google/wiki40b huggingface dataset:
קראשניצ'ין

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1564, ובאותן שנים הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ומשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1824 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות.

יהודי קראשניצ'ין

התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1618. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-450 יהודים, כמחצית מתושביו, אשר החזיקו בכל החנויות בו.
בספטמבר 1939 עברה השליטה בכפר בין הסובייטים והגרמנים, ולבסוף, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב, נקבע בצד הגרמני של פולין הכבושה, ואלו גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה.
לאחר שהגיעו לכפר פליטים יהודים עם פרוץ מבצע ברברוסה, ולאחר שהובאו אליו בתחילת שנת 1942 כ-500 יהודים מסלובקיה ויהודים רבים נוספים שגורשו ממערב פולין, הוקם ביישוב גטו, בו שוכנו היהודים בצפיפות רבה ובתנאי רעב.
ביוני 1942 שילחו אנשי ס"ס וכוחות אוקראיניים את כ-2,000 היהודים שנותרו בגטו שביישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ.
תומאס דה חנט

2009-2010 (טופ ספורט ולאנדרן)

דה חנט חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בשנת 2007, כאשר הצטרף לקבוצת טופ ספורט ולאנדרן - מרקאטור. הוא לא רשם תוצאות בולטות בחלקה הראשון של העונה, והשתתף בקלאסיקות האביב מרוץ אמסטל גולד, לה פלש ואלון ובלייז׳ - בסטון  - לייז׳. בלה פלש וואלון, הגיע במקום ה-132, אך את שני המירוצים האחרים לא סיים. הוא ניצח את הקטע ה-4 של הטור של וואלני, לאחר שגבר על פאבל ברוט הרוסי בספרינט. באליפות בלגיה בנגד השעון, הגיע במקום ה-7. ב-2010 דה חנט לא רשם תוצאות בולטות מלבד הישג שיאו באותה שנה, המקום ה-2 בקלאסיקה, חץ ברמברנט, לאחר שנכנע לסבסטיאן רוסלר בספרינט.

2011-2013 (ואקנסוליל)

ב-2011 חתם דה חנט על חוזה בקבוצת וורלד טור עם קבוצת ואקאנסוליל די.סי.אמ ההולנדית. בתחילת מרץ, השיג את הישגו הגדול בקריירה עד כה, כאשר ניצח בשלב הראשון של מרוץ הפריז ניס. מאוחר יותר בעונה הוא גם נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס, מה שהפך לגראנד טור הראשון בקריירתו. התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה המקום ה-3 שלו בקטע ה-20. (במקור, אלברטו קונטאדור סיים שלישי אך תוצאה זו הייתה חלק מתוצאותיו שנשללו ממנו).
ב-2012 סיים שני בתחילת העונה בטור דאון אנדר בדירוג המטפסים. הוא ניצח את הקטע ה7 של פריז - ניס בפער של יותר
מ6 דקות מריין טראמיי האסטוני שהגיע במקום השני. במאי, רכב את הגרנד טור השני בקריירתו כאשר נבחר לסגל קבוצתו בג'ירו ד'איטליה, הוא ניצח את קטע 19 ובקטע ה-20 שהיה נגד שעון והיה גם הקטע האחרון במרוץ, סיים חמישי ועלה על חשבונו של מיקלה סקרפוני למקום השלישי הכללי.
ב-2013 דה חנט לא הצליח להתבלט, כאשר מלבד הניצחון שלו בקטע ה-7 של וולטה אה קטלוניה והמקום ה-3 שלו בקטע ה-11 של טור דה פראנס לא רשם הישגים בולטים.

2014 (אומגה פארמה קוויק סטפ)

בשנת 2014 חתם דה חנט בקבוצת אומגה פארמה קוויק סטפ הבלגית, הוא נבחר לסגל הקבוצה לג'ירו ד'איטליה 2014. וסיים שישי בקטע ה-18 ורביעי בקטע ה-17, מלבד זה, לא רשם עוד תוצאות בולטות.

2015

בשנת 2015 עבר דה חנט מקבוצה בלגית אחת לאחרת, ללוטו סודאל. הוא ניצח את דירוג המטפסים בטור דה סוויס, פריז - ניס, וסיים שני באותו הדירוג בטור של טורקיה.
הוא השתתף בפעם השלישית בטור דה פראנס, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה המקום ה-8 שלו בקטע ה-16.

2016

בשנת 2016 דה חנט ניצח שוב את דירוג המטפסים של פריז - ניס, וגם את דירוג המטפסים של וולטה אה קטלוניה, ואף ניצח את הקטע הרביעי. הוא נבחר שוב לטור דה פראנס ואף ניצח את הקטע ה-12, בעקבות ההישג עלה למקום הראשון בדירוג המטפסים ושמר עליו עד לקטע ה-15, בו הפסיד אותו לרפא מייקה הפולני. דה חנט נבחר גם לוואלטה אספנייה, באותה שנה.

2017

את 2017 פתח דה חנט עם ניצחון בדירוג המטפסים בטור דאון אנדר, והוסיף ניצחון בקטע הראשון של דופינה ליברה. בטור דה פראנס סיים שלישי את דירוג המטפסים ובוואלטה אספנייה ניצח את הקטע ה-19, ובכך הצטרף לרשימה של רוכבים שניצחו קטע בכל גראנד טור

2018

ב-2018 ניצח את דירוג המטפסים בפריז - ניס, בטור דה רומנדי (בנוסף לכך, ברומנדי זכה גם בדירוג המאיצים). אך גם בוואלטה אספנייה. בנוסף לכך ניצח את הקטע ה2 בטור דה רומנדי ואת הקטע ה-3 בוולטה אה קטלוניה. בטור דה פראנס, לא הגיע להישגים בולטים.

2019

ב-2019 ניצח דה חנט את דירוג המטפסים בפריז - ניס ובוולטה אה קטלוניה, וגם ניצח את הקטע הראשון במרוץ האחרון. בג'ירו ד'איטליה, הישגו הבולט היה המקום ה-3 בקטע האחרון. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-8 לאחר שהקדים את טיבו פינו ואת ז'וליאן אלאפיליפ ב-6 שניות. ואף סיים שלישי בקטע ה-13 שהיה נגד השעון.
באוגוסט הפך דה חנט לרוכב היחידי השנה שרוכב גם את הג'ירו ד'איטליה, גם את הטור דה פראנס, וגם את הוואלטה אספנייה.
X פארק ריו דה ז'ניירו

פארק האקסטרים של ריו ובקיצור X פארק (X-Parc), הוא שמו של מתחם מתקני ספורט אקסטרים שהוקם עבור אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בשטח צבאי פתוח ממערב לשכונת "דאודורו" בעיר, צפונית לאזור וילה מיליטר ועל יד הפארק האולימפי של דאודורו, הכולל את ההיפודרום האולימפי, מרכז ההוקי, המרכז הלאומי לירי וה"פארק לקרב חמש". הפארק, שהושלם בסוף 2015, כולל שלוש מתקנים שאירחו תחרויות באולימפיאדה ובמשחקים הפראלימפיים.
על פי הפרסומים המקומיים, חפץ הצבא לקבל חזרה לידיו את שטח המתקנים ולנצל לצרכיו את מסלולי הרכיבה, בעוד התושבים המקומיים מחו ודרשו כי השטח ישמש כפארק ציבורי לטובת תושבי האזור. נראה כי התקבלה פשרה לפיה המתקנים ישמשו כפארק ספורט ונופש לתושבי דאודורו, לצד שימוש צבאי שייעשה במתקני הרכיבה במתחם לאימוני הצבא. זאת בדומה לשימוש הכפול הצבאי והאזרחי שנעשה במרכז הלאומי לרכיבה וילה מיליטר, המטווח האולימפי ומתקני מרכז הספורט של דאודורו שחלקם הושמש עבור האולימפיאדה.
יחזקאל אברמסקי

חייו

נולד לרב מרדכי זלמן במוסט שבמחוז הרודנה (היום בלארוס). למד בישיבת נובהרדוק שם התקרב אל "הסבא מנובהרדוק" ולבקשתו אף למד עם בניו. בגיל 17 נסמך לרבנות על ידי רב העיר, הרב יחיאל מיכל אפשטיין, בעל ערוך השולחן. לאחר מכן למד בישיבת טלז. למד גם בישיבת רמיילס וב"קיבוץ" של רבי חיים עוזר גרודזנסקי בוילנה. היה רבן של סלוצק, סמאליאן וסמולביצ'י וכן פעיל ציבורי. בסלוצק החליף בשנת 1923 את הרב איסר זלמן מלצר, שנאלץ לברוח מחמת רדיפות השלטון הקומוניסטי. ב-1925 הוציא לאור את החלק הראשון של פירושו על התוספתא. חידש את הופעת כתב העת הרבני "יגדיל תורה" ושימש כעורך הגיליון הראשון.
נישא לבתו של הרב ישראל יהונתן ירושלימסקי, חתנו של הרידב"ז. היה סמוך על שולחן חותנו ולמד גם ממנו דרכי פסיקה. נסע ללמוד גם אצל הרב חיים מבריסק].
בשנת 1928 התבקש על ידי חברי המושבה פתח תקווה לכהן כרבה, אך שלטונות ברית המועצות סירבו לתת לו לצאת מברית המועצות והוא נאלץ לוותר על המינוי. בהמשך הוא נאסר והאשימו אותו ב"פעילות אנטי-סובייטית", בגלל רצונו לעלות לארץ ישראל. הוא נעצר על ידי הג.פ.או. באלול ה'תר"ץ (1930), הושלך לבית הכלא המרכזי במוסקבה, נידון לחמש שנות עבודת פרך ונשלח לחצי שנה למחנה בסיביר.
הודות למאמצים של רבים, בהם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב קוק, הרב יוסף צבי הרץ (רבה הראשי של אנגליה), ה"חפץ חיים" ואף חיים נחמן ביאליק - שוחרר לאחר שנה ומספר חודשים, בערב יום הכיפורים ה'תרצ"ב (אוקטובר 1931), בתנאי שיעזוב את רוסיה לצמיתות. הוא גורש ללטביה, משם לפולין ואז ללונדון, אל קהילת מחזיקי הדת בעיר שעסקה אף היא בשחרורו. משפחתו נשארה בתחילה ברוסיה כ"ערבון". כעבור כמה חודשים הורשו אשתו ושניים מבניו לצאת מהמדינה, ושני הבנים הגדולים הורשו לעשות זאת רק מספר שנים מאוחר יותר.
בחורף תרצ"ב (דצמבר 1931) השתקע הרב אברמסקי בלונדון והחל לכהן כרב קהילת מחזיקי הדת. בשנת 1933 נתמנה כדיין בבית הדין הרבני בלונדון וב-1935 כראש בית הדין של העיר. בשנים אלו המשיך במפעלו הגדול - חיבור הפירוש לתוספתא, "חזון יחזקאל", וב-1945 הוציא את ספרו "ארץ ישראל - נחלת עם ישראל". בשנת 1950 קיבל את "פרס הרב קוק לספרות תורנית", מטעם עיריית תל אביב.
בשנת ה'תשי"א (1951), עם פרישתו לגמלאות, עלה לישראל עם משפחתו והתיישב בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 1956 זכה בפרס ישראל לספרות תורנית. היה מראשי ישיבת סלבודקה (בני ברק) ומסר בה שיעור כללי אחת לשבוע, אולם לא היה מעורב בניהולה החינוכי. ב-1963 מונה לכהן כנשיא "ועד הישיבות". כן פעל למען החינוך העצמאי, היה מנשיאי ארגון אתרא קדישא בעת הקמתו, וכן נשיאו של המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
נפטר בירושלים בשלהי ה'תשל"ו (1976), במוצאי שבת אור ליום א' של סליחות האשכנזים. נקבר בהר המנוחות.

משפחתו

בנו יעקב דוד אברמסקי היה סופר, בלשן וספרן בכיר בבית הספרים הלאומי. בנו של יעקב דוד, יונתן, נהרג בירושלים במלחמת השחרור, סמוך לגיל בר מצווה. בנו פרופסור שמעון אברמסקי היה ראש הקתדרה ליהדות באוניברסיטת לונדון. לרב אברמסקי היו שני בנים נוספים, משה ומנחם עזרא.
משינה 3

רקע

האלבום יצא כשנה לאחר אלבומה השני של "משינה", שלא שיחזר את הצלחת אלבומה הראשון. בעקבות כישלון אלבומה השני, החליטה חברת התקליטים CBS, שבה יצאו שני אלבומיה הראשונים של הלהקה, להפסיק להשקיע בה. בעקבות זאת נאלץ מנהל הלהקה בועז בן ציון לממן את הפקת האלבום מכספו הפרטי. בניסיון לחזור לשיטת העבודה של אלבומה הראשון, פנו חברי הלהקה לראובן שפירא, שהסכים להקליט את האלבום השלישי בתנאי שיהיה גם מפיקו. שפירא גם עיבד את שירי האלבום יחד עם חברי הלהקה, וכן השתתף בהלחנת שניים מהם, "אהובתי" ו"ברחובות שלנו". יתר שירי האלבום נכתבו ברובם הן על ידי יובל בנאי והן על ידי שלומי ברכה. אשתו של בנאי דאז, אורלי זילברשץ, כתבה את מילות השיר "סוזי בלי היד" והשתתפה בכתיבת השיר "אהובתי".
את עטיפת האלבום, כמו בשני אלבומיה הראשונים של הלהקה, צילם ברי פרידלנדר. התמונה, המתעדת את בניין 96 בשדרות רוטשילד שבתל אביב, נבחרה מתוך אוסף צילומים של פרידלנדר. חברי הלהקה חשו כי היא מעבירה מסר תל אביבי ובוגר יותר מהסברס שעל עטיפת אלבומה השני, וזאת מתוך הרגשת חיבור עם העיר.
האלבום הכיל להיטים כגון "אהובתי", "שלג צח" ו"ברחובות שלנו" אך זכה להצלחה פחותה מאלבום הבכורה של הלהקה. שנה לאחר יציאת אלבום זה יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה, "גבירותי ורבותי: משינה", שכלל שלושה שירים מהאלבום.
עד 1995 נמכר האלבום בכ-19,000 עותקים.
פיליפ רייס

המצאת הטלפון

בשנת 1859 חלם רייס על תאוריה להעברת קולות ללא תיווך כל שהוא, בעזרת שימוש "בקרינה של החשמל". הוא שלח מאמר בנושא לכתב העת היוקרתי "שנתון הפיזיקה" Annalen der Physik אבל מאמרו נידחה. באותה שנה הוא סיים לבנות אב טיפוס למתקן למכשיר שמעביר קולות באמצעות חוטי חשמל למרחק של 100 מטר, למכשיר הוא קרא das Telefon (בגרמנית: הטלפון). בשנת 1862 הוא ביצע הדגמה של המכשיר.
המכשיר היה מגושם ואיכות השמע לא הייתה טובה בו. הסיבה לכך הייתה המיקרופון שהיה מוציא ניצוצות ואף דרש כוונון מדי פעם, אבל זה היה למעשה מכשיר הטלפון הראשון. האפרכסת או האוזניה שרייס פיתח הייתה כל כך מוצלחת עד כי עד היום לא היה צורך לבצע בה שום שינוי מלבד בגודלה, והיא גם הבסיס לרמקול המודרני].
רייס ניסה לעשות נפשות לטלפון שלו, אבל גם הפעם ההצלחה לא האירה לו פנים. המורה הצנוע חזר לעסוק בהוראה ומבלי לרשום פטנט על המצאתו.
10 שנים מאוחר יותר השמועה על המכשיר הגיעה אל אלכסנדר גרהאם בל ואלישע גריי האמריקאים. שניהם עלו על החיסרון של הטלפון של רייס - המיקרופון, וכך בשנת 1875 הצליחו כל אחד בנפרד לבנות מיקרופון מוצלח יותר, אבל בניגוד לרייס שניהם דאגו לרשום פטנט על המצאתם ב-7 במרץ 1876, אלא שבל הספיק להגיש ולהפיץ לפני גריי, וגם התברר בהמשך שההמצאה של גריי הייתה שונה בכמה דברים מזו של בל. בעיני כמה מהגרמנים, רייס הוא הממציא של הטלפון. 
בגרמניה גם נכתבו עליו ספרים ובולים שנושאים את דיוקנו.
טום וג'רי: המהירים והשעירים

תקציר העלילה

בסרט, טום וג'רי נזרקים לרחוב לאחר שבמרדף הרסני במיוחד הם הרסו את ביתם. בשביל לזכות בווילה יוקרתית, הם מחליטים להשתתף במירוץ המכוניות האגדי הנקרא "מרוץ על". במירוץ הם צריכים לחצות מדינות, נופים ואתרים מוכרים מכל רחבי העולם.

הסרט בישראל

הסרט הופץ לראשונה בישראל בשנת 2005 ב-DVD. ב-DVD היו תוספות בונוס הכללו את הקדימון של הסרט "באטמן נגד דרקולה", וסרטון של יוצרי אנימציה ותיקים אשר מדברים על יצירת אפקטים קוליים בסרט מצויר.
יחסי ארצות הברית–סנט קיטס ונוויס

היסטוריה

מאז קבלת העצמאות של סנט קיטס ונוויס בשנת 1983, יחסיה עם ארצות הברית חמים. ארצות הברית מנסה לעזור למדינה בפיתוח כלכלי ובחיזוק המשטר הפרלמנטרי במדינה. סנט קיטס ונוויס נהנית מיוזמות אמריקאית באיים הקריביים. הסיוע האמריקני מתועל בעיקר באמצעות חברות רבות-צדדים כגון הבנק העולמי והבנק לפיתוח הקריביים (CDB ), כמו גם במשרד USAID בברידג'טאון, ברבדוס. בנוסף, סנט קיטס ונוויס נהנית מהטבות אמריקאיות בפעילות הומניטרית ותרגילים צבאיים.
מיקומה האסטרטגי של סנט קיטס ונוויס ליד איי ליוורד, שמהווים נתיב תחבורה בעל חשיבות רבה לארצות הברית, תורמת אף היא להידוק היחסים. שכנותה של סנט קיטס ונוויס ליד פוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית הופך את הפדרציה של שני האיים לאטרקטיביים עבור סוחרי סמים. ממשלת סנט קיטס ונוויס משתפת פעולה עם ארצות הברית במאבק נגד סוחרי סמים בלתי חוקיים. בשנת 1995 נחתם הסכם לאכיפת החוק הימי עם ארצות הברית. סנט קיטס ונוויס אף חתמה על הסכם הסגרה מחודש עם ארצות הברית ב-1996 והסכם סיוע משפטי הדדי ב-1997.

תיירות

סנט קיטס ונוויס היא יעד תיירותי אמריקאי פופולרי. בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר ירד מספר התיירים באיים, אך בשנים האחרונות מספר התיירים גדל בהדרגה ובעקביות.
פחות מ-1,000 אמריקאים מתגוררים באיים, חלק משמעותי מהם סטודנטים המתגוררים במדינה.

נציגויות דיפלומטיות

לארצות הברית אין נציגות רשמית בסנט קיטס ונוויס, על אף מיקומה האסטרטגי. קציני צבא אמריקאים המתגוררים בברבדוס, נוסעים לעיתים תכופות דרך סנט קיטס ונוויס. קונסול ארצות הברית המתגורר באנטיגואה וברבודה מעניק שירות גם לאזרחי ארצות הברית שבאיים סנט קיטס ונוויס.
שגרירת ארצות הברית בסנט קיטס ונוויס ומזרח הקריביים היא מארי מ. אוריסמן .
אלדהיד

אלדהידים (Aldehydes) הם קבוצת תרכובות אורגניות. בקבוצה חומרים ידועים רבים, בהם החומר המשמר פורמלין, פחמימות רבות ובפרט גלוקוז, וכן חומרים רבים הנותנים לפירות את טעמם וריחם.
מקור המילה "אלדהיד" בלטינית: זהו קיצור של אלכוהול דהידרוֹגֵנָטוּם, "כוהל נטול מימן".
כל האלדהידים מכילים קבוצה פונקציונלית משותפת שעל שמה הם קרויים, קבוצת האלדהיד (CHO, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן ובקשר יחיד לאטום מימן). קבוצה זו מורכבת בעצם מקבוצת קרבוניל, הנמצאת בכל הקטונים, ומאטום מימן. הקבוצה נכתבת תמיד CHO ולא COH כדי למנוע בלבול עם קבוצת ההידרוקסיל, הנמצאת בכוהלים. 
על מתן שמות לאלדהידים, ראו מונחון IUPAC. נסכם בקצרה: שמו של אלדהיד מורכב מתחילית המציינת את מספר אטומי הפחמן במולקולה, ומהסופית -אָל. קבוצת האלדהיד נקראת לעיתים פורמיל, במיוחד כשבמולקולה קיימות קבוצות פונקציונליות אחרות.
האלדהיד הפשוט ביותר הוא מֵתָנָל (Methanal), המכיל אטום פחמן בודד; המולקולה מורכבת בעצם מקבוצת אלדהיד הקשור לאטום מימן, ונוסחתה היא HCHO. מתנל משמש לשימור גופים ביולוגיים כדי שלא ירקיבו, והוא ידוע יותר בשמותיו הטריוויאליים פורמאלדהיד ופורמלין.
האלדהידים הבאים בסדרה הם אֵתָנָל (שני אטומי פחמן; ידוע יותר בשמו הטריוויאלי אצטלדהיד), פּרוֹפּנָל, בּוּטָנָל וכן הלאה.
נוסחה כללית: CₙH₂ₙO
J-80

J-80 היא רקטה ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון החמאס. הרקטה מגיעה לטווח של עד 100 קילומטר, ובעת שיגור מרצועת עזה מסוגלת לפגוע בין היתר בגוש דן, בדרום השרון ובאזור ירושלים.
הרקטה נכנסה לשימוש לראשונה ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן, עת שוגרה לעבר תל אביב, בת ים, פתח תקווה וערים נוספות. שם הרקטה מייצג את טווח ההגעה שלה בצירוף שם משפחתו של אחמד ג'עברי, ראש הזרוע הצבאית של החמאס שחוסל על ידי צה"ל במהלך מבצע עמוד ענן בשנת 2012.
בניגוד ליתר הרקטות שברשות החמאס, הרקטה מצוידת בטכנולוגיה שגורמת לה להתנדנד בהיותה באוויר ולכן היא עשויה להטעות את מערכת כיפת ברזל.
The Sims 4

רקע

ב-25 באפריל 2013, מספר תמונות של ממשק המשתמש מהבטא הראשונית דלפו לרשת. ב-3 במאי 2013, Electronic Arts שלחו הודעת דוא"ל למספר בלוגים של מעריצים ובה הודיעו על הכרזה גדולה שתתרחש בתאריך ה-6 במאי 2013, שוער כי מדובר בהכרזה של המשחק הרביעי בסדרה. באותו היום, הדומיין TheSims4.com הופעל, וכעת מקשר לאתר הרשמי של הסימס.
לפני חשיפת המשחק בתערוכת Gamescom, כמות גדולה של תמונות מהמשחק ומידע, שנמצאו על שרתי האתר הרשמי של הסימס, דלפו לרשת.
החל מ-19 בפברואר 2014, היה ניתן להזמין את המשחק (pre-order).

פיתוח

המשחק The Sims 4 פותח על ידי The Sims Studio ו-Maxis, לעומת The Sims 3, אשר פותח על ידי The Sims Studio בלבד. דבר זה מסמן את חזרתה של Maxis לפיתוח הסדרה, בדומה לחזרתה לפיתוח סדרת Simcity. אושר באופן רשמי על ידי Electronic Arts כי The Sims 4 יהיה משחק "סינגל-פלייר" (שחקן יחיד), ולא משחק מרובה משתתפים. אולם, יכלול מספר אלמנטים חברתיים בדומה ל-The Sims 3. ב-18 ביוני 2013, התקיים שידור חי ובו הוצגו שרטוטים ראשוניים של הסימים. בנוסף הוכרז כי המשחק ייחשף במלואו בתערוכת Gamescom הגרמנית, בין ה-20–23 באוגוסט 2013.

חשיפה ב-Gamescom

ב-18 ביוני אושר כי מתוכננת חשיפה גדולה למשחק The Sims 4 במהלך תערוכת Gamescom ב20–22 באוגוסט אשר תכלול קדימון וסרטון Gameplay, ובהמשך, ב-22 באוגוסט, ישחקו צוות הפיתוח של המשחק במשחק בשידור חי.
בינתיים, אירוע בשם "SimsCamp" מתקיים בתערוכת Gamescom. לאירוע הוזמנו בעלי בלוגים על המשחק, ושם קיבלו הזדמנות לשחק לראשונה במשחק ולדון עם המפתחים לגביו. החשיפה התקיימה באירוע על ידי רייצ'ל פרנקלין, אחת ממפתחות המשחק, ושם הסבירה על "הסים החכם" - תכונה חדשה בסדרת הסימס, אשר מעשירה את רגשות הסימים. במשחק, רגשות הסימים נתונים להשפעה במספר דרכים, כמו מערכות יחסים, ריהוט, ועוד. בנוסף, הציגה גם את מצב יצירת הסים ומצב הבנייה החדשים. במצב יצירת הסים, ניתן "לפסל את הסים" באופן מדויק ולעצב את פניו וגופו באמצעות לחיצות על הסים עצמו, ללא שימוש בסליידרים, אך כמו בסימס 3 עדיין יהיו דוגמאות מוכנות. אפשרות חדשה שהוצגה היא שינוי סגנון ההליכה של הסימים. קשתות ואביזרים לשיער ניתן להוסיף בנפרד, לעומת סימס 3. במצב הבנייה החדש, הוצגה אפשרות חדשה לגרירת חדרים ומיקומם בכל מקום, מבין האפשריות החדשות הרבות העתידות להיחשף בהמשך. בהמשך הציגה לראשונה את סרטון ה-Gameplay אשר חשף חפצים חדשים כמו בובת וודו, כינור, ושק איגרוף.
על פי מספר אנשים שזכו לשחק במשחק בתערוכה, חסרות מספר אפשרויות שהיו קיימות לפני כן כמו "יצירת עיצוב", אך אפשרויות אלו ואחרות צפויות להגיע למשחק בהמשך.

כנס E3

בכנס E3 שהתקיים בתאריך 10 ביוני 2014 רייצ'ל פרנקלין (מפיקה) עלתה לבמה והציגה מידע חדש אודות הסימס ואת תאריך היציאה הרשמי למשחק - 2 בספטמבר.
רייצ'ל הציגה קליפ וידאו בו היא מספרת על סימים שיצרה ועל סיפורם ואיך הרגשות משפיעים עליהם במשחק.
עוד נחשף כי יש מוות חדש והוא מוות מצחוק ובנוסף סקיל חדש של כתיבה פואטית.
כעת עם הסימס 4 תהיה האפשרות לשתף סימים ברשת מיועדת למשחק עם התכונות שלהם וגם להוריד סימים של משתמשים אחרים.
בסוף המצגת כאשר רייצ'ל ירדה מהבמה הוקרן הטריילר הרשמי של המשחק אשר ניתן למצוא באתר הרשמי.
שידור

בתקשורת, שידור היא הפעולה של מסירת אותות (שידור) ממקור מסוים (הנקרא משדר), אל יעד מסוים או קבוצת יעדים.
שידור יכול להתבצע באמצעות קו תקשורת המחבר בין שתי נקודות, או באמצעות אנטנות לתקשורת אלחוטית מנקודה אל מספר נקודות.
בתקשורת המונים, ביצוע שידור של תוכן מסוים תוך כדי יצירתו נחשב כשידור חי, או שידור ישיר.

שידור במערכת העצבים

תפקידו של תא העצב במערכת העצבים הוא לקלוט, לעבד ולהעביר מידע באמצעות אותות אלקטרו-כימיים.
כאשר דחף עצבי מגיע לאקסון מגוף התא הוא משודר לתאי המטרה בתהליך של העברה סינפטית.
הסתעפות האקסון בקצותיו מאפשרת לו ליצור מגעים עם תאים רבים בו זמנית.
ביאנקה דל ריו

ביוגרפיה

היילוק נולד בגרטנה, לואיזיאנה. להורים מקובה והונדורס והוא הרביעי מבין חמישה אחים. לאחר שסיים תיכון עבר לניו יורק שם עבד בבלומינגדיילס לפני שחזר ללואיזיאנה. לפני הפריצה העולמית כמלכת דראג, היילוק עבד בעיקר בתור מעצב תחפושות. ב-1993, בגיל 17, הוא זכה בפרס Big Easy Entertainment עבור המופע Snow Queen. הוא היה מועמד לפרס זה 13 פעמים, וזכה בשישה פרסים. היילוק אף עיצב תלבושות עבור בית האופרה של ניו אורלינס. לאחר הוריקן קתרינה עבר היילוק לניו יורק שם עבד כמעצב תלבושות עבור הצגות ברודוויי, בלט ואופרה.

קריירה

ב-1996 הופיעה ביאנקה דל ריו לראשונה על הבמה בניו אורלינס, במחזה Pageant. מלכת הדראג המקומית ליסה באומן ראתה את ביאנקה במחזה, ומיד ליהקה אותה במופעים במועדון "אוז". ביאנקה זכתה בפרס New Orleans Gay Entertainer of the Year שלוש פעמים. בשנת 2001, מונתה ביאנקה דל ריו כמארשלית במצעד הגאווה Southern Decadence XXIX.
בניו יורק, זכתה ביאנקה להצלחה כמלכת מועדונים, והופיעה במועדון XL עם ליידי באני, מלכת הדראג האיקונית, מייסדת ויגסטוק. היא כיכבה בהפקה האזורית הראשונה של "רנט", בניו אורלינס, לאחר שהמחזמר סיים את הפקתו בברודוויי. ב-2011, הופיעה ביאנקה בתוכנית הספיישל One Night Stand Up: Dragtastic! NYC ברשת לוגו. הפרק צולם בהופעה חיה במועדון "Bowery Ballroom", בהנחייתה של פנדורה בוקס. היא הייתה אחת הדמויות בסדרת הרשת של gay.com, Queens of Drag: NYC, ב-2010. משתתפות נוספות היו דאלאס דובואה, ליידי באני, מימי איימפרסט, פפרמינט, ושרי ויין. ב-2013, השתתפה ביאנקה במופע הבידור She's Living for This, בהנחייתה של שרי ויין.
בדצמבר 2013, לוגו הכריזו שביאנקה דל ריו היא בין 14 מלכות הדראג שיתחרו בעונה השישית של המירוץ לדראג של רופול. מתחילת העונה, ביאנקה הייתה אחת המתחרות החזקות בתחרות ואהובת הקהל. ב-19 במאי 2014 הגיעה לגמר יחד עם אדור דלאנו וקורטני אקט, והוכתרה כמנצחת העונה. ביאנקה היא המנצחת השנייה והמתחרה הרביעית שהגיעה לגמר מבלי לעשות "ליפסינק הצלה", והמתחרה הראשונה בהיסטוריית התוכנית שמעולם לא הייתה בתחתית באחד האתגרים. בנוסף, היא המנצחת הלטינה הראשונה בהיסטוריית התוכנית.
ב-2013, יצאה ההודעה שביאנקה תככב בסרט העצמאי Hurricane Bianca, אשר נכתב ובוים על ידי מאט קוגלמן. הסרט, שיצא ב-2016, מומן בעזרת קמפיין Indiegogo, שגייס מעל ל-30,000 דולר. בסרט השתתפו שאנג'לה, אליסה אדוארדס, כוכבת "סאטרדיי נייט לייב" רייצ'ל דראץ', וכוכב ברודוויי אלן קאמינג. הסרט כלל גם הופעות קמע של רופול כתחזאי, וג'וסלין פוקס כברמנית-מלכת דראג. סרט המשך, Hurricane Bianca: From Russia With Hate, יצא בשנת 2018.
בעקבות הצלחתה בתוכנית, דל ריו כתבה, והופיעה במספר הופעות סטנד-אפ בהופעות סולו, וגם עם מלכות אחרות מ"המירוץ לדראג", כולל The Rolodex of Hate ‏(2014), Not Today Satan ‏(2015–2016), Blame It On Bianca Del Rio ‏(2017–2018) וכן, It's Jester Joke ‏(2019). היא הוציאה ספר בשם Blame it on Bianca Del Rio בשנת 2018. היא גם שימשה כמנחה בסיבוב הופעות העולמי של מלכות "המירוץ", Werq the World Tour. בשנת 2018, החלה ביאנקה דל ריו לגלם בדיבוב את הדמות "Dina Saur" בסדרת הטלוויזיה של הפקות WOW,‏ Drag TotsI, על עוללים שהם מלכות דראג.
ב-2014 הוציאה ביאנקה דל ריו יחד עם שרי ויין את הסינגל "Hot Mess", בהשתתפות "הגלאמאזונז". במהלך העונה שלה ב"המירוץ לדראג" היא השתתפה עם מלכות אחרות בקליפ לשירה של רופול, "Oh No She Better Don't".
שביתת מיטה

שביתת מיטה (Bed-In, מכונה בעברית גם שביתת שכב) הייתה מחאה לא אלימה של ג'ון לנון ויוקו אונו באמסטרדם ובמונטריאול בשנת 1969. הייתה זו דרכם להפגין כנגד מלחמות ולמען קידום השלום, על רקע מלחמת וייטנאם.

השביתה

ג'ון ויוקו ידעו שנישואיהם, שנערכו ב-20 במרץ 1969, יהיו אירוע עיתונאי עצום, והחליטו להשתמש בפרסום זה כדי לנסות ולקדם את השלום העולמי. 
הם בילו את ירח הדבש שלהם בחדר 702 במלון הילטון באמסטרדם במשך שבוע, בין 25 ל-31 במרץ, והזמינו את הנציגים של עיתונות העולם לחדרם בין השעות 9 בבוקר ל-9 בערב. העיתונאים ציפו שבני הזוג, שכבר ביצעו בעבר סנסציות כמו תקליט בעל עטיפה המכילה עירום, יקיימו יחסי מין, אבל תחת זאת ג'ון ויוקו ישבו במיטה ודיברו על שלום, כשמעל למיטה הוצבו שלטים כמו "שיער שלום" ו"מיטת שלום". בין העיתונאים שביקרו אותם היה גם העיתונאי הישראלי עקיבא נוף, אשר זכה אף להקליט יחד איתם באופן מאולתר את השיר "שבועה לירושלים". הייתה זו הפעם היחידה בה לנון הוקלט בעודו שר בשפה העברית. 
לאחר שבעה ימים, בני הזוג טסו לווינה שבאוסטריה, שם קיימו מסיבת עיתונאים שבמהלכה אכלו עוגת שוקולד בעודם בתוך שקית לבנה, בניסיון לקדם את רעיון ה"באגיזם" (מלשון שקית) שלהם: כשכל גופו של אדם נמצא בתוך שקית אי אפשר להתרשם מצבע עורו, יופיו, גילו או מאפיינים חיצוניים אחרים שלו, והרושם היחיד שאדם אחר יכול לקבל הוא המסר שה"באגיסט" רוצה להעביר.
במהלך אפריל 1969 ג'ון ויוקו שלחו בלוטים לראשי מדינות שונות ברחבי העולם בתקווה שאלו יטעו אותם, כסמל לשלום. במשך 8 חודשים סירבו כל ראשי המדינות להיפגש עם בני הזוג. 
לאחר מכן הם תכננו לבצע שביתת מיטה נוספת בארצות הברית, אולם ג'ון לנון לא יכול להיכנס למדינה זו בגלל פרשת מריחואנה בעברו. איי בהאמה היו חמים מדי עבורם וגם הם נפסלו. בסופו של דבר בני הזוג בחרו בקנדה. 
החל מ-26 במאי 1969 הם שהו בחדר 1742 במלון "המלכה אליזבת" במונטריאול. במשך 7 הימים הבאים הם הזמינו את טימותי לירי, טומי סמוטרס, דיק גרגורי, ואל קאפ וכולם, מלבד אל קאפ שרו את השיר "תנו צ'אנס לשלום (Give Peace a Chance)" שהוקלט בחדר המלון ב-1 ביוני. תאגיד השידור הקנדי קיים אתם ראיונות מחדר המלון.
תקופה זו בחיי בני הזוג, במהלכה הם ביקרו במדינות שונות ברחבי העולם, באה לידי ביטוי בשיר הבלדה על ג'ון ויוקו (The Ballad of John and Yoko), שנכתב על ידי לנון ובוצע על ידי להקת הביטלס. שביתת המיטה זוכה לאזכור בשיר באופן הבא:
Drove from Paris to the Amsterdam Hilton
Talking in our beds for a week
The newspeople said
"Say, what're you doing in bed?"
I said, "we're only trying to get us some peace"
פרדריק מיטראן

ביוגרפיה

פרדריק מיטראן נולד בפריז בשנת 1947 כבנם של רובר מיטראן, אחיו הבכור של פרנסואה מיטראן, ושל אדית קאייה, אחיינית של אז'ן דלונקל, מייסד הארגון הימני הרדיקלי "קאגול".
מיטראן למד בתיכון ז'אנסון דה סאיי בפריז ולאחר מכן למד היסטוריה וגאוגרפיה באוניברסיטת פריז-ננטר, וכן מדעי המדינה במכון למדע המדינה בפריז.
בתום לימודיו ניהל בפריז בשנות ה-1970 שלושה אולמות קולנוע, Art-et-Essai, ושיחק בסרטים שונים לצד פייר זוקה, פייר גרמבלא ובנואה ז'אקו. בשנות ה-1980 סגר את בתי הקולנוע שלו מסיבות כלכליות.
בשנים 1971-1968 הוא לימד כלכלה, היסטוריה ופוליטיקה בבית ספר דו-לשוני בפריז. בשנות ה-80 וה-90 היה פעיל כמפיק ובמאי של תוכניות וסרטי טלוויזיה.
ביוני 2008 מינה אותו נשיא צרפת ניקולא סרקוזי למנהל אקדמיית צרפת ברומא (וילה מדיצ'י), אותה ניהל עד ספטמבר 2009, כשהוחלף על ידי אריק דה שאסה. ב-24 ביוני 2009 התמנה לשר התרבות והתקשורת של צרפת בממשלת פרנסואה פיון.
פרדריק מיטראן הוא הומוסקסואל מוצהר. באוקטובר 2009, בעקבות ספר בעל אופי אוטוביוגרפי (La Mauvaise Vie "החיים הרעים") שפרסם בשנת 2005, ושבו סיפר על ביקוריו בצעירותו בבתי הבושת לנערים בתאילנד, פרצו דיונים פומביים שבהם נדרש להתפטר מתפקיד שר התרבות על ידי מנהיגת "החזית הלאומית", מרין לה פן, ועל ידי פוליטיקאים מן המפלגה הסוציאליסטית, כמו בנואה אמון, בטענה שקיים יחסים עם קטינים ועשה תיירות מין. מיטראן טען שלא כל הפרטים בספר היו אמיתיים, שהאירועים התרחשו כשהוא עצמו היה צעיר מאוד כשהפרש הגילים בינו לבין נערי הליווי היה קטן או אפסי. מיטראן גינה את הפדופיליה ואת "תיירות המין" ונשאר בתפקידו.
מיטראן, המחזיק גם באזרחות תוניסיאית, עורר בקורות נוספות בצרפת כשהצהיר בינואר 2011 שהערכת משטרו לשעבר של נשיא תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, כ"דיקטטורה" היא מופרזת.

חייו הפרטיים

פרדריק מיטראן הוא אב לשלושה ילדים: בן מקשר ללא נישואים, יליד 1981, ושני בנים מאומצים בתוניסיה, שנולדו בהממט ב-1989 ו-1991.