google/wiki40b huggingface dataset:
אוהד שם-טוב

ביוגרפיה

אוהד שם-טוב נולד בירושלים ב-1979. ב-1995 היגר לממלכה המאוחדת, אך חזר כעבור שנה על מנת להתגייס לחטיבת הצנחנים. ב-2005 השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. באוניברסיטה הקים את תא הסטודנטים של עלה ירוק ונבחר למועצת הסטודנטים מטעם התא בבחירות לאגודת הסטודנטים. במהלך לימודי התואר השני התמנה למזכ"ל עלה ירוק והתמודד במקום השלישי ברשימתה בבחירות לכנסת ה-17. לאחר בחירות אלו ולאחר פרישתו של בועז וכטל, מייסד המפלגה, התמנה שם-טוב ליושב ראש. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הודח מתפקיד יושב ראש עלה ירוק והקים ביחד עם מספר פורשים ועם מפלגת הציונות החדשה (מפלגת ניצולי השואה) בראשות יעקוב כפיר את רשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שלא עברה את אחוז החסימה.
באפריל 2012 סייע בתכנון מצעד מחאה של תנועת occupy בבריסל. באותה שנה הקים את מפלגת הפיראטים הישראלית. לאחר הקמת המפלגה הסתכסך שם-טוב עם קבוצת פעילים ותיקה יותר ממפלגתו שקראה לעצמה "הפירטית הישראלית" ומאוחר יותר "המפלגה הפיראטית הישראלית" לאחר שזו סירבה להתאחד עם מפלגתו, פעילי קבוצה זו טענו כי מפלגתו של שם-טוב אינה מפלגת פיראטים אמיתית וכי הבחירות הפנימיות במפלגה היו מכורות מראש וכי הן אינן עמדו בתקן של מפלגות הפיראטים באירופה לפיו כל אזרח שאינו חבר מפלגה אחרת רשאי לבחור ולהיבחר לרשימה. בעקבות כך התלונן שם-טוב לפייסבוק על הפרת זכויות יוצרים (מעשה שלטענת המפלגה הפיראטית הישראלית מנוגד לעקרונות של מפלגות הפיראטים בעולם).
בבחירות לכנסת התשע עשרה קיבלה המפלגה 2,076 קולות, שהיוו 0.05% מכלל הקולות הכשרים. תוצאה זו לא הספיקה כדי שהמפלגה תעבור את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת העשרים הגישה המפלגה רשימה בת 13 מועמדים. שם-טוב מוביל את הרשימה למרות מגוריו בארצות הברית והודעתו שאינו מתכוון לשוב לישראל ולהצביע.
אנה פיציו

אנה פיציו (באנגלית: Anna Fitziu;‏ 1 באפריל 1887 - 20 באפריל 1967) הייתה זמרת סופרן אמריקאית, שניהלה קריירת אופרה בינלאומית פורייה במהלך חלקה הראשון של המאה ה-20. תפקידיה העיקריים כללו את פיורה ב"אהבת שלושת המלכים" מאת איטלו מונטמצי, מימי בלה בוהם של פוצ'יני נדה בליצנים של לאונקוואלו והתפקידים הראשיים ב"איזאבו" של מסקאני, מאדאם בטרפליי וטוסקה. לאחר סיום קריירת השירה שלה, החלה בקריירה שנייה כמורה לפיתוח קול ושירה. בין תלמידיה הנודעים הייתה זמרת האופרה שירלי ורט.

קריירת שירה

לאחר לימודים בפריז פתחה את הקריירה שלה בהופעת אופרה ראשונה ב-1910 בתיאטרו דאל ורמה במילאנו, בתפקיד אלזה בלוהנגרין של ריכרד וגנר. בחמש השנים הבאות הופיעה בבתי אופרה שונים באיטליה וכן במקסיקו סיטי ובבואנוס איירס.
ב-1915 הוצע לה חוזה קצר-מועד במטרופוליטן אופרה בניו יורק. הופעתה הראשונה שם הייתה בתפקיד רוסאריו ב"גוייסקאס" של אנריקה גרנדוס, ב-28 בינואר 1916. היה זה התפקיד היחיד שביצעה במטרופוליטן, אם כי שרה בכמה קונצרטים של ערבי יום א' באולם. ב-1916 חתמה על חוזה עם האופרה של ניו אורלינס.
בשנים 1919-1917 הייתה פיציו סופרן ראשי באגודת האופרה של שיקגו, שם הופיעה בביצוע הבכורה של "אזורה, בת מונטזומה" מאת הנרי קימבל האדלי ובביצוע הבכורה האמריקאי של "לורליי" מאת אלפרדו קאטאלאני. מ-1922 עד 1926 הופיעה באופרה העירונית של שיקגו. בשנים 1921 ו-1926 סיירה בארצות הברית עם להקת האופרה סן קארלו. כמו כן הופיעה באופרות בפסטיבל רוויניה בראשית שנות ה-20' של המאה ה-20 וב-1924 הופיעה באופרה של האוואנה כדזדמונה באותלו של ורדי, עם ג'ובאני מרטינלי בתפקיד הראשי.

עבודתה כמורה לפיתוח קול ושלהי חייה

ב-1927 פרשה פיציו מן הבימה לאחר התמוטטות עצבים. זמן מה עסקה בכתיבה ופרסמה כמה סיפורים קצרים. ב-1929 החלה ללמד שירה בשיעורים פרטיים בניו יורק והמשיכה בכך עד מותה, תחילה בשיקגו ואחר בלוס אנג'לס.
אנה פיציו מתה ב-22 באפריל 1967 בהוליווד, בת 80, לאחר נפילה במדרגות.
Tour ÷

רקע

בבוקר 26 בינואר 2017, הוכרזו תאריכי ההופעות באירופה דרך חשבונותיו של שירן ברשתות החברתיות. שעות לאחר מכן, דרך אותן רשתות הוכרזו התאריכים עבור אמריקה הלטינית. הכרטיסים לסיבוב ההופעות נמכרו במהירות, מה שגרם לתאריכים חדשים להתווסף בלונדון, טורינו וסנטיאגו. ב-22 בפברואר 2017, הודיע שירן דרך רשתות חברתיות זה אן-מארי וראיין מלקולן יקחו חלק בהופעות החימום בבריטניה ובהופעות אירופאיות נוספות. ב-8 במרץ 2017, הודיע שירן על ההופעות בצפון אמריקה אשר יתרחשו ב-29 ביוני 2017, עד ל-6 באוקטובר 2017. בסיבוב ההופעות שבצפון אמריקה, נאמר כי הופעות החימום יהיו על ידי ג'יימס בלאנט, זמר פופולרי בשנות ה-2000 המוקדמות, למעט שני תאריכים באינדיאנפוליס וקליבלנד, שם הפתיחה בוצעה על ידי ג'ושוע רדין.
נסיכה אמריקאית יהודייה

נסיכה אמריקאית יהודייה (באנגלית: Jewish-American princess; בראשי תיבות: JAP, "ג'אפ") הוא מונח סלנג אמריקני המתאר סטריאוטיפ על נשים אמריקאיות-יהודיות. יהודי דרום אפריקה משתמשים במילה "קוגל" (Kugel) באופן דומה.
המונח בא לתאר נשים אמריקאיות-יהודיות ממעמד בינוני-גבוה. לפי הסטריאוטיפ, ג'אפ היא אשה המרוכזת בעצמה, שכל מעייניה נתונים לתרבות חומרית ולהשגת סטטוס חברתי. הג'אפ תעדיף להתחתן עם גבר עשיר שיאפשר לה לא לעבוד לפרנסתה ובמקום זה להתעסק ב"שופינג", בטיפוח המראה החיצוני ובניסיון להשיג סטטוס חברתי יוקרתי כחלק מהניסיון להידמות ל-WASP‏ (White Anglo-Saxon Protestant).
מקור הסטריאוטיפ הוא בהגירה היהודית הגדולה לארצות הברית בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20; המהגרים היהודים, שמבחינה מעמדית השתייכו למעמדות הנמוכים, שאפו להגשים את החלום האמריקאי ולהשתלב במעמד הבינוני-גבוה של אמריקה ובתרבות ה-WASP. המונח קנה אחיזה בשפה המדוברת הודות לספרים כגון "מרג'ורי מורנינגסטאר" של הרמן ווק משנת 1955 ו"היה שלום קולומבוס" של פיליפ רות, שהתפרסם בשנת 1959.
שולמית טל

שולמית טל (1919–2005) הייתה ציירת, חברה בקבוצת העשרה שנתפשה כקריאת תיגר על האמנות המופשטת של חברי "אופקים חדשים" וניסתה להציב כאלטרנטיבה אמנות בעלת סממנים מקומיים ישראלים.

ביוגרפיה

נולדה בוורשה, פולין, ועלתה ארצה ב-1935. בניגוד לרוב המקורות בתיקי האמן בארכיונים השונים, המציינים את 1919 כשנת הלידה, בטופס שמילאה טל עצמה עבור קרן התרבות אמריקה ישראל המצוי בתיק אמן במוזיאון תל אביב, מצוינים תאריך לידה 1921 ותאריך עלייה 1934. עד 1948 למדה אצל יצחק פרנקל ומאוחר יותר ב"סטודיה" של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי, ובין השנים 1951-1950 שהתה בפריז ולמדה ב"גרנד שומייר" (Académie de la Grande Chaumière). ב-1953 הצטרפה ל"קבוצת העשרה", והציגה עמם בכל תערוכותיהם. בשנת 1961 למדה קרמיקה בעין-הוד וגם באיטליה. טל גרה ויצרה ביפו העתיקה. במהלך שנות פעילותה השתתפה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בארץ ובחו"ל, בנוסף על התערוכות שארגנה "קבוצת העשרה". בין היתר היא הציגה בתערוכת העשור ב-1958 במוזיאון תל אביב (בית דיזנגוף) ובכל התערוכות הכלליות של אמני ישראל. היא זכתה בפרס עיריית עכו (ב-1960, לפי טופס אגודת הציירים והפסלים, או ב-1957, לפי טופס קרן התרבות אמריקה-ישראל). כן זכתה בפרס ההסתדרות ב-1961 (או ב-1960 לפי טופס האגודה).

יצירתה

הביקורת מתארת את שולמית טל כאחת ה"הבטחות" הגדולות של הקבוצה בזכות ציורה החופשי והמקצבי, הנוף הקורן בצבעוניות בהירה עם הרבה לבן, קיום עצמאי של קו קליגרפי והמשחק בין קו לכתם. בשלבי יצירתה המאוחרים חזרה טל לציור פיגורטיבי, בחלקו בעל אופי סימבוליסטי. 
במניפסט של קבוצת העשרה שנמנתה עליה, כתבו חברי הקבוצה עם עליית התערוכה השמינית, על "הצורך לחפש דרכי ביטוי חדשות לאמנות אשר מקורות יניקתה הנם הנוף והאדם הישראלי. מתוך אחידות החיים בקשנו להגיע לאחידות של צורה וסגנון. שוכנענו כי תלישות מהמציאות הסובבת אותנו ופניה למקורות זרים תביאנו לפורמליזם יבש ונוקשה ולאמנות עקרה."
ספורטק כפר סבא

פעילות

בספורטק מגרשים ומתקנים המיועדים לענפי ספורט שונים, ובהם כדורעף חופים, כדורגל, קט רגל, "מיני פיץ" (גרסה למשחק הכדורגל שבה משתמשים בשערים קטנים), כדורסל וטניס שולחן. כמו כן, במקום מצויים מתקני כושר המיועדים למבוגרים, וכן מתקני ישיבה ונופש. מתקני הכושר מוצבים בקרבת מסלול הליכה וריצה באורך 3,500 מטר הממוקם לאורך רחוב בן-יהודה בכפר סבא, במגמה לאפשר למשתמשי המסלול לגוון את פעילותם הספורטיבית באמצעות שימוש במתקנים.
בשנת 2011 הוחלט להקים בספורטק אזור ובו סלים בגבהים שונים, במטרה להסיר חסמים המגבילים את של ילדים ובני נוער במשחק הכדורסל.
בכל קיץ מתקיים בספורטק פסטיבל שנתי, העוסק בפעילויות ספורט ואקסטרים, והמציע לקהל הרחב אטרקציות כגון הופעות קרקס, מתקני שעשועים מתנפחים, הרקדות ומשחקי כדור.
קלסיציזם סטליניסטי

קלסיציזם סטליניסטי (נקרא גם אדריכלות סטליניסטית, קלסיציזם סוציאליסטי) הוא סגנון אדריכלות שהתפתח ורווח בעיקר בברית המועצות משנות ה-30 עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר הוקע רשמית על ידי ניקיטה חרושצ'וב.

היסטוריה

סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי אמור היה לפאר את רוסיה הסובייטית, את רוסיה החדשה, הקומוניסטית. ביולי 1932 כל ארגוני האדריכלות הפרטיים נסגרו ובמקומם הקימה ברית המועצות את "איגוד הארכיטקטים הסובייטים", ארגון ממשלתי שהצנזורה פיקחה עליו. ב-1933 הוקמה "האקדמיה הסובייטית לאדריכלות". כיוון שהוראות המדינה לאדריכלים לא היו ברורות כמו לסופרים, לציירים, לפסלים ולאנשי מקצוע אחרים, השנים הראשונות היו קשות לאדריכלים.
כתוצאה מכך במקום לתכנן מבנים בסגנון קונסטרוקטיבי, שרווח לאחר המהפכה הבולשביקית, האדריכלים קבלו השראה מהתקופות העתיקות. האדריכלות המודרניסטית הוקעה על ידי המדינה כ"בורגנית" ו"מנוונת", ובמקומה השתלט הקלסיציזם הסוציאליסטי שקיבל את השראתו מסגנונות כגון נאו-קלסיציזם, נאו-רנסאנס ונאו-גותיקה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעצרה הבנייה כדי להפנות יותר משאבים למלחמה, אך לאחר שזו הסתיימה (בניצחון ברית המועצות), הגיע סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי לשיאו עם השלמת בנייתם של בניינים רבים בסגנון זה. בין הדוגמאות המרשימות ביותר של הסגנון ניתן למנות את הביתנים של מרכז התערוכה של כל רוסיה שחלקם הוקם בסגנון "עוגות החתונה", חלק מהתחנות של מטרו מוסקבה, מלון מוסקבה, עוגות החתונה של סטלין וארמון הסובייטים שלא נבנה מעולם. בכל כיכר בעיר סובייטית הוצבו פסלים של לנין, סטלין וקארל מרקס.
אחד הפסלים המפורסמים ביותר בתקופת ברית המועצות היה פסל "הפועל ואשת הקולחוז" שעמד מעל הביתן הסובייטי של היריד העולמי בפריז - 1937 מול "הביתן הנאצי" וגם שהופיע תמיד בפתיח של סרטים סוביטיים, בנוסף הוקמו אנדרטאות ענק כגון אתר ההנצחה המרכזי לזכר אנשי החלל הרוסי במוסקבה שבו נמצאים: אנדרטת כובשי החלל ומתחתיה מוזיאון החלל הרוסי יחד עם שדרת הקוסמונאוטים המובילה אליו.
בדרך כלל היה נהוג להקים גורדי שחקים דומים במרחק רב אחד מן השני. בשנות ה-50 נבנו במוסקבה על ידי יוסיף סטלין 7 גורדי שחקים שנקראו בשם "שבע האחיות של סטלין". כמן כן ישנם מבנים סובייטים שהוקמו ועוצבו בצורה של "הכוכב הסובייטי האדום", כגון: "תיאטרון הצבא האדום" במוסקבה, ותחנת רכבת התחתית "ארבטסקייה" במוסקבה, זאת בנוסף לסמלים סובייטיים שהיו על הבניינים כגון תבליטים שונים ומחט ענקית שמעליה הכוכב הסובייטי האדום.
הבית הלבן של רוסיה במוסקבה המשמש בתור בניין הממשלה הרוסי הוקם בסגנון עוגת החתונה ונבנה בין השנים 1965 עד 1981.

הקלסיציזם הסטליניסטי במקומות אחרים

סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי הותיר את חותמו גם בחלק ממדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר ובסין בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בין הדוגמאות המרשימות ניתן למנות את שדרת קרל מרקס בברלין וארמון התרבות והמדע שבוורשה. ובנוסף גם בקוריאה הצפונית וגם בסין, כגון מרכז התערוכות של בייג'ינג שהוקם בסגנון סיני-סובייטי בסופה של תקופת הסגנון הסטליניסטי.

נאו-קלסיציזם סטליניסטי

ברוסיה ישנה התרפקות על תקופת הפריחה של ברית המועצות וכך גם על סגנון הקלסיציזם הסוציאליסטי. מאז נפילת הגוש הסובייטי, נבנים מבנים ברוסיה שיש בהם מן הסגנון הזה. אחד מן המבנים הוא ארמון הניצחון (נפתח ב-2006), שמחקה במדויק סגנון זה. ארמון הניצחון לעיתים נקרא גם המגדל השמיני, בגלל הדמיון שלו ל"עוגות החתונה של סטלין". זהו בניין בעל 57 קומות בגובה של 264 מטרים הכולל כ-1000 דירות יוקרה.
דולי מנגה

קריירת מועדונים

מנגה גדל במחלקת הנוער של בסטנדרד לייז', וב-26 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול קורטרייק במסגרת ליגת העל הבלגית. הייתה זו הופעתו היחידה של מנגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובינואר 2012 הושאל לסנט-טרוידן על מנת לצבור דקות משחק. ב-18 בפברואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 נגד ליירסה, ובסך הכל ערך 14 הופעות בליגה בהן כבש שני שערים, אך סנט-טרוידן ירדה לליגה השנייה בתום העונה ומנגה עזב את המועדון. בקיץ 2012 חתם בליירסה, וב-29 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 לגנט. בינואר 2013 הושאל לטורינו מהסרייה א' באיטליה, אך במדיה ערך הופעה אחת בלבד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-91 בהפסד 3–4 לקליארי. בתום העונה חזר לליירסה בה כבש שני שערים ב-17 משחקי ליגה.
בקיץ 2014 הגיע מנגה לפורטוגל וחתם בבנפיקה ליסבון, אך לא שיחק במדיה וצורף לקבוצת המילואים. בינואר 2015 הצטרף לספורטינג בראגה אך גם שם שיחק תחילה בקבוצת המילואים. ב-17 במאי 2015 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של בראגה, במשחק מול ספורטינג ליסבון. בקיץ 2015 הושאל לטונדלה, ובמדיה ערך 25 הופעות בליגת העל הפורטוגלית אך לא כבש.
בקיץ 2016 הגיע מנגה לישראל ונבחן תחילה בקבוצת מכבי פתח תקווה. לאחר מכן החל להתאמן בהפועל תל אביב ונבחן במדיה במשחק הדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-7 בספטמבר הושאל מנגה להפועל תל אביב עד תום העונה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי פתח תקווה. בסך הכל ערך מנגה 17 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וב-1 בינואר 2017 שוחרר מהמועדון. ב-3 בינואר 2017 הושאל מנגה עד תום העונה לקבוצת מועדון ספורט אשדוד.
ב-2 בנובמבר 2017 חתם בבלקפול מהליגה השלישית באנגליה, במדיה ערך שמונה הופעות ובתום העונה שוחרר מהמועדון. באוגוסט 2018 חתם בליווינגסטון מליגת העל הסקוטית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים ב-25 הופעות ליגה. בספטמבר 2019 הושאל לקבוצת פטרו דה לואנדה מאנגולה.

נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק מנגה בנבחרות הצעירות של בלגיה, וביולי 2014 החליט לייצג את נבחרת אנגולה לאחר שזומן לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-15 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק נגד גבון. ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 4–0 נגד הרפובליקה המרכז אפריקאית.
מנשה שמעונוב

קריירה

שמעונוב גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל מכבי תל אביב וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון בהפסד 1-0 להפועל תל אביב בדרבי בפברואר 1982. שער הבכורה שלו נכבש במשחקו השלישי בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד מכבי חיפה. גם אחיו, אפרים, שיחק בשורות הצהובים ולכן כונו "האחים שמעונוב".
בעונת 1986/1987 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון על מכבי חיפה בבעיטות הכרעה. עונה לאחר מכן, מונה שמעונוב לקפטן הקבוצה וזכה להניף גביע שני ברציפות עם הקבוצה לאחר ניצחון 1-2 על הפועל תל אביב במשחק הגמר.
שמעונוב זכה להיות שותף לעונת האליפות ב-1992, ששברה בצורת של 13 שנה, עם 17 הופעות כולל הניצחון 3–2 במשחק האליפות מול בני יהודה.
לאחר עשור במכבי תל אביב עבר שמעונוב להפועל אשדוד ובשנת 1993 פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ישראל

משחק הבכורה של שמעונוב היה מול נבחרת סקוטלנד באצטדיון רמת גן. לזכותו 19 הופעות במדים הלאומיים של ישראל.
חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק

חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, התשמ"ג-1983, הוא חוק ישראלי, שמטיל הגבלות על פרסום מוצרי טבק ועל מכירתם לקטינים. חוקים דומים לחוק זה חוקקו בשנות השבעים והשמונים במדינות מערביות רבות. מאז חקיקתו הראשונה, נוספו לו במשך השנים עוד תיקונים והרחבות (כפי שיפורט להלן).

היסטוריה חקיקתית

חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון, התשמ"ג-1983 אושר בכנסת ב-17 בינואר 1983 ונכנס לתוקף לאחר חצי שנה מיום פרסומו, כלומר ב-25 ביולי 1983 (הסעיף המחייב הדפסת אזהרה בכל פרסומת בעיתון למוצרי טבק נכנס לתוקף מוקדם יותר, ב-25 באפריל 1983).
תיקון מס' 2 לחוק, שאושר בכנסת ב-26 במרץ 2001 הרחיב את ההגבלות על פרסומת למוצרי טבק, ובין היתר אסר גם פרסומת עקיפה ופרסומת העושה שימוש בדמויות של בני אדם או בעלי חיים. לשר הבריאות ניתנה סמכות לקבוע, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, מקומות שבהם אסור להציב מכונות למכירת מוצרי טבק.
תיקון מס' 3 לחוק, שאושר בכנסת ב-4 באוגוסט 2004 הוסיף לחוק איסור על מכירת מוצרי טבק לקטין. בנוסף שונה שם החוק, מ"חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון" לשם הנוכחי, "חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק".
תיקון מס' 4 לחוק, שאושר בכנסת ב-4 בפברואר 2008 הוסיף להגבלות שבחוק איסור על מכירה, השכרה או השאלה לקטין של מוצר המשמש לעישון טבק, לרבות נרגילה, מקטרת ונייר לגלגול סיגריות.
תיקון מס' 6 לחוק, שאושר בכנסת ב-3 באוגוסט 2011 ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2014 אסר לחלוטין הצבה של מכונות למכירת מוצרי טבק.
בדצמבר 2018 חוקקה הכנסת את התיקון הגורף ולפיו ייאסר לגמרי כל פרסום למוצרי טבק ברדיו בטלוויזיה, באינטרנט ובשלטי חוצות. ההצעה מכילה את ההגבלות על פרסום מוצרי עישון גם על מוצרים צמחיים נוספים, מלבד טבק, המשמשים לעישון, וכן על מכשירים המשמשים לעישון אותם המוצרים. החרגה אחת נשארה, זו המאפשרת פרסומות למוצרי טבק רק בעיתונות המודפסת ובתוך חנויות לממכר מוצרי טבק.
החוק מציע לקבוע הגבלות ואיסורים נוספים לגבי ייצור ושיווק מוצרי עישון, ובכלל זה איסור הצגת מוצרי עישון למכירה למעט בחנויות ייעודיות או בחלק נפרד בחנות שאינו גלוי לעין; הגדלת שטחי האזהרה שחובה לכלול בפרסומות מותרות ועל גבי אריזות מוצרי העישון; תנאים לייצור ושיווק של סיגריה אלקטרונית שריכוז הניקוטין שבה גבוה מהריכוז שנקבע בדירקטיבה האירופית; חובה לייצר ולשווק מוצרי עישון בחפיסות ובאריזות אחידות וחובות דיווח של יצרנים ויבואנים של מוצרי עישון אודות רכיבי המוצר והסכנות הכרוכות בהם.
אבא (שיר)

רקע

השיר יצא לאור בשנת 2007 במסגרת המופע המשותף של שבת ופבלו רוזנברג ונכלל באלבום "אני שר אלייך" של שבת. השיר זכה להצלחה גדולה, והפך לאחד משיריו האהובים ביותר של שבת.
על השיר סיפר דורון מדלי: "יש סיפור מעניין מאחורי השיר 'אבא', שיצא אחרי 'אם יש גן עדן' מ-2006 והפזמון שלו הוא בעצם קריאה לאמא שאני – אני רוצה לחזור הביתה, אל ביתי וכו'. השיר ריגש אנשים וחבר שלי, עילי בוטנר, אמר 'איזה מדהים מה שקרה עם אמא, בוא נראה מה יקרה אם תכתוב שיר על אבא?'. החלטתי שזאת משימה כתיבה, התחלתי לכתוב 'אבא, חבר אמר לי לכתוב שיר עליך' והוספתי לזה מסיפורי הילדות שלי ומסיפורי ילדות של חברים".

הצלחה

במצעד השירים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ח (2008) הגיע השיר למקום השלישי, ובמצעד השנתי של גלגלצ הגיע למקום ה-21.
נכון ליולי 2019 השיר בערוץ ה-YouTube של שבת הגיע ליותר מ-6 מיליון השמעות.
משה מרדכי חדש

הרב משה מרדכי חדש (י"ד בכסלו ה'תש"א, 14 בדצמבר 1940 - כ"ח בתמוז ה'תשע"ו, 3 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת אור אלחנן בירושלים.

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב מאיר חדש, המשגיח של ישיבת חברון, ולצביה לבית הוטנר, בת אחותו של הרב משה מרדכי אפשטיין (ועל שמו נקרא). למד בישיבת חברון. נישא לשרה, בתו של הרב יהושע דב לפין (לופיאנסקי), חתנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.
הרב משה מרדכי חדש פתח את ישיבתו בשנת תשל"ו (1976) בשם "מאור ירושלים", בשכונת מטרסדורף ובכנסת יהודה בשכונת סנהדריה, בתחילה ככולל אברכים ובהמשך כישיבה לקיבוץ, כשנתיים לאחר מכן עלה לישראל הרב שמחה וסרמן, בנו של הרב אלחנן וסרמן, שעמד בראשות ישיבת אור אלחנן בלוס אנג'לס, וביקש לייסד ישיבה מקבילה בישראל. וראה ברב משה מרדכי חדש כמתאים לכהן כראש הישיבה, והוא איחד את רצונו ביחד עם ישיבתו של הרב חדש ושמה של הישיבה שונתה לשם "אור אלחנן". בשנים הראשונות שכנה הישיבה בשכונת עזרת תורה בירושלים. בשנת תשנ"ג (1993) עברה הישיבה למבנה מפואר בשכונת רוממה. במבנה פועלים כולל אברכים וכן מכון להוצאת ספרים, העוסק בעיקר בהוצאת ספריו של הרב אלחנן וסרמן. הרב חדש התגורר בבניין הישיבה.
הרב חדש ייסד בנשיאותו כמה ישיבות קטנות - בשכונת גבעת שאול בירושלים, בטבריה, בראשון לציון ובמודיעין עילית. צוות הר"מים מורכב ברובו מתלמידיו. 
נפטר ממחלת הסרטן בכ"ח בתמוז תשע"ו בבית החולים הדסה עין כרם. נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים. במהלך הלווייתו מונו בנו הרב חיים אריה חדש וחתנו הרב צבי וינפלד למלא את מקומו בראשות הישיבה.

משפחתו

אחיו הרב אהרון חדש הוא משגיח בישיבת מיר. אחיו הרב נפתלי חדש משגיח בישיבה הגדולה אור אלחנן, גיסו הוא הרב ברוך מרדכי אזרחי. גיסיו מצד אשתו הם ד"ר נחום אריאלי והרב יצחק אברמוביץ רבה של רמת יצחק.
בנו הרב חיים אריה נישא לבתו של הרב ישראל מאיר וייס, ראש ישיבת נחלת הלויים בחיפה וחתנו של הרב חיים שמואלביץ. חתנו צבי פסח כהן הוא בנו של הרב דוד כהן, ראש ישיבת חברון.
הטירה המלכותית בוורשה

הטירה המלכותית בוורשה (בפולנית: Zamek Królewski w Warszawie) היא טירה, ששימשה בעבר במשך מאות בשנים כמעונם הרשמי של מלכי פולין. הטירה ממוקמת בכיכר הטירה, בכניסה לעיר העתיקה בוורשה. משרדיו האישיים של המלך ומשרדי ההנהלה של בית המשפט המלכותי של פולין היו ממוקמים שם מן המאה ה-16 עד נפילת המונרכיה של פולין.
בתחילה שימש הארמון כמקום מגוריהם של דוכסי מזוביה, ומאז המאה ה-16 כמקום מושבו של האיחוד הפולני-ליטאי: המלך והפרלמנט (בית הנבחרים והסנאט). בהיסטוריה הארוכה שלה הטירה המלכותית נשדדה שוב ושוב ונהרסה על ידי צבאות פולשים, בין היתר של פרוסיה ושל הצאר. במאה ה-19, לאחר קריסת מרד נובמבר, היא שימשה כמרכז מנהלי על ידי הצאר ועוצבה מחדש לצרכים של הממשל הרוסי הקיסרי. במהלך מלחמת העולם הראשונה זה היה מקום המגורים של המושל הכללי הגרמני. בשנים 1920–1922 משנת 1926 ועד מלחמת העולם השנייה היה הבניין מגוריו של נשיא פולין, איגנצי מושצ'יצקי.
הבניין נשרף ונבזז על ידי הנאצים שפלשו לפולין בשנת 1939 ונהרס כמעט לחלוטין בשנת 1944. לאחר מרד ורשה שכשל, הטירה נבנתה מחדש לחלוטין ושוחזרה; בשנת 1965 שברים ששרדו של הטירה והספרייה המלכותית, ארמון גג הנחושת הסמוך ואולמות קוביקי נרשמו כמונומנטים היסטוריים על ידי הממשלה. שחזור של הטירה שבוצע בשנים 1971–1984 הובל על ידי הוועדה האחראית לבנייה מחדש של ורשה. בשנת 1980 הטירה המלכותית, יחד עם העיר העתיקה, נרשמו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. היום זה מונומנט היסטורי ולאומי, והוא מסווג כמוזיאון לאומי. מבקרים בו למעלה מ-500,000 אנשים בכל שנה. 
הטירה המלכותית, בשל מראה האייקוני וההיסטוריה הארוכה שלה, היא אחד מציוני הדרך הבולטים ביותר של ורשה.
מול הארמון ממוקמת כיכר הטירה שבמרכזה מוצב עמוד המלך זיגמונט.
בכיכר הטירה מתחיל הרחוב המפורסם של ורשה, קרקובסקה פשדמיישצ'ה.
ריטה רמי - המופע המשותף

סיבוב ההופעות

בשנת 2001 יצאו ריטה ורמי קלינשטיין במסע הופעות שכלל מגוון להיטים מקריירות הסולו שלהם. בני הזוג, שהיו נשואים זה לזה, עבדו בשיתוף פעולה לאורך כל השנים - רמי הפיק ועיבד את שני אלבומיה הראשונים של ריטה ולאחר מכן היה מעורב בכתיבה ובעיבוד של שירים שונים. מסע ההופעות והאלבום שיצא בעקבותיו הוגדרו על ידי קליינשטיין כהישג מבחינת עבודה מקצועית משותפת וגם מבחינה משפחתית. המופע המשותף הועלה למעלה מ-300 פעמים ואף יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית.
במקביל ליציאת האלבום שוחררו לרדיו שתי גרסאות חדשות לשירים ותיקים - "ימי התום" ו"שביל הבריחה", שלווה בקטע ראפ שאת מילותיו כתב סאבלימינל. "ימי התום" הגיע למקום ה-12 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' בשנת 2001 ו"שביל הבריחה" הגיע למקום ה-27 במצעד הפזמונים השנתי של שנת 2002. בנוסף, כללה ההופעה ביצוע לשיר "אל תלכי מכאן", המבוסס על תרגום של נעמי שמר לשיר של ז'אק ברל.
קיאונה

קיאונה (ביוונית: χιών - chiōn) הייתה האלה הזוטרית של השלג והקרח במיתולוגיה היוונית. קיאונה הייתה ביתו של בוריאס, רוח הצפון במיתולוגיה היוונית, ושל אורת'יה, נסיכה אתונאית, שאותה בוראוס חטף.
קיאונה כמעט אינה נזכרת במיתולגיה היוונית מפני שביוון העתיקה לא ירד שלג רב וברוב מסעות הגיבורים לא היה שלג. קיאונה ידועה בקור רוחה ובמבט המקפיא שלה.
בספרות המודרנית, מופיעה קיאונה כדמות בספרו של ריק ריירדן, הגיבור האבוד. היא מתוארת כנערה יפת תואר ואחת מהדמויות המרושעות אשר שולטת בקרח והובסה על ידי ליאו, חברו הטוב של הגיבור הראשי. וזאת אפילו שליאו התאהב בה בפגישתם הראשונה. גם בספר הרביעי של אותה הסדרה, בית האדס, מתואר שקיאונה ואחיה מגיעים לספינה של שבעת החצויים מהנבואה, ובזכותה של פייפר, בת אפרודיטה, הם הפסידו בקרב, וככל הנראה נהרגו.
יוניקרדיט

יוניקרדיט (באיטלקית: UniCredit) הוא ארגון בנקאי שמקורו בשנת 1473 באיטליה ובעל 40 מיליון לקוחות ב-22 מדינות שונות ומעסיק למעלה מ-177,500 עובדים בלמעלה מ-10,100 סניפים. רוב לקוחותיו הם מאיטליה, מאוסטריה, מרוסיה ומדרום גרמניה. מטה החברה נמצא במילאנו, איטליה.
הבנק הוא תוצר של מספר בנקים איטלקים שהתאחדו בשנת 1998. עד שנת 2008 היה שמו "יוניקרדיטו איטליאנו" (UniCredito Italiano). הארגון ידוע גם בשמות: "קבוצת יוניקרדיט" ו"יוניקרדיטו". ההכנסות התפעוליות של הארגון בשנת 2007 עמדו על כ-14 מיליארד אירו והרווח התפעולי של הארגון באותה שנה עמד על כ-5 וחצי מיליארד אירו. יו"ר הבנק הוא דיטר ראמפל.
טטיאנה הופמן

ביוגרפיה

נולדה בשם טטיאנה שטפנקובה (בצ'כית: Tatiana Štěpánková) בפראג שבצ'כוסלובקיה דאז (בשנות האלפיים, בצ'כיה). היא החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1964, ברדיו הממלכתי של פראג, שם הגישה פינה סאטירית על המתרחש במדינה שבאותה העת הייתה נתונה תחת משטר קומוניסטי.
בשנת 1968 זכתה הופמן בפרס מטעם אגודת העיתונאים הישראלית והוזמנה לטקס קבלת הפרס בישראל. בזמן ביקורה הקצר בישראל, פלשה ברית המועצות לפראג, חזרתה לא התאפשרה, והיא החליטה להשתקע בישראל.
לאחר שלמדה עברית, התאקלמה בירושלים ואף החלה ללמוד מדע המדינה באוניברסיטת העברית, החליטה הופמן לחזור לתחום הרדיו, והחלה לעבוד בקול ישראל, בתחילה בתחומי עזר בלבד, ולאחר מכן בעריכת מהדורות ויומני חדשות. למרות התאקלמותה, החליטה, מסיבות אישיות, לרדת לגרמניה. היא לימדה באוניברסיטת דיסלדורף והתמקדה בחיי המשפחה במשך 12 שנים. לאחר מכן, עלתה לישראל בשנית, עם משפחתה. אז, התגרשה מבעלה הראשון, תיאודור הופמן, והחלה לעבוד כמנהלת אדמיניסטרטיבית של קרן גרמנית, וכן כעורכת וככתבת-חוץ בקול ישראל. הופמן אף עסקה למשך זמן קצר בעניינים עסקיים, וייעצה לחברות ישראליות שפעלו במדינות מזרח אירופה.
בשנת 1993, עם עליית הערוץ השני בטלוויזיה, החליטה הופמן חסרת הרקע הטלוויזיוני לנסות את מזלה בחברת החדשות שבערוץ. שלום קיטל שמונה באותה עת לסמנכ"ל חברת החדשות, קיבל את הופמן לעבוד בחדשות הערוץ. למרות מבטאה, עסקה בקריינות, והופקדה על חדשות החוץ, תפקיד שמילאה במשך יותר משני עשורים.
ב-2005 קיבלה תואר קונסול כבוד מטעם צ'כיה.
ב-2007 גילמה אורנה בנאי את "כריסטיאנה הוכמן", המבוססת על דמותה של הופמן, בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".
ב-14 בנובמבר 2016 נפטרה הופמן בת ה-69 מדום לב, בביתה שבירושלים. למחרת נטמנה בהר המנוחות בירושלים. הותירה אחריה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, ואת בן זוגה, הצייר אריה אזן (איזמן).