google/wiki40b huggingface dataset:
אוטונומיה לאומית פרסונלית

אוטונומיה לאומית פרסונלית היא סוג תאורטי של אוטונומיה מדינית שיכולה להינתן למיעוטים לאומיים ללא קשר למסגרת טריטוריאלית אלא על יסוד השתייכות אישית של פרט לאותו מיעוט. הצעה לאוטונומיה מסוג זה הופיעה לראשונה בסוף המאה ה-19 בדבריו של קרל רנר שפרינגר, מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. הוא שאף לפתור את בעיית הקיסרות האוסטרו-הונגרית רבת הלאומים על ידי כך שטען שלאומים אלו אינם קשורי טריטוריה אלא קבוצות אישיות אוטונומיות, אתניות. על כן, ניתן לספק אוטונומיה למיעוטים אלו מבלי לפרק את הקיסרות. תורה זו פורסמה על ידו בשנת 1899 במאמר בשם "Staat und Nation".
ההיסטוריון היהודי שמעון דובנוב היה הראשון שהטיף לסוג זה של אוטונומיה לגבי יהדות הגולה (אוטונומיזם) והשקפתו זו נתקבלה על ידי המפלגה היהודית העממית, פאלקס-פארטיי שקמה בהשפעתו. מפלגה יהודית אחרת - מפלגת הפועלים הסוציאליסטית היהודית, קיבלה אף היא עקרון זה ודרשה להקים פרלמנטים יהודיים שאינם מוגבלים טריטוריאלית ולהם תהיה סמכות החלטה בעניינים מדיניים וכלכליים הנוגעים ללאום היהודי. מאידך, פרלמנטים אלו יעסקו גם בחינוך וריכוז נושא ההגירה היהודית לטריטוריה לאומית יהודית עתידית, אם וכאשר זו תקום. היות שזו הייתה השקפה דו-שלבית שבסופה הקמת ישות מדינית-טריטוריאלית יהודית, היא לא עמדה בסתירה לציונות ועל כן גם התקבלה על ידי חלק מהארגונים הציוניים כמו פועלי ציון.
אוטונומיה מסוג זה הוקמה באוקראינה ב-1918 שבה מונה גם שר לענייני היהודים אך זה לא מנע את הפרעות הקשות ביהודים והיא בוטלה כעבור כשנה וחצי. ב-1924 הוקמה אוטונומיה דומה בליטא, עם שר לענייני יהודים ומועצה לאומית יהודית (נאציונלראט). היא בוטלה בשנת 1924.
לאחר פירוק ברית המועצות התייחסות למיעוט לאומי במדינות שהוקמו מבוססת על עקרונות אוטנומיה פרסונלית. בסיס חוקתי לכך אושר בליטא בשנת 1989, בלטביה בשנת 1991, באוקראינה בשנת 1992, באסטוניה והונגריה בשנת 1993 וברוסיה בשנת 1996.

לקריאה נוספת

אנציקלופדיה למדעי החברה, הוצאת ספרית פועלים והוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1963, עמודה 48.
הקורפוס ה-59 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-20 בינואר 1942 על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-59 (Höheres Kommando z.b.V. LIX), שהיה חלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות D, וכמפקדו מונה קורט פון דר שבאלרי. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, והועמד תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. באוקטובר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. בהמשך לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, והשתתף במבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמה עד סוף המלחמה.
יואיצ'י נישימורה

תחילת הקריירה

נולד בטוקיו וגילה עניין בכדורגל מבית הספר היסודי. למד בתיכון שברובע שינג'וקו ובקולג' להנדסת אלקטרוניקה
(גם הוא בשינג'וקו) אותו סיים ב-1994. הוא שימש תחילה כשופט במשחקי חובבים ולאחר מכן החל לשפוט בליגה היפנית. ב-2004 הפך לשופט בינלאומי. את הופעת הבכורה שלו כשופט בינלאומי ערך באוקטובר 2004 במשחק של נבחרת איחוד האמירויות מול תאילנד. הטורניר הבינלאומי הראשון בו שפט היה ב-2007 בגביע אסיה לאומות ומייד אחר כך שפט בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בקוריאה הדרומית שם אף שפט את משחק הגמר בין ניגריה וספרד.
מנשה מילר

קריירה

מילר, בוגר ישיבת "בית מדרש גבוה" בלייקווד, שירת לאחר נישואיו בחיל האוויר האמריקאי כצ'פלין (קצין דת) והגיע לדרגת מייג'ור. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית ונבחר לראשונה למועצת העיר בשנת 2003. ב-2010 נבחר לראשונה לכהן כסגן ראש העירייה ובשנה שלאחריה בחרה בו מועצת העיר לכהן כראש העירייה, כסגנו כיהן ראש העירייה הקודם סטיבן לנגרט. בשנת 2012 נבחר מילר לכהן בקדנציה שנייה כראש העירייה וב-2013 החליף אותו סגנו אלברט (יצחק) אקרמן. ב-2014 זכה שוב בכהונת ראש העירייה לקדנציה שלישית, אך ב-2015 תפס אקרמן את ראשות העירייה בשנית ומילר מכהן כסגנו.
כתום

אטימולוגיה

בעברית, המילה "כָּתֹם" נגזרת מן המילה "כֶּתֶם", שאחת ממשמעויותיה היא "זהב". מבחינה זו, העברית שונה משפות רבות אחרות, שבהן יש קשר בין המילה "כתום" (orange או מילה דומה בהרבה שפות) לבין המילה "תפוז". אפילו בערבית קיים קשר בין שם הצבע הזה, برتقالي (בורתוקלי) לבין המילה תפוז, برتقال (בורתוקל). אולם, באנגלית, לצד המילה orange, שפירושה הפשוט הוא "כתום", קיימת גם המילה marigold, שפירושה "כתום-צהבהב" ומכילה את המילה gold - "זהב".

גוונים של כתום

משתמשים בצבע הכתום כדי להגביר את הנראות של עצמים. כובעים, חליפות, גופיות ואביזרים נוספים בצבע כתום מיוצרים עבור ציידים, עובדים בכביש ואחרים שבטיחותם תלויה בכך שיראו למרחק. כבלי טלפון וסיבים אופטיים בדרך כלל ארוזים בצינורות פוליאתילן בצבע כתום.
גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו צבוע בגוון המכונה "כתום בינלאומי".
פיגמנטי צבע כתומים בדרך כלל שייכים למשפחות האוכרה וקדמיום.
שיער ג'ינג'י הוא שיער בגוונים כתום-אדום.
למרות ששם הצבע חום נמצא בשימוש כשם צבע בסיסי, חום זה בפועל כתום כהה.
כאוס קוונטי

כאוס קוונטי והשערת רימן

אחת הסיבות שהתחום של כאוס קוונטי משך תשומת לב רבה בשנים האחרונות, היא הקשר שבינו להשערה המפורסמת של רימן. פונקציית זטא של רימן מוגדרת על ידי הסכום:
עבור  ועל ידי המשכה אנליטית בכל יתר המרחב המרוכב. לפונקציה זו שני סוגי אפסים: אפסים הממוקמים על הציר הממשי של  בנקודות 2-, 4-, 6-, וכן הלאה, ואפסים הממוקמים במה שקרוי "הרצועה הקריטית", . לפי השערת רימן, אפסים אלה ממוקמים כולם על הישר הקריטי:  (לאפסים אלו קוראים האפסים הלא-טריוואליים). הוכחת ההשערה של רימן היא אחד האתגרים הגדולים בתורת המספרים, ואחד הרעיונות בדרך להוכחה הוא למצוא המילטוניאן שהערכים העצמיים שלו הם בדיוק האפסים של הפונקציה. מציאת המלטוניאן כזה תהווה הוכחה של ההשערה. מתברר שאם אכן קיימת מערכת שרמות האנרגיה שלה הם האפסים הלא-טריוואלים של פונקציית זטא אזי היא כנראה מערכת כאוטית. הסיבה לכך היא שההתפלגות הסטיסטית של האפסים זהה להתפלגות הסטסיסטית הנובעת מתורת המטריצות הרנדומית, והיא דומה מאוד, להתפלגות רמות האנרגיה של מערכות כאוטיות. יתרה מזו, ניתן לרשום את פונקציית זטא לאורך הקו הקריטי בצורה זהה לנוסחת העקבה של גוצווילר. מתוך השוואת הנוסחאות אפשר להסיק שאורכי המסלולים המחזורים של המערכת (ללא חזרות) הם בדיוק המספרים הראשוניים, ושהמרחב בעל עקמומיות שלילית קבועה.
למרות שעדיין לא נמצא ההמילטוניאן המבוקש, הקשר בין מערכות כאוטיות ופונקציית זטא, הוביל למספר רב של תובנות והשערות חדשות, בפרט לגבי פונקציות L של דיריכלה.
פייר רוק

תחילת דרכו

רוק נולד ב-28 בדצמבר 1856 במחוז ארו שבקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת אמצעים מועטים. האינטליגנציה הערה שלו זיכתה אותו במענק, שאפשר לו להירשם לאקול פוליטכניק בשנת 1877. בשנת 1879 הוא התגייס לצבא צרפת כקצין הנדסה, ושרת בקולוניות שונות של האימפריה הצרפתית, ותכנן מבנים כמו מסילות רכבת כבישים וגשרים בטונקין, אלג'יריה ומדגסקר. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל של בריגדה. רוק היה מאבות חיל האוויר הצרפתי, והוא המציא מילים רבות עבור חיל האוויר, וחלקן עדיין בשימוש בצרפתית כיום. 
ב-9 באפריל 1912 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה השביעית, והוא פיקד עליה עד 18 באוגוסט 1913.

אחריתו

לאחר המלחמה חי רוק בעיר סן-קלוד. הוא מת ב-26 בפברואר 1920 והוא בן 63 שנים. הוא נקבר בתחילה בעיר הולדתו, אולם בהמשך הועברה גופתו אל האינווליד בפריז.
יאיר רביבו

ביוגרפיה

רביבו נולד, גדל והתחנך בלוד כבן רביעי להוריו יעקב ואסתר רביבו, שירת ביחידת המודיעין 8200. בין השנים 1999 - 2000 שימש כיו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן והיה פעיל בליכוד.
בדצמבר 1999, 24 ימים לפני סוף האלף, במסגרת יוזמה שיווקית של רשת המשביר, הוא עבר להתגורר על שלט חוצות בצומת גלילות, ובכל שעה עדכן את הספירה לאחור עד 1 בינואר 2000. תמורת המבצע הוא תוגמל במלגת לימודים לשלוש שנים, המיזם ניסה לקבוע שיא גינס חדש במגורים על שלט חוצות.
בשנת 2001 סיים תואר ראשון במדעי המדינה ובשפה הערבית באוניברסיטת בר-אילן והמשיך ללימודי תואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט. בשנת 2003 סיים תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. עם סיום לימודיו שימש כמנכ"ל וגזבר המועצה המקומית בירוחם ולאחר סיום תפקידו פתח משרד עורכי דין ועסק בתחום האזרחי-מסחרי.
בשנת 2005 מונה לסמנכ"ל החברה הכלכלית בלוד ולמנהל רשת המתנ"סים בעיר, בתפקיד זה שימש עד שנת 2011.
בשנת 2011 מונה על ידי מאיר ניצן, יו"ר הוועדה הקרואה של לוד, למנכ"ל העירייה. בשיתוף פעולה הצליחו השניים להחזיר את אמונם של תושבי העיר בעירייה והחלו בטיפוחה של העיר, החלפת תשתיות ובניית פארקים וגני ילדים, ושיקום מצבה הכלכלי של העירייה.
במאי 2013 התפטר מתפקידו כמנכ"ל העירייה והודיע על התמודדותו לראשות העיר מטעם מפלגת "הליכוד". ב-22 באוקטובר 2013, בבחירות ראשונות לאחר קרוב לשבע שנים של ועדה קרואה, נבחר לראשות העיר לאחר שניצח בבחירות המקומיות בעיר עם 63 אחוזים מהקולות.
ב-1 בספטמבר 2017 היה מעורב בתקרית אלימה, לאחר שביקש להנמיך את עוצמת הרמקולים של המסגד הגדול בעירו - והותקף.
בבחירות לרשויות המקומיות (2018), נבחר לקדנציה נוספת עם תמיכה של 72% מהקולות, לראשות העיר לוד.
רביבו נשוי ליקירה ואב לארבעה.
אדי גטהאגי

ביוגרפיה

גטהאגי נולד בניירובי בירת קניה וגדל בעיר אלבני שבמפרץ סן פרנסיסקו, קליפורניה.
למד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, שם התבלט בקבוצת הכדורסל עד שנפצע בברכו, בעקבות הפציעה החליט לוותר על קריירת כדורסל מקצוענית והחל ללמוד משחק.
לאחר מכן עבר ללמוד במגמת משחק ב"בית ספר טיש לאומנויות" שבחסות אוניברסיטת ניו יורק שם סיים בהצטיינות ב-2005.

קריירה

התחיל את דרכו כשחקן בתיאטרון שבפארק בלבואה, סן דייגו. בין המחזות שלקח בהם חלק "שתי רכבות נוסעות" בתיאטרון הגלובוס הישן, בין היתר במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן, והמחזות "כטוב בעיניכם", "הלילה השנים עשר", "אותלו" ו-"חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר. 
ב-2006 שיחק בסרטו הראשון "קראנק", גטהאגי קיבל תפקיד קטן בסרט לאחר שנבחן לאחד התפקידים הראשיים. ב-2007 פרץ לתודעה בשבעה פרקים אליהם הצטלם לסדרה "האוס" בתפקיד ד"ר ג'פרי קול המועמד הסופי לצוותו של ד"ר גרגורי האוס (יו לורי), גם שיחק בסרטו של בן אפלק "נראתה לאחרונה" בתור ברון הסמים צ'יז, ובסרט "הפצוע החמישי" של הבמאי הישראלי אמיר מן, הידוע בשל היותו התסריטאי הראשי של הסדרה "פאודה". 
ב-2008 התפרסם לקהל הרחב בפנטזיה הרומנטית הפופולרית "דמדומים" בתפקיד לורן, ערפד נודד מחבורתו של הערפד הרוצח ג'יימס (קאם ג'יגנדה).
גטהאגי גילם את הדמות גם בסרט ההמשך שובר הקופות "דמדומים 2: ירח חדש".
ב-2009 שיחק בסרט האימה "בלאדי ולנטיין 3D" 
בתור השוטר מרטין.
ב-2011 השתתף בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה", שם שיחק בתפקיד המוטאנט דרווין. ב-2018 שיחק בסרט הדרמה "סרסור" (Pimp), בכיכובה של קיקי פאלמר, ובסרט "עדיף שתתחיל לרוץ".
דארק (אי)

היסטוריית האי

רוב העבודה האדריכלית באי מיוחסת לאדריכל האמריקאי הידוע ארנסט פלאג (Ernest Flagg). לקוחו, בבנייה באי, היה פרדריק גילברט בורן, נשיא חברת זינגר, יצרנית מכונות התפירה. בתו, מרג'ורי בורן תייר, הרחיבה את הבנייה בשנת 1928.
טירת האי הייתה האחרונה מבין רצף טירות שנבנו באלף האיים תוך זמן קצר בין השנים 1888–1905. האדריכל תכנן את הטירה בשנת 1903, כדוגמת הטירה בוודסטוק (אנגליה) שתוארה ברומן של סר וולטר סקוט.
בשנת 1919, עם מותו של פרדריק בורן, ירשה בתו את הבעלות על הנכס. במותה, נרכשו האי והמבנים שעליו על ידי מסדר "האחים הנוצרים" הקתולי. לאחר שימוש מועט באי, מכרו "האחים הנוצרים", בשנת 1965 את האי בסכום של כ-30,000 דולר לארגון צדקה בעל אופי דתי נוצרי- "האיגוד האוונגליסטי הרולד מרטין".
פטור ממס, שהיה קודם רכישת האי, היה במחלוקת, לאחר אכלוסו על ידי הבעלים החדשים. בעלי האיים ששכנו באזור טענו כי ד"ר הרולד מרטין, מנהל ארגון הצדקה, עשה באי הפטור ממס שימוש פרטי כארמון קיץ. מרטין ניצח בבית המשפט, לאחר שטען כי הוא ואשתו, אלואיז, הציעו שירותי דת באי בכל יום ראשון בבוקר. שמועות על השימוש הנכון של הנכס (השם החדש שלה לא מזהה שום בעלות דת או צדקה), יחד עם הידרדרות הדרגתית של הרכוש וסיפורים על מבוך מורכב של מעברים סודיים אפלוליים, להשלים עם צינוק, כל הגדילו את המיסטיקה הרומנטית של Dark איילנד.
בשנות ה-80, ותחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, האי האפל היה רשום למכירה. פרסומות הופיעו במגזיני נדל"ן, בדבר אי פרטי ומיוחד, אך הנכס לא נמכר עד לשנת 2001, על ידי האיגוד "דארק איילנד טורס"- מיזם של איש עסקים הגרמנים פרהאד ולדי ושני שותפים עסקיים אמריקאים.
האיגוד התחייב לקמפיין נרחב למען שיקום האי, והכשרתו לפתיחת סיורי מבקרים. הסיורים החלו בשנת 2003. למרות הפסדים לאורך השנים, את רוב ריהוט הבית של הטירה נשמר כמקור, בניגוד לאיים סמוכים בהם הריהוט היה בשימוש, ואף נהרס.
בשנת 2008, האי נרשם למכירה באמצעות התיווך הבינלאומי "Sothebys" בעבור $24,500,000.

פופולריות האי

שמועות רבות על שימושים נסתרים שנעשו באי, יחד עם הידרדרות הדרגתית של שווי הרכוש וסיפורים על מבוך מורכב של מעברים סודיים אפלוליים, ובנוסף צינוק, כל הגדילו את המיסטיקה הרומנטית של האי האפל.
הטירה הופיעה גם בסרט "הגולגולות".
כמו כן מייקל ג'קסון ניסה לרכוש את הטירה בשלב מסוים, אבל נדחה על ידי הבעלים.
שאול סתהון

ביוגרפיה

נולד בחלב שבסוריה בשנת 1851 (ה'תרי"א) לרב דוד סתהון. בילדותו התייתם מאביו, ודודו הרב משה סתהון-דבח (מחבר הספר "קהילת משה") גידלו בביתו. בשנת 1877, בגיל 26, מונה לחבר בית הדין בעיר. בשנת 1881 עבר לעיר עינתאב והחל לשמש בה כרב העיר, למשך עשר שנים. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) חזר לחלב, וייסד בה ישיבה עם מסלול להכשרת אברכים לרבנים. בשנת 1912 (ה'תרע"ב) נסע לבקר את בניו שהתגוררו בבואנוס איירס שבארגנטינה, שם הוצע לו לכהן כרב הקהילות היהודיות של יוצאי חלב ודמשק בעיר, שמצבן הרוחני לא היה מזהיר בתקופה זו. הוא נענה בחיוב, ובפעילותו כרב פעל לשחיטה כשרה וייסד בעיר מספר מוסדות, בהם "אהבת צדק" וחברה קדישא "חסד של אמת".
נודע בעמדתו הדתית ובפיקוח הקפדני שהנהיג בנושאי דת וחינוך בעיר, ותיקן תקנה לפיה אין לחברי הקהילות לקיים גיור או ברית מילה לגרים, או לצאצאים מנישואי תערובת. עמד בראש ארגון "יסוד הדת" שנוסד בחודש אפריל 1920, לצד אברהם פרדס, יוסף זאהד ומאיר מצרי, ובמסגרת ארגון זה ייסד בעיר תלמוד תורה. הוא התנגד לשימוש בשפה העברית כשפת ההוראה בתלמוד תורה, בטענה שאין לשנות מהמסורת שהייתה נהוגה בחלב, ובשל היותה "לשון הקודש". כן פעל בשיטה להרחקת עבריינים מהקהילה באמצעות פנייה לעיתונות היהודית בעיר.
נישא פעמיים. ארבעה בנים נולדו לו מאשתו הראשונה, ובן נוסף מאשתו השנייה.
הלך לעולמו ב-15 ביוני 1930 (י"ט בסיוון ה'תר"ץ) בבואנוס איירס.
משחקי חובה

הפצה

הקרנת הבכורה התקיימה ב-12 ביולי 2016 בבית הספר לאמנויות חזותיות במנהטן, ניו יורק, בנוכחות אמה רוברטס, דייב פרנקו וג'ולייט מילס. ב-21 בחודש הוקרן הסרט במסגרת פסטיבל קומיק-קון. הבכורה לקהל הרחב תוכננה בתחילה ל-16 בספטמבר, אולם משום שבני נוער היו קהל היעד העיקרי, החברה המפיצה (Lionsgate) הקדימה את המועד ל-27 ביולי כדי לנצל את חופשת הקיץ בבתי הספר. הקרנת הבכורה בישראל התקיימה יום לאחר מכן, ב-28 ביולי 2016. ב-25 באוקטובר באותה שנה הופץ הסרט להזרמת מדיה.

הכנסות

כנגד תקציב של 19 מיליון דולר, סך ההכנסות מהסרט בבתי הקולנוע בעולם הגיע ל-85.2 מיליון דולר, מתוכם 38.5 מיליון בצפון אמריקה ו-46.7 בשאר מדינות העולם. בשלושת ימי סוף שבוע הבכורה הסתכמו ההכנסות ב-9.4 מיליון דולר, סכום שעמד בתחזית המוקדמת של 9–10 מיליון.

בעולם

הסרט זכה לביקורות מעורבות, רובן טובות. באתר Rotten Tomatoes, מתוך 122 מבקרים נתנו 65% ביקורות טובות לסרט. ב-CinemaScore קיבל הסרט ציון A- בסולם מ-A (הגבוה ביותר) עד F (הנמוך ביותר). באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 58 מתוך 100 על-פי 33 מבקרים.

בישראל

מבקר הקולנוע של אתר סרט, יאיר הוכנר, העניק לסרט ציון של שלושה כוכבים מתוך חמישה, והציון המשוקלל של הצופים הוא 7.1 מתוך 10. גולשי אתר סרטים העניקו לסרט שבעה כוכבים מתוך עשרה.

מועמדויות לפרסים

הסרט קיבל שלוש מועמדויות בטקס פרס טריילר הזהב לשנת 2017: סרט המתח הטוב ביותר, הפרסומת הטובה ביותר בטלוויזיה לסרט מתח, והכרזה הטובה ביותר לסרט מתח. במסגרת פרסי ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי המוזיקה בסרטים (IFMCA) לשנת 2016, הסרט קיבל מועמדות לפרס הפסקול הטוב ביותר לסרט פעולה, הרפתקאות או מתח. כמו כן, "משחקי חובה" היה מועמד לפרס בחירת הקהל בקטגוריית סרט המתח המועדף לשנת 2017.
סמל גרנדה

סמל גרנדה אומץ על ידי האי בשנת 1974, לאחר שהאי קיבל את עצמאותו.
הסמל הוא שלט אצולה המורכב ממגן המחולק לארבעה רבעים על ידי צלב מוזהב. במרכז הצלב דמותה של ספינתו של כריסטופר קולומבוס - "סנטה מריה". ברביעים הראשון (ימין עליון) והרביעי (שמאל תחתון) מצוירים אריות בריטיים על רקע אדום, המסמלים את הקשר לבריטניה, ואילו ברביעים האחרים חצי ירח, שמתוכו צומח פרח החבצלת.
מעל מגן האבירים מצוי כתר מוזהב ועליו שיחי בוגנוויליה. מעל הכתר זר של שבע שושנים אדומות, המסמלות את שבע הקהילות של גרנדה.
למגן שני תומכים - ארמדילו העומד לפני צמח תירס ויונה העומדת לפני צמח בננה, שמסמלים את כלכלת האי ואת בעלי החיים בה.
מתחת למגן האבירים מצוי מוטו האי: "בהיותנו מודעים תמיד לאל, אנו שואפים, בונים ומתקדמים כאומה אחת" ("Ever conscious of God we aspire, build and advance as one people").
לחופש נולד

"לחופש נולד" הייתה עמותה אשר פעלה לקידום וזירוז שחרורם של שבויי צה"ל ונעדרי צה"ל.
העמותה הוקמה בשנת 2001 ומאז פועלת בישראל ובעולם במטרת מציאת מידע על השבויים והנעדרים הישראלים במטרה להשיבם.
יושב ראש העמותה היה עו"ד אליעד שרגא ומנכ"לה היה איל בן ראובן.
שמה של העמותה נגזר מתוך כרזה שהופצה במאות אלפי עותקים בישראל ובה הסלוגן "רון ארד - לחופש נולד"
בחודש פברואר 2011, הוקמה ועדה לבדיקת הורדת תקצוב העמותה (שעמד על סך של 11 מיליון ש"ח בשנה) ממשרד הביטחון. בעקבות זאת העמותה יצאה ב-28 בפברואר במסיבת עיתונאים ובה חשפה עדויות חדשות על גורל נעדרי קרב סולטאן יעקוב. בינואר 2012 החליטה העמותה להשעות את פעילותה עקב קשיים כלכליים.
חזקיה פייבל פלויט

ביוגרפיה

נולד בקולין  שבבוהמיה, אוסטריה (כיום בצ'כיה) לרבקה וחיים בן יחיאל פלויט. למד אצל אבי אמו שהיה מלמד, בגיל שש התחיל ללמוד גמרא מפי הרב יוסף בן יסכה, לאחר שסביו איים כי אם ימסרו אותו לידי מחנך מתקדם ששם דגש על לימודי תנ"ך ודקדוק ברוח תנועת ההשכלה, יאסור על כל בני המשפחה בשבועה לפתוח את דלת ביתו. רבו היה מכה את התלמידים שלא הבינו מעצמם את קושיות המהרש"א והמהר"ם שלא הזקיקו ידע מוקדם, כדי לגרום לתלמידים לפתח את חוש הביקורת. לדבריו, בגיל שמונה כבר ידע לשאול את שאלותיהם על כל עמוד שלמד בתלמוד.
בשנת ה'תקפ"ו (1826) עזב הרב בנימין וולף לעוו את רבנות העיר קולין. מעמד האדוקים נחלש לעומת שוחרי המודרנה; לדברי רח"פ פלויט בזכרונותיו, כבר ביום שלמחרת מעבר הרב, הורה מנהל בית הספר הגרמני בעיר לקיים את הלימודים כשהתלמידים יושבים בכיתות בגילוי ראש.
בשנים שלאחר עזיבת הרב לעוו הגיע לעיר מהר"ם בנט, אך תלמידי ישיבתו למדו גם לימודים כלליים, ומשפחת פלויט המסורתית יותר שלחה את בנה ללמוד אצל הרב אברהם פראהליך, מחבר הספר "זרע יעקב". בכ"ט בסיוון ה'תקפ"ט נפטרה אם המשפחה שהייתה המפרנסת העיקרית, חזקיה שסירב להתפרנס עם שאר בני משפחתו על שולחנם של קרובי משפחה, ניסה במשך תקופה להתקיים מתפוחי אדמה וקפה אותם ניתן היה להשיג בזול, אך הוא התמוטט בשל תזונתו הלקויה. בראשית אייר ה'תקצ"ד (קיץ 1834) נסע לטופולצ'אני לביתו של הרב לעוו, שהוא ובנו הרב ירמיה לעוו הכירו את אמו המנוחה וקירבו אותו. הוא לא השתהה בטופולצ'אני זמן רב, וקצת לאחר בואו לעיר המשיך במסעו לפרשבורג בה התארח אצל רעלא פרעגר, יוצאת קולין שהכירה את משפחתו והסכימה לארחו.
בהמשך התקבל לראיון אצל רב העיר, הרב משה סופר ("החת"ם סופר"), שבחן אותו וקיבלו ללימודים בישיבתו. הוא השיג לעצמו אכסניה ראויה אותה מימן עבורו אדם אמיד בתמורה לכך שלמד אתו במשך שעתיים מדי יום, אולם בהמשך התגלגל בין אכסניות שונות. בתקופה זו התיידד עם הלל ליכטנשטיין ושבתי דיאמנט שנעשו שניהם בבגרותם רבנים ידועי שם. בשנת ה'תקצ"ח הציע לו החת"ם סופר להשתדך עם בתו של רבי ישראל משקלוב בירושלים, לאור בקשתו של האחרון שישלח לו בחור מישיבתו. הוא נענה להצעה, אך לפני שהתארגן לנסיעה, באה הידיעה שהמיועדת התארסה לבחור אחר. לדבריו, דחה הצעות שידוך ורבנות בבוהמיה מולדתו, מחשש שלא יעמוד בפיתוי ללמוד באוניברסיטה, תנאי הכרחי באותם ימים לקבלת משרת רבנות בבוהמיה.
בשנת ה'תר"ז התארס עם מלכה, אך בשל המהפכה ההונגרית של 1848 התעכבה החתונה עד טבת ה'תר"ט (דצמבר 1848), שנתיים לאחר האירוסים. לאחר נישואיו התקבל כרב בשוראן  וממנה השיב לשאלות בהלכה שנשלחו אליו מכל רחבי הונגריה. מיד עם הגיעו לשוראן באו עמו 30 תלמידים והוא הקים בעיר ישיבה. לרב חזקיה פייבל ולמלכה פלויט לא היו ילדים והם גידלו בביתם במשך השנים מספר ילדים יתומים.
סדרת ספריו "ליקוטי חבר בן חיים" כוללת אוסף של דברי תורה והלכה בעניינים שונים, דברי מוסר והשקפה, תולדות חייו של החת"ם סופר וחידושים רבים של רבו זה, בהם ספר שלם של חידושיו למסכת נידה.
קרלו (תת-מקלע)

קרלו הוא כינוי נפוץ לתת-מקלע מאולתר שמיוצר במחרטות ומסגריות ביהודה ושומרון. הנשק מאולתר על בסיס תת-מקלע קרל גוסטב  (בערבית, كارلوجستاف (כארלו ג'וסתאף)) ומכאן שמו. פעמים רבות חל בלבול בכלי התקשורת בין נשק זה לתת-מקלע קרל גוסטב המקורי.
בתת-מקלע זה נעשה שימוש  לביצוע פעילות פלילית, אך גם לביצוע פיגועים על רקע לאומני. בשל מספר היצרנים הרב, קיים מגוון רחב של תתי-דגמים לדגם זה, הנבדלים ביניהם גם באיכות הייצור. תת-מקלע זה נתפס באירועים רבים בידי משטרת ישראל, במהלך חיפושים שנערכו במגזר הערבי.
רנגה רודוויל

ביוגרפיה

רנגה רודוויל גדלה בעיר האגן שבגרמניה. היא למדה ריקוד על במה עם אינגבורג שוברט-נוימן בהאגן וציירה עם וויל ד'אנגל. בשנת 1978, לאחר לימודיה באיטליה ובספרד, היא עברה לגור בברלין.
בשנת 1988, פתחה סטודיו בפוטסדאם ובבלסברג. יחד עם אווה שטריטמאטר (Strittmatter), אותה פגשה בשנת 2000, היא פרסמה ספר שירים שנקרא "Zwischenspiel – Lyrik, Fotografie" בשנת 2010.
רודוויל הציגה תערוכות רבות בגרמניה ומחוץ לה. התערוכות והאירועים של רודוויל, מציגים אמנים ידועים ללא שכר. כמו כן היא משלבת בתערוכותיה שילוב של מספר דיסציפלינות.
רנגה רודוויל מתגוררת בברלין ועובדת כצלמת וכסופרת.
משי

משי הוא סיב טבעי העשוי מחלבון שבו משתמשים בתעשיית הטקסטיל. הסיב מופק מהפקעת של טוואי המשי.

היסטוריה

השימוש במשי החל בסין כנראה כבר בשנת 6000 לפני הספירה. עדויות כתובות מעידות על שימוש במשי בשנת 3000 לפני הספירה. האגדה הסינית על גילוי המשי מזכירה את הקיסרית הסינית קסי לינג שי כמגלה. בתחילה הותר השימוש במשי רק עבור בגדי הקיסר. מאוחר יותר נפוץ המשי בכל סין, ובהמשך בכל אסיה. המשי הפך פופולרי מאוד בקרב העשירים, בכל מקום אליו הגיעו סוחרים סיניים.

הסחר במשי

העדויות הקדומות ביותר לסחר במשי הן ממצרים, משנת 1070 לפני הספירה. במאות השנים שלאחר שנה זו הגיע המשי לצפון אפריקה ולאירופה, באמצעות דרך המשי.

סוד ייצור המשי

בניגוד לתפיסה המקובלת על תהליכי ייצור המשי, הסינים לא שמרו אותו בסוד. למעשה, שלטון סיני עודד פיתוח של תעשיית המשי באזורים כבושים. אך בפועל נוצר מונפול סיני, מכיוון שבני עמים אחרים לא ניסו ללמוד את תהליכי ייצור המשי. מתיישבים סיניים הביאו את תעשיית המשי לקוריאה בשנת 200 לפנה"ס, ולהודו בשנת 300 לספירה.
תעשיית המשי לא הגיעה לאירופה עד שנת 550 לספירה, על אף שהרומאים סחרו במשי.
על פי האגדה הבריח את רזי הייצור לקונסטנטינופול נזיר שעבד עבור הקיסר יוסטיניאנוס הראשון. הנזיר הבריח את ביצי טוואי המשי בתוך מטה חלול.

ייצור משי

ייצור משי טבעי מבוצע על ידי איסוף הגלמים של טוואי המשי. הייצור מבוצע על ידי הרתחת הגלמים במים רותחים בעודם בחיים, וכך מאפשרים את פתיחת כל הסיב המצוי בגולם. אם הגלמים בוקעים בטרם הם נאספים ומורתחים, הפרפר היוצא מהם אוכל את הגולם וקורע את הסיבים. חוט משי אחד מופק משמונה סיבים הנשזרים יחדיו. כל פקעת עשויה מסיב באורך של כקילומטר אחד ושוקל כתשיעית גרם.
משי בצבע זהב מופק רק בעמק הברהמפוטרה, ונקרא "מוגה". למשי מסוג זה יש אורך חיים ארוך - מעל 50 שנה, והוא נחשב היקר בסוגי המשי.

אירופה

סוחרים ונציאנים נהגו לסחור במשי ועודדו גידול טוואי המשי באיטליה. המשי האיטלקי היה פופולרי מאוד באירופה. מלכי צרפת לואי האחד עשר ופרנסואה הראשון הזמינו מגדלי משי איטלקיים לצרפת, כדי שיפתחו תעשיית משי צרפתית באזור ליון.

אמריקה

מלך אנגליה, ג'יימס הראשון, הביא את גידול המשי למושבות באמריקה בשנת 1619. רק המתיישבים השייקרים בקנטקי אימצו את גידול המשי.
במאה ה-19 נעשה ניסיון נוסף לפתח תעשיית משי בארצות הברית בעיר פטרסון בניו ג'רזי, שהפכה להיות מרכז ייצור המשי בארצות הברית, אף שעיקר המשי לארצות הברית יובא מיפן.

מלחמת העולם השנייה

בשל מלחמת העולם השנייה הופסק ייבוא משי מיפן לארצות הברית, ומחירי המשי עלו באופן משמעותי, עובדה שהובילה לפיתוחו של תחליף מלאכותי למשי. תחליפי משי מיוצרים מליוסל - סיב צלולוזה.

משי באסלאם

בשל היווצרותו של המשי מהפרשות של תולעת, רואים המוסלמים את המשי כחומר טמא, ואדם הלובש בגדים העשויים אך ורק ממשי אינו יכול להתפלל את התפילות היומיות של האסלאם.

זכויות בעלי חיים

פעילי זכויות בעלי חיים יוצאים כנגד השימוש במשי. אלה טוענים כי מנהג הרתחת הגלמים בעודם בחיים הוא אכזרי, שכן הגלמים מרגישים כאב. ישנה מחלוקת סביב השאלה האם הזחלים שבתוך הגלמים מסוגלים לחוש בכאב, אך אין מחלוקת בקרב פעילים למען זכויות בעלי חיים באשר לשאלה האם הרג הזחלים לשם ייצור משי הוא מיותר. אלה מסכימים פה אחד כי הרג בעלי חיים לשם ייצור בדים אינו הכרחי אפילו אם הזחלים אינם חשים בכאב, ולכן יש להחליף את המשי בבד מבוסס חומרי גלם שאינם מן החי.

שימושים אחרים

בנוסף לשימושים בענפי הטקסטיל, משמש המשי לייצור מצנחים, צמיגי אופניים ושקי אבק שריפה לתותחים. כמו כן משתמשים במשי לצרכים רפואיים כגון לשם תפרים בניתוחים ולצרכים קוסמטיים.