יהודה בר-און

ביוגרפיה

בר-און נולד בחיפה, למד בישיבת בני עקיבא בקריית שמואל ולאחר מכן הצטרף לגרעין נח"ל של בני עקיבא שם גם ביצע את שירותו הצבאי. עם שחרורו מהצבא עסק בחינוך בלתי פורמלי והדריך נוער בשכונת שמואל הנביא בירושלים ובמדרשה במעלות. לבר-און תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת בר-אילן. לאחר סיום לימודיו הוסמך כרואה חשבון.

תחילת קריירה

בר-און התחיל את מסלולו המקצועי במשרד רואי החשבון שטראוס לזר ושות', שם התמחה ועבד כמנהל ביקורת. לאחר שנתיים התמנה לסמנכ"ל ומנהל כספים בקבוצת דנאל בע"מ, חברה ציבורית העוסקת בגיוס והשמה של עובדים, בסיעוד ובשירותים סוציאליים. במשך שנה שימש מנכ"ל חברת א. דורי בניה בע"מ, העוסקת בבנייה למגורים ולמסחר.

תחבורה ותשתיות אזרחיות

בשנת 1997 מונה בר-און למנהל הכספים בחברת נתיבי איילון ולאחר שנתיים מונה למנכ"ל החברה.
בשנת 2003 מונה בר-און למנכ"ל חברת דן, ולאחר שנתיים מונה למשנה למנכ"ל החברה הלאומית לדרכים בישראל בע"מ (לשעבר מע"צ). ב-2004 הפכה החברה לממשלתית ובמסגרת זו קיבלה את האחריות על טיפול בקווי הרכבת החדשים. מבין הפרויקטים שנוהלו על ידי בר-און בחברה הלאומית לדרכים ניתן למנות את תכנון כביש מספר 1 החדש, מנהרות אכסאל, מחלף המוביל וכביש 77, כביש עוקף קריות וכביש 431.
בתחילת 2010 פרש בר-און והקים את סי. איי.אס. פתרונות לתשתיות אזרחיות בע"מ C.I.S. CIVIL INFRASTRUCTURE SOLUTIONS LTD - חברה פרטית בבעלותו המספקת שירותי ייעוץ וניהול בתחומי בנייה ותשתיות במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי.
באפריל 2014 חתם שר האוצר יאיר לפיד על אישור מינויו של בר-און למנכ"ל חברת נ.ת.ע. בתפקיד זה כיהן עד אוגוסט 2019, אז התפטר בגלל חילוקי דעות ניהוליים עם יו"ר הדירקטוריון החברה רם בלינקוב.
בר-און מתגורר כיום במושב ניר צבי, נשוי ואב לשלושה. בזמנו הפנוי מתאמן בריצת מרתון.

ביקורת

בפברואר 2014 אישר דירקטוריון חברת נת"ע את מינויו של בר-און למנכ"ל החברה. מינוי זה זכה לביקורות קשה עקב עברו של בר-און שכלל אזכורו לשלילה בשלושה מדו"חות מבקר המדינה. כך בשנת 2006 נחקר בר-און בחשד שבתפקידו כמנכ"ל חברת לנדקו שיחד את ראש עיריית לוד דאז, בני רגב, דרך אחיו, על מנת שהוא יקדם את זכייתה של חברת מגדלי מירב במכרז להקמת מרכז מסחרי בלוד. הזכייה הזו היטיבה לטענת המשטרה עם לנדקו, שהייתה אמורה לבצע את עבודות הפיתוח. לאחר חקירה נסגר התיק בעילה של "חוסר עניין לציבור".
בדו"ח מבקר המדינה משנת 2006 (57ב) נמתחה ביקורת כנגד החברה הלאומית לדרכים (מע"צ לשעבר) בדבר הליך על מינויו של בר-און למשנה למנכ"ל החברה הלאומית לדרכים. לפי הדו"ח, "משרד מבקר המדינה מעיר כי תהליך הבחירה של המשנה למנכ"ל לא היה שקוף." חוסר השקיפות נבע משתי סיבות עיקריות. הראשונה הייתה בקשר לאופן בה פעלה חברת ההשמה שמע"צ העסיקה כדי לאתר מועמדים: "[מע"צ] לא עמדה על כך שחברת ההשמה תתעד את כל שלבי תהליך החיפוש..על החברה להבטיח כי בשימוש בחברות השמה יישמר העיקרון של שקיפות, תוך תיעוד מלא של המהלכים שנעשו עד להמלצה על המועמד הסופי." (ע' 778) שנית, מבקר המדינה מצא "כי לפי נוהלי החברה לא היה בסמכותו של יו"ר הדירקטוריון לאשר גיוס מועמדת על סמך איתור פרטני..בחירה של מועמד יחיד שמומלץ על ידי המנכ"ל מעלה חשש להעדפה בלתי מוצדקת, ופוגע בעיקרון שוויון ההזדמנויות לכול..." (ע' 779) שנה לאחר מכן אוזכר בר-און בהקשר לליקויים בסדרי ההתקשרות של מע"צ עם מומחים וקבלנים. 
בדו"ח מבקר המדינה שהתפרסם באוקטובר 2013 (64א) באשר למשרד התחבורה, נאמר כי מנכ"ל נתיבי איילון בעבר, שי ברס, העסיק את החברה שבבעלות בר-און, שהיה קודמו בתפקיד, בניהול ביצוע תוכנית הארגון מחדש בגוש דן, עליה מתח המבקר ביקורת קשה. במסגרת ההעסקה שולם לחברה שכר טרחה הגבוה ב-476% ממה שנקבע בחוזה המקורי והסתכם ב-3.4 מיליון ש"ח. בהסכם נקבע גם תשלום קבוע של 150,000 ש"ח לחודש בלי שחברת CIS נדרשה להגיש חשבון מפורט של שעות העבודה שעבדו עובדיה בפועל והתפלגותן על-פי היועצים השונים.