אגודת קדושת ציון

"אגודת קדושת ציון - התאחדות החרדים לדרישת ציון על טהרת הקודש" היא אגודה חרדית השואפת לקדם אהבת ארץ ישראל, מצוות כיבוש ארץ ישראל, הורשת האויב וכינון מדינה יהודית על פי התורה.

אודות האגודה

האגודה הוקמה בכ"ח באייר תשע"ה על ידי קבוצת אברכים חרדים בגיבוי רבנים. כתב העת "קדושת ציון" יצא לאור לראשונה בחודש אלול של אותה שנה.
הפעילות המרכזית של האגודה היא הוצאת הירחון "קדושת ציון", בעריכת יושב ראש האגודה הרב יהודה אפשטיין. הירחון נשלח למנויים בדואר ובדואר אלקטרוני, ומופץ באלפי עותקים בבתי כנסיות. בכתב העת מופיעים מאמרי הלכה והשקפה בענייני ארץ ישראל, ובשאלת היחס של הציבור החרדי לעם ולארץ. מדורים בענייני הגאולה, עליית תלמידי הגר"א ותלמידי הבעל שם טוב לארץ ישראל והספר קול התור, יחס גדולי ישראל לארץ ישראל, דעת החת"ם סופר בעניין זה ועליית תלמידיו ארצה. משך תקופה הופיעה סדרת מאמרים של הרב חיים והב עם ביקורת על הספר "ויואל משה", וכן מאמרים בעניין שלוש השבועות. באחד המדורים ישנה גם התייחסות לעניינים אקטואליים שעומדים על הפרק, כמו פרשת אלאור אזריה וה'כניעה' של מדינת ישראל לטורקיה ב-2016 בעקבות פרשת המרמרה, וכן התייחסות לפוליטיקה הישראלית. נכון לסוף 2019 יצאו לאור קרוב ל-50 גליונות.
מדי שנה מקיימת האגודה ועידה סמוך לכ"ח באייר (יום ירושלים) שהוא יום ייסודה, כדי לדון בפעילותה וכן לחגוג את נס הניצחון הישראלי במלחמת ששת הימים, בה שוחררו ירושלים וחלקים נוספים מארץ ישראל. בכנס, הפונה לציבור החרדי, משתתפים מאות.
מכון "דעת תורה" שמטעם האגודה מוציא לאור ומפיץ חומרי הסברה וספרות תורנית, כמו הספר "נחמו נחמו עמי" על שבע דנחמתא. האגודה מקיימת שיעורים מדי ליל שישי הפונים לבחורי ישיבות, עורכת טיולים וסיורים בירושלים ועוד.
בתשע"ט החלה האגודה לעסוק בקידום התיישבות חרדית ביהודה ושומרון, ובייחוד בעמנואל.

מעמדות האגודה

אנשי האגודה רואים בתהליכים ההיסטוריים שהתרחשו בעשרות השנים האחרונות, ובשיאם הקמת מדינת ישראל ב-1948, וכיבוש ירושלים, יהודה ושומרון ועוד ב-1967, כחלק מתהליך הגאולה וקץ שעבוד מלכויות. הם רואים באידאולוגיה שלהם המשך להשקפתם של אישים כמו הרב איסר זלמן מלצר והרב יוסף חיים זוננפלד, וכממשיכי עליית תלמידי הגר"א, שנועדה ליישב את חרבות הארץ ולהפריח את השממה בזיקה ישירה לגאולה.
לפי השקפתם של אנשי "קדושת ציון", אין סתירה בין הרצון לכונן את ממלכת התורה ברחבי הארץ המובטחת לבין המלחמה הרעיונית והמעשית מול פורקי העול שהנהיגו את היישוב והתנועה הציונית. העובדה שראשי המדינה הם רשעים וחוקיה אינם מן התורה, הוא מצב שלילי שיש בו חילול השם. עם זאת, בראייתם, יש לשמוח ולהודות לאלוהים על קיום והתגשמות הנבואות ועל חזרת ארץ ישראל לידי עם ישראל. עוד טיעון הנקוט בידם הוא, שגם גאולת ישראל בזמן בית שני הייתה על ידי כורש, ועל ידו נבנה בית המקדש השני. על כן, אין מניעה שהקמת מלכות השם תבוא על ידי רשעים. על הציבור החרדי לקדם במדינת ישראל אורח חיים המבוסס על פי התורה, ולא להסתפק בהסדרת מעמד הציבור החרדי.
עוד מדגישים אנשי האגודה כי יישוב ארץ ישראל אינו מצווה צדדית. הארץ היא המקום שבו מתקיימת התורה בצורתה האידיאלית ובו מתקיים הקשר בין הקב"ה, ישראל והתורה.
על איסור שלוש השבועות מסבירים אנשי האגודה שמכיוון שאומות העולם נתנו לעם ישראל את האפשרות לחזור לארץ ישראל הרי שהשבועות הללו אינן תקפות, ואף יש חיוב לחזור ולכבוש את הארץ ו'לעלות בחומה'.

ביקורת והסתייגות

בין הרבנים התומכים באגודה: הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב לייב מינצברג, הרב יואל שוורץ, הרב מרדכי שריקי, הרב יצחק ברנד והרב מנחם מנדל טוביאס.
אישים בחוגי הקנאים, בפרט הקשורים לנטורי קרתא וחסידות סאטמר, יצאו נגד האגודה והגדירו אותם כמינים ואפיקורסים. לפני כינוסי האגודה התפרסמו פשקווילים נגדה. יו"ר האגודה הרב אפשטיין ואחרים סבלו מהתנכלויות, וקנאים קיימו הפגנה מחוץ לאולם הכנס. גם בין הרבנים המתונים יש שטענו כנגד קדושת ציון שהיא מפלסת לעצמה נתיב הנגוע בלאומיות ובציונות.
המתנגדים הוציאו לאור עלונים נגדיים, בשם "ישיב לציון" ו"חומת בת ציון", שהכילו בעיקר דברי לעג וליצנות מהאגודה, ובלשונם "ליצנותא דעבודה זרה".