יוסי תמיר

ביוגרפיה

תמיר נולד בירושלים ב-26 במרץ 1947. הוריו עלו מסוריה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והוא גדל בירושלים ולמד בבית הספר הממלכתי דתי "מעלה". לתמיר אח ושתי אחיות.
בשנת 1965 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת הצנחנים ושוחרר בדרגת רב-סמל. מנובמבר 1967 למד באוניברסיטה העברית לתואר בוגר בכלכלה ובסטטיסטיקה. בשנת 1970 למד לתואר מוסמך בכלכלה באוניברסיטה העברית ושימש כעוזר מחקר של פרופ' גור עופר במכון פאלק למחקר כלכלי. בין השנים 1971–1977 עבד באגף למחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי והיה בו חוקר בכיר. 
בשנת 1978 סיים לימודים לתואר בוגר במשפטים באוניברסיטה העברית ואת ההתמחות ביצע במשרד כרמלי-ארנון בירושלים. הוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל. משנת 1973 לימד באוניברסיטת בן-גוריון ויחד עם פרופ' מיכאל קרן, פרופ' ישראל לוסקי ופרופ' ניסן לויתן היה ממקימי המחלקה לכלכלה בה לימד עד שנת 1987. 
בשנים 1986–1991 היה סמנכ"ל מחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי וחבר מינהלת המוסד. 
בשנת 1989 נמנה עם משתתפי המחזור הראשון של תוכנית קרן וקסנר, במסגרתה קיבל תואר מוסמך במנהל ציבורי באוניברסיטת הארוורד בארצות הברית. 
בין השנים 1993–1998 היה מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי. בשנים אלו ובהתאם למדיניות הרווחה של מדינת ישראל, הרחיב המוסד לביטוח הלאומי את פעילותו בתחום הקצבאות ואישר את מתן קצבאות הילדים למשפחות בחברה הערבית, והרחבת הקצבאות למשפחות חד הוריות. כמו כן פעל המוסד לביטוח לאומי באותן שנים לשיפור תהליכי הצמדת הקצבאות לשכר הממוצע. 
בשנת 2000 מונה לפרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית, בו לימד עד 2014. מחקריו בתחום העבודה הסוציאלית עסקו במערכות ביטחון סוציאלי, עוני ואי שוויון, מדיניות רווחה וכלכלה ומודלים של שיתוף פעולה בין הממשלה וארגונים שאינם ממשלתיים. 
כתב מאמרים רבים בנושאים הקשורים לרווחה ולביטחון סוציאלי שהתפרסמו בכתבי עת בארץ ובעולם. בין השאר יצא לאור ספרו "רווחה מתקתקת", העוסק במדיניות הרווחה בישראל.
חבר בדירקטוריונים שונים והיה יושב ראש וחבר במספר רב של ועדות ציבוריות. בין השאר כיהן כחבר בוועדה הציבורית לבחינת גיל הפרישה בראשות השופטת (בדימוס) שושנה נתניהו בשנת 1997, כחבר בוועדה לרפורמה במיסוי ישיר בראשות אבי בן-בסט בשנת 1999, כיו"ר הוועדה לרפורמה בתעסוקה בשנים 2000–2005, כחבר הוועדה לבחינת הרפואה הציבורית ומעמד הרופא בה בראשות עדי אמוראי בשנת 2001, חבר הוועדה לבחינת זכויות הנכים בראשות השופט אפרים לרון בשנת 2002 וחבר הוועדה הציבורית לבחינת זכאות לסיוע מאגפי השיקום בראשות השופט (בדימוס) אורי גורן בשנת 2009. 
תמיר זכה בשני פרסים אקדמים – פרס ע"ש י. קנב למחקר בתחום הרווחה והביטחון הסוציאלי לשנת 1983 ופרס ISSA – הארגון הבינלאומי לביטחון סוציאלי על תרומה למחקר בתחום הביטוח הסוציאלי לשנת 2000. 
תמיר נשוי לברוריה כרמון ואב לארבעה ילדים.

פעילות בג'וינט ישראל

בשנים 1992–1993 ניהל את מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל. בתקופת ניהולו הרחיב המכון את מחקריו ועיסוקיו מעבר לגרנטולוגיה ולבריאות ועסק גם בילדים בסיכון ובעולים חדשים.
בשנים 1998–2005 היה מנכ"ל אשלים – העמותה לפיתוח ותכנון שירותים למען ילדים ובני נוער בסיכון ולמשפחותיהם שהוקמה בשיתוף ג'וינט ישראל וממשלת ישראל. בתפקיד מנכ"ל אשלים קידם את התפיסה ההוליסטית ששמה דגש על הסתכלות על הילדים ומשפחותיהם כמקשה אחת וכן את התפיסה הטיפולית המדגישה את המרכיב הקהילתי כמוקד התערבות מרכזי.
בשנים 2005–2012 עמד בראש תב"ת – תנופה בתעסוקה,  פרויקט שהוא יוזמה משותפת של ג'וינט ישראל וממשלת ישראל במטרה לתת מענה לעוני בישראל ולקדם מוביליות חברתיות באמצעות פיתוח וקידום תוכניות תעסוקה לאוכלוסיות חלשות. תב"ת הוקמה כדי לתת מענה בעקבות השינוי האידאולוגי שחל במדיניות הממשלה – עידוד יציאה לשוק העבודה של אוכלוסיות שלא משתתפות בשוק העבודה (כמו חרדים, מיעוטים ואנשים עם מוגבלות), על פני מתן קצבאות. 
בשנים 2012–2014 היה מנכ"ל אשל – האגודה לתכנון ופיתוח שירותים למען הזקן בישראל. אחד מן התחומים עליהם הושם הדגש בשנים אלו הוא גישת הטיפול המשולב – גישה שפותחה כמענה לתופעת פיצול השירותים הניתנים לזקנים ומקשה עליהם לקבל את הטיפול המתאים. תחת ניהולו התמקדה אשל הפיתוח תוכניות להתמודדות עם מצוקת הבדידות של אנשים זקנים, בפיתוח תוכניות למניעת אלימות ובהרחבת התוכניות לניצולי שואה. 
בשנת 2014 מונה למנכ"ל ג'וינט ישראל עד שהוחלף על ידי ד"ר סיגל שלח.