google/wiki40b huggingface dataset:
מצמוץ

מצמוץ הוא הסגירה והפתיחה המהירות של העפעפיים. הוא פעולה הכרחית של העין המסייעת לפזר דמעות ולהסיר גורמים מגרים ממשטח הקרנית והלחמית. בממוצע, מצמוץ לוקח בערך 3 עד 4 עשיריות השנייה. מהירות המצמוץ עשויה להיות מושפעת מגורמים כגון עייפות, פגיעת עין, תרופה ומחלה. אדם ממצמץ בערך כל 2 עד 10 שניות. שיעור המצמוץ מוחלט על ידי "מרכז המצמוץ", אבל עשוי להיות מושפע על ידי תמריץ חיצוני. כאשר בעל-חיים (בדרך-כלל אדם) בוחר למצמץ רק עין אחת בתור אות לאחר בקביעה חברתית (צורה של שפת-גוף), הפעולה נקראת קריצת-עין. לעומת זאת, ישנן חיות (לדוגמה, צבים ואוגרים) הממצמצות את עינן האחת ללא תלות בעינן השנייה.

תפקוד ומבנה המצמוץ

המצמוץ מספק לחות לעין על ידי שטיפה בדמעות וחומר סיכה שהעיניים מייצרות. העפעף מספק יניקה לרוחב העין מצינור הדמעות אל כל גלגל העין לשמירה מהתייבשות.
המצמוץ גם מגן על העין מגורמי גירוי. הריסים הם שערות הצומחות מהעפעף העליון והתחתון היוצרות קו הגנה נגד אבק וגורמים מזיקים אחרים המזיקים לעין. הריסים לוכדים את רוב הגורמים המזיקים לפני שהם מגיעים אל גלגל העין.
ישנם מספר שרירים השולטים בהחזר המצמוץ. השרירים העיקריים, השוכנים בעפעף העליון ואחראים לפעולת הסגירה והפתיחה הם שריר העין החוגי (Orbicularis oculi) והשריר מרים העפעף העליון (levator palpebrae superioris). התכווצותו של שריר העין החוגי סוגר את העין, בעוד הרפייתו ובמקביל התכווצות שריר מרים העפעף העליון פותח את העין. שריר המולר (או שריר העפעף העליון) ושריר העפעף התחתון אחראים להרחבת העין. שרירים אלו אינם אחראים למצמוץ גרידא, אלא חיוניים גם בפעולות רבות אחרות, ביניהן גם פזילה וקריצת-עין.

בילדים

תינוקות אינם ממצמצים באותו שיעור כמבוגרים, למעשה תינוקות ממצמצים רק בשיעור ממוצע של פעם או פעמיים בדקה. הסיבה להבדל אינה ידועה, אבל ההשערה המוצעת היא שתינוקות אינם דורשים את אותה הכמות של סיכוך עין כמבוגרים בגלל שפקיחת עיניהם קטנה יותר יחסית למבוגרים. בנוסף, תינוקות אינם מייצרים דמעות במהלך החודש הראשון לחייהם. תינוקות גם ישנים בכמות משמעותית יותר שינה ממבוגרים, וכדלקמן, עיניים עייפות ממצמצות יותר. לעומת זאת, במשך הילדות שיעור המצמוץ גדל, ועד גיל ההתבגרות, הוא בדרך-כלל שווה למבוגרים.

במבוגרים

גברים ונשים אינם נבדלים בשיעור המצמוץ הספונטני, המוערך בממוצע של 10 מצמוצים בדקה בסביבת מעבדה. ברם, כאשר העיניים מתמקדות בעצם למשך זמן ממושך, כמו בקריאה בספר או בצג מחשב, שיעור המצמוץ פוחת לבערך 3 - 4 פעמים בדקה. זוהי הסיבה העיקרית להתייבשות העיניים ולהתעייפותן בזמן קריאה.
מצמוץ העיניים עלול להיות אמת-מידה לאיבחון מצבים רפואיים. לדוגמה: מצמוץ מופרז עלול לסייע לאבחן התקפה של תסמונת טורט, שבץ, ואפילו הפרעה במערכת העצבים. שיעור מופחת של מצמוץ מיוחס למחלת פרקינסון, לחולים מבט חודר ניכר ודמוי-ערמומי אשר ניתן לזיהוי בקלות.
מנחם מנדל מנדלזון

הרב מנחם מנדל מנדלזון (תרצ"ח, 1938 – כ"ז בחשוון תשע"ב, 24 בנובמבר 2011) היה רב המושב קוממיות ונשיא קרן השביעית.

תולדותיו

נולד בקריית אתא (אז 'כפר עטא' ולאחר מכן 'כפר אתא'), בנו של הרב בנימין מנדלזון, שכיהן כרב היישוב. נקרא על שם סבו הרב מנחם מנדל מנדלזון, ראש ישיבת פלוצק בפולין. אמו, מרים, נפטרה בצעירותה. בילדותו למד בכפר אתא, ובגיל 10 עבר ללמוד בישיבת סלונים בירושלים. בגיל 15 עבר ללמוד בישיבת שפת אמת, והיה מקורב לאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר. הוסמך לרבנות על ידי הרב דב בריש ווידנפלד והרב ישראל יצחק רייזמן.
נישא לבילא חיה (נפטרה בכ"א באב ה'תשנ"א), בתו של הרב יוסף מאיר פולק, ראש ישיבת שומרי אמונים בברגסז - אחותו של האדמו"ר רבי אברהם אלטר פולק מברגסז ובתו החורגת של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז.
לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד כעשרים שנה בכוללים של חסידות בעלז ושל ישיבת שפת אמת. בשנת תשכ"ד ייסד שיעור תורני לעולים חדשים בני עדות המזרח בשכונה בקעה בירושלים, ומסר את השיעור בקביעות במשך שמונה עשרה שנה. היה ממייסדי רשת שיעורי התורה "תורה ויהדות לעם", יחד עם הרב חיים ברים והרב מרדכי דוד לודמיר.
בשנות ה-50 עזב אביו את קריית אתא ועבר לכהן כרבו של מושב קוממיות. הוא כיהן כרב המושב במשך שלושים שנה, עד פטירתו בכ"ד באייר תשל"ט. לאחר פטירתו מונה בנו הרב מנחם מנדל כממלא מקומו, וכיהן כרב המושב למעלה משלושים שנה. נודע כדרשן ומסר שיעורי תורה רבים. 
היה מראשי הפעילים למען קיום מצוות שמיטה כהלכתה בקרב חקלאי ישראל. שימש נשיא "קרן השביעית" שעל יד "המרכז הארצי לחקלאים שומרי שמיטה", שייסד אביו במטרה לעודד ולתמוך בחקלאי ישראל המשביתים את שדותיהם בשנת השמיטה בלי לסמוך על היתר המכירה. כמו כן המשיך את מסורת אביו באפיית מצות מצווה ופיקח על מאפיית המצות שבמושב.
מסע הלוויתו עבר בבתי המדרש של חסידות בעלז ושל חסידות גור. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

משפחתו

אמו מרים מנדלזון נפטרה בצעירותה. לימים נשא אביו את רחל חיימוביץ', בתו של הרב אהרן משה חיימוביץ' מבודז'אנוב, ומנישואים אלו נולדה אחותו חנה דבורה, הנשואה לרב יעקב קליין. אחיו הרב ישראל יצחק מנדלזון, מנהל רוחני של תורה ויהדות לעם.
בניו הרבנים: הרב אהרן חתנו של רבי שמעון למברגר ממאקווא, הרב משה יוסף מאיר ממלא מקום אביו, הרב אברהם מרדכי, הרב אביגדור והרב ישראל .
חתניו הם: הרב חיים מנחם הלברשטאם - האדמו"ר מגורליץ, הרב יעקב ישראל למברגר - רב חסידות מאקווא בני ברק, הרב ברוך לובינסקי - ר"מ בישיבת מאור עיניים, הרב ישראל איבנבוים - ר"מ בישיבת מאור ישראל (חסידות גור בני ברק), והרב שלום יוסף זילברברג.
מפלצת בפריז

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בפריז שנת 1910, אחת מתקופות הזוהר של עיר האורות, העיר מוצפת בעקבות עליית נהר הסן על גדותיו. אמיל, בעל קולנוע ביישן וראול נהג שליחויות מעניין בעל מכונית מגניבה, מוצאים את עצמם במצוד אחר מפלצת שהם יצרו בעצמם ומטילה אימה על האזרחים. לעזרתם מתגייסת לוסיל כוכבת הקברט, וקוף חכם להפליא ורגזן בשם צ'ארלס השייך למדען נעלם, בשיאו של המצוד מתברר שהמפלצת היא בכלל פרעוש ענקי נחמד. הם מחליטים להציל את המפלצת ולעזור לה להימלט מראש העיר שנחוש לשים את ידו עליה על מנת להאדיר את שמו, ברגעים המרתקים של הסרט נפגשים הגיבורים במגדל אייפל הרטוב למרוץ ביניהם על גורלה של המפלצת.
מוד לואיס

השפעת עבודתה

ספרים, מחזות וסרטים נוצרו על חייה ועבודתה של לואיס, כולל הסרט "מודי" (2018) המתאר את חייה המאוחרים. עד היום, לואיס היא אחת מהאמניות העממיות הידועות של קנדה. עבודותיה והבית המשוחזר בו גרה מוצגים בגלריה לאמנות של נובה סקוטיה.

סגנון יצירתה

ציוריה של מוד לואיס התאפיינו בסגנון נאיבי ושימוש בצבעים בהירים. מרבית הציורים היו קטנים, בין השאר בשל הקושי שלה להניע את ידה. לואיס ציירה בעיקר פרחים וחיות, בהם שוורים, סוסים, ציפורים, צבאים, או חתולים. רבים מציורה מתארים תמונות נוף מקומיות: סירות מתנדנדות על המים, סוסים מושכים מזחלות, דמויות מחליקות על הקרח. ציוריה נעשו בהשראת זיכרונות נוף ילדותה והסביבה בה חיה והם מגלמים את אהבתה לטבע ולחיות כגון כלבים, חתולים, צבים, ציפורים ופרות.
גבריאלה מיקטי

ביוגרפיה

מיקטי נולדה בלפרידה שבפרובינציית בואנוס איירס, בת לאב רופא. מגיל צעיר התעניינה בפוליטיקה ובדיפלומטיה וב-1988 סיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת סלבדור בבואנוס איירס. לאחר הלימודים עבדה בממשל פרובינציית בואנוס איירס ובמשרד הכלכלה הארגנטינאי. 
ב-2003 הצטרפה למפלגתו החדשה של מאוריסיו מאקרי, "Compromiso para el Cambio" (התחייבות לשינוי) ונבחרה למועצת העיר בואנוס איירס. ב-2007 התמודדה לצדו מאקרי ונבחרה לסגנית ראש העיר. לאחר שנתיים עזבה את תפקידה ונבחרה לנציגת העיר בבית הנבחרים של ארגנטינה. ב-2013 נבחרה לנציגת העיר בסנאט של ארגנטינה. ב-2015 התמודדה בבחירות המוקדמות של המפלגה לראשות עיריית בואנוס איירס, אך הפסידה להוראסיו לרטה. 
היא הצטרפה למאקרי כסגניתו המיועדת בבחירות לנשיאות ארגנטינה ב-2015. בעקבות הניצחון החלה בכהונתה כסגנית הנשיא ב-10 בדצמבר 2015. 
מיקטי נפגעה בתאונת דרכים בנובמבר 1994 ונותרה משותקת בפלג גופה התחתון. היא גרושה ואם לבן.
אידיל איברהים

ביוגרפיה

איברהים קיבלה תואר ראשון באומנויות בשנת 2002 מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת הלימודים האחרונה שלה במוסד, היא התקבלה לאקדמיה לטלוויזיה ולמדעים (ATAS). במהלך זמנה כמחנכת גשר לאמנויות, איברהים לימדה ניתוח סרטים דוקומנטריים והפקת סרטים לתלמידי תיכון ברקלי. בנוסף, אברהים למדה לימודי תואר שני באוניברסיטת ניו יורק.
איברהים זכתה בפרס אומנויות נדין אברגל.
היא מתגוררת כיום בניו יורק. איברהים היא אלמנתו של הצלם והעיתונאי הנודע טים הת'רינגטון שנהרג בזמן שהותו במצרים במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011.
אל-קבו

היסטוריה

היישוב היהודי הקדום קובי (ב' צרויה ורפויה) היה על הדרך מירושלים לביתר ומשם מערבה אל פלשת. מזהים את המקום עם היישוב העברי כַּבּוֹן שבנחלת יהודה המוזכר בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק מ'. כאן שכן היישוב כַּבּוּ שהופיע ברשימות היישובים אותם כבש סנחריב מלך אשור בדרכו מלכיש לירושלים. שמו של המקום בתקופת המשנה היה קוֹבֵי, (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ה, עמוד א'). שרידי היישוב הקדום נמצאים בחורבת קוֹבִי, מצפון למעיין. 
בחורבה שרידי מבנים, מערות קבורה ומתקנים חקלאיים חצובים בסלע מהתקופה הביזנטית. במקום נמצאו שרידים של כנסייה מהתקופה הצלבנית שכוסו בעפר כדי לשמור עליהם אך לא ניתן לראותם.
ויקטור גרן שביקר במקום במחצית השנייה של המאה ה-19, ציין את הכפר הקטן קאבו, את הבוסתנים והגנים ובהם עצי תאנה, לימון, תפוז וירקות. מעיין הכפר שימש לחקלאות שלחין מסורתית וקדומה שעדיין קיימת בכפרים כמו בתיר וואדי פוכין בהרי יהודה. הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל במבצע אל ההר בשלהי מלחמת העצמאות.
הסבב העולמי לגברים (ATP)

שיאי הסבב העולמי

מוצגים בזאת שיאים עיקריים שתועדו בסבב העולמי לגברים בטניס, השיאים המוצגים הם למשחקי היחידים לאורך כל ההיסטוריה.

כספי זכייה

(נכון ל-13 במאי 2019)
דניס בלנדל

ראשית חייו

דניס בלנדל נולד בולינגטון, בירת ניו זילנד כבנו של הנרי פרסי פביאן בלנדל, נכדו של הנרי בלנדל, מייסד העיתון המקומי The Evening Post וצאצא למשפחה עתיקה מלנקשייר.
בלנדל התחנך בבית הספר התיכון לבנים בואיטקי ולמד בטריניטי קולג', קיימברידג' שבאנגליה, שם הוא למד משפטים והוסמך ב-1929. הוא לא עסק בעריכת דין בבריטניה וב-1930 הוא שב לניו זילנד ועבד כעורך דין בולינגטון. הוא היה שותף במשרד עורכי הדין "בל גלי" מ-1936 ועד 1968. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט קולונל בחיל המשלוח של ניו זילנד.
בלנדל היה נשיא המחוז של האגודה המשפטית של ולינגטון ב-1951, נשיא האגודה המשפטית של ניו זילנד בין השנים 1962 – 1968 וסגן נשיא האגודה המשפטית של אסיה והפסיפיק ב-1966.
הוא היה שחקן קריקט מוכשר ושיחק עבור מועדון הקריקט של אוניברסיטת קיימברידג' וכן עבור מועדון הקריקט של מרילבון שבלונדון ועבור קבוצת הקריקט של ולינגטון. הוא היה הקפטן של ולינגטון בעונת 1934 – 1935. בשנים 1959 – 1962 הוא היה נשיא מועצת הקריקט של ניו זילנד.
ב-1945 הוא נשא לאישה את ג'יין הליגן, שאתה הוא הביא לעולם בן ובת.

קריירה פוליטית

ב-1968 מונה בלנדל על ידי ראש הממשלה, קית' הוליאוק להיות הנציב העליון של ניו זילנד בבריטניה ושגריר ניו זילנד באירלנד. ב-1972 הוא סיים את תפקידו ושב לניו זילנד.
ב-1972 מונה בלנדל על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ק מרשל לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. מנהיג האופוזיציה, נורמן קירק התנגד למינוי בשל ידידותו של בלנדל עם ראש הממשלה. בטקס ההשבעה של בלנדל התייחס אליו מרשל בנאומו כאל "ידיד אישי קרוב בתחום המשפטים, בתחום היחסים עם השוק האירופי המשותף ובמגרש הגולף". בלנדל היה המושל הכללי הראשון שנולד וחי בניו זילנד.
בלנדל היה גם המושל הכללי הראשון שהגיע להצביע בבחירות. הוא עשה זאת בבחירות הכלליות של 1972, אם כי לא ידוע אם הוא אכן הצביע (על פי חוק הבחירות של ניו זילנד האזרחים מחויבים רק להגיע לרישום להצבעה). במהלך תקופת כהונתו ויתר בלנדל על המדים הטקסיים של המושל הכללי בעת ביקוריו בבסיסים צבאיים והסתפק בלבישת מדים פשוטים. תקופת כהונתו כמושל הכללי הסתיימה ב-1977.
דניס בלנדל מת בעת חופשה בטאונסוויל שבקווינסלנד, אוסטרליה ב-1984.
פיטר ביינרט

ביוגרפיה

ביינרט נולד בקיימברידג' לג'וליאן ביינרט, שהיה בעבר פרופסור לארכיטקטוריה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ולדורין (לבית פינאר), סוכנת נדל"ן, ובעבר מנהלת סדרת סרטי הקולנוע של אוניברסיטת הרווארד, בבית הספר לממשל ע"ש ג'ון קנדי. הוריו היו עולים יהודים מדרום אפריקה, הורי אביו היו מליטא. אבי אמו היה מרוסיה, ואם אמו ממצרים. אביו החורג הוא מבקר התיאטרון והמחזאי רוברט ברוסטין.
למד בבית הספר "ניקולאס" בקיימברידג'. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה מאוניברסיטת ייל, שם היה גם חבר "האיחוד הפוליטי ייל". הוא קיבל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה.

קריירה

בשנת 1995 החל לעבוד כעורך במגזין "ניו ריפבליק". בשנת 1999, כשהוא בן 28, מונה לעורך הראשי ושימש בתפקיד זה עד שנת 2006. בין השנים 2007 ל-2009 היה עמית בכיר במועצה ליחסים בינלאומיים (Council on Foreign Relations).
כיום כותב ביינרט בעבור הבלוג הפוליטי "The Daily Beast" ומשמש כמרצה לתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. מאמריו הופיעו ב"טיים מגזין", ב"ניו יורק טיימס" וב-The New York Review of Books. החל מינואר 2014 הוא משמש כפרשן בכיר בעיתון "הארץ".

דעותיו

ביינרט מזוהה עם האגף השמאלי הליברלי ביהדות ארצות הברית, וידוע בביקורתו על מדיניות ההתנחלויות ועל מדיניות ממשלת נתניהו. 
באוגוסט 2018, כשבא עם משפחתו לטיול בת מצווה בישראל, הוא עוכב ותושאל בכניסה לנתב"ג לגבי עמדותיו הפוליטיות, פעילותו בארגוני שמאל, והשתתפותו בהפגנות. לאחר שפרסם זאת במגזין היהודי-אמריקני "פורוורד", נמסר מלשכת ראש הממשלה נתניהו ש"מדובר בטעות מנהלית". גם השב"כ התנצל. ביינרט עצמו כינה את ההתנצלות "חלולה", אמר שנתניהו "חצי התנצל", והוסיף: "אקבל את ההתנצלות, כשהוא יתנצל בפני כל הפלסטינים והפלסטינים-אמריקנים שכל יום סובלים מצבים גרועים יותר".
ביינרט גם מתנגד לפרויקט תגלית, בנימוק שהפרויקט אינו מפגיש את יהודי העולם עם פלסטינים.
דניאל גורדיס, סגן נשיא המרכז האקדמי שלם, פרסם תחקיר בו הראה כי ביינרט מתאר את הנעשה ביהודה ושומרון בחוסר דיוק הקיצוני, כגון תיאורי ירי סיטוני בערבים ומתנחלים השוחים בבריכות פאר כאשר שכניהם הערבים צמאים למים.

חיים אישיים

בשנת 2003 נישא לעורכת הדין דיאנה (רובין) הרטסטיין. הם גרים עם שני ילדיהם בניו יורק, והילדים לומדים בבית ספר יהודי. ביינרט שומר כשרות ומבקר בבית הכנסת.
כלי מעבדה

כלי מעבדה הוא שם כולל למספר רב של כלים, שיוצרו בידי מדענים על מנת לשמש במעבדות. כלי מעבדה הם דוגמה טובה לייצור לפי צורך: כלי מעבדה רבים, כדוגמת האביק, יוצרו מכיוון שנוצר צורך לעצב כלים בעלי צורה מיוחדת, בעלי ברזים, שפה או מבנה מיוחד. בעבר, היו קיימים במכוני המחקר ובאוניברסיטאות בתי חרושת לזכוכית שיצרו את הכלים הדרושים לפי הזמנה. כיום, מרבית כלי הזכוכית הם חד פעמיים ומוזמנים מיצרנים המייצרים כלים לפי מפרט מיוחד. בכלי מעבדה ניתן לכלול כלים כדוגמת משפך מפריד, מכשור מכני כדוגמת מבער בונזן ומיכשור חשמלי ודיגיטלי כדוגמת מיקרוסקופ ומד pH. כלי מעבדה משמשים כאמצעים לביצוע ניסוי, לביצוע מדידה או לאיסוף נתונים.
Ubiquity

Ubiquity היא תוכנית ההתקנה כברירת מחדל במערכת ההפעלה אובונטו ונגזרותיה. קיימת בתקליטור אתחול או החסן נייד שנפרס עליהם אימג' של אובונטו. ניתן להריצה מאפשרויות המוצגות בעת העלאת ההתקן, או משולחן העבודה של תקליטור האתחול. התוכנה הוצגה לראשונה באובונטו גרסה 6.06. לפני התחלת פעולתה היא מציעה למשתמש לשנות את שפת הממשק שלה, לשפה מקומית על פי העדפתו. נועדה להיות ידידותית למשתמש.

תכונות

Ubiquity מורכבת מאשף הגדרות המאפשר למשתמש להתקין בקלות את אובונטו, ומראה מצגת המכילה מגוון תכונות הקיימות באובונטו במהלך ההתקנה עצמה. באובונטו גרסה 10.10 קבוצת הפיתוח של התוכנה הכניסה שינויים לפישוט הכלי ולהאצת פעולת האשף.
Ubiquity מאפשרת למשתמש לבחור בעדכון אוטומטי תוך כדי ההתקנה. במידה והמשתמש מאשר זאת, התוכנית מורידה את חבילות התוכנה המעודכנות ביותר ממאגרי התוכנה של אובונטו, ומוודאת שהמערכת אכן מעודכנת.
תוכנית ההתקנה מאפשרת למשתמש להגדיר את Ubiquity כך שיוריד גם חבילות בקוד סגור, או תוכנות צד שלישי המוגנות בפטנטים כדוגמת אדובי פלאש, וקודקים של Fluendo’s MP3, אשר המשתמש רוצה בהתקנתם.
לאחר שהמשתמש מסיים להגדיר את המחיצות באמצעות האשף, Ubiquity יכול להתחיל בפירמוט מערכת הקבצים ולהעתיק את קובצי המערכת המותקנת, ובתוך כך הוא נדרש לספק פרטים נוספים, כדוגמת שם משתמש, ססמה, מיקום, וכדומה, דבר המפחית מזמן ההתקנה. בסקירה של ריאן פול מ-Ars Technica  על אובונטו 10.10 הוא אמר "במהלך בדיקתי יכולתי להתקין מערכת במלואה תוך 15 דקות". Ubiquity מספקת גם מפה אינטראקטיבית המאפשרת למשתמש לבחור את אזור הזמן.
בתחתית חלון תוכנית ההתקנה מופיע באר המציג את התקדמות ההתקנה. בסיום שלב הגדרות המשתמש מופיעה מצגת עד לסיום ההתקנה, הכוללת סיכומים קצרים וצילומי מסך אודות יישומי אובונטו. לא כל היישומים המוצגים מותקנים בהתקנה בסיסית של אובונטו אך כולם ניתנים להורדה ממרכז התוכנה של אובונטו. מטרת המצגת היא להפוך את המשתמש למודע יותר אודות היישומים והפלטפורמות הזמינות באובונטו. 
עד גרסה 12.04 הייתה קיימת באשף אפשרות המסייעת להגירה ממערכות הפעלה אחרות (Windows, ‏OS X, והפצות לינוקס אחרות), בכך שהיא מיבאת חשבונות משתמשים של מערכת ההפעלה, חשבונות דואר אלקטרוני, סימניות מאינטרנט אקספלורר ופירפוקס, כמו גם תמונות של המשתמש, רקעים, מוזיקה, ומסמכים. בכינוס המפתחים של אובונטו אודות גרסה 12.10 הוסכם להסיר את התכונה בשל ריבוי באגים בה.
יקונו אמלק, קיסר אתיופיה

חייו

המסורת מספרת שאמו של אמלק הייתה שפחה של מלך שאווה בעיירה סגרט, אמלק חונך ואומץ על ידי אזזאז כאלה במנזר יסטיפנוס שעל חופה של אגם היאק שבאמבסל שם פגש את הקדוש תקלה היימנות והוא זה שעזר לו יותר מאוחר להדיח את אחרון קיסרי הזאגווה. מסורות אחרות גורסות שזה היה ראש המנזר, ייאסוס מועא אשר עזר לאמלק להדיח את הקיסר. המסורת ממשיכה ומספרת שאמלק הדיח את הקיסר הזאגווי "זא-ילמקנון" ("הלא ידוע") בעיירה מלוט שם הוא הצליח לברוח. לאחר מכן יקונו הצליח לאסוף תמיכה באימפריה בעיקר מצד התגרים והאמהרים הנוצרים והצליח להביס את הקיסר. שמו של הקיסר שהודח לא ידוע והיסטוריונים מתווכחים ביניהם, רובם גורסים שזה היה הקיסר יטברק וחלק נאקוטו לאב. אחת המערכות הצבאיות המתועדות שניהל היה כנגד ממלכת דמות השוכנת דרומית לנילוס הכחול.
בתקופתו האימפריה החלה לצאת מהקיפאון במערכת יחסי החוץ והיו קשרים מסחרים עם הקיסר הביזנטי מיכאל השמיני. לעומת זאת מערכת היחסים עם המדינות השכנות המוסלמיות הייתה מעורבת, בתחילה ידידותית, אך לאחר שהיה צורך במינוי אבונה לכנסייה האתיופית, אדם שהגיע ממצרים האסלאמית, שבאותו הזמן סולטאן מצרים בייברס צר על פטאריך אלכסנדריה היה לא לרוחו. לאחר מספר בקשות אמלק החל להאשים את סולטאן תימן בעיכוב השליח למצרים.
לאור עובדה זו אמלק שלח את שני בניו לפטאטריך אנטיוכה שזה יימנה אבונה חדש. באותו הזמן הפטריארכים של אלכסנדריה ואנטיוכיה נאבקו ביניהם על מינוי פטריארך ירושלים. עד אז הייתה זו הזכות המיוחדת של פטריארך אנטיוכיה. אמלק קיבל את מבוקשו ופטאריך אנטיוכה מנה צליין אתיופי לאבונה, אך זה מעולם לא קיבל עליו את התפקיד ולכן אמלק החל להסתמך על בישופים סוריים שהגיעו לקיסרותו. אמלק היה זה שיזם את בנייתה של כנסיית גאנטה מריאם שלד לליבלה שמכילה את הציורים המוקדמים ביותר של וויכוחי דת.
יקונו אמלק נפטר בדברה ברהן ב-19 ביוני 1285 ונקבר בכנסיית גאורגיוס הקדוש שבמנזר אטרסנה אגזאטנה מריאם שבסאינט.
חליטה

חליטה היא שיטת בישול שבה משרים מזון במים חמים לא רותחים לזמן קצר.
החליטה מתבססות על חימום ירקות או הפירות בטמפרטורות בינוניות-גבוהות ולפרקי זמן שונים. ככל שהטמפרטורה גבוהה וזמן החימום קצר יותר (עד דקה), הנזק לירק ואיבוד איכותו קטנים יותר. 
שיטות המשתמשות בגלי חום (מיקרוגל, אינפרה-אדום), מחממות את הירק באופן מבוקר יותר, ללא מים חמים, והפגיעה באיכות המוצר מצומצמת. עם זאת, המבנה הפנימי של הרקמות נפגע.
בעולם המודרני המונח חליטה (באנגלית - blanching) מתייחס בעיקר לתהליך תעשייתי, שבו מזון גלמי מהשדה, ירק או פרי, עובר חימום, כשלב ראשוני הכרחי, לפני הקפאתו לצורך שימור ואחסון לצריכה עתידית. החימום נעשה בטמפרטורה גבוהה יחסית (80–100 מעלות צלזיוס) ולזמן קצר (דקות) במטרה להרוס אנזימים מחמצנים, המבצעים ריאקציות כימיות שפוגעים בתכונות הירקות (כגון: ערך תזונתי, מרקם, טעם, צבע, טקסטורה). מחקרים הראו כי החליטה לא רק שמונעת את הרס הצבע או הטעם, אלא גם מאריכה את חיי המדף של המוצר הקפוא שעבר חליטה.
ביהדות, חליטה היא שיטת בישול במים רותחים, המשמשת בין היתר כחלק מהכשר הבשר.

שימושים בתעשייה ובבית

השימושים בתעשייה הם רבים והמוצרים המוצגים בדוכני רשתות המכירה מעידים על כך. השיטה שבה משתמשים בחליטה בבית או במסעדות היא העתיקה יותר ותפסה לה אחיזה מאז ומתמיד. שיטה זו משמשת בעיקר להכנת תה ומשקאות נוספים העשויים מעלים, בכך שהיא ממצה את הטעם והריח הנמצאים בשמנים האתריים בתוך העלים, שמנים שמתאדים בטמפרטורה שמעל 80 מעלות צלזיוס. אם יצקו עליהם מים רותחים יאבדו רוב הטעמים וישאר רק הטעם המריר שבעלים.

שיטה זו גם מסייעת לקילוף עגבניות או פירות הרכים מדי לקילוף בקולפן, להוצאת ריחות לוואי מחלקי פנים של בקר ועוף, לריכוך חומרי גלם שונים על מנת לרככם חלקית ועם זאת לשמור על צורתם, מרקמם החיצוני ועל ערכם התזונתי. מכאן גם מתחלק הבלנשיר לכמה סוגי חליטה ביניהם בישול ירוק, בישול לבן ובישול כחול.
מצודת בלגרד

היסטוריה

במהלך המאה ה-1 הוקם במקום קסטרום אשר שימש את הלגיון השמיני אוגוסטה של הקיסרות הרומית. לאחר קריסת הקיסרות הרומית המערבית ננטש הקסטרום. בראשית המאה ה-6 הוקמה מצודה במקום על ידי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית והיא נכבשה וננטשה במהלך פשיטות האווארים והסלאבים. במחצית השנייה של המאה ה-9 נכבשה המצודה על ידי צבאו של בוריס הראשון, מלך בולגריה, בהמשך חזר המקום לידיים ביזנטיות ונכבש בשנית על ידי צבא ממלכת בולגריה השנייה. במהלך המאה ה-12 נשלטה המצודה על ידי ממלכת סרביה, ועם קריסתה לאחר קרב קוסובו הוחזקה המצודה על ידי דספוטט סרביה שהייתה ישות וסאלית של ממלכת הונגריה.
צבא האימפריה העות'מאנית ניסה לכבוש את המצודה וצר עליה מספר פעמים. ב-1456 הטיל צבאו של מהמט השני מצור על בלגרד אך הובס בידי כוחות הונגריים בפיקודו של יאנוש הוניאדי. לבסוף, ב-1521 על בידי צבאותיו של סולימאן הראשון לכבוש את המצודה. לאחר קרב וינה השני החלה שקיעתה ההדרגתית של האימפריה העות'מאנית. ב-1688, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נפלה המצודה לידי כוחות צבא ממלכת הבסבורג וכעבור שנתיים עלה בידי העות'מאנים לחזור ולשלוט בבלגרד. במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) כבשו האוסטרים שוב את בלגרד. ב-1739, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739) עלה בידי העות'מאנים להשתלט מחדש על המקום.
בראשית המאה ה-19 פיקד מילוש אוברנוביץ' על המרד הסרבי השני נגד השלטון העות'מאני. כפועל יוצא מהמרד הוקמה נסיכות סרביה כיישות אוטונומית תחת האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים החזיקו כוחות שיטור בבלגרד וכוחות צבא ובכלל זה יחידות ארטילריה ואנשי מנגנון ממשל צבאי בתוך מצודת בלגרד. ב-17 ביוני 1862 לאחר תקרית אש בבלגרד בין שוטרים סרביים לעות'מאניים המכונה תקרית מזרקת צ'וּקוּר , הפגיזו העות'מאנים את בלגרד באמצעות תותחים שהוצבו במצודת בלגרד וגרמו לנזק רב ונפגעים בעיקר באזור שכונת דורצ'ול. תקרית זו הובילה ללחץ של המעצמות האירופיות על העות'מאנים לסיים את נוכחותם הפיזית בבלגרד. ב-1867 נסוגו הכוחות העות'מאניים מהמצודה ועזבו את שטחי נסיכות סרביה. עם עזיבת העות'מאנים פסק השימוש במצודה לצרכים צבאיים.

תיאור

בתוך המצודה הוקמו ברבות השנים מסגדים, כנסיות, מבני שלטון ושטחי מסחר ומגורים. שטחו הפך לאחד מרובעי העיר העתיקה של בלגרד. ב-1900 התגוררו בשטחי המצודה 2,777 תושבים. במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הופצצה המצודה ונגרמו בה נזקים כבדים. בהמשך הפך השטח לפארק ולצידו אתרי תיירות. במקום נבנה רכבל המקשר את העיר עם המצודה ואתריה, ונבנתה טיילת מרכזית.
הגייה

'קול של הדיבור היא האופן שבו השפה באה לידי ביטוי בפי דובריה. הגייתה של שפה, גם בפי הדוברים אותה כשפת אם, משתנה במהלך הדורות, וכן ניכרים הבדלי הגייה בין קבוצות אתניות שונות ובין אזורי מגורים שונים (במדינות שונות, ואף באזורים נפרדים של אותה מדינה). 
טקסטים כתובים באלפבית של השפות השונות אינם מספקים מידע מלא על אופן הגייתו של הטקסט, ולהגייה הנכונה נדרשים גם ניסיון וידע של הקורא. לכתיבה המספקת מידע מלא על אופן הגיית הטקסט משמש אלפבית פונטי בינלאומי. 
ענף הבלשנות העוסק בחקר ההגייה קרוי פונטיקה. 
יחידה תאורטית בסיסית של הגייה, שעשויה להבדיל בין מילים, היא פונמה. פונמות מייצגות, בדרך כלל, אוסף של הגאים הדומים זה לזה במאפיינים פונטיים או פונולוגיים, כלומר אוסף של אלופונים.
ההגייה משמשת לעיתים כמאפיין חברתי של הדובר. המחשה בולטת לכך ניתנה במחזהו של ג'ורג' ברנרד שו, "פיגמליון", שבו מתערב פרופ' הנרי היגינס, חוקר פונטיקה באוניברסיטה, עם חברו, שיצליח להפוך את אלייזה דוליטל, מוכרת פרחים ממעמד נמוך ובעלת חיתוך דיבור המוני, ל"ליידי" - אשה בעלת הגייה נכונה וגינונים חברתיים מושלמים.
משפט שובר שיניים הוא משפט שעשוע שנוצר לשם האתגר שבהגייתו. לרוב, הקושי במשפטים מסוג זה נוצר מחזרה עיקשת על כמה עיצורים בודדים או ההחלפה של מספר עיצורים דומים לסירוגין (כמו למשל ס' ו-ש'). דוגמאות: שׂרה שׁרה שיר שמח; גנן גידל דגן בגן.
מחלוקת מדעית עם דרוויניזם

מחלוקת מדעית עם דרוויניזם (באנגלית: A Scientific Dissent from Darwinism) היא הצהרה שפורסמה בשנת 2001 על ידי מכון דיסקברי, מכון אמריקאי שמרני המקדם את האמונה בתכנון תבוני. נכון ל-2008, על ההצהרה חתומים כ-761 מדענים אקדמאים, בעלי תואר ד"ר, פרופסור, או פרופסור לרפואה.
לשון ההצהרה היא:
ההצהרה מתייחסת לאבולוציה ותורת דרווין, מושגים שאינם מקובלים בשימוש המדעי המודרני ובעלי כמה משמעויות. ההצהרה מתייחסת אך ורק למנגנוני לברירה טבעית ולמוטציה אקראית בלבד. עם זאת, כיום שחבור גנטי, זרימת גנים וסחף גנטי הם חלק אינטגרלי מהסינתזה האבולוציונית המודרנית הידועה למדע.
ביקורת נשמעה על רשימת המדענים החותמים, מכוון שרובם חסרי התמחות בתחום האקדמי הרלוונטי לאבולוציה, הוא הביולוגיה. בהצהרה המקורית מ-2001, פחות מ-20% מהחותמים היו ביולוגים.
בין החותמים חמישה ישראלים: ישראל חנוקוגלו, פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת אריאל; חיים שור, פרופ' במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון; מארק שלפוברסקי, ד"ר לוירולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן; ירמיהו ברנובר פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון; וג'יימס אי רנקין, ד"ר לפיזיקה מישיבה יוניברסיטי (אך רשום בישראל).

תגובות להצהרה

בעקבות הצהרה זו קמו כמה עצומות נגדיות. האיגוד הלאומי לחינוך מדעי בארצות הברית פתח את "פרויקט סטיב" (Project Steve). מדובר בעצומה התומכת באבולוציה, וחתומים עליה אך ורק מדענים בעלי תואר ד"ר בתחום הביולוגיה, הפלאונטולוגיה או הגאולוגיה - ששמם הפרטי הוא סטיב. זוהי פרודיה שמטרתה להראות כמה מעט חותמים יש להצהרה מתוך כלל הקהילה המדעית. מספר המדענים ברשימה, נכון ל-2019, הוא 1,441. בהם יותר ביולוגים מאשר בעצומה של מכון דיסקברי. על עצומה בשם "תמיכה מדעית בדרוויניזם" (A Scientific Support for Darwinism), שהוצגה כראיית נגד בבית משפט לאחר שהוצגה בו העצומה של מכון דיסקברי, חתמו 7733 מדענים תוך ארבעה ימים. (ראו גרף משמאל). על "פרויקט מכתב הכמורה" (Clergy Letter Project) חתומים יותר מ-10,000 אנשי כמורה אמריקאים שאומרים כי "האמונה באמיתות הנצחיות של התנ"ך והתגליות המדעיות יכולים להתקיים בבטחה זה לצד זה".