google/wiki40b huggingface dataset:
מרים בן-אהרן

ביוגרפיה

מרים בן-אהרן נולדה בשם מירה קרוגמן. היא גדלה בוורשה, ועם פלישת הנאצים, ברחה עם משפחתה למחוז לובלין. עם התפשטות הכיבוש החליטה המשפחה להיפרד, והוריה ואחיינה נרצחו. לאחר השחרור, למדה כשנתיים פסיכולוגיה באוניברסיטת ורשה, וב-1948 עלתה לישראל. היא נישאה לגדעון בן-אהרן, מראשוני חיל הים, וכשהוא נשלח לתפקיד ממלכתי בפריז, היא המשיכה בלימודיה בסורבון. אחרי חזרתה לארץ עבדה ברמת הדסה - מרכז קליטה ומיון לילדים בודדים שהובאו לארץ, ואחר כך טיפלה בילדים בתחנה לטיפול פסיכולוגי של התנועה הקיבוצית באורנים.
בין השנים 1961–1963 הייתה חברה בצוות של הפסיכואנליטיקאית מרגרט מאהלר בארצות הברית; הצוות פיתח גישה ייחודית לטיפול בהפרעות התפתחותיות קשות. ב-1968 הקימה וניהלה את "התחנה לטיפול הפסיכולוגי-ההתפתחותי" בחיפה, שהתמחתה בהתערבות מניעתית בגיל הרך. היא הקימה את הגן הטיפולי הראשון לילדים אוטיסטים בחיפה], וב-1980 הצטרפה לצוות ההקמה של המגמה הקלינית-החינוכית בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.
בן-אהרן גיבשה סביבה גרעין של פסיכולוגיות ובעזרתן קידמה את גישתה הטיפולית החדשנית - "טיפול דיאדי אם-ילד אב-ילד", השמה במרכז ההתערבות את הקשר בין הילד להוריו. גישה זו זוכה להערכה בין חוקרים חשובים בעולם, ובראשם הפסיכואנליטיקאי הבריטי פיטר פונגי.
בערוב ימיה נבחרה בן-אהרן ליקירת העיר חיפה.

טיפול דיאדי בגישת בן-אהרן

גישת בן-אהרן, המכונה גם הגישה החיפאית לפסיכותרפיית הורה-ילד, היא גישה פסיכודינמית לטיפול קצר בהפרעות ביחסים אצל ילדים בגיל הרך, אשר פותחה על ידי בן-אהרן ועמיתותיה. המודל צמח מתוך גישות פסיכולוגיות שונות: התפתחותיות, מערכתיות ופסיכואנליטיות. ייחוד הגישה בגיבוש עקרונות מגופי ידע שונים להבנת בעיות התפתחותיות נפוצות ויישומם לגישה טיפולית יעילה וממוקדת. הגישה צמחה מתוך חיבור בין מספר גישות פסיכולוגיות המדגישות את חשיבות הקשר בין ההורה לילדו להתפתחות התקינה של הילד. גישה זו היא אינטרסובייקטיבית - התייחסותית, במהותה, כלומר גישה המתמקדת בקשר בין שני סובייקטים ובמערכות היחסים המופנמות שלהם.
הגישה שהנחילה ממשיכה להיחקר ולהילמד, וזוכה להכרה ולביסוס מתמשכים].
פרויקט האפיגנום

פרויקט האפיגנום האנושי (באנגלית: Human Epigenome Project) הוא פרויקט בינלאומי שמטרתו למפות את הגנום האנושי בתוספת האפיגנטיקה, כגון מתילציה של DNA ומודיפיקציות להיסטונים. אף על פי שרצף הגנום עצמו כבר מופה בפרויקט הגנום האנושי, הקוד האפיגנטי הוא שקובע אין ויוו האם גן מסוים יהיה פעיל או מושתק בתאים השונים בגוף, ומכאן חשיבות הפרויקט.
WC-135 קונסטנט פיניקס

WC-135 קונסטנט פיניקס (WC-135 Constant Phoenix) הוא מטוס המיועד לאיסוף דגימות מהאטמוספירה לצורך גילוי פיצוצים גרעיניים. המטוס, המבוסס על ה-C-135 סטרטוליפטר, החל להיכנס לשירות בחיל האוויר האמריקני בדצמבר 1965. לפחות 13 מטוסים הוסבו לתצורה זו ומתוכם נותרו כיום רק שניים בשירות פעיל: WC-135W (מספר זנב 61-2667) שהוסב מ-C-135B ו-WC-135C (מספר זנב 62-3582) שהוסב מ-EC-135C לוקינג גלאס. המטוסים פועלים במסגרת חיל האוויר ה-25 של ארצות הברית בטייסת הסיור 45, השייכת לכנף 55 שבבסיס אופוט.
המטוסים מצוידים באמצעים לאיסוף דגימות אוויר ומערכות המאפשרות לצוות המשימה שבמטוס לגלות בזמן אמת חלקיקים רדיואקטיביים העשויים להעיד על התרחשותו של פיצוץ גרעיני. הטייסים והנווטים של המטוסים שייכים לטייסת הסיור 45 ומפעילי הציוד הייעודי במטוסים שייכים למרכז היישומים הטכניים של חיל האוויר שבבסיס פטריק.

רקע

הגנרל דווייט ד. אייזנהאואר הורה על תוכנית קונסטנט פיניקס ב-16 בספטמבר 1947 והטיל על חילות האוויר של צבא ארצות הברית את האחריות הכוללת לגילוי פיצוצים גרעיניים בכל מקום בעולם. בספטמבר 1949, מטוס WB-29 שטס בין אלסקה ליפן גילה חלקיקים רדיואקטיביים מהניסוי הגרעיני הראשון של ברית המועצות.
החל מאוגוסט 1950, מטוסי WB-50 הוסבו למשימות איסוף דגימות אוויר בתהליך שנמשך שנתיים. ה-WC-135 החל להחליף את מטוסי ה-WB-50 בדצמבר 1965.
עקרבים (יישוב קדום)

עקרבים או עקרבת (בלועזית: Acrabatenam) הייתה עיר יהודית קדומה ביהודה בתקופת הבית השני.
העיר נזכרת כעיר מחוז ביהודה על גבול שטח השומרונים, בכתבי יוסף בן מתתיהו, בכתבי פליניוס הזקן ובכתבי חז"ל, ומזוהה כיום עם העיירה הערבית עקרבה.

היסטוריה

בתקופת בית שני הייתה עקרבת אחד מאחד עשר הפלכים של יהודה, מדרום לשומרון.
בתקופת הנציב קומאנוס (48–52 לספירה) פשטה מפלך זה חבורת ה"ליסטים" היהודית של אלעזר בן דינאי על השומרונים, כנקמה על רצח עולה רגל יהודי מהגליל בדרכו לירושלים.
במהלך המרד הגדול פעל בה שמעון בר גיורא.]יוחנן בן חנניה מונה לשר הצבא של הפלך על ידי מנהיגי המרד בירושלים, ולבסוף נכבשה העיר על ידי אספסיאנוס.
במשנה נזכרת העיר בהקשר למעשרות שהובאו לירושלים: "כרם רבעי עולה לירושלים מהלך יום לכל צד, ואיזה הוא תחומה - אילת מן הדרום, עקרבת מן הצפון, לוד מן המערב, והירדן מן המזרח".
העיר גם נמצאה מוזכרת בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא, בו הוזכר כפר בת שלה בשם "גלוד". כפר זה מזוהה כיום עם הכפר ג'לוד, כ- 7 ק"מ דרומית מערבית לעקרבה.
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי מיקומה של העיר הוא דרומית מזרחית לשכם, תוך שקישר בטעות בינה ובין העיר המקראית שבנגב "מַעֲלֵה עַקְרַבִּים", והעיר נזכרת כך גם במפת מידבא.
מלקולם מקדואל

ביוגרפיה

מלקולם נולד כמלקולם ג'ון טיילור בהורספורת' ליד לידס, לעדנה מקדואל, מנהלת מלון, וצ'ארלס טיילור, בעל פאב.

זמן קצר לאחר לידתו עברה המשפחה ליורקשייר. מקדואל למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
הוא היה נשוי לשחקנית מרגו בנט בין 1975 ל-1980. התחתן בשנית לשחקנית מרי סטינבורגן שהכיר בסרט משותף, ויחד הולידו שני ילדים לפני גירושיהם ב-1990. ב-1991 נישא שוב לקלי קוהר ולהם שלושה ילדים.

קריירה

מקדואל החל לעבוד כברמן בפאב של הוריו, ומאוחר יותר כסוכן מכירות של קפה. בהיותו בבית ספר החל בשיעורי משחק ושימש מחליף בתיאטרון ה"רויאל שייקספיר קומפני". הופעתו הראשונה על המסך הייתה בסרט "אם..." של הבמאי לינדסי אנדרסון ב-1968. הופעתו לכדה את עינו של סטנלי קובריק שליהק אותו לתפקיד הראשי בתפוז המכני. על משחקו בסרט זכה מקדואל לתשבחות רבות (מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס מטעם חוג מבקרי הקולנוע בניו יורק בקטגוריית השחקן הטוב ביותר).
הוא שיתף פעולה שוב עם אנדרסון בסרט "O Lucky Man!" ב-1973, שהיה מבוסס על רעיון שלו עצמו, וב-"Britannia Hospital" ב-1982. מקדואל הרבה להופיע בתוכניות טלוויזיה בשנות ה-70, בעיקר בעיבודים טלוויזיוניים למחזות תיאטרון קלאסיים. משחקו הראשון בהוליווד היה כששיחק את דמותו של ה. ג'י. וולס בסרט "Time After Time" ב-1979.
מקדואל גילם דמויות אנטגוניסטיות בשנות השבעים והשמונים ובהם את דמותו של קליגולה בסרט מ-1979. מאוחר יותר ציין כי "אף שהוא נודע בעיקר כשחקן של דמויות מרושעות, למעשה, בסיכום כללי, הם יסתכמו רק למחצית מסרטיו".
בקרב מעריצי הסדרה מסע בין כוכבים הוא נודע כאיש שהרג את קפטן קירק, לאחר משחקו בסרט מסע בין כוכבים 7: דורות ב-1994, שבו שיחק את המדען המטורף ד"ר טוליאן סוראן. הוא הופיע גם במספר משחקי מחשב ובייחוד נודע בתור אדמירל טולווין בסדרת המשחקים "Wing Commander".
מקדואל שיחק את עצמו בסרטו של רוברט אלטמן "השחקן", שבו הלקה את גריפין מיל (טים רובינס) שדיבר בו סרה מאחורי גבו. הוא שיתף פעולה שוב עם אלטמן ב-2003 בסרט "The Company" כמנהל להקת הבלט "הג'ופרי בלט" בשיקגו. דמותו התבססה על ג'רלד ארפינו הכוריאוגרף ומייסד הלהקה.
ב-2006 גילם את איל ההון מתחום הרדיו ג'ואנס סלוטר בחוק וסדר: כוונה פלילית, ב-2007 שיחק את מר לינדרמן הרשע בעונה הראשונה של הסדרה גיבורים, וחזר על תפקיד זה בעונה השלישית. כן גילם את טרנס מקוויק בפמליה ואת ג'וליאן הודג' במונק. החל משנת 2011 משחק מקדואל בסדרה פרנקלין ובאש.

דיבוב וקריינות

מקדואל קריין בסדרה הדוקומנטרית "The Compleat Beatles" מ-1982.
מקדואל השאיל קולו למספר סרטים מצוירים, ובהם: אויבו של סופרמן בסדרה המצוירת, מוד המטורף בטיטאנים, מרלין ב"חץ הירוק", בנו של ראס-אל-גול בבאטמן - הסדרה המצוירת, קריין בפרק של סאות' פארק כן את קולו של מפקד כוכב המוות בפרודיה על סרטי מלחמת הכוכבים. כן הוא דיבב את דמותו של דוקטור קאליקו בסרט של דיסני בולט ב-2008.
בין 2006 ל-2007 הוא קריין שני אלבומי הוקרה לפינק פלויד שהפיק בילי שרווד: "Back Against the Wall" ו-"Return to the Dark Side of the Moon". ב-2008 קיבל תפקיד חוזר כסבא פלטשר בפיניאס ופרב.
הוא תרם את קולו למספר משחקי מחשב ובהם: "Superman: Shadow of Apokolips",‏ "Justice League Unlimited",‏ "Fallout 3",‏ "God of War III" ומשחקים נוספים.
בית הדואר המרכזי (ירושלים)

בית הדואר המרכזי של ירושלים הוא מבנה בעל חשיבות אדריכלית המצוי ברחוב יפו 23, בקרבת קריית עיריית ירושלים.

היסטוריה

המבנה הוקם בתקופת המנדט הבריטי כחלק מארבעה בנייני ממשל ייצוגיים שנבנו באזור זה (יחד עם בניין עיריית ירושלים ההיסטורי, בניין בנק אנגלו-פלשתינה ובניין ג'נרלי). משא ומתן על רכישת המגרש נמשך במשך זמה מה במהלך שנות ה-20. הבית נבנה בשנת 1934-1938 בתכנונו של האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות של המנדט הבריטי, אוסטן סיינט בארב הריסון, מהנדס יהודה שפירא והאדריכל הממשלתי הבריטי פרסי ה. וינטר. החברה הקבלנית שהקימה את הבניין הייתה אלבינה, דוניה וקטינקא, טקס חנוכת הבניין התקיים ביום 18 ביוני 1938,  בנוכחות הנציב העליון ומאות מוזמנים. עם הקמת בווינגרד נכלל הבניין באזור המוגן ושירותי הדואר נתנו לקהל בבניין אחר. 
בשנת 1972 נוסף לפנים המבנה ציור הקיר של אברהם אופק.
המבנה שופץ בשנת 1983 בהתאם לתוכניותיו של האדריכל יורם פרידמן.
בבניין פעלה מרכזת הטלפונים האוטומטית הראשונה של העיר ירושלים שפעלה בטכנולוגיה שפיתח אלמון סטראוג'ר. הבניין שימש בעבר גם את חברת בזק ופעלו בו מרכזת ספרתית ומוקד מודיעין 144. כיום ממוקמים בבניין משרדים שונים של משרד התקשורת.
ב-2015 הוסבה הקומה העליונה של הבניין לאכסניה למטיילים ולתרמילאים, הפועלת במקום בניהול פרטי תחת השם The Post.

המבנה והאדריכלות

הבית בנוי בסגנון מנדטורי אופייני, המשתמש בשפה הצורנית של הסגנון הבינלאומי מחד, ובאלמנטים האופייניים לבנייה הירושלמית המסורתית מאידך. המבנה הוא גוש מלבני, בעל אגף אמצעי ושני אגפי צד. בחזית הקדמית ניכרים רק שלושה גושים אלו, ובחזית האחורית מפורקת מסת המבנה למספר גדול יותר של גושים, צורניות האופיינית לסגנון הבינלאומי. בחזית המבנה שבע קשתות, אשר שתי הקשתות הקיצוניות מהוות את דלתות הכניסה למבנה, וחמש הקשתות האחרות מהוות חלונות תאורה למבנה. בחלון המרכזי היה מצוי שעון, בהתאם למקובל באירופה במבני ציבור. בתוך חמש הקשתות המרכזיות מצויים אשנבים, עליהם מופיעות כתובות באנגלית, ערבית ועברית (השפות הרשמיות בתקופת המנדט) המספרות על מכירת בולים ("תווי דואר" בשפת העת ההיא).
הכניסה הראשית למבנה מובילה אל אולם הדואר המרכזי, בו היה הסניף הראשי של הדואר בירושלים בתקופת המנדט. שתי הקומות העליונות של המבנה שימשו את משרדי ההנהלה של הדואר. המתכנן ניצל את הפרשי הגבהים בין רחוב יפו לרחוב כורש, וברחוב כורש מצויה קומה נוספת למבנה (קומת מרתף) אשר שימשה את שירותי חלוקת הדואר. 
חזית הבית בנויה בסגנון ייצוגי שקט. אף שהמבנה מצופה אבן מסותתת (כמתחייב על פי חוקי התכנון והבנייה המנדטוריים), החזית בנויה בסגנון הבינלאומי (למעט הקשתות שהן מאפיין מסורתי ירושלמי). צבע חזית האבן לבן, למעט חמשת הנדבכים הראשונים של המבנה המצופים אבן בזלת שחורה שהובאה מרמת הגולן. בחלקו האחורי של המבנה ציפוי האבן הוא לסירוגין אבן לבנה ואבן שחורה, כרמז לאבלק של הסגנון האדריכלי הממלוכי האופייני לירושלים.
בית הדואר המרכזי בירושלים מזכיר במעט את בית הדואר המרכזי של העיר יפו, שאף הוא נבנה באותן השנים בתכנונו של הריסון. 
האולם המרכזי של הבניין מעוטר בציור אקריליק של הצייר אברהם אופק משנת 1972. אורכו של הציור 27 מטרים, והוא מתאר את החלוצים שעלו לארץ בראשית המאה ה-20, ואת התפתחות העיר ירושלים.
איגנסיו פידלף

קריירה

פידלף נולד ברוסאריו שבסנטה פה והחל את הקריירה שלו בגיל 15 בקבוצת הנערים של ניואל'ס אולד בויס. ב-24 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במשחק מול לנוס במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו. בתקופתו בקבוצה ערך 35 הופעות והבקיע 3 שערים.
בתחילת עונת 2011/2012 נרכש פידלף על ידי נאפולי מהסרייה א' עבור 3 מיליון אירו כמחליפו של ויקטור רויז שעבר לולנסיה. ב-21 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד קייבו ורונה. ב-14 ביולי 2012 הושאל פידלף לפארמה.
ב-30 בינואר 2013 הושאל למכבי תל אביב לשנה וחצי. העסקה יצאה לפועל לאחר שפידלף קיבל אזרחות ישראלית בשל מוצאו היהודי (פידלף דובר עברית אותה למד בבית ספר יהודי בארגנטינה). פידלף לא זכה לדקות משחק רבות, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום עונת 2012/2013 באליפות. ב-3 באוגוסט 2013 שוחרר ממכבי תל אביב אחרי שבעה חודשים בקבוצה.
לקראת עונת 2013/2014 הושאל פידלף לקבוצת טיגרה מליגת העל הארגטינאית. ב-21 באוגוסט 2014 הושאל לקבוצת ארגוטליס מליגת העל היוונית.
ב-12 בינואר 2016 חתם בנסיונל מליגת העל הפרגוואית, במדיה שיחק עד תום העונה. לאחר יותר משנה וחצי שלא שיחק, ב-20 בינואר 2018 חתם באיי. בי. וי. מליגת העל האיסלנדית, אך לא שיחק במדי הקבוצה בליגה, ובאוגוסט 2018 חתם בקבוצת פאלוסאורה קמי קינגס מליגת העל הפינית.
רקפת (מתקן אלקטרוני)

רקפת הוא מתקן אלקטרוני פרי פיתוח ישראלי שזיהה את מיקום נתיבי הטיסה הנסתרים ממתקני המכ"ם מתוצרת סובייטית של מדינות ערב, ובכך אפשר למטוסי חיל האוויר להפתיע מעל שדות התעופה הערביים ולהשמיד במכה מקדימה את חילות האוויר של מדינות ערב בעודם על הקרקע, במבצע מוקד - מהלך הפתיחה של מלחמת ששת הימים.
המתקן זיכה את ממציאו, סגן-אלוף יוסף נאור, איש הלוחמה האלקטרונית בחיל האוויר, בפרס ביטחון ישראל.
בין מתקני המכ"ם ש"רקפת" קלטה את שידוריהם, ומכאן גם את "השטחים המתים" שאינם מכסים, היה המכ"ם המצרי מדגם P-12 מתוצרת סובייטית באל עריש, ובכך התאפשר מסדרון טיסה בטוח למטוסי חיל האוויר וגיחה התקפית מעל שדות התעופה המצריים בחצי האי סיני וממערב לתעלת סואץ.
קליבר (מכשיר מדידה)

קליבר, או בשמו העברי מד-זחיח, הוא מכשיר מדידה למדידות אורך חיצוניות ופנימיות מדויקות. השימוש בו נפוץ בתעשייה.

אטימולוגיה

המילה העברית הנפוצה בשימוש "קליבר" בהקשר של כלי מדידה לא קשורה כלל ל"קליבר", שהוא הקוטר הפנימי של צינור או קנה של כלי ירייה (למשל "אקדח בקליבר של 9 מ"מ"), אלא מהווה שיבוש של המילה האנגלית "Caliper". למרות הדמיון הצלילי, באנגלית אלו שתי מילים שונות (Caliber/Caliper), שהתמזגו בעברית למילה אחת בעלת שתי משמעויות שונות.
המונח העברי "מד זחיח", נשען על הפסוק בספר שמות "ולא יזח החושן מעל האפוד", ומורה על מבנה המכשיר שמבוסס על רכיב שניתן להזחה. השם האנגלי "קליפר" משמש לציון מספר מכשירי מדידה, שהראשונים בהם ידועים החל במאה השישית לפני הספירה, ובהם גם מיקרומטר, אך בעברית השם "קליבר" משמש רק לאחד מהם (עם וריאציות) - "קליפר וארניה", שהומצא במאה ה-19.

שימושים

בעזרת חלקיו השונים של הקליבר ניתן למדוד אורך, קוטר פנימי, קוטר חיצוני, ועומק. קליבר באיכות טובה מודד בדיוק של עד 0.01 מילימטר. יש ארבע דרכים שונות להשתמש בקליבר.
מכשיר בעל דיוק טוב יותר הוא המיקרומטר.

היסטוריה

מכשיר המבוסס על עיקרון מדידה דומה היה ידוע עוד בתקופה של יוון העתיקה. המכשיר בצורה הנוכחית נבנה לראשונה בארצות הברית ב-1861.
המונח האנגלי "קליפר ורנייה" קרוי על שמו של פייר ורנייה , מתמטיקאי צרפתי שהמציא את סקאלת ורנייה .

סוגים

ישנם סוגים שונים של קליברים הנבדלים באופן קריאת המדידה במכשיר: דיגיטלי, מחוג או נוניוס.
הטווחים הנפוצים ביותר של הקליבר הם: 150 מ"מ, 200 מ"מ ו-300 מ"מ .
יש גם קליברים בטווחים ארוכים יותר המגיעים עד ל-2,000 מ"מ .
בובה פאט

מתקפת המשובטים

הופעתו הראשונה כרונולוגית של בובה פאט התרחשה בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים. בובה הוא שיבוט של ג'נגו פאט, אך כחלק מהחוזה בין ג'נגו למשבטים, בובה רשאי לגדול כבנו של ג'נגו ולא כחייל בצבא המשובטים. בובה גדל בקאמינו. אובי ואן קנובי, החוקר את ניסיונות ההתנקשות, מגיע לקאמינו ונפגש עם ג'נגו ובנו. לאחר קרב בין ג'נגו לאובי-ואן, בובה ברח לספינת "עבד 1" של משפחת פאט, וירה בג'דיי. בדרך לכוכב ג'נוסיס, בובה עודד את אביו להרוג את אובי-ואן, שנחשב למת. עם זאת, מתגלה כי אובי-ואן פרק את הזבל של החללית, והחללית לא ניזוקה כלל, אובי וואן הצמיד אותה לאסטרואיד כדי שבובה ואביו לא יבחינו בו. כשהקרב על ג'נוסיס החל, בובה עמד לצד אביו, הרוזן דוקו, ניוט גונריי והארכידוכס פוגל הנחות. מייס ווינדו מגיע למקום, ומנסה לחלץ את אובי-ואן, אנקין סקייווקר ופאדמה. בובה צפה באביו נרמס על ידי אחת ממפלצות הריק, וראשו נערף על ידי ווינדו. בעוד העימות בין צבא הרפובליקה הגלקטית וצבא הדרואידים ההבדלני נמשך, בובה יוצא ממחבואו, מרים את קסדתו של אביו ונשבע לנקום בווינדו.

הטרילוגיה הישנה

בגרסת המהדורה המיוחדת של מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה, פאט מופיע לזמן קצר.
בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית, בובה פאט הופיע לראשונה ביקום הקולנועי. הוא מופיע בתור דמות הנבל הראשי אחרי דארת' ויידר, כשעוקב אחר המילניום פלקון וגורם לדארת' ויידר ללכוד את נוסעיה. ויידר מענה את קפטן האן סולו, ובובה שואל את ויידר האם סולו ישרוד הקפאה בפחמן. ויידר מבטיח לבובה שהאימפריה תפצה את בובה אם סולו מת, אך לאחר שסולו מוקפא בפחמן מתגלה שהוא חי. בובה מעביר את סולו הקפוא לארמונו של ג'אבה ההאט כפרס.
בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי, בובה נמצא בארמונו של ג'אבה כאשר ברית המורדים מגיעה כדי לחלץ את סולו. המורדים מובסים, ונלקחים על ידי ג'אבה לבור הסארלאק כהוצאה להורג. המורדים נאבקים נגד השומרים, ובובה עצמו נאבק נגד לוק סקייווקר. בסופו של דבר, האן סולו מתנגש ומצית בטעות את תרמיל הריחוף של בובה, הנופל לתוך פיו של הסארלאק.

סרט עצמאי

ב-6 בפברואר 2013, אנטרטיינמנט ויקלי דווח כי חברת וולט דיסני, הבעלים הנוכחית של לוקאס פילם, תפתח סרט עצמאי לבובה, שיתקיים בין אירועי תקווה חדשה ל"האימפריה מכה שנית", או לחלופין בין אירועי "האימפריה מכה שנית" ל"שובו של הג'דיי". הסרט היה אמור להיות מבוים על ידי ג'וש טראנק, אך הפקתו בוטלה.
ב-25 במאי 2018 דווח שהפרויקט מתוכנן לצאת לדרך. שרביט הבימוי יופקד בידיו של ג'יימס מנגולד, במאי "לוגאן".

משחקי וידאו

לאור מעמדו של פאט בקרב מעריצי מלחמת הכוכבים, הוא מופיע במשחקי וידאו רבים. בכל סדרת משחקי lego star wars, בהם ניתן לשחק בתור דמותו, או להילחם בו. במשחק הסמארטפון Angry Birds Star Wars, בובה הוא חזיר הניתן לפגיעה; כאשר פוגעים בו, הוא מתרומם למעלה וגורם לנזק. במשחק זה ישנה רמה מיוחדת בשם "משימות בובה פאט", הניתן לפתוח אותה על ידי תשלום בכסף אמיתי או על ידי מציאת חמישה תרמילי ריחוף ברחבי המשחק. בובה מופיע גם במשחק ההמשך, Angry Birds Star Wars II בובה פאט מופיע גם במשחק star wars battlefront משנת 2016 שם הוא מוגדר כרשע עם כוחות מיוחדים.
אנגקור תום

אנגקור תום או אנגקור ת'ום (בקמרית: អង្គរធំ - מילולית "העיר הגדולה") הוא מיקומה של הבירה העתיקה של ממלכת אנגקור הקדומה.

היסטוריה

עם מותו של סוריאוָארמאן השני, בערך בשנת 1150, השתרר במדינה הקמרית מצב של חוסר סדר, סכסוכים פנימיים ולחץ חיצוני, שהגיע לשיאו בשנת 1177, כאשר בני עם הצ'אמפה, ששלטו בוייטנאם של היום באותה תקופה, פשטו דרך נהר המקונג ודרך אגם טונלה סאפ, בזזו את עיר הבירה יאשודהארפורה והרגו את המלך. המלך ג'איאוָרמאן השביעי הצליח להדוף את התוקפים בסדרת קרבות בים וביבשה. בשנת 1181 עלה ג'איאוארמן על כס המלכות, וכדי לחגוג את ניצחונו בנה על חורבות יאשודהארפורה את הבירה החדשה אנגקור תום, בה נבנו מקדשי ענק ובהם מקדש באיון וכן ארמון מלכותי. בעיר התגוררו בין 80,000 ל-150,000 תושבים.
המקדש האחרון שנבנה בעיר היה מקדש מנגלרתה בשנת 1295. לאחר מכן החלה שקיעת העיר, ומבני העיר עשויים עץ לא שרדו עד ימינו. העיר נותרה בירת הממלכה עד שננטשה בשנת 1609 ואבדה בג'ונגלים.

גאוגרפיה

העיר אנגקור תום נבנתה על גדתו המערבית של נהר סיאם ריפ, אחד מהנהרות המזינים את אגם טונלה סאפ.
העיר נבנתה שלה צורה רבועה, וארבעה שערים בחומותיה - אחד לכל כיוון, כאשר כל שער מוליך לאחד משני הרחובות החוצים את העיר בצורת צלב. שער נוסף שכונה "שער הניצחון" נבנה 500 מטרים צפונית לשער המזרחי, והוא מוביל לדרך המקבילה לדרך הראשית, והמקשרת בין שער זה לארמון במרכז העיר. לעיר נבנו חומות שגובהם 8 מטרים, והם מוקפות בחפיר. אורך כל צלע מחומות העיר 3 ק"מ, ושטחה של העיר 9 קמ"ר. השער הדרומי של העיר מצוי כ-7.2 ק"מ צפונית לעיר סיאם ריפ של ימינו, ו-1.7 ק"מ צפונית לאנגקור ואט. בראש כל אחד משערי העיר מגדל שגובהו 23 מטרים, ועליהם פניו של המלך בתקופתן נבנו. בחזית כל שער, בצד שמאל נמצאים פסלים של יצורים שמימיים טובים (דֶוָוס) ובצד ימין פסלים של יצורים שמימיים רעים (אסוּרָאס), וכל שורת פסלים אוחזת בנאגה כמו במשחק משיכות. ייתכן כי זו רמיזה לסיפור חביצת ים החלב במיתולוגיה ההודית.
בתוך העיר נבנתה מערכת של תעלות שהזרימו מים מכיוון צפון מזרח לדרום מערב, לשימוש תושבי העיר.
מבני המגורים בעיר, העשויים עץ לא שרדו עד ימינו, וכיום שטח העיר מכוסה עצי ג'ונגל.
במרכז העיר שרדו מספר מקדשים ובהם מקדש באיון וכן מבנה טרסת הפילים ששימשה למצעדים צבאיים וכשטח אימונים עבור הצבא.
יהושע לוף

ביוגרפיה

לוף נולד למשה ודבורה לופנפלד ברוסיה. בצעירותו, בשנת 1921, עלה לארץ ישראל, ולמד משחק בסטודיו אהל של משה הלוי. בשנת 1925 היה ממייסדי תיאטרון "אֹהל", ובו שיחק במשך 44 שנים, עד סגירתו. עם קבלתו לתיאטרון, ארגן לו משה הלוי משרה מנהלית בעיתון "דבר" שנוסד באותו זמן ועם הזמן הוא היה לגזבר העיתון.
לוף הופיע בהצגות רבות, בהן "המכשפה", "בפרוורי ניו יורק", "סולון בלידיה", "יום מנוחה", "תמר אשת ער", "העיר הזאת", החולה המדומה, "סוף העולם", "מתחת לגשר", "יושה עגל", ירמיהו, "שמע ישראל", "בשפל", "אגדת חורף", "עמך", "שולמית", "המשוגעת משאיו", "שש נפשות מחפשות מחבר", "אלדורדו" ו"פישקה החיגר".
לוף שיחק בתפקידי משנה בעיקר באהל, אך גם פעם אחת בהבימה. 
לוף היה חובב ספורט ובשנות ה-50 השתתף בצעדות, תחרויות ומירוצים ואף היה במשלחת שייצגה את ישראל בהולנד, יחד עם יחידה צבאית שעליה פיקד בנו.
בשנים 1975-1983 הופיע במספר סרטי קולנוע – "הסנדלר העליז", "הצילו את המציל", "בוא נפוצץ מיליון", "רגעים", "מיליונר בצרות", "שלאגר", "אסקימו לימון", "טעות במספר", "שפשוף נעים" ו"בחינת בגרות". 
לוף נפטר באוגוסט 1985. ילדיו הם משה לופנפלד (אדריכל) וירמיהו לופנפלד (ספורטאי שמת בשנת 1961 מבדיקה רפואית לאחר פגיעה במהלך אימון).
לאון פסטרנק

חייו

לאון פסטרנק נולד  בלמברג (לבוב) שבגליציה (בדרום-מזרח פולין), אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית (כעבור שנים אחדות עברה לרשות הרפובליקה הפולנית הצעירה; כיום נמצאת באוקראינה).
בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה פסטרנק צעיר חדור אידיאלים, שפרסם שירים סאטיריים בכתבי עת סוציאליסטיים. כתיבתו עוררה עליו את זעם השלטונות, ופסטרנק נאלץ לעזוב את לבוב לטובת ורשה. בוורשה הוא התפרסם עד מהרה, ויחד עם ידידו סטניסלב יז'י לץ ייסד תיאטרון סאטירי אנטי-מימסדי. התיאטרון נסגר על ידי השלטונות כעבור 8 הופעות בלבד, ופסטרנק נשלח למאסר.
בשנת 1934 נשלח פסטרנק, שהיה אז בן 24, למחנה העונשין ברזה קרטוסקה בבלארוס, שבו כלאה ממשלת פולין אקטיביסטים קומוניסטים בשנות ה-30. בניסיון להקל עליו את תנאי המאסר הקשים, שרבים מהאסירים לא עמדו בהם, נהגו בנותיה של דודתו רגינה פסטרנק להביא לו מגליציה הרחוקה בגדים חמים ומזון. באותן השנים ממש שבהן נרדף לאון פסטרנק ונאסר בשל מאבקו האידאולוגי,  נרדף מעבר לגבול הרוסי דודנו, המשורר בוריס פסטרנק, משום שסירב לתמוך ב"טיהורים" של סטלין. המזל האיר לו יותר מאשר לבן דודו הפולני – שמו של בוריס פסטרנק היה ברשימת המועמדים להישלח לסיביר, אך ברגע האחרון נמחק מהרשימה.
לאחר כשנה שוחרר לאון פסטרנק מהכלא. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא נמלט לברית המועצות, הצטרף לצבא האדום, ולחם בנאצים בתור קצין בדיוויזיה הפולנית. פסטרנק חיבר גם רבים משירי הלכת שמילותיהן מרוממות הרוח שימשו השראה ומוטיבציה לחיילים במלחמתם העיקשת בנאצים. אחרי המלחמה הוא נבחר להיות סגן היושב-ראש של איגוד הסופרים הפולנים. פסטרנק היה נשוי לשחקנית הקולנוע הפולנייה ממוצא יהודי רישרדה חנין (Ryszarda Hanin).
לאון פסטרנק נפטר ב 1969 בוורשה בירת פולין.
"לאון פסטרנק היה אידיאליסט עד לסוף, נאמן לעקרונותיו עד לנשימתו האחרונה", כך אמר עליו הסופר והסטיריקן הפולני המפורסם רישרד מארֶק גרונסקי (Groński).
מרוץ החיים (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הנרי, שגם הלחין וכתב אותו. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון המוזיקה המזרחית. את השיר ביצעה עדן בן זקן באחת מהופעותיה בתוכנית The Voice ישראל. 
עופר מנחם, איש יחסי הציבור של חדד אמר על השיר כי: "בעיני, ואמרתי את זה גם בהתחלה, זה הלהיט הכי גדול באלבום. השילוב של שרית עם הנרי כבר הוכיח את עצמו ב-"בחום של תל אביב (פרחה במרצדס)" וב-"חגיגה". "מרוץ החיים" הוא להיט קיצי וקצבי שמביא את המיטב משרית בעיני".

הצלחה

השיר זכה להצלחה ארצית חסרת תקדים והפך לשיר ה-4 המושמע ביותר בכל תחנות הרדיו בישראל בשנת 2009, עם 918 השמעות בסך הכל. השיר היה לשיר המושמע ביותר בישראל במשך שישה שבועות רצופים.
במשך כמה שבועות היה השיר במקום הראשון בצמרות המצעדים של רשת ג', רדיו קול רגע, רדיו ירושלים, רדיו דרום, רדיו אמצע הדרך, רדיו ללא הפסקה, רדיו חיפה ואף זכה לתואר "שיר השבוע" ברדיו תל אביב.
הקליפ של השיר זכה להצלחה חסרת תקדים גם כן, והיה לקליפ המשודר ביותר בערוץ 24 במשך למעלה משלושה שבועות רצופים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר בוים על ידי עוזי ג'ורג' וצולם על חוף ים. בתחילת הקליפ ניתן לראות את חוף הים ובו אנשים הולכים. מיד לאחר מכן ניתן לראות את חדד על גבי במה, כשמאחוריה ניצבים כמה צגים עם תמונתה.
לקראת סוף הקליפ ניתן לראותה כשהיא יושבת בתוך "סירה" של אופנוע, ובאותו הזמן פושטת מעליה את הז'קט שלה ומשליכה אותו אל הרצפה באמצע הנסיעה. לבסוף, ניתן לראותה עולה על הליקופטר לרקע השקיעה.
נכון ל-11 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2.2 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהנצפים ביותר מן האלבום.