google/wiki40b huggingface dataset:
חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ'

תולדותיו

חיים מאיר יחיאל שפירא נולד בי' כסליו בשנת ה'תרכ"ד (1863), בן לאביו הרב אבי עזרא זעליג שפירא מסטרי. הרב חיים מאיר היה נכדו של הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא (השרף ממוגלינצא) (ע"ש נקרא) שהיה מגדולי וחשובי אדמו"רי פולין. אביו של הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא היה הרב אבי עזרא זעליג שפירא מגרניץ שהיה נכדו של הרב ישראל הופשטיין מקוז'ניץ (המגיד מקוז'ניץ) ממנהיגי תנועת החסידות בדורו.
אמו של הרב חיים מאיר יחיאל שפירא הייתה הרבנית הדסה פייגא פרידמן (נפטרה לאחר יום הכיפורים בי"א בתשרי ה'תרצ"ב), בתו של הרב אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (האדמו"ר הזקן מסדיגורה) מי שהיה מייסד שושלת חצר החסידות סדיגורה, בנו של הרב ישראל פרידמן מרוז'ין (הרוז'ינר) שהיה מייסד שושלת חצר החסידות רוז'ין והיה אב לכמה חצרות חסידות.

הרבנות והאדמו"רות

עם פטירת אביו של הרב חיים מאיר יחיאל שפירא, הרב אבי עזרא זעליג שפירא בי"ט אב של שנת ה'תרמ"ה ניסו אנשי חצרו של אביו לכפות את מרותו עליהם. הרב חיים מאיר סירב בתוקף והוא התעקש שלא לכהן כאדמו"ר במקום אביו, הוא הסביר עצמו כי הוא מרגיש שאינו ראוי לכך אך לאחר לחצים כבדים שהופעלו עליו מבכירי הקהילה וויתר לבסוף והסכים לשמש באדמו"רות בעיר דרוהוביץ' הנמצאת בחבל לבוב שבאוקראינה.
בעיר דרוהוביץ' זכה הרב חיים מאיר לאהדה רבה, לאחר שהסתיימו פרעות קישינב התרכזו בדרוהוביץ' ובקישינב ואף בערי רוסיה השונות פליטים רבים והוא דאג לסיפוק צורכיהם. הרב חיים מאיר נמנה עם היותו האדמו"ר הראשון לשושלת חסידות רוז'ין שהביע הזדהות פומבית עם התנועה הציונית והיה מהאדמו"רים היחידים ששקלו את השקל הציוני.

הציונות והעלייה לארץ ישראל

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח הרב חיים מאיר להונגריה ומשם היגר לווינה, בירת אוסטריה. לאחר הכרזתה של הצהרת בלפור, בווינה ייסד הרב חיים מאיר בשיתוף עם הרב שלמה חיים פרידמן (היה אדמו"ר חמישי מסדיגורה) ועם הרב יעקב פרידמן (היה אדמו"ר שלישי להוסיאטין) את ארגון "ההסתדרות החסידית ציונית", מטרתו העיקרית של הארגון הייתה לארגן יהודים דתיים לפעולה למען בניין ארץ ישראל בשיתוף עם ההסתדרות הציונית. הרב חיים מאיר נהג לומר כי "ארץ ישראל לא צריכה להיות רק מדינתו של העם היהודי אלא מרכזה של התורה בעולם, כך מן הראוי". בשנת ה'תרע"ז הסתפחה ההסתדרות החסידית-ציונית אל תנועת המזרחי.
בשנת ה'תרפ"ב (1922) עלה הרב חיים מאיר לארץ ישראל והשתכן בירושלים, ברחוב דוד שבשכונת הבוכרים. בירושלים הקים הרב חיים מאיר את "אגודת בוני הארץ בגופם" אשר חבריה התחייבו לעבוד בהתנדבות עבודת כפיים לשם סיוע בבניין ארץ ישראל. בתקופה זו היה בקשרי ידידות קרובים עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק. 
בשנת ה'תרפ"ד בראש חודש אייר (ל' ניסן) נפטר הרב חיים מאיר יחיאל שפירא לאחר שנפל למשכב שנתיים קודם לכן. הוא ניטמן בבית הקברות הר הזיתים בירושלים. אשתו, הרבנית שבע שפירא נפטרה בכ' אדר א' של שנת ה'תרצ"ו והיא נטמנה לצידו בהר הזיתים.
זרעי קיץ

עטיפת האלבום ושמו

את עטיפת האלבום ציירה שירז, בתו של אריאל, בעת לימודי עיצוב בחו"ל. מאיר ביקש ממנה שתיקח פלפל, תחצה אותו בחזית ומאחור, ותצייר דרכו את השמש.
מד זרם

מד זרם (אמפרמטר) הוא מכשיר מדידה למדידת עוצמה של זרם חשמלי. שם המכשיר נגזר מהשם של יחידת המידה של הזרם – אמפר, ומהמילה האנגלית מטר (מונה).
האמפרמטר בנוי מסליל נייד ומגנט. ברגע שעובר זרם חשמלי במעגל, כלומר בסליל, נוצר כוח אלקטרומגנטי שמזיז את הסליל. לסליל מחוברת מחט הנעה לאורך סקאלה. לפי תזוזת המחט נקבעת עוצמת הזרם.
ישנם אמפרמטרים הבנויים מסליל וליבת מתכת. במקרה זה, הסליל הוא החלק הקבוע והליבה ניידת.
ישנם מדי זרם בעלי צג דיגיטלי בהם הזרם מתורגם לתצוגה דיגיטלית. מדים אלה משלבים, בדרך כלל, מספר מכשירי מדידה במכשיר אחד: אמפרמטר, וולטמטר ועוד. מדים אלה נקראים רב מודד.
האמפרמטר מחובר למעגל החשמלי בטור, כמו רכיבים אחרים במעגל. כדי לא לפגוע בתוצאות המדידה או במתח של המעגל החשמלי, לאמפרמטר האידיאלי תהיה התנגדות חשמלית זניחה. אך במציאות למד הזרם יש התנגדות (חיבור רכיב בטור יפגע במתח, מכיוון שהמתח על כל רכיב במעגל הוא:  לפי חוק אום. לכן, אם ההתנגדות אפסית, המתח שילקח מהמעגל יהיה אפסי).
כיום יש מכשירי מדידה שמסוגלים למדוד זרם במעגל גם בלי להתחבר אליו בצורה ישירה. מכשירים אלו משתמשים בתכונות חשמליות כגון השראה אלקטרומגנטית.
לכל אמפרמטר יש תחום של זרם חשמלי בו הוא יכול לעבוד, הן מבחינת אי יכולת המכשיר לחוש בזרמים חלשים והן מבחינת עמידות המכשיר בזרם חזק מדי.
ניתן להגדיל את תחום העבודה של האמפרמטר בעזרת חיבור נגד במקביל. חיבור זה נקרא מיצד (Shunt). במעגל חשמלי כזה, חלק מהזרם החשמלי זורם דרך המיצד, כך שבפועל, דרך האמפרמטר יעבור זרם קטן יותר.
דרך נוספת למדידת זרמים חזקים היא חיבור האמפרמטר באמצעות משנה זרם. אמפרמטר צבת  הוא אמפרמטר ידני העושה שימוש במשנה זרם על מנת למדוד זרמים במעגלים קיימים ללא צורך בפתיחתם. המכשיר מכיל בקצהו טבעת הנפתחת על ידי הפעלת לחץ על ידית ונסגרת באמצעות קפיץ. סגירת הטבעת מסביב למוליך מאפשרת מדידת הזרם העובר בו.
רבי ירמיה (הראשון)

רבי ירמיה הראשון היה תנא ואמורא בדור האחרון לתנאי ארץ ישראל, בתקופת המעבר בין התנאים לאמוראים.

תולדות חייו

בהנחה שהאפשרות הראשונה שהציג בעל הערכי תנאים ואמוראים נכונה, הרי שרבי ירמיה זה היה רבו של האמורא הידוע חזקיה, בנו של רבי חייא. לפי זה, ייתכן שהיה תנא, וייתכן שהוא אותו רבי ירמיה המוזכר בברייתות פעמים רבות, לפעמים מוזכר כשהוא חלוק עם "אחרים", שהוא כינויו של רבי מאיר.
פיליס ויטלי

פיליס ויטלי (באנגלית: Phillis Wheatley‏; 1753 — 5 בדצמבר 1784) הייתה המשוררת האפריקאית-אמריקאית הראשונה ששיריה פורסמו.

ביקורת

עם פרסום קובץ שיריה לא האמינו מתיישבים לבנים רבים ששפחה שחורה אכן כתבה שירים אלה. ויטלי נאלצה להגן על שמה ועל זכאותה לשיריה בבית משפט, בשנת 1772. שורת אישי ציבור ואינטלקטואלים בחנו אותה, בהם ג'ון הנקוק, וכן מושל מסצ'וסטס תומאס הצ'ינסון (Thomas Hutchinson) וסגנו. קבוצת אישים זו חתמה על אישור לפיו ויטלי היא אכן המחברת של השירים שראו אור בקובץ "שירה בנושאים מגוונים, דתיים ומוסריים".
שמה של ויטלי יצא לתהילה בבריטניה ובארצות הברית כאחד. אישים ובהם ג'ורג' וושינגטון שיבחו את שיריה. המשורר האפריקאי-אמריקאי יופיטר האמון  שיבח את יצירתה באחד משיריו. וולטר כתב לאחד מידידיו כי שירתה של ויטלי היא הוכחה לכך שגם שחורים יכולים לכתוב שירה.
היסטוריונים ציינו את הרתעותה מלכתוב על העבדות ואת התייחסותה למצב השעבוד כמצב רצוי על ידי האל. היו שנימקו את יחסה החיובי לעבדות בכך שעקב שעבודה הפכה לנוצרית. לגביה של ויטלי, הנצרות היא השער לגאולה, ועל כן השעבוד אינו רק מצב שכולו רע. עם זאת, בשירתה קיימת התייחסות לעבדות גם כאל רוע אכזרי.

הנצחה

בשנת 2002 הונצחה ויטלי בספרו של מולפי קטה אסאנטה , "מאה האפריקאים אמריקאים הגדולים ביותר" .
שמה ודמותה של ויטלי הונצחו בשנת 2003 באנדרטה לנשות בוסטון, לצד אביגייל אדמס ומתנגדת העבדות לוסי סטון. 
בשנת 2012 נקרא בניין באוניברסיטת רוברט מוריס  שליד פיטסבורג על שמה של ויטלי.
חתול שחור, חתול לבן

עלילת הסרט

עלילת הסרט אשר מתרחשת במזרח סרביה, מתמקדת במאטקו דסטאנוב, ספסר בטלן צועני המתפרנס מעסקאות מפוקפקות שונות ואשר עסוק בתכנון מעשי שוד שיהפכו אותו לעשיר. מאטקו חי יחד עם בנו המתבגר זארה בבית רעוע באזור כפרי על גדת נהר הדנובה שמאוכלס על ידי צוענים.
מאטקו מתכנן לגנוב רכבת שמובילה דלק מאיסטנבול לבלגרד. לשם כך הוא מחליט ללוות כסף מחבר ותיק של אביו - מאפיונר מקומי קשיש בשם גרגה פיצ'יץ . על מנת לקבל את ההלוואה מאטקו משקר לפיצ'יץ ואומר לו כי אביו נפטר והוא מבקש הלוואה של 70,000 מארק על מנת לכסות את ההוצאות.
על מנת להוציא לפועל את השוד, מאטקו יוצר קשר עם אדם בשם דאדאן, פושע אשר מכור לקוקאין ואוהב להאזין למוזיקת טכנו. אף על פי כן, בעת ביצוע השוד דאדאן מרמה את מאטקו כאשר הוא שם לו סם במשקה שמאפשר לדאדאן לבצע את השוד בעת שמאטקו מחוסר הכרה. כעת מאטקו חייב לדאדאן כסף רב. בעקבות כך, דאדאן ומאטקו עושים עסקה לפיה אפרודיטה, אחותו הגמדה של דאדאן, אותה דאדאן מעוניין נואשות להשיא, תתחתן עם בנו של מאטקו, זארה, בתמורה לכך שהחוב של מאטקו יעלם. עם זאת, לצערם של מאטקו ודאדאן, זארה מאוהב במלצרית בשם אידה, ואפרודיטה מצידה מחכה לגבר חלומותיה וגם כן איננה מעוניינת להתחתן עם זארה.
בהמשך הם עורכים טקס חתונה בביתו של מאטקו לאחר שדאדאן מסרב לדחות את החתונה בעקבות מותו הפתאומי של אביו של מאטקו, זאריג'ה, בעוד שהחתן והכלה נוכחים בו בחוסר רצון. אף על פי כן הכלה בורחת באמצע הטקס ונתקלת בדרכה בנכדו של פיצ'יץ, ענק בשם גרגה וליקי, אשר מסכים להגן עליה מפני אחיה הגנגסטר, כאשר השניים מתאהבים כמעט באופן מיידי. המאפיונר הקשיש גרגה פיצ'יץ מגיע בהמשך ומביע שמחה על כך שנכדו מצא אהבה. בעקבות כך גרגה פיצ'יץ מכריח את דאדאן, אשר בעבר עבד עבורו, לאפשר לגרגה ולאפרודיטה להתחתן.
במהלך ההכנות לטקס החתונה של אפרודיטה וגרגה וליקי, גרגה פיצ'יץ נפטר ובעקבות כך מאטקו ודאדאן מנסים להסתיר את גופתו בעליית הגג, אשר שם כבר מוסתרת גופתו של זאריג'ה. עם זאת, במהרה מסתבר כי שני הקשישים לא נפטרו בכלל, ולאחר שהם מתעוררים הם שמחים לפגוש זה את זה, שכן הם לא התראו במשך 25 שנה וכל אחד מהם חשב שהשני נפטר. בהמשך זארה מצווה באיומי אקדח שהכומר יחתן אותו עם אהובתו אידה. לאחר שהם נישאים הם מפליגים משם בסירה לעבר בולגריה עם חופן מזומנים החבוי באקורדיון של סבו של זארה.
מסיבת התה של בוסטון

קבוצת התה של בוסטון (הקרויה בטעות מסיבת התה של בוסטון עקב כפל המשמעות של המילה Party) הייתה פעולה ישירה שנערכה בנמל בוסטון, בליל 16 בדצמבר 1773, ובה השליכו קבוצה של אנשים מחופשים לאינדיאנים שהתנגדו למה שכינו "העריצות הבריטית" את כל מטען התה שהיה באוניות של חברת הודו המזרחית אשר עגנו בנמל. אירוע זה נחשב בידי רבים כנקודת מפתח בציר הזמן של ההיסטוריה האמריקנית, וכאירוע שהוביל למלחמת העצמאות האמריקנית ולאחר מכן להכרזת העצמאות של ארצות הברית.

רקע

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-18, החלה להתארגן בבוסטון אגודה פטריוטית אמריקנית, שמטרתה הייתה להשיג עצמאות וממשל עצמי לשלוש עשרה המושבות. אגודה זו כונתה בשם "בני החירות". בשנת 1773 הפחיתה ממשלת ממלכת בריטניה הגדולה את המס ששילמה חברת הודו המזרחית על תה, אך המשיכה לגבות את כל המיסים ללא שינוי באמריקה. "בני החירות" ורוב תושבי שלוש עשרה המושבות התנגדו לפעולה זו, אך מפני שלא היה להם נציג בפרלמנט הבריטי, הם לא יכלו לעשות דבר בנידון.

השלכת התה

בדצמבר 1773 הגיעו שלוש אוניות משא בריטיות לנמל בוסטון כדי לפרוק מטען רב של תה. המתנגדים למיסי התה הכבדים מנעו את פריקתם של ארגזי התה מהאוניות, אך המושל הבריטי של מסצ'וסטס, תומאס האצ'ינסון, חייב את המושבה לשלם מיסים על ארגזי התה שלא נפרקו, ובינתיים האוניות נשארו עוגנות בנמל.
"בני החירות" ועוד אנשים רבים התנגדו למיסוי זה על ארגזים שלא נפרקו, ונאבקו על כך. מאבק זה הגיע לשיאו בליל 16 בדצמבר, כאשר כמה מאזרחי בוסטון ומ"בני החירות" הגיעו לנמל בוסטון מחופשים לאינדיאנים, עלו על האוניות הבריטיות והשליכו את מטען התה היקר שלהם לים. האירוע כונה מסיבת התה של בוסטון.

התגובה להשלכת התה

בתגובה לזריקת מטען התה היקר דרשה ממלכת בריטניה הגדולה פיצוי כספי רב על הארגזים שהושלכו. לאחר סירובם של אזרחי מסצ'וסטס לדרישה זו, העביר הפרלמנט הבריטי מספר חוקים שקבעו עונשים שונים על תושבי בוסטון בפרט, ומסצ'וסטס בכלל. בין השאר, כללו החוקים את סגירת נמל בוסטון לתנועת אוניות מסחר והפחתה בסמכויותיה של אספת הנבחרים של מסצ'וסטס.
כימיה תאורטית

כִימְיָה תֵּאוֹרֶטִית כוללת יצירת מודלים מתמטים ופיסקלים להבנת תהליכים בכימיה; למשל, ראקציות, התנהגות של חומרים במעברי פאזות, תכונות של חומרים (הולכה למשל).
כימיה תאורטית למעשה קשורה לפיזיקה תאורטית ולכן זהו תחום מדעי מהמאה ה-19. מתחילת המאה ה-20, עם פיתוחה של משוואת שרדינגר והתאוריה הקוונטית להסבר אטומים, התפתחה מאוד ההבנה של אטומים ומולקולות וחומרים ברמה המיקרוסקופית, כמו כן הבנה של ריאקציות. דוגמאות להישגיה של הכימיה התאורטית הם: נייטרינו ובוזון היגס, בוזונים ופרמיונים, ראקציות רדיקליות, כמו בפצצה גרעינית (דוגמאות אלו קשורות גם לפיזיקה תאורטית). כמו כן: קצב הראקציה של קרמר, הסבר הדיפוזיה הנורמלית של איינשטיין, תאוריה של פולמרים, תאורית מעברי הפאזות, רשתות (דוגמאות אלו קשורות גם לפיזיקה וביופיזיקה).
בשנים האחרונות חלק חשוב מהכימיה התאורטית עוסק בתחום הכימיה קוונטית (השימוש במכניקת הקוונטים בסוגיות בכימיה). ניתן לחלק באופן כללי את תחום זה למבנה אלקטרוני, דינמיקה ומכניקה סטטיסטית.
השושלת האגעזית

היסטוריה

על פי המסורות של החבשים והערבים מייסד ממלכת שבא היה עבד שמס (נקרא גם בשם "סבא") שהיה בנו של ירח בן יקטן. המסורת האתיופית מספרת שהשושלת שלטה בשני צידיו של מיצר באב אל מנדב ושלטונם של מלכים אלו ומרכז הכובד של הממלכה היה בתימן ומאוחר יותר עבר אל תיגראי, בתקופת שלטונם של מלכים אלו התרחשו ככל הנראה ההגירות של העמים השמיים לאתיופיה של היום ובייחוד השבט שהשושלת השתייכה אליו שבט האגעזי ("דוברי געז" - "אגעזיאן"). המלכה המפורסמת ביותר של הממלכה הייתה מקדה (מלכת שבא) אשר לפי המסורת ביקרה את שלמה המלך וילדה ממנו את מנליק, מנליק יירש את אמו ויצר שושלת חדשה שושלת מנליק וממלכה חדשה אקסום.

ממצאים ארכאולוגים

עד לפני מספר שנים היסטוריונים גרסו שממלכת שבא היא ממלכת סבא שהתקיימה בחצי האי ערב ולא באתיופיה, אך בממצאי חפירות ארכאולוגית התגלתה ממלכה שמית קדומה יותר מאקסום באתיופיה בשם "ד'מאט", בחפירות במספר אתרים התגלו כתובות כגון "מלכי ד'מאט וסבא משבט האגעזי". כתובות כאלו קיימות הן בתימן והן בעיירה ההיסטורית יחא שבתיגראי.
גרינלנד (ברבדוס)

גאוגרפיה

הכפר נמצא כ-13.7 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

הכפר ממוקם ליד הכביש H2.
מתכות מעבר עמידות

מתכות מעבר עמידות (Poor metal או Post-transition metals) הן יסודות מתכתיים. בטבלה המחזורית, הם נמצאים בעמודות 13-15 או 12-15 בין מתכות המעבר למתכות למחצה. יש להם אלקטרושליליות נמוכה יותר מלמתכות מעבר, אך פחות מלמתכות אלקליות ולמתכות אלקליות עפרוריות. מתכות מעבר העמידות כוללות את היסודות: אינדיום, אלומיניום, בדיל, ביסמוט, גליום, עופרת ותליום. למתכות המעבר העמידות יש עוד 4 יסודות חדשים שהוכנו במעבדה: ניהוניום, פלרוביום, מוסקוביום וליברמוריום. שיוך מתכות לקבוצה זו תלוי בהגדרת קבוצת מתכות המעבר: עד שנות ה-50 רוב ספרי הכימיה לא שייכו את מתכות העמודה ה-11 (מתכות המטבע) נחושת, כסף וזהב כמתכות מעבר וכיום ברוב הספרים הן נחשבות מתכות מעבר ולא מתכות מעבר עמידות. לגבי מתכות העמודה ה12: אבץ, קדמיום וכספית ניתן למצוא הגדרות סותרות בספרים שונים כשבערך מחצית הספרים מגדירים את הקבוצה כמתכות מעבר והמחצית האחרת (הכוללת את הספר Advenced Inorganic Chemistry של F. A. Cotton ו G. Wilkinson הנחשב לטקסט הסטנדרטי באוניברסיטאות אמריקניות ואחרות) כמתכות מעבר עמידות בשל העובדה שקליפה d שלהם מלאה והקישור הכימי הוא על ידי אלקטרוני s. אי אחידות בהגדרת קבוצה 12 נמצאת אפילו בין פרקים שונים באותם ספרים. הסיבה להכללת יסודות העמודה ה12 כמתכות מעבר (וכפועל יוצא - החסרתן מרשימת מתכות המעבר העמידות) בכמה ספרים היא פישוט הטבלה המחזורית המוצגת לסטודנטים כך שהעמודה מוצגת כחלק מגוש d.
סיגפריד ששון

ביוגרפיה

ששון נולד במטפילד, בחבל קנט שבאנגליה. אביו עזרא אלפרד היה בנו של דוד ששון, ראש הענף האירופאי של משפחת ששון, אילי הון יוצאי בגדאד. אמו תרזה תורניקרופט הייתה אנגליקנית, נכדתו של הפסל ג'ון פרנסיס. עזרא נודה ונושל על ידי משפחתו לאחר שנשא נכריה. בגיל צעיר נפרדו הוריו של סיגפריד והוא גדל אצל אמו כנוצרי. התחנך בבית ספר פרטי ובקיימברידג'. הצטרף לצבא מיד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כשהוא שש אלי קרב כמרבית בני דורו. תחילה ל"חיל הפרשים המתנדבים" ולאחר פציעה בתאונת רכיבה, עבר לשרת כקצין בגדוד הרובאים המלכותיים הוולשים (RWF) והגיע ב-1915 לחזית בצרפת.
ששון השתתף במלחמת החפירות ובקרבות וזכה במספר עיטורים. הוא נודע באומץ לבו ויש שייחסו זאת לרצונו לנקמה בעקבות מותו של אחיו הצעיר בגליפולי ובעקבות מותו של חבר אהוב בקרב. בזמן היותו בחזית הוא החל לשלוח לעורף שירים סאטיריים שלעגו לפוליטיקאים שניהלו את המלחמה. השירים פורסמו ועוררו זעם ותדהמה מאחר שהיה מדובר בקצין מעוטר.
במרץ 1917 נפצע בקרב ונשלח להחלמה באנגליה. בזמן שהחלים נפגש עם אנשי רוח שהתנגדו למלחמה (ביניהם גם ברטראנד ראסל). בעידודם פרסם הצהרה בגנות המשך הלחימה, ובצעד הפגנתי השליך גם את סרט העיטור (הצלב הצבאי) שזכה בו לנהר המרזי (המדליה עצמה נמצאה ב-2007 בעליית גג בבית שבו התגורר בנו של ששון ונרכשה על ידי המוזיאון של הרובאים המלכותיים הוולשים). ששון היה אמור להשלח לכלא בשל מעשהו זה, אך ניצל בזכות קשריו של ידידו לגדוד – הסופר רוברט גרייבס, ונשלח למוסד להחלמה לנפגעי הלם קרב בסקוטלנד. שם פגש גם את המשורר הצעיר ווילפרד אוון (שנהרג מאוחר יותר במלחמה) ועודד אותו להמשיך ולפרסם שירה. לאחר שיחרורו מהמוסד חזר לשרת ביחידתו המקורית. תחילה (במרץ 1918) שירת כחודש בארץ ישראל (בגדוד 25 של דיוויזיה 74) בעת שהמערכה על ארץ ישראל הייתה בהפוגה, ולאחר מכן חזר לחזית הצרפתית שם נפצע קשה בראשו וחזר לאנגליה.
לאחר החלמתו הוא המשיך לכתוב שירה, לתת הרצאות והתרועע בין היתר עם הסופרים תומאס הרדי, ג'ון גולסוורתי וא.מ. פורסטר. כמו כן, הוא הפך למעורב בפוליטיקה ותמך בלייבור ובתנועה הסוציאליסטית. בשנת 1928 התפרסם החלק הראשון מששת חלקי האוטוביוגרפיה שלו שנקרא "זכרונות של צייד שועלים". ב-1930 התפרסם "זכרונות של קצין רגלים" וב-1936 "עלייתו של שרסטון" שלושת החלקים אוגדו תחת השם "הזכרונות המלאים של ג'ורג' שרסטון". שלושת החלקים האחרים של האוטוביוגרפיה יצאו במהלך השנים עד שנת 1945. בתקופה זו החלה פרשת האהבים הממושכת שלו עם בן האצילים סטיבן טננט, שנודע לשמצה בשל אורח חייו הפרוע.
לשיריו הראשונים שיצאו לאור לפני המלחמה היה אופי רומנטי. לעומת זאת, השירים ששלח מהחזית חשפו את הזעזוע שעבר עליו וניסו להעביר את המציאות המכוערת של מלחמת החפירות. הוא לא בחל בתיאורי זוועות המלחמה ובחשיפת החולשות שנתגלו בלוחמים. הוא אף הצביע, תוך שימוש באירוניה ובזעם, על האחראים לשליחת החיילים אל מותם, וזאת מתוך אדישות, חוסר מקצועיות ואידאולוגיה עיוורת. לשירתו שדגלה בעיקרון שכל דבר ראוי לחשיפה היה תפקיד בעיצוב של זרם השירה המודרני.
מירב גרי

קורות חייה

מירב גרי נולדה בירושלים ב-11 בספטמבר 1952, בתם של העיתונאי רוברט גרי ואשת התיאטרון פנינה גרי. היא למדה תיאטרון בבית הספר "East 15" בלונדון.
גרי הופיעה בקולנוע בתפקידי משנה בסרטים "חלום אחר", "מסז'יסט צמרת" (1981), "שם נרדף" (1989), "שבעה", ושחור" (1994). בטלוויזיה הופיעה בסדרת הנעורים "עניין של זמן" (1994).
גרי הופיעה במחזות רבים בתיאטראות בישראל. בתיאטרון באר שבע שיחקה במחזות "כולם היו בני", "הוא הלך בשדות", "אנה פרנק", "איך למדתי לרקוד", "גשם שוטף", "אקווס", "חלום אחר", רישיון לחיות", "יש לי כנרת", ו"אחרון ימיה". בתיאטרון הקאמרי שיחקה ב"מקום אחר"; בהבימה שיחקה ב"ידיים מזוהמות", "תשוקה" ו"מירל'ה אפרת"; ובתיאטרון בית ליסין ב"סיפור אהבה בשלושה פרקים", "חצוצרה בואדי", "ילדה של כולם", "סיבת המוות" ו"מי מפחד מעמוס חפר". בתיאטרון לילדים ולנוער שיחקה בהצגה "שרה גיבורת ניל"י".
גרי הוכשרה כמלווה רוחנית בעמותת "ברוח" בבית החולים שערי צדק בירושלים. כיום עובדת כ"מלווה רוחנית" בבית החולים השיקומי במחלקות נוירולוגית ואורתופדית בבית החולים תל השומר ובבית האבות הבולגרי בראשון לציון.
גרי נשואה לבמאי ואיש הטלוויזיה אבי כהן ואם לשני ילדים: המוזיקאי מיכאל כהן מצמד ההיפהופ "כהן@מושון"; ויעל.
קמלה האריס

ביוגרפיה

האריס נולדה באוקלנד, קליפורניה, לאם ילידת הודו ולאב ג'מייקני, שכיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד. היא למדה באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון, וסיימה תואר J.D. בבית הספר למשפטים האסטינגס באוניברסיטת קליפורניה.
לאחר מכן עבדה כסגנית התובע המחוזי של מחוז אלמדה שבקליפורניה בשנים 1990–1998. בהמשך הצטרפה למשרד התובע של המחוז סן פרנסיסקו, שם עמדה בראש יחידה המטפלת בפשעים, וכן שירתה כראש המחלקה לילדים ומשפחה במחוז זה. ב-2003 נבחרה כפרליקטת מחוז סן פרנסיסקו. היא נבחרה מחדש ב-2007 ושירתה בתפקיד עד שנת 2011. בנובמבר 2010 נבחרה לתובעת הכללית של קליפורניה, והחליפה בתפקיד את ג'רי בראון, שנבחר שוב למושל קליפורניה לאחר הפסקה של עשרות שנים. היא החלה את כהונתה בינואר 2011, ונבחרה לכהונה שנייה בנובמבר 2014.
בינואר 2015 הכריזה על התמודדותה לסנאט של ארצות הברית ב-2016 על מנת לרשת את הסנאטורית הדמוקרטית הפורשת, ברברה בוקסר. ביוני 2016 זכתה במקום הראשון בפריימריז הפתוחים בקליפורניה, שיטה שבמסגרתה יתקדמו לבחירות הכלליות שני המסיימים הראשונים, ללא קשר למפלגתם. תחת שיטה זו התמודדה האריס נגד חברת בית הנבחרים הדמוקרטית לורטה סנצ'ס, שסיימה במקום השני. בבחירות הכלליות ניצחה האריס, וב-3 בינואר 2017 החלה את כהונתה. בתחילת 2018 החלה לכהן כחברת ועדת המשפטים של הסנאט הודות לניסיונה כתובעת הכללית של קליפורניה.
בנוגע למזרח התיכון וישראל, האריס תומכת בפתרון 2 המדינות שאליו צריך להגיע במו"מ בהסכמת שני הצדדים ומתנגדת לתנועת החרם BDS.
ב-21 בינואר 2019 הצהירה האריס שהיא תתמודד בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
בסקר שפורסם ב-CNN  ביולי 2019 האריס מקבלת זוכה לתמיכה של 17% מתומכי המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות המקדימות במפלגה.
האריס נשואה לדאגלס המהוף מאז 2014.
דניאל וייס (חוקר)

ביוגרפיה

פרופ' וייס החל את לימודיו בטכניון בשנת 1960 בפקולטה להנדסה אווירונאוטית. את התארים הראשון, השני והשלישי קיבל בטכניון, בו הוא משמש חבר סגל בכיר בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל החל משנת 1973. הועלה לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1983. הוא פרופסור מחקר החל משנת 2002. חבר האקדמיה הישראלית למדעים, חבר האקדמיה הלאומית האמריקנית להנדסה, עמית האגודה האמריקנית לפיזיקה.
תחומי התמחותו מגוונים וכוללים אווירודינמיקה, מדעי הים, מדעי החלל, ומדיניות מדע. בטכניון היה: דיקן הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בשנים 1987–1988. מנהל מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה בשנים 1990–1995. דיקן בית הספר ללמודי מוסמכים 1996–1998. שימש פרובוסט בשנים 1998–2000.
וייס שימש גם חבר דירקטוריון בחברות מנועי בית שמש, התעשייה האווירית והמכון לחקר ימים ואגמים יו"ר הוועדה הלאומית לתשתיות חלל.
בשנת 2011 התמנה למדען הראשי במשרד המדע והטכנולוגיה. המינוי ניתן לו על ידי ידידו מהטכניון שר המדע והטכנולוגיה פרופ' דניאל הרשקוביץ. הרשקוביץ אמר על המינוי: "מדובר באדם בעל ניסיון רב בתחומים המורכבים שבהם עוסק משרד המדע והטכנולוגיה, אשר שימש כחבר הוועדה המנחה של סוכנות החלל הישראלית (סל"ה), וליווה מקרוב את התהליכים השונים במשרד לאורך השנים ואת תחום החלל באופן מיוחד. אני מאחל לו הצלחה רבה בתפקידו. הצלחתו בתפקיד תהיה לטובת המשרד וכמובן לטובת המדינה". החל מ-2012 מכהן כיו"ר המכון הבינאוניברסיטאי באילת.
דניאל וייס פרסם שני ספרים ולמעלה- מ-160 מאמרים בעיתונות המדעית.
אורג מסכה אפריקני

תיאור

אורכו של האורג נע בין 11 ל-14.5 ס"מ. מקורו השחור חרוטי בצורתו, והוא קצר וחזק. רגליו חומות-ורדרדות. בעונת הרבייה פני הזכר וצווארו מכוסים בנוצות שחורות. עיניו אדומות, ראשו וגופו התחתון בצבע צהוב בהיר, ואילו גבו מכוסה בנוצות ירוקות צהבהבות.
לנקבת האורג מקור חום ורדרד, עיניה בצבע חום או חום אדמדם. ראשה וגבה העליון מכוסים בפסים בצבע ירוק צהבהב. צבע הנוצות באזור הגרון צהבהב שהופך בהדרגה ללבן מלוכלך באזור הבטן. זנבה צהוב. הזכר בתקופות שאינן עונות הרבייה דומה לנקבה, אך עיניו נשארות אדומות. הגוזלים דומים לנקבות.

רבייה

אורג מסכה אפריקני מקנן במושבות בעיקר בין החודשים ספטמבר וינואר. לכל זכר יש מספר בנות זוג. הוא בונה מספר קנים רב, בדרך-כלל כ-25 קנים בעונה. כמו אורגים אחרים הוא טווה את הקן מקנים, מדקלים ומעשבים. הנקבה מרפדת את הקנים בעשב רך ובנוצות. רוב הקנים מוקמים על עצים ליד ומעל אזורי מים ובתוך צמח הקנה, וכן באזורי פרוורי הערים.

אסטרטגיה נגד קוקיות

אורג המסכה האפריקני סובל במיוחד מקוקיות המטילות ביצים בקינו, אך מתמודד נגדן בצורה יפה - כל נקבה מטילה ביצים בצבע שונה. מכיוון שהחור של הקן קטן, הקוקייה לא יכולה לראות איזה גוון של ביצה יש לאורג, ורוב הסיכויים שהביצה שתטיל תזוהה כיוצאת דופן ותושלך מהקן.

האכלה

אורג המסכה האפריקני נצפה לעיתים קרובות ביחידים או בקבוצות קטנות, אבל ניתן גם לראותו בלהקות גדולות יותר. הוא אוכל זרעים וחרקים ואף יונק צוף. הוא גם מגיע אל שולחנות אכילה כאשר הם בנמצא.