חיים ברודי

הרב חיים (היינריך) ברודי (בכתיב ארכאי: בראדי; בהונגרית: Henrik Bródy; בגרמנית: Heinrich Brody; ז' בסיוון ה'תרכ"ח, 21 במאי 1868, אונגוואר, הונגריה - י"ט באייר, ה'תש"ב, 6 במאי 1942, ירושלים) היה רב, ביביליוגרף, בלשן, ומהחוקרים החשובים ביותר של שירת ימי הביניים של יהדות ספרד.

חייו

חיים ברודי בא ממשפחת רבנים גדולים בתורה. אבי אמו הוא רבי שלמה גנצפריד בעל ה"קיצור שולחן ערוך" וממנהיגי היהדות החרדית בתחילת דרכה. אביו, הרב שלמה זלמן ברודי, כיהן כדיין באונגוואר ופרסם חידושי תורה במספר כתבי עת של התקופה. הן האב (שלמה זלמן) והן, מאוחר יותר, הבן, היו חברי תנועת המזרחי.  
חיים הנער למד תחילה בבית אביו וסבו, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בישיבת טולטשבה וישיבת פרשבורג. בפרשבורג, החל להשתתף בשיעורים בבית ספר תיכון יהודי שהיה קיים במקום, ונחשף שם לראשונה לספרות העברית החדשה. השיעורים נערכו ביוזמתו של ברודי וניתנו לו ולשבעה תלמידי ישיבה נוספים, שביקשו ללמוד לימודיים חילוניים בחשאי. באותו הזמן, הגיע לידיו ספרו של שד"ל: בתולת בת יהודה, לקוטי שירים מדיואן רבי יהודה הלוי זצ"ל, פראג: ת"ר, ומאז ביקש להתעמק יותר בשירת ספרד, כשעבודתו של שד"ל משמשת לו השראה ומודל לחיקוי.
בשנת תר"ן (1890) שב לבית הוריו. שנה אחר כך (בשנת 1891) משביקש לנסוע לברלין, כדי ללמוד בבית המדרש לרבנים של הזרם החרדי בברלין, קיבל סיוע כספי מקרובה עשירה למימון הנסיעה, ושם הפך לתלמידם של ר' אברהם ברלינר ופרופ' משה שטיינשניידר.
בעת לימודיו בברלין עבד לפרנסתו במתן שיעורים בבתי עשירים. בנוסף, החל להתקרב אל חוגי המלומדים של חכמת ישראל, ושימש כמזכיר החברה למחקר ספרות ישראל "מקיצי נרדמים". במקביל ללימודיו בבית המדרש לרבנים ולפעילותו בחברת מקיצי נרדמים, למד ברודי באוניברסיטת ברלין, ובשנת תרנ"ד (1894) סיים שם את לימודיו. עבודת הדוקטורט שלו הייתה על שירת ר' יהודה הלוי: "Studien zu den Dichtungen Jehuda ha-levis: Uber die Metra der Versgedichte", והיא יצאה לאור בברלין שנה אחר כך. לאחר לימודיו עמד לפתוח חנות ספרים, אלא שאז קיבל את הצעתו של ברלינר לנסוע לספריית הבודליאנה באוקספורד, במימונו של הברון שמעון זאב רוטשילד, ולהעתיק את שירי ר' יהודה הלוי. בהיותו שם העתיק בשכר, עבור כומר, פרק מספר "מגלת המגלה" לרבי אברהם ב"ר חייא הנשיא ובשביל עצמו העתיק את שירי רבי משה אבן עזרא. בנוסף, רכש שם מספר ספרי ביבליוגרפיה חשובים.
בשנת תרנ"ח (1898) קיבל הסמכה לרבנות ונתמנה לרב העיר נאחוד בבוהמיה, צ'כוסלובקיה. שנה אחר כך, בשנת 1899, התרחשו פרעות ביהודי נאחוד. הפורעים פסחו על ביתו של ברודי, רק משום שחשבו כי הוא שייך לשכנו הנוצרי. באותה שנה (תרנ"ט), התחתן עם אסתר בת הרב נחום אהרנפלד, רב הכולל בפראג. בשנת תרס"ה (1905) התמנה למנהל בית הספר "תלמוד תורה" בפראג. משנפטר חותנו, בשנת 1912, התמנה ברודי במקומו לרב הראשי של פראג, ובנוסף שימש נשיא תנועת "המזרחי" בצ'כיה. בשנת תרפ"ב חתם חוזה עם ח"נ ביאליק, לפיו ישמש עורך ומסדר של שירת יהדות ספרד, בספרים שיצאו לאור בהוצאת "מוריה", אך בסופו של דבר, לא יצא החוזה לפועל. 
בשנת 1930, נקרא על ידי שלמה זלמן שוקן לנהל את "המכון לחקר השירה העברית", שייסד שוקן בברלין. בשנת 1934, עם גְבור רדיפות הנאצים, עבר המכון לירושלים, וברודי עבר יחד עמו, וניהלוֹ עד פטירתו, בשנת 1942. בנוסף, היה ברודי חבר בוועד הלשון העברית ונשיא כבוד של האגודה למדעי היהדות.

עבודתו ומחקריו

בזמן לימודיו בברלין, פרסם מספר ספרים, כגון: מתק שפתים, מאת המשורר ר’ עמנואל פראנשיס (תרנ"ב) וספר ההשלמה על מסכת ברכות, לרבנו משולם בר’ משה מבדרש (תרנ"ג), וכן מספר מאמרים חשובים ב"קובץ על יד". בשנת 1894, הגיש כאמור את עבודת הדוקטורט שלו.
לאחר ששב מאוקספורד הציע לו ברלינר, בהמלצתם של ד"ר דוד רוזין, הד"ר מ' בראן והד"ר דוד קאופמן, להוציא לאור את הדיואן של ר' יהודה הלוי, בהוצאת מקיצי נרדמים. ברודי הסכים ובתנאי שוועדת חוקרים תבדוק את גליונות העבודה שלו ושהדיואן יצא בהדפסה מהודרת. משנתקבלו תנאיו, החל ברודי לעבוד על המהדורה: בין השנים 1894–1909 הוא הוציא לאור את שירי החול בתוספת הערות; בין השנים 1910–1911 הוציא לאור את החלק הראשון (הכולל שתי חוברות) של שירי הקודש; ורק בשנת 1930 הוציא לאור את החלק השני של שירת הקודש (לשירי הקודש הוא לא פרסם הערות). דרך עבודתו על הדיואן כללה: העתקת הטקסט: במהלך העתקתו, הוא ניסה לברר את הנוסח הנכון על פי שני כתבי יד מאוקספורד (כ"י 1971 וכ"י 1970), ובכל מקום שלדעתו נדרש תיקון של הנוסח, הביא את הנוסח המתוקן בגוף השיר ואילו את הנוסח המקורי הביא בהערות; הן הכתיב והן הניקוד של הטקסט הם לרוב תנ"כיים (למעט מקרים יוצאי דופן); בהערות לטקסט: הוסיף באור משלו; רשם שנויי נוסח (לרבות הנוסח השגוי שתיקן, כפי שצויין לעיל); וציין מקור המליצות בהן השתמש המשורר ומקבילות למשוררים אחרים בספרד. מהדורתו של ברודי נחשבת למהדורה הטובה ביותר של שירי ר' יהודה הלוי, ורוב המהדורות לשירי ר' יהודה הלוי שיצאו לאחריה נסמכו עליה, בתוספת תיקונים ועדכונים.
במקביל לעבודתו על הדיואן של ר' יהודה הלוי, יצאו לאור בשנים אלה ספרים נוספים משל ברודי, בעיקר משירת ספרד, אך גם משירת ישראל ממקומות אחרים. כמו כן בשנת תרנ"ו (1896) יסד וערך יחד עם אהרן פריימאן, את כתב העת לביבליוגרפיה עברית: "Zeitschrift für Hebräische Bibliographie".‏ בנוסף, היה אחד העורכים של אנציקלופדיה יודאיקה ואשכול - אנציקלופדיה ישראלית; וכן תרם להשלמת הקונקורדנציה לתנ"ך של שלמה מנדלקרן.
בשנת 1898 פרסם את החיבור: "?‏Widerspricht der Zionismus Unserer Religion", תחת השם: Dr. H. Salomonsohn.‏ בשנת 1899 הוציא לאור את הספר "שער השיר", עם פרופ' אלברכט. בשנת תר"ע (1910) הוא ביקש להוציא את "אוצר השיר והמליצה", שאמור היה להכיל את כל יצירות משוררי ישראל בימי הביניים, אולם לבסוף עלה בידו להוציא רק שתי חוברות, משל שמואל הנגיד. בשנת תרפ"ב הוציא ברודי לאור, יחד עם ד"ר ווינר, את הקובץ מבחר השירה העברית, שיצא לאור במספר הדפסות. הספר האחרון עליו עבד בשנת תש"ב, השנה בה הלך לעולמו, היה הבאור לדיואן של רבי משה אבן עזרא.
לפני מותו ציווה כי לא יפורסמו חיבורים מפרי עטו שהוא לא פרסמם לפני כן או הודיע כי הוא מתכוון לפרסמם.
זכרו מונצח ברחוב בשכונת קריית שמואל בירושלים.