google/wiki40b huggingface dataset:
אינגה שול

ביוגרפיה

אינגה נולדה ב-11 באוגוסט 1917 בעיר אינגרשיים שבקיסרות הגרמנית. אביה היה רוברט שול - ראש עיריית אינגרשיים. אמה הייתה מגדלנה מילר (1881-1958). היא הייתה בתם הבכורה. היו לה חמישה אחים קטנים: הנס, אליבת, סופי, ורנר ומתילדה (נפטרה בגיל שנה). ב-1920 נבחר אביה כראש עיריית פורכטנברג והמשפחה עברה לשם. בתפקיד זה הוא החזיק עד 1930, ואז עברה המשפחה ללודוויגסבורג ובשנת 1932 לאולם, שם הקים רוברט חברת מס וחשבונאות.
לאחר שעלתה המפלגה הנאצית לשלטון, התלהב ממנה הנס, ועד מהרה סחף אחריו את כל אחיו ואחיותיו. הבנים היו חברים בהיטלריוגנד, והבנות ב"ליגת הנערות הגרמנית" (Bund Deutscher Mädel). רוברט לעומת זאת, היה מתנגד חריף לנאציזם, ונהג לנהל ויכוחים ארוכים על כך עם ילדיו. על פי עדותה של אינגה, במהלך יום המפלגה בנירנברג בנובמבר 1935, קיבל הנס את הכבוד לשאת את דגל ההיטלריוגנד במצעד. עם זאת, במהלך הכנס הוא חווה משבר שגרם לו לעבור מתומך בנאציזם למתנגד לו. בעקבותיו של הנס, הפכו גם שאר האחים לשונאי הנאציזם. ורנר והנס הצטרפו לקבוצת נוער מחתרתית שכונתה "1.11.1929" (על שם התאריך שבו הוקמה). הקבוצה הייתה מיועדת לבנים בלבד, כך שהבנות לא יכלו להצטרף. עם זאת, כאשר נודע לשלטונות שהנס עומד בראש הסניף של הקבוצה באולם, הם החליטו להעניש באופן קולקטיבי את כל משפחת שול. בסוף נובמבר 1937, נלקחו הנס, ורנר, סופי ואינגה למעצר. הבנות שוחררו כמעט מיד, וורנר זמן קצר לאחר מכן. הנס נותר במעצר ארבעה שבועות ושוחרר רק תודות להתערבות ידידיו. האירוע הפך את משפחת שול כולה למתנגדת חריפה לנאצים. בסופו של דבר ייסדו הנס וסופי, ללא ידיעת הוריהם, את מחתרת הסטודנטים "הוורד הלבן". סופי והנס ניסו לגייס גם את אינגה למחתרת, אולם היא כלל לא הייתה מוכנה להקשיב להם. עם זאת, היא סייעה באופן עקיף להנס, וזמן קצר לפני מעצרו קיבלה הודעה מאחד מחברי המחתרת להזהיר אותו, אולם לא הצליחה להעביר את ההודעה.
ב-22 בפברואר 1943 התגלתה פעילותם המחתרתית של הנס וסופי, ושניהם הוצאו להורג. אינגה ושאר המשפחה נעצרו ונחקרו, אולם שוחררו. חמישה ימים לאחר מכן נידון רוברט ל-18 חודשי מאסר בגין האזנה לשידורי הרדיו של האויב. ב-1952 נישאה אינגה למעצב הגרפי אוטו "אוטל" איכר, אשר היה חבר טוב של ורנר והנס. יחד עמו היא הקימה את בית הספר לעיצוב של אולם (בגרמנית: Hochschule für Gestaltung (HfG Ulm)) במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 היא הייתה פעילה מאוד בתנועות שלום. היא פרסמה שלושה ספרים על אחיה ואחותה. ספרים אלו משמשים כמקור חשוב לחייהם המוקדמים של הנס וסופי והנסיבות שהובילו אותם להתנגד לנאציזם, אולם ניכר שאינגה בדתה סיפורים מלבה כדי להבליט את גבורתם של אחיה. ספר ביכוריה "הוורד הלבן" מ-1952 נמכר במיליוני עותקים ונדפס מדי שנה במהדורה חדשה (רבות מהן בהיקף של כמיליון כרכים בכל אחת) עקב הביקוש הרב. הוא הציג לציבור את פועלם של הנס וסופי והפך לספר קאנוני בגרמניה. עד 2000 הוא תורגם לשתים-עשרה שפות.
שול נפטרה ב-4 בספטמבר 1998 בגיל 81.
ויוסוניק

היסטוריה


החברה הוקמה בשנת 1987 תחת השם Keypoint Technology Corporation. בשנת 1990 היא השיקה קו מסכי מחשב "ויוסוניק" ותוך זמן קצר החליפה את שמה לשם המותג המצליח.
קוקסינל

ביוגרפיה

היא נקבעה בלידתה כזכר, ונקראה בשם ז'אק שארל דיפרנואה (Dufresnoy). היא החלה להופיע בשם הבמה "קוקסינל" ב-1953 במופעי דראג במועדון "שה מאדאם ארתור" שבפריז.
ב-1958 עברה ניתוח להתאמה מגדרית במרוקו והייתה לצרפתייה הראשונה שעברה ניתוח זה. הדבר קידם מאוד את קריירת הבמה שלה. ב-1963 החלה להופיע בפריז במועדון "אולימפיה" המפורסם, שבו הופיעו, מאז נפתח בסוף המאה ה-19, גדולי הזמר הצרפתי ואמנים בינלאומיים מהשורה הראשונה. בשנת 1964 הופיעה בישראל (במועדון הלילה "אדריה") והייתה הטרנסקסואלית הראשונה שהופיעה בארץ במופע בידור.
משנת 1970 החלה מופיעה ברחבי העולם. בין 1978 ל-1987 גרה בגרמניה. לאחר מכן חזרה לפריז ופרסמה שם אוטוביוגרפיה. ב-1990 עמדה להעלות מופע על חייה, אך פריצת מלחמת המפרץ גרמה לקשיים כספיים והמופע בוטל. בין 1994 ל-2000 הופיעה במרסיי ולאחר מכן פרשה מהבמה.
ב-10 במרץ 1960 התחתנה קוקסינל עם עיתונאי הספורט פראנסי בונה, דבר שגרם למהומה רבתי בקרב החברה הצרפתית, שחלקה פקפק בלגיטימיות של הנישואים. ב-11 במרץ 1966 נישאה בפעם השנייה, למריו פלורנטן אן. בין השנים 1992 ל-1996 הופיעה קוקסינל במרסיי, שם התחתנה בפעם השלישית עם טרנסג'נדר בשם תיירי וילסון. החתונה שודרה בשידור חי ברשת TF1.
ב-9 באוקטובר 2006 נפטרה במרסיי משבץ מוחי.
בדצמבר 2016 החליטה עיריית פריז לקרוא על שמה טיילת הסמוכה למועדון "מאדאם ארתור", שבו החלה את הקריירה שלה.

בתרבות

בסלנג הישראלי מכונים גברים נשיים, הומוסקסואלים ונשים טרנסקסואליות בשם הפוגעני או קללה "קוקסינל" או "קוקסינלית". זאת, על-פי שם הבמה של ז'אקלין שארלוט דיפרנואה. הכינוי נפוץ גם בתעשיית המין והפורנוגרפיה כלפי נשים טרנסג'נדריות או טרנסקסואליות, כינוי אשר דומה למדי למקבילה האנגלית שלו: Shemale (מיזוג של "היא" ו "זכר"). כינוי זה (וגם המקבילה האנגלית שלו) אינו נחשב כיום כתקין פוליטית.
בנובמבר 2016 חסמה פייסבוק מאות משתמשים שכתבו אי-פעם בסטטוס את המילה "קוקסינל". בתגובה התארגנו עשרות כותבים, יוצרי תוכן, עיתונאים ואושיות פייסבוק, ופתחו בקמפיין מחאה נגד פייסבוק, שכלל מכתב פתוח לעדי סופר תאני (מנכ"ל פייסבוק ישראל), ובו דרשו מפייסבוק להפסיק בחסימות השרירותיות ולהציג באופן בהיר ומפורש את כללי הקהילה, כדי שיידעו מה מותר לכתוב ומה לא.
דוד רימון

ביוגרפיה

דוד רימון נולד בפתח תקווה למשורר יוסף צבי רימון ולאמו אסתר מבית שכטין, מווילנה. בילדותו, קיבל חינוך דתי ב'חדר', בבית הספר תחכמוני, וחינוך כללי בבית הספר התיכוני "ספרא" ובביה"ס הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בין השנים 1938–1942 היה דוד רימון לנשיא התאחדות טניס-השולחן ליד אגודות הספורט לחובבים בא"י ויו"ר ועדת טניס-השולחן בהסתדרות "מכבי".
התנדב בהגנה, ואף נפצע פעמיים בהגנה על יער בן שמן (1938). בשנת 1943 היה מזכיר מגבית ההתגייסות וההצלה ומזכיר כופר היישוב. בשנת 1948 היה קצין התרבות הראשון של המשטרה הצבאית והוציא לאור את עלוני המשטרה הצבאית הראשונים. בשנת 1949 היה עורך לשכת העיתונות הממשלתית. כמו כן, ייסד וניהל את הפרסום והתעמולה של מפעל הפיס. באותה שנה הקים בית ספר למסחר 'רימון' בתל אביב, ובית דפוס. במהלך השנים כתב ספרים רבים ללימוד כתיבה במכונה בשיטה עיוורת, שיצאו במהדורות רבות.
פרסם מאמרים בעתונים שונים, בייחוד על תרבות הגוף ומחקרים על התנ"ך, שירים, בדיחות וחידות.
חקר את מכב"י העולמי, החל מראשיתו (חומרים רבים שאסף נמצאים בארכיון של מכב"י בכפר המכבי"ה).

חייו האישיים

בשנת 1954 נשא לאישה את ריטה (שרה רבקה) לבית דומב, ילידת אנגליה. ילדיו: נעמי פרימט, אפרים אליעזר, רות והרב יוסף צבי.
המשיך לנהל את בית ספר 'רימון' ביחד עם רעייתו, והמשיך בריצתו עד לגיל 86. נפטר בגיל 87.

נקודת המפנה

באוקטובר 1968 לקה בהתקף לב חמור. הרופאים נואשו מחייו. לאחר התייעצות עם פרופ' גוטהיינר, מומחה לספורט, החל בפעילות גופנית. אט אט פיתח שיטה מיוחדת. החל לרוץ בכל בוקר 10 ק"מ (תל אביב, יפו, בת ים וחזרה). השתתף באליפויות עולם רבות. השתתף עשרות שנים בהקפת התבור.
שיטתו התפרסמה מאוד, ורופאים רבים מכל העולם באו לחקור את שיטתו.
נכתבו אודותיו אלפי מאמרים, בשש עשרה שפות.
נתן הרצאות רבות על בריאות וכושר גופני והיה יועץ כושר קרבי של צה"ל.
בשנת תשנ"ח, 1998, קיבל את התואר 'יקיר תל אביב'.
בדיקה רקטאלית

בדיקה רקטאלית היא בדיקה רפואית פולשנית של החלחולת הנערכת על ידי רופא או איש צוות רפואי אחר.

ההליך

בדיקה רקטאלית במישוש (בלטינית: palpatio per anum; ובר"ת PPA) היא בדיקה רפואית פשוטה באופן יחסי. המטופל חושף את פלג גופו התחתון ונמצא בתנוחה שבה ניתן לגשת לפי הטבעת (בדרך כלל, בשכיבה על הצד, בכריעה על שולחן הבדיקה, בהתכופפות על שולחן הבדיקה, או בשכיבה ורגליו מפוסקות ומורמות).
אם המטופל שוכב על צידו, הרופא יבקש בדרך כלל מן המטופל לקפל את רגליו כלפי החזה. הרופא מפסק את העכוז, ותחילה בודק באופן חיצוני את אזור פי הטבעת וחיץ הנקביים לסימני מחלה, כגון טחורים, גידולים, או פריחה עורית. לאחר הרגעת המטופל הרופא מחדיר אצבע עטויה בכפפה ומרוחה במשחה לתוך החלחולת, דרך פי הטבעת, וממשש בתוך החלחולת כחמש שניות עד דקה שלמה.

ברפואה וטרינרית

בדיקה רקטאלית משמשת כלי אבחוני חשוב ברפואה וטרינרית. בבדיקת כלבים ניתן להעריך באמצעותה את מצב בלוטת הערמונית (בדומה לבני אדם), את שלפוחית השתן, בלוטות לימפה, ובלוטות פי הטבעת. בסוסים היא חלק בלתי נפרד מבדיקה גופנית של סוס לאבחון כאבי בטן (קוליק), ומצבי מחלה אחרים. בדיקה רקטאלית בסוסים נושאת סיכון קטן של גרימת קרע בפי הטבעת, מצב מסכן חיים בסוסים. בבקר בדיקה רקטאלית היא בדיקה שגרתית ומשמשת אחת השיטות לאבחון הריון.
ירוקות

שם האלבום

שם האלבום בעברית, "ירוקות", הוא כינוי שנתן אריאל לנערות צעירות ויפות שאליהן התייחס בשירים רבים (ביניהם "פלוגה בקו (או לגמרי במקרה)" שמופיע באלבום זה). האלבום הוא השלישי ברצף של שלושה אלבומים המהווים המשך סגנוני זה של זה. שמות שלושת האלבומים (שירי חג ומועד ונופל מ-1978 ו...וגלוי עיניים מ-1984) יוצרים את המשפט "שירי חג ומועד ונופל וגלוי עיניים ירוקות".
שם האלבום בשפה האנגלית שונה ל-"Yellow Blue" (צהוב כחול). הסיבה לשינוי אינה ברורה, אך ייתכן שהדבר קשור לכך שהצבע הירוק מורכב מצבעי היסוד צהוב וכחול.
אי השדים

היסטוריה

אי זה, ששימש כחלק ממושבת עונשין צרפתית אשר שכנה באיים עד לשנת 1946, מוכר בעיקר בשל הכלא המבודד שבו. הוא נפתח לראשונה על ידי הקיסר נפוליאון השלישי, והפך לאחד מבתי הכלא המפורסמים בהיסטוריה. 
אי השדים, כחלק מאיי הישועה, שימש את צרפת משנת 1852 ועד לשנת 1946, והכיל מגוון אסירים, החל מאסירים פוליטיים וכלה בגנבים ורוצחים. למעלה מ־80,000 אסירים נשלחו למקום שהתאפיין בתנאי מחיה קשים ושרץ מחלות. לבד מהאפשרות להשתמש בספינות, הדרך היחידה להימלט מהכלא הייתה דרך ג'ונגל בלתי עביר כמעט, ולכן רק מעטים הצליחו להימלט.
הזוועות והתנאים הקשים בהם הוחזקו האסירים במקום הגיעו לתודעת הציבור בשנת 1895 עם פרסום מאסרו של אלפרד דרייפוס אשר נשלח למאסר באי השדים.
בשנת 1938 הפסיקה צרפת לשלוח אסירים למקום, ובשנת 1946 נסגר הכלא באופן סופי. רוב האסירים נשלחו חזרה לצרפת, אך חלקם העדיפו להשאר בגיאנה הצרפתית.
מספר סרטים וספרים נכתבו על אי השדים. המפורסם שבהם הוא הספר פרפר, מאת אנרי שרייר, אסיר לשעבר באי השדים, המספר על החיים וניסיונות הבריחה שלו מהמקום. בשנת 1973 צולם גם סרט בשם זה בכיכובם של סטיב מקווין ודסטין הופמן, וב-2017 יצאה לאקרנים גרסה מחודשת בכיכובם של צ'ארלי האנם וראמי מאלק.
כנף (חיל אוויר)

המושג כנף משמש לתיאור יחידות מוטסות בצבאות שונים. צורת הרבים של "כנף" במשמעותה הצבאית היא "כנפות", בניגוד לצורת הרבים הרגילה, "כנפיים".
בחיל האוויר הישראלי כנף הוא בסיס טיסה שנמצאות בו טייסות טיסה וטייסות תומכות בלבד. זאת בניגוד לבח"א (ראשי תיבות של "בסיס חיל אוויר"), בסיס שנמצאות בו גם יחידות נוספות (למשל: יחידות קשר, חימוש, ציוד או מודיעין) שאינן טייסות טיסה. 
טייסות התמיכה במערך ההגנה האווירית בחיל האוויר גם הן נקראות יחד "כנף", על אף שאין בהן טייסות טיסה. 
בחיל האוויר האמריקני משמעות הכנף שונה במקצת, והיא מהווה מעין טייסת-על, הכוללת מספר טייסות. למרות זאת, לעיתים מציין המושג בפשטות בסיס של חיל האוויר.
בצי האמריקני מהווה הכנף טייסת-על הכוללת מספר טייסות והמוצבת בבסיס יבשתי ולא על גבי נושאת מטוסים.
ג'רי וקסלר

תולדות חייו

וקסלר נולד למשפחה יהודית בברונקס, ניו יורק. הוא למד באוניברסיטת המדינה של קנזס, נשר מהלימודים וגויס לצבא ארצות הברית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך בלימודיו וקיבל תואר בעיתונות ב-1946.
ככתב ועורך במגזין בילבורד, טבע את המונח "רית'ם אנד בלוז". בשנת 1953 התקבל כמנהל רפרטואר ואמנים בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, והיה לאיש המפתח בחברה (לצד אהמט ארטגון) כאשר הפיק את אלבומיהם של ריי צ'ארלס, בובי דארין והדריפטרס בשנות ה-50 ושל וילסון פיקט ודאסטי ספרינגפילד בשנות ה-60. במיוחד סייע וקסלר לקרב אוכלוסייה "לבנה" למוזיקה ה"שחורה". בשנת 1967 החתים את ארית'ה פרנקלין לאטלנטיק ודאג להפיכתה לכוכבת. ב-1968 החתים לאטלנטיק את להקת לד זפלין אולם לא הפיק אותם.
ב-1975 עזב וקסלר את אטלנטיק ועבר לוורנר ברודרס. ב-1979 כאשר הכריז בוב דילן כי הוא "נולד מחדש" כנוצרי הפיק עבורו וקסלר את התקליט בעל האופי הדתי "Slow Train Coming", מבלי שידע על התכנים. בתגובה לטון המטיפני של דילן טען וקסלר שהוא מעריך את האירוניה שבדבר עריכת התקליט על ידי שני יהודים ושהוא עצמו "יהודי אתאיסט חסר-תקנה בן 62". שנה מאוחר יותר הפיק את אלבומו "Saved".
בשנת 1983 עבד וקסלר עם ג'ורג' מייקל (ש"עלה אליו לרגל" לאולפנו באלבמה) והפיק עבורו את הגרסה הראשונה ללהיטו "לחישה פזיזה", הפקה ממנה לא היה מייקל מרוצה בסופו של דבר. ב-1988 היה שותף להפקת אלבום האוסף המצליח של להקת דייר סטרייטס, "Money for Nothing". בשנות ה-90 חזר להפיק תקליטים עבור ריי צ'ארלס ואטה ג'יימס.
אנדי

תקציר עלילה

הסדרה סובבת סביב תחילת ההתבגרות של אנדי מאק, נערה מתבגרת, ושל חבריה לכיתה. חייה של אנדי משתנים כשביום הולדתה ה-13 היא מגלה שאחותה בקס היא בעצם אמה,ואמה היא סבתה. 
אנדי צריכה להתרגל למציאות החדשה הזאת, כאשר היא צריכה להתמודד גם עם חייה כנערה מתבגרת יחד עם חבריה הטובים ביותר, באפי וסיירוס, ועם חיבתה לג'ונה בק ואמבר, החברה הסנובית שלו.

הפקה

פיתוח הסדרה החל ב-2015 כאשר נשיא ערוצי דיסני העולמיים שיכנע את טרי מינסקי ליצור עוד סדרה לערוץ דיסני. מינסקי יצרה ב-2001 את הסדרה "ליזי מקגוויר" אבל היא בתחילה לא רצתה ליצור עוד סדרה המבוססת על נערה מתבגרת. לבסוף היא מצאה השראה ממאמרו של ג'ק ניקולסון אשר גודל על ידי סבתו אך סבר כי היא אימו ואימו התחזתה לאחותו הגדולה. צילומי הסדרה בסולט לייק סיטי החלו בספטמבר 2016 והסתיימו בדצמבר 2016.
לפני בכורת הסדרה, הפרק הראשון של הסדרה היה זמין באפליקציית ערוץ דיסני, ערוץ דיסני על פי דרישה, ערוץ היוטיוב של ערוץ דיסני, iTunes ו-Google Play ב-10 במרץ 2017 והפרק השני היה זמין למנויי ערוץ דיסני על פי דרישה באותו היום. העונה הראשונה הייתה אמורה לכלול 13 פרקים, אך לבסוף התברר שהפרק האחרון של העונה אוחד עם הפרק הראשון של העונה השנייה לפרק כפול.
ב-25 במאי 2017, הסדרה חודשה לעונה שנייה. העונה השנייה עלתה לשידור בארצות הברית ב-27 באוקטובר 2017 וב-15 בפברואר 2018 בישראל. ב-25 באוקטובר 2017, "TVLine" חשף שבעונה השנייה סיירוס יתחיל להבין שיש לו רגשות כלפי ג'ונה, מה שהופך אותו לדמות ההומוסקסואלית הראשונה בערוץ דיסני. העונה סיימה את שידוריה בארצות הברית ב-13 באוגוסט 2018.
ב-19 בפברואר 2018, הסדרה חודשה לעונה שלישית שעלתה ב-8 באוקטובר 2018. ב-20 בינואר דיסני הוציאו הודעה על המשך העונה השנייה והוספת 12 פרקים שיעלו ביוני 2018
ב-24 באפריל 2019 הוכרז כי העונה השלישית היא העונה האחרונה לסדרה.
פרק סיום הסדרה שודר ב-26 ביולי 2019.
Four Strong Winds

Four Strong Winds (בעברית: ארבע רוחות חזקות) הוא שיר שנכתב על ידי איאן טייסון בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. השיר התפרסם בביצועם של איאן וסילביה והפך לאחד השירים הבולטים ברפרטואר של מוזיקת הפולק. במרוצת השנים זכה השיר לעשרות ביצועים, בהם גם ביצועים של חלק מהבולטים באמני מוזיקת הפולק. אחד מהביצועים הבולטים הוא של ניל יאנג והשיר הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם אמן זה. השיר, שנכתב והתפרסם על ידי יוצרים קנדיים ומציין את מדינת אלברטה שבקנדה כמחוז חפצו של הכותב, הפך לאחד מהשירים הפופולריים בקנדה.

השיר

השיר בעל האופי המלנכולי, כתוב במתכונת של מכתב לנשוא אהבתו של הכותב ודן ברומן שנסתיים ובשאיפתו של הכותב למפגש מחודש במקום אחר, על אף שברור לכותב שאין לכך סיכוי וש"הזמנים הטובים שלנו חלפו".
יש הטוענים כי ההשראה לשיר באה מתופעת העובדים החקלאים העוברים ברחבי צפון אמריקה מקטיף אחד למשנהו ומהשפעת תנועה זו על יחסי האהבה המתפתחים בין פועלים אלו. אולם טייסון טען כי השיר נכתב אודות חברה ממנה נפרד שעזבה ללוס אנג'לס.

היסטוריה

השיר נכתב על ידי איאן טייסון סביב 1961. באותה עת הוא הופיע במועדונים באזור העיר טורונטו, יחד עם סילביה פריקר (שלוש שנים מאוחר יותר השניים נישאו), והצמד נקרא "איאן וסילביה". השיר הוקלט לראשונה על ידי ארבעת האחים ב-1963 וזכה להצלחה מסוימת אך לא הגיע ל-"100 הגדולים" של הבילבורד". באפריל 1964 הוקלט השיר על ידי איאן וסילביה באלבום שנשא את שם השיר וזכה להצלחה גדולה.
ב-2005 ערכה תחנת הרדיו הציבורית הקנדית, CBC Radio One, משאל בין מאזיניה לבחירת 50 השירים הקנדיים הפופולריים ביותר בכל הזמנים ו-"Four Strong Winds" זכה במקום הראשון במשאל.

אמנים שביצעו את השיר

רבים מאמני הקאנטרי  והפולק ביצעו את השיר. בהם בולטים: ניל יאנג, שרה מקלכלן, האנק סנואו, המחפשים, ג'ודי קולינס, שלישיית צ'ד מיטצ'ל, בוב דילן, מריאן פיית'פול, המשחרים, ג'ון דנבר, בובי בייר, ארבעת האחים, שלישיית קינגסטון, טריני לופז, ויילון ג'נינגס, צ'אד וג'רמי, ג'ואן באאז, וניטי פייר, גלן ירבורו וג'וני קש.
גם בסקנדינביה זכה השיר להצלחה; בנורווגיה ב-1966 בשם "Mot ukjent sted", על ידי להקת  "The Vanguards" ובשוודיה ב-1967 בשם  "Mot okänt land"על ידי להקת "Hep Stars".
מאתיי סוקור

מאתיי סוקור (ברומנית: Matei Socor;‏ 15 בספטמבר 1908 - 30 במאי 1980) היה מלחין, מנצח ופעיל פוליטי קומוניסטי יהודי רומני, חבר מתכתב באקדמיה הרומנית, נשיא מועצת הרדיו של רומניה ונשיא איגוד המלחינים של רומניה. סוקור הלחין את ההמנון הלאומי הרומני אזיקים מנופצים, ששימש בין השנים 1949 - 1953 ואת המנון רומניה אנו מהללים אותך רומניה!, ששימש בין השנים 1953 - 1977.

קורות חיים

מאתיי סוקור נולד ביאשי, רומניה, כבנם של עמנואיל סוקור, עיתונאי רומני ממוצא ארמני ושל אם יהודיה. הוא סיים לימודי בית ספר תיכון ביאשי והמשיך באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט, שם למד בשנים 1927 - 1929. מ-1930 עד 1933 למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג. בסיום לימודיו שב לרומניה ועבד כחוקר מוזיקה במסגרת המכון לפולקלור של בוקרשט. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית ופעל בה בתנאי מחתרת.
ארגון הפליטים הבינלאומי

ארגון הפליטים הבינלאומי (International Refugee Organization, או בקיצור: IRO) הוא ארגון אשר הוקם ב-1946, כדי לטפל בבעיית הפליטים שנוצרה בעקבות מלחמת העולם השנייה. התפקיד העיקרי של הארגון היה ליישב מחדש אנשים שמסיבות חוקיות אינם יכולים לחזור למדינת מוצאם. בשנת 1952 הופסקה פעילות הארגון. את מקומו תפסה נציבות האו"ם לפליטים האחראית על פליטים מכל העולם, למעט הפליטים הפלסטינים, המטופלים על ידי אונר"א.
26 מדינות היו חברות בארגון הפליטים הבינלאומי: אוסטרליה, איטליה, איסלנד, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, ברזיל, בריטניה, גואטמלה, דנמרק, הולנד, הונדורס, הפיליפינים, הרפובליקה הדומיניקית, סין, ונצואלה, לוקסמבורג, ליבריה, נורווגיה, ניו זילנד, פנמה, פרו, צרפת, קנדה ושווייץ. במהלך שנות פעילות הארגון שוקמו בין 5 ל-10 מיליון פליטים בשיתוף פעולה עם כ-60 סוכנויות מקומיות ובינלאומיות.

הקמת הארגון

הארגון הוקם ב-20 בפברואר 1946, בעקבות המלצת החלק הראשון של העצרת הכללית, המועצה הכלכלית והחברתית, אשר ניתנה ב-16 בפברואר 1946. הוועדה המליצה על הקמת גוף בינלאומי שיהיה אחראי על הגדרת מיהם האנשים הזכאים לסיוע והגנה ודיווח על מספר הפליטים ומיקומם. בישיבה השנייה הוועדה החליטה להקים ועדת כספים של ארגון הפליטים הבינלאומי. דו"ח הוועדה וטיוטת החוקה נקראו שוב בישיבה השלישית והועברו לאספה הכללית כדי לקבל החלטה בקשר לנושאים שהועלו בישיבה זו.

החוקה

חוקת הארגון נחתמה בפלאשינג מדו, ניו יורק, ב-15 בדצמבר 1946. על פי החוקה, פליט הוא אדם אשר נאלץ לעזוב את מדינתו בשל חשש מסוים מרדיפות על רקע גזע, דת, לאום, השתייכות לקבוצה או דעה פוליטית מסוימת. החוקה ציינה את שדה הפעולה של הארגון, ועיגנה את האמירה שנויה במחלוקת ביחס לכך שטיפול בפליטים ממוצא אתני גרמני שגורשו או יגורשו מארץ לידתם לגרמניה, אינו באחריות הארגון.
"הממשלות המקבלות חוקה זו, מזהות כי: פליטים ועקורים אמתיים מהווים בעיה דחופה, שהיא בינלאומית בהיקפה ובאופייה; לגבי העקורים, המשימה העיקרית שתבוצע היא לעודד ולסייע בכל דרך אפשרית את שיבתם המוקדמת לארץ מוצאם; פליטים ועקורים אמתיים צריכים להיעזר בפעולה בינלאומית, אם לחזור למדינות הלאום שלהם או למעונם הרגיל, או למצוא בתים חדשים במקומות אחרים, בתנאים הקבועים בחוקה זו; ...פליטים ועקורים אמתיים, עד שיושלם תהליך שיבתם מחדש, או השבתם מחדש והשלמתם מחדש, יש לשמור על זכויותיהם ועל האינטרסים הלגיטימיים שלהם, לקבל טיפול וסיוע, ובמידת האפשר להיות מועסקים תעסוקה כדי למנוע את התוצאות הרעות והאנטי-חברתיות שלבטלה מתמשכת.."
— חוקת הארגון
החוקה שיקפה חודשים רבים של ניסיונות לשילוב כמה נקודות מבט מנוגדות בנוגע למטרות הארגון. בזמן שההיבט ההומניטרי של הארגון הודגש על ידי כולם, הייתה אי הסכמה חדה לגבי התקציבים והסדרים כספיים, מדיניות ושיטות הארגון. המדינות המערביות (ארצות הברית, אירופה ובריטניה) העדיפו לנקוט במדיניות פתוחה של הגדרה רחבה יותר של עקורים ופליטים, בניגוד למדינות המוצא (כולל ברית המועצות), שהעדיפו מדיניות של יישוב מחדש והגדרה קפדנית.
גן הקיץ

גן הקיץ - (ברוסית:Летний сад) הוא גן נוי במרכז סנקט פטרבורג בו נמצא ארמון הקיץ של פיוטר הגדול.
הגן שהוקם בשנת 1704 ממוקם באי. הוא תוכנן בשנים 1725-1712 (תקופת פיוטר הגדול) בסגנון הולנדי. מספר שנים מאוחר יותר הובאו לגן מאות פסלי שיש שיוצרו באיטליה. בסוף המאה ה-20 הפסלים הועברו לתערוכה ובמקומם הוצבו בשטח הגן העתקים.
במהלך המאה ה-18 פעלו בגן מזרקות שנהרסו בשנת 1777. בסוף המאה ה-18 הוקמה סביב הגן גדר דקורטיבית שקיימת עד היום.
בתקופת פיוטר הגדול הגן היה סגור לציבור והיה ניתן לבקר בו רק לפי הזמנת הצאר. החל משנת 1752 הציבור הורשה לבקר בגן בימים מסוימים. באותן השנים במהלך חודשי הקיץ בגן הופעל בית התיאטרון.
בשנת 1855 בשטח הגן הוצב פסל לזכרו של הסופר וממשיל המשלים הרוסי איבן קרילוב.
הקורפוס ה-17 (ורמאכט)

החזית המערבית

הקורפוס הוקם בהמבורג ב-1 באפריל 1938, וכמפקדו הראשון מונה ורנר קיניץ. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה ה-14 של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ואף לחם במהלך מבצע אדום.

החזית המזרחית

במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-23 בינואר 1942 מונה קרל-אדולף הולידט למפקד הקורפוס, ולחם עמו במסגרת מבצע מקרה כחול. בהמשך לחם הקורפוס בזירה הדרומית והשתתף בקרבות לחילוץ הכוחות הנצורים בסטלינגרד, בקרבות על המיוס ובמבצע דנייפר-קרפטי. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות בהונגריה ובקרפטים, ומפברואר 1945 לחם בשלזיה, שם סיים את המלחמה.
אוט לפלנד

ביוגרפיה

לפלנד נולד בטאלין ומילדותו החל לשיר, בשנים 1995 ו-1996 הוציא ארבעה אלבומים עם שירי ילדים, הוא למד בבית ספר למוזיקה בטאלין ובנוסף למד שנים רבות נגינה בפסנתר.
ב-2009 השתתף בתוכנית "Eesti otsib superstaari", הגרסה האסטונית של אמריקן איידול שם העפיל למקום הראשון.
הוא גילם את טרוי בולטון במחזמר היי סקול מיוזיקל בתיאטרון המוזיקלי לנוער של אסטוניה, ב-2010 יצא אלבומו שנקרא על שמו.
ב-2012 השתתף ב-Eesti Laul, קדם האירוויזיון האסטוני וזכה במקום הראשון עם השיר "Kuula" (הקשב).
סרגיי קוניונקוב

חייו

סרגיי קוניונקוב נולד בכפר קרקוביצ'י במחוז סמולנסק למשפחת איכר. לאור כשרונו לציור נשלח ללימודי ציור ופיסול למוסקבה ואחר כך לסנקט פטרבורג. בשנת 1897 נסע לצרפת, איטליה וגרמניה. במהלך מהפכת 1905 קוניונקוב היה במוסקבה והתרשם מאירועי המהפכה. על בסיס הרשומים הוא צייר מספר דיוקנאות של מהפכנים ומשתתפי הקרבות בעיר. בהמשך הוא עבר על פיסול מעץ על חיי היער וגם יצר מספר פסלים בסגנון יווני-קלאסי.
קוניונקוב תמך באירועי מהפכת אוקטובר ועשה מספר פסלים לפי הזמנת השלטון החדש. יצירותיו הוצבו בכיכר האדומה במוסקבה.
בשנת 1922 הוא התחתן ובשנת 1923 הזוג נסע לארצות הברית להשתתפות בתערוכה. הנסיעה הייתה מתוכננת למספר חודשים אך נמשכה עד לשנת 1945. בתקופה זו קוניונקוב עבר בעיקר בניו יורק אך גם ביקר באיטליה. בשנת 1928 קוניונקוב נפגש באיטליה עם מקסים גורקי. בעקבות המפגש הוא צייר דיוקנות של אשתו, ביתו ונכדתו של הסופר. בהיותו בארצות הברית הוא עשה מספר פסלים על גיבורי תנך ובנושאים הקשורים עם הברית החדשה. בשנת 1935 אוניברסיטת פרינסטון הזמינה אצלו פסל של אלברט איינשטיין.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה קוניונקוב היה חבר בוועד עזרה לברית המועצות. בשנת 1945 יוסיף סטלין שלח לארצות הברית אוניה מיוחדת ועליה הועמסו כול העבודות של הפסל לקראת חזרתו לברית המועצות. עם חזרתו לברית המועצות הוא קיבל לרשותו סטודיו לעבודה ואחסון הפסלים במרכז מוסקבה. בשנת 1965 במוסקבה נערכה תערוכה גדולה של עבודותיו.
בנוסף לפסלים קוניונקוב גם צייר דיוקנות של אנשי תרבות ומדע רוסי וסובייטי.
קוניונקוב נפטר בשנת 1971 בגיל 97 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.
לזכר קוניונקוב ופעילותו נפתחו מוזיאונים במוסקבה ובסמולנסק.
הפורום הכלכלי העולמי

הפורום הכלכלי העולמי (באנגלית: The World Economic Forum) הוא ארגון ללא מטרות רווח, אשר הקים מרטין קלאוס שוואב ב-1971. הארגון מפורסם בזכות הכנסים השנתיים שהוא מקיים בדאבוס שבשווייץ. לכנסים אלה מגיעים בכירי הפוליטיקאים, הכלכלנים, אנשי העסקים והעיתונאים, כדי לדון בנושאים הבוערים בענייני רפואה, סביבה וכלכלה.
הפורום מנפק מעת לעת דוחות מקיפים הנחשבים לאמת מידה בינלאומית בעלת מהימנות גבוהה במיוחד. הדוח המפורסם ביותר היוצא אחת לשנה הוא "מדד התחרותיות העולמי". 
ייחודו של הכנס הוא בריכוז אנשי המפתח המגיעים אליו ובאפשרות שהוא מעניק להם, מדי שנה, להיפגש אחד עם השני הרחק מעיני התקשורת, שכן זו אינה מורשית, ברוב המקרים, לצלם במתחם בו נערכים האירועים.
ראש הממשלה בנימין נתניהו השתתף בכנס לראשונה בשנת 1997, בעת ששהה בחופשת סקי בעיירה דאבוס.
הורמון מחלמן

הורמון מחלמן או הורמון הצהבה (LH – Luteinizing hormone) הוא גונדוטרופין, הורמון פפטידי המופרש על ידי בלוטת יותרת המוח, המגרה ביוץ, יצירת גופיף צהוב, מגרה את השחלות לייצר פרוגסטרון ואת האשכים לייצר אנדרוגן. הורמון זה משתתף גם בהבשלת ביציות ותאי זרע.
ההורמון מופרש מהחלק הקדמי של ההיפופיזה, מתאים המפרישים גונדוטרופינים. המשרה ליצירתו ושחרורו הוא הורמון הGnRH, המופרש מההיפותלמוס. ההורמון הוא גליקופרוטאין המורכב משתי תת-יחידות: תת-יחידה אלפא, המשותפת לו, לFSH ולTSH, ותת יחידה בטא, האופיינית לכל הורמון בנפרד.
באישה, רמת ההורמון תלויה במחזור, ורמתו מקסימלית כ72 שעות לפני הביוץ (שלב שמכונה באנגלית LH Surge). בגבר, לעומת זאת, רמתו די קבועה.