רועי הראבן

ביוגרפיה

הראבן גדל בחיפה ונמנה עם כתבי הנוער של השבועון מעריב לנוער בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הראבן כתב כתבות שער, ערך מדור אישי במדור "קטעים", תרם למדור הסאטירי "ביס" ולמדור הפופ בעריכת אופיר אקוניס. בעשרים השנה הבאות כתב בעיתונים "ראש 1", "קול חיפה", "דבר", "מקור ראשון", ולבסוף שימש כשמונה שנים ככתב התרבות המרכזי של מקומון חיפה, "כלבו", תחנתו האחרונה בעולם העיתונות (אותו עזב בשנת 2004 לטובת הקריירה המוזיקלית).  
בשנת 1995 הוציא את אלבומו הראשון, שהוקלט באולפני סיגנל חיפה. אלבומיו הבאים של הראבן בעברית זכו לחשיפה מינורית בכלי התקשורת ורובם הוקלטו באולפן של יזהר אשדות בתל אביב. אשדות גם התארח בעצמו באלבום Re:turn. שירו "פיקניק" (2001) קיבל זמן אוויר מרכזי] בתחנות הרדיו המובילות, רשת גימל, רדיו חיפה, רשת בית (של קול ישראל) ובגלי צה"ל (על פי נתוני אק"ום לשנת 2001). 
הראבן כותב ומקליט שירים וכן קטעים אינסטרומנטליים ארוכים. העשור הראשון ליצירתו, בין השנים 1995 ל-2005, התאפיין בעיקר בכתיבה בעברית. לאחר מכן עבר לכתוב באנגלית. החל משנת 2008 החל הראבן להקליט אלבומי אמביינט, מדיטציה וניו אייג'. אלבומו dreamscapes דורג במקום הראשון במצעד מכירות הניו אייג' (הורדות בלבד) באתר אמזון (על פי נתוני המכירות המסכמים של אמזון לשנת 2014). והמשיך להיות מדורג שם בעשיריה הפותחת גם שנתיים מאוחר יותר במהלך שנת 2016. הווידאו למדיטציה שכתב "prosperity" תחת המותג "Israel Healing System" הפך להיות ווידאו הניו אייג' הנצפה ביותר ביוטיוב במזרח התיכון, וגרף תוך ארבע שנים  (נכון למרץ 2017) מעל ל-2 וחצי מיליון צפיות.  
באלבומיו הראבן מבצע את רוב התפקידים הווקאליים וכן אחראי לתפקידי קלידים ותיכנותים. בעיצוב עטיפות אלבומיו הוא מרבה לשתף פעולה עם מיטב המעצבים והמאיירים בישראל. ביניהם דוד פולונסקי, אדי סלוטניצקי ודורון עדות.  
מלבד אשדות, אמנים רבים שיתפו פעולה עם הראבן באלבומיו. בין השאר שלומי שבן  ונעם רותם (בשיר "פליטי החיים"), אלדד זיו, אריה אורגד, יואב קוטנר (בשיר הנושא את שמו), אילן וירצברג ("על מדרגות העירייה"), פיטר רוט וגרי אקשטיין 
ב-2003 התפרסמה ידיעה מאת איתי נאור במדור התרבות של האתר וואלה לפיה פרסם בטור היומי שבאתרו פוסט שבו יצא מהארון כהומוסקסואל. הפוסט זכה להדים בלתי צפויים והידיעה בוואלה הכתירה זאת כיציאה הראשונה מהארון במסגרת בלוג בישראל]. אלבום שירי הפסנתר (הוקלט באולפן של יזהר אשדות) "כל הפסים כחולים" שיצא לאור באתר ההורדות של חברת NMC זמן מה לאחר מכן כלל בתוכו מספר שירים שעסקו במערכות יחסים שניהל הראבן בעבר עם גברים.
ב-25 במרץ 2015 יצא אלבומו העשירי של הראבן The Chain of Blood ברחבי העולם. קליפ ראשון לשיר הנושא מתוך האלבום שוחרר אל יוטיוב בסוף חודש ינואר 2015, וכלל בתוכו שיתוף פעולה עם מאייר איראני Petto. הקליפ צולם במקביל בחיפה, תל אביב ובעיר האיראנית משהד.  באלבום מתארחים הזמר ישי רזיאל, והסקספוניסט עידו מימון. 
ב- 19 במאי 2016 שחרר הראבן את השיר "אורות גדולים", שלווה בקליפ בסינגון רטרו, בעריכתו של טרוי עצמו. הקליפ סימן את חזרתו של טרוי אל הזירה הישראלית ולשירים בשפה העברית.  האלבום השלם, "אחרי הציונות לפני המבול" ראה אור ב - 20 בספטמבר 2016.  
במהלך אוקטובר 2016 החל הראבן בהקלטת האלבום "צבע החיים", בו מתארחים מאור ויזל בגיטרה, ושדרן הרדיו הוותיק מנחם פרי. שיתוף הפעולה עם הגיטריסט והמפיק מאור ויזל התחזק ופנה גם לחו"ל כשהוציאו בסוף אפריל 2017 את האלבום Freedom of Spirit של הפרויקט הבין לאומי Israel Healing System  
האלבומים "איש1" ו"פרחים וחלומות" של הצמד טרוי-ויזל ראו אור במהלך פברואר 2018 תחת השם Elektro Vendetta מתוכם יצאו לרדיו הסינגלים "שוב כרגיל", "השעון לא עוצר" ו"צבע החיים".  
הראבן הוא בין המוזיקאים הישראלים המזוהים במיוחד עם העיר חיפה, בה הוא חי ויוצר.  
הראבן הוא אחיינה של הסופרת שולמית הראבן, שאת שיריה גם הלחין באלבומו "כוחם של מים".