויה דבורה.
לשלט שני תומכים: אריה ניצב מימין, וחד קרן משמאל.
אנאקראון

יצירותיו

יצירתו הלירית של אנאקריאון כללה המנונים (שירי דת) לאלים, שירי משתה ושירי אהבה. הללו נכתבו בפשטות ובחן וכן בריסון רגשות. התפרצויות רגשיות נתפסו כברבריות ועל כן נמנעו משוררים מכובדים, דוגמת אנאקריאון, להיסחף לסגנון זה.
אנאקריאון חיבר גם ימבים ואלגיות, כשהאחרונות כללו גם הקדשות על גבי מצבות.
שירתו של אנאקריאון השפיעה על יצירתו של הסטיריקון אריסטופאנס.
בתקופה ההלניסטית התפתח ז'אנר של חיקוי אנאקריאוני בשם "אנאקריאונטיאה", שבה מונצחת דמותו של אנאקריאון כאיש מזדקן מאוהב ומבוסם דרך קבע.
משה מזרחי (כדורסלן)

קריירה

מזרחי החל את הקריירה שלו בהפועל חולון, ושיחק בה עד שנת 2001. לאחר השתתפותו בקמפיין של נבחרת העתודה, עבר עם שחקנים אחרים מאותה הנבחרת (אורי יצחקי, איציק אוחנון ושחר גורדון) להפועל ירושלים, אותה אימן יורם חרוש, שאימן גם את נבחרת העתודה.
מזרחי שיחק שלוש עונות מוצלחות בירושלים, ברובם פתח כמחליף. מאז, נדד בין מספר קבוצות. ב-2004 עבר להפועל גליל עליון, ואחרי עונה אחת בקבוצה עבר לאליצור אשקלון. בסיום העונה בישראל שיחק מספר משחקים באזובמאש מאריופול האוקראינית, אך חזר לישראל, ובשנת 2006 הצטרף לבני השרון. בשנת 2007 היה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קלע 16 נקודות. בסיום העונה חתם בקבוצת ראסינג פריז הצרפתית, עמה ירד ליגה בסיום העונה. ב-2008 הצטרף למכבי חיפה והגיע איתה לגמר גביע המדינה.
בעונת 2010/2011 סיכם מזרחי לשנתיים בקבוצת הפועל ירושלים. במהלך עונת 2011/2012 הועלתה האפשרות כי מזרחי יעבור בטרייד להפועל חולון בתמורה לדן גרונפלד, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל, ומזרחי נשאר בהפועל ירושלים
בקיץ 2012, עם תום חוזהו בהפועל ירושלים, חתם מזרחי לשנתיים במכבי אשדוד.
בספטמבר 2014, הודיע על פרישה מכדורסל בעקבות פציעה טורדנית בגבו.

נבחרת לאומית

מזרחי היה חבר בנבחרת הנוער שסיימה במקום ה-6 באליפות אירופה בשנת 1998 ובנבחרת העתודה שסיימה במקום השני באליפות אירופה בשנת 2000. משנת 2001 שיחק בנבחרת הבוגרת.
שארל השני, מלך נווארה

ביוגרפיה

שארל נולד באברה לז'אן השנייה, מלכת נווארה, בתו של לואי העשירי, מלך צרפת, ובעלה פיליפ, רוזן אברה. מלבד אדמותיה של ממלכת נווארה בהרי הפירנאים, היו לו שטחים נרחבים גם בנורמנדי, שאותם ירש מהוריו שקיבלו אותם כפיצוי על ויתורם על תביעותיהם בצרפת, שמפאן, וברי ב-1328. לפיכך, אברה ואזורים אחרים בצפון צרפת (מורטן, חלקים מוקסן, חלק מקוטנטן) היו שייכים לו. למעשה, קיווה שארל כי יוכרו תביעותיו לכתר הצרפתי, בהיותו נכדו של המלך לואי העשירי. 
כחלק מתביעותיו לאזורים נוספים, היה שארל מעורב בהתנקשות בחייו של המשנה למלך צרפת שארל דה לה סרד, ב-8 בינואר 1354. לה סרד היה מופקד על שמפאן, ברי ואנגולם, שטחים ששארל תבע כיורשה של אימו. בתגובה, תקף ז'אן השני, מלך צרפת את אברה ונווארה. שארל כרת ברית עם אויבה של צרפת, אדוארד, הנסיך השחור (בנו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה). הסכם שלום נחתם ב-22 בפברואר 1354 (הסכם מנט), והעביר שטחים נוספים לחזקתו של שארל. הסכם זה, כמו הסכם ואלון, שנה לאחר מכן, לא החזיקו מעמד ושארל המשיך להתכתש עם הצרפתים ולחתור תחת חותנו. ב-1356 כלא ז'אן את שארל בטירת גלר. כעבור זמן קצר, בנובמבר 1357, שוחרר במהלך המתקפה האנגלית בקרב פואטייה והצטרף לז'אקרי, המורדים נגד המלך.
עאלי קאפו

תיאור הארמון

השם שנקבע לארמונו נבחר כמשקל נגד לשמו של השער הנשגב (Bâb-ı âli) בארמון טופקאפי באיסטנבול, מרכז האימפריה העות'מאנית, שהייתה אז יריבתה של הממלכה הפרסית.
גובהו של הארמון 48 מטר והוא כולל שש קומות שבאחת מהן מרפסת גדולה. ממרפסת זו היה השאה צופה אל הכיכר ואל האירועים שהתקיימו בה. בארמון אירח השאה מבקרים ושגרירים זרים שבאו לראות את פניו. כאן בפעם הראשונה חגג שאה עבאס, את הנורוז (ראש השנה האיראנית).
המבנה מעוטר בדימויים שונים מעולם החי והצומח. הארמון מוליך אל רובע המגורים המלכותי הספווי שמאחוריו.
רוק (מיתולוגיה)

הרוק (מפרסית: رخ) היא עוף מיתולוגי לבן נוצות ועצום ממדים המכונה לעיתים גם רוקה, ועל פי האגדות מסוגל להרים עצמים במשקל הדומה לזה של שמונה פילים.
התייחסויות ראשונות לעוף זה החלו להופיע בסביבות המאה השמינית לספירה באזור המזרח התיכון. התיעוד הראשון בכתב של הרוק נעשה במאה השש-עשרה על ידי תייר אנגלי אשר דיווח כי הבחין בעוף במהלך שיט באוקיינוס ההודי.
מקור המיתוס איננו ברור אך ההשערה הרווחת] היא שבניגוד למראהו הנשרי המקובל, מקור העוף המיתולוגי הוא דווקא בעופות הפיל מהסוג אפיאורניס ששכנו באי מדגסקר עד למאה ה-18, אז על פי הסברה,  נכחדו על ידי בני האדם.
אגדת הרוק התפרסמה בעולם המערבי לראשונה עם פרסומו של הספר סיפורי אלף לילה ולילה בסיפור מסעותיו של סינבד המלח, שם נחלץ הגיבור מאי מקולל ברכיבה על גבה של רוק.
ביצירותיו של טולקין, כגון ההוביט, שר הטבעות והסילמריליון, מופיעים עיטי ענק דמויי רוק.
טאקויה מורייאמה

קריירה

מורייאמה החל לשחק כדורגל במועדוני הנוער של קיוטו סאנגה ובשנים 2007 עד 2012 שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת האנן ליד אוסקה שביפן. בשנת 2012 עבר לפולין ולאחר ששיחק חצי עונה בגווארדיה קוסזאלין, הוא חתם בפוגון שצ'צ'ין מליגת העל הפולנית שם שיחק ארבע עונות. בשנת 2016 עבר לשחק בקבוצה התאילנדית רצ'אבורי מיטר פול, עמה זכה בגביע התאילנדי. בקיץ 2018 הוא חזר לשחק באירופה וחתם בפ.ק. זמון מליגת העל הסרבית.
בינואר 2019 מורייאמה חתם בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית והפך לכדורגלן היפני הראשון ששיחק בישראל. ב-8 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0-0 נגד בית"ר תל אביב רמלה‎. ב-17 במאי, במחזור האחרון של עונת 2018/19, הוא כבש את שער הבכורה שלו בניצחון החוץ 5-2 על הפועל אכסאל.
קידום (בית ספר)

קידום היא רשת בתי ספר להכנה לבחינה הפסיכומטרית, למבחני בגרות, למבחן אמיר ולמבחן ה-GMAT.
קידום הוקמה ב-1981 והייתה החלוצה בהכנת תלמידים לבחינה הפסיכומטרית באמצעות קורסים פרונטליים וספרי הכנה. לרשת קידום 24 סניפים ברחבי הארץ, והיא כיום רשת ההכנה לבחינות הגדולה בישראל.
קידום היא רשת ההכנה למבחנים הגדולה ביותר בישראל וכוללת גם את קידום אמי"ר, קידום בגרויות ואת Wall Street, בית הספר ללימודי אנגלית ].

תחומי פעילות

חברת קידום מעבירה את קורס הפסיכומטרי קידום אישי המותאם לתלמיד באופן אישי, קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית בעברית, ערבית ורוסית, וקורס פסיכומטרי למצטיינים - "מועדון 700". בנוסף, מפעילה חברת קידום קורסי הכנה לבחינות GMAT ומוציאה לאור ספרי לימוד לפסיכומטרי ולמבחן GMAT. 
כיום מחזיקה חברת קידום בכמה מותגים נוספים בתחום הלימודים: וול סטריט - בית הספר לאנגלית ולחמן - בית הספר להכנה לבגרויות ולפסיכומטרי.

היסטוריה

חברת קידום הוקמה בשנת 1981 על ידי ליאורה וארנן שגב יקותיאלי שפתחו את בית הספר הראשון בארץ להכנה לבחינה הפסיכומטרית, בחינת המיון לקבלה לאוניברסיטאות. עם השנים הרחיבה החברה את פעילותה. בשנת 1998 רכשה קידום את הזכיינות מחברת Wall Street Institute העולמית להפעלת בית הספר ללימוד אנגלית וול סטריט בישראל. בשנת 1999 רכשה קידום את לחמן, בית הספר להכנה לבחינות הבגרות. בשנת 2005 נרכשה קידום על ידי חברת ההשכלה האמריקאית קפלן, המובילה בעולם בהכנה לבחינות SAT, GMAT ו-GRE - בחינות המיון לתארים מתקדמים.

בג"ץ

בשנות התשעים חברת קידום הפיצה קמפיין בשם "לך תצטיין", סיסמה שאי אפשר להחמיץ את הדמיון בינה ובין הגידוף "לך תזדיין". סרטון פרסומת שכלל סיסמה זו שודר באין מפריע בערוץ 2, אך מנהל הרדיו ברשות השידור, אמנון נדב, פסל לשידור תשדיר פרסומת שכלל סיסמה זו, ועל כך עתרה "קידום" לבג"ץ. בפסק הדין נפסק ברוב דעות כי בשם חופש הביטוי יש להיענות לעתירתה של "קידום", ועל רשות השידור לשדר את תשדיר הפרסום השנוי במחלוקת. עד היום צמד המילים מופיע בלוגו החברה.
סולם הסטטוס קוו

סולם הסטטוס קוו (באנגלית: Immovable Ladder, מילולית: "הסולם שאי אפשר להזיז", בערבית: السُّلَّم الثَّابِت, מילולית: "הסולם השובת")  הוא סולם עץ, הממוקם לרגלי אחד מחלונות הקומה השנייה, של כנסיית הקבר בירושלים.

הסטטוס קוו בין העדות הנוצריות בירושלים

במהלך ההיסטוריה, עדות נוצריות שונות קנו להן "חזקות" על חלקים בכנסייה. הוויכוחים בין העדות על גבולות חזקות אלו הביאו במהלך המאה ה-19 לניסוחם של הסכמי סטטוס קוו: נקבעו שעות תפילה לכל עדה, סדר הדלקת הפמוטים ומנורות השמן בכנסייה ואפילו על אילו מרצפות מותר לבני עדה מסוימת לדרוך בדרכם ממקום התפילה שלהם אל הקבר הקדוש. 

כחלק מהסכם הסטטוס קוו, לא ניתן להזיז את הסולם ממקומו, והוא ניצב במקום זה כבר יותר מ-250 שנה (מלבד מספר פעמים בהן הוזז). 

הסולם

עד שנת 1831, היו שערי הכנסייה נפתחים רק בחגים מיוחדים, באישור השלטון המוסלמי. בכל זמן אחר היו השערים נעולים והנזירים הנוצרים נאלצו לשהות בכנסייה ב"מאסר בית". מזונם של הנזירים בני העדה הארמנית הועלה אליהם מבעד לחלון הפתוח שבקומה העליונה, והנזירים היו משתמשים בסולם על מנת לצאת מהחלון. כיום, אין לסולם שימוש. אולם, מכיוון שהסולם נכלל בהסכמי הסטטוס קוו, אסור להזיזו ממקומו למרות שמכול בחינה מעשית ורוחנית, הוא מיותר. 

האפיפיור פאולוס השישי קבע בשנת 1964 כי הסולם יישאר במקומו עד שהכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית תתאחדנה.
שרית קראוס

ביוגרפיה

קראוס נולדה בירושלים ליעקב ומאירה בלוך, וגדלה בשכונת נווה שאנן שבחיפה. למדה בתיכון עירוני ו' בחיפה, ושירתה בשירות לאומי בשכונת בקעה בירושלים. ב-1981 נישאה לרב יצחק (עופר) קראוס, פרופסור ולשעבר ראש מכללת הרצוג בגוש עציון. לזוג חמישה ילדים, מתוכם 2 מאומצים והם מתגוררים בגבעת שמואל.
בעלת תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב (1982), תואר שני (1983) ותואר דוקטור (1989) במדעי המחשב, בהנחיית דניאל להמן, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר קבלת תואר דוקטור שהתה שנתיים כפוסט-דוקטורט באוניברסיטת מרילנד, בקולג' פארק. ב-1991 הצטרפה לסגל של אוניברסיטת בר-אילן.

פרסים והוקרה

בתחום הבינה המלאכותית קיבלה ב-1995, את פרס "מחשבים ומחשבות". ב-2002 נבחרה כעמיתה של האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (AAAI Fellow), ב-2008 כעמיתה של האגודה האירופית לבינה מלאכותית (ECCAI Fellow) וב-2015 נבחרה כעמיתה של ACM.
בתחום מערכות מרובות סוכנים, קיבלה ב-2007 את שני הפרסים החשובים ביותר: ACM/SIGART Autonomous Agents Research Award, וביחד עם ברברה גרוס קיבלה את פרס המאמר המשפיע ביותר. ב-2014 קיבלה שנית ביחד עם און שחורי את פרס המאמר המשפיע ביותר.
ב-2009 קיבלה פרס הוקרה של עיריית לוס אנג'לס על תרומתה לאבטחת העיר, וב-2010 נבחרה כאשת השנה של "אמונה" וכן קיבלה המענק היוקרתי של ADVANCED ERC.
קדיס (כדורגל)

היסטוריה

קדיס נוסדה בשנת 1910 והעפילה לראשונה לליגה השנייה בשנת 1935, אך לאחר 5 עונות בלבד ירדה לליגה השלישית, ורק בשנת 1955 עלתה הקבוצה בחזרה. מלבד עונה אחת, שיחקה הקבוצה מאז למשך שני עשורים בליגה השנייה, עד שבשנת 1977 סיימה במקום השני בליגה השנייה והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה בספרד.
עונת הבכורה, כמו גם עוד שתי עונות במשך העשור הקרוב, היו עונות לא טובות והקבוצה ירדה בחזרה לאחר עונה בודדת בכל אחת מהן. אך בעונה שלאחר העלייה בשנת 1985, עת עלתה שוב הקבוצה לליגה הבכירה, החלה קדיס ברצף עונות בליגה הבכירה, שנקטע בשנת 1993. בתקופה זו קדיס נלחמה על חייה בחצי התחתון של הטבלה.
העונה הראשונה לאחר הירידה הייתה לא טובה עבור קדיס, ותוך שנה בלבד ירדה לליגה השלישית, שם נשארה במשך 9 עונות רצופות ללא הצלחה. בשנת 2003 עלתה חזרה לליגה השנייה ותוך שנתיים עלתה בחזרה אף לליגה הבכירה, לראשונה מזה 12 שנים.
אך גם עונה זו, 2006/2005, הייתה חד פעמית ושוב ירדה קדיס לליגה השנייה. גם במקרה זה, לא הצליחה להתאקלם בחזרה בליגה השנייה ושוב תוך שנתיים ירדה לליגה השלישית בשנת 2008, חזרה תוך שנה לליגה השנייה תוך שהיא זוכה בתואר אליפות הליגה השלישית. אלא שקדיס לא הצליחה לשרוד גם בעונה זאת, ירדה שוב ומאז לא הצליחה לחזור שוב.
בשנת 2012 שיחקה בפלייאוף העלייה לליגה השנייה ואף ניצחה במשחק הראשון את מירנדס בתוצאה 2-0, אך ספגה במשחק הגומלין תבוסה בתוצאה 4-1 והודחה. כעבור שנה העפילה לפלייאוף דרך המקום הראשון, אך הובסה בשני המשחקים לקבוצת המילואים של ריאל מדריד בתוצאות 3-0 ו5-1. בשל היותה ראש בית, קיבלה הזדמנות שנייה ואף עברה את אלבסטה בפנדלים. במשחק האחרון הודחה לאחר שהפסידה בפנדלים ללוגו, ואף בעונה שלאחר מכן הודחה לאחר סיבוב אחד.
בעונת 2015/2014 סיימה הקבוצה ראשונה בביתה, אך גם הפעם הפסידה במסלול האלופות, הפעם לריאל אוביידו. בסיבוב השני עברה את הרקולס, אך בסיבוב האחרון פספסה את העלייה בעונה השישית ברציפות שלה בליגה השלישית, הפעם למילואי אתלטיק בילבאו. 
בעונת 2016/2015, הוגרלה קדיס מול ריאל מדריד ואף הפסידה במשחק הראשון בתוצאה 3-1, אך לאחר המשחק התגלה כי שחקנה של ריאל מדריד, דניס צ'רישב, שותף שלא כחוק. לאחר מכן הענישה ההתאחדות הספרדית את ריאל מדריד בהדחתה ממפעל הגביע, וקדיס עלתה לשלב שמינית הגמר, שם הודחה בידי סלטה ויגו. את העונה הסדירה סיימה רביעית, ובפלייאוף הצליחה לחלוף על פני ראסינג פרול וראסינג סנטאנדר ולהעפיל למשחק האחרון מול קבוצת הרקולס.
קובאן (חבל ארץ בקווקז)

קוּבָּאן (Kuban; בכתב רוסי: Кубань) הוא חבל ארץ היסטורי בצפון קווקז, הכולל שטחים לאורך נהר קובאן שהיו חלק מאובלסט קובאן במלכות המשנה של הקווקז של האימפריה הרוסית.
כיום נכלל שטח החבל ביחידות מנהליות שונות: מחוז קרסנודאר, אדיגיה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, מחוז סטברופול ומחוז רוסטוב. שטח החבל כיחידה מנהלית של האימפריה הרוסית היה כ-95 אלף קמ"ר, ובשנת 1894 התגוררו בו כ-1,600,000 תושבים. כמחצית מאוכלוסיית החבל היו קוזאקים (הקוזאקים של קובאן), אשר הובאו לאזור במהלך המאה ה-19 במטרה לחזק את ההתיישבות הרוסית באזור שנכבש במהלך מספר מלחמות מהצ'רקסים. העיר הראשית של החבל הייתה יקטרינודאר (כיום קרסנודאר).
עם הקמת ברית המועצות פוזרה היחידה הקוזאקית, ושטחי החבל פוזרו בין המחוזות השונים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם מחדש ארגון הקוזאקים במקום.
בארני איוול

ביוגרפיה

איוול נולד בהריסבורג, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בבאפלו, ניו יורק בשנת 1938 סיים איוול במקום רביעי בריצת 200 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה בשנת 1939 זכה איוול במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.0 שניות ובמדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.3 שניות.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה ב-2 במרץ 1940 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.52 מטר. באליפות המכללות שנערכה באותה שנה זכה איוול בשתי מדליות זהב בריצת 100 יארד ובריצת 200 יארד ובאליפות ארצות הברית שנערכה בפרזנו, קליפורניה באותה שנה הוא זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.4 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.8 שניות.
באליפות המכללות שנערכה בשנת 1941 זכה איוול שוב בשתי מדליות זהב, בריצת 100 יארד ובריצת 200 יארד. באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה, באותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.3 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.5 שניות.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה ב-7 במרץ 1942 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.68 מטר.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה ב-26 בפברואר 1944 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.46 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק, באותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר וסיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.92 מטר.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה ב-24 בפברואר 1945 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.29 מטר ובכך הגן על תוארו. באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.3 שניות וסיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.96 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן בשנת 1947 זכה איוול במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.0 שניות ובמדליית כסף בריצת 100 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין בשנת 1948 זכה איוול במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות ובמדליית ארד בריצת 200 מטר.

שיאן עולם ואלוף אולימפי

במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת לונדון (1948) שנערכו באוונסטון, אילינוי ב-9 ביולי 1948 קבע איוול בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 10.20 שניות (10.32 שניות). במשחקים עצמם הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בריצת שליחים 4x100 מטר, ביחד עם מל פטון, לורנזו רייט והריסון דילארד בתוצאה של 40.6 שניות, לפני בריטניה (41.3 שניות) ואיטליה (41.5 שניות). מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.4 שניות, אחרי חברו לנבחרת הריסון דילארד שקבע שיא אולימפי חדש של 
10.3 שניות ולפני לויד לה ביץ' מפנמה (10.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה זהה לזו של המנצח מל פטון 21.1 שניות ולפני לויד לה ביץ' (21.2 שניות).

תארים והישגים

בשנת 1986 זכה איוול להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית.
דוד הנגיד

קורות חייו

נולד בקהיר, נתמנה לנגיד לאחר פטירת אביו בשנת ד'תתקצ"ח (1237), וכיהן במשרה זו בהפסקה של חמש שנים עד לפטירתו. לחם כנגד מתנגדי הרמב"ם. ב-1285 עלה לארץ ישראל והתיישב בעכו. עם כיבוש העיר עכו וחורבנה בידי הממלוכים בשנת 1291 שב רבי דוד לקהיר עד לפטירתו. הובל לקבורה בטבריה ונטמן בסמוך לקבר הרמב"ם סבו. בשנת תרצ"ב (1922) נמצאה מצבת קבורתו, עליה נכתב: "זה קבר רבינו דוד נכדו של רבינו הגאון משה בן רבינו מימון מורינו מאור הגולה". המצבה הועברה למוזיאון הקהילה היהודית בקהיר הנמצא בבית הכנסת שער השמים.
בנו היה רבי אברהם הנגיד, אביו של רבי יהושע הנגיד.
עוצר (שליט)

עוֹצֵר (במלרע) הוא שליט בפועל. במלוכה, עוצר מקבל בדרך כלל את השלטון בשל היעדרו של המלך, אי-יכולתו למלוך עקב נסיבות שונות, בדרך כלל בריאותיות, או מפאת גילו הצעיר של המלך החוקי. בפינלנד ובהונגריה, קציני צבא שימשו כעוצרים בהיעדרו של המלך, בעוד באיסלנד העוצר ייצג את מלך דנמרק כשליט המדינה עד שאיסלנד הפכה לרפובליקה בשנת 1944.
בסן מרינו, רפובליקה עצמאית המוקפת מכל עבריה על ידי איטליה, "הקצינים העוצרים" הם שניים שנבחרו להיות ראשי המדינה יחד.
בחבר העמים הפולני-ליטאי המלך נבחר לתפקידו בבחירות, מה שגרם לתקופות ביניים ארוכות ללא מלך. הפרימוס הפולני שימש אז כעוצר המדינה.

דוגמאות לעוצרים במדינות שונות

הרשימה הבאה היא רשימה חלקית ביותר, ואינה כוללת, למשל, אנשים שכיהנו כעוצרים בזמן שהמלך החוקי היה בניתוח.
ולדימיר רמק

ביוגרפיה

ולדימיר רמק נולד בצ'סקה בודייוביצה, אביו היה גנרל בחיל האוויר הצ'כוסלובקי. ולדימיר רמק סיים בית הספר, ולאחר קורס טייס התקבל לחיל האוויר.
בשנת 1976 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאטים הסובייטית והחל הכנות לטיסה. הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 28 לצד אלכסיי גוברב.
לאחר סיום הטיסה, הוא חזר לצ'כוסלובקיה ושירת במספר תפקידים בצבא. בשנת 1990 הוא חזר לרוסיה ועבד במפעלים בבעלות משותפת רוסית-צ'כית. בשנים 2002 -2004 עבד בשגרירות הצ'כית במוסקבה.
בשנים 2004–2013 היה חבר בפרלמנט האירופי כנציג של המפלגה הקומוניסטית של בוהמיה ומוראביה. בשנת 2013 הוא מונה לשגריר צ'כיה ברוסיה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2018.
עיר רפאים

יישוב רפאים הוא יישוב שננטש לחלוטין על ידי תושביו. בהתאם לגודל היישוב נהוג גם לומר עיירת רפאים או עיר רפאים. המונח גם משמש לעיתים בהשאלה לתאר ערים, עיירות או שכונות המיושבות באופן דליל משמעותית מאשר בעבר. נטישת היישוב יכולה להיות תהליך מתמשך שמקורו בהידלדלות האוכלוסייה המקומית בשל הגירה, מגפה, רעב וכן הלאה או אירוע חד פעמי שהביא לנטישה. לעיתים ננטשים יישובים ששוכנים סמוך לדרכים ונשענים על אספקת שירותים לעוברי הדרך, כאשר נסללת דרך חדשה ומתמעט מספר הנוסעים בדרך שלצדה שכן היישוב. מה שנשאר מאותם מקומות יישוב קפא בזמן ולפיכך מהווה מעין קפסולת זמן לתרבות יותר ישנה.
בין יישובי הרפאים המפורסמים: אנגקור, פטהפור סיקרי וצ'רנוביל.
קהילה רצונית

המושג קהילות רצוניות הוא שם כולל לצורת חיים בשיתוף. הצורות הנפוצות הן קומונה או קואופרטיב.  בקהילות אלו, לחברים יש בדרך כלל חזון משותף והם מתחלקים בדרך כלל בתחומי האחריות ובמשאבים. קיימים צירופים רבים של שיטות שונות כדוגמת ההתיישבות העובדת. 
קיימות צורות שונות ורבות של קהילות רצוניות, המובדלות על בסיס צורה, עיקרון מכונן, מבנה חברתי, יחס לסביבה, ומאפיינים נוספים. אין קשר הכרחי בין קהילות רצוניות לסוציאליזם או אנארכיזם, אולם חברים רבים מחזיקים בדעות אלו ואף משתתפים בתנועות פוליטיות אלו.
צורה נפוצה של קהילה רצונית היא ניהול בתי-עסק או פרנסה בצורה שבטית על ידי לקיחת חלק בקואופרטיב עובדים ברמה זו או אחרת של שיתוף (לדוגמה: הקואופרטיב אגד לפני הפרטתו), החל מבעלות משותפת וכלה בחברה אוטונומית מבחינה כלכלית ותרבותית (כדוגמת תנועות הבוגרים בישראל). צורה אחרת היא המעבר להתיישבות קהילתית, גם היא ברמה משתנה של שיתוף (כדוגמת הקיבוץ). 
בראשית המאה ה-21, הוקמו בישראל הקהילות הרצוניות: אקוכפר, בתיף ואחרות.

הגישה הנאטורליסטית

על פי תפיסה זו בני אדם חיו בצורה שבטית במשך מיליוני שנים לפני שמרביתם עברו לחיים מאורגנים בערך לפני עשרת אלפים שנים. לטענתם, החיים בחברה מאורגנת אינם טבעיים ולא משרתים את צרכיו של המין האנושי או של כדור הארץ ומנסים למצוא דרכים חדשות להגיע לחיים שבטיים יותר. על-פי תפיסה זו, ניתן לראות בקהילה רצונית אסטרטגיה למעבר לחיים, הקרובים למצב הפרהיסטורי. לרוב קהילות רצוניות המבוססות על תפיסה זו בלבד אינן נוטות להתאגדות זו עם זו.
תפיסה נאטורליסטית קיצונית שואפת להחזיר גם את שיטות הייצור לצורתן הקדומה, וקוראות לסיפוק הצרכים ישירות מן הטבע. גישות מתונות יותר משאירות את צורות הייצור על טיבן, אך משתיתות את מערכות היחסים ביניהן על קשרים בלתי פורמליים במידה משתנה.

הגישה השיתופית

על פי התפיסה השיתופית, החברה האנושית הקיימת יצרה דפוסי חיים מוטעים שונים, הקשורים לאופייה התחרותי, כדוגמת יצירת היררכיה, יצירת מערכי שליטה וסמכות וכו'. מחזיקי גישה זו מנסים להשתית את החברה האנושית על יסודות אחרים, שלא מתוך התחרות החיצונית. לעיתים, קהילות רצוניות המושתתות על גישה זו, נוטות להתאגדות עם קהילות דומות על מנת להביא לייסוד חברה רחבה יותר, כדוגמת התנועה הקיבוצית.