google/wiki40b huggingface dataset:
הפילהרמונית של ניו יורק

היסטוריה

התזמורת נוסדה על ידי יורלי קורלי היל בשנת 1842 וב-7 בדצמבר של אותה שנה הופיעה בקונצרט הראשון שלה בנגינת הסימפוניה החמישית של בטהובן. היו תזמורות אחרות בניו יורק לפניה, אך הן לא החזיקו מעמד זמן רב, בעוד שהפילהרמונית נחלה הצלחה, צברה פופולריות וגדלה בהיקפה במהלך המאה ה-19. עד סוף אותה מאה היו עוד כמה תזמורות בניו יורק שהתחרו בה, יחד עם התזמורת הסימפונית של בוסטון, שערכה ביקורים סדירים בניו יורק.
בשנת 1893 ניגנה הפילהרמונית של ניו יורק, בניצוח אנטון זיידל, את הסימפוניה התשיעית של אנטונין דבוז'אק, "מן העולם החדש", בביצוע בכורה עולמי, שעזר לקידום הפרופיל הבינלאומי שלה. רק לאחר היערכותה כתזמורת מקצועית לכל דבר, בשנת 1909, זכתה להצלחה רבה. המלחין גוסטב מאהלר שנחשב אז לאחד המנצחים המבוקשים בעולם, היה למנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת, שאך זה הייתה למקצועית.
הפילהרמונית של ניו יורק הרבתה להזמין יצירות חדשות ממלחינים מודרניים והייתה גם חלוצת הקדמה הטכנית. בשנת 1922 הייתה היא התזמורת החשובה הראשונה שהופיעה בשידור חי ברדיו (ראשוניות לה טוענת גם תזמורת דטרויט). בשנת 1930 הייתה הראשונה להופיע בשידור כזה לכל רחבי אמריקה. הקונצרטים המשודרים הללו נמשכו עד לתקופה המודרנית.
הפילהרמונית של ניו יורק עשתה לה שם כגוף חינוכי חשוב. הקונצרטים שלה לצעירים, שארנסט שלינג החל בהם ב-27 במרץ 1924 וליאונרד ברנשטיין פרסם אותם ברבים, שודרו ברחבי אמריקה ואפשר להשיגם מאז בסרטי הקלטה ובשנות האלפיים, בתקליטורים.
התזמורת שכנה באופן רשמי ב"קרנגי הול" עד ל-1962, עת עברה למעונה הנוכחי ב"דייוויד גפן הול", כחלק מלינקולן סנטר. ביוני 2003 הודיעה הפילהרמונית על תוכניות לשוב לקרנגי הול בשנת 2006. הלחץ השפיע, ולינקולן סנטר הסכים בסופו של דבר לשדרוג רבים משירותיו כדי להחזיק בתזמורת. הודות לשיפורים המובטחים, החליטה התזמורת, בסופו של דבר, להשאר ב"דייוויד גפן הול".
יחידת נגני כלי הנשיפה ממתכת בתזמורת זו נחשבת בעיני רבים, באופן מסורתי, לסקצייה הטובה ביותר בעולם, משום שמנגנים בה אמנים מפורסמים, ובהם נגן הטרומבון ג'ו אלסי, נגן קרן היער פיליפ מאיירס ובעבר ניגן בה החצוצרן פיל סמית' .
המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת הוא המנצח והכנר ההולנדי יאפ ואן זביידן.
המנצח והמלחין הפיני אסה-פקה סאלונן משמש כמלחין הבית של התזמורת.
דון רופר

קריירה

רופר התבלט כחלוץ בעל יכולת הבקעת שערים גבוהה כבר בגיל בית הספר. הוא אותר על ידי טובי קלהר, עוזרו של המאמן טום פארקר מסאות'המפטון, וביולי 1940 הוא חתם במועדון. משחקיו הראשונים היו במסגרת המשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה. לאחר חידוש משחקי הכדורגל התחרותיים ב-1946 רופר הצליח לבסס את מעמדו כ"קיצוני (ימני) עם שתי רגליים חזקות".
במקביל לקריירת הכדורגל שלו הוא השתתף פעם אחת במשחק קריקט מקצועני בין המפשייר לאוניברסיטת קיימברידג'.
רופר שיחק בעונת 1946/1947 בליגה השנייה וגילה יכולת טובה, ולפיכך בסיום העונה הוחתם על ידי ארסנל תמורת 10,000£, כאשר ג'ורג' קרטיס וטום רדקין עוברים לסאות'המפטון. בהנהלת ארסנל רצו מאוד להחתים את רופר על חוזה במועדון, והמאמן טום ויטאקר הגיע לסאות'המפטון כ-11 פעמים במסגרת המשא ומתן.
רופר הפך עד מהרה לשחקן הרכב קבוע בארסנל, ובעונת האליפות 1947/1948 הוא השתתף ב-40 משחקים שבהם הבקיע 10 שערים. הוא עבר לעמדת הקיצוני השמאלי בעונת 1949/1950, אך הוחלף על ידי דניס קומפטון לקראת משחק גמר גביע ה-FA של 1950, שהסתיים בניצחון של ארסנל. רופר חזר לעמדה זו בעונה שלאחר מכן, והמשיך לשחק בה במשך חמש עונות נוספות. הוא השתתף בהפסד ארסנל לניוקאסל יונייטד בגמר גביע ה-FA של 1952, אך במשחק זה הוא נאלץ לסגת לעמדת הבלם האחורי על מנת להחליף את וולי ברנס שנפצע.
עונת 1952/1953 הייתה מוצלחת מאוד מבחינת רופר, ובמהלכה הוא זכה עם ארסנל באליפות נוספת והשתתף במשחק אחד של נבחרת אנגליה ב' (אם כי מעולם לא שיחק בנבחרת הבכירה). ב-1952 הוא גם הבקיע חמישה שערים במשחק ידידות נגד היברניאן, שהיה אחד מהראשונים במדינה ששוחקו לאור הזרקורים.
רופר היה שחקן הרכב קבוע במשך שתי עונות נוספות, אך בעונת 1955/1956 איבד ממעמדו ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. הוא שיחק במדי ארסנל ב-321 משחקים, בהם הבקיע 95 שערים.
בינואר 1957 הוא חזר לשחק עבור מועדון הכדורגל סאות'המפטון שהתדרדר עד לליגה השלישית, התמנה לתפקיד הקפטן ושיתף פעולה עם שחקנים כגון דרק ריבס וטרי פיין הצעיר. בסוף העונה רופר הסתכסך עם הנהלת סאות'המפטון על תנאי העסקתו, וטען שהבטחות שניתנו לו על ידי טד בייטס לקבל תפקיד של מאמן כושר לא קוימו. רופר עזב את סאות'המפטון בכעס רב, ולאחר מכן סירב להשתתף באירועים של המועדון או לבקר באצטדיון הדל.
רופר פרש ממשחק פעיל ב-1963 לאחר ששיחק עבור ויימאות' ודורצ'סטר טאון. לאחר פרישתו הוא עבר להתגורר בסאות'המפטון ועבד כמהנדס.
שהאדה

מקור

שני החלקים של השהאדה נמצאים בקוראן, אולם הם אינם נמצאים זה לצד זה כמו בנוסח של השהאדה. גרסאות שונות של המשפט החלו להופיע במטבעות ובמבנים בסוף המאה השביעית, דבר המרמז על כך שהנוסח לא אומץ כטקס דתי של אמונה עד תקופה זאת. בכיתוב על כיפת הסלע (תאריך 692 לספירה) בירושלים מופיע הנוסח ״אין אלוהים מלבד אללה; אין לו שותף איתו; מוחמד הוא שליחו של האל״. עוד וריאציה מופיעה במטבעות מהתקופה שלאחר שלטונו של עבד אל-מלכ, מהח'ליפות האומיית בצורה ״מוחמד הוא משרתו של האל ושליחו״. על אף שלא ברור מתי השהאדה נכנסה לשימוש נרחב בקרב מוסלמים, כן ברור שהמסר שהיא מבטאת היה חלק מהקוראן ומהדוקטרינה האסלאמית מהתקופות המוקדמות ביותר של האסלאם.

הקישור לאברהם ולמשה

לאברהם, כאומר למשפחתו כי אין הוא מחויב לאלילים אשר הם עובדים, רק לאל אשר יצר אותו (בדומה לחלק הראשון של השהאדה).
ולמשה - נאמר כי משה בקש מן האל שילמד אותו תפילה מיוחדת בעלת סגולות מאגיות, אנטי-דמוניות והשהאדה היא מה שנתן לו אללה, כי תפילה זו היא עולם ומלואו ונחשבת ללחש בעל יכולות מיוחדות.
לפי מסורת נוספת, לימד מחמד את עלי (בן דודו וממשיכו לפי סיעת השיעה) את השהאדה ואמר לו כי לחש זה טוב כנגד כל העוונות והחטאים.

המוּאזין

המואזין (הכרוז) במסגד מזמין את המאמינים לתפילה בהשמיעו את המשפט הזה, ובעת התפילה אף המאמינים אומרים אותו.
המוסלמי אומר את העדות לפני מותו, והמתאסלם אומר משפט זה בטקס התאסלמותו ובכך מצהיר על אמונתו.
הפרלמנט האיטלקי

פעילות הפרלמנט

לפי החוקה האיטלקית לשני בתי הפרלמנט יש אותן סמכויות. שני הבתים פועלים בהפרדה מוחלטת והם לא נפגשים למעט נסיבות מיוחדות המפורטות בחוקה. בית הנבחרים כולל 630 חברים והסנאט 315 חברים נבחרים ועוד מספר מועט של חברים לכל החיים.

חקיקה

הפעילות העיקרית של הפרלמנט היא חקיקה והיא מבוצעת בצורה דומה בשני הבתים. הצעת חוק נדונה באחד הבתים שם היא עוברת תיקון, אישור או דחייה. לאחר אישור הצעת החוק היא עוברת לדיון בבית השני, שם עוברת דחייה, אישור או תיקון שמחזיר אותה לבית הקודם. במידה והיא מאושרת בשני הבתים, נשיא איטליה חותם עליה והיא נכנסת לתוקף.

הבעת אמון בממשלה

הממשלה זקוקה לרוב בשני בתי הפרלמנט על מנת לעלות לשלטון. כל בית רשאי ליזום הצבעת אמון, ואם הממשלה נכשלת בהצבעה הוא רואה אותה כמתפטרת. ממשלה מכהנת רשאית לפזר את הפרלמנט לפני תום כהונתו.

בחירת נשיא איטליה

בחירת נשיא איטליה נעשית במושב מיוחד של שני בתי הפרלמנט ו-58 נציגים אזוריים. יושב ראש בית הנבחרים אחראי על ניהול ישיבה זו.
סקיי פררה

ילדותה ותחילת קריירה

פררה נולדה ב-8 ביולי 1992 בלוס אנג'לס לאבא שחצי פורטוגלי וברזיאלי ולאמא שהיא אינדיאנית אמריקאית. פררה בילדותה שהתה לרוב בבית סבתה אשר הייתה מעצבת השיער של מייקל ג'קסון למשך 30 שנה, ולטענתה היא לא ידעה על פרסומו עד גיל 13. פררה גילתה עניין בשירה כילדה, ועם עידוד מצד גקסון, סבתה רשמה אותה לשיעורי אופרה. פררה אמרה שהיא עברה תקיפה מינית פעמיים בילדותה, פעם על יד שכן, ופעם שנייה על ידי בן אדם זר שפרץ לביתה. על כך אמרה בראיון "אני לא אמרתי על זה שום דבר [בפומבי] כי לא אני רציתי שזה יגדיר אותי, אבל הרגשתי שמתאים להגיד משהו. אנשים מרגישים שזה מגדיר אותך, וזה לא. זה באמת חוסר מזל ומגעיל וטראומתי, אבל זה לא הופך אותה למי שאתה." פררה נשרה מבית ספר אחרי שהשלימה את כיתה ח'.
פררה לאחר מכן החלה לנהל חשבון MySpace ושם היא העלתה דמואים לשירים שהיא כתבה. זמן קצר לאחר יום הולדת ה-15, היא כתבה מכתב לבלודשי ואבנט ובו היא דרשה שהם יציעו לה חוזה הקלטות, שלדבריה קרה במהירות אחרי שהם נתקלו בפרופיל שלה .ב-2009, היא הוחתמה ב-פרלופון והתחילה להקליט שירים לאלבום הבכורה שלה שנכתבו על ידה בגיל 14. ב-2010, היא השתתפה בסרט "Putty Hill" והופיעה במגזינים Dazed ו-Interview.

2011-2012: As If! ו-Ghost

אחרי שחרור הרצועות "17" ו"One", אשר הגיעה למקום 64 במצעד הבריטי, פררה הודיעה על שחרור אלבום הבכורה שלה אשר היה אמור להשתחרר ב-11 בינואר 2011. מה שהיה אמור להיות סינגל הבכורה שלו, Obsession הופיע לראשונה באלבום האוסף - "Now That's What I Call Music! 35" אשר יצא ב-2010 והסינגל בנוסף הגיע למקום ה-37 במצעד הדאנס של הבילבורד. התכנון הזה לא יצא בפועל, והוחלפו במיני האלבום As If ובסינגל הבכורה שלה "Sex Rules" שיצא ב-1 במרץ 2011. מיני האלבום יצא כשלושה שבועות לאחר סינגל הבכורה ב-22 במרץ 2011. במהלך אותה תקופה, הופיעה בקמפיין הפרסומת של קלווין קליין "CK ONE" לצד קאסי. במהלך אותה השנה, היא צולמה על ידי הצלמת אלן וון אנוורט עבור הקאבר של המגזין "Vs." והופיעה בקמפיין "המקוריים של אדידס" לצד הראפרים ביג שון וסנופ דוג.
בנובמבר 2011, פררה הודיעה שאלבום הבכורה שלה ייצא ב-2012, עם סינגל בכורה אשר מתכונן לצאת בפברואר 2012. מאחור יותר, היא חשפה שהיא עובדת ג'ון בריאון, שירלי מנסון וגרג קורסטין על האלבום. בתחילת 2012, חשפה ששם האלבום יהיה "Wild at Heart" ואישרה ש-Swamp Girl ו-24 Hours יהיו ברשימת השירים של האלבום. "Lost In My Bedroom" תואר על ידי פררה "[הרצועה] הכי אלקטרו-פופ באלבום" בשידור חי במרץ 2012. אחרי שחרור הווידאו-קליפ לסינגל "Red Lips", פררה הודיעה על שינוי שם האלבום ל"I'm Not Aright".

2015-הווה: Masochism

ב-23 בדצמבר 2017, היא הודיעה על כוונתה להוציא מיני אלבום ויזואלי ב-2018 לפני יציאותו של האלבום Mascochism. "זה מיני אלבום שהוא ויזואלי במידה רבה, והסרטונים יתקשרו אחד לשני בדרך מאוד מופשטת", אמרה למגזין The Fader, והוסיפה: "זה יתחיל לצאת לאור בפברואר או במרץ, באופן וודאי".

אחר

בשנת 2017 שיחקה פררה בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר", לצד ג'ון האם וג'יימי פוקס. בשנת 2018 גילמה את ברידג'יט בסרט הדרמה "אישה אמריקאית" בכיכובה של סיינה מילר.
ישיבת ברכת יוסף

פעילות

הישיבה שוכנת בגבעת נווה עפרה הנמצאת ביישוב אלון מורה שבשומרון. בראש הישיבה עומד הרב אליקים לבנון. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ה ולומדים בה כיום יותר מ-210 תלמידים וכ-100 אברכים. הישיבה מפעילה שני מסלולים: מסלול ישיבת הסדר, ומסלול ישיבה גבוהה. בשנה הראשונה כל התלמידים מוגדרים כישיבה גבוהה והפיצול נעשה בשנה השנייה. הרב לבנון נחשב לתלמיד מובהק של הרב צבי יהודה הכהן קוק, וכמו כן היה קשור בקשר תורני עמוק עם הרב אברהם שפירא. ראש הישיבה הרב לבנון היה אחד מראשי ישיבות ההסדר שפסק שאסור לחייל להשתתף בתוכנית ההתנתקות. בעקבות זאת ניסה ראש אגף משאבי אנוש האלוף אלעזר שטרן לבטל את מסגרת ההסדר עימה, אך הוא לא הצליח בכך.
הישיבה ממשיכה את האידאולוגיה של ישיבת מרכז הרב וחלק מהרבנים, כולל הרב לבנון, הם בוגרי ישיבה זו. בישיבה משלבים שיעורים באמונה, בעיקר בכתביהם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובמקביל לימוד מעמיק בעיון בתלמוד הבבלי כשיטת ישיבת מרכז הרב, לימודי הוראה, וכן לימוד הלכה לקראת מבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים מתגייסים דרך מסלול ההסדר בישיבה ומיעוטם לשירות מלא או להסדר מרכז.
ישיבת גבעת אולגה הוקמה בתחילה כשלוחה של ישיבת אלון מורה.

ר"מים

רבנים בולטים המלמדים בישיבה: הרב משה כץ - ראש עמותת "כושרות" והרב חנינא משלוף - עורך הספר "טוב רואי" של הראי"ה על סוגיות הש"ס. רבנים נוספים המלמדים בישיבה: הרב נחם צפרי, הרב יעקב סביר והרב אליהו שחור שהם בוגרי ישיבת מרכז הרב, וכן גם הרב אר'לה הראל. בתפקיד ראש כולל ההלכה משמש הרב נתניאל חייט ובתפקיד ראש כולל עיון משמש הרב צבי גולדפישר.
הרב יעקב ידיד, שלימד שנים רבות בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת כרמיאל, בה לומדים כמה עשרות תלמידים. הרב יוסף שטרן, שלימד מספר שנים בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת ההסדר עכו, בה לומדים מאות תלמידים.

הישיבה התיכונית

לצד ישיבת ההסדר פועלת ישיבה תיכונית כחלק ממוסדות ישיבת אלון מורה. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשס"ו (2006). בראש הישיבה עומד הרב אריאל שיוביץ, ונשיא הישיבה הנו הרב אליקים לבנון. כיום לומדים בישיבה התיכונית כ-80 תלמידים. הישיבה שמה דגש על האווירה המשפחתית ועל שימת דגש אישי על כל אחד ואחד. בישיבה יש מספר מגמות לימוד, ביניהן: פיזיקה, ארץ ישראל, חקלאות וחשמל. כמו כן ישנה בחירה במקצועות מתמטיקה ואנגלית בין 3-5 יחידות לימוד.

ישיבת אבינועם

בשנת תשע"ט (2018), הוקמה בכפר תפוח שלוחה, ישיבה גבוהה והסדר, בשם "ישיבת אבינועם" על שם סג"ם אבינועם כהן ז"ל, תלמיד ישיבת אלון מורה, שנהרג שנה לפני במהלך אימון ברמת הגולן. בישיבה כ-50 בחורים ואברכים.
בראשות הישיבה עומד הרב דוד אמיתי, תושב היישוב יצהר.
Si tout s'arrête (It's a Heartache)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף והופק על ידי דייוויד מקיי. גרסה זו היא גרסה בשפה הצרפתית של הלהיט "It's a Heartache", של טיילר אשר יצא לאור בנובמבר 1977, כסינגל השני מתוך אלבומה השני, Natural Force.
בשנת 2004, יצא אלבומה הארבעה עשר של טיילר, Simply Believe. טיילר החליטה כי הסינגל הראשון מהאלבום יהיה גרסה מחודשת בצרפתית של השיר "Total Eclipse of the Heart", וכי הסינגל השני מתוכו יהיה גרסה מחודשת בצרפתית של השיר "It's a Heartache".
ועדת ייעוץ

מועצת המנהלים המייעצת או ועדת ייעוץ (באנגלית: Advisory board) הוא גוף המספק ייעוץ אסטרטגי בלתי מחייב לניהול נכון של תאגיד, ארגון או קרן. אופיו הבלתי רשמי של גוף מייעץ, בהשוואה לדירקטוריון, מעניק גמישות רבה יותר במבנה ובניהול. להבדיל מהדירקטוריון, למועצה המייעצת אין סמכות להצביע בענייני תאגיד או לשאת באחריות נאמנות משפטית. עסקים חדשים או קטנים רבים בוחרים להיעזר בוועדות ייעוץ כדי ליהנות מהידע של אחרים, ללא הוצאה או פורמליות של הדירקטוריון.

תחומי אחריות

תפקידה של מועצה מייעצת הוא להציע סיוע לארגונים בכל נושא משיווק וניהול משאבי אנוש ועד תכנון אסטרטגי כדי להשפיע על בקרה, קביעת מדיניות והתנהלות החברה, וכן לתרום לשיתופי פעולה ויצירת קשרים עם ארגונים חיצוניים. המייעצים כוללים מומחים מוכשרים המציעים ייעוץ חדשני ופרספקטיבה דינמית. במפגש רבעוני או חצי שנתי, המייעצים יכולים לספק הכוונה אסטרטגית, הצעות לשיפור, וסיוע בהערכה של יעילות תוכניות העבודה.
יזמים, במיוחד מחברות סטארט-אפ (הזנק) או מעסקים קטנים, לא ירצו לדלל את שליטתם בעסקיהם על ידי הקמת דירקטוריון בעל אחריות וסמכויות רשמיות. לפיכך, מועצת הייעוץ עשויה להיות פתרון מתאים יותר ליזמים שרוצים ייעוץ איכותי עד-הוק. חברי מועצת המנהלים המייעצת, כקבוצה חיצונית, לא כפופים לחוקי ניהול תאגיד ולכן יכולים  גם לספק מידע וייעוץ לא אובייקטיביים ליזמים.
טררה

ביוגרפיה

טררה נולד בליון שבצרפת. מילדותו נהג לצרוך כמויות גדולות של מזון ובגיל 17 כבר נהג לאכול מדי יום בשר במשקל גופו (כ-45 ק"ג). מכיוון שמשפחתו לא יכלה לתת מענה לצרכיו, הוא עזב את ביתו בנעוריו והצטרף לחבורת פושעים ולמשתתפים במופעי רחוב ושוליים. בחלקו במופע הוא נהג להדגים אכילה של כמויות מזון גדולות וכן בליעה של חפצים שונים. אף על פי כן היה מראהו ומשקלו בגדר הממוצע.
עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789 הצטרף לצבא המהפכה הצרפתי, הוא נהג לסייע לחבריו בביצוע מטלות שונות בתמורה למנות המזון שלהם. תאבונו לא ידע שובע והוא אכל חתולים, גורי כלבים, נחשים, לטאות, צלופחים, כולם בשלמותם ובעודם בחיים. טררה סבל מתשישות ואושפז בבית חולים צבאי בו נערכו בו ניסויים, הוא עמד באתגר שהוצב לו ואכל ארוחה המיועדת ל-15 איש. הגנרל אלכסנדר דה בוהרנה מינה אותו לרץ בצבאו, מתוך כוונה שיבלע בשלמותה קופסת עץ ובתוכה מסמכים צבאים, יעבור את קווי האויב וישלוף אותם. משימתו הראשונה הייתה העברת מסרים לקולונל צרפתי שנכלא בסמוך לנוישטט אן דר ויינשטראסה. דה בוהרנה החליט שתהיה זו משימת מבחן, והמסר לקולונל היה רק לאשר את קבלתו, לטררה סיפר כי מדובר במסמכים סודיים חשובים מאין כמותם שאל להם ליפול בידי האויב. טררה נתפס בידי הכוחות הפרוסיים באזור לנדאו וספג עינויים קשיים. לאחר הכישלון ביקש טררה להשתחרר מהשירות הצבאי ולהיגמל מאכילת היתר, טיפולים בלאודנום, טבק וחומץ לא הועילו. הוא נהג להתחמק מבית החולים בו אושפז ולצרוך חלקי פנים שנזרקו ליד קצביות. במקרים אחרים התגנב לבית המרקחת של בית החולים ואכל תחבושות, ולחדר המתים שם אכל מהגופות. במהלך שהותו נעלם אחד התינוקות המאושפזים, החשד נפל על טררה והוא גורש על ידי צוות בית החולים.
ארבע שנים אחר כך, ב-1798, אושפז בבית חולים בורסאי לאחר שהתלונן על חולשה מבליעת מזלג מזהב. בבית החולים אבחנו אצלו סימנים של שחפת. חודש לאחר מכן מת משלשול אקסודטיבי עז. בנתיחה לאחר המוות התגלה כי כיס המרה והכבד שלו היו גדולים במיוחד, ובטנו הייתה מלאה במוגלה ובכיבים.
מדענים סבורים שטטרה סבל מפוליפגיה, ייתכן בשל יתר פעילות של בלוטת התריס או בשל גידול באמיגדלה או בהיפותלמוס.
הוכחה שגויה

בשעשועי מתמטיקה, הוכחה שגויה היא "הוכחה" המובילה לסתירה ברורה, וזאת משום שהיא מכילה שגיאות. כרגיל בהטעיות, השגיאה אינה מוצגת באופן גלוי, והיא עשויה להיות חבויה היטב בין פרטים רבים, עד שמציאתה מהווה אתגר, המנוצל לצרכים פדגוגיים או לשם שעשוע. בנוסף, ההוכחות השגויות מראות את חשיבותה של כתיבה ריגורוזית במתמטיקה.

דוגמאות

שימו לב: ה"הוכחות" המופיעות כאן אינן נכונות מבחינה מתמטית. בכולן ישנה טעות באחד או יותר משלבי ההוכחה, ולכן השימוש במילה "הוכחה" בהמשך אינו נאמן להגדרתו הלוגית.

גאומטריה

בחידות חיתוך והרכבה, העוסקות בחיתוך צורה אחת והרכבתה לצורה אחרת, מתקיים "חוק שימור השטח": השטח של הצורה המקורית חייב להיות שווה לשטחה של הצורה החדשה. יחד עם זאת, ישנם חיתוכים רבים שבהם לכאורה חוק זה לא מתקיים. בספרות שעשועי המתמטיקה מתייחסים לחיתוכים אלו בתור "קסמים" או פרדוקסים – כלומר, הוכחות הסותרות את חוק שימור השטח, אך בחינה מדוקדקת של החיתוכים מראה שלמעשה אלו הוכחות שקריות – הן מבוססות על טעות (קשה לזיהוי) בחישוב השטחים.
באיור משמאל ניתן לראות דוגמה קלאסית לחיתוכים מסוג זה, שהומצאה על ידי סם לויד. החיתוך מראה כיצד לחלק ריבוע 8x8 לארבעה חלקים (שני משולשים ושני טרפזים) שמהם ניתן, לכאורה, להרכיב מלבן בגודל 5x13. אולם, שטח הריבוע המקורי הוא 64 יח' ושטח המלבן הוא 65 יח' – ומכאן, שעל ידי חיתוך והרכבה הצלחנו, לכאורה, להגדיל את שטח הצורה. הטעות בחיתוך היא, שהשיפועים של המשולש ושל הטרפז אינם זהים. השיפוע של המשולש הוא 0.375=3/8, ואילו שיפוע הטרפז הוא 0.4=2/5. מכאן שהטרפז והמשולש לא "מתחברים" באופן חלק כדי ליצור מלבן (יש "חור" דקיק לאורך כל אלכסון המלבן, שאינו שייך לאף צורה, ושטחו שווה בדיוק לשטח (המזויף) שהתווסף למלבן של 1 יח') .
באיור ניתן לראות גם הרכבה נוספת של אותם חיתוכים ממש, שנתגלתה על ידי בנו של סם לויד, היוצרת צורה, שלכאורה, השטח שלה הוא 63 יח'. גם כאן, הסיבה נעוצה בהבדלי השיפועים של הצורות המרכיבות את הצורה.
סופטבנק

סופטבנק (באנגלית: .‏SoftBank Corp, ביפנית: ソフトバンク株式会社, ‏מסחר: TYO:9984
OTC Pink: SFTBF) הוא תאגיד יפני רחב, הפועל בעיקר בתחומי טלקומוניקציה ואינטרנט. תחום פעילותו נפרש בין השאר על פס-רחב, מסחר אלקטרוני, אינטרנט, פיננסים, שיווק ותקשורת המונים.
סופטבנק נוסד בטוקיו בספטמבר 1981 על ידי מסיושי סאן, מיליארדר יפני שנחשב בין 10 היזמים המובילים בעולם, המשמש מנכ"ל ויו"ר הדירקטוריון. במאי 2014 היה שווי השוק מוערך בכ-92 מיליארד דולר.
הצונחים אל המוות

עלילת הספר

גנרל ג'ורג' קרנבי מצבא ארצות הברית, המעורב בתכנון הפלישה של בנות הברית לאירופה, נופל בשבי הגרמנים בחורף 1943-44, לאחר שמטוסו הופל במהלך טיסה לכרתים. הגנרל מועבר למתקן מעצר וחקירה הממוקם ב"טירת הנשר" המבודדת בהרי האלפים בבוואריה. קולונל טרנר ואדמירל רולנד מהביון הבריטי יודעים כי אם יצליחו הגרמנים לדובב את הגנרל, ישובשו כל תוכניות הפלישה. יש להצילו בכל מחיר ואם אין כל ברירה אף להורגו כדי למנוע מן הסודות הידועים לו ליפול בידי האויב. לשם כך נשלחת יחידת קומנדו למשימת החילוץ. על הכוח מפקדים רב-סרן ג'ון סמית מן ה-SOE, ובעברו איש רגימנט "המשמר השחור" שלחם באל-עלמיין, וסגנו האמריקני מוריס שאפר, מתנקש מומחה הפועל בשירות המשרד לשירותים אסטרטגיים. על הכוח להסתנן לטירה, לחלץ את הגנרל ולסגת בשלום לקווי בעלות הברית. המשימה, הנראית כבלתי אפשרית כבר בתחילתה, הופכת קשה עוד יותר נוכח העובדה שאחד מאנשי היחידה הוא בוגד בשירות הביון הגרמני.

עיבודים לקולנוע

הספר עובד גם לסרט קולנוע בשם הנשרים פשטו עם שחר שיצא לאקרנים בשנת 1968. הסרט בוים על ידי בריאן ג'. האטון, ומככבים בו ריצ'רד ברטון כג'ון סמית, קלינט איסטווד בתפקיד מוריס שאפר ומרי יור.
דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט

היסטוריה

בשנת 1340 איחד לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אשתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מותו בשנת 1347 שלטו בניו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין בניו, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
בשנת 1375 מת שטפן השני, דוכס בוואריה, ובניו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו בשותפות את נחלותיו. בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין האחים: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו שטפן השלישי, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1394 פרצה מלחמה בין שטפן שנתמך בבנו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה, לבין אחיו יוהאן השני שנתמך בבניו ארנסט, דוכס בוואריה ווילהלם השלישי, דוכס בוואריה, ובסיומה ניצח יוהאן את שטפן.
בשנת 1397 מת אחיו יוהאן השני, דוכס בוואריה-מינכן, ובניו ארנסט, דוכס בוואריה ווילהלם השלישי, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו בשותפות.
בשנת 1400 הגיע הסכסוך בין הדוכסויות לרופרכט, מלך גרמניה, ובשנת 1402 הוא פסק לטובת ארנסט ווילהלם. בשנת 1413 מת שטפן השלישי, דוכס בוואריה, ובנו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1414 כרתו ארנסט ווילהלם השלישי, דוכסי בוואריה-מינכן ברית עם בן דודם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט נגד לודוויג, ובשנת 1420 פרצה שוב מלחמה בין הדוכסויות, שהסתיימה בשנת 1422 בתבוסת בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה.
בשנת 1443 נכלא לודוויג על ידי בנו לודוויג השמיני, דוכס בוואריה שתפס את השלטון, וחבר להיינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט. בשנת 1445 מת לודוויג השמיני, וב-1 במאי 1447 מת לודוויג השביעי כאסיר של היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט, שסיפח עם מותו את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט לנחלותיו.

לאחר מכן

בשנת 1503 מת גאורג, דוכס בוואריה-לנדסהוט, ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, חתנו של גאורג, פרצה מלחמת לנדסהוט, שבסיומה הוחלט שבנו של רופרכט אוטו היינריך יקבל את רוזנות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.
בשנת 1506 העביר אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה חוק שמנע את חלוקת הדוכסות שוב. בשנת 1623 קיבל מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה תואר נסיך בוחר, בשל עזרתו לפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד קרובו פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ במהלך מלחמת שלושים השנים.
נגסאקי (מחוז)

היסטוריה

מחוז נגסאקי נוצר לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן מאיחוד הנחלות היזן, צושימה ואיקי. באופן מסורתי, האזור סביב העיר היראדו היה מרכז סחר ופיראטיות. מתקופת נארה היו נמלי המחוז תחנת ביניים עבור ספינות שהפליגו מנמלים ביבשת אסיה ליפן. במהלך תקופת קאמאקורה ותקופת מורומאצ'י החזיקה משפחת מצואורה (松浦) בזכויות לסחר עם קוריאה ועם סין של שושלת סונג. במהלך תקופת סנגוקו ובתחילת תקופת אדו, התחזק מעמדו של המחוז כמרכז הסחר הבינלאומי, בייחוד המסחר עם סין של שושלת מינג ועם חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC).
בספטמבר 1550 הגיע למחוז המיסיונר הישועי פרנסיסקו חאווייר, והחל להמיר את דתם של תושבי המחוז. עם עליית שוגונות טוקוגאווה לשלטון החלו היחסים בין השלטון היפני לזרים להתערער, עד שלבסוף סולקו כל הזרים מיפן, סחר בינלאומי הותר רק בגבולות האי דג'ימה שבעיר נגסאקי, והוטל איסור על דת הנצרות, אם כי פעילות נוצרית-יפנית המשיכה להתקיים בהחבא. כיום ישנה נוכחות נוצרית במחוז, בעיקר בבירה נגסאקי, והכנסיות והאתרים הנוצרים בנגסאקי מועמדים להיבחר להיות אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
במהלך תקופת מייג'י, הפכו הנמלים של נגסאקי ושל ססבו למרכזי מסחר בינלאומי, ולאחר מכן הפכו לבסיסים ראשיים של הצי הקיסרי היפני לקראת מלחמת העולם השנייה. ב-9 באוגוסט 1945, הטילה ארצות הברית פצצת אטום על העיר נגסאקי, שהשמידה את כל הבניין ברדיוס 1.6 קילומטר מנקודת הפיצוץ, והרגה בין 22 ל-75 אלף בני אדם באופן מיידי. בחודשים שלאחר מכן, המשיך מספר הקורבנות לעלות כתוצאה ממותם של פצועים רבים מכוויות, תסמונת קרינה חריפה ומחלות נוספות הקשורות להשפעות הלוואי של הפצצה. ההערכות לגבי מספר האנשים שמתו עד סוף שנת 1945 כתוצאה מהטלת פצצת האטום על העיר נעות בין 39 אלף ל-80 אלף איש. מלבד נפגעים יפנים, בין ההרוגים היו לפחות שמונה שבויי מלחמה מצבאות בעלות הברית שהוחזקו בנגסאקי ובהם חייל בריטי ושבעה חיילים הולנדים.

גאוגרפיה

מחוז נגסאקי גובל במחוז סאגה במזרח, ומוקף במים מכל שאר עבריו, בים אריאקה, במצר צושימה ובים סין המזרחי. המחוז כולל גם מספר איים, שהעיקרי בהם הוא צושימה, השוכן במרכז מצר קוריאה. מכיוון שלמחוז רצועת חוף ארוכה, ישנם נמלי ים רבים לאורך החופים, שהגדולים שבהם הם נגסאקי וססבו. 18% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.