google/wiki40b huggingface dataset:
מוזיאון מפות התבליט

היסטוריה

ראשיתו של אוסף המוזיאון בשנת 1668. המרקיז פרנסואה-מישל לה טלייה ושר המלחמה של לואי ה-14, מלך צרפת הורה על הקמת דגמים תלת ממדיים, שיציגו את ביצורי ערי צרפת. הדגמים נבנו על ידי מהנדסים צבאיים בערים השונות. בשנת 1700 הורה לואי ה-14 על החזקת האוסף בארמון הלובר. בשנת 1743 הוקמו סדנאות מרכזיות להכנת הדגמים בבת'ן (Béthune) ובליל (Lille). מספר רב של דגמים הוקמו במהלך מלחמת הירושה האוסטרית (1741–1748) בעקבות כיבוש ערים רבות. הדגמים האחרונים שנבנו לפני המהפכה הצרפתית היו דגמי סן-אומה (Saint-Omer) בשנת 1758 וסן-פיליפ או באלרה (Saint-Philippe aux Baléares) בשנת 1759.
בשנת 1774 הוחלט על השמדת האוסף כדי לפנות את החדרים בהם היה ממוקם להצגת תמונות, אולם בשנת 1777 הועבר האוסף לארמון האנווליד בו הוא ממוקם כיום.
בתקופת שלטונו של נפוליאון נבנו דגמים חדשים של לוקסמבורג (1802), לה ספציה (1811), ברסט (1811) ושרבור (1813). דגמים רבים נוספים נבנו עד שנת 1870 עת פיתוח השריון הממונע והארטילריה הפך את ביצורי הערים ללא יעילים.
בשנת 1927 הוכרז האוסף לאנדרטה היסטורית לאומית, ובשנת 1943 נפתח המוזיאון המציג את הדגמים.

אוסף המוזיאון

האוסף כולל 260 מפות תבליט (מפות תלת ממדיות) שנבנו בין השנים 1668–1870. כ-100 מהם מוצגים במוזיאון, ו-15 נוספים מוצגים במוזיאון לאמנות יפה של ליל.
כמו כן מוצגים במוזיאון הסברים בדבר אופן בניית הדגמים.
ברזיל הקולוניאלית

התיישבות צרפתית והולנדית

מתיישבים צרפתים ניסו ליישב את אזור ריו דה ז'ניירו (צפון-מזרחה לאזור סאו פאולו בו התיישבו הפורטוגלים) בין 1555 ל-1567. הם הקימו שם מושבה בשם צרפת האנטארקטית הפורטוגלים חשו למקום לגרש את הצרפתים והקימו במקום את ריו דה ז'ניירו.
היאחזות צרפתית נוספת בשם צרפת המשוונית הוקמה באזור סאו לואיס בצפון ברזיל בין 1612 ל-1614, אך גם היא נפלה לידי הפורטוגלים.
נסיונות ההיאחזות ההולנדיים היו רציניים יותר. הולנד הייתה במלחמה עם ספרד ופורטוגל במאה ה-16 (מלחמת שמונים השנים) ושודדי ים הולנדים פשטו על החוף הברזילאי. בין 1630 ל-1654 ההולנדים שלטו על רצועת חוף ארוכה בצפון ברזיל והקימו בו יישובי קבע. המושבה ההולנדית הייתה נתונה תחת מצור תמידי של הפורטוגלים ובסופו של דבר, ההולנדים החליטו שעלות החזקת המושבה גוברת על התועלת שאפשר להפיק ממנה. אחרוני החיילים ההולנדים הסתלקו ב-1661. בתמורה קיבלו ההולנדים פיצוי מפורטוגל במלח.

התפשטות לתוך היבשת

רוב המתיישבים הפורטוגלים שכנו לאורך החופים ועסקו בחקלאות. אולם היו קבוצות של ישועים אשר חדרו יותר פנימה לתוך היבשת כדי לנצר את הילידים. קבוצות נוספות אשר נכנסו לתוך היבשת היו הבנדיראנטס אשר חדרו בקבוצות לתוך היבשת בחיפוש אחר זהב, עבדים, יהלומים ושאר מקורות הכנסה. הבנדיראנטס יסדו בדרכם יישובים באזורי מכרות, אשר חלקם קיימים עד היום. בשנת 1698 נמצאו כמויות גדולות של זהב באזור מינאס ז'ראיס שהביאו לגידול האוכלוסייה בפנים הארץ.
למרות ההגבלות שחלו על הפורטוגלים על פי תנאי חוזה טורדסיאס, חדרו הפורטוגלים לעומק היבשת הדרום אמריקאית, ממערב לקו התיחום בין הספרדים לפורטוגלים. רכסי האנדים ונהר פאראנה אשר הפרידו בין המושבות הספרדיות לשטחי ברזיל, מנעו מהספרדים לאכוף את תנאי ההסכם בחלקים הפנימיים של היבשת הדרום אמריקאית. וכך, למרות שלאורך קו החוף נשמרה החלוקה בין ספרד לפורטוגל על פי חוזה טורדסיאס, ועד היום רק אזורי חוף ממזרח לקו נמצאים בשטח ברזיל, בפנים הארץ הצליחו הפורטוגלים להשתלט על חלקים גדולים של היבשת וליישב אותם ואלו שייכים היום לברזיל למרות היותם ממערב לקו.

שלטון פורטוגלי

הכתר הפורטוגלי דאג להפעיל את שליטתו הישירה על תושבי ברזיל בגביית מיסים גבוהים ובקביעת הגבלות סחר המחייבות מסחר ישירות עם פורטוגל ולא עם מדינות אחרות. כמו כן נאסר השימוש בדפוס ונמנע פיתוח של תעשייה.

סופה של תקופה

בשנת 1808 נפוליאון פלש לפורטוגל והחצר המלכותית נאלצה לצאת לגלות. המלך בחר בנחלתו הברזילאית כמקום מושבו הארעי. המשפחה המלכותית חזרה לאירופה בשנת 1821, אך החלשות פורטוגלית שבאה בעקבות הפלישה הצרפתית סימנה את תחילת הקץ של השלטון הפורטוגלי בברזיל. שנה לאחר יציאת המשפחה המלכותית, פדרו הראשון הכריז על עצמאות ברזיל.
פרופופול

שימושים קליניים

פרופופול משמש להשראת הרדמה, והוא תופס את מקומה של התרופה סודיום פנטופל להתוויה זו. התרופה משמשת גם להרגעת מטופלים מונשמים שלא בניתוח, כמו חולים המאושפזים בטיפול נמרץ. בחולים במצב קריטי, פרופופול נמצאה יעילה יותר מלוראזפאם, הן ביעילות והן בעלות הכוללת. פרופופול משמשת גם לטשטוש בבדיקות פולשניות, כמו בהליכים אנדוסקופיים.

הוצאה להורג

בית המשפט העליון של מיזורי התיר את השימוש בפרופופול בהוצאות להורג במדינה. עם זאת, ההוצאה ראשונה להורג על ידי פרופופול בוטלה כיוון שהאיחוד האירופאי איים להפסיק את ייבוא חומר ההרדמה הפופולרי פרופופול אם ארצות הברית תשתמש בו בהוצאות להורג.

תופעות לוואי

אחת מתופעות הלוואי השכיחות ביותר של פרופופול היא כאב בהזרקה, במיוחד בוורידים צרים. ניתן למנוע זאת על ידי טיפול מקדים בלידוקאין, וכן על ידי הזרקת התרופה בקצב איטי ובווריד רחב. 
תופעות לוואי נוספות שיכולות להופיע הן ירידה בלחץ הדם כתוצאה מהתרחבות כלי דם, דום נשימה ותופעות צרברו-וסקולריות. כיוון שזהו חומר מדכא נשימה, פרופופול גורם לעיתים קרובות לדום נשימה וכן ירידה בקצב הנשימה ובנפחי הריאה שונים.
הסנדלים של ישו

הסנדלים של ישו היו מהחשובים שבשרידי קדושים בכנסייה הקתולית בימי הביניים. כיום הם מוצגים במנזר פרים (Prüm) שבגרמניה.
הסנדלים הם שרידים של נעלי בד מקושטות מהעידן המרובינגי (המאה ה-5 עד המאה ה-8), שניתנו במתנה על ידי רומא בעידן הקרולינגי (המאה ה-7 עד המאה ה-9). חשיבותם הפוליטית נמוגה מאז ימי הביניים, אך העניין הדתי בהם עדיין קיים.
על פי המסופר, קיבל אותם פפין השלישי מרומא, שסמכה את ידה על משיחתו למלך והעניקה לו אותם כעדות ממשית לתמיכתו. לא ברור האם מי שהעניק לו אותם בפועל היה האפיפיור זכריאס שהכתיר אותו או יורשו, סטפנוס השני, שהשלים את הכרת הוותיקן בו.
פפין הרחיב את מנזר פרים במשך למעלה מ-30 שנים והפך אותו ממנזר קטן לאחד המנזרים החשובים ברחבי הממלכה, ולמנזר המועדף על בית המלוכה. כחלק מההרחבה שלו ומשיפור מעמדו, הוא תרם את הסנדלים של ישו למנזר והגדיל בכך את חשיבותו הדתית והפוליטית. באותה תקופה, החזקת שרידים כאלו הייתה חיונית כדי לצבור או לשמר מעמד של מוסד דתי. כך, במאה ה-12, במאמציה להשיג עליונות, רכשה הדיוקסיה של טריר את "הכתונת של ישו", שריד שעלה בערכו על הסנדלים. במשך 4 המאות הבאות גברה טריר על פרים במאבק השליטה והפכה למוקד עלייה לרגל מרכזי, ואילו פרים הפכה למשנית.
העתק סן אנדראס

העתק סן אנדראס (San Andreas Fault) או שבר סן אנדראס הוא העתק גאולוגי בדרום-מערב קליפורניה שבארצות הברית, המהווה קו השקה בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. תזוזת לוחות אלה לאורך קו השבר היא הגורם העיקרי לרעידות אדמה תכופות באזור זה, אשר הגדולה והקטלנית בהן התחוללה ב-18 באפריל 1906 בסן פרנסיסקו.

תנועת הלוחות הטקטוניים לאורך השבר

העתק סן אנדראס מסווג כשבר תזוזה אופקי ימני: התזוזה בין שני הלוחות הטקטוניים היא בעיקר אופקית, כאשר השטח ממערב לשבר הנמצא על הלוח הפסיפי נע באיטיות לכיוון צפון-מערב, בעוד השטח ממזרח לשבר הנמצא על הלוח הצפון-אמריקני נע לכיוון דרום-מזרח.
תזוזה זו אינה מתרחשת באופן אחיד לאורך קו השבר.

בחלקו המרכזי, כאמור, היא מתרחשת כזחילה רציפה המכונה aseismic creep (זחילה ללא רעידות אדמה), בעוד בחלקים אחרים של השבר, כמו למשל ב"קימור הגדול" בחלקו הדרומי, "כולאים" הלוחות זה את זה, התזוזה האיטית והחלקה נבלמת, הלחץ שגרם לתזוזה מלכתחילה מצטבר והולך עד שלבסוף גובר על החיכוך וגורם לקפיצה פתאומית. רוב רעידות האדמה מתרחשות עקב תופעה זו. 
קצב תזוזת הלוחות בהעתק סן אנדראס עומד על 0.6 ס"מ בשנה. במהלך רעידת האדמה הגדולה בשנת 1906 חלה קפיצה של יותר מ-6 מטרים בין שני הלוחות, התזוזה הגדולה ביותר שנרשמה עד כה ואשר ניתן היה להבחין בה היטב בהטיית מסלולי הכבישים שחצו את קו השבר. צופים כי תוך פרק זמן של כ-20 מיליון שנה, כתוצאה מתזוזת השבר, יתרחב מפרץ קליפורניה צפונה, חצי האי קליפורניה יתנתק מהיבשת וינדוד צפונה לכיוון מערב אלסקה.

תחזית

מחקרים גאולוגיים מראים כי במהלך 1,400-1,500 השנים האחרונות התרחשו רעידות אדמה גדולות בתדירות ממוצעת של כ-150 שנה בכל אזור נתון. התזוזות הפתאומיות לאורך העתק סן אנדראס הגורמות לרעידות אדמה אינן מתרחשות באופן אחיד אלא בחלק אחד בכל פעם, בעוד בחלקיו האחרים ממשיך הלחץ הגובר להיבנות עד לשבירה. בחלקו הצפוני של העתק סן אנדראס התרחשה רעידת אדמה חזקה לפני כ-100 שנים (1906), רעידת האדמה בשנת 1857 התרחשה בחלקו הדרומי העליון, אך בחלקו הדרומי ביותר לא התרחשה רעידת אדמה גדולה מזה יותר מ-300 שנה.
לאור נתונים אלה ועל פי מחקרים אחרונים, נכון ל-2007, הלחץ המצטבר לאורך קו השבר נמצא על סף שבירה שתביא לרעידת האדמה הגדולה (בעוצמה 7 ויותר) הבאה - The Big One - כפי שנוהגים לכנותה. צופים כי רעידת אדמה כזו תגרום נזק עצום לאזור פאלם ספרינגס וערים אחרות באזור סן ברנרדינו, ריברסייד ואימפריאל, ותורגש היטב בכל דרום קליפורניה, כולל אזורים צפופי אוכלוסייה כלוס אנג'לס וסן דייגו.

בקולנוע

החשש מהתרחשותה של רעידת האדמה הגדולה הבאה היה השראה לסרט אסונות אמריקאי משנת 2015 בשם "סאן אנדראס", שעלילתו מתרחשת על רקע שרשרת רעידות אדמה שהורסות את קליפורניה בעקבות תזוזה חריגה של שני הלוחות הטקטוניים היוצרים את ההעתק, ועוצמת הרעידה החזקה ביותר מגיעה ל-9.6 בסולם ריכטר.
בסרט הקולנוע סופרמן", הפושע לקס לות'ר זומם תוכנית להתעשר מקניית שטחי נדל"ן חסרי ערך במדבר, תוך הריסת קליפורניה על ידי שני טילים גרעיניים, שאותם הוא מתכוון להטיל על העתק סן אנדראס. התוצאה ההרסנית תגרום לשטחי הנדל"ן שאותם הוא קנה להעלות את ערכם באופן ניכר כמוקד התיישבות מחודש.
חרם האוטובוסים של מונטגומרי

חרם האוטובוסים של מונטגומרי (באנגלית: Montgomery Bus Boycott), היה אירוע מחאה פוליטית שנערך במונטגומרי, אלבמה מצד ארגונים של אפרו-אמריקנים במטרה לכפות על רשויות התחבורה העירוניות את הפסקת מדיניות ההפרדה הגזעית. מאבק זה הוביל בסופו להחלטה (Browder v. Gayle) של בית המשפט העליון של ארצות הברית לקבוע ב-13 בנובמבר 1956 כי הפרדה גזעית נוגדת את חוקת ארצות הברית.
החרם החל, כאשר סירבה רוזה פארקס לפנות את מקומה באוטובוס לאדם לבן. באוטובוסים של מונטגומרי ישבו הלבנים בחלקו הקדמי של האוטובוס והשחורים בחלקו האחורי. כאשר נגמר המקום בחלק הלבן התיישבו לבנים בחלק האחורי והנהג היה מורה לשחורים לקום. רוזה פארקס סירבה לקום ממקומה בחלק השחור של האוטובוס ב-1 בדצמבר 1955. בעקבות מעשה זה נעצרה, נשפטה והורשעה. 
האירוע נתפש כהזדמנות מושלמת בעיני א.ד. ניקסון, נשיא הסניף המקומי של NAACP במונטגומרי. ניקסון תר משך זמן מה אחר מועמד מתאים, ודחה את אימוצם של כמה שחורים שסירבו לפנות מקומם קודם לכן (דוגמת קלודט קולווין), שכן סבר כי לא יתאימו לשמש נציגים למאבק. פארקס, לעומת קודמיה, הלמה את שאיפותיו של ניקסון וזה הוסיף ובחר כדוברם של השחורים במרטין לותר קינג, שהיה תושב טרי במקום. קינג היסס תחילה, אך תחת לחצו של ניקסון אימץ את התפקיד. 
בעקבות מעצרה של פארקס, הכריזה האגודה על חרם נגד חברת האוטובוסים שנמשך 381 ימים. החרם במונטגומרי נסמך על העובדה כי חלק ניכר מנוסעי האוטובוסים בעיר היו שחורים. היענותם של התושבים השחורים לקריאה לחרם הובילה להפחתה ניכרת במספר הנוסעים ולהפסדים ניכרים לחברת האוטובוסים העירונית. השחורים הלכו בעיקר ברגל, ובנוסף ראשי הקהילה השחורה אירגנו מערכת של הסעות באמצעות בעלי מכוניות שחורים מתנדבים, ואף דאגו לביטוח רכב למכוניות המתנדבות בלוידס של לונדון לאחר שחברות הביטוח המקומיות, בלחץ העירייה, ביטלו את פוליסת הביטוח של הרכבים.
לאחר שהרשויות העירוניות עצרו את מרטין לותר קינג עורר הדבר מחאה ציבורית בארצות הברית כולה. לבסוף, בעקבות החלטת בית המשפט העליון שונו החוקים העירוניים ואפשרו לשחורים לשבת באוטובוסים היכן שרצו.
בלוז 12 תיבות

בלוז 12 תיבות הוא מהלך הרמוני המאפיין את הבלוז ואת הסגנונות המוזיקליים המושפעים ממנו. בלוז זה הוא צורה הרמונית מוכרת שלא משתנה בבסיסה. הבלוז בנוי משלושה חלקים כשכל חלק בנוי מארבע תיבות.

ארבע התיבות הראשונות הן הטוניקה של הסולם הנתון בתוספת של 7 (ספטימה קטנה משורש האקורד). למשל בלוז בפַה, ארבע התיבות הראשונות יהיו F7.

ארבע התיבות הבאות (תיבה חמישית ואילך) בנויות ממעבר לסאבדומיננטה וחזרה לטוניקה. למשל בלוז בפה המהלך יהיה Bb7 (שתי תיבות) F7 (שתי תיבות). ארבע התיבות הבאות (תיבה תשיעית ואילך) מורכבות ממעבר לדומיננטה וחזרה. למשל בלוז בפה המהלך יהיה C7 (תיבה אחת) Bb7 (תיבה אחת) F7 (שתי תיבות) ולעיתים יוסיפו בתיבה באחרונה C7.

הבלוז הזה הוא הבלוז הקלאסי - הנפוץ ביותר. ישנם פיתוחים רבים לו המתאפיינים בשינויים ומהלכים הרמוניים הבאים להכניס יותר עניין לבלוז.
דוגמה לבלוז בפה:

F7 | F7 | F7 | F7 |

Bb7 | Bb7 | F7 | F7 |

(C7 | Bb7 | F7 | F7 (C7 :||

זהו הבלוז המסורתי.
F7 | Bb7 | F7 | Cm7 F7 |

Bb7 | B7b5 | F7 | Am7 D7|

Gm7 | C7 | F7 Dm7 | Gm7 C7 :||

זהו בלוז עם פיתוח של ההרמונייה.
הוספת מהלכים מובילים (2->5) משדרגת את ההרמונייה של הבלוז ונותנת יותר תוכן.
מרשמלו (מוזיקאי)

2015

תחילת התפרסמותו הייתה ב-2015 כאשר העלה לאינטרנט יצירות מוזיקה כגון רמיקס של השיר "Beautiful Now" של זד ורמיקס של השיר "Where Are U Now" של Jack U. בשנה זו, מרשמלו הופיע ב-Pier 94 של ניו יורק, פומונה, HARD Day of the Dead festival של קליפורניה וב-Music Week של מיאמי. מרשמלו התפרסם לראשונה כשהדיג'יי העלה את יצירתו, "WaVez", לעמוד ה-SoundCloud שלו. הוא קיבל עזרה רבה בפרסום יצירותיו מדיג'יים נוספים כגון סקרילקס.

2016

בינואר 2016 פרסם מרשמלו את האלבום "Joytime" הכולל בתוכו את היצירה "Keep it Mellow" עם הראפר עומר לינקס ואת היצירה "Want U 2". האלבום פורסם עצמאית (הדיג'יי פרסם אותו בעמוד שלו, ללא תמיכה מערוץ כלשהו) ועל אף זאת הגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים האלקטרונים המובחרים של iTunes ביום בו פורסם.
ביוני, בהופעתו של הדיג'יי בלאס וגאס, במסגרת פסטיבל "EDC", הוריד מרשמלו את קסדתו והפתיע את הקהל ואת הרשת כאשר הפנים שנגלו מתחת לקסדה לא היו של כריס קומסתוק, אלה של הדיג'יי ההולנדי, טייסטו. האירוע עורר שערורייה אך רוב המעריצים כבר לפני האירוע ידעו בוודאות שזהותו האמיתית של מרשמלו היא כריסטופר קומסתוק.

2017

בשנת 2017, מרשמלו שיתף פעולה עם האמן Ookay כאשר כתב את השיר "Chasing Colors" בו שרה נועה סירוס. לצד זאת, הוא העלה לאינטרנט את השירים "Twinbow" (שהיה בשיתוף עם Slushii), את היצירה "Moving On" שכתב שנתיים לפני, "Love U" שהועלה בחינם, "Silence" בשיתוף עם הזמר קהליד ששוחרר ב-11 באוגוסט והוכרז ב-200 השירים המובחרים מבין יותר מ28 מדינות, את השיר "Wolves" בשיתוף עם סלינה גומז שהוכרז בין 10 השירים המובחרים מבין יותר מ20 מדינות ואת השיר "You & Me" ששוחרר ב-20 באוקטובר.

2018

בשנה זו, מרשמלו פרסם את היצירות: "Spotlight" בשיתוף עם הראפר Lil Peep, היצירה "There x2" בשיתוף עם Slushii, היצירה "Friends" עם הזמרת אן-מארי ואת היצירה "Everyday" בשיתוף עם הראפר Logic. מרשמלו הוציא בשנה זו שיר בשיתוף להקת הרוק "באסטיל" בשם "Happier" כאשר בנוסף העלה סרטון מילולי של השיר ביוטיוב, שנכון ל-21 בספטמבר הגיע לכ-30 מיליון צפיות.
מרשמלו הופיע לראשונה בישראל בתל אביב ובאילת ב-1 וב-2 במרץ 2018.

זהות

זהותו האמיתית של האמן מרשמלו היא כריסטופר קומסטוק הידוע בנוסף כדיג'יי דוטקום.
החשד הראשון לקשר בין מרשמלו לכריס קומסטוק היה ב-2015 בראיון שנערך עם הדיג'יי וחברו הטוב של מרשמלו, סקרילקס. מרשמלו התקשר אליו בזמן שהיה בראיון וכשהסתכל על הטלפון, אמר "זה כריס" אך כאשר ענה, התייחס אליו בשם "מרשמלו".
תהליך מציאת זהותו האמיתית של מרשמלו ערך כ-3 שנים וכלל עיון בתמונות שהכילו את פניו ואת קסדת המרשמלו באותה תמונה, הקלטות של שיחות טלפון ועוד. ב-2016, הדיג'יי ההולנדי טייסטו ניסה לעבוד על הרשתות החברתיות ועל מעריציו של מרשמלו כאשר היה לבוש בבגדיו וקסדתו של מרשמלו (כך שהצופים היו בטוחים שהוא מרשמלו) והוריד את הקסדה, בכך מפתיע את הקהל ואת האינטרנט. למרות זאת, מעריציו עדיין ידעו שזהותו האמיתית היא כריסטופר קומסטוק. לבסוף, זהותו ככריסטופר קומסטוק נקבעה רשמית ב-2017 על ידי האתר "Forbes", שהודיע על כך לאחר שחקר את מרשמלו ואת האינטרנט לעומק.
הלבוש אתו מופיע האמן מרשמלו על במות ומול מעריצים הוא קסדה המאפיינת אותו, אשר מסתירה את פניו לגמרי (קסדה זו מדמה מרשמלו ענק, ממנה הגיע שמו) וביגוד לבן חלק.

דיסקוגרפיה

מאמר: הדיסקוגרפיה של מרשמלו
מאמר: ג'ויטיים (האלבום)
If You Were a Woman (And I Was a Man)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דזמונד צ'יילד והופק על ידי ג'ים סטיינמן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ רוק, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בצרפת, זכה השיר למעמד הכסף, על מכירות של כ-271,000 עותקים בסך הכל.
ב-23 ביולי 1986, יצא לאור השיר "You Give Love a Bad Name" של בון ג'ובי אשר מבוסס ברובו על השיר הזה.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, תוך שהוכתר לאחד מהקליפים הטובים ביותר לשנת 1986. הקליפ זכה לחמש מועמדויות שונות בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד שהתקיים בשנת 1986, אך לא הצליח לזכות בשום בפרס.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5 מיליון צפיות.
שרית דנה

שרית דנה (נולדה ב-1962) הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי) ויו"ר מועצת שמאי המקרקעין בין השנים 2013-2006.

ביוגרפיה

דנה נולדה ברומניה ועלתה לישראל בשנת 1970, בהיותה בת שמונה ועברה להתגורר עם הוריה בשכונת אפרידר באשקלון.
את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל בגרעין בקיבוץ נטור. לאחר שירותה הצבאי פנתה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופטת מרים בן פורת לאחר שהתמנתה בן פורת לתפקיד מבקר המדינה נענתה דנה להצעתה והחלה את דרכה בשירות הציבורי כעוזרת ליועץ המשפטי למבקר המדינה. לאחר מכן שימשה כיועצת משפטית לוועדות התכנון המחוזיות תל אביב והמרכז. בשנת 1999 מונתה לתפקיד היועץ המשפטי למשרד הפנים. 
בשנת 2005 מונתה לתפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי). ב-10 בינואר 2006 מונתה על ידי שרת המשפטים ציפי לבני לכהונה בת שלוש שנים בתפקיד יו"ר מועצת שמאי המקרקעין. עם כניסתה לתפקיד נטלה חלק פעיל בגיבוש התקינה השמאית שאושרה בקצב מזורז בוועדה לתקינה שמאית ובמועצת השמאים. בשנת 2008 הובילה את השינוי בהכרעה בסכסוכים שומתיים והקימה את מאגר השמאים המכריעים חרף התנגדות נמרצת של שחקנים בשוק הנדל"ן. נטען כי השינוי שיזמה הביא לשיפור בשקיפות ובמקצועיות של ההכרעות.
בשנת 2010 מונתה על ידי ראש הממשלה כראש הצוות לגיבוש רפורמה בתחום התכנון והבניה.
מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקופף תיאר את תקופת כהונתה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה וכיו"ר מועצת שמאי המקרקעין כמוצלחת ביותר, שבה הובילה רפורמות ותהליכי שינוי מגוונים, וביניהם חקיקה והשקה מוצלחת של מערך השמאים המכריעים. בתאריך 10 בינואר 2009 פגה תקופת כהונתה כיו"ר מועצת שמאי המקרקעין, אך היא המשיכה לשמש בו מבלי שחודש כתב המינוי בשנים 2009-2012, עקב טעות משרדית במשרד המשפטים. בסוף שנת 2012 החלטה ועדת חריגים לא להאריך את כהונתם של בכירים שתקופת כהונתם קצובה ובהם דנה, אך בפברואר 2013 אושרה כהונתה הזמנית לחודשיים נוספים ולאחריהם הוחלפה על ידי עו"ד ארז קמיניץ ופרשה משירות המדינה.
דנה נשואה ואם לשלוש בנות. משפחתה מתגוררת ברעננה.
Wiedźmin (סדרת טלוויזיה)

ביקורת

הסדרה תוארה כטובה יותר מהסרט שקדם לה, אך ספגה ביקורת שלילית, בניגוד לביקורות על הסרט, אשר קיבל ביקורות מהללות. בעקבות הביקורות הוחלט על ביטול הסדרה אחרי 13 פרקים.
גזען (סיפור קצר)

עלילה

הסיפור מתאר עתיד בו תותבות רובוטיות עבור בני אדם וחלקי גוף אורגניים עבור רובוטים (המכונים מתכתונים) הם דבר שבשגרה. המתכתונים קיבלו מעמד שווה לבני האדם ונחשבים לאזרחים רגילים לכל דבר.
סנטור, אשר קיבל אישור לבצע ניתוח להחלפת לב לתותב עשוי מתכת, פוגש את המנתח שלו. המנתח מציע לגבר לבחור בין לב מתכתי ללב פלסטי דמויי אורגני, וממליץ לו לבחור בלב הפלסטי. הסנטור מסרב בעקשנות להצעתו של המנתח, ואומר שהלב הפלסטי חלש לעומת הלב המתכתי. 
מאוחר יותר מצהיר המנתח למהנדס הרפואי שלו כי הוא מעדיף שבני האדם והרובוטים ידבקו במה שהם במקום לנסות להיות דומים יותר אחד לשני. המהנדס מכנה את ההצהרה הזאת "גזענות", טענה שהמנתח משיב אליה באמירה "אז שתהיה זו גזענות". בסוף הסיפור מתגלה שהמנתח עצמו הוא רובוט.
סמל אלג'יריה

סמל אלג'יריה הוא חותם בו משתמשת הממשלה האלג'יראית. הצורה הנוכחית של הסמל אומצה בשנת 1976 וההבדל היחיד בין הצורה הנוכחית לקודמת הוא כיתוב המוטו הלאומי אשר שונה מהשפה הצרפתית לשפה הערבית.
הסמל מכיל את חצי הסהר המסורתי אשר נמצא גם על דגל אלג'יריה ומטרתו לסמל את הדת האיסלאמית אליה משתייכת האוכלוסייה. המוטו אשר מקיף את הסמל אומר - "הרפובליקה הפופולרית הדמוקרטית של אלג'יריה", כאמור עד שנת 1976 הוא נכתב בשפה הצרפתית ובשנת 1976 הוא שונה לשפה הערבית.
בתוך הסמל עצמו ניתן למצוא את "היד של פטימה" מתחת לשמש העולה. פטימה הייתה הבת של הנביא מוחמד והמוסלמים מאמינים כי היא אחראית על הנשים בגן עדן. היד העולה של פטימה הוא הסמל המסורתי של האזור ואילו השמש העולה מסמל את תחילתו של עידן חדש. שאר הסמל מתייחס לגאוגרפיה, לחקלאות ולתעשייה של המדינה כאשר ההרים מסמלים את הרי האטלס, הצמחים מסמלים את החקלאות והבניין מסמל את התעשייה.
סאליוט 2

התחנה

סאליוט 2 הייתה תחנת חלל מסוג אלמאז. למרות זאת היא תוכננה כחלק מתוכנית סאליוט זאת על מנת להסתיר את קיום שתי תוכניות נפרדות, צבאית ומדעית.

סאליוט 2 הייתה באורך של 14.55 מטר ובעלת קוטר של 4.15 מטר מה שנתן לה נפח מודחס של 90 מטרים מעוקבים. כאשר שוגרה התחנה שקלה 18,500 ק"ג. התחנה כללה מעגן אחד אשר יועד עבור חלליות סויוז ונועד להביא קוסמונאוטים לתחנה. בתחנה הותקן זוג קולטניי שמש יחיד בסמוך למעגן, קולטים אלו יכלו לייצר 3,120 וואט של חשמל עבור התחנה. התחנה צוידה ב-32 מנועים קטנים לתיקון ושינוי הכיוון אליו פונה התחנה אך גם ב שני מנועי RD-0225 לשינוי המסלול בו מוצבת התחנה.

השיגור

סאליוט 2 שוגרה מאתר 81/23 בקוסמודרום בייקונור, על גבי טיל תלת שלבי פרוטון-K, מספר 01–283. השיגור נערך בתשע בבוקר UTC ב-3 באפריל 1973 והעלה באופן מוצלח את התחנה למסלול סביב כדור הארץ. כאשר הגיעה למסלול קיבלה התחנה את הסימון הבינלאומי 1973-017A, פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה נתן לה את המספר הסידורי ללוינים 06398. השלב השלישי של הטיל נכנס אף הוא למסלול וקוטלג אף הוא.

הכישלון

שלושה ימים לאחר שיגור נותקה התחנה מהשלב השלישי של הטיל עליו שוגרה. כעבור שלושה עשר ימים אחרי השיגור סאליוט 2 החלה לאבד לחץ ומערכת השליטה במסלולה וכיוונה החלו לצאת משליטה. ההערכה היא כי צינור דלק פגום התפוצץ וגרם לחור בתחנה. מאוחר יותר גילו כי חלק מהשלב השלישי של הטיל פגע בתחנה והוא זה שגרם לבעיות הרבות.
במהלך הכישלון הסופי של התחנה התנתקו ממנה מספר חתיכות וביניהן גם קולטני השמש מה שמנע מהתחנה להפיק חשמל. שלוש חתיכות מהתחנה קוטלגו אך לבסוף התרסקו ב-13 במאי כתוצאה מירידה במסלול. שאר התחנה חדרה לאטמוספירה ב-28 במאי 1973 מעל לאוקיינוס השקט.
אלגירדס ברזאוסקאס

חייו

ברזאוסקאס נולד בעיר רוקישקיס.  ב 1951 סיים את בית הספר התיכון Kaišiadorys ונכנס באותה שנה למכון הפוליטכני של קובנה. הוא סיים את לימודיו במכון הפוליטכני  של קובנה ב-1956 כמהנדס אזרחי במגמת ההתמחות בהנדסה הידראולית. ב-1974, השלים תואר דוקטור בכלכלה.
במהלך השנים עבד במשרות גבוהות בממשל הליטאי במפלגה הקומוניסטית הליטאית.  ב 1956  א. ברוזאוסקאס מונה לשר לענף חומרי הבנייה. בשנת 1965 נתמנה לשר התעשייה, וב-1967 נתמנה לממלא-מקום יו"ר הוועדה המתכננת של ליטא. ב 1974 הוענק לו דוקטורט בכלכלה. בשנת 1977 נתמנה למזכיר הוועד הכללי של המפלגה הקומוניסטית. בתפקיד זה שירת עד 1988 כאשר נבחר ליו"ר המפלגה הקומוניסטית. תחת הנהגתו נפרדה המפלגה הקומוניסטית הליטאית מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1989. הוא תמך בעצמאותה של ליטא והפך את המפלגה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא.
ב-1992 נבחר ליו"ר הסיימאס, ולאחר כמה חודשים הפך לנשיא ליטא בפועל. ב-1993 נבחר לנשיא באופן רשמי, תפקיד בו כיהן עד 1998. בשנת 2001 נבחר לראשות ממשלת ליטא בתמיכת הפרלמנט.
נפטר בגיל 78 לאחר מחלה.
ונוסה

היסטוריה

בתקופה הרומאית הייתה העיר ידועה בשם ונוסיה, שכנה בחבל סאמניום על גבול לוקאניה, נכבשה על ידי רומא במלחמה הסאמניטית השלישית בשנת 291 לפנה"ס, וחוברה לדרך אפיה. לעיר הייתה חשיבות אסטרטגית, ומעמד של קולוניה רומאית. העיר נותרה נאמנה לרומא בתקופת המלחמות הפוניות.
במלחמת בעלות הברית נתפסה העיר על ידי כוחות הסאמניטים, אך הצבא הרומאי בפיקוד מטלוס פיוס כבש אותה בחזרה, תוך הריגת אחד ממנהיגי המרד, קווינטוס פופדיוס סילו.
באזור העיר נותרה שרידי החומה העתיקה והאמפיתיאטרון. שרידי הקטקומבות היהודיות בוונוסה עם הקדשות בעברית, יוונית ולטינית מהמאה הרביעית והחמישית לספירה שרדו אף הן. בעיר ונוסיה נולד בשנת 65 לפנה"ס המשורר הורטיוס.
בריטני מיינרד

ביוגרפיה

מיינרד נולדה באנהיים, קליפורניה. היא אובחנה כחולה במחלת הסרטן, עם גידול מוחי מסוג גליובלסטומה רב-צורנית בינואר 2014 בהיותה בת 29. בעקבות האבחון, היא עברה ניתוח ראש באזור האונה הרקתית כדי לעצור את התפתחות הגידול. אך באפריל באותה שנה, אבחון נוסף קבע כי הגידול חזר והוא ממשיך בקצב התפתחותו, והרופאים העריכו כי נותרו למיינרד שישה חודשים לחיות.
מיינרד עברה מקליפורניה לפורטלנד שבמדינת אורגון מתוך כוונה לנצל את חוק "הזכות למות בכבוד" במדינה, אחת מחמש המדינות האמריקניות אשר מתירות המתת חסד. מיינרד התבטאה כי "לאחר חודשים של מחקר, אני ומשפחתי הגענו למסקנה הכואבת שאין טיפול שיציל את חיי, והטיפולים המומלצים יהרסו את הזמן שנשאר לי בחיים". בחודשים האחרונים לחייה חברה מיינרד למלכ"ר הנקרא "חמלה ובחירה" (באנגלית: "Compassion & Choices"), הפועל למען הסדרה בחוק של המתות חסד, והקימה קרן הקרויה על שמה למען אותה מטרה. באוקטובר 2014 מיינרד פירסמה מאמר באתר CNN שכותרתו "הזכות שלי למוות עם כבוד בגיל 29".
מיינרד תכננה לסיים את חייה ב-1 בנובמבר, אולם ב-29 באוקטובר ציינה כי היא עדיין לא חושבת שזהו הזמן המתאים, מכיוון שהיא עדיין חשה שמחה יחד עם משפחתה וחבריה, על אף שמצבה הידרדר והיא סובלת מהתקפים. ב-2 בנובמבר פורסם כי מיינרד הלכה לעולמה ב-1 בנובמבר, כשהיא מוקפת במשפחתה הקרובה וביקיריה, לאחר שנטלה כמות גדולה של סמי הרגעה שניתנו לה במרשם רופא. 
מרסיה אנג'ל, לשעבר העורכת הראשית של כתב העת המדעי "New England Journal of Medicine", כתבה כי מיינרד הפכה ל"פנים החדשות" של התנועה הפועלת למען זכות של חולים במחלות סופניות לסיים את חייהם באופן מהיר ואנושי יותר.

חיים אישיים

מיינרד סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני באוניברסיטת קליפורניה באירוויין בחינוך. טיילה רבות באזור דרום-מזרח אסיה, ולימדה בבתי יתומים בקטמנדו, נפאל. בספטמבר 2012 נישאה לדניאל דיאז, לאחר היכרות של חמש שנים.