קבינט ממשלת בריטניה

הרכב הקבינט

ראש ממשלת בריטניה מייעץ למלך או למלכה במינוי חברי הקבינט, ובפועל ראש הממשלה הוא הקובע מי יהיו חברי הקבינט (ואף שנדרש אישור רשמי של המלך או המלכה למינוי - מעולם לא סירבו המלך או המלכה לבקשת ראש הממשלה).
בחוק משכורות השרים ונושאי משרה אחרים 1975 נקבע כי מספר חברי הקבינט המקבלים שכר לא יעלה על 22 חברים, אולם אירעו מקרים בהם מונו חברי קבינט שלא בשכר, ולכן מספר חברי הקבינט נע בין 21 ל-24 חברים.
אף שראש ממשלת בריטניה נחשב "ראשון בין שווים" (primus inter pares) בפועל עומד ראש הממשלה בראש הקבינט מאחר שביכולתו להמליץ להדיח ולמנות חברים לקבינט, וקובע את סדר היום בו דן הקבינט.
בעבר נפגש הקבינט פעמיים בשבוע אולם טוני בלייר הוריד את מספר הישיבות לישיבה שבועית אחת.
באופן רשמי, מהווים חברי הקבינט חברים של מועצת המלך (Privy Council) ולכן הם זוכים לתואר "The Right Honourable" (תואר הזהה לתוארם של חברי בית הלורדים ולכן נוהגים חברי הקבינט לרשום את האותיות "PC" על מנת לציין את היותם חברי מועצת המלך).
על פי הנוהג המקובל, כמעט כל חברי הקבינט הם חברי הבית התחתון של הפרלמנט הבריטי, ורק שני חברים: הלורד צ'נסלור והלורד יושב הראש היו חברי בית הלורדים (הבית העליון של הפרלמנט הבריטי). אולם אירעו מקרים בהם מונו לורדים לתפקידי קבינט.

פגישות הקבינט

הקבינט מתכנס מדי שבוע, על מנת לדון בסדר יומה של הממשלה הבריטית. מאז כניסתו של גורדון בראון לתפקיד ראש הממשלה, הקבינט מתכנס בימי שישי. אורך הישיבות השבועיות משתנה בהתאם ללוח הזמנים של ראש הממשלה.
לקבינט מספר רב של ועדות משנה הדנות בנושאים שונים. בוועדות אלה חברים גם שרים זוטרים אשר אינם נוכחים בפגישות הקבינט.
בשנים האחרונות, מטעמים פוליטיים, נוהגים ראשי הממשלה של בריטניה לדון עם השרים בנושאים שונים קודם לדיונים בקבינט, ופגישות הקבינט נועדות למעשה רק לאישור רשמי של החלטות ראש הממשלה והשרים שהתקבלו למעשה קודם לכן.
בשנים האחרונות (מאז כהונתה של מרגרט תאצ'ר) נוהגים ראשי הממשלה לקיים "מטבחון" ("kitchen cabinet") - קבינט מצומצם בו חברים מספר מועט של שרים וכן יועצים של ראש הממשלה. מטבחון זה קובע למעשה את מדיניות הממשלה, וראש הממשלה פועל לאחר שהתקבלו ההחלטות במטבחון, לשכנע את יתר חברי הקבינט לאשר החלטות אלה.

היחס בין הקבינט לפרלמנט

בהתאם למוסכמות חוקתיות, חברי הקבינט חבים חובת דיווח לפרלמנט הבריטי, ונושאים באחריות להחלטות המתקבלות בקבינט (כל שר נושא באחריות להחלטות הכלליות שמתקבלות, ולא רק להחלטות הנוגעות למשרד עליו הוא ממונה).
מוסכמה חוקתית זו מתבססת על העובדה שרוב חברי הקבינט הם גם חברי הבית התחתון של הפרלמנט הבריטי ועל כן חבים ליתר חברי הבית חובת דיווח על מעשיהם.
בהתאם למוסכמה החוקתית, הקבינט מקבל את החלטותיו באופן קולקטיבי (וגם אם שר מסוים התנגד להחלטה, וההחלטה התקבלה ברוב של חברי הקבינט, אותו שר אחראי להחלטה, אלא אם ביקש להתפטר מתפקידו - כפי שעשה, לדוגמה, רובין קוק בשנת 2003, אשר התנגד להחלטת הממשלה לתקוף את עיראק). כמו כן, בהתאם למוסכמה של אחריות קולקטיבית, משמעותה של הצבעת אי אמון בממשלה היא התפטרות אוטומטית של כל חברי הקבינט (כמו גם ראש הממשלה).
חברי הפרלמנט (הן בבית העליון והן בבית התחתון) יכולים להציג שאילתות לחברי הקבינט (השאילתות נשאלות הן בכתב והן בעל פה), וחברי הקבינט מחויבים לענות על שאילתות אלה (בעצמם או באמצעות סגנם). לרוב המענה לשאלות מוכן על ידי צוות במשרד השר ולא על ידי השר עצמו.

קבינט הצללים

האופוזיציה הרשמית (המפלגה עם מספר החברים הגדול ביותר בבית התחתון של הפרלמנט הבריטי, שאינה חברה בקואליציה) בוחרת מבין בכיריה את "ממשלת הצללים" - גוף שתפקיד חבריו לבדוק את פעילות חברי הקבינט ולבקר אותם. כל אחד מחברי ממשלת הצללים (כיום חברים אלה משתייכים למפלגת הלייבור) ממונה על ידי מפלגתו לעקוב אחרי משרד מסוים של הקבינט.
בשנים האחרונות החלה גם המפלגה השלישית בגודלה בפרלמנט (כיום המפלגה הליברל-דמוקרטית) להתייחס למנהיגיה בתואר זה.