google/wiki40b huggingface dataset:
חידת האסיר הבורח

חידת האסיר הבורח היא חידה מתמטית על משחק שמתרחש בין אסיר וסוהר שרודף אחריו. נוסח החידה הוא כדלקמן: אסיר כלוא בכלא מעגלי המוקף חומה ברדיוס R שעליה מפטרל סוהר. מהירותו של הסוהר גדולה פי 4 מזו של האסיר. ברגע שהאסיר מגיע לנקודה בחומה שהשומר אינו נמצא בה, הוא מטפס על החומה במהירות הבזק ונמלט. האם יוכל האסיר לברוח ואם כן כיצד?

פתרון

הפתרון, כלומר האסטרטגיה של האסיר, היא לצבור יתרון זוויתי מרבי ובמקביל להגדיל את המרחק ממרכז המעגל. המרחק המרבי r ממרכז המעגל בו עדיין ניתן לצבור יתרון זוויתי ככל הניתן הוא r = R/4, שכן יחס המהירויות הוא 4 לכן האסיר צריך לנוע במעגל ברדיוס r (כמעט r במובן הגבולי) כדי שמהירותו הזוויתית תשתווה לזה של הסוהר. האסיר ימשיך לנוע במעגל ברדיוס r עד שהוא יצבור יתרון זוויתי של π רדיאנים על הסוהר ולאחר מכן ינוע בקו ישר לאורך הרדיוס מרחק של 3/4R. הזמן שלוקח לאסיר לעשות זאת הוא  לעומת הזמן שלוקח לסוהר להגיע לנקודה הנגדית לו על החומה  . כיוון ש-  קטן מ- נובע שהאסיר יוכל להימלט. יחס המהירויות הקריטי בין הסוהר לאסיר, שמעליו האסטרטגיה הזו לא תעבוד מקיים:  לפיכך יחס המהירויות הקריטי הוא  . אף על פי כן, האסטרטגיה המביאה ליחס קריטי זה אינה פתרון אופטימלי וקיים נתיב המביא ליחס מהירויות קריטי גבוה יותר.

נתיב המילוט האופטימלי

ישנם שני סוגי יתרונות במשחק שאותם האסיר יכול לצבור על פני הסוהר: יתרון זוויתי ויתרון של ריחוק מהמרכז. שני היתרונות יכולים להיות מומרים אחד לשני, כלומר ניתן להמיר יתרון זוויתי ליתרון של ריחוק מהמרכז לפי היחס . ראשית ברור שהפתרון של לצבור יתרון זוויתי מרבי באמצעות תנועה ברדיוס של כמעט R/K עד ל-180 מעלות ואז לנוע ישירות לנקודה הנגדית למיקום הסוהר אינו מיטבי; בנקודה נגדית זאת המשיק למעגל מאונך לקו שמחבר בין נקודה C באיור לנקודה זאת - משמעות הדבר היא שהאסיר יכול לנוע לנקודה סמוכה אליה כמעט מבלי לשנות את מרחק התנועה הנדרש ממנו בעוד תוספת המרחק הנדרשת מהסוהר אינסופית לעומת תוספת המרחק הנדרשת מהאסיר, כלומר יחס המהירויות הנדרש לתפיסת האסיר גדל.
הפתרון הוא, משיקולים של תורת המשחקים, לנוע מנקודה C בקו ישר בכיוון מסוים, אותו אפשר להסיק מגאומטריה. בנקודה ההגעה של האסיר צריך להתקיים שהשינוי במרחק שהאסיר צריך לרוץ עקב תזוזה של נקודת ההגעה אל נקודה שנמצאת בסביבה שלה, שווה לשינוי במרחק שהסוהר צריך לעבור חלקי K - תוספת זמן התנועה של הסוהר שווה לתוספת זמן התנועה של האסיר, כלומר הם מגיעים באותו זמן לנקודה המיועדת. זה שקול לכך שבנקודה זו יחס המהירויות הדרוש ללכידת האסיר מקסימלי. נסמן את הזווית CED שבאיור ב-. צריך להתקיים . אם נחבר את מרכז המעגל O עם E אזי הזווית OEC שווה  (שכן משיק למעגל מאונך לרדיוס) לפיכך , וממשפט הסינוסים לגבי משולש OCE נקבל , כלומר זווית OCE היא 90 מעלות וזה הפתרון - לנוע בכיוון משיק למעגל ברדיוס . יחס המהירויות הקריטי  מקיים: . פתרון נומרי מניב .
חרמן בורגוס

קריירה

בורגוס הלך את הקריירה בקבוצת פרו קאריל אואסטה, אחת מהקבוצות הקטנות בארגנטינה. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-3 בספטמבר 1989 ושיחק בקבוצה עד 1994 אז הוחתם על ידי קבוצת הפאר הארגנטינאית ריבר פלייט.
במדי ריבר פלייט הפך בורגוס לאחד השוערים הטובים בליגה וזכה עם הקבוצה ב-7 אליפויות, גביע הליברטדורס ובגביע הסופרקופה סודאמריקנה. הוא התחרה עם רוברטו בונאנו על המקום בהרכב הקבוצה.
ב-1999 הוחתם על ידי מיורקה אך מיעט לשחק בה. ב-2001 עבר לאתלטיקו מדריד והיה מהגורמים לעלייתה של הקבוצה לליגה הראשונה. הוא המשיך לשחק בקבוצה שנתיים נוספות בטרם פרש.

במדי הנבחרת

בורגוס ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת במאי 1995, הוא שיחק 36 משחקים, רובם במסגרת המוקדמות למונדיאל 1998 ולמונדיאל 2002 בהן היה חבר בסגל הארגנטינאי ושימש כמחליף.
ELN

היסטוריה

הארגון הוקם על ידי פבלו ואזקס קסטינו שהושפע עמוקות מהמהפכה בקובה יחד עם מספר אנשי כמורה מהמעמד הנמוך והכומר קאמילו טורס. הם החלו בלוחמת גרילה נגד הממשל כחלק מלחמת האזרחים בקולומביה. לאחר שהארגון ספג שורה של כישלונות צבאים והרבה בסכסוכים פנימיים מונה לעמוד בראשו הכומר מנואל פרז. פרז הוביל את ELN לשינוי טקטי משמעותי והקצנה משמעותית בשיטת הלחימה, הארגון עבר לחטיפות של אזרחים קולומביאנים בתמורה לכופר ולשחרור מורדים ובתקופת שלטונו בארגון מאמצע שנות ה-70 ועד מותו מצהבת ב-1998 נחשבת לאלימה ביותר שידע הארגון.
במהלך שנות השבעים ניסה נשיא קולומוביה אלפונסו לופס מיקלסן לגבש הסכם שלום עם הארגון על מנת למנוע את שפיכות הדמים במדינה ולסיים את מלחמת האזרחים המתמשכת, לאחר שראה שכוחו של ELN עולה בעקבות הקרבות הקשים שניהל עם צבא קולומביה ב-1974 ורבים מהאזרחים מאמצים את האידאולוגיה של הארגון לאחר שראו שאינו נופל מצבא המדינה.
לאחר שהמשא ומתן נכשל החל הארגון לבצע חטיפות של אזרחים זרים, בעיקר עובדים בתחום הנפט תמורת כופר, והחל בסחר בסמים.
ב-1992, כאשר החל משא ומתן לשלום בין ממשלת קולומביה לארגון FARC בו סירב להשתתף ה-ELN הועלתה הצעה שמחוז בוליבר ימסר לידי הארגון, ELN יקבל את השטח כטריטוריה עצמאית בתמורה להתפרקות מנשק. ההצעה נדחתה בעבות התנגדות של ארגון אחר ה-AUC , ארגון ימין קיצוני.
בשנות ה-2000 החל הארגון לגבות דמי חסות מעסקים קטנים בערים ובנוסף הגדיל את כמות החטיפות, על פי הערכות שונות חטף הארון למעלה מ-3,000 בני אדם משנת 2000 ומתוכם נהרגו כ-153 בני ערובה. כיום מחזיק הארגון למעלה מ-200 בני ערובה.

חטיפת הישראלים

בספטמבר 2003 במהלך טיול באזור העיר האבודה שבקולומביה חטפו אנשי ארגון ELN קבוצה של 15 איש, בהם שישה ישראלים. לאחר מספר שעות שוחררו 7 מחטופים, בהם זוג ישראלים. 8 החטופים (4 ישראלים, שני אנגלים, ספרדי אחד וגרמניה אחת) שלא שוחררו הוחזקו על ידי הארגון לתקופה של בין 75 ל-101 ימים, בתחילה חשבה הממשלה הקולומביאנית שהחוטפים הם חלק מה-FARC הגדול והמאורגן יותר ורק לאחר זמן מה התברר כי מדובר ב-ELN, לאחר 17 ימים הצליח אחד מבני הערובה, צעיר בריטי בן 18 להימלט מהחוטפים תוך כדי ההליכה בין נקודות המסתור, הוא נמצא מספר ימים לאחר מכן על יד אזרחים קולומביאנים באפיסת כוחות והועבר לשלטונות.
בהמשך הדרך ניסו בני הערובה הישראלים להימלט אך לא הצליחו, לאחר כ-75 ימים בשבי החליטו החוטפים לשחרר את בת הערובה הגרמנייה וזמן קצר לאחר מכן גם את בן הערובה הספרדי, לאחר 98 ימים בשבי ולאחר משא ומתן ארוך בתיווך כפרים מקומיים הוחלט לשחרר גם את 5 בני הערובה הנותרים, לאחר 101 ימים הוטסו בני הערובה אל הצלב האדום ומשם שוחררו.
דרישת הארגון הייתה לשחרר אסירים השייכים לארגון ולמטרה זו החליטו לחטוף דווקא אזרחים זרים לאחר שחטיפה של פוליטיקאים מקומיים נכשלה בהשגת המטרה.

שיחות שלום במסגרת מלחמת האזרחים בקולומביה

לאחר שב-2016 נחתם הסכם שלום ופירוז מנשק של ארגון FARC שהיה שותף של ה-ELN החל הארגון במשא ומתן מתקדם גם הוא 
ב-8 בפברואר 2017 נפתחו בקיטו בירת אקוודור שיחות שלום בין ממשלת קולומביה לארגון ELN. זהו הניסיון החמישי להגיע לשלום מצד ממשלת קולומביה עם ELN מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר שכל הניסיונות הקודמים נכשלו. בינתיים ממשיך ELN לבצע חטיפות.
חסן עלי טורקמאני

קורות חיים

טורקמאני נולד בחלב ובשנת 1954 הצטרף לצבא סוריה. בתפקידו הפיקודי הראשון שימש כמפקד אגד ארטילרי, ומאוחר יותר, בשנים 1968–1973, שימש כמפקד הארטילריה של דיוויזיית חי"ר. בשנת 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, שימש כמפקד דיוויזיה 9 חי"ר ממוכן. בשנים 1977–1978 השתתף מטעם הצבא הסורי במלחמת האזרחים בלבנון. בשנת 1978 הוענקה לו דרגת לואא' (המקבילה לדרגת אלוף).
טורקמאני החזיק בתפקידים שונים במטה הכללי של צבא סוריה: ראש האגף לענייני קצינים (1978–1980), ראש האגף הפוליטי בצבא סוריה (1980–1982) וסגן ראש המטה הכללי (1982–2002). לאחר מכן מונה לראש המטה הכללי, עד מינויו בשנת 2004 לשר ההגנה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד. מתוקף תפקידו כשר ההגנה שימש כסגנו של הנשיא בתפקידו כמפקד הכוחות המזוינים. ביוני 2009 סיים את כהונתו, והוחלף בעלי חביב מחמוד, שהיה רמטכ"ל הצבא בתקופתו.
קודם למינויו כשר כבר היה טורקמאני חבר מפלגת הבעת' ומשנת 2000 היה חבר מזכירות המפלגה.
ב-18 ביולי 2012 נהרג טורקמאני בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה בבניין הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. בפיגוע נהרגו בכירים נוספים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה.
פראייר

בסלנג הישראלי, המילה פראייר מתארת אדם המאפשר את ניצולו בידי אחרים. זהו מושג מפתח בחברה הישראלית, והרצון לא להיות "פראייר" מהווה מוטיב מרכזי בהוויה הישראלית-צברית.

אטימולוגיה

קיימות כמה סברות למקור המילה.
לפי רוביק רוזנטל, ייתכן שמקור המונח במילה הגרמנית Freier, שפירושה אדם המחזר אחרי אישה (Frau בגרמנית). בהקשר זה נעשה גם שימוש במילה במשמעות של אדם המבקר אצל זונות, שקל להפילו בפח ולהונות אותו. בעקבות הגרמנית חדרה המילה לשפת הדיבור הרוסית במשמעות של איש פתי ונאיבי, שהתקבעה, בהשפעת הרוסית, בסלנג הישראלי.
"פרייהר", Freiherr, היא דרגת אצולה זוטרה (מקבילה בערך לברון) Barfifon. ייתכן שיש קשר בין הצליל גרמני הבולט לבין המשמעויות ה"ייקיות" הסטריאוטיפיות כגון קבלת מרות, היצמדות לכללים נוקשים ופורמלים על חשבון גמישות, פקחות ואלתור.] בסלנג העברייני של אודסה בראשית המאה ה-20, שהיה מבוסס על יידיש, תיארה המילה אדם שומר חוק, בניגוד לעבריינים מקצועיים.
אפשרות נוספת היא שהמקור בא מהמילה Freier, שמשמעותה "פנוי" או "חופשי" בגרמנית. כך, מי שפנוי, יכול להיות מנוצל על ידי האחר.]
לפי השערה אחרת, מקור המונח הוא ברומניה, שם נהגו בני האצולה האוסטרו-הונגרית לבלות חופשות במאה התשע עשרה, והיו מוכנים לשלם מחירים מופקעים על מוצרים ושירותים מבלי למחות או לעמוד על המקח. כתוצאה מכך נכנסה המלה fraier לשפה הרומנית במשמעות דומה לזאת בעברית המודרנית, והובאה לארץ בידי יהודים מרומניה.
יש הטוענים שמקור המילה בשפה הפולנית, שבה יש למילה אותה משמעות.
סידקי סובחי

ביוגרפיה

גנרל סידקי סובחי נולד במצרים ב-12 בדצמבר 1955.

קריירה צבאית

סובחי החל לשרת בצבא מצרים בשנת 1977. במהלך שנותיו בצבא שירת כמג"ד, מח"ט ומפקד אוגדה בחיל רגלים ממוכן.
בהמשך כראש אגף מבצעים בארמייה השלישית המצרית ולאחר מכן כמפקד הארמייה השלישית.  ב-2012 מונה לראש המטה הכללי של הצבא ולסגן יו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, וב-2014 מונה ליו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים. 
ב-12 באוגוסט 2012 הדיח נשיא מצרים מוחמד מורסי את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקיד ראש המועצה ושר ההגנה, ומינה את עבד אל-פתאח א-סיסי במקומו, ובמקביל מינה את סידקי סובחי לרמטכ"ל צבא מצרים. 
ב-3 ביולי 2013 היה סובחי שותף להדחתו של הנשיא הנבחר, מוחמד מורסי. ההדחה באה בעקבות הפגנות אזרחיות המוניות שקראו לצבא להדיח את מורסי. לטענתם של א-סיסי, סובחי ויתר ראשי הצבא, מורסי לא שעה להפצרותיו של הצבא להימנע מפגיעה במוסדות המדינה, ולפיכך נאלץ הצבא להתערב. בעקבות הדחת מורסי היו התנגשויות בין הצבא והמשטרה לבין תומכי מורסי, שגבו מאות הרוגים, ואלה הגיעו לשיא ב-14 באוגוסט 2013, שבו נמנו 638 הרוגים וכ-4,000 פצועים. 
ב-26 במרץ 2014 התפטר  א-סיסי וסובחי החליפו בתפקידיו כשר ההגנה וכיו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים. ב-14 ביוני 2018 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי אחמד זכי מוחמד.
סובחי נשוי ואב לשלוש בנות ובן.
יואב עומר

ביוגרפיה וקריירה

עומר גדל בזכרון יעקב ובגיל 8 החל להתאמן בגלישת רוח בהפועל שדות-ים. בגיל 12 הוא כבר החל לצאת לתחרויות בחו"ל, אך הפריצה הגדולה התרחשה ברגע שעבר מדגם הגלשן של הצעירים, BIC, לדגם האולימפי של הבוגרים ניל פרייד RS:X. בשנתו הראשונה על הניל פרייד עומר זכה באליפות אירופה עד גיל 17 וזכה במדליית כסף באליפות העולם באותה קטגוריית גיל. בשנת 2015, הוא זכה באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) ובמדליית כסף באליפות אירופה לנוער.
בשנת 2016, זכה פעמיים בתואר אלוף העולם לנוער כאשר זכה באליפות העולם של ניל פרייד RS:X שנערכה בלימסול שבקפריסין וכחודש לאחר מכן זכה באליפות העולם של איגוד השיט הבינלאומי בתחרות אשר נערכה באוקלנד, ניו זילנד כאשר בשתי האליפויות הבטיח את זכייתו עוד לפני שיוט המדליות. עוד באותה השנה הוא התחרה לראשונה באליפות אירופה לבוגרים וסיים במקום ה-29. כמו כן הוא סיים במקום ה-50 בבכורה שלו באליפות העולם לבוגרים שנערכה באילת.
בשנת 2017, הוא הוכתר כאלוף ישראל לבוגרים בגלשני RSX לאחר שניצח באליפות ישראל שנערכה במכמורת. במאי 2018 עומר זכה בגביע הרצליה בגלישה בגלשן RSX 9.5.
באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בסופוט, זכה עומר במדליית כסף, אחרי מתאה קמבוני מאיטליה ולפני שחר צוברי. הוא הגיע לשיוט המדליות כשהוא מדורג במקום שני וסיים את השיוט במקום רביעי, מיקום שהשאיר אותו במקום השני הכללי.
פנחס נוי

קורות חייו

פנחס נוי נולד בעיר לודז' שבפולין ב-1935 בשם פנחס ניידיק. בשנת 1936, בגיל שנה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, גדל ולמד בחיפה. היה חבר בארגון הצופים העבריים והתגייס לנח"ל ב-1953. לאחר מכן התנדב לצנחנים. ב-10 באוקטובר 1956 השתתף ב"מבצע שומרון", פעולת התגמול שמטרתה פיצוץ בניין משטרת קלקיליה בעקבות רצח שני פועלים יהודים מאבן יהודה. נוי שהיה סגן מפקד פלוגה בגדוד 88, הנח"ל המוצנח, שימש במבצע כמפקד מחלקת החיפוי. בעקבות לחימתו בפעולה זכה לעיטור הגבורה.
בתיאור המעשה נכתב:
ביום ה-10 באוקטובר 1956, בקרב על משטרת קלקיליה, פקד סגן פנחס ניידיק על מחלקת חיפוי. בעת ההתקדמות אל המשטרה נתקל הכוח בעמדה לא ידועה מראש. בו במקום נהרגו 2 חיילים ו-8 נפצעו. כיוון שבמשטרה החל הקרב, שלח סגן פנחס ניידיק את סגנו להמשיך בביצוע משימת החיפוי, והוא אישית הסתער על עמדת האויב, קפץ אל התעלה ובקרב פנים-אל-פנים הרג תשעה מחיילי האויב. בזאת איפשר המשכת הסיוע לכוח במשטרה ומנע נפגעים נוספים בקרב היחידה.
— אתר בעוז רוחם
במלחמת סיני לחם עם חטיבת הצנחנים והשתתף בכיבוש מוצב ביר תמד ושארם א-שייח'. לאחר מכן עבר לחטיבת גולני, שירת כקצין המודיעין של החטיבה במהלך מבצע סנונית ושימש סגן מפקד גדוד 12. ב-1963 מונה לנספח בצבא הבריטי במזרח אפריקה והשתתף במשך שנתיים באימון צבאות אוגנדה, קניה וטנזניה. 
במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 13 של חטיבת גולני, נלחם בקרבות כיבוש רמת הגולן, היה הראשון שהניף את דגל ישראל בקוניטרה ובכוח הפושט על הר החרמון ומיקום מוצב החרמון הישראלי. לאחר המלחמה עסק הגדוד בפיקודו בפינוי תחמושת סורית וספג 11 הרוגים באסון בית המכס העליון. בספטמבר 1968 פיקד על פשיטה מוסקת על מחנה ארגון א-סאעקה בלבנון. בשנים 1968–1969 שירת כסגן מפקד חטיבה 820 ברמת הגולן, לאחר מכן הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1972 מונה לקצין אג"ם של אוגדה 146. 
בספטמבר 1973 מונה למפקד חטיבה 275, החטיבה המרחבית הצפונית בסיני, שמפקדתה ישבה במחנה בלוזה. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים כללה החטיבה בפיקודו את גדוד 9 בפיקודו של יום-טוב תמיר, וכוחות מגדוד חי"ר 68 של חטיבת ירושלים שאיישו את מעוזי קו בר-לב: "בודפשט", "אורקל", "לחצנית", "דרורה", "כתובה", "מילאנו" ו"מפרקת". במהלך הקרבות עבר הפיקוד על הגזרה לקלמן מגן.
לאחר המלחמה עבר הסבה לשריון. ב-1975 מונה למפקד חטיבת עודד. 
נוי השתחרר מצה"ל ב-1980 לאחר 27 שנות שירות בדרגת אלוף-משנה. במלחמת לבנון הראשונה שירת במילואים כסגן מפקד אוגדה.
היה נשוי בשנית לשחקנית אביבה מרקס. מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים.
נועדיה

נוֹעַדְיָה היא דמות מקראית, נביאת שקר בימי נחמיה. שמה מופיע בספר נחמיה, פרק ו', פסוק י"ד. נועדיה היא אחת מחמש נשים הנזכרות במקרא בתואר נביאה: מרים, דבורה, חולדה ואשת ישעיהו. חז"ל המונים שבע נביאות (שרה, מרים, דבורה, חנה, אביגיל, חולדה ואסתר) אינם מונים את נועדיה, שכן לא נאמר שהייתה נביאת אמת, אלא נביאת שקר.
יש האומרים כי נועדיה כלל אינה נביאה בפני עצמה, אלא כינוי נוסף לנביא השקר שמעיה בן דליה, שפעל אף הוא בתקופה זו.

פעילותה של נועדיה

אויבים רבים היו לנחמיה. אחת מהן הייתה נועדיה נביאת שקר, אשר פעלה בזמן שיבת ציון בירושלים: יד: זָכְרָה אֱלֹהַי לְטוֹבִיָּה וּלְסַנְבַלַּט, כְּמַעֲשָׂיו אֵלֶּה; וְגַם לְנוֹעַדְיָה הַנְּבִיאָה וּלְיֶתֶר הַנְּבִיאִים, אֲשֶׁר הָיוּ מְיָרְאִים אוֹתִי" .
אויביו ניסו להפריע לפעילותו של נחמיה ובעבודות הבנייה של חומת ירושלים. את נבואותיהם של נביאים אלו הם השמיעו בשם ה'. בעל ספר נחמיה לא מספר את תוכן דברי נבואתה אלא רק מציין את שמה. רש"י בפירושו לפסוק י"ד, טוען כי נועדיה קיבלה שכר קבוע מסנבלט וזאת הסיבה להתנגדותה לנחמיה: גם לנועדיה הנביאה - היא ושאר נביאי השקר קבלו שכר מסנבלט וחבריו כדי להפחידני בנבואת שקריהם. וכך בעקבות רש"י גם מצודת דוד : כתיב : וגם לנועדיה - וגם זכור לשלם גמול לנועדיה נביאה שקרנית ולשאר נביאי השקר אשר היו מפחידים אותי בשקריהם בעבור כי קבלו שכר מטוביה וסנבלט'. לדעת שפירא ייתכן כי לנועדיה הייתה השפעה גדולה יותר משאר הנביאים הגברים וזאת מדברי נחמיה.

זהות שמה

אין בהירות לגבי זהות השם נועדיה האם של גבר או אישה. בתרגום השבעים נכתב : לנועדיה הנביא. אף לא ברור מדוע הוזכר שמה בספר נחמיה, היות ששמעיה הנביא היה הפעיל בימי נחמיה. שמעיה אף מוזכר מספר רב של פעמים ואף למראית עין היה תומכו. נראה כי נועדיה עמדה בראש קבוצת מתנגדים לנחמיה שעיקר טיעונה היה, שבניית החומה אינה צו אלוהי. בשמה יש ביטוי להתגלות ונועדות האל. השורש י-ע-ד, שורש שמה, טוען משה גרסיאל משתקף גם בפסוק: 'וַיֹּאמֶר נִוָּעֵד אֶל-בֵּית הָאֱלֹהִים אֶל-תּוֹךְ הַהֵיכָל' (ספר נחמיה, פרק ו', פסוק י').

נועדיה לפי חז"ל ופרשני ימי הביניים

"ושישה שלא הועילו עצתן ואלו הן:... ושמעיה בן דליה, שיעץ לנחמיה ללון בהיכל, שנאמר  'וַיֹּאמֶר נִוָּעֵד אֶל-בֵּית הָאֱלֹהִים אֶל-תּוֹךְ הַהֵיכָל' (נחמיה, ו', י') לפיכך נהפך שמו ונקרא 'נוֹעַדְיָה' (נחמיה, ו', י"ד) כמו ' הַנּוֹעָדִים עַל-ה' ' (במדבר, כ"ז, ג') ונתכנה 'הַנְּבִיאָה' (נחמיה, ו', י"ד) בלשון נקבה, שיעץ עצת נשים" .
רבי אברהם אבן עזרא בפירושו לנחמיה ו' כותב: "וגם לנועדיה הנביאה - הסכמת המפרשים שהוא שמעיה בן דליה וקראו כן בעבור שאמר נועד אל בית האלהים ומלת הנביאה באה על דרך תיבת נועדיה שהיא כטעם נקבה בדבר ואיננה על דרך הענין כטעם אמרה קהלת ולאמר כי נועדיה הייתה אשה התנבאה עליו שקר הוא הקרוב וסרו כל הטענות ומלת וגם לנועדיה לרבות על שמעיה וזה הנכון."
קידום נוער

קידום נוער הוא אחד ממקצועות הרווחה המתמקד באוכלוסיית נוער בסיכון ("נוער שוליים").
הנערים נכללים בקבוצות סיכוניות, כלומר, נערים העלולים להגיע למצבי סיכון כגון סמים ואלכוהול, זנות, אנורקסיה ועוד. המניעים לכך הם מעמד סוציו-אקונומי נמוך, חוויות רבות של אי-הצלחה, המובילות לדימוי עצמי נמוך ומרידה במוסכמות בגיל ההתבגרות. 
קידום נוער נועד לקדם את בני הנעורים (גילאי 14-18) ולעזור להם. המטופלים מגיעים ליחידות מצו בית-משפט, גופים של הרווחה ובאמצעות reaching out - "חיזור", כלומר, עובדי קידום הנוער מסתובבים באזורי השיטוט והבילוי של בני הנוער במצב סיכוני בשעות הפעילות שלהם (לרוב, בשעות הלילה המאוחרות עד שעות הבוקר המוקדמות) וכך מאתרים אותם.
העבודה עם הנערים מתקיימת ביחידות לקידום נוער הפרושות ברחבי הארץ. ביחידות נהנים הנערים ממסגרת חינוכית המקבלת אותם לאחר שנפלטו ממסגרות הלימוד הפורמליות, מטיפול פרטני ומדינמיקה קבוצתית וכן אפשרות ללימודים לקראת קבלת תעודת בגרות, למתאימים לכך. והם גם מקבלים שירות טיפולי בנוסף להשכלה
הכשרה במקצוע ניתנת במספר מכללות בישראל, בהן המכללה האקדמית בית ברל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, מכללת אורות ישראל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין ומכללת אורנים.
אלעזר (יישוב)

היסטוריה

היישוב הוקם ככפר תעשייתי ומושב שיתופי על ידי גרעין משפחות אקדמאים דתיים שעלו מארצות הברית. חברי גרעין זה היו פחות אדוקים ברעיון השיתופי מגרעינים אחרים, כמו זה של נווה אילן, וגרסו הבדלים מסוימים בהכנסות. היישוב תוכנן ל-100 משפחות.
ב-1 באוקטובר 1975 נחנך המקום על ידי 12 המשפחות הראשונות. בשנים הראשונות התפרנסו תושבי המקום משירותי מחשוב. בשנת 1988 כשבמושב היו רק 18 משפחות, התפרק המושב השיתופי, והיישוב הפך ליישוב קהילתי.
בשנות ה-80 וה-90 נותר היישוב קטן, אך בעשור הראשון של המאה ה-21 התפתח היישוב וגדל מאוד. עד שנת 2010 התקיימה ביישוב תעשייה זעירה בכמה ענפים, שרידי המושב החקלאי, שהלכה ודעכה עם השנים. ב-2011 הוקמה שכונה חדשה בשטח שבו שכנו מבני התעשייה והלולים של המושב.
ב-2017 מנה היישוב כ-500 משפחות. מרבית התושבים עובדים בגוש עציון ובירושלים הסמוכה.

שמות היישוב

בעת הקמתו נקרא היישוב באופן זמני "עציון ג'". 
היישוב נקרא על שם אלעזר החורני, אחיו של  יהודה המכבי, שנהרג במהלך קרב בית זכריה שנערך בקרבת מקום, סמוך לחרבת זכריה. גם שמות הרחובות ביישוב קשורים ברובם לחשמונאים ומלחמותיהם: חשמונאים, יהודה, יוחנן, יונתן, שמעון, מתתיהו, שלומציון, בית צור, בית זכריה, הרי גופנה, מודיעין. 
הדרך העולה לשכונת נתיב האבות קרויה "דרך גוש קטיף", ורחובות השכונה החדשה נקראים על שם יישובי גוש קטיף.

שכונת נתיב האבות

בפברואר 2001 הוקמה שכונת "נתיב האבות" או "דרך האבות" בצפון מערב היישוב. השכונה הוקמה ללא הליך תכנוני ונחשבת למאחז בלתי חוקי. בשנת 2004, בעקבות עתירות לבג"ץ, התחייבה המדינה שצוות ממשלתי מקצועי יבחן את סוגיית הבעלות באדמות עליהן ממוקם המאחז, ויקבע אם הן אדמות פלסטיניות או קרקע שבבעלות המדינה, אולם הצוות לא השלים את פעולתו. בשנת 2008 הודיעה המדינה כי תפעל בהקדם להריסת מבנה במאחז. בשנת 2010 הודיעה המדינה שבכוונתה לשוב ולבחון את הבעלות על הקרקעות במקום, אך ללא יכולת להבטיח לוח זמנים לסיום הבחינה. כיום מתגוררות במאחז כ-35 משפחות. בתחילת 2013 נתקבלו תוצאות סקר קרקעות ועל פיו הוכרז חלק מהשטח כאדמות מדינה. באוגוסט 2016 הורה בג"ץ על הריסת 17 בתים הנמצאים באופן מלא או חלקי מחוץ לשטח ההכרזה על אדמות מדינה. לטענת ארגון רגבים בג"ץ נהג באופן לא שוויוני בהחלטה זו. עתירה לבג"ץ נגד ההכרזה על חלק משטח המאחז כאדמות מדינה תלויה ועומדת לפני בית המשפט העליון.
בפברואר 2018 אישרה ממשלת ישראל השלושים וארבע תקציב של 60 מיליון ש"ח לטובת פינוי של 15 משפחות  שמתגוררות חלקית על קרקע פלסטינית פרטית.
אלפים השתתפו בהפגנה במחאה על הכוונה לפנות את המאחז, ביניהם שר החינוך נפתלי בנט שאמר: "מי שרצה להרוס 15 בתים, יקבל 350 בתים על הגבעה הזו". ב-12 ביוני 2018 פונתה השכונה מיושביה במעורבות של כ-2,300 שוטרים
אמיליו דה בונו

ביוגרפיה

דה בונו נולד בעיירה קאסאנו ד'אדה, ליד מילאנו. הוא התגייס לצבא האיטלקי בשנת 1884 כקצין זוטר, ועלה בסולם הדרגות. במהלך המלחמה שבין איטליה וטורקיה בשנת 1911 שירת במטה הכללי. לאחר מכן לחם במלחמת העולם הראשונה, בה הצטיין בקרבות כנגד האימפריה האוסטרו הונגרית. בשנת 1920 השתחרר בדרגת גנרל.
בתחילת שנות העשרים סייע דה בונו לארגן את המפלגה הפאשיסטית, ובשנת 1922 היה בין ארבעת מארגני המצעד על רומא, שסימן את תחילת המשטר הפאשיסטי באיטליה. בתקופה שלאחר מכן שירת כמפקד המשטרה, מפקד המיליציה הפאשיסטית, ומושל טריפוליטניה. ב-1925 נשפט על חלקו ברצח הסוציאליסט ג'אקומו מאטיאוטי (רצח שאף מוסוליני היה מעורב בו כנראה, ושכמעט הביא לקץ שלטונו), אך נמצא זכאי.
ב-1929 מונה לשר המושבות. הוא המשיך לשחק תפקיד חשוב בצבא, ובשנת 1935 כאשר פרצה המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מונה למפקד הצבא. לאחר מספר חודשים הוחלף על ידי פייטרו באדוליו, שכן מוסוליני סבר שהתקדמותו איטית וכי הוא זהיר מדי. כפיצוי קיבל את התואר "מרשל איטליה" ב-16 בנובמבר 1935.
דה בונו התנגד לכניסתה של איטליה למלחמת העולם השנייה. ב-1942 מונה לשר הפנים. ב-24 ביולי 1943 השתתף בישיבת המועצה הפאשיסטית העליונה בה הוחלט על הדחתו של מוסוליני, והיה אחד מאלו שהצביעו בעד ההצעה להדחתו. לאחר שמוסוליני שוחרר משביו על ידי הגרמנים והקים ממשלת בובות בשם "הרפובליקה של סאלו", נתפס דה בונו, והועמד ביחד עם אחרים שהיו מעורבים בהחלטה על הדחת מוסוליני, למשפט ראווה בעיר ורונה. ב-11 בינואר 1944 הוצא להורג ביריה, ביחד עם חתנו של מוסוליני, גלאצו צ'אנו שהיה אף הוא מעורב בהחלטה על הדחת מוסוליני.
פופאי (טיל)

פיתוח

הקונספט של "פופאי" ("חמודון"), טיל אוויר-קרקע מדויק מונחה טלוויזיה לטווחים ארוכים, הוגדר ברפא"ל עוד ב-1964 על ידי ד"ר צבי מאירי שעמד בראש הפרויקט עד 1975. בשנת 1969, בעיצומה של מלחמת ההתשה, הופלו ביום אחד ארבעה מטוסי חיל האוויר, ומפקד החיל ביקש מרפאל לזרז פיתוח טיל מונחה טלוויזיה, שיפגע בסוללות הנ"מ בירי מרחוק. בינואר 1972 הסתיים שלב הקדם-תכנון. כשהתברר שהמשך הפיתוח ייקח זמן ממושך ומשאבים רבים, החל פיתוחו של פתרון ביניים זול יותר, "תדמית", פצצה גולשת מנגד, עם ראש ביות טלוויזיוני פשוט יותר, נגזרת של "חמודון". בנובמבר 1974 סופקו ראשוני טילי ה"תדמית" המבצעיים לחיל האוויר. ל"תדמית" היה חלק מכריע בהשמדת מערך הנ"מ הסורי במלחמת לבנון הראשונה. כשחודשה העבודה ב"חמודון" עמד בראש הפרויקט ד"ר אהרון גיל, ואחריו, החל ב-1979 ועד סיום הפרויקט ב-1985, עמד בראשו ד"ר יוסף לוין. מפתחי "תדמית" זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1975, ומפתחי "חמודון" זכו בפרס ב-1986.
הטיל נכנס לשירות חיל האוויר הישראלי ב־1985 ומכונה בו חנית נאה. ב־1989 נרכשו על ידי חיל האוויר האמריקני 154 טילים ובשנת 1996 נרכשו עוד 54 טילים. הטיל הותאם לנשיאה במפציצי בי-52 הכבדים. הטיל המשמש את חיל האוויר האמריקני ונודע בתור AGM-142 הוא פרויקט משותף של רפאל וחברת לוקהיד מרטין. במלחמת עיראק (2003) השתמשו הכוחות האמריקנים בטיל זה מספר פעמים.
חיל האוויר האוסטרלי רכש גם כן את הטיל עבור מפציציו מדגם F-111.
כמאה טילי פופאי נמצאים בשירות חיל האוויר של קוריאה הדרומית שם הם נישאים על מטוסי הפנטום F4E. הטילים נרכשו בשנת 1997 וסופקו ב-2002.
במאי 1997 חתמו ישראל וטורקיה על הסכם המוערך בכ-500 מיליון דולר לייצור משותף של טילי פופאי ופופאי II על ידי מפעלי התעשייה האווירית הטורקית. חיל האוויר הטורקי משתמש בטיל זה במטוסי F-4 ו-F-16 שלו.

מאפיינים

טיל הפופאי מותאם לשימוש על ידי מגוון מטוסים, החל ממפציצים כבדים ועד מטוסי קרב טקטיים. מאז כניסתו לשימוש עבר הטיל שיפורים רבים שנועדו להגדיל את אמינותו ולהקטין את עלותו. מאמצים אלו כללו שינוי של החומרים ותהליכי הייצור של כנפי הטיל והמנוע הרקטי שלו, רכיבים חדשים במערכת ההנחיה האינרציאלית, מעבד משוכלל יותר וגלאי הדמיה תת אדום משופר. הטיל מתוכנן לתקיפה מדויקת של מטרות גדולות ומרוחקות. הטיל משתמש במערכת ניווט אינרציאלית לצורך הנחייתו ובשלב הסופי לפני הפגיעה, מפעיל החימוש יכול לכוון את הטיל למטרה בדיוק רב בעזרת מצלמת טלוויזיה או ביות תת-אדום. ניתן לשלוט בטיל באמצעות מפעיל אחר, ולאו דווקא באמצעות מפעיל פלטפורמת השיגור שלו.
פיטר רוב

חייו

רוב גדל באוסטרליה ובניו זילנד. בין השנים 1978 ל-1992 שהה בדרום איטליה, בנאפולי ופאלרמו. 
לאחר שהותו בדרום איטליה, פרסם בשנת 1996 את ספרו הראשון, "חצות בסיציליה". הספר מתאר את התבססותה ועלייתה של המאפיה בסיציליה, ואת מארג הקשרים הסבוך בין מאפיונרים, פוליטיקאים (כגון ג'וליו אנדראוטי, ראש ממשלת איטליה מספר פעמים), אנשי הכנסייה הקתולית ואנשי חוק באיטליה. הספר כולל גם תיאורי נוף של איטליה, תיאורי אוכל מהמטבח האיטלקי וסיפורם של אנשי רוח ואמנים איטלקים כמו ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, לאונרדו שאשא ורנאטו גוטוזו.    
ב-1998 פרסם רוב ביוגרפיה של הצייר האיטלקי קאראווג'ו, שהתמקדה בחייו האישיים של הצייר, ועוררה מחלוקת בקרב מבקרי אמנות באנגליה. ב-1999 פרסם נובלה של שלושה סיפורי פשע בשם: "Pig's Blood and Other Fluids". באוקטובר 2003 יצא לאור ספרו הרביעי, "A Death in Brazil"‏, ספר על ההיסטוריה והתרבות של ברזיל. באוקטובר 2010 פרסם ספר על ההיסטוריה והתרבות של העיר נאפולי, בה התגורר שנים רבות. 
רוב עסק בהוראה באוניברסיטת מלבורן, באוניברסיטת אולו בפינלנד כפילולוג ובנאפולי.