מייקל אלפיק

ביוגרפיה

אלפיק נולד וגדל בעיר צ'יצ'סטר שבמחוז סאסקס, שם היה למשפחתו אטליז. הוא למד בבית ספר לבנים בצ'יצ'סטר והשתתף בכמה הצגות בבית הספר בהן "נוח" ו"חלום ליל קיץ". בתחילה חשב להצטרף לצי הסוחר ובזמן החופשות מבית הספר עבד במספנה המקומית.
למשחק הגיע אלפיק במקרה כשבגיל 15 עבד כעוזר חשמלאי בבניית תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר. הוא התחיל להתעניין במשחק כשצפה בכוכבים כגון לורנס אוליבייה, מייקל רדגרייב וסיביל תורנדייק. אוליבייה יעץ לאלפיק ללכת לבית ספר למשחק, והציע לו מונולוגים כדי שיציג אותם באודישנים. מתוך מספר הצעות בחר אלפיק ללמוד בבית הספר "Central School of Speech and Drama" מכיוון שאוליבייה למד שם.

קריירה

אחרי סיום הלימודים הוצעו לאלפיק בעיקר תפקידים של בריונים מאיימים. ב-1968 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Fraulein Doktor", סרט איטלקי על מלחמת העולם הראשונה. ב-1969 הופיע בתפקיד קפטן בסרטו של טוני ריצ'רדסון עיבוד למחזה "המלט". הוא שיחק בסרטים כגון "שוד הרכבת הגדול" ו"איש הפיל" והופיע בסרטו האלגורי של לידזי אנדרסון "O Lucky Man!" משנת 1973. תפקידים נוספים שלו היו בדמות אביו של פיל דניאלס בסרט הפולחן "קוואדרופוניה" (1979), פאשה בסרט "גורקי פארק" (1983) ובדמות צייד לא מורשה בשם ג'ייק בסרט "ויתנייל ואני" (1987). ב-1984 שיחק בתפקיד ראשי בדמות פישר, בלש בריטי שנזכר תחת היפנוזה באירופה דיסאוטופית ומתפוררת, וברדיפתו אחר רוצח סדרתי, בסרט הבכורה של לארס פון טרייר "אלמנט הפשע" שהיה מועמד לפרס דקל הזהב.
בתיאטרון שיחק אלפיק בתפקיד מרסלוס ובדמות השחקן שמגלם את המלך בהפקה הבימתית של טוני ריצ'רדסון למחזה "המלט" בתיאטרון ראונדהאוס ובברודוויי. בהמשך גילם את קלאודיוס לצדו של ג'ונתן פרייס בתפקיד המלט בתיאטרון רויאל קורט בבימויו של ריצ'רד אייר. ב-1981 הופיע אלפיק במחזמר "Chorus Girls" מאת ריי דייוויס ובארי קיפי בתיאטרון רויאל בסטרטפורד איסט. עוד השתתף במחזה "The Changing Room" בבימויו של לינדזי אנדרסון בתיאטרון רויאל קורט. הופעתו האחרונה בווסט אנד הייתה ב-1997 בתפקיד דוליטל במחזה "פיגמליון" בבימויו של ריי קוני שהועלה בתיאטרון אלברי.
עם זאת פרסומו של אלפיק הגיע מהופעותיו בטלוויזיה. ב-1974 הופיע זמן קצר באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד דאגלס וורמול, בנו של בעל הבית אדוארד.
ב-1979 שיחק בסדרה "Crown Court" בתפקיד פרקליט הכתר נוויל גריפית'ס, התובע את הבת במשפחת זלזי על הפגיעה באביה המתעלל.
עוד הופיע אלפיק באחד התפקידים הראשיים בסרט "Black Island" משנת 1978. הוא גילם את הפושע בפרק "One of Your Own" בסדרה "The Sweeney", ושיחק בדמות שוטר בפרק "Backtrack" בסדרה "המקצוענים" (1979). עוד ב-1979 הופיע בתפקיד קטן בסדרה "Hazell", ובמחזה הטלוויזיוני "Blue Remembered Hills" מאת דניס פוטר. ב-1981 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "Private Schulz" מאת ג'ק פולמן. הוא גילם את גרהרד שולץ, חייל גרמני שגויס במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי האס אס כדי להציף את בריטניה בכסף מזויף וכך להרוס את הכלכלה שלה.
ב-1983 הופיע אלפיק בתפקיד מגוואן, פועל אירי, בעונה הראשונה של הסדרה "Auf Wiedersehen, Pet". ב-1984 כיכב בדמות סידני מונדי בסיטקום "Pull the Other One" של רשת ITV. בין השנים 1985 ו-1989 כיכב בתפקיד סם טיילר בסיטקום "Three Up, Two Down" לצדה של אנג'לה ת'ורן. לשיא הצלחתו הגיע בסדרה "בון" בה שיחק בשנים 1986 עד 1992 וב-1995. הוא גילם את דמותו של כבאי בדימוס בשם קן בון, שפותח עסק למשלוחים על אופנוע, ובהמשך הופך להיות חוקר פרטי. הסדרה "בון" זכתה להצלחה רבה ושודרה במשך שבע עונות. בין צילומי הסדרה "בון" המשיך אלפיק להופיע בסרטים כגון בתפקיד קמע בסרט "האחים קריי" (1990), וב"תן לו את זה" (1991). ב-1991 שיחק אלפיק בתפקיד דס קינג בסרט "השיר של באדי" בכיכובם של צ'סני הוקס ורוג'ר דלטרי.
ב-1993 החל אלפיק להופיע בתפקיד עיתונאי לשעבר מרחוב פליט שמנהל סוכנות ידיעות בעיר דרלינגטון, בסדרה "הארי". הארי סולטר הוא אלכוהוליסט חסר רחמים שמשתמש בטקטיקות ניצול כדי להשיג סיפור טוב. הסדרה לא זכתה להצלחה ועד מהרה היא בוטלה. ב-1995 שיחק אלפיק בתפקיד בילי בונז בגרסה הטלוויזיונית של קן ראסל לספר "אי המטמון". ב-1999 גילם את בארקיס במיני-סדרה "דייוויד קופרפילד" בכיכובו של דניאל רדקליף.
ב-2001 הצטרף אלפיק לצוות השחקנים של הסדרה "איסטאנדרס" בתפקיד הארי סלייטר, מושא אהבתה של פגי מיטשל (בגילומה של ברברה וינדזור). השתייה המרובה של אלפיק התחילה להשפיע על עבודתו, ולכן עזבה הדמות את הסדרה. ארבעה חודשים אחר כך הגיעה הודעה על מותו (הדמות) בספרד.

חיים אישיים

ב-1963 פגש אלפיק את ג'וליה אלכסנדר, מורה בבית ספר, והיא הייתה בת זוגו עד ליום מותה מסרטן ב-1996. לבני הזוג נולדה בת בשם קייט.
במשך שנים רבות נאבק אלפיק באלכוהוליזם. ב-1988 ניסה לראשונה להפסיק לשתות, אחרי שהרופאים הזהירו אותו שהוא ימות תוך שנה אם ימשיך לשתות. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים ביקש עזרה אצל אלכוהוליסטים אנונימיים, אבל ב-1996 הודה שהוא חזר לשתות כמקודם.
ב-7 בספטמבר 2002 נפטר אלפיק מהתקף לב שהוחמר בגלל בעיית השתייה שלו. הוא התמוטט בביתו בווילסדן גרין שבלונדון, הובהל לבית חולים שם נפטר, 12 ימים לפני יום הולדתו ה-56. הוא נקבר בקרמטוריום צ'יצ'סטר.