google/wiki40b huggingface dataset:
ISO 6346

קוד זיהוי בעלות

קוד הבעלות מורכב משלוש אותיות לטיניות גדולות המזהות את בעלי המכולה או מפעילה העיקרי. קוד הבעלות רשום בלשכה הבינלאומית למכולות (צרפתית: Bureau International des conteneurs, ר"ת BIC), שמושבה בפריז. הלשכה דואגת לקוד בעלות ייחודי לכל מפעיל מכולות.

מספר סידורי

המספר הסידורי מורכב משש ספרות אותן קובע בעל המכולה או מפעילה, המספקות זיהוי ייחודי למכולה בתוך צי המכולות של אותו מפעיל או בעלים.

בעיות מעשיות

במהלך חיי המסחר קורה שמכולות נושאות סימני זיהוי שאינם מתאימים לתקן ISO 6346, אך עם זאת הן עומדות בתקני הבטיחות של האמנה הבינלאומית למכולות בטוחות (International Convention for Safe Containers, 1972 (CSC)). בדרך כלל מכולות אלה אינן בבעלות חברת המטענים אלא בבעלות בעל המטען. על מכולות כאלה יכול שלא יהיה קוד בעלות ולא קוד זיהוי קטגוריה ואף לא ספרת ביקורת. במקרים כאלה אין זה מומלץ לנהוג על פי דרך החישוב של ISO 6346 כיוון שהדבר עשוי לגרום לתקלות בזיהוי למשנעי המטען ובמסופי המכולות, דבר שעלול לעכב את העברת המכולה ליעדה כתוצאה מכך שמערכות המחשב המפקחות על תנועת המכולות עלולות לתייג מכולה כזו כמכולה "אבודה".

קוד מדינה (אופציונלי)

קוד המדינה מורכב משתי אותיות לטיניות גדולות כפי שנקבע בתקן ISO 3166. הקוד מציין את המדינה שבה רשומה המכולה ולא את לאומיותו של בעל המכולה או מפעילה. אותיות קוד המדינה צריכות להיות בגובה 100 מ"מ לפחות.
הארמייה הראשונה (רומניה)

מלחמת העולם הראשונה

עם הצטרפות רומניה לצד מדינות ההסכמה, נפרסה הארמייה הראשונה בגבול עם הונגריה, והשתתפה בקרב על טרנסילבניה. הארמייה חדרה לטרנסילבניה מצד מערב, ומפקדה יואן קולצ'ר עצר מתוך זהירות יתירה את הארמייה, שהתקדמה בשלושה צירים המופרדים על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לפני שהגיעה לאתרים שנקבעו כמטרה. הוא הציע לייצב את החזית על קו הנהר אולט ולהתכונן למגננה, כי חשב שהכוחות היריבים עדיפים. הצעתו נדחתה והפיקוד נלקח ממנו והועבר לגנרל יואן דרגלינה. יום לאחר מכן נפצע דרגלינה והפיקוד נמסר לניקולאי פאטאלה. בעקבות כישלון המתקפה, ומתקפת הנגד הנמרצת של מעצמות המרכז, נכבש מרבית שטחה של רומניה בידי הקיסרות הגרמנית ובכלל זה עיר הבירה בוקרשט. הארמייה הראשונה נסוגה אל מולדובה, האזור היחיד שלא נשלט כעת בעדי האויבים. הארמייה לקחה חלק במתקפה הרומנית של שנת 1917, ופורקה ב-1 ביוני 1918 עקב החתימה על הסכם בוקרשט.

מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה מחדש בשנת 1941 עם כניסתה של רומניה למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. הארמייה כללה את הקורפוסים ה-1 ה-6 וה-7, והוצבה במרכז רומניה. בניגוד לארמיות השלישית והרביעית, היא שימשה כעתודה ולא השתתפה בקרבות. לאחר שבשנת 1944 החליפה רומניה צדדים ועברה לתמוך בברית המועצות, החלה הארמייה הראשונה להיכנס לקרבות כנגד גרמניה הנאצית. היא השתתפה בקרב דברצן, ולאחר מכן במצור על בודפשט כחלק מהחזית האוקראינית השלישית של הצבא האדום. לצד הארמייה הרביעית היא לחמה בקרב על פראג כחלק מהחזית האוקראינית השנייה.

אחרי מלחמת העולם השנייה

הארמייה התקיימה במהלך המלחמה הקרה כחלק מברית ורשה, ופורקה רק בשנת 2000, כאשר על בסיסה הוקם הקורפוס הטריטוריאלי ה-1.
תוכנית איקרוס

עלילת הספר

איבן קנדריק הוא חבר קונגרס אמריקאי מאזור הבחירה התשיעי של מחוז קולורדו. כקבלן בניין לשעבר במזרח התיכון, הוא מנהל יחסים קרובים עם סולטן עומאן. הוא חוזר לעומאן תחת מסווה כאשר שגרירות ארצות הברית במאסקט בירת עומאן נופלת קרבן לפיגוע מיקוח של מחבלים פלסטינים.
קנדריק שניהל בעבר תאגיד בנייה גדול באזור, שחוסל ב"תאונה" שבה נהרגו כל חברי התאגיד עם נשותיהם וילדיהם, רק קנדריק וחברו עמנואל "מני" ויינגראס, אדריכל בעל שם עולמי, ואישיות אקסצנטרית שנרמז כי היה פעיל או בעל קשרים במוסד הישראלי, שרדו את הפיצוץ. ויינגראס העלה השערה לפיה אדם שכינה את עצמו "המהדי" עמד מאחורי האירוע כחלק ממאבק שליטה רחב שלו במזרח התיכון, במסגרתו ניצל קבוצות טרור מונעות אידיאלים מוסלמיים או רגשות קיפוח, כדי לסלק את בעלי העניין המערביים מהמרחב, ולשלוט בעצמו על כלכלות וממשלות במזרח התיכון.
בעקבות אירועי ההשתלטות על שגרירות ארצות הברית במאסקט, נזכר קנדריק בתאוריה זו, ומנצל את ההזדמנות לחבור לאנשי הטרור בזהות בדויה, כדי להגיע לאותו "מהדי" ולחסלו. במהלך הפעולה מלווה אותו בלי-ידיעתו סוכנת חשאית מצרית המזדהה בשם ח'אלילה, העובדת בשירות משרד החוץ האמריקאי, היא מצילה את חייו במהלך האירועים, אך לבסוף הוא נלכד בידי המהדי. פרשיית מאסקט מסתיימת בהשתלטות קבוצת לוחמי יחידת מצדה בליווי מני ויינגראס על משרדי התשלובת של המהדי, ששחררו את קנדריק והרגו את המהדי.
בעקבות אירועי עומאן, הוא מסומן כמועמד עתידי לנשיאות ארצות הברית בידי אגודת סתרים בשם "אינוור בראס", קבוצת בעלי השפעה בוושינגטון ששמה לה למטרה להשפיע על איוש המשרות הבכירות בממשל ארצות הברית, כדי להבטיח את קיומה הליברלי; קבוצה זו התפרקה בעבר בעקבות פרשיית הספר "מסמכי צ'נסלור" אז כמעט חשף עיתונאי את מעורבותה של האגודה בחיסולו של אדגר הובר. (אגודת הסתרים אינוור באס מוזכרת גם במותחן "קרן בנקרופט" (2006) שכתב לדלום ויצא לאור לאחר מותו).
איש הצללים של האגודה יוזם סדרת מהלכים להבאת קנדריק לאור הזרקורים ולהיכרות רחבה של הציבור האמריקאי. במסגרת מהלכים אלו, דורך קנדריק על עצביה החשופים של אגודת סתרים אחרת, המונעת בידי תעשיית הנשק וסוחרי נשק המוכרים נשק אמריקאי לקבוצות טרור וארגונים פרה-מיליטריים ברחבי העולם השלישי ובמזרח התיכון.
הספר מסתיים בהדחת סגן נשיא ארצות הברית שאנשי לשכתו היו מעורבים בהתארגנות סוחרי הנשק, ומינויו של קנדריק לשמש בתפקיד זה.

בתרבות

בסרט כשהארי פגש את סאלי..., קורא הארי ברנס בספר זה בסצנה שבה סאלי מספרת לו בטלפון שהחבר-לשעבר שלה מתחתן.
אנדרטת המלחמה הסובייטית (פנקו)

הקמה

האנדרטה הוקמה בין השנים 1947–1949 ושטחה כ-30,000 מ"ר. האנדרטה ממוקמת במתחם שונהולצר היידה (Schönholzer Heide) ברובע פנקו של העיר ברלין בירת גרמניה.
במהלך המאה ה-19 היה מתחם שונהולצר היידה מתחם נופש ופנאי. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך האזור למחנה אסירים, ובתום המלחמה החליטו השלטונות הסובייטים להקים במקום, ששימש בית קברות ל-13,200 מחללי הצבא האדם (מתוך 80,000 חללי הצבא האדום בקרב על ברלין), אנדרטה לחללי הצבא האדום (במקביל לשתי אנדרטאות נוספות: אנדרטת המלחמה הסובייטית שבטירגארטן ואנדרטת המלחמה הסובייטית שבפארק טרפטו).
סביב האנדרטה 100 לוחות ברונזה שעליהם שמות הנופלים. במרכז האנדרטה אובליסק שגובהו 33.5 מטרים, וסביבו 8 תאי קבורה שבכל אחד קבורים 1,182 חללים. באולם הכבוד שתחת האובליסק קברים של קולונלים של הצבא האדום. בקדמת האובליסק פסלה של "אמא רוסיה" לפניו מניחים זרים. בבסיס הפסל 42 לוחות ברונזה ועליהם חקוקים שמות הקצינים הנופלים.
ארמני (חברה)

Giorgio Armani

מותג המתמחה באופנת עילית המיועדת לגברים ונשים וכוללת אביזרי אופנה ובשמים. המוצרים ניתנים להשגה רק בחנויות של ארמני ובחנויות כולבו נבחרות.

Emporio Armani

מותג המתמחה באופנה עדכנית ומודרנית במחיר זול יותר. זהו קו האופנה היחיד המעוצב ישירות על ידי ג'ורג'ו ארמני והיחיד שזוכה לתשומת לב בשבוע האופנה במילאנו בזמן ששאר קוי האופנה של המותג לא זוכים לכך. עיצובי המותג נמכרים בחנויות של אמפוריו ארמני, חנויות כולבו נבחרות ובאתר האינטרנט של המותג. בינואר 2010 נבחר שחקן הכדורגל כריסטיאנו רונאלדו להיות הפנים של המותג לצידה של מייגן פוקס. בשנת 2011 הוחלפה פוקס בריהאנה והחל משנת 2017 הפרזנטור של החברה הוא שון מנדס אמפוריו ארמני שיתפו פעולה עם חברת ריבוק על מנת ליצור נעליים אופנתיות תחת השם "EA7".

חנויות

לאמפוריו ארמני קיימות חנויות ברחבי העולם.

Armani Collezioni

נקרא בעבר "Giorgio Armani Le Collezioni". עיצוביו יקרים יותר מהמותג אמפוריו וזולים יותר מהמותג ג'ורג'ו ארמני. עיצוביו מתמקדים בחליפות יוקרה. קיימות שתי חנויות במילאנו ובפריז בלבד המוכרות רק את המותג הזה. בנוסף המותג נמכר בחנויות כולבו יוקרתיות כדוגמת הולט רנפרו, בלומינגדיילס, דייוויד ג'ונס, הארווי ניקולס, הרודס, ניימן מרקוס, נורדסטרום וסאקס השדרה החמישית. בשנת 2012 הושק קו אופנה ספורטיבי הנקרא "Armani Collezioni Active".

Armani Jeans

זהו קו אופנה המהווה אוסף מעיצוביו של ג'ורג'ו ארמני משנת 1981. קיימות 15 חנויות של ארמני ג'ינס ברחבי העולם והמותג נמכר בעיקר בחנויות כולבו. קיים בית קפה תחת שם המותג במילאנו. 
הכדורגלן הברזילאי, קאקה נבחר להיות הפנים של המותג ארמאני ג'ינס.

Armani Exchange

קו אופנה שהושק ב-1991 בארצות הברית. קו זה שואף השראה ממוזיקת הדאנס וידוע במסעות הפרסום הפרובוקטיביים שלו. זהו קו האופנה הנגיש ביותר מבין קוי אופנת ארמני. מוצרי קו זה זמינים ב-264 חנויות ברחבי 31 מדינות ובאתר האינטרנט של המותג.

Armani Junior

מותג של חברת ארמני הזמין ב-15 חנויות ברחבי העולם ובחנויות בודדות של ניימן מרקוס וסאקס השדרה החמישית.

Armani/Casa

קו המוצרים של ארמני לבית שכולל רהיטים, מנורות, מצעים וסכו"ם. זמין ב-40 חנויות ברחבי העולם ובחנות הכולבו ניימן מרקוס.

Armani Cosmetics

מותג היופי של ג'ורג'ו ארמני הכולל מוצרי קוסמטיקה, טיפוח העור, מי קולון ובשמים. הוא מופק ומופץ כקו האופנה היוקרתי של המותג לוריאל. ניתן להשגה בחנויות כולבו רבות מסביב לעולם. ארמני מעורב גם בעסקי האוכל עם 14 בתי קפה תחת השם אמפוריו ארמני וארמני ג'ינס. ישנו גם בר על שם ארמני בהונג קונג ושתי מסעדות. לארמני גם חנות ספרים הנקראת "Armani Libri" וחנות פרחים, "Armani Fiori".

Armani Hotels and Resorts

ג'ורג'ו ארמני חתם על הסכם עם חברת "Emaar Properties" בשנת 2004 לבנות לפחות שבעה מלונות יוקרה ו-3 אתרי נופש הנושאים את השם ארמני. חברת ארמני תהיה אחראית לעיצוב. אחד המלונות ממקום בדובאי. 39 הקומות הראשונות של מגדל בורג' ח'ליפה מוקדשות למלון ארמני המכיל 160 חדרים וסוויטות ו-144 בתי מגורים. המלון נפתח ב-27 באפריל 2010.
המפלגה הדמוקרטית של יפן

עשור ראשון

המפלגה נוסדה ב-27 באפריל 1998, לאחר מיזוגן של ארבע מפלגות עצמאיות ליברליות או סוציאל-דמוקרטיות שהתנגדו לשלטון המפלגה הליברלית-דמוקרטית. נשיא המפלגה היה נאוטו קאן, לשעבר שר הבריאות, הרווחה והעבודה, והמזכיר הכללי היה צוטומו האטה, לשעבר ראש ממשלת יפן.
בבחירות הכלליות של 2003 קיבלה המפלגה הדמוקרטית 177 מתוך 480 המושבים בבית. אף על פי שעדיין נותרה המפלגה באופוזיציה, בבחירות אלה היא הראתה את כוחה הפוליטי. קאן התפטר ב-2004 בעקבות פרסום שערורייה בה היה מעורב, ואת מקומו תפס קצויה אוקאדה.
המפלגה הדמוקרטית הבטיחה לזכות בבחירות הכלליות של 2005, שנערכו לבקשתו של ראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי בשל דחיית תוכניותו להפרטת שירות הדואר, אך לאחר שאיבדה 62 מושבים נאלץ אוקאדה להתפטר. 
איצ'ירו אוזאווה נבחר לנשיא המפלגה ב-7 באפריל 2006.

2009-היום

אוזאווה התפטר מנשיאות המפלגה במאי 2009, בעקבות מעורבותו בפרשת גיוס כספים, ואת מקומו תפס יוקיו הטויאמה, מעט לפני הבחירות הכלליות של 2009, בהן הביסה המפלגה הדמוקרטית את המפלגה הדמוקרטית-ליברלית והשיגה רוב מוחלט בבית הנבחרים. הניצחון בבחירות הבטיח למעשה שהטויאמה יהיה ראש הממשלה החדש, וב-16 בספטמבר מינה אותו לתפקיד הקיסר אקיהיטו.
הטויאמה הודיע על התפטרותו ב-2 ביוני 2010 בכנס של המפלגה. לאחר אירוע התקיפה של כלי שיט צפון-קוריאני על כלי שיט דרום-קוריאני ב-28 במאי, חתם הטויאמה על הסכם עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה בו אישר את המשך פעילותו של בסיס חיל הנחתים באוקינאווה, ובעקבות זאת ספג ביקורת. 
נאוטו קאן החליף את הטויאמה בראשות הממשלה ובהנהגת המפלגה. רעידת האדמה בסנדאי אמנם חיזקה את מעמדו, אך הוא הכריז שיתפטר לאחר שיעביר מספר רפורמות לשיקום המדינה, וב-11 בספטמבר 2011 התמנה יושיהיקו נודה לתפקיד. ב-16 בנובמבר 2012 פיזר נודה את בית הנבחרים, ובבחירות שנערכו חודש לאחר מכן איבדה המפלגה את השלטון.
ב-2016 התאחדה המפלגה עם מפלגת החדשנות של יפן. בספטמבר אותה שנה נבחרה רנהו לנשיאת המפלגה.

סטטוס קוו

המפלגה הדמוקרטית רואה עצמה כהולכת נגד הסטטוס קוו וכנגד הממסד השלטוני הנוכחי. היא טוענת שהביורוקרטיה בממשלה היפנית גדולה מדי, לא יעילה מספיק, שמרנית ולא גמישה, ובכוונת המפלגה להדיח את השלטון הישן הכבול על ידי חשיבה ארכאית ואינטרסים, לפתור את בעיות יפן, וליצור חברה חדשה, גמישה ותוססת המעריכה אינדיבידואליות וחיוניות.
טום באום

ביוגרפיה

באום נולד וגדל בתל אביב. למד בתיכון עירוני א' לאומנויות במגמת תיאטרון.באום לא התגייס לצבא מסיבות בריאותיות.
ב-2013 היה עורך, מנחה ומנהל דיגיטל מדיה ב-MTV.
בנובמבר 2014 השתתף בתוכנית הריאליטי "המירוץ למיליון" של רשת, יחד עם חברו אוריאל יקותיאל והם הגיעו למקום השני בגמר.
בעקבות פרסומו בתוכנית, ב-2015 באום הגיש פינה בתוכנית הפריים טיים "מלחמת המינים" בערוץ 2, שם הוא הופיע בקטע סטנד-אפ לקראת סוף כל תוכנית. בנוסף, התחיל גם להשתתף באופן קבוע בתוכנית היומית "נדחפים" בערוץ הילדים וכן הצטרף להנחיית התוכנית "הכי מצחיק בארץ", ששודרה באופן יומי אחרי "נדחפים".
באפריל 2015 הצטלם באום לעונה השנייה של הסדרה הקומית "חברות" בערוץ 10, בתפקיד אמיר, הספר של שני. בנוסף השתתף גם במספר פרסומות, בהן לבנק לאומי, לקפה טורקי, לספרינג טי ועוד.
בסוף מאי 2015 פורסם כי באום יגיש תוכנית בישול חדשה בהפקת "ענני תקשורת" בצוותא עם הדוגמן עידן רול. בנוסף, החל להגיש יחד עם חברו מ"המירוץ למליון", אוריאל יקותיאל, את התוכנית המקדימה של "אקס פקטור ישראל", במסגרתה הם אירחו מתמודדים וסיקרו את התוכנית. כמו כן, ביוני 2015 הם הנחו יחד תוכנית בישול של הזכיינית "רשת", הנקראת "שישי טייק אווי". יחד עם השף עומר מילר, ואירחו ידוענים שונים.
בתיאטרון שיחק במחזות "החזן מווילנא", "מי שחלם", "פליאצ'י" ו"מרי לו".
ביולי אותה השנה נבחר לשמש כפרזנטור של רשת שעוני אמבוס. באוגוסט החל לככב בערוץ הילדים תוכנית אירוח בשם "הכל טום", שהמשיכה לעונה שנייה ביולי 2016. הוא השתתף גם בפרסומת לסנו.
ב-7 בספטמבר 2015 זכה בתואר "מצחיקן השנה" בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים.
בשנים 2015–2016 השתתף בעונות 6 ו-7 של סדרת הנוער "גאליס" בתפקיד לאון, בנו ההומוסקסואל של מנו ספקטור.
בשנים 2015–2017 הנחה את תוכנית הקיץ של ערוץ הילדים "הבנים והבנות". ב-2015, הנחה את משימת הגמר ואת ה"מרוץ לכפכף", וב-2016, הנחה מספר פרקים.
בדצמבר 2016 החל לגלם את אסי בסדרת הנוער "Oboy" אשר משודרת בערוץ הילדים בYes. בחנוכה 2016 גילם את עוזרו הנאמן של הנסיך ואת התופרת של האמא הרעה במחזמר "סינדרלה" לצידן של רינת גבאי, אילנית לוי ושי מיקה יפרח.
ביולי 2018 כיכב בסדרה "כפולה" בתור עיתונאי בשם ג'וני, אשר בא לראיין את ליבי.
ב-2019 שיחק בסדרה "גיבור אמיתי" את דמותו של שולי, אחראי האיפור הראשי של הסדרה "הלוחם".

חיים אישיים

באום הוא המנחה ההומוסקסואל המוצהר הראשון בערוץ הילדים. הוא יצא מהארון בשנת 2008, כשהיה בן 15.
במהלך תקופה קצרה ניהל מערכת יחסים עם שדרן הרדיו דרור רפאל.
לואי ברייל

חייו

לואי ברייל נולד בכפר קטן ליד פריז, צרפת. בגיל 3 התעוור ברייל, לאחר ששיחק במרצע של אביו הבורסקאי (מעבד עורות). אף על פי שאיבד את ראייתו, הוא למד במשך שנתיים בבית הספר שבכפרו יחד עם חבריו הרואים, עד שהגיע למסקנה שלא יוכל להתקדם יותר מבלי שילמד לכתוב ולקרוא. בגיל 12, הוא נשלח לבית-ספר לילדים עיוורים בפריז.
בית-הספר לעיוורים בפריז הוקם ב-1784 על ידי ולנטין האווי (Valentin Haüy). האווי גילה, שעיוורים יכולים לזהות טקסט שנכתב באותיות מובלטות, והצליח ללמד ילדים עיוורים לקרוא בדרך זו. בנוסף למדו הילדים בבית-הספר מיומנויות בסיסיות שיעזרו להם להתפרנס.
גם ברייל למד לקרוא בדרך זו, אלא שהוא נתקל בכמה בעיות. ראשית, האותיות היו מאוד גדולות ולכן הספרים היו גדולים ומגושמים. שנית, הספרים שהודפסו על ידי לחיצה של תיל נחושת לתוך צד אחד של הדף באמצעות מכבש דפוס, היו יקרים, ובית-הספר החזיק רק ארבעה עשר ספרים כאלה. בנוסף לכך, הקריאה בספרים הייתה מסורבלת, מכיוון שהשיטה שבה הדפיסו את הספרים יצרה קושי להפריד בין האותיות, וגם מפני שהקריאה הייתה כל כך איטית, שעד שברייל הגיע לסוף משפט הוא כבר שכח את תחילתו. למרות כל הקשיים, ברייל קרא את כל ארבעה עשר הספרים שעמדו לרשותו.
ברייל ניסה להמציא שיטה פשוטה יותר שתאפשר לאנשים עיוורים לקרוא ספרים במהירות, אך ללא הצלחה. התפנית הגיעה, ב-1821, כשבבית הספר הופיע חייל בשם שארל ברבייה (Charles Barbier), וסיפר על שיטה שהמציא בשם "כתיבת לילה". השיטה, אפשרה להעביר פקודות בין חיילים בתוך תעלה, ללא צורך לדבר ולחשוף את מיקומם, על ידי שימוש במטריצות של שתים-עשרה נקודות מובלטות. השיטה אמנם הייתה מסובכת ונדחתה על ידי הצבא, אך ברייל ששמע על השיטה הבין מיד את הפוטנציאל של שימוש בנקודות מובלטות, ופיתח שיטה פשוטה יותר המבוססת על מטריצות של שש נקודות.
כתב ברייל במקור היה חסר סימון עבור האות W. כתב ברייל התקבל כתקן שנתיים לאחר מותו וממשלת צרפת הכירה בו באופן רשמי כשפה רשמית של העיוורים. ברייל כונה "גוטנברג של העיוורים".
ברייל נפטר בשנת 1852, בהיותו בן 43, כתוצאה ממחלת השחפת.
לאחר מותו, הפך ביתו למוזיאון. במלאת 100 שנים למותו הועבר הקבר שלו לפנתיאון, מקום קבורתם של גדולי האומה.
האסטרואיד 9969 Braille  שהתגלה במאי 1992  על ידי אלינור הלין וקנת' לורנס נקרא על שמו. השם ניתן במסגרת תחרות של האגודה הפלנטרית לנתינת שם לאסטרואיד.
אבישי שמידע

לימודים ומחקר

הוא למד תחת הנחייתם של גדעון אורשן ועמנואל נוי-מאיר, פרופסורים לבוטניקה באוניברסיטה העברית. בשנת 1972 השלים את עבודת המוסמך בהנחייתו של גדעון אורשן, בנושא "הצומח של ג'בל מע’רה - צפון סיני", ובשנת 1977 השלים את עבודת הדוקטורט בהנחייתם של אורשן ונוי-מאיר, בנושא "ניתוח כמותי של הצומח הטרגקנטי בחרמון וגורמי הסביבה המשפיעים עליו". בשנים 1977-79 השתלם במסגרת בתר-דוקטורט באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית. עם שובו לישראל, בשנת 1979, קיבל משרת מרצה באוניברסיטה העברית, בה הוא מחזיק עד היום.
מחקריו בתחום הבוטניקה מקיפים מספר נושאים, ביניהם חקר ההאבקה, פיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל וסביבותיה, ותיאור של מינים חדשים למדע או לישראל. תחום נוסף שבו עוסק שמידע, הנחשב ייחודי, הוא תיאור תופעות מעולם הצומח, באמצעות מודלים של תורת המשחקים.
לאבישי שמידע פרסומים רבים, הן בספרות המדעית והן בספרות הפופולרית. הוא חיבר מספר מדריכי צמחים ופרחים, שיצאו לאור בהוצאות כתר ומפה. שמידע מרבה לתור את הארץ בחיפוש אחרי תגליות בוטניות חדשות, כגון מציאתם של מינים נדירים, והוא עורך בקביעות סיורים לימודיים במסגרת מרכז רת"ם. מאז חתימת הסכם השלום עם ירדן, הוא מסייר רבות גם בארץ זו, ומתאר את מיני הצומח שבה.
שמידע הוא מומחה בתחום עצים עתיקים בארץ ישראל ומרכז את המחקר בתחום זה במסגרת הוועדה הבין-מקצועית לנושא.
היה שותף לכתיבת הכרכים בנושאי בוטניקה וצמחיית ארץ ישראל באנציקלופדיה "החי והצומח של ארץ ישראל" (1983) בעריכת עזריה אלון.
ביחד עם גד פולק פרסם ספר על צמחים בסכנת הכחדה בישראל.
This American Life

פורמט

לתוכנית יש מבנה קבוע, בו נבחר מדי שבוע נושא אחר ומובאים קטעי רדיו שונים המתקשרים לנושא זה. מספר הקטעים (בתוכנית הם מתוארים כמערכות) משתנה, כאשר לעיתים יהיה קטע יחיד לאורך כל התוכנית. מספר הקטעים הרב ביותר שודר ב-2003 בתוכנית 20 קטעים ב-60 דקות בו שודרו כ-20 קטעים שונים. הקטעים מופקים על ידי צוות ההפקה של התוכנית ו\או על ידי יוצרים עצמאיים.
נושאי התוכנית מגוונים מאוד הן מבחינת הנושא והן מבחינת הטון הכללי של הפרק או הקטע. 
התוכנית עוסקת, בין היתר, באקטואליה, בפסיכולוגיה, בחינוך, בכלכלה, בהיסטוריה, בפוליטיקה, בדת וכו'. כאשר הטון הכללי יכול לנוע בין ההומוריסטי למדכא.
בסיום התוכנית ישנה תוספת הומוריסטית קבועה מאת איירה גלאס, בה הוא מייחס ציטוט הנשלף מהקשרו המקורי בפרק לטורי מלטיה.

היסטוריה

התוכנית נוצרה על ידי איירה גלאס ב-17 בנובמבר 1995 ומאז משודרת ומופקת בפועל על ידיו. תקציב ההפקה השנתי הראשוני של התוכנית, 243,000 דולר (שהיה נמוך אף בסטנדרטים של שידורי רדיו ציבוריים), נאלץ להספיק לשכירת סטודיו, רכישת זמן לווין, הוצאות פרסום, ארבעה עובדים במשרה מלאה וכותבים וכתבים מבחוץ. 
ביוני 1996 החלה השותפות עם תאגיד השידור PRI) Public Radio International) שהביאה להפצת התוכנית בכ-509 תחנות רדיו והבאתה לאוזני 2.1 מיליון מאזינים.
במקור נקראה התוכנית Your Radio Playhouse (תיאטרון הרדיו שלך) והיא שודרה בתחנת הרדיו הלא מסחרית WBEZ משיקגו, אילינוי. ב-21 במרץ 1996 שונה שם התוכנית לשמה כיום. ההתייחסות לקטעי התוכנית כמערכות מקורה בשמה המקורי של התוכנית.
התוכנית עזרה ליצור ולקדם קריירות אומנותיות רבות; בין היתר של הסופרים שרה וואול, דייוויד רקוף ודייוויד סדאריס.
התוכנית שימשה השראה לתוכנית הרדיו "סיפור ישראלי" המשודרת בגלי צה"ל וכפודקאסט, ובנויה באופן דומה.

Serial

ב-3 באוקטובר 2014 החל שידור הספין-אוף "Serial" (מאנגלית: סדרתי). תוכנית זו הופקה והונחתה בידי שרה קוניג, ששימשה כמפיקה ב-This American Life. העונה הראשונה של התוכנית כללה 12 פרקים שהוקדשו כולם לנושא אחד, והוא מקרה רצח שאירע ב-1999 בבולטימור, מרילנד.
העונה השנייה שודרה לראשונה ב-10 בדצמבר 2015. עונה זו כללה כ-11 פרקים שעסקו בחטיפתו של החייל האמריקאי בו ברגדאל.
אירקוט

גאוגרפיה

מוצאו של אירקוט באגם אילצ'יר, במעבר ההרים נוכו-דבן שבהרי מזרח סייאן במערב בוריאטיה. נקודת המוצא היא בגובה 1,875 מטרים מעל פני הים. בקטע הזרימה העליון ביותר, הנהר נקרא אירקוט השחור. לאחר התמזגותו עם אירקוט האמצעי ואירקוט הלבן, נקרא אירקוט.
במעלה הזרם, כיוון הזרימה של אירקוט הוא דרום-מערב. ליד ההר מונקו-סרדיק, ברכס סייאן הגדול שמהווה את קו פרשת המים של הרי מזרח סייאן, הנהר פונה בחדות מזרחה. בנקודה זו, אירקוט מפריד את רכס סייאן הגדול מרכס טונקין, שהוא שלוחתו המזרחית ביותר של הרי מזרח סייאן.
בהמשך, אירקוט זורם לאורך 200 קילומטרים בשפלת טונקין הבין-הררית, שהיא בעצם אגן מבני שנוצר כתוצאה מהתפרצות געשית. באזור זה, אל הנהר נשפכים יובליו העיקריים, ביניהם: איכה-אוכגון, זנגיסן הגדול, טונקו, זון-מורן ובולשאיה ביסטראיה. משם, הנהר ממשיך לזרום בעמק, שבו ערוצו מסולע ולכן נוצרים בו אשדים.
אירקוט נשפך אל אנגרה משמאלו של נהר זה. נקודת השפיכה נמצאת במרכז העיר אירקוטסק, שנוסדה כאוסטרוג במאה ה-17 מול נקודה זו (על הגדה הימנית של אנגרה), וקרויה על שם הנהר אירקוט.
טעם העיר

טעם העיר הוא יריד האוכל הגדול ביותר בישראל] והוא נערך בתל אביב, על ידי אתר התרבות עכבר העיר מקבוצת "הארץ", והמחלקה למופעים בעיריית תל אביב-יפו. ביריד הנערך בתחילת הקיץ, משתתפים נותנים שירות שונים מתחום האוכל והשתייה, בהם כמאה מסעדות המציעות תפריט טעימות למשך ארבעה ימים. מאז שנת 2005 פוקדים את האירוע מעל לחצי מיליון איש בכל שנה, והכנסותיו בשנת 2007 עמדו על כמיליון דולר ליום. היריד נערך מאז שנת 1996, ועד 2012 התקיים מדי שנה. בקיץ 2013 כבר לא התקיים היריד.

היסטוריה

"טעם העיר" התפתח מתוך "הפסטיבל הגייסטרונומי", יריד אוכל של הקהילה הלהט"בית, אותו הפיק לראשונה השף איתמר דוידוב בשנת 1994. האירוע, שנערך ברחבת סינמטק תל אביב, ציין 25 שנה למהומות סטונוול ואִפשר לציבור הרחב טעימות ממנות גורמה במחיר מוזל.
כעבור שנתיים החליט עיתון "העיר", נותן החסות, להרחיב את האירוע, ובשנת 1996 הוא מותג תחת השם טעם העיר, וחזונו "להביא לציבור הרחב מאכלי גורמה במחיר שווה לכל נפש".
האירוע נערך עוד כשנתיים ברחבת הסינמטק וברחוב הארבעה הסמוך לה.
בשנת 1998, לאור קהל המבקרים הרב, הועבר האירוע לפארק הירקון. בשנת 2009, הועבר הפסטיבל לעיר חיפה. בשנת 2011, לאחר שנה שלא התקיים, חזר הפסטיבל לתל אביב ומאז הוא מתקיים בגני יהושע.
דוד וסימון ראובן

ראשית חייהם

האחים נולדו בשנות הארבעים במומבאי, הודו, למשפחה אמידה שמוצאה מיהדות בבל. המשפחה שחיה בהודו הבריטית מאז המאה ה-19, היגרה לבריטניה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. המשפחה המורחבת שלהם ניהלה עסקים שונים ברחבי תת היבשת ההודית מבסיסם במומבאי. כאשר הבנים היו בני נוער הגיעה המשפחה ללונדון כדי לאפשר להם להתחנך בבתי ספר תיכוניים בבריטניה.
האחים הגדילו את הונם במהלך שנות השבעים והשמונים בעיקר במסחר במתכות וברכוש. כמעט מחצית מהונם הוא בנכסים נזילים כגון מזומן ואיגרות חוב. הם נמנעים מפרסום, פרט לכמה פרטים על האינטרסים שלהם באתר האינטרנט האישי שלהם.

פעילות נוכחית

בשנת 2000 הסביבה העסקית הרוסית הפכה קשה עבורם והם מכרו את כל נכסיהם ברוסיה והתמקדו בפעילות העסקית שלהם בשוק הנדל"ן בבריטניה, שם יש להם תיק משמעותי של נכסים ללא חוב. הם היו מעורבים במימון מספר רכישות גדולות ויש להם גם השקעות בחברות טכנולוגיה.
החל משנת 2013 הפעילות העסקית שלהם היא בעיקר בנדל"ן בבריטניה ובחו"ל, קרנות הון סיכון והון פרטי.
המנון תנועת האספרנטו

המנון תנועת האספרנטו הוא La Espero (לָה אֶסְפֶּרוֹ, באספרנטו: "התקווה"). השיר, שחובר על ידי ד"ר אליעזר זמנהוף, נקרא בפי דוברי אספרנטו גם בשם La Himno ("ההמנון").

הלחן

מספר אספרנטיסטים הלחינו את השיר.
הלחן המקורי (1891) היה של הסופר והפוליטיקאי השוודי קלס אדולף אָדֶלשֶלד (Claes Adolf Adelsköld).
בכנס העולמי הראשון (1905) בוצע לצד הלחן המקורי גם הלחן של הברון הצרפתי פליסיאן מני דה מניל (Félicien Menu de Ménil). לחן זה הוא המקובל, ולפיו שרים את La Espero בכל אירוע אספרנטיסטי מרכזי.
ספוגיים

יכולת זיהוי עצמי-לא עצמי

ספוגים ששונים מבחינה גנטית יוצרים דחייה האחד מן השני בצורת רקבון ותמותה. ישנו זיכרון אימונולוגי כך שבכל הצמדה תגובת הזיהוי והדחייה יתרחשו מהר יותר.
ינשוף הרעמה

תיאור

זהו ינשוף בגודל בינוני שאורכו נע בין 30 ל-44 ס"מ, אשר קיבל את שמו מציצות האוזניים ונוצות הצוואר המוארכות שלו, המקנות לראשו מראה "רעמתי". גופו מקושט בפסים וכתמים, וצבוע בחלקיו העליונים בצבע הערמון, בצבע אדמוני בחלקיו התחתונים, ובצבע לבנבן בבטנו. צבע רגליו מקורו צהוב חיוור.

תפוצה ובית גידול

משוער כי ינשוף הרעמה מעדיף יערות גשם בעלי עצים גבוהים וחופה צפופה (ראו פירוש:), ולא יערות ירוקי-עד למחצה (ראו פירוש:). יתר על כן, הוא לעולם לא נצפה מחוץ ליער או לקרחת היער. המין מעדיף במיוחד אזורים בהם צמחים מטפסים וחרקים נפוצים בשפע (כמו ליד נהרות).
ינשוף הרעמה נצפה במספר מקומות: ליבריה (נימבה ובזבדרו שנמצאת בגרנד קדה; ראו מחוזות ליבריה), חוף השנהב (הפארק הלאומי טאי), גאנה (תצפית ישנה בלבד), קמרון (הפארק הלאומי Korup,‏הר Rata ו-Rumpi Hills,‏ הר Cameroon‏ ו-Mokoko-Onge), גינאה המשוונית, גבון (Gamba, לופה-אוקנדה, Ipassa), הרפובליקה של קונגו (Dimonika ו-Lower Kouilou) והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (שמורת אוקאפי, Itombwe). נכון לשנת 2012, תחום תפוצתו אינו ידוע במלואו, בנוסף לנדירותו וחוסר המידע עליו. כמו כן, גודל האוכלוסייה אינו ידוע, אך משוער כי הוא נדיר יותר במערב שטח תפוצתו, ונפוץ יותר במזרחו.

התנהגות

זהו יצור לילי, המגיח ממקום מושבו בין הצמחים המטפסים עם בואה של שעת בין הערביים כדי לצוד במרחבים הפתוחים. משוער כי חיפושיות וחגביים מהווים את רוב פריטי תפריטו (נמצאו גם ירקות וירק בבטנו של ינשוף צעיר). רגליו ומקורו החלשים כנראה אינם מסוגלים לצוד טרף גדול מכך. זוג ינשופים וגוזלים מבוגרים נצפו בחודש פברואר בהר לימבה, ליבריה; מה שהוביל את החוקרים להשערה כי הנקבה מטילה ביצים בחלל בתוך או בקן ענפים (בין חדש או ישן של עוף אחר) בין מרץ למאי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. כמו כן נצפו פרחונים בשלהי דצמבר ובינואר בקמרון ובגבון.
מפלגת המרכז (גרינלנד)

היסטוריה

המפלגה זכתה בשני מושבים בבחירות 1991, והיא שמרה על כוחה גם בבחירות 1995. עם זאת, היא לא השתתפה במערכות בחירות נוספות