google/wiki40b huggingface dataset:
איסומאילה לינגאנה

קריירה

לינגאנה נולד בחוף השנהב, אך בגיל צעיר עזב עם משפחתו לבורקינה פאסו. בשנת 2003 הגיע למחלקת הנוער של מימוסאס, אחד המועדונים הגדולים בחוף השנהב, ושיחק גם בנבחרת הנערים של בורקינה פאסו. לאחר שסיים את גיל הנוער הושאל לקבוצת רייל קלאב דו קדיוגו מבורקינה פאסו, במדיה שיחק שנה. בשנת 2009 חזר לחוף השנהב והצטרף לקבוצת סאבה ספורטס.
בקיץ 2013 הגיע לינגאנה לישראל וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-17 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול בית"ר תל אביב רמלה, ובסך הכל כבש בעונתו הראשונה שני שערים ב-24 הופעות בליגה. בעונת 2014/2015 ערך 29 הופעות וכבש עשרה שערי ליגה.
ב-4 ביוני 2015 חתם לינגאנה לשנתיים בהפועל תל אביב מליגת העל. ב-16 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק מול מכבי פתח תקווה שנערך באצטדיון בלומפילד במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במסגרת המחזור הראשון של עונת 2015/2016. בסך הכל ערך לינגאנה 17 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-3 בפברואר 2016 הושאל למכבי נתניה אשר בתום העונה ירדה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2016/2017 חתם לינגאנה בהפועל אשקלון, העולה חדשה לליגת העל. במחזור הראשון של העונה כבש שלושער והוביל את הקבוצה לניצחון 3–2 על הפועל חיפה. בסיבוב השני כבש צמד בניצחון 4–1 על הפועל חיפה, ובסך הכל כבש שישה שערים בעונה זו, וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.
ביולי 2017 חתם באדנה דמירספור מליגת המשנה בטורקיה. לינגאנה ערך 16 הופעות ליגה במדי הקבוצה, וב-10 באפריל 2018 שוחרר מהמועדון.
ב-17 בדצמבר 2018 חתם במ.ס. אשדוד.
ארגיוס הראשון, מלך מוקדון

ביוגרפיה

ארגיוס היה בנו של פרדיקס הראשון ועלה לשלטון לאחר מותו.  הוא שלט 31 שנים במהלך המאה ה-7 לפנה"ס. פוליאנוס טוען ש"ארגיוס מלך מוקדון" היה הראשון שהכניס לשימוש את התירסוסים כחלק מפולחן דיוניסוס. לטענתו של פוליאנוס, במהלך מלכותו של ארגיוס, פלש שבט הטולנטים האילירי בהנהגת מלכם גאלאורוס לממלכת מוקדון, וארגיוס נאלץ להילחם בהם כשהוא בנחיתות מספרית. על כן, הוא לקח נשים רבות, חימש אותן בתירסוסים והורה להן לנפנף בהם כאילו הם חניתות. האילירים ראו זאת ונמלטו. לזכר המאורע הורה ארגיוס להשתמש בתירסוסים במסגרת פולחן דיוניסוס. פוליאנוס לא מציין אם מדובר בארגיוס הראשון או בארגיוס השני, אולם סביר יותר להניח שמדובר בארגיוס הראשון.
יוסטינוס כותב שארגיוס "ניהל את הממלכה במתינות, והשיג את אהבת נתיניו". ירש אותו בנו פיליפוס הראשון. הוא אב קדמון של אלכסנדר הגדול.
מוזיאון קאמינג

היסטוריה ותיאור

המוזיאון ממוקם במבנה של משפחת קאמינג, וקרוי על שמה, ומשמש כיום כמוזיאון להיסטוריה של רובע סאת'ק.
מקורו של המוזיאון בצוואתו של הנרי סייר קאמינג אשר הוריש את אוספי משפחתו וביתו לרובע בשנת 1902. המוזיאון נפתח לציבור בשנת 1906 והציג את האוספים בתחום ההיסטוריה של הטבע, ארכאולוגיה, אתנוגרפיה, מטבעות ומדליות ועד. אוספים אלה, המכילים כ-25,000 מוצגים נאספו בין השנים 1780–1900 על ידי ריצ'רד קאמינג ובנו - הנרי סייר קאמינג.
כיום במוזיאון שלוש גלריות: גלריית אוספי משפחת קאמינג, גלריית סאת'ק המציגה את ההיסטוריה של הרובע, וכן גלריה בה המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות. כמו כן המוזיאון מפעיל תוכניות חינוכיות לבתי הספר ברחבי הרובע. במבנה סמוך למבנה המוזיאון נמצאת ספריית המוזיאון - מבנה מאוחר הניצב במיקום בו נולד צ'ארלס באבג' בשנת 1791.
פנטזיה ברילאנטית עם וריאציות

פנטזיה ברליאנטית עם וריאציות (בגרמנית: Fantaisie Brillante mit Variationen) היא יצירה לשני פסנתרים ותזמורת מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי ומורו, איגנץ מושלס.

היסטוריה

היצירה נכתבה בשנת 1833, בתגובה לבקשה לנגן במופע צדקה בלונדון. מנדלסון ומשולס החליטו לחבר יחד יצירה, שבה ינגנו כדואו פסנתרנים. קווי המתאר הראשונים של היצירה נכתבו תוך ימים ספורים ובגלל לחץ הזמן שעמד לרשותם עד למופע, אלתרו חלק ממנה במהלך קונצרט הבכורה. הפנטזיה בנויה על נושא מאת קרל מריה פון ובר, שיר לכת מתוך מוזיקה למחזה "פראציוזה". על נושא שיר הלכת כתבו שני המלחינים מבוא חופשי, נושא עם ארבע וריאציות ופינאלה.
בהמשך אותה שנה ניגנו שוב השניים את היצירה, הפעם עם תווים כתובים - המבוא והפינאלה היו של מנדלסון, ואת הווריאציות חלקו ביניהם, השתיים הראשונות של מנדלסון והשתיים האחרונות של מושלס. לאחר המופע המשותף חזרו איש איש לעיסוקיו והיצירה נשכחה. בשנת 1849, לאחר מות מנדלסון, חזר מושלס ליצירה והתקין אותה לפרסום, תוך שחזור קטעים רבים מן הזיכרון והוספת קטעים חדשים משלו. הגרסה שלו יצאה לאור אך לא זכתה להצלחה וכעבור זמן נעלמה שוב.
הגרסה המקורית של מנדלסון ומושלס לא יצאה לאור ונחשבה לאבודה, עד שבשנת 2009 נמצא בארכיון של הפסנתרן והמלחין הרוסי אנטון רובינשטיין, בסנקט פטרבורג, כתב יד שלא התאים ליתר כתבי היד של המלחין. חקירה ודרישה העלתה, שמדובר בכתב היד האבוד של ה"פנטזיה ברילאנטה עם וריאציות" בנוסח המקורי של מנדלסון ומושלס. המוזיקולוג דניל פטרוב שחזר על פי כתב היד את תפקידי הפסנתרים ואת הפרטיטורה התזמורתית והיצירה בוצעה על ידי סטודנטים בקונסרבטוריון צ'ייקובסקי במוסקבה.
הביצוע המקצועי הראשון של היצירה היה בישראל בשנת 2016, עם אנסמבל מולטיפיאנו והתזמורת הסימפונית החדשה חיפה. היצירה בוצעה שוב בישראל עם אנסמבל מולטיפיאנו ותזמורת ראשון לציון, בניצוח דמיטרי יבלונסקי, באוקטובר-נובמבר 2017.
חסון חסון

ביוגרפיה

חסון נולד וגדל בדלית אל-כרמל, אביו סברי חסון שירת כקצין ביחידת המיעוטים בצה"ל. חסון התגייס לצה"ל בשנת 1981. הוא החל את שירותו הצבאי בחטיבת גולני, עבר קורס קצינים והמשיך בחטיבה עד לתפקיד מפקד פלוגה, שלאחריו שימש כמפקד בבית הספר לקצינים של צה"ל. בהמשך שימש בתפקידי פיקוד שונים בחיל המודיעין. במהלך האינתיפאדה הראשונה שימש חסון כקצין מבצעים מיוחדים בחטיבת מנשה של אוגדת יהודה ושומרון והשתתף במבצעים שונים. בשנים 2001 – 2004 שירת במטה ללוחמה בטרור שבמשרד ראש הממשלה. לאחר תפקיד זה למד במכללה לביטחון לאומי, שם סיים את לימודיו ב-2007, כשבמקביל הוא שימש בתפקידים שונים בחיל המודיעין. במהלך שירותו עוטר חסון בצל"ש אלוף.
ב-1 ביולי 2008 מונה למזכיר הצבאי לנשיא המדינה, שמעון פרס, כשהוא מחליף בתפקיד את תת-אלוף שמעון חפץ, ששימש בתפקיד 15 שנים. לאחר כשבועיים, ב-14 ביולי, הועלה חסון לדרגת תת-אלוף. הוא המשיך בתפקיד גם בתקופת כהונתו של הנשיא ראובן ריבלין עד 31 במאי 2016.
חסון, נשוי ואב לארבעה, הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במדעי המדינה. בן דודו הוא אכרם חסון, חבר הכנסת מטעם סיעת כולנו.
ב-14 ביוני 2017, לאחר 36 שנות שירות, הודיע חסון כי הוא פורש מצה"ל.
ב-14 בינואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת פורסם כי חסון הצטרף לרשימת מפלגת חוסן לישראל בראשות בני גנץ שהוקמה לקראת בחירות אלו. לקראת הבחירות התאחדה המפלגה עם מפלגות נוספות לרשימת כחול לבן וחסון לא התמודד ברשימה המשותפת בשל רצונו להתמקד בבניית עסקיו.
אלדולאז

מנגנון

ביונקים האתר הפעיל של האנזים מכיל את חומצות האמינו ליזין וטירוזין (lysine ו-tyrosin). שייר הליזין מייצב את מצב המעבר בתגובה ואילו שייר הטירוזין משמש כבסיס המקבל פרוטון.
בחיידקים כתחליף לשייר הליזין מצויים באתר הפעיל יוני מגנזיום המייצבים את מצב המעבר.

שימושים ברפואה

אנזים האלדולאז מהווה מדד לתקינות הכבד ולפעילות תקינה של השרירים. במידה ומוצאים רמות גבוהות מהרגיל של האנזים אלדולאז בדם, ניתן להניח כי פעילות הכבד או השרירים לא תקינה.
דנטה קנינגהם

נעורים וקריירת מכללות

קנינגהם נולד בעיר קלינטון שבמרילנד. בשנתו האחרונה כתלמיד "תיכון פוטומאק" הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לזכייה באליפות התיכונים של מרילנד, לאחר שהציגה עונה עם מאזן ניצחונות מושלם 27–0. קנינגהם רשם באותה עונה ממוצעים של כ-20 נקודות, וכ-13 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 2005–2009 למד באוניברסיטת וילאנובה ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה. בעונתו האחרונה בווילאנובה קלע 16.1 נקודות למשחק והוביל את הקבוצה למעמד הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, לראשונה מאז שנת 1985. במשחק חצי הגמר הפסידה וילאנובה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. ב-4 עונותיו בקבוצה העמיד קנינגהם ממוצעים כוללים של 9.6 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק.

פורטלנד טרייל בלייזרס

בדראפט ה-NBA‏ 2009 נלקח קנינגהם בבחירה ה-33, על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. בעונת הרוקי שלו מיעט לשחק, וקלע 3.9 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל.

שארלוט בובקאטס

במהלך עונתו השנייה ב-NBA הועבר בטרייד לשארלוט בובקאטס, יחד עם ג'ואל פריזבילה ושון מרקס, בתמורה לג'רלד וולאס. ב-22 משחקיו בקבוצה עד סיום העונה הציג קנינגהם יכולת טובה עם ממוצעים של 9.0 נקודות ו-4.0 ריבאונדים ב-24 דקות למשחק.

ממפיס גריזליס

לקראת עונת 2011/2012 חתם קנינגהם על חוזה ל-3 עונות בממפיס גריזליס, עבור כ-7 מיליון דולר.

מינסוטה טימברוולבס

לאחר עונה אחת בממפיס נשלח קנינגהם בטרייד למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לוויין אלינגטון. בשתי עונותיו בקבוצה שימש כמחליף בכיר בעמדות הפורוורד, וקלע 7.5 נקודות בממוצע למשחק.

ניו אורלינס פליקנס

בדצמבר 2014 חתם קנינגהם על חוזה בניו אורלינס פליקנס, במדיה שיחק ב-3 וחצי העונות הבאות. בפלייאוף 2014 הודח עם הפליקנס בסיבוב הראשון (מול גולדן סטייט ווריורס) בפעם השלישית בקריירה.

ברוקלין נטס

באמצע עונת 2017/2018 הועבר בטרייד לברוקלין נטס בתמורה לרשאד ווהן.

סן אנטוניו ספרס

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס.
יחסי בלארוס–פולין

סקירה כללית

התרבויות הפולנית והבלארוסית היו קשורות יחד הרבה שנים, וגם השפות המדוברות בהן דומות. שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת, ויש להן מורשת, דת, זהות וערכים משותפים.
יחסי התרבות בין שתי המדינות די ידידותיים, אולם היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כיום מאוד מתוחים. פולין חברה בנאט"ו ובאיחוד האירופי, ומחזיקה בעמדה פרו-אמריקנית, ואילו בלארוס מחזיקה בעמדה פרו-רוסית. באוגוסט 2011, נעצר פעיל זכויות האדם הבלארוסי אלס ביאליאסקי על סמך מידע שהתקבל מפולין, מה שגרם להדרדרות היחסים בין שתי המדינות. עם זאת, בפברואר 2017 התעורר מתח בין בלארוס לרוסיה על ביקורת הגבולות, ונשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו הביע זעם על עמדת רוסיה. בעקבות זאת הועלו השערות כי בלארוס עשויה לנסות ולחזק את הקשרים עם המערב, ובכלל זה פולין.

גאוגרפיה

בלארוס ופולין חולקות גבול משותף (כ-418 ק"מ), המהווה את הגבול החיצוני של האיחוד האירופי, ובנוסף גם מפצל את יער הבראשית - יער ביאלובייסקה בין שתי המדינות.
בשנת 1999 היו הפולנים כ-3.9% מהאוכלוסייה בבלארוס ואילו בשנת 2002 התגוררו 48,700 בלארוסים בפולין.
בשנת 2009 התרסק מטוס קרב Su-27 בלארוסי מעל שטח פולין.

יחסים דיפלומטיים

פולין מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק וקונסוליה כללית בברסט, ואילו בלארוס מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה ו-3 קונסוליות בביאלא פודולסק, ביאליסטוק וגדנסק.
יחסי ארצות הברית–מולדובה

היסטוריה

ארצות הברית הכירה בעצמאותה של מולדובה ב-25 בדצמבר 1991 ופתחה את שגרירות ארצות הברית בקישינב, במרץ 1992. רפובליקת מולדובה פתחה את השגרירות המולדובנית בוושינגטון בדצמבר 1993.
הסכם סחר המספק תעריף יחסי גומלין בין המדינות המועדפות ביותר נכנס לתוקפו ביולי 1992. בחודש יוני 1992 נחתם הסכם חברה פרטית להשקעות פרטיות, המעודד השקעות פרטיות בארצות הברית על ידי מתן הלוואות ישירות וערבויות להלוואות, ובחודש אפריל 1993 נחתם הסכם השקעה דו-צדדי. מערכת ההעדפות הכלליות הוענקה באוגוסט 1995, וחלק מהסכום של ה-Eximbank היה זמין בנובמבר 1995.
בנובמבר 2006 אישר התאגיד האמריקאי מילניום קולג' את תוכנית המדינה הסופית של מולדובה בהיקף של 24.7 מיליון דולר למלחמה בשחיתות. כמו כן, קבע התאגיד כי מולדובה זכאית להגיש בקשה לסיוע קומפקטי מלא וממשלת מולדובה מתכוננת להצעה הקומפקטית שלה.
שגריר ארצות הברית במולדובה, אסיף צ'אודרי, הגיע לתפקידו ב-24 בספטמבר 2008.
השגרירות האמריקאית כוללת בין היתר את השגריר, ג'יימס ד. פטיט וסגנית מפקד המשלחת, ג'ולי סטופט.
ריקארד אולסון

ביוגרפיה

אולסון ביבלה, הוא למד לימודי תרבות באוניברסיטת ארברו.
הוא החל את הקריירה שלו ברדיו של יבלבורג.
מ-2005 ועד 2008 הנחה את תוכנית הלוטו "Bingolotto".
ב-2005 שיחק במיני סדרה "Medicinmannen" באותה שנה זכה בפרס מטעם המגזין "Se & Hör" בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הטובה ביותר.
ב-2006 הנחה את טקס חלוקת הפרסים הטלוויזיוני "Aftonbladets TV-pris" באותה שנה הופיע ככתב טלוויזיה בסרט "When Darkness Falls".
ב-2007 הנחה את טקס חלוקת פרסי הטלוויזיה השוודית "Kristallen" עבור ערוץ TV4 וביצע זאת פעם נוספת ב-2009 כמנחה יחיד.
ב-2008 החל להגיש את תוכנית חידות הטריוויה "Vem vet mest?", באותה שנה גם הופיע בהפקה בתיאטרון Göta Lejon בסטוקהולם של הצגה המבוססת על ספר ילדים.
ב-2009 היה מועמד ל-"Stora radiopriset", פרס רדיו שוודי.
ב-2010 הנחה את משחק הטלוויזיה "Bubblan" בערוץ SVT1, בשנה זו גם דובב את קן הבובה של ברבי בדיבוב השוודי של צעצוע של סיפור 3.
ב-2011 הנחה את תחרות המלודיפסטיבלן ביחד עם מרי סרנהולט.
ב-2012 החל להנחות את תוכנית המציאות לילדים "Wild Kids".
פומפה

פּוֹמפָּה או פַּמְפֶּמֶת היא כלי עבודה ידני המשמש לפתיחת סתימות בכיורים או באסלות.
הפומפה מורכבת מידית העשויה בדרך כלל מעץ ומפעמון מגומי המשמש ליניקה. פתיחת הסתימה באמצעות פומפה מתבצעת על ידי הצמדתה לפייה של הכיור הסתום, יצירת ואקום בינה לבין הכיור ופמפום עד שחרור החומר שגרם לסתימה.
אטימולוגיה: פירוש המילה פומפה היא משאבה באיטלקית, בפולנית ובשפות נוספות. האקדמיה ללשון העברית קבעה בעברית את המילה פַּמְפֶּמֶת, המזכירה בצליליה את קול שחרור הסתימה, את המילה הלועזית, משמרת את המין הדקדוקי ומתקשרת למילה פּוּם – הצורה הארמית של פה.
מיכה לימור

ביוגרפיה

לימור נולד כמיכאל ריגלר וגדל בירושלים. סיים את בית הספר התיכון לקציני ים בעכו (מחזור א, 1956). שירת בחיל הים כמפקד ספינת טורפדו (1957 – 1961), ולאחר מכן בשליחות משרד החוץ כמדריך לימאות וניווט בבית-הספר לקציני ים של גאנה וכקברניטה של ספינתו של נשיא גאנה, קוומה אנקרומה (1962 – 1964).
בהיותו בגאנה התבקש לשלוח כתבות ל"מעריב". בשובו מהשליחות החל לעבוד כעיתונאי ב"מעריב", ולמד לתואר ראשון בחוגים לסוציולוגיה ולמדע המדינה, באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מלחמת ששת הימים עבר לעיתון "ידיעות אחרונות" ככתב הראשון של העיתון ביהודה ושומרון. ב-1969 הוזמן להצטרף אל צוות ההקמה של מחלקת החדשות בטלוויזיה הישראלית. מאז ועד 1989 מילא ברשות השידור, במשך 20 שנה, שורה של תפקידים: כתב שטח, כתב צבאי (במסגרתו יצר את הכתבה שבה נולד הביטוי "העיניים של המדינה"), כתב מדיני ופוליטי, במאי דוקומנטרי, כתב באירופה, עורך, מגיש ומפיק תוכניות אקטואליה. כיהן כעורך הראשי של מהדורת החדשות "מבט" והעורך הראשי והמגיש של "השבוע – יומן אירועים". 
ב-1990 הוזמן להצטרף אל צוות ההקמה של ערוץ 2, הקים את מחלקת האקטואליה וייסד את ערוץ השידורים הישירים מן הכנסת, ובשנים 1992 ו-1993 ניהל את מינהלת ההקמה עד תחילתם של השידורים הסדירים בערוץ 2. בשנים 1993 עד 1998 כיהן כסמנכ"ל לענייני טלוויזיה ברשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו וכמפיק ראשי של שידורי "רשת" בערוץ 2.
ב-1998 הוזמן לנהל את מערך השליחים והמגביות שבמרחב אירופה בארגון "קרן היסוד", תפקיד אותו מילא במשך חמש שנים. מ-2003, עת פרש לגמלאות, ועד שלהי 2013 ערך את הירחון יקינתון MB, בטאונם של צאצאי היקים בישראל. ב-2007 החל במחזור חדש של לימודים אקדמיים, סיים (בהצטיינות) תואר ראשון במדעי החברה והרוח באוניברסיטה הפתוחה ולימודי תואר שני בתולדות עם-ישראל ובמרכז ללימודי גרמניה ואירופה באוניברסיטת חיפה. ב-2015, לאחר אישורה של עבודת המאסטר שנושאה: השפעות תרבותיות ומקצועיות של העיתונות הגרמנית בתקופת ויימאר על העיתונות העברית בארץ-ישראל, הוענק לו תואר שני (בהצטיינות). ב-2016 החל בכתיבתה של עבודת מחקר לתואר דוקטור בנושא התיישבותה של אוכלוסייה גרמנית בישראל.
ב-2010 הועלה מחזה המבוסס על תחקיר שלו, קוראים לי יקה, בתיאטרון בית ליסין ובתיאטרון העירוני של העיר היידלברג בגרמניה יחד עם התזמורת הפילהרמונית של היידלברג. זהו תיאטרון דוקומנטרי, עם דמויות ממוצא גרמני, "ייקים", וצאצאיהם החיים בתל אביב. מחזה על התגלגלות היחסים בין גרמנים לישראלים.
הוא נשוי למתנה לבית סמסונוב מזכרון יעקב (משנת 1959), אב לשלושה וסב לשבעה.
הר ליטל (אלברטה)

מקור השם

שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. 
אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות), לפי מיקום הפסגות ביחס לאגם מוריין. אלן קרא להר בשם "נום" שמשמעו "2" בשפת הסטוני. 
שמו הנוכחי של ההר ניתן לו בשנת 1916, והוא נקרא על שם ג'ורג' ליטל (הראשון שטיפס על ההר).

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפוס על ההר היו ג'י. ט. ליטל (G.T. Little), צ'ארלס ס. תומפסון (Charles S. Thompson), וג'י. מ. ויד (G.M. Weed) בשנת 1901.

לקריאה נוספת

• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 87
אוניברסיטת ג'ון מורס

אוניברסיטת ג'ון מורס (באנגלית: Liverpool John Moores University) היא אוניברסיטה בריטית הממוקמת בליברפול. האוניברסיטה נקראת על שם איש העסקים ג'ון מורס שתרם סכומי כסף גדולים למוסד. היא הוכרה כאוניברסיטה בשנת 1992 והצטרפה לשתי האוניברסיטאות הוותיקות יותר בעיר ליברפול.
נכון לשנת 2014 לומדים באוניברסיטת ג'ון מורס יותר מ-20,000 סטודנטים, מתוכם 17,835 תלמידי תואר ראשון.
בשנת 2007 כיהן דוקטור בריאן מיי, הגיטריסט של להקת קווין, כנשיא האוניברסיטה. בשנת 2013 הוחלף מיי בבריאן לווסון.
האוניברסיטה הוקמה תחילה כמוסד ללימודי מכניקה ב-1823, ולאורך השנים התווספו אליה מספר קולג'ים סמוכים שהוקמו. ב-1970 הוכר המקום כמוסד הפוליטכני של ליברפול. מ-1892 עוסק המוסד גם בלימודים ימיים, בקולג' הימי של ליברפול שהוקם בו. ב-1992 הוכר המוסד כאוניברסיטה והתווסף לו שם התורם, ג'ון מורס.
ארמיטאז'

פעילות

תחילת האוסף בתקופתה של יקטרינה הגדולה. היא השקיעה הון וזמן בניסיון לקנות אוספי אמנות חשובים ממדינות שונות במערב אירופה. האוסף שיקף את אהבתה לאמנות וכן את רצונה להפוך את רוסיה למדינה חשובה באירופה גם מבחינה תרבותית. האוסף הוצג בחדרים שונים בארמון במשך שנים ארוכות והוא התרחב בהדרגה. לציבור הרחב המוזיאון נפתח רק החל משנת 1852. מבנהו הראשי של הארמיטאז' ממוקם כאמור בארמון החורף, שהיה מקום מושבו של הצאר, עד לפרוץ מהפכת אוקטובר.
באוסף היצירות של הארמיטאז' נמצאות יצירותיהם של אמנים דוגמת מיכלאנג'לו, לאונרדו דה וינצ'י, פטר פאול רובנס, אנתוני ואן דייק, רמברנדט, קלוד לורן, קלוד מונה, וינסנט ואן גוך, פבלו פיקאסו ואחרים.
אוסף המוזיאון, שרק חלק קטן ממנו מוצג, מורכב מלמעלה משלושה מיליון פריטים וכולל את אוסף הציורים הגדול ביותר בעולם. בנפרד מהם מתקיימות תערוכות נפרדות של הארמיטאז' בארמון מנשיקוב, מוזיאון הפורצלן ובאגף המזרחי של בניין המטה הכללי. המוזיאון על כל תכולתו מהווה רכוש פדרלי ממשלתי ואוצר המוזיאון מאז שנת 1990 הוא מיכאיל פיוטרובסקי. 
מתוך ששת הבניינים, חמישה מהם פתוחים לציבור והם: ארמון החורף, הארמיטאז' הקטן, הארמיטאז' הישן, הארמיטאז' החדש ותיאטרון הארמיטאז'.
עם שיא של כ-3 מיליון מבקרים בשנת 2013, המוזיאון מוביל כמוזיאון האמנות בעל מספר המבקרים הגדול ביותר בפדרציה הרוסית וזהו גם המונומנט בעל מספר המבקרים הגדול ביותר בסנקט פטרבורג ואחד הפופולריים בעולם.

אוספי המוזיאון

אוסף האמנות המערב אירופית כולל יצירות אירופיות, פסלים ואמנות אירופית מהמאה ה-13 ועד למאה ה-20. האוסף מוצג ב-120 חדרים בקומה הראשונה והשנייה של ארבעת הבניינים העיקריים. הציורים מוצגים בתערוכות מתחלפות ואלה כוללים עתיקות מצריות, עתיקות קלאסיות מתקופת יוון העתיקה, אמנות פרהיסטורית, אמנות דקורטיבית, מתקופת הרנסאנס האיטלקי, אמנות ספרדית ואיטלקית, מתקופת הבארוק הפלמי, תקופת הזהב ההולנדית, ואוספי אמנות בריטיים, שווייצרים, גרמנים וצרפתיים ואוסף ענק של אמנות רוסית שרובה מוצג בהיכל ניקולאי שבאגף שלצד הנבה שבארמון החורף, ואמנות נאו-קלאקסית ואימפרסיוניסטית.
דרלינג פוינט

גאוגרפיה

דרלינג פוינט הוא פרוור קטן של סידני, הממוקם בין שני מפרצונים לגדת מפרץ ג'קסון. דרלינג פוינט מרוחק כ-4 ק"מ מזרחית ממרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מצדדיו בראשקטרס ביי ממערב ובדאבל ביי ממזרח. בדרום הפרוור גובל באדג'קליף, ובצפון במפרץ ג'קסון. הודות לנוף המרהיב הנשקף מכל עבריו, הפך דרלינג פוינט לאחד הפרוורים הצפופים ביותר בסידני. המעבורת שיוצאת מסירקולר קווי לכיוון וטסונס ביי עוצרת בדרלינג פוינט, ומהווה נתיב תחבורה ראשי לפרוור.

היסטוריה

לשון האדמה עליה ממוקם בפרוור נקראה בעבר "יאראנבי" על ידי התושבים האבוריג'ינים המקומיים. שמו המודרני של הפרוור נקרא על שמה של אליזבת' דרלינג, אשת המושל ראלף דרלינג. על שמה נקרא גם פרוור סמוך מדרום מערב, דרלינגהרסט.

תרבות

הכנסייה האנגליקנית על שם מרקוס הקדוש (St. mark's) נבנתה בפרוור בשנת 1851, בעיצוב האדריכל אדמונד בלאקט, והיא נחשבת לאחד המבנים הבולטים בדרלינג פוינט. בין השאר, הכנסייה כיכבה כתפאורת חתונתה של מיוריאל, ואירחה את חתונתו של אלטון ג'ון לרעייתו הראשונה בשנות השמונים.
קרייגאנד (Craigend) הוא בית אחוזה שנבנה בשנת 1935 בסגנון ארט דקו, וכולל שרידים של מסגד שהובאו מזנזיבר וגן יפני. הבית נקנה על ידי ממשלת ארצות הברית ושימש כמעונו הרשמי של קונסול ארצות הברית, ומאז חזר לשוק הפרטי. בשנת 1975 שימש הבית כתפאורת סרט אמנויות הלחימה "The Man from Hong Kong" בכיכובו של ג'ורג' לזנבי.
בפרוור גן ציבורי אחד, פארק מק'קאל, הקרוב למזח המעבורת. הגן הוא ריאה ירוקה בודדת בין הרחובות הצפופים, ומפורסם בנוף פנורמי מרהיב הנשקף ממנו.
אלטייב ע'נאים

ביוגרפיה

אלטייב ע'נאים נולד בבאקה אל-גרבייה למשורר מוחמד חמזה ע'נאים. לומד לדוקטורט בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
ע'נאים הוא חבר מערכת מגזין "ארץ אחרת". הוא כותב בעברית ובערבית. כמשורר, השתתף בפסטיבלי שירה בארץ ובעולם. ב-2012 הוענק לו פרס טבע לשירה במסגרת פסטיבל המשוררים הישראלי ה-15 במטולה. 
ע'נאים תרגם את "לקט מהשירה הפלסטינית החדשה", בהוצאת מטען. כמו כן תרגם את האנתולוגיה השירית "שירה מפרקת חומה" ואת אסופת השירים "לא נעזוב".
עדיאל שרמר

עדיאל שרמר הוא פרופסור מן המניין במחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, עומד בראשות מרכז הלפרן למחקרי תודעה עצמית במסורת היהודית באוניברסיטת בר-אילן, ועמית מחקר במכון הרטמן. תחומי מחקריו העיקריים הם היסטוריה חברתית של עם ישראל בתקופת הבית השני, המשנה והתלמוד, כתות וזרמים ביהדות, מחשבת חז"ל, מחקר היסטורי של ההלכה, ובתאוריות של המשפט.

ביוגרפיה

עדיאל שרמר למד את שלושת תאריו האקדמיים באוניברסיטה העברית. בשנת 1989 סיים את לימודי התואר הראשון בחוגים להיסטוריה של עם ישראל ולתלמוד. לאחר התואר הראשון למד לתואר שני במסלול ישיר לדוקטורט והגיש את עבודת הדוקטור בשנת 1996, בהנחייתו של פרופ' משה דוד הר בנושא: "נישואים והקמת משפחה ביהדות בבל בתקופת התלמוד".
בשנת 2003 פרסם את ספרו "זכר ונקבה בראם: הנישואים בשלהי ימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד", המבוסס על עבודת הדוקטור שלו. בספר בוחן שרמר את אופיו של מוסד הנישואים כפי שנתקיים במציאות החברתית של יהודי ארץ ישראל ובבל בשלהי ימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד, וכפי שנתפס בתודעתם. הוא עומד על חשיבותם של הנישואים בעיני בני התקופה, על הערכים שלדעתם באו בהם לידי מימוש, ועל נורמות הנישואים כפי שהתקיימו במציאות. "זכר ונקבה בראם" דן גם בהיבטים הרעיוניים של הנישואים, כפי שהם באים לידי ביטוי בספרות התלמודית, ומבקש לברר את תהליכי ההיזון החוזר המתקיימים בין חיי המעשה מזה לדעות ול'השקפות' מזה. הספר חושף שינוי שעבר מוסד הנישואים בקרב יהודי ארץ ישראל במהלך תקופת המשנה והתלמוד, שבו הפך הקשר הזוגי למוקד הנישואים ולעיקרם. התפתחות זו באה לידי ביטוי הן בהתבטאויותיהם המפורשות של חכמים, הן בהלכותיהם, הן באחדות מנורמות ההתנהגות של הציבור בפועל.
בשנת 2010 פרסם את ספרו: "BrothersEstranged: Heresy ,Christianity, and Jewish Identity in Late Antiquity". בספר טוען שרמר כי חורבן ירושלים ובית המקדש השני בשנת 70 לספירה וכישלון מרד בר כוכבא יצרו משבר זהות אינטנסיבי בחברה היהודית וכתוצאה מכך נוצרה זהות "יהודית" חדשה. בעקבות חורבן בית המקדש, קיבלה סוגיית הכפירה דחיפות חדשה כאשר החברה הרבנית ביקשה לאשש ולשמור ערכים, זהות יהודית נפרדת, והרבנים הקימו מחדש את הגבולות בין הדתות על ידי סימון כמה יהודים כמינים, ובכך העמידו אותם מחוץ לתחום. שיח רבני זה הדגיש מושגים של סולידריות והשתייכות חברתית וקהילתית, ובשל כך היו יהודים שהופרדו משאר הקהילה היהודית. המקום שבו נכבשה הנצרות בשיח הרבני היה קטן יחסית, והנוצרים הראשונים, שרק בהדרגה נדחקו לקטגוריית המינות, לא היו היעד העיקרי שלהם: בהסתמך על הקבלה המדעית האחרונה של הצמיחה האיטית והנמדדת של הנצרות עד גיוריו של קונסטנטין ואחריהם, מזרז שרמר את תשומת הלב שהרבנים שילמו לנוכחות הנוצרית, אך הוא ממשיך ומציין את פרידת הדרכים בין הרבנים לנוצרים בשליש הראשון של המאה השנייה.
נוסף על שני ספריו, פרסם שרמר מאמרים בכתבי עת ובקבצים מדעיים, בספרות חז"ל, בהיסטוריה חברתית, בתולדות ההלכה ובתאוריות של המשפט. במהלך הקריירה האקדמית שלו השתתף שרמר בארגון כנסים מדעיים וזכה במלגות ובפרסים, ובהם: מלגת הוקרה א"א אורבך מקרן הזיכרון היהודי, פרס אפשטיין, פרס ורבורג, פרס רוזן-צבי מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, פרס איש-שלום, ו"פרס ברונו" למדענים מצטיינים.