google/wiki40b huggingface dataset:
אמסטרדם (נובלה)

תמצית העלילה

מולי ליין נפטרה בטרם עת ממחלה שפגעה בגופה ובמוחה. בלווייתה נפגשים בעלה ג'ורג', שהוא מו"ל עשיר, ושלושה ממאהביה בעבר: ג'וליאן גרמוני, שר החוץ של בריטניה החותר לראשות הממשלה, ורנון הולידיי, עורך העיתון "השופט" וקלייב לינלי, מלחין מצליח. המשך העלילה מתמקד בהולידיי ולינלי, אך גם לשני האחרים יש חלק בה. 
בעקבות החששות שמעורר בהם מותה הפתאומי של מולי ליין, מגיעים הולידיי ולינלי להסכם המתת חסד הדדי, במקרה שמישהו מהם יגיע למצבה. 
לינלי עסוק בהשלמתה של "סימפוניית המילניום" שאותה הוזמן לכתוב לקראת התחלפות המילניום. מרבית הסימפוניה כבר כתובה, וחסר רק קטע הסיום. לקבלת השראה הוא נוסע לאזור האגמים שבצפון-מערב אנגליה. 
הולידיי נאבק על שיפור התפוצה של עיתונו, וג'ורג' מגלגל לידיו הזדמנות פז לכך: תצלומים של גרמוני בבגדי אישה, שאותם צילמה מולי ליין. לינלי מותח ביקורת על כוונתו של הולידיי לפרסם תצלומים אלה, הפוגעים בפרטיותו של גרמוני, והדבר גורם לקרע ביניהם. 
באזור האגמים ניצב גם לינלי בפני דילמה מוסרית: בעודו מטייל ומהרהר במנגינה שיכתוב, ראה מרחוק אישה שגבר מאיים עליה. הוא התלבט האם להתקרב כדי להגן עליה, אך החליט להימנע מכך כדי שלא לפגוע בריכוז הנחוץ לו לכתיבת המנגינה. 
כאשר מתקרב מועד פרסום התצלומים, מוציא גרמוני את העוקץ מהפרסום, כאשר אשתו מכנסת מסיבת עיתונאים שבה היא מספרת על קיום הצילומים. 
האיבה בין הולידיי ללינלי גוברת, ומובילה את שניהם לאמסטרדם, שם נערכת חזרת התזמורת על הסימפוניה של לינלי, ושם מגיע הסיפור לשיאו הדרמטי.

דבר המבקרים

הספר זכה לשבחי המבקרים, בין השאר בעיתונים ניו יורק טיימס וגארדיאן, וזיכה את מחברו בפרס בוקר לשנת 1998. בטקס הענקת הפרס תיאר דגלאס הרד, לשעבר  שר החוץ של בריטניה, את הספר: "בחינה צינית וחכמה של המוסר והתרבות של זמננו".
מילרס פוינט

גאוגרפיה

מילרס פוינט הוא פרוור קטן המצוי בקצהו הצפוני של שטח השיפוט של עיריית סידני. מצפון לו ממוקם דאווס פוינט, מדרום ברנגרו, ממזרח הרוקס וממערב מפרץ ג'קסון. הוא מהפרוורים הקטנים בסידני.

היסטוריה

הפרוור החל כנחלה קטנה סביב טחנת קמח בבעלותו של ג'ק לייטון, והאזור נודע כנקודת ג'ק הטוחן (Jack The Miller's Point). במרוצת השנים השם התקצר לנקודת הטוחן (the Miller's Point) ומשם למילרס פוינט. ב-1833 נתן המושל בורק שטח אדמה קטן לכנסייה הקתולית להקים בית ספר ובית תפילה בפרוור. האדריכל אמברוז האלן נשכר על ידי הכנסייה להקים את בית התפילה, וזה נחנך בשנת 1835. בית תפילה זה הוא בית התפילה הקתולי העתיק ביותר באוסטרליה, ומשמש עד היום (2010) למיסות של הקהילה המקומית. בית הספר שהיה באותו בניין נסגר בשנת 1992.
על גבעת המצפה, הנחלקת בין הפרוור לדאווס פוינט הסמוך, מצוי מצפה הכוכבים של סידני, מבנה שנוסד בשנת 1858 על ידי האסטרונום ואיש הכמורה ויליאם סקוט.

תרבות

במילרס פוינט מצויים כמה מהפאבים העתיקים ביותר בניו סאות' ויילס, אך פרט להם ולמצפה הסמוך אין בפרוור מוסדות תרבות בולטים.
ז'אנג ז'י

קריירת מועדונים

ז'אנג התחיל את הקריירה שלו בצעירי ליואנינג כמגן. בשנת 2001 חתם בשנג'ן מליגת העל בה הוסט לעמדת הקשר, וזכה עימה באליפות בשנת 2004. לקראת תחילת עונת 2005 חתם בשאנדונג לוננג במדיה כבש 31 שערים ב-45 משחקים. בתום עונת 2006 זכה עם המועדון בדאבל.
ב-29 בדצמבר 2006 הושאל לצ'רלטון את'לטיק עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בתום תקופת ההשאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד מנצ'סטר יונייטד. ב-18 במרץ 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בצ'רלטון בניצחון 0-2 נגד ניוקאסל יונייטד. לאחר שנגמרה עונת 2006/2007, חזר ז'אנג לשאנדונג ושיחק בה עד אוגוסט 2007 אז מימשה צ'רלטון את האופציה עליו והוא חתם לשנתיים. בתום עונת 2007/2008 המועדון ירד לפוטבול ליג הראשונה ועזב את המועדון לאחר שסיים את חוזהו.
ב-1 בספטמבר 2009, חתם לשנתיים בסלטיק והפך לסיני השני שמשחק בליגה הסקוטית אחרי דו וויי. ב-4 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק בדרבי נגד גלאזגו ריינג'רס, במשחק זה סחט פנדל שנתן לסלטיק ניצחון 1-2. ב-8 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד הארט אוף מידלות'יאן.
ב-28 ביוני 2010 חזר לסין כאשר חתם בגואנגג'ואו אברגרנדה ששיחקה אז בהליגה הסינית השנייה. ב-17 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נד ווהאן זל, 4 ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-10 נגד נאנג'ינג יויו. את העונה הוא סיים עם 5 שערים ועלה עם הקבוצה לליגת העל. בתום העונה הקפטן לי ז'יהאי עזב את המועדון וז'אנג הפך לקפטן. בתום עונת 2011 זכה עם המועדון באליפות והפך לכדורגלן הראשון שזוכה באליפות סין עם 3 מועדונים שונים. עונה לאחר מכן עם המועדון בדאבל. ב-9 בנובמבר 2013 זכה עם המועדון בליגת האלופות האסיאתית, כאשר המועדון הפך למועדון הסיני הראשון שזוכה במפעל.

קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק ז'אנג בנבחרת הצעירה של סין. בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין. ב-29 בינואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות בו ניצחה סין 0-1 את מקדוניה. ז'אנג נכלל בסגל הנבחרת בגביע אסיה 2004, גביע אסיה 2007, אולימפיאדת בייג'ינג (2008) וגביע אסיה 2015. ז'אנג משמש כיום כקפטן הנבחרת.
דרך בית לחם

דרך בית לחם ביצירה

דרך בית לחם והשכונה שסביבה ממלאות תפקיד חשוב בספרה של בתיה גור "רצח בדרך בית לחם". ברקע לסיפור, גופת נרצחת המתגלה בבית האמור לעבור שיפוץ ולהימכר, בדרך בית לחם. דרך החקירה נחשף מאגר החיים בשכונה והג'נטריפיקציה שהיא עוברת.
אודנן

מאפיינים

האודנן הוא עטלף חרקים גדול יחסית (אך קטן ביחס לעטלפי פירות). אורך גופו וראשו נע בין 73 ל-81 מילימטר ואורך הזנב הוא 47-70 מ"מ נוספים. אורך האמה הוא 57-67 מ"מ. משקלו של זכר בוגר הוא 18-20 גרם. אוזניו גדולות, 40 מ"מ אורכן, מכוונות לצדדים ומחוברת באזור המצח על ידי רצועת עור. צבעו נע בין צבע חולי בהיר, אפור וחום כהה. גחונו בדרך כלל לבנבן. לנקבות יש שני זוגות של פטמות. מעופו של האודנן הוא איטי וחסר צורה.
האודנן נמצא בעיקר באזורי אקלים צחיח ומדבריות, שבהן יש צמחייה מועטה והקרקע די סלעית. נמצאו זוג אודננים שדרו בנגב בנקיק בסלע. האודנן דר גם בבניינים.
האודנן הוא עטלף טורף הצד בעיקר פרוקי רגליים שוכני קרקע. מזונו העיקרי הם עכבישניים וחגבאים. את החרקים הוא צד באמצעות אקולוקציה (איכון הד, איתור באמצעות קול) כאשר הוא משחרר קריאות קול בתדרים 20-40 קילוהרץ ההדים מגלי הקול החזקים שלו מגיעים לאוזניו הגדולות במיוחד, דבר המאפשר לו לאתר את מיקומו של החרק בדייקנות רבה. מחקר שנערך בישראל מצא ב-70% מהגללים של אודנן שרידי עקרבים, לרבות עקצן צהוב ארסי. במחקר במעבדה התגלה שהעטלף מאתר את העקרב לפי הרעשים שהוא עושה בעת הליכתו, עט עליו ונושך את ראשו. האודנן נעקץ לעיתים על ידי העקרב, אך לא נתגלו סימני הרעלה, דבר המעיד על כך שהאודנן ככל הנראה פיתח חסינות לארס העקרב. תיעוד של אודנן צד עקצן צהוב בנגב הופיע בסדרת הטלוויזיה עולם מופלא 2 של סר דייוויד אטנבורו וה-BBC.
בארץ ישראל שוכן האודנן במערות יבשות וסדקים בסלעים בעיקר באזורי המדבר. נמצאו אודננים בנגב ובערבה. בעוד שבשאר העולם הוא נפוץ ונמצא ללא סיכון, בישראל הוא בסכנת הכחדה.
קיוג'ה

היסטוריה

קיוג'ה וסוטומרינה לא היו ערים הבולטות בעתיקותן, למרות שהן הוזכרו לראשונה בכתביו של פליניוס הזקן בשם פוסה קלודיה (fossa Clodia). אגדה מקומית מייחסת את השם הזה למייסד קלודיוס (Clodius), אך התיארוך של אגדה זו לא ידוע.
שמה של העיר השתנה לאורך ההיסטוריה: Clodia, Cluza, Clugia, Chiozza ו-Chioggia. המסמכים העתיקים ביותר המזכירים את קיוג'ה בשמה הנוכחי מיוחסים למאה ה-6 לספירה, כאשר היא הייתה חלק מהאימפריה הביזנטית. קיוג'ה הוחרבה על ידי פפין, מלך איטליה (בנו של קרל הגדול) במאה ה-9, אך נבנתה מחדש על בסיס תעשייה חדשה שהייתה מושתתת על בריכות אידוי למלח. בימי הביניים, קיוג'ה רבתי הייתה ידועה כקלוג'ה מאג'ור (Clugia major) ואילו קלוג'ה מינור (Clugia minor) הייתה למעשה שרטון במרחק 600 מחוף הים האדריאטי. כעיר חופשית וכמקום מושבו של בישוף החל מ-1110, מילאה העיר תפקיד חשוב במה שנקרא "מלחמת קיוג'ה שנטשה בין הרפובליקה של ג'נובה לבין הרפובליקה של ונציה ובמהלכה נכבשה העיר על ידי ג'נובה ב-1378 ולבסוף על ידי ונציה ביוני 1380. למרות שהעיר נותרה עצמאית בעיקרה, היא הייתה מכאן והלאה כפופה לוונציה. ב-14 במרץ 1381 כרתה קיוג'ה ברית עם זאדר ועם טרוגיר כנגד ונציה ולבסוף היא נעשה מוגנת יותר על ידי ונציה ב-1412 מאחר שבאותה שנה נעשתה שיבניק למקום מושב רשויות המכס ושל צרכני המלח וקיוג'ה קיבלה את המונופול על סחר המלח בכל רחבי הים האדריאטי.

אתרים חשובים

קיוג'ה היא למעשה העתק מוקטן של ונציה, כשאת העיר חוצות כמה תעלות, שהראשית מבניהן היא תעלת ונה (Canale Vena). הרחובות הצרים המאפיינים אותה ידועים בשם קאלי (calli). בקיוג'ה קיימות כמה כנסיות מימי הביניים, רובן שופצו בתקופת השיגשוג של המאות ה-16 וה-17.
כנסיית סנטה מריה הוקמה במאה ה-11 והפכה להיות קתדרלה בשנת 1110 ונבנתה מחדש ב-1623 על ידי האדריכל בלסאדר לונגנה (Baldassarre Longhena).
לכנסיית אנדרו הקדוש מהמאה ה-18 יש מגדל פעמונים שנבנה במאות ה-11 וה-12, מגדל הפעמונים העתיק בעולם.
המדינה החופשית ולדק-פירמונט

היסטוריה

ב-13 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הנסיכות, הפכה המדינה למדינה חופשית.
ב-30 בנובמבר 1921, לאחר משאל-עם מקומי, נפרדו העיר ומחוז פירמונט והשתלבו בפרובינציית הנובר הפרוסית. שאר המדינה שולבה במדינה החופשית פרוסיה בשנת 1929, לאחר משאל עם נוסף, והפכה לחלק מפרובינציית הסן-נסאו. שטח זה הוא כיום חלק ממחוז ולדק-פרנקנברג בהסן.
בובי פארל

תחילת חייו

פארל נולד וגדל באי ארובה המהווה חלק מהאנטילים הקטנים עד לגיל 15. לאחר שסיים את בית הספר הוא עבד כמלח במשך שנתיים לפני שעבר לנורווגיה. מנורווגיה עבר להולנד, בה התפרנס מתקליטנות כמשרה זמנית לפני שהחליט לעבור לגרמניה.

להקת בוני אם

בגרמניה פארל התפרנס מתקליטנות עד שפרנק פאריאן, מפיק מוזיקלי, הבחין בו והחליט לצרף אותו ללהקת "בוני אם". פארל היה הגבר היחידי בלהקה, אך כפי שהסתבר, כמעט ולא תרם מקולו להקלטות הלהקה. פאריאן גילה שנים לאחר התפרקות הלהקה, שפארל כמעט ולא תרם את קולו להקלטות ושכל הקטעים שהצריכו קול גברי הוקלטו בידי פאריאן עצמו. אחת מזמרות הלהקה, ליז מיטשל, טענה שרק היא, מרסיה בארט ופאריאן הקליטו את שירי הלהקה. עם זאת, פארל הופיע בהופעות חיות של הלהקה, ביניהם סבב ההופעות שלהם משנת 1970. פארל עזב את הלהקה בשנת 1981 לאחר עימותים עם פאריאן. את מקומו תפס רג'י טסיבו. הוא הצטרף מחדש ללהקה בשנת 1984, והמשיך להיות חלק ממנה עד שהלהקה התפרקה סופית בשנת 1986.
בתו של פארל, זניליה פארל, טענה שפאריאן שלל את זכויותיו של פארל על שירי הלהקה, מה שהוביל את אביה לאבד את כל הכנסותיו לאחר פירוק הלהקה. 
"כשאבא ביקש מפאריאן 100,000 מארקים נאמר לו שעליו לחתום על מסמכים. הוא חתם על כולם - זכויות על תמונות, תמלוגים, הכל. אבי איבד את הכל. נאלצנו לעבור לביתה של סבתי בהולנד ולחיות מקצבה. לאחר מכן, אבא החל להיות עצבני מאוד. אך אימא הייתה חכמה מאוד והבינה שאם אתה מחזיק בשם אתה יכול להשתמש בו. פאריאן לא רשם את השם "בוני אם" בכל העולם. זאת הסיבה שאבי יכל להופיע בכמה מדינות"
לאחר הפירוק, פתח פארל בסיבוב הופעות עם להקה משלו וביצע את שירי הלהקה תחת השם "בוני אם של בובי פארל". הוא אף כיכב כרקדן בסוף שנת 2005 בקליפ וידאו שנעשה בשותפות עם רוג'ר סנצ'ז.

מותו ומורשתו

פארל חיי במשך שנים רבות באמסטרדם. הוא נפטר בבוקר ה-30 בדצמבר 2010, בבית מלון בסנקט פטרבורג מאי-ספיקת לב. אמרגנו, ג'ון סיין, אמר שפארל התלונן על בעיות נשימה לאחר שביצע שירים עם להקתו בערב שלפני כן. גופתו של פארל נמצאה על ידי צוות בית המלון, לאחר שלא הגיב לשיחת ההשכמה שלו. הוא נקבר בבית הקברות "זורגבליד" באמסטרדם.
זמן קצר לאחר מותו, התברר שתאריך מותו של פארל הוא יום שנה למותו של רספוטין, עבורו להקת בוני אם הקדישה שיר מפורסם שזכה לפופולריות רבה. רספוטין עצמו נפטר (למעשה נרצח) בסנקט פטרבורג, ופארל הופיע פעמים רבות בלבושו של רספוטין כאשר הלהקה שרה את השיר.
בתו של פארל, זניליה, היא ראפרית. בדצמבר 2011 זכתה בפרס לאומי למוזיקה בהולנד בקטגוריית ההיפ הופ.
קווארק למעלה

קווארק למעלה (באנגלית: Up quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור ראשון, בעל מטען חשמלי e. קווארק למעלה הוא הקל שבקווארקים. מסתו מעולם לא נמדדה בדיוק רב, אך משערים כי היא נעה בין 1.8 ל־3 MeV. לפי המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, ישנם שישה סוגי קווארקים. חומר רגיל, כאטומים, מורכב מאלקטרונים ומגרעין. הנוקלאונים - הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין מורכבים מקווארקים. פרוטון מורכב משני קווארקי למעלה, ומקווארק למטה יחיד. הנייטרון מורכב מקווארק למעלה אחד, ומשני קווארקי למטה.
משקילות המסה והאנרגיה הנובעת מתורת היחסות הפרטית, נובע כי אנרגיית הקשר המחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקלאונים את מסתם. המסה מגיעה מהאנרגיה של שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה (באופן בלתי תלוי) על ידי מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב־1964.
פלאח מוסטפא בכיר

קריירה פוליטית

שירת בעבר (1996–1999) כקצין יחסי חוץ של ה-KDP (ראשי תיבות של Kurdistan Democratic Party) וכן כסגן שר החקלאות (1999-2002). בשנת 2002 מונה ליועץ בכיר לראש הממשלה ברזאני (Nechervan Idris Barzani) במשך שנתיים. הוא היה קצין תיאום ויועץ צבאי ל-CPA (ראשי תיבות: Coalition Provisional Authority) וכן לכוח הבינלאומי המוצב בארביל משנת 2004.
ב-2004 מונה כמזכיר המדינה של כורדיסטן.
ב-2006 הקים את המחלקה הכורדית ליחסי חוץ וכיהן כשר החוץ שלה. מאז נבחר כל שנה מחדש לתפקיד ברציפות (נכון ל-2014). מאז כניסתו לתפקיד התפתחו במהירות קשרים דיפלומטיים עם ממשלות שכנות ועם ארגונים ברחבי העולם.
בכּיר הוא מרצה אורח באוניברסיטת סלאח א-דין (בכורדית: Zankoy Selaheddîn-hewler) שבארביל.

משפחה

בכיר נשוי ואב לארבעה ילדים. הם מתגוררים בארביל שבכורדיסטן העיראקית.
Groundation

מקור השם

פירוש השם "גראונדיישן" הוא לקיחת כולם באותה רמה, וחינוך הדדי ושיוויוני של כל אחד מכל אחד, הרגשה חופשית. כמו כן, שם הלהקה מזכיר את המילה Grounation - יום חג ב"ראסטפארי" החל ב-21 באפריל ובו נחגג פסטיבל המסמל את ביקורו של היילה סלאסי לראשונה בג'מייקה ב-1966.

היוצרים

בגראונדיישן חברים 9 מוזיקאים, אך באלבומיהם משתתפים עוד אמנים רבים, ביניהם אמנים מפורסמים שהשפיעו על היסטוריית הרגאיי כמו Apple Gabriel מ- Israel Vabration ו-Don Carlos מ- Black Uhuru.
רבי יוחנן בן תורתא

רבי יוחנן בן תורתא היה תנא בן הדור השלישי - תחילת המאה ה-2. 
מעט מאד מידע מצוי על תנא זה בספרות חז"ל (למעשה יש רק שתי אמרות ממנו), אך ידוע כי התנגד לבר כוכבא. בפרט התפרסם בזכות אמירתו כנגד רבי עקיבא שזיהה את בר כוכבא כמשיח:
רבי עקיבא כשהיה רואה את בן כוזבה (=בר כוכבא) היה אומר: זהו המלך המשיח.
אמר לו רבי יוחנן בן תורתא: עקיבא, יעלו עשבים בלחייך, ועדיין בן דוד לא יבוא.
כמו כן מובא בתוספתא מנחות פרק י"ג, הלכה ה
אמר ר' יוחנן בן תורתא מפני מה חרבה שילה? מפני בזיון קדשים שבתוכה. ירושלם בניין הראשון מפני מה חרבה? מפני עבודה זרה וגלוי עריות ושפיכות דמים שהיה בתוכה. אבל באחרונה, מכירין אנו בהן שהן עמלין בתורה וזהירין במעשרות, מפני מה גלו? מפני שאוהבין את הממון ושונאין איש את רעהו. ללמדך שקשה שנאת איש את רעהו לפני המקום, ושקלה הכתוב כנגד עבודה זרה וגלוי עריות ושפיכות דמים.
לפי גרסה מסוימת בפסיקתא, רבי יוחנן בן תורתא היה גר, שהתגייר לאחר שפגש פרה שומרת שבת, ושמו ניתן לו בארמית כ"בן תורתא" - בן הפרה, משום שהתגייר באמצעותה. לפי גרסה נוספת בשם הריטב"א, לרבי יוחנן בן תורתא הייתה פרה, וכשירד מנכסיו מכרה לנכרי, כשראה הנכרי שהפרה שומרת שבת, מפני שכך הרגילה רבי יוחנן בן תורתא, התגייר. שתי הגרסאות מצביעות על שני אישים - המוכר והקונה - מתוך סיפור זהה, בשם "פרה שומרת שבת" שלאחר שנים הפך לקלאסיקה בסיפורים יהודיים לנוער.
דיארכיה

דיארכיה (Diarchy) היא צורת שלטון שבה עומדים בראש המדינה שני אנשים או גופים.
שני ראשי המדינה שולטים בה באופן משותף ושווה, כאשר לכל אחד מהם יש זכות וטו הדדית.
צורת שלטון זו התפתחה ביוון העתיקה והייתה נפוצה בכמה ערים ובהן ספרטה. ישות נוספת בעת העתיקה שבה התקיימה שיטה זו היא הרפובליקה הרומית, שבה שלטו שני קונסולים.
הבריטים הציעו צורת שלטון זאת להודים בשנות ה-20 של המאה ה-20 כאשר חששו שהיא תהפוך למדינה עצמאית לחלוטין והם יאבדו את שליטתם בה. ההודים סירבו להצעה זאת.
כיום ישנן שלוש מדינות שצורת השלטון בהן היא דיארכיה:
  אנדורה - שראשי המדינה הרשמיים שלה הם נשיא צרפת והבישוף של אורז'יי.
  אסוואטיני - במדינה זו המלך מחזיק ברוב הסמכויות, אך נהוג שהוא מולך יחד עם אמו.
  סן מרינו - בה שני אנשים מחזיקים במשרת קפטן המחוז של סן מרינו.
רבקה מגן

ביוגרפיה

רבקה מגן נולדה בתל אביב, עברה עם משפחתה לחיפה, שם התחנכה וסיימה את לימודיה במכללת גורדון. כבר בילדותה החלה לכתוב סיפורים. בעלת תואר ראשון במקרא, לשון וספרות עברית מטעם אוניברסיטת חיפה.
הקריירה הספרותית של מגן התחילה בכך שנתפרסמה מודעה בעיתון הקוראת לכל מי שיש לו יצירה בנושא "הים" לשלוח אותה לתחרות ספרותית נושאת פרסים. היא שלחה בעילום שם את יצירתה "איש המעלות", וזכתה במקום הראשון בפרס ע"ש שבי מאור.
עסקה בהוראה בבתי ספר יסודיים ועל-יסודיים. לימדה בבית הספר הריאלי ובבית הספר ליאו בק בחיפה.
ב-1971 הצטרפה למערכת "הארץ שלנו" כעורכת המדור "רן הספרן" וככתבת בכירה. ספרה "הצמיד של אופירה" מבוסס על זיכרון ילדות שקרה לה.
בשנת 1974 נתמנתה למפקחת חינוכית במחוז הדרום של משרד החינוך והתרבות, ועברה להתגורר בעומר. מ-1993 התגוררה בחיפה. בהמשך עברה לתל אביב.
מגן נפטרה בפברואר 2018. הותירה אחריה בעל, שתי בנות, נכדים ונינים.
הרדיו הבינלאומי של סין

הרדיו הבינלאומי של סין (אנגלית: China Radio International - CRI, מנדרינית תקנית: 中国国际广播电台), היא תחנת רדיו וחברת תקשורת ממשלתית של הרפובליקה העממית של סין, הממוקמת במערב העיר בייג'ינג. כאשר נוסדה החברה בדצמבר 1941 היא נקראה "רדיו פקינג", ובהמשך "רדיו בייג'ינג". זוהי אחת מתחנות הרדיו הפוריות בעולם, מאחר שהיא משדרת 1,520 שעות שידור בכל יום, ב-61 שפות שונות. CRI מפעילה כ-30 לשכות מחוץ לסין, בין היתר גם בישראל. בנוסף לשידורי הרדיו, מפעילה החברה גם אתרי אינטרנט במספר שפות, בהן עברית, כמו גם עמודים בפייסבוק וביוטיוב.
משימתו של הרדיו הבינלאומי של סין היא קידום הידידות בין העם הסיני לבין הציבור הרחב בכל העולם. תוכניות הרדיו של CRI ואתרי האינטרנט שלה כוללים חדשות, פוליטיקה, כלכלה, מדע וטכנולוגיה, בידור, חברה ותרבות, טיולים ואוכל, כמו גם מידע אנציקלופדי על סין ומידע שימושי למבקרים בה.
כתחנת רדיו בבעלות ממשלתית, CRI מחויבת לעמדת הממשלה בנושאים שונים, כגון מעמדה הפוליטי של טאיוואן כחלק בלתי נפרד מהרפובליקה העממית של סין. 
ל-CRI יש את מערך שידורי החוץ המקיף ביותר ביבשת אסיה ומהגדולים בעולם, עם למעלה מ-50 משדרים לגלים קצרים בעלי יכולת לכסות את רוב העולם. בנוסף, ניתן לשמוע את שידורי CRI גם בגל בינוני AM.

היסטוריה

שידורי הרדיו הראשונים בסין התקיימו כבר בשנות ה-20 של המאה העשרים. עם זאת, ברוב משקי הבית בסין, ובעולם, לא היו עדיין מכשירי רדיו. בשנות ה-30, בהן כבר היו בסין כמה תחנות מסחריות, עדיין היה השימוש העיקרי בשידורי הרדיו לצרכים פוליטיים, ולעיתים קרובות ברמה מקומית ולא ארצית. 
שידורי הניסיון הראשונים של הרדיו מטעם המפלגה הקומוניסטית הסינית עלו לאוויר בחודש מרץ 1940, ובכך הקדימו בשנתיים את תחנת השידור האמריקאית המקבילה, קול אמריקה. המשדר הובא ממוסקבה, בה כבר הייתה יכולת טכנולוגית מתאימה. עם זאת, רק מסוף 1945, לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה ניתן היה לבנות בשטח בסיס טכנולוגי שיאפשר פרישת השידורים לאזור גאוגרפי גדול יותר, והתוכניות מטעם המפלגה הקומוניסטית של סין הפכו לקבועות ורשמיות, עם שידורים של חדשות, הודעות רשמיות, אמנות ותוכניות ספרותיות.

המחלקה לעברית

אחת מהמחלקות בחברה היא המחלקה לעברית. המחלקה מפעילה אתר בעברית המספק תכנים שונים על סין. נכון לדצמבר 2016, זכה האתר ב-15 אלף כניסות בחודש בממוצע וכ-13,000 עוקבים בעמוד הפייסבוק שלו. למחלקה שיתוף פעולה עם תוכנית הטלוויזיה הישראלית צינור לילה, במסגרתו משודרים קטעים בנושא תרבות סין וחיי היומיום, בדרך כלל בהקשר היתולי או בידורי.
המחלקה העברית מנוהלת על ידי סיני שאינו דובר עברית. סגנו הוא סיני דובר עברית בשם שִי שְיָאוׂצִ'י (Xī Xiàoqí בפין-יין) הידוע בכינוי ״איציק הסיני״. הוא למד עברית באוניברסיטת סין לתקשורת בבייג'ינג ולאחר מכן באוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתו הוא עונה לשאלות של גולשים ישראלים בקליפים קצרים בעברית.
משוואת הנדרסון-האסלבאך

משוואת הנדרסון-האסלבאך היא משוואה כימית המתארת את אופן גזירתו של ערך ה-pH בתמיסה נתונה, כמדד של החומציות (באמצעות שימוש ב- pKₐ, הידוע כקבוע הדיסוציאציה החומצי) במערכות ביולוגיות וכימיות. באמצעות המשוואה ניתן להעריך את ה-pH של תמיסת בופר ולמצוא את נקודת שיווי המשקל של ה-pH בתגובות חומצה-בסיס. במקרים רבים משתמשים במשוואה על מנת לחשב את הנקודה האיזואלקטרית של חלבונים.
במלים:
במשוואה זו, (pKₐ = - log₁₀(Ka כאשר Kₐ הוא קבוע הדיסוציאציה של החומצה, כלומר:
עבור תגובת ברונסטד-לאורי הפשוטה מסוג חומצה-בסיס המתוארת כך:

היסטוריה

לורנס ג'וזף הנדרסון חיבר משוואה דומה ב-1908, ותיאר בה את השימוש של חומצה פחמתית בתמיסת בופר. זמן מה לאחר מכן, קארל אלברט האסלבאך ניסח את המשוואה מחדש בצורה לוגריתמית, וכך נוצרה המשוואה בצורתה הנוכחית. האסלבאך השתמש במשוואה על מנת לחקור את החמצת המטבולית, שנגרמת בין השאר כתוצאה מנוכחות חומצה פחמתית בדם.

מגבלות

הבסיס של משוואת הנדרסון-האסלבאך כולל בתוכו כמה קירובים משמעותיים. הקירוב העיקרי הוא ההנחה כי ריכוזי החומצה והבסיס המצומד לה יהיו שווים לריכוז הרשום במצב של שיווי משקל. הנחה זו לא מביאה בחשבון את הדיסוציאציה של החומצה ואת ההידרוליזה של הבסיס, כאשר גם הדיסוציאציה של מים לא נלקחת בחשבון. קירובים אלה אינם טובים כאשר מתעסקים בחומצות חזקות או בסיסים חזקים (pKₐ גבוה בכמה יחידות מ-7), תמיסות מהולות או מרוכזות מאוד (פחות מ-1mM או יותר מ-1M), או יחסי חומצה/בסיס גבוהים (למעלה מ-1 ל-100).

מסקנות

במצב שבו ריכוז היונים שווה לריכוז החומצה, 1=[-AH]/[A], ערך ה-pH של התמיסה יהיה שווה לערך ה-pKa. זאת מאחר ש-log(1)=0, ואם נציב ביטוי זה בנוסחה נקבל: pH=pKa.מסיבה זו, ערך ה-pKa יהיה בדיוק בין שתי נקודות אקוויוולנטיות על עקומת טיטרציה.
Microsoft Surface

דגמים על ציר הזמן

מקור: Surface Blog
אלפרד גרינפלד

קורות חיים

גרינפלד נולד בפראג. למד בקונסרבטוריון בפראג אצל יוזף קרייצ'י (Josef Krejčí) ובהמשך באקדמיה החדשה לאמנויות הצליל (Neue Akademie der Tonkunst) בברלין אצל תיאודור קולאק (Kullak). בשנת 1873 השתקע בווינה, שם קיבל את התואר "וירטואוז הלשכה" (Kammervirtuose). גרינפלד יצא למסעות קונצרטים ברחבי אירופה ובארצות הברית.
במהלך ביקור בגרמניה התמנה גרינפלד לפסנתרן החצר של הקיסר וילהלם הראשון. משנת 1897 כיהן כפרופסור בקונסרבטוריון של וינה.
גרינפלד היה הפסנתרן הראשון שהקליט את נגינתו; תקליטור המציג רבות מהקלטותיו מוצע למכירה.
על ביתו של אלפרד גרינפלד ברחוב גטריידמארקט 10 בווינה מתנוסס שלט זיכרון. הוא נקבר בקבר של כבוד (Ehrengrab) בבית הקברות המרכזי בווינה.
אחיו של אלפרד היה הצ'לן היינריך גרינפלד.
יעקב יצחק זלינגר

הרב יעקב יצחק זלינגר (ה'תש"ו,1946 - י"ז באב תשע"ו,21 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת תורת אמת - קמניץ בברוקלין, ניו יורק.

בישיבת תורת אמת - קמניץ

נולד בשכונת בורו פארק בברוקלין, לרב אשר זעמיל ומאשה זלינגר. למד בתלמוד תורה שעל ידי ישיבת תורת אמת בבורו פארק ובישיבת קמניץ בוודרידג'  שבהרי ניו יורק, בראשה עמד הרב לוי קרופני אליו היה מקורב. בבחרותו התייתם מאמו ומנהל הישיבה, הרב שמעון סגל, קירב אותו ודאג לצרכיו. נשא לאשה את ביתו של הרב מרדכי סוויצקי, רב בבוסטון ולאחר נישואיו התגורר בוודרידג' והמשיך ללמוד בכולל אברכים שבישיבה. לאחר שישיבת קמניץ עברה לעיר ניו יורק הוא עבר להתגורר בסמיכות לישיבה.
לאחר פטירת הרב קרופני התאחדה ישיבת קמניץ עם ישיבת תורת אמת לישיבה שנקראה ישיבת תורת אמת - קמניץ. הרב זלינגר מונה לעמוד בראשה. לאחר שהישיבה עברה לפלטבוש למדו בה גם בעלי בתים מהשכונה. 
למרות כהונתו כראש ישיבה היה בקי גם בפסקי הלכה ובצעירותו נבחן אצל הרב משה פיינשטיין על השולחן ערוך].
בגיבויים של חברי מועצת גדולי התורה ניהל מאבק במקימי טורו קולג' במונסי ובמקומות אחרים בארצות הברית בשל הרצון לשלב לימודים תורניים ואקדמיים ושכנעם לא להקים את המוסד במתכונת זו.

מעורבותו הציבורית בארץ ישראל

לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך גייס כספים אצל נדבנים אמריקאים לצרכים בישראל. אחד ממקורביו, יוסף שאול גרוס, הפסיק לתרום לטדי קולק בעת שתכנן קולק לבנות את אצטדיון שועפאט בצפון ירושלים, תכנון שגרר התנגדות חרדית. 
ב-1984 התחוללה פרשיית חפירות הקברים בעבודות להרחבת מלון גני חמת בטבריה, הרב זלינגר שהה אז בישראל והיה ממקימי הוועד למען קדושת קברי הקדמונים שניהל את המאבק בתוכנית.
בתשמ"ה (1985) בעת שהקימו הרב קניבסקי והרב שך את העיתון יתד נאמן סייע בהשגת הלוואות ותרומות עבורו יחד עם אחיו.
נפטר בניו יורק בי"ז באב תשע"ו (21 באוגוסט 2016).  נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר בנו שנהרג בצעירותו בתאונת דרכים.
ואקים

ואקים (בלטינית: Vaccei) היה שמו של שבט קלטי שחי בחצי האי האיברי בתקופה הקדם-רומית.
הוואקים חיו לאורכו של נהר הדורו, בספרד ופורטוגל של ימינו. הם היו דוברי שפות קלטיות, ועסקו בעיקר בגידול דגנים. המערכת החקלאית שלהם הייתה מפותחת בהרבה מזו של כל השבטים האחרים באזור, והם ייסדו מספר ערים חשובות ביניהם הרמאנדיקה. המצביא הקרתגי המפורסם חניבעל ברקה הכריז עליהם מלחמה בשנת 220 לפנה"ס, והחריב עד הייסוד את עריהם הרמאנדיקה וארבאקלה. לפיכך כרתו הוואקים ברית עם הקרפטנים והאולקאדים, ויצאו לקרב מכריע נגד חניבעל, שהביס אותם בקרב נהר הטחו.
בתקופת המלחמה הפונית השנייה בין קרתגו לרומאים, הוואקים נותרו נייטרלים. אולם לאחר שהיספניה נכבשה לחלוטין בידי הרומאים, מרדו בהם מספר פעמים. הם תמכו בנומנטיה (עיר לוזיטנית שמרדה ברומאים), במהלך המלחמה הקלטיברית השלישית. ולאחר המלחמה סופחה ארצם לפרובינקיה הרומית היספניה קיטריור. בשנת 27 סיפח אוגוסטוס את ארצם לפרובינקיה היספניה טארקוננסיס. הם נטמעו בסופו של דבר בעמים הקלטים האחרים.
המפעל הבריטי בבית נבאלא

המפעל הבריטי בבית נבאלא הוא מפעל שבנו הבריטים בבית נבאלא שבשפלה, בתקופת המנדט, כדי לייצר ג'ריקנים. המפעל היה אחד ממספר מפעלים שהוקמו בתחומי המחנה הצבאי בית נבאלא וחוברו בשלוחות רכבת למסילת הרכבת לכפר א-לובן ומשם לרחבי האימפריה. מבני המפעל נמצאים מדרום ליישוב שוהם וממערב למחנה צה"ל הנוכחי. המקום ננטש לאחר מלחמת העצמאות ועומד בשממונו מאז על אף שהמבנים הוכרזו כאתר מיועד לשימור. בגלל קרבתו למסילת הרכבת הונח, בטעות, שהייתה זו תחנת רכבת להסעת חיילים למחנה.

ההיסטוריה של המפעל

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים בבית נבאלא מרכז צבאי לוגיסטי שכלל מחסנים ומפעלי ייצור ציוד צבאי. אחד מהמפעלים היה מרכז לייצור ג'ריקנים. על מנת לאפשר העברת חומרי גלם למפעל ואיסוף התוצרת הסופית בנו הבריטים שלוחת רכבת שהגיעה עד לרציף הצמוד למבנה המרכזי של המפעל (לפי מפות מתקופת הבריטים נבנו מספר רב של שלוחות כאלו מה שמצביע על מספר רב של מפעלים). המסילה הייתה פעילה עד שנת 1949. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום בסיס תובלה של צה"ל "בית נבאלא", המפעל נזנח ופסי הרכבת פורקו. נכון לשנת 2015, מבני המפעל בהתפוררות וסביבתו משמשת להשלכת פסולת. ניתן עדיין לזהות ממזרח למפעל את שרידי סוללת העפר עליה עברה הרכבת. מעבר לגדרות המחנה הצבאי הנוכחי נמחק כל סימן לסוללה. ניכר במקום ניסיון של חיילי בסיס התובלה השכן ליצור שבילי הליכה עבור מטיילים אך זו טיפה בים ההזנחה.