google/wiki40b huggingface dataset:
הטגמנטום הגחוני

תפקוד

לטגמנטום הגחוני יש תפקיד מרכזי בחיזוק.
הוא מכיל ריכוז של תאים דופמינרגיים, אשר פועלים במסגרת מערכת החיזוק במוח.
עם זאת, פעילות דופמינרגית של הטגמנטום הגחוני לא תמיד מעוררת תחושה טובה. זאת משום שהדופמין מגיע דרכו לא רק לסטריאטום, אלא גם לאמיגדלה. הדופמין שמגיע לאמיגדלה יכול לעורר פעילות הקשורה לצפייה לאיום ולא רק לצפייה לגמול.
הפורניקס מכיל שלוחות של אקסונים דופמינרגיים מהטגמנטום הגחוני.
השלוחות הדופמינרגיות מהטגמנטום הגחוני והחומר השחור מגיעות להיפוקמפוס, שם הן מווסתות את הפלסטיות הסינפטית ואת תפקודי הזיכרון.

מערכות דופמינרגיות שמתחילות בטגמנטום הגחוני

ישנן שתי מערכות דופמינרגיות המתחילות בטגמנטום הגחוני.
הטגמנטום הגחוני הוא ראשיתה של מערכת הדופמין המוזוקורטיקלית mesocortical system, אשר מסתיימת בקליפת המוח הקדם-מצחית.
מערכת דופמינרגית נוספת שמתחילה בטגמנטום הגחוני היא המערכת המזולימבית, אשר מגיעה לגרעין האקומבנס, לאמיגדלה ולהיפוקמפוס. כמו גם לקליפת המוח הקדם-מצחית האמצעית  medial prefrontal cortex ולפיתול החגורה הקדמי.
אלכסיי דרייב

ביוגרפיה

אלכסיי דרייב נולד בסטברופול, ברית המועצות. הוא התחיל לשחק שחמט בגיל שש. באליפות העולם לגיל 16 הוא זכה במקום פעמיים, ב-1983 וב-1984. בשנת 1984 הוא זכה במקום השני באליפות העולם עד גיל 20. בשנת 1988 הוא לצד בוריס גלפנד זכה באליפות אירופה בשחמט לנוער.
דרייב היה שותף לזכייה באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנים 1997 ו-2005.
באליפות העולם 1999 הוא הודח ברבע הגמר על ידי מייקל אדמס. באליפות העולם 2000 הוא הודח ברבע הגמר על ידי וסלין טופאלוב. באליפות העולם 2002 הוא הודח ברבע הגמר על ידי וישוואנתן אנאנד.
באליפות העולם 2000 הוא הגיע לחצי הגמר בו הפסיד לאלכסיי שירוב.
בין הניצחונות של דרייב ניתן לציין תחרות בבילה (שווייץ) בשנת 1995, וייק אן זהה (הולנד) בשנת 1995) ודוס ארמנס (ספרד) ב-2002 ו-2003.
בשנת 2015 הוא זכה בתואר אלוף העולם בשחמט מהיר בפעם השלישית.
אקלים שירות

חשיבות אקלים השירות

מחקרים הראו ששירות איכותי גורם לנאמנות לקוחות ושמירתם כלקוחות הארגון ובכך תורם להגדלת רווחי הארגון.

מנבאים לאקלים השירות

מחקרים מאשרים את הקשר החיובי ויכולת החיזוי של משאבי הארגון על אקלים השירות. כמו כן, נמצא שקשר זה מתווך בצורה מלאה על ידי המחויבות לארגון ברמת הקבוצה. לכן, ברמת צוותי עבודה, המחויבות תורמת לשיפור אקלים השירות בצוות.
כמו כן, המחקר מראה שכאשר עובדים בצוות-עבודה תופסים את משאבי הארגון כזמינים (הדרכה, טכנולוגיה, חופש פעולה) וככאלה שמסירים מכשולים בעבודה, הם בתמורה מרגישים מחויבות גבוהה יותר למקום העבודה. כתוצאה מכך, נוצר גם אקלים שירות טוב יותר. עבודה בארגון שמקדם את טובת הלקוחות יוצר השפעה רבה על המחויבות הקבוצתית (לדוגמה, חברי צוות העבודה פועלים ביתר נמרצות, התמדה, מסירות ונחישות לבצע את משימותיהם).
הקשר בין אקלים השירות לבין נאמנות לקוחות הוא קשר דו-כיווני. הממצאים מראים שככל שאקלים השירות חזק יותר, כך גדלה נאמנות הלקוחות (הקשר מתווך בחלקו על ידי טיב הביצוע). גם הכיוון השני מתקיים. כלומר, ככל שנאמנות הלקוחות גבוהה יותר, כך עולה אקלים השירות .
נחלת שבט דן

תיאור הנחלה

נחלת שבט דן לפי ספר יהושע היא כדלקמן
לְמַטֵּה בְנֵי-דָן, לְמִשְׁפְּחֹתָם, יָצָא, הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי. וַיְהִי, גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל, וְעִיר שָׁמֶשׁ. וְשַׁעֲלַבִּין וְאַיָּלוֹן, וְיִתְלָה. וְאֵילוֹן וְתִמְנָתָה, וְעֶקְרוֹן. וְאֶלְתְּקֵה וְגִבְּתוֹן, וּבַעֲלָת. וִיהֻד וּבְנֵי-בְרַק, וְגַת-רִמּוֹן.   וּמֵי הַיַּרְקוֹן, וְהָרַקּוֹן; עִם-הַגְּבוּל, מוּל יָפוֹ. וַיֵּצֵא גְבוּל-בְּנֵי-דָן, מֵהֶם; וַיַּעֲלוּ בְנֵי-דָן וַיִּלָּחֲמוּ עִם-לֶשֶׁם וַיִּלְכְּדוּ אוֹתָהּ וַיַּכּוּ אוֹתָהּ לְפִי-חֶרֶב, וַיִּרְשׁוּ אוֹתָהּ וַיֵּשְׁבוּ בָהּ, וַיִּקְרְאוּ לְלֶשֶׁם דָּן, כְּשֵׁם דָּן אֲבִיהֶם. זֹאת, נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי-דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם:  הֶעָרִים הָאֵלֶּה, וְחַצְרֵיהֶן.
— שם, י"ט, מ', מ"ז

השלוחה הצפונית

לקראת סיום ספר שופטים נאמר : "בַּיָּמִים הָהֵם, אֵין מֶלֶךְ בְּיִשְׂרָאֵל; וּבַיָּמִים הָהֵם, שֵׁבֶט הַדָּנִי מְבַקֶּשׁ לוֹ נַחֲלָה לָשֶׁבֶת כִּי לֹא נָפְלָה לּוֹ עַד היּוֹם הַהוּא בְּתוֹךְ-שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל, בְּנַחֲלָה (שם, י"ח, א').
בני השבט מ"מִצָּרְעָה וּמֵאֶשְׁתָּאֹל" עלו לצפון ארץ ישראל, ל"ליש" היום דן ומגלים "מָקוֹם אֲשֶׁר אֵין שָׁם מַחְסוֹר, כָּל-דָּבָר אֲשֶׁר בָּאָרֶץ". הם כובשים את העיר "וַיָּבֹאוּ עַל-לַיִשׁ עַל עַם שֹׁקֵט וּבֹטֵחַ, וַיַּכּוּ אוֹתָם לְפִי חָרֶב וְאֶת-הָעִיר, שָׂרְפוּ בָאֵשׁ. וְאֵין מַצִּיל כִּי רְחוֹקָה הִיא מִצִּידוֹן, וְדָבָר אֵין לָהֶם עִם-אָדָם, וְהִיא, בָּעֵמֶק אֲשֶׁר לְבֵית-רְחוֹב, וַיִּבְנוּ אֶת-הָעִיר, וַיֵּשְׁבוּ בָהּ. (מקור:שם, כ"ז, כ"ח).
כך הוקמה השלוחה הצפונית של השבט.

גבולות יחזקאל

יחזקאל הנביא בתיאור הגבולות באחרית הימים מציב את נחלת שבט דן בצפון סוריה של ימינו, כפי שנאמר: "וְאֵלֶּה, שְׁמוֹת הַשְּׁבָטִים: מִקְצֵה צָפוֹנָה אֶל-יַד דֶּרֶךְ-חֶתְלֹן לְבוֹא-חֲמָת חֲצַר עֵינָן גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק צָפוֹנָה, אֶל-יַד חֲמָת, וְהָיוּ-לוֹ פְאַת-קָדִים הַיָּם, דָּן אֶחָד. וְעַל גְּבוּל דָּן, מִפְּאַת קָדִים עַד פְּאַת יָמָּה אָשֵׁר אֶחָד (מקור:ספר יחזקאל ל"ח, א').
"מבוא חמת" מזוכרת בתור הקצה הצפוני אליו הגיעו המרגלים בימי משה, כפי שנאמר בספר במדבר: "וַיַּעֲלוּ, וַיָּתֻרוּ אֶת-הָאָרֶץ, מִמִּדְבַּר-צִן עַד רְחֹב, לְבֹא חֲמָת" (מקור:י"ד, כ"א). מכל מקום, יוצא כי הגבול העתידי למושב שבט דן הוא מהמדבר הסורי עד שפת הים. אם נקבל נהר או נחל בתור גבול, ואכן זה המצב במקרים רבים, הרי הגבול הוא נחל פרת, התואם את גבולות ההבטחה.
הרב מאלי מציין כי במקביל למושבו של שבט דן ברצועת הרוחב הצפונית, יחד עמו התיישבו גם שאר השבטים שנמנו על "מחנה דן" במדבר סיני ואף הם חלקו עמו את צפון ארץ ישראל. והוא כותב: "מאד מעניין למצוא גם את (שבט) אשר וגם את (שבט) נפתלי בשתי הרצועות הצפוניות הבאות אחרי רצועת שבט דן! שלושת השבטים שהיו במחנה הצפוני במדבר, הם שלושת השבטים שלעתיד לבא נוחלים בצפון!"
טרקוויניה

היסטוריה

טרקוויניה, בשמה האטרוסקי "טרח (ו)נה" (Tarch(u)na), התפתחה על גבעה צפונית-מזרחית למיקומה של העיר כיום, והייתה העיר המרכזית בין 12 הערים העיקריות של העם האטרוסקי, שישב במרכז חצי-האי (Dodecapoli Etrusca). היא קיבלה את שמה משמו של הגיבור המיתולוגי האטרוסקי "טרחונ-וס" (Tarchun-us), מלך מיסיה בצפון-מערבה של אסיה הקטנה. עוד נזכרה כעיר בה השתקע דֶמאראטוס מקורינתיה, מהגר יווני ולימים אביו של אחד ממלכי רומא, שהגיע לחצי-האי האיטלקי בשנת 655 לפנה"ס. גם ורגיליוס הזכיר את העיר באיניאידה בשמה הרומאי "טרקוויניאי" (Tarquinii) כמולדתו של דרדאנוס המיתולוגי, והיא אף הייתה מולדתם של שניים משבעת המלכים הראשונים של רומא - טרקוויניוס פריסקוס וטרקוויניוס סופרבוס (המלך האחרון של רומא, שגורש בידי אצילים עם הקמת הרפובליקה).
במאה ה-4 לפנה"ס לחמו בני טרקוויניה מספר פעמים נגד הרפובליקה הרומית, אך לבסוף נכבשה העיר בידי הרומאים בתאריך שאינו ידוע בוודאות, אך ייתכן שסמוך לשנת 281 לפנה"ס. בתקופה הרומית איבדה העיר מחשיבותה, אך הנמל שלה, גראביסקאי, שימש כמקור ליין ולדיג אלמוגים, ושדות הפשתן והיערות בסביבתה נזכרו בכתביהם של מספר סופרים קלאסיים. עם זאת, לפולחן המקומי הייתה השפעה רבה על הדת הרומאית, וגם לאחר שהעיר נכבשה בידי הרומאים המשיכה לשבת בה מועצה של 60 כהנים שעסקו בחיזוי העתיד על פי מצב הכבד של בעלי חיים שהוקרבו לאלים. העיר נותרה בשליטת רומא עד למאה ה-5 עת הייתה לחלק מהממלכה האוסטרוגותית של תאודוריק הגדול.
בשנת 456 לספירה מונה לעיר לראשונה הגמון נוצרי, ובמהלך המאה ה-6 סבלה ממלחמות האוסטרוגותים בביזנטים ולאחר מכן מהפלישה הלומברדית לאיטליה. הלומברדים שלטו בעיר עד למחצית השנייה של המאה ה-8, עת עברה לשליטת השושלת הקרולינגית.
במישור שמדרום לעיר האטרוסקית-רומית התפתחה בימי-הביניים המוקדמים, וככל הנראה כבר במאה ה-6, עיר נוספת בשם קורנטו, אולי על חורבות 'קוריטו' המוזכרת במקורות רומיים. בזכות מיקומה האסטרטגי על גבעה בגובה של 132 מטר מעל מישור מרמה (Maremma), הפכה עיר זאת למרכז אזורי, והעיר העתיקה ננטשה כמעט לגמרי פרט לאזור קטן ליד המבצר שכונה 'קסטלינה'. בסוף המאה ה-10 ובתחילת המאה ה-11 התגלו מחדש שרידיה של טרקוויניה אשר כונו בשמות שונים, אך בדרך כלל בשם "קסטלו טורה די קורניטו" (Castello Torre di Corgnitu) או "צ'יוויטה" (Civita - "העיר").
קורנטו (העיר החדשה) הייתה במהרה לעיר-הנמל החשובה ביותר בחוף הדרומי של המרמה, וזכתה בשנת 1144 במעמד של עיר חופשית. העיר עמדה בקשרי מסחר עם ג'נובה ופיזה ובמאה ה-13 הצליחה להדוף את המצור ששם עליה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1355 השתייכה אגב מספר הפסקות קצרות למדינת האפיפיור עד שעברה לשליטתה של איטליה במאה ה-19. בשנת 1922 שונה שמה של קורנטו ל"טרקוויניה" במסגרת נסיונותיו של המשטר הפשיסטי של מוסוליני להעלות על נס את גדולתה של רומא העתיקה.
רודי מקאיצ'ריין

קריירה

בגיל 20 מקאיצ'ריין עבר לאזור קאנינג טאון שבלונדון, על מנת לעבוד במפעלי חברת התמזה לבניית ספינות וביצוע עבודות ברזל, ולהצטרף לקבוצת הכדורגל של המפעיל, תמזה איירונוורקס. בתוך זמן קצר הוא הפך לקשר השמאלי הקבוע של הקבוצה ונודע בתיקוליו הקשוחים. הוא היה שחקן קבוע בקבוצה בעונת 1898/1899, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה השנייה הדרומית. גם בעונה שלאחר מכן הוא הרבה לשחק, והייתה זו העונה הראשונה שבה הקבוצה השתמשה בשם וסטהאם יונייטד, המשמש אותה מאז. מקאיצ'ריין היה אחד משחקני הקבוצה הראשונים שהפך למקצוען, ובמהלך התקופה שלו בקבוצה הוא השתתף ב-113 משחקים שבהם הבקיע 6 שערים.
במאי 1902 עבר מקאיצ'ריין לוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ומאוחר יותר הצטרפו אליו שחקני וסטהאם ג'יימס ביגדן וצ'ארלי סאטרווייט. משחקו הראשון בארסנל היה נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, והוא הגיע בתקופה שבה המועדון זכה להצלחה כאשר סיים במקום השלישי בעונת 1902/1903, והעפיל לליגה העליונה לאחר שסיים במקום השני בעונת 1903/1904. מקאיצ'ריין היה שחקן הרכב קבוע גם בארסנל, ולמרות שהתותחנים סיימו בדרך כלל באמצע הטבלה בתקופה הראשונה שבה היו בליגה העליונה, הם הצליחו להעפיל למשחקי הגמר של גביע ה-FA בעונת 1905/1906 ועונת 1906/1907.
מקאיצ'ריין שיחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, כולל עונת 1908/1909 שבה החמיץ שני משחקים בלבד כאשר המועדון מסיים במקום השישי. אולם, מקאיצ'ריין לא יכול היה להמשיך לשחק עוד זמן רב; ב-1911 הוא היה בן 33 והוחלף בהרכב על ידי הסקוטי אנגוס מקינון. הוא נותר בארסנל למשך שלוש עונות נוספות כמחליפו של מקינון, אך בתקופה זו המועדון לא שיחק היטב ובסוף עונת 1912/1913 ירד ליגה. משחקו האחרון במדי ארסנל היה ב-22 בנובמבר 1913.
משחקי הכדורגל הרשמיים באנגליה הושהו בעקבות פריצתה של מלחמת העולם הראשונה, ובכך הסתיימה הקריירה של מקאיצ'ריין. ב-11 השנים שלו בארסנל הוא השתתף ב-346 משחקים כקשר שמאלי, אך לא הצליח להבקיע ולו שער אחד. הוא השחקן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי ארסנל מבלי לזכות בתואר כלשהו או לקבל זימון לנבחרת אנגליה.
היהודי הנודד

מקורות האגדה

אזכור ראשון בכתב לסיפור היהודי הנודד מופיע במידע שנרשם בכנסיית סנטה מאריה דה פראריה שבבולוניה, ובו דווח על נזירים שפגשו את היהודי הנודד בארמניה בשנת 1223. בשנים שלאחר מכן הופיע הסיפור בכתביהם של היסטוריונים אחדים, והתפשט במערב במאה השלוש עשרה על ידי חיבורו של הנזיר מתאוס מפאריס.
אחת האגדות מספרת שכאשר הובל ישו למוות ועל כתפו הצלב הכבד, ביקש לפוש בביתו של יהודי, אך זה גרשו וזירזו ללכת לקראת גורלו. ישו הגיב על כך ואמר לו: אני אלך, ואולם אתה היהודי תהיה נע ונד בארץ עד שובי. לפי נוסח אחד של האגדה, היה אותו יהודי סנדלר ירושלמי ושמו אחשוורוש או בנוסח אחר אחשוור; ולפי נוסח אחר- שומר ביתו של פילאטוס ושמו קרתפילוס.
הסיפור זכה לתפוצה רבה במגילה בת ארבעה עמודים, שנדפסה ככל הנראה בליידן בשנת 1602 על ידי כריסטופר קרוצר; אך לא נתגלה אף מדפיס בשם זה, ומקום הדפסת המגילה ויוצרה לא נתגלו מעולם.
האגדה פשטה במהרה ברחבי גרמניה, בלא פחות מ-8 מהדורות בשנת 1602; בסך הכל הופיעו בגרמניה כ-40 מהדורות לפני סוף המאה ה-18. ידוע על כ-8 מהדורות בהולנדית ופלמית; הסיפור עבר במהרה גם לצרפת. המהדורה הצרפתית הראשונה הופיעה בבורדו בשנת 1609, ובאנגליה בשנת 1625 כפארודיה. המגילה תורגמה לשפות הדנית, השוודית והצ'כית.

דיווחים על הופעתו כביכול של היהודי הנודד

בספרו "אטלס להיסטוריה יהודית" מונה מרטין גילברט כארבעים מקומות שבהם נערכו, לכאורה, מפגשים עם היהודי הנודד.
מקומות מפגש (לא רק לפי גילברט): המבורג 1547; ספרד 1575; וינה 1599; ליבק 1601; פראג 1602; לובק 1603; בוואריה 1604; איפרס 1623; בריסל 1640; לייפציג 1642; פריז 1644; סטמפורד 1658; אסטרכן 1672; פרנקנשטיין 1676; מינכן 1721; אלטבך 1766; בריסל 1774; ניוקאסל 1790. ההופעה האחרונה שצוינה התרחשה בארצות הברית בשנת 1868 כאשר הוא נצפה מבקר מורמוני בשם אוגריידי.

אגדות מקבילות או קשורות לסיפור היהודי הנודד

במיתולוגיה היוונית סיזיפוס נענש על בגידתו בזאוס ומקבל עונש נצחי של סחיבת אבן במעלה ההר, מה שמזכיר את עונש הגלות של היהודים לאחר בגידתם בישו.
דמות נוספת שנחרץ גורלה לנדוד מצויה באגדה האירית על ג'ק והמגדלור.
בספר בראשית, קין נענש באופן דומה כאשר נגזר עליו ללכת לארץ נוד (שמה רומז למילה "נדודים"), לנדוד על פני הארץ ולעולם לא לקצור את פירות עמלו.

ההולנדי המעופף

ישנו קשר חזק בין אגדת היהודי הנודד לבין האגדה על ההולנדי המעופף, עובדה שעליה עמד היינריך היינה.
קפטן של ספינה הקרויה "ההולנדי המעופף" שהפליגה ב-1681 סירב לסגת מפני הסערה, והיה נחוש להמשיך ולהקיף את כף התקווה הטובה גם אם המסע ימשך עד יום הדין. גורלה של הספינה, אם כן, נחרץ על-פי האגדה להפליג לנצח. "ההולנדי המעופף" נראית לעיתים מרחוק מנצנצת באור רפאים. אם ספינה אחרת תנסה ליצור איתה קשר ינסה צוות הספינה לשלוח מסרים לקרקע לאנשים שמזמן אינם בין החיים.
בסילמריליון של טולקין מופיעה דמותו של אארנדיל המלח, שהרהיב עוז להפליג אל מעבר לגבולות העולם המוכרים לבני האדם והגיע אל ארצות האלמוות שמעבר להם; כעונש, נגזר עליו לשוט בספינתו ברקיע, ככוכב, עד שיעמוד לדין עם יתר הברואים בקץ הימים (אם כי על פי גרסאות מוקדמות של הספר, מילא איארנדיל שליחות נוספת בטרם בא הקץ, במלחמה האחרונה במורגות).
עמק המלכות

היסטוריה

אף על פי שמייסדת העמק היא המלכה סיטרא, אשתו של מייסד השושלת ה-19, ישנם עדויות כי לפני כן נחפרו קברים ומספר בורות קבורה השייכים לשושלות ה-17 וה-18. עם זאת סיטרא היא זו שהפכה את האזור למקום קבורה של נשות ובנים מועדפים של אנשי מלוכה מכהנים.
הקבר המלכותי הראשוני שנתגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה בלצוני (Giovanni Battista Belzoni) בשנת 1816, היה קברה של טייטי אשתו של רעמסס הראשון. בשנת 1828 ג'ון גארדנר וילקינסון (John Gardiner Wilkinson) איתר 24 קברים. פרנצ'סקו שיאפארלי החל בחפירה שיטתית בעמק בשנת 1903 וגילה את קברה של נפרטרי. שנחשבה ליפה מכל נקרופוליסי תביי. ציורי הקבר היו מפורטים במידה רבה. במיוחד פניה של המלכה שהיו בהם צלליות על הלחיים ובצידי הפה.
הקברים המוקדמים מסוף השושלת ה-17 היו בעיקר בורות פשוטים עם תא בתוכם. במהלך השושלת ה-18 נקברו באזור בעיקר בכירים וקצינים. ייתכן כי הקבר הראשון של מלכה היה קברה של מאתנדג'מת (Mutnedjmet), אשתו של חרמחב. הקברים הראשונים לא היו מעוטרים בתכשיטים, אלה התווספו מאוחר יותר עם קבורתה של טאיה, אשתו של סתי הראשון. ובדור שלאחר מכן, תחת רעמסס השני שחמש מתוך שבע נשותיו נקברו בעמק המלכות. 
כיום בעמק המלכות ישנם עד כ-98 קברים, בארות ואזורי חפירה שננטשו זמן קצר לאחר הקמתם ומעולם לא שמשו כקבר. רובם המכריע של הקברים נמצא במצב רע, אבל ישנם כמה המעוררים הערצה לנוכח יופיים. בחלק מהקברים המעוצבים אין עדות כלל לבעליהם. החשיבות של הקברים, היא במלאכת התיעוד המספקת מידע על מלכות ונסיכים שלא היה קיים לפני כן. ומאפשרת לנחש את הסיבה לאלו הנעדרים באופן בולט מבית הקברות המיועד למלוכה המצרית (כדוגמת, איזיס-נפרט שקברה טרם נמצא).
הגבול התרמודינמי

הגבול התרמודינמי הוא מושג מתחום התרמודינמיקה  והמכניקה הסטטיסטית המתאר מצב בו מספר החלקיקים במערכת (אטומים או מולקולות) שואף לאינסוף. ההתנהגות התרמודינמית של המערכת מתקרבת לתחזיות המכניקה הסטטיסטית ככל שמספר החלקיקים במערכת גדול יותר, ובגבול התרמודינמי, תוצאות החישוב בצברים השונים של המכניקה הסטטיסטית מתכנסים לתוצאה יחידה.

הצדקה מתמטית

המקור המתמטי לגבול התרמודינמי נובע משימוש בנוסחת בולצמן עבור האנטרופיה: , כאשר  הוא קבוע בולצמן, ו  מציינת את מספר המצבים המיקרוסקופיים של המערכת. ספירת מספר המצבים האפשריים במערכת דורשת שימוש בחישובים הכוללים עצרות. כדי לפתח את הביטוי, משתמשים בנוסחת סטרלינג. השימוש בנוסחת סטרלינג מוצדק רק עבור מספרים גדולים, ולכן תחזיות המכניקה הסטטיסטית מתבססות על ההנחה שמטפלים במספרים גדולים של חלקיקים.
במערכות פשוטות הנמצאות בשיווי משקל תרמודינמי, ניתן להצדיק את התחזיות באמצעות תכונות של משתנים מקריים בלתי תלויים. עבור משתנים מקריים בלתי תלויים, השונות היא אדיטיבית, ולכן מתקיים עבורם משפט הגבול המרכזי. השימוש במשפט הגבול המרכזי מוצדק רק עבור מספר גדול של משתנים בלתי תלויים. כתוצאה מכך, מערכות פשוטות מרובות חלקיקים מפגינות התנהגות  גאוסיאנית במקורב. ניתן להראות שבגבול התרמודינמי, היחס בין התוחלת לבין  סטיית התקן שואף לאפס, ולכן אפקטיבית המערכת מפגינה התנהגות דטרמיניסטית.

משמעות הגבול התרמודינמי במכניקה הסטטיסטית

תוצאות רבות במכניקה הסטטיסטית ניתנות להצדקה ריגורוזית רק בגבול התרמודינמי. ללא הנחת הגבול התרמודינמי לא ניתן להניח שקילות בין הצברים השונים. בנוסף, תכונת האקסטנסיביות של האנטרופיה לא מתקיימת עבור מערכות שאינן בגבול התרמודינמי. באופו דומה, ניתן להצדיק תופעות דוגמת עיבוי בוז איינשטיין רק באמצעות הנחה זו.
יעקב לייזר

תולדותיו

נולד בעיירה רויג שבמערב גליציה (כיום בפולין), לפעסיל תרצה ולדוד יצחק שהיה חסיד שינאווא. לאחר הגיעו למצוות נסע ללמוד בישיבה בדוקלה אצל רבי דוד טעוולי, ולאחר מכן למד אצל רבי חנה האלברשטם מקאלשיץ שאותו החשיב לרבו המובהק. בשנת ה'תר"ץ התארס עם אלטא בינה בתו של רבי משה יצחק גווירצמן מפשעווארסק ונישא לה לאחר כחמש שנים. לאחר אירוסיו התמנה לרב ביאשליסק (מערב גליציה, כיום בפולין), למשך כחמש שנים עד מעט לאחר נישואיו. במלחמת העולם השנייה נשלח לסיביר. כששב לאחר המלחמה לפולין התגורר בברסלוי. לאחר חצי שנה עבר לקרקוב שבה שהה חמיו. בשנת ה'תש"ט עבר עם חמיו לפריז ובשנת תשי"ז עברו לאנטוורפן שבבלגיה.
לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תשל"ז התמנה לממלא מקומו כאדמו"ר. נפטר בכ"ז בחשוון ה'תשנ"ט ונקבר באוהל חמיו בבית הקברות בהולנד.
רבי יענקל'ה התפרסם כמי שהכיר סיפורי חסידים רבים והעבירם בדייקנות.
כתב כופי

כתב כופי (בערבית: خط كوفي) הוא הצורה הקליגרפית העתיקה ביותר של הכתב הערבי, והוא מבוסס על הכתב הנבטי. הוא התפתח מכתב "אל-חירי", אחד מארבעת הכתבים הערביים הקדם-אסלאמיים, היה בשימוש בחצי האי ערב בתקופת היווצרותו של האסלאם, ובו נכתבו כתבי היד הראשונים של הקוראן. שמו של הכתב בא משמה של העיר כופה (היום בעיראק), בה הוא התפתח, והוא נזכר בשמו זה לראשונה בשנת 999. 
הכתב הכופי מאופיין בקווים ובזוויות ישרות, ולעיתים בקווים מוארכים. במקור לא כלל הכתב הכופי את הסימנים הדיאקריטיים המבחינים בין אותיות הכתב הערבי. הכתב התפתח במשך מאות שנים, בהן הוא השתנה ואף נוצרו לו גרסאות מקומיות. בכתב הכופי נעשה שימוש רב על גבי מטבעות ומבנים וכן הוא מופיע רבות בכתובות סלג'וקיות עתיקות, ואף העות'מאנים שבאו אחריהם עשו בו שימוש נרחב. 
דוגמאות לשימוש בכתב כופי נראות בדגל עיראק ובסמל קטאר, ב"קוראן הכחול" השמור במסגד הגדול בקירואן וכן במספר גדול של מבנים, ובהם המינרט בג'אם באפגניסטן והמסגד הגדול בסוסה בתוניסיה.
אלון ליבנה

ביוגרפיה

כשהיה בן 17, החל ליבנה לעבוד בבתי אופנה יחד עם מעצב העל אלכסנדר מקווין בלונדון.
בגיל 22 עבד עם מעצב העל רוברטו קוואלי בפירנצה. בגיל מאוחר יותר זכה לתואר הישראלי הראשון אשר הציג באופן קבוע את הקולקציה שלו בשבוע האופנה הבינלאומי בניו יורק.
בשנת 2009 זכה במקום הראשון בתוכנית המציאות הישראלית "פרויקט מסלול".
בפברואר 2013, לאחר המופע של ליבנה בניו יורק החלו זמרות וסלבריטאיות מפורסמות להזמין את בגדיו. ביניהן נמצאות נעמי קמפבל, ליאה מישל, ביונסה, ליידי גאגא, נינה גרסיה ועוד.
ליבנה עיצב את חליפות החלל שהיו בשימוש במהלך המשימה האנלוגית למאדים D-MARS שהתקיימה בפברואר 2018. חליפת החלל נועדה לדמות את החליפה הנדרשת ביציאה מחוץ למתחם על מאדים, כלומר היא נועדה להיות נוחה לפעילות ממושכת בשטח, להיות עם מרכיבים של מערכת תומכת חיים (מזוודת הPLSS), ועם קסדה, כפפות ומגפיים מיוחדות. ליבנה עיצב את החליפה, וצוות החליפה של הפרויקט, תכננו את הקסדה ומזוודת המערכת תומכת החיים

חייו האישיים

בשנת 2009 נישא ליבנה לבן זוגו האדריכל גיל איילון. הזוג מתגורר בדירת גג ברחוב שינקין בתל אביב.
עבד אל-רחמן תמראז

עבד א-רחמן עבד א-רחים תמראז (בערבית: عبد الرحمن تمراز; נולד ב-1942) הוא פעיל טרור בארגון חמאס.

ביוגרפיה

תמראז נולד בשנת 1942 באיסדוד. במהלך מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו מהעיירה לרצועת עזה ועברה להתגורר במחנה הפליטים ג'בליה. במקצועו היה תמראז מחלק בלוני גז. בשנת 1968 תמראז אימץ את תורת האחים המוסלמים בהשפעתו של השייח' אחמד יאסין, הוא חזר לאסלאם ונעשה ממקורביו של יאסין. בשנת 1974 היה ממלוויו של יאסין בעלייה לרגל למכה במסגרת החג'.
בשנת 1983 יאסין החליט על הקמת ארגון ג'יהאד צבאי לשם מלחמה בישראל, בעקבות גירוש אש"ף מלבנון והיחלשותו של יאסר ערפאת. לשם כך גויס תמראז והוטל עליו להשיג אמצעי לחימה עבור הארגון. באפריל 1984 נסע תמראז לירדן, במסווה של ביקור משפחתי, כדי לגייס כספים ונשק עבור יאסין. במהלך הביקור בעמאן נפגש עם נציג האחים המוסלמים בפרלמנט הירדני וקיבל ממנו 800 דינר למטרות רכישת אמל"ח. תמראז חזר לעזה, ובסוף אפריל 1984 הקים יחד עם יאסין ועם אבראהים מקאדמה את ארגון אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, ובמשך שנה גויסו מספר פעילים נוספים ונרכשו אמצעי לחימה רבים. ביוני 1984 נתפסו עשרות רובים ומקלעים בביתו של יאסין בידי השב"כ, וחברי הארגון נעצרו.
במשפט שנערך בבית הדין הצבאי בעזה באוגוסט 1984 נדון תמראז ל-12 שנות מאסר בעוון הקמת מחתרת חמושה וכוונה לפגוע במדינת ישראל. שלא כמו שאר חברי הארגון תמראז לא שוחרר בעסקת ג'יבריל בשנת 1985. הוא שוחרר בתום ריצוי עונשו.
בניו של תמראז המשיכו את פעילות הטרור, במסגרת ארגון חמאס שהוקם בדצמבר 1987. בנו הבכור מאהר היה אחד מפעילי החמאס שגורשו ללבנון בדצמבר 1992. בן אחר, צהיב, ביצע פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת ליד כפר דרום ב-29 באוקטובר 1998.
איזבלה ביטון

איזבלה מרי ביטון (באנגלית: Isabella Mary Beeton;‏ 12 במרץ 1836 - 6 בפברואר 1865), הידועה בכינוי "גברת ביטון" (Mrs Beeton), הייתה מחברת ספרי בישול בריטית אשר נודעה בשל ספרה "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית".

ביוגרפיה

ביטון נולדה ברחוב מילק 24 באזור צ'יפסייד של העיר לונדון בירת אנגליה לבנג'מין מייסון ולאליזבת ג'רם. איזבלה הייתה הבכורה לארבעת ילדיהם של בני הזוג. אביה נפטר בצעירותה, ואמה נישאה להנרי דורלינג (אלמן לו ארבעה בנים מנישואים קודמים). לאחר נישואי אליזבת להנרי עברה המשפחה לאפסום שבסארי, שם עבד הנרי במסלול המרוצים המקומי. לאליזבת והנרי נולדו 13 ילדים נוספים ובסך הכל גידלו בני הזוג 21 ילדים. 
איזבלה נשלחה ללמוד בבית ספר בהיידלברג שבגרמניה, שם למדה שנתיים במסגרתן למדה בין היתר לנגן על פסנתר. 
איזבלה נישאה לסמיואל אורצ'רט ביטון, שנולד אף הוא ברחוב מילק שבצ'יפסייד, ואשר אימו שמרה על קשר עם עימה של אליזבת. אליזבת פגשה אותו בעת ביקור בלונדון. בעת פגישתם היה ביטון מוציא לאור של ספרים ומגזינים. בני הזוג נישאו ב-10 ביולי 1856 בכנסייה הקהילתית סנט מרטין באפסום, ולאחר נישואיהם עברו להתגורר בפרוור הץ' אנד של לונדון.
בנם הראשון, סמיואל ארצ'ארט, נולד במאי 1857 אבל נפטר ממחלה באוגוסט באותה שנה. בספטמבר 1859 נולד בנם השני, שנקרא על שם הבן הראשון.
לאחר נישואיה החלה איזבלה ביטון לכתוב מאמרים בנושא בישול ואחזקת הבית עבור כתבי העת שפרסם בעלה. בין השנים 1859–1861 כתבה מדי חודש מוסף שצורף לכתב העת "כתב העת הביתי לאישה האנגלית". ב-25 בדצמבר 1861 קובצו המוספים יחד ופורסמו בספר שנקרא "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית", שנועד עבור בעלת הבית, מנהלת משק הבית, המבשלת, עוזרת המטבח, המשרת הראשי, רכב, וכלל מידע על כל פרטי ניהול משק הבית הוויקטוריאני.
בשנת 1861 ייסד סמיואל ביטון את כתב העת "מלכה" המיועד לנשים ויצא לאור מדי שבוע. כתב העת התמקד בפרסום רכילות ומידע אודות מפגשי החברה הגבוהה בלונדון. מאמרי כתב העת סקרו אירועים חברתיים, ספרות, ובילויים המיועדים לנשות החברה הגבוהה, ואיזבלה פרסמה מאמרים בכתב העת. בשנת 1862 נמכר כתב העת לוויליאם קוקס.
בדצמבר 1861 חלה בנם של בני הזוג בעת שהותם בחופשה בברייטון ונפטר ב-31 בדצמבר באותה שנה. 
לבני הזוג נולדו שני בנים נוספים - אורצ'רט (נולד ב-1 בינואר 1863) ומייסון מוס (נולד בינואר 1865).
איזבלה ביטון נפטרה זמן קצר לאחר הולדת בנה הרביעי מזיהום שלקתה בו במהלך הלידה.
בעלה נפטר ביוני 1877 מדלקת ריאות.
שני בני הזוג קבורים בבית הקברות מערב נורווד שבדרום לונדון.

בתרבות

בשנת 2006 הפיקה רשת ה-BBC את סדרת הטלוויזיה הדרמטית "החיים הסודיים של הגברת ביטון", בו גילה אנה מאדליי את דמותה של איזבלה ביטון. בסדרה נרמז כי ביטון סבלה מעגבת שנדבקה בה מבעלה, ואשר, אם סברה זו נכונה, גרמה למות ילדיה ולבסוף למותה שלה. 
בסדרת תעודה ששודרה ברשת BBC2 ב-29 בספטמבר 2011 אודות חייה של ביטון נטען כי לא סביר שמותה בגיל 28 נגרם מעגבת.
משורר

משורר הוא אדם הכותב שירה. משוררים פעלו החל מתקופות עתיקות והתקיימו לאורך ההיסטוריה במקומות שונים. בכל תקופה, תרבות ושפה סגנון המשוררים והטכניקות שלהם השתנו. 
פזמונאי לעומת המשורר, הוא אדם הכותב טקסטים המיועדים בראש ובראשונה להלחנה. ישנם משוררים שלצד שיריהם הם כתבו גם פזמונים - למשל, נתן אלתרמן. ישנם שירים ליריים שהולחנו על אף שלא נועדו לכך - למשל, שיריו המולחנים של נתן יונתן.
משוררים בעבר נקראו גם משכילים, על אף שאנשים אחרים היו גם משכילים במידה גבוהה.
מספר משוררים כמו ג'ון גאוור וג'ון מילטון היו ידועים ביכולתם לכתוב שירה יפה ביותר משפה אחת.
לקראת המאה ה-20, החלו אוניברסיטאות רבות להציע תארים בכתיבה יצירתית, על אף שאלו לא הכרחיים למשורר, הם נותנים לו מספר שנים לא מבוטל של התעסקות בכתיבה ולמידה.
F-100 סופר סייבר

פיתוח

בינואר 1951 שלחה חברת נורת אמריקאן לחיל האוויר האמריקאי מספר הצעות למטוס קרב יום על-קולי. המטוס כונה סייבר 45, משום שהכנפיים היו בזווית של 45 מעלות. המוקאפ הוצג ונבחן ב-7 ביולי 1951 ולאחר שינויים רבים המטוס אושר לטיסה ב-30 בנובמבר 1951. טיטאניום שולב בצורה נרחבת במבנה המטוס כדי להקל על המשקל ולשפר את הביצועים.
בינואר 1952 המריא אב הטיפוס לטיסת הבכורה, ובאותו חודש הזמין חיל האוויר האמריקאי 25 מטוסי טרום-ייצור ועוד 250 מטוסים סדרתיים.