google/wiki40b huggingface dataset:
האומות הראשונות

האומות הראשונות (באנגלית: First Nations) הוא כינוי רשמי המתאר את השבטים האינדיאניים של קנדה, למעט האינואיט ואנשי המטיס.
מקורו של המונח בשנות ה-80, והוא נטבע על ידי סול סנדרסון. 
המונח משמש למטרות חוקיות שונות, ולצורכי הזכויות המוענקות לשבטים האינדיאניים מכוח חוק האינדיאנים הקנדי, וכן לצורכי הגדרת הזכויות והכספים המגיעים לשבטים האינדיאנים מממשלת קנדה, וזאת תוך העדפת מונח זה על המונח "אינדיאני" אשר קיבל משמעויות שליליות (בדומה להפסקת השימוש במונח שחורים בארצות הברית והעדפת המונח אמריקאים-אפריקאים, וכן הפסקת השימוש במונח אינדיאני בארצות הברית והעדפת המונח "אמריקאי ילידי" - "Native American").
כיום מוכרים כ-600 שבטים אינדיאנים המוגדרים כחלק מ"האומות הראשונות".
הגוף המייצג את השבטים הוא אספת האומות הראשונות.
סינטול

סינטול (באנגלית: Synthol) הוא שמן להזרקה. בדרך כלל תערובת של שמנים, אשר משמשים מפתחי גוף (bodybuilders) לשיפור מראם של שרירים מסוימים. על ידי מילוי השריר בנוזל שמני השריר נראה כאילו אימנו אותו בצורה אינטנסיבית. 
סינטול מוזרק בדרך כלל מתחת לעור או בין סיבי השריר. השפעותיו של הסינטול הן קוסמטיות בלבד, ברגע שהשימוש בסינטול נפסק, השינוי במראה אובד עקב שקיעת השמן לתוך השריר.
רופאים רבים מצביעים כי השימוש בסינטול מסוכן ], הוא עלול להישאר במחזור הדם למשך שנים ולהזיק ולצלק שרירים. הזרקתו לתוך כלי דם גדולים או מעבר שלו במחזור הדם והגעתו לעורקים הגדולים עלולה לגרום לתסחיף, המוביל לשבץ והתקפי לב, משבר נשימתי או נזק מוחי קבוע.
אלי"ע

עמותה לקידום ילדים עם עיוורון או לקויות ראייה (עמותת אלי"ע) נוסדה בשנת 1982 במטרה להכין ילדים ופעוטות המאובחנים כסובלים מלקויות ראייה, עיוורון ובעיות התפתחות נוספות, לשילוב בחינוך הרגיל ובחברה בכללה במסגרות דוגמת מעון יום שיקומי. כמו כן, העמותה נועדה לתת מענה לצורך במסגרת ובתמיכה להוריהם ובני משפחותיהם. עמותת אלי"ע מונה 5 סניפים; סניף מרכז, סניף ירושלים סניף מחוז דרום, סניף רחובות וסניף בחיפה.

רקע

אלי"ע הוקמה בשנת 1982 על ידי קבוצת הורים לילדים עיוורים אשר אליהם הצטרפה גננת לחינוך מיוחד, בתיה שרף, אשר בשנת 2007 פרשה לגמלאות. קבוצה זו שמה לה למטרה את הכנתם של הילדים העיוורים ובעלי לקויות ראייה לקראת שילובם במסגרות החינוך הרגיל ובהמשך חייהם. אלי"ע מטפלת ומקדמת ילדים עם עיוורון או לקות ראייה החל מגיל חצי שנה ועד גיל שש. צוות מקצועי עובד עם הילדים במטרה לשפר את השימוש בשרידי הראייה, במידה וקיימים, ולהפכם לפונקציונליים. הניסיון המקצועי וההישגים של אלי"ע מוכרים ומוערכים ברחבי העולם. מגוון שירותים ובהם אבחון, טיפול, תמיכה ושיקום המתאפיינים בהקפדה על אמות מידה מקצועיות גבוהות ניתנים על ידי טובי בעלי המקצוע תוך למידה מתמדת של חידושים בתחום. 
בשנת 2003, קיבל מיכאל סגל, מנכ"ל העמותה, את אות החסד מעמותת "איזי שפירא", ואת אות המתנדב מנשיא המדינה בשנת 2005.

קבוצת הורים ותינוקות

קבוצה זו קמה כדי להיות לעזר ראשוני להורים ולתינוקות עם לקויות ראייה, וכן לאלו בעלי עיכוב התפתחותי. מפגשים אלה, שנערכים אחת לשבוע, מועברים בעזרת קבוצת הדרכה המורכבת מהצוות המקצועי בגן. ההורים מתודרכים לגבי דרך האכלת התינוק, דרכים לתקשורת איתו ודרכי טיפול מיוחדים להם ילדם נזקק.

קייטנת בוגרים

הקייטנה קמה על רקע הצורך שהתעורר בקרב הילדים הבוגרים יותר בעמותה, בגילאי 5–12, בעקבות העובדה שאין מענה מתאים לצרכיהם בקייטנות בחופשת הקיץ. נוסף על הצוות המקצועי, מגיעים להדריך את הקייטנה בני נוער מתנדבים.

נופש משפחות

תוכנית אשר במסגרתה יוצאות כ-15 משפחות שלהם ילד עם לקות ראייה לחופשה, שמטרתה לגבש את בני המשפחה ולהקנות לה חוויה מרגיעה. הנופש בכולו נגיש לילדים העיוורים ובעלי לקות הראייה וגורם להם לחוות את הטבע בדרך שונה וחווייתית. לכל ילד מוצמד מתנדב שיהיה לו לעזר לכל אורך החופשה.
דוד בן יוסף פרדו

דוד בן יוסף פרדו (נפטר ב-15 במרץ 1657), חכם בקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם.
דוד פרדו נולד בסלוניקי במחצית הראשונה של המאה ה-16. עבר עם אביו לאמסטרדם ושם נתמנה לחכם בקהילת "בית ישראל", אחת משלוש הקהילות הפורטוגזיות שהתקיימו באותו זמן בעיר. בשנת 1638 התאחדו הקהילות לקהילה אחת, ופרדו נתמנה לחכם הקהילה המאוחדת יחד עם יצחק אבוהב דה-פונסיקה, מנשה בן ישראל ושאול מורטירה. כמו כן שימש כאחראי על בית העלמין של הקהילה. בשנת 1625 ייסד את "חונן דלים", התאגדות ששמה לה למטרה לסייע לנזקקים.
פרדו פרסם תעתיק לאותיות לטיניות של החיבור Obligacion de los Coraçones מאת יוסף פורמון (תרגום של חובות הלבבות) באמסטרדם בשנת 1610.
קרוב משפחה של פרדו, הנושא אף הוא את השם דוד פרדו, חיבר את הפירוש לתוספתא "חסדי דוד".
דן גלברט

ביוגרפיה

דן גלברט נולד בשנת 1918 בהמבורג, גרמניה להורים ממוצא פולני. בנעוריו היה פעיל בתנועת "הבונים". באוקטובר 1938 גורש עם משפחתו לזבונשין (Zbaszyn), על גבול פולין-גרמניה. בפולין ארגן גלברט קבוצת ילדים להכשרה בחוות ההכשרה בגרוכוב (Grochow), פולין. בשנת 1939 ברח עם הקבוצה וארגן את עלייתה לארץ ישראל דרך וילנה. הוא עצמו עלה לארץ ישראל בשנת 1941 דרך מוסקבה ואיסטנבול והשתקע בקיבוץ אלונים. בשנת 1943 נשלח לטהרן
בשנת 1947 נבחר להנהלת הקיבוץ
פרסם קריקטורות ואיורים בפרסומים של תנועת הקיבוץ המאוחד כגון שבועון "הקיבוץ המאוחד", "בקיבוץ".
בשנת 1959 הוציא את ספר המאגד קריקטורות שפורסמו בעיתון "בקיבוץ" ועסקו בחיי הקיבוץ. הספר זכה למהדורות נוספות בשנת 1954–1955 תחת השם "פנימי בהחלט".
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 שימש כמעצב עבור פרסומים של חברות ממשלתיות שונות. בנוסף, כיהן כמעצב הבית של חברת "כור", ועיצב את הסמליל המקורי שלה. 
בשנת 1963 עיצב את התפאורה למחזה "הפיזיקאים" מאת פרידריך דירנמאט בתיאטרון הבימה.
שימש כמעצב של תערוכת "משפחת הקיבוץ" (1958), תערוכת צה"ל (1968), תערוכת "שלום על ישראל" (1969) בבית עיריית תל אביב-יפו, תערוכת קבע בנושא גטו וילנה בבית לוחמי הגטאות (1972) ואת התערוכה הנודדת בנושא יהדות גרמניה (1993), שהוצגה ב-21 ערים ברחבי גרמניה.
בשנת 1962 נתמנה כיועץ גרפי לתיאטרון חיפה החדש
בשנת 1985 מונה לנשיא אגודת הגרפיקאים בישראל.
גאווין מקאינס

גאווין מקאינס (באנגלית: Gavin Miles McInnes; נולד ב-17 ביולי 1970) הוא מחבר, קומיקאי, שחקן ופרשן פוליטי קנדי. הוא הקים בשותפות את "Vice Media" ואת "Vice Managine"‏ הוא תורם ל "Taki's Magazine" ותרם בעבר כתבות ל "The Rebel Media", התארח פעמים רבות ברשתות הימניות האמריקאיות "Fox News" ו "The Blaze"‏.
מאז 2008 נתפרסם בדעותיו הימניות. הוא מייסד קבוצת הגברים הלאומנית הפופולרית "Proud Boys" אשר תוייגה בכמה כלי תקשורת כ"נאו-פשיסטית" ו"קבוצת שנאה", תיוגים אשר מקאינס הכחיש בתוקף. מקאינס קרא לאלימות כנגד איומים פוליטיים ונחסם מספר פעמים ברשתות תקשורת מרכזיות כמו טוויטר, פייסבוק, ויוטיוב.

ראשית חייו

מקאינס נולד בהיטצ'ין, אנגליה, להורים ממוצא סקוטי וכשהיה בן ארבע עבר להתגורר בקנדה. למד באוניברסיטת קארלטון אוטווה, שם סיים את לימודיו עם תואר ראשון באנגלית בשנת 1992.

קריירה

מקאינס ייסד בשנת 1994 את מגזין החדשות והתרבות Vice (שאותו עזב בשנת 2008 בעקבות ״חילוקי דיעות״) . נוכח תפקידו כעורך המגזין נחשב כ"סנדק ההיפסטריות", וכאחד ממעצביה המרכזיים של תת-תרבות זו.
בהמשך יצר מקאינס את האתר StreetCarnage.com וכן ייסד סוכנות פרסום בשם Rooster (אותה התבקש לעזוב בשנת 2014). מקאינס כותב אף עבור מגזינים שונים, דוגמת Taki ו-TruthRevolt.
בשנת 2013 התראיין מקאינס להפינגטון פוסט בפאנל בנושא גבריות, שם הביע את השקפתו הביקורתית בדבר תפיסת העולם הפמיניסטית. מקאינס התבטא מספר פעמים בדבר רצח עם של אנשים לבנים.
בשנת 2015 הודיע שדרן הרדיו האמריקאי אנטוני קומיה, כי מקאינס יגיש במסגרת הרשת שלו תוכנית שלמה, The Gavin McInnes Show, זאת לאחר שנתבקש להתפטר מסוכנות Rooster בעקבות התבטאויותיו אודות הטרנסקסואליות.
מקאינס מוסיף להופיע תדיר בתוכניות אקטואליה שונות ברשת פוקס ניוז.
בשנת 2017 ביקר מקאינס בישראל, ובעקבות הביקור יצר סרטון בשם "10 הדברים שאני שונא ביהודים", שלאחר מכן שונה ל "10 הדברים שאני שונא בישראלים".

חיים אישיים

בשנת 2005 התחתן מקאינס עם העיתונאית אמילי ג'נדריסאק. למקאינס שלושה ילדים, ולדבריו הביאה אותו האבהות לחיק האמונה והכנסייה הקתולית.
קבוע אוילר-מסקרוני

היסטוריה

הקבוע הוגדר לראשונה על ידי המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר במאמרו "De Progressionibus harmonicus observationes" אשר פורסם בשנת 1735. אוילר השתמש בסימון C עבור הקבוע, וחישב בראשונה את ערכו בדיוק של 6 ספרות אחרי הנקודה. בשנת 1761 הוא הרחיב את החישוב, ופרסם אותו בדיוק של 16 ספרות אחרי הנקודה. בשנת 1790, הציע המתמטיקאי האיטלקי לורנצו מסקרוני את סימון הקבוע באות  (גמא היוונית), וניסה להרחיב את ערכו של הקבוע עד ל-32 ספרות אחרי הנקודה, אם כי חישובים מאוחרים יותר גילו כי מסקרוני שגה בחישוב הספרה ה-20 אחרי הנקודה. המתמטיקאי ההודי סריניוואסה רמנוג'אן מצא טורים שונים המתכנסים ל-.
כפי שנאמר, לא ידוע האם קבוע אוילר הוא מספר רציונלי או לא. עם זאת, ניתוח שבר משולב מראה כי אם קבוע אוילר הוא רציונלי, הרי שהמכנה בשבר המגדיר אותו לא יהיה קטן מ-.
כרמית גלעדי-פולארד

כרמית גלעדי-פולארד היא מאיירת, גרפיקאית ומורה לאמנות.
בוגרת ויצ"ו קנדה, חיפה במגמת עיצוב גרפי (1984), וחברת קיבוץ מרחביה.
איירה למעלה מ-30 ספרי ילדים ונוער, זכתה בפרס גוטמן לאיור (1986). הציגה בביאנלה לאיור בברצלונה (1996) ובתערוכות קבוצתיות רבות בארץ וברחבי העולם. חברה באגודת המאיירים הישראלית, מלמדת אמנות לצד עבודתה באיור, מדריכה בסדנאות יצירה, עוסקת בפיתוח דרכי חשיבה ויצירה בתחומי האמנות הפלסטית לילדים.
זלמן סנדר כהנא שפירא

הרב שלמה זלמן סנדר  כהנא שפירא (תרי"א – כ"ט בשבט תרפ"ג) שימש כרבה של העיירה קרינקי בפולין.
בשנת תרפ"א עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת שערי חסד שבירושלים.
בנו של הרב יעקב (יענקלי וולוז'ינר). סבו הרב משה כהנא שפירא, נישא לרלקה בתו של הרב חיים מוולוז'ין.
הרב זלמן סנדר היה מפורסם כגאון וכצדיק שברכותיו מתקיימות. כמו כן היה מלחין שירים וכן נוסחאות (נעימות) לתפילה, חלקם מושרים עד היום בישיבות ובבתי הכנסת הליטאיים המתפללים בנוסח ישיבת חברון.
בשנת תרנ"ח התמנה לרבה של מילטש (מיילץ, מאלטש בעגה הרבנית המקובלת) והקים בה את ישיבת "ענף עץ החיים". בשנת תרס"ג עזב את הישיבה והעיירה עקב רוח ההשכלה והציונות במקום, והחל לכהן כרבה של קרינקי, ובמקומו מונה הרב שמעון שקופ, שעזב אף הוא לאחר 4 שנים. אחד התלמידים הראשונים בישיבת ענף עץ חיים היה הרב איסר יהודה אונטרמן, שהיה ילד בן 12.
חידושי תורתו על סדר נשים וסדר קדשים יצאו בשם "חידושי הגרז"ס", על ידי מפעל תורת חכמי ליטא שעל ידי מכון ירושלים, ירושלים תשנ"ג.
לימד תלמידים רבים מבני ליטא. מבין תלמידיו המפורסמים היה הרב יעקב קמינצקי ראש ישיבת תורה ודעת שבברוקלין, והרב איסר יהודה אונטרמן.
נפטר ביום חמישי כ"ט בשבט תרפ"ג.

משפחתו

הוא נינו של רבי חיים מוולוז'ין.
רעיתו נינה של רבי אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא בעל יסוד ושורש העבודה.
בניו הם הרב אברהם דוב כהנא שפירא, רבה של קובנא מחבר שו"ת דבר אברהם והרב יעקב כהנא שפירא, מחבר הספרים "נאות יעקב" ו"אהל יעקב".
Presence

היסטוריה

העבודה על האלבום החלה לאחר שרוברט פלנט, סולן הלהקה, התאושש מפציעות חמורות בעקבות תאונת דרכים במהלך חופשתו עם אשתו, מורין, ביוון. כתוצאה מכך, סיור הופעות עולמי שתכננה הלהקה ל - 1975–1976 בוטל. במהלך החלמתו, פלנט כתב ביחד עם ג'ימי פייג' כמות חומרים מספיקה להתחלת עבודת ההכנה באולפני Hollywood's SIR. האלבום הוקלט תוך שלושה שבועות באולפני Musicland במינכן, גרמניה בעוד פלנט נעזר בכיסא גלגלים. תקופת ההקלטות החפוזה נבעה מהזמנת האולפן באופן מידי עבור להקת רולינג סטונס. עוד לפני הגעת הרולינג סטונס לאולפן ההקלטות הם יצאו עם אלבום שלם, בהקלטות ובעריכה, תוך שבעה עשר ימים. ג'ימי פייג' עצמו נותר ער יומיים באולפן כדי להשלים את הלחנת הגיטרה.
פייג' ופלנט תכננו מראש שהאלבום יהיה חזרה למקורות הרוק הכבד שלהם, המקורות שאפיינו את אלבום הבכורה שלהם, בשלבים חדשים של מורכבות מוזיקלית. זהו האלבום היחידי של הלהקה שלא קיימים בו לא שירים אקוסטיים ולא שימוש בקלידים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים של הבילבורד.
עטיפת האלבום והפנים שלו בוצעו בידי חברת העיצוב היפנוזיס. על עטיפת האלבום מוצגות תמונות של אנשים המתייחסים לחפץ שחור בצורת אובליסק. באריזה הפנימית של התקליט המקורי החפץ מוגדר בפשטות בתור "האובייקט". המטרה של האובייקט היא להציג את "כוח הנוכחות" של לד זפלין.
בהערות שבמארז ה-Remasters של לד זפלין, ג'ימי פייג' הסביר: "מעולם לא היה לנו שם מתאים לאלבום. מעצב האריזה של האלבום אמר 'כשאני חושב על לד זפלין אני תמיד חושב על כוח ועצמה. מדובר בנוכחות מוחלטת.' וזהו זה. הוא רצה לקרוא לאלבום 'האובליסק' ובשבילי, חשובה יותר הייתה המשמעות שמאחורי האובליסק. העטיפה החיצונית היא ליקוק קל מהטעם האמיתי של תוכן האלבום".
שוק העבודה בכלכלה נאו-קלאסית

שוק העבודה בתאוריה הכלכלית הנאו-קלאסית פועל על פי אותם הכללים של שוק היצע וביקוש כאשר הביקוש לעבודה (נמדד ביחידות של שעות עבודה) נמדד בביקוש של היצרים לשעות עבודה וההיצע נובע מביקוש של עובדים לעבודה.

ביקוש לעבודה

על פי התורה הנאו-קלאסית, היחס בין כמות העבודה אותה ירצה המעסיק לבין השכר אותו הוא ישלם עבור כל שעת עבודה, הוא יחס הפוך (כלומר, עבור כמות עבודה גדולה יותר המעסיק יציע שכר נמוך יותר, כדי לאזן את הוצאותיו).
המחיר אותו יהא מוכן לשלם היצרן יהיה התפוקה השולית של אותו עובד (או שעת עבודה). עקומת הביקוש לעובדים נבנית בהתבסס על תוספת התפוקה שהעובד האחרון ייצר. תפוקה שולית — תוספת התפוקה הנובעת מהעסקת יחידת תשומה (עובד) נוספת. עבור התפוקה השולית מתקיים כלל התפוקה השולית הפוחתת: החל מכמות מסוימת של יחידות תשומה כל יחידה נוספת תניב תפוקה שולית נמוכה יותר. כלומר, התוספת לתפוקה שתתקבל מהעסקת עובד נוסף תהיה קטנה יותר ככל שמספר העובדים הכולל יהיה גדול יותר. לפיכך, המעסיק יעדיף לשכור פועלים נוספים רק עד הנקודה שבה תוספת התפוקה בהעסקת עובד נוסף תשתווה לשכרו. מכאן שעקומת הביקוש לעובדים, בקטע שבו התפוקה השולית פוחתת, תרד משמאל לימין.
לדוגמה: בעל נגרייה מסוגל לפקח על 5 עובדים. עד 5 עובדים, הנגרייה מייצרת 100 כיסאות ביום, כלומר- 20 כיסאות ביום לעובד (20 = תפוקתו השולית של כל פועל עד 5 עובדים). אם ישכור בעל הנגרייה עובד נוסף, יאלץ לפנות חלק מזמנם של העובדים לפעולות תיאום ופיקוח (שכן הוא אינו יכול לעשות זאת בעצמו), ואז תייצר הנגרייה 114 כיסאות ביום. כלומר, 19 כיסאות ביום בממוצע לכל עובד. העובד השביעי יגדיל את תהליכי הפיקוח והתיאום הנדרשים ואולי אף יהפוך את הנגרייה למקום כה מלוכלך, שידרשו שעות עבודה מיוחדות לנקיון, וכך תוספת התפוקה שיביא עמו העובד הנוסף תהיה קטנה מ-14, וכן הלאה. המעסיק ירצה להוסיף עובדים עד שעלותו של כל עובד נוסף תהיה גדולה מהעלייה בתפוקה אשר יביא עמו עובד זה.
פחמן

היסטוריה ואטימולוגיה

מקור השם האנגלי - carbon בא מהמילה הלטינית carbo, שפירושה פחם ופחם עץ. מכאן גם בא המקור לשם הצרפתי של הפחמן - charbon, שפירושו פחם עץ. בגרמנית, הולנדית ודנית, הפחמן נקרא koolstof, Kohlenstoff ו-kulstof בהתאמה, כולן בעלות משמעויות דומות המתפרשות כחומר-פחם.
בשנת 1722, רנה אנטואן פרשו דה ראומיר הראה כי ברזל הופך לפלדה באמצעות קליטת חומרים מסוימים, שהוכרו כפחמנים. בשנת 1772, הראה אנטואן לבואזיה כי יהלומים הם צורה של פחמן בכך ששרף דוגמיות פחמן ויהלום והראה כי אף אחד מהחומרים לא הפיק מים וששניהם משחררים את אותה הכמות לגרם אחד של פחמן דו-חמצני. קרל וילהלם שלה גילה שגרפיט, שהיה ידוע כצורת עופרת, הוא בעצם סוג של פחמן. בשנת 1779, הוכיחו המדענים הצרפתים קלוד לואי ברטולה, גספאר מונז' וא. ונדרמונד כי חומר זה הוא פחמן. בפרסומם הם הציעו את השם carbone (בלטינית: carbonum) ליסוד זה. אנטואן לבואזיה רשם את הפחמן כיסוד בספר הלימוד שכתב בשנת 1789.
הלה גורני

ביוגרפיה

גורני נולדה בשנת 1970 בסיאטל, וושניגטון. לדבריה, היא באה מ"רקע בינלאומי למדי [...] אני אזרחית ארצות הברית עם הורים סורים".
גורני גדלה בעיקר בפריז שבצרפת. כמו כן חייתה זמן מה גם באלג'יריה. שמה "הלה" משמעו כשם בעברית "הילה". היא סיימה תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון בפיירפקס שבמדינת וירג'יניה, ליד העיר וושינגטון די. סי., וסיימה קורס לימודים ב"מכון למדע המדינה פריז" בשנת 1995,
גורני דוברת אנגלית, צרפתית וערבית. היא רואה בפריז את ביתה, העיר שבו היא גם מתגוררת. בשנים 2004–2014 היא שידרה ממרכז CNN באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה, ובשנת 2014 חזרה ללונדון.
הסופר הצרפתי יאן מויקס הקדיש לה גם את הרומן הראשון שלו Jubilations Vers le Ciel בשנת 1996.
גורני התחתנה עם צלם העיתונות הגרמני של CNN כריסטיאן סטרייב ב-14 ביוני 2015 במרוקו.

קריירה

גורני החלה את הקריירה שלה ככתבת עבור עיתון La Voix du Nord ו-Agence France-Presse, לפני שהצטרפה לערוץ France 3 ב-1994. לאחר תקופה קצרה בטלוויזיית בלומברג בלונדון, היא הצטרפה ל-CNN ב-1998 כמגישה בתוכנית הבוקר CNN Today. מאז, היא דיווחה חדשות מכל מדינה במזרח התיכון. בנובמבר 2005, גוראני הייתה אחת מראשוני הכתבים בעמאן, אחרי מתקפת התאבדות של אל-קאעידה בשני בתי מלון. מוקדם יותר באותה השנה היא סיקרה את תוכנית ההתנתקות הישראלית מעזה. ב-2006, היא סיקרה את מלחמת לבנון השנייה מלבנון, עבודה עבורה זכתה בפרס CNN על שם אדוארד ר. מורו. בבחירות הנשיאותיות בצרפת של 2002 ו-2007, היא הובילה את הסיקור של CNN.
גורני הייתה אחת מכתבי CNN אשר זכו בפרס אמי לחדשות ותיעוד בשל הסיקור של הרשת את המהפכה במצרים בשנת 2011, אשר הובילה להדחתו של הנשיא דאז חוסני מובארכ. ב-2015 היא סיקרה מצרפת את הירי בשארלי הבדו, וכן את התקפות דאעש בנובמבר.
גורני סיקרה גם את רעידות האדמה בהאיטי ב-2010, סיקור שזיקה את CNN בפרס נימפת הזהב, אחד מאותות הכבוד הגבוהים ביותר הניתנים בתחום העיתונות הבינלאומית, אשר הוענק בבפסטיבל הטלוויזיה במונטה קרלו באותה השנה. הסיקור שלה של האביב הערבי זיכה אותה בפרס פיבודי ב-2012, והיא גם סיקרה את המחאות בסוריה כחלק ממספר קטן של עיתונאים שהורשו להיכנס למדינה.
ב-2008, השתתפה גורני בפורום הכלכלי העולמי, ואף הנחתה את אירוע הסגירה, בו השתתפו טוני בלייר, אלי ויזל, יו"ר ג'יי פי מורגן צ'ייס, ג'יימס דימון.
גורני הנחתה בעבר את תוכנית Inside the Middle East של CNN, תוכנית חודשית המסקרת את הסיפורים החברתיים, פוליטיים ותרבותיים החשובים של האזור. במהלך חמש השנים שאירחה את התוכנית, היא גם דיווחה במסגרתו מספר סיפורים, כמו על עוני בבחריין עשירת הנפט, חיי היומיום בעיראק, ועל חיי הלהט"ב במזרח התיכון, שהיה דיווח חדשותי ראשון מסוגו בטלוויזיה הבינלאומית, וזכה למועמדות לפרס GLAAD.
בין הדמויות הפוליטיות שראיינה גורני כלולים: ג'ימי קרטר, טוני בלייר, עמר מוסא, רפיק אל-חרירי, סאיב עריקאת, נורי אל-מאלכי, אהוד ברק, הדלאי לאמה, שמעון פרס, וקרלה ברוני, בין רבים אחרים. גורני עצמה נמנעת מלחשוף את דעותיה הפוליטיות כדי לשמר נייטרליות מקצועית.
במאי 2015 העניקה אוניברסיטת ג'ורג' מייסון לגורני דוקטורט לשם כבוד, בעת שנשאה את נאום טקס הסיום של אותה שנה.
GeForce 400

סדרת GTX 400

המוצרים הראשונים מסדרת GeForce 400 הושקו ב-26 במרץ 2010, תחילה עם GTX 480 ו-GTX 470.
GTX 480 הוא הדגם בעל טווח הביצועים הגבוה ביותר מסדרת GTX 400 ומגיע עם 480 ליבות CUDA, מהירות ליבה של 700 MHz, מהירות Shader של 1401 מגה הרץ ו-1.5 ג'יגה של זיכרון GDDR5.
GTX 470 מגיע עם 448 ליבות CUDA ומהירות של 607 מגה הרץ לליבה, ו-1215 מגה הרץ ל-Shader עם זיכרון של 1.25 ג'יגה בייט. מחיר כרטיסי המסך נע בין 500$ למאיץ GTX480 ו-350$ למאיץ GTX470.

ייצור

התכנון המקורי היה להתחיל לייצר את הסדרה בנובמבר 2009, אך הייצור נדחתה ובמקום זאת הושקה הסדרה ב-26 במרץ 2010 ושיווקה החל באפריל 2010.
הממשל הצבאי הישראלי בשטחים

ביוני 1967, במהלך מלחמת ששת הימים, כבשה מדינת ישראל את חבל יהודה והשומרון, את רצועת עזה, את רמת הגולן ואת חצי האי סיני. בעוד רמת הגולן וסיני נחשבו לפני המלחמה לשטחים בריבונות סוריה ומצרים (בהתאמה), הרי מעמדם המשפטי של שטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה היה ועודנו מעורפל. בפועל, הנהיגה ישראל בכל אזורים אלה ממשל צבאי בהתאם לאמנת ז'נבה הרביעית, שקובעת את אופן הממשל בשטחים כבושים שנתפסו במלחמה. יצאו מכלל זה החלק המזרחי של ירושלים ושטחים נוספים ממזרח לירושלים שסופחו לישראל ולשטח המוניציפלי של ירושלים כבר ב-1967 בצו מיוחד, והחוק הישראלי הוחל עליהם. רצועת עזה הייתה נתונה בממשל צבאי מצרי משנת 1949, כך שהממשל הצבאי הישראלי החליף ממשל צבאי מצרי. יהודה ושומרון סופחו לירדן ב-1950, ואף על-פי שישראל לא הכירה בסיפוח, היא כיבדה אותו דה-פקטו בכך ששמרה על החוק והמשפט הירדני ברוב השטח (אף זאת בהתאם לאמנת ז'נבה הרביעית).

סיום הממשל הצבאי

הממשל הצבאי בסיני הסתיים סופית ב-1982, עם החזרת השטח לידי מצרים במסגרת הסכמי קמפ דייוויד. הממשל הצבאי ברמת הגולן הסתיים עם קבלת חוק רמת הגולן ב-1981, חוק המורה על החלת החוק והמשפט הישראליים בשטח זה. המחלוקת בדבר המעמד המשפטי ועתיד השטחים של אזור יהודה, שומרון וחבל עזה (זהו הכינוי הישראלי הרשמי ליתר השטחים האמורים מאז סוף שנות ה-70) הביאה לכך שחלק מכללי אמנת ז'נבה לא הוחלו עליהם. ישראל הקימה יישובים באזורים אלו בניגוד לכללי האמנה, ואף גירשה מדי פעם תושבים מקומיים שנחשדו בהמרדה (פעולה שחוקיותה במסגרת כללי האמנה שנויה במחלוקת). מאז שנת 1981 ועד 1994 פעל באזורים אלו המנהל האזרחי, שתפקידו היה להחליף את הממשל הצבאי, ולנהל את חיי היומיום האזרחיים של תושבי המקום הערביים. גוף זה הורכב מפקידי ממשלה במשרדים שונים של ממשלת ישראל, אזרחים עובדי צה"ל וקצינים. הרעיון מאחורי הקמתו היה להביא אנשים בעלי ניסיון במינהל ציבורי אזרחי, שייטיבו לנהל את חיי היומיום מקציני הצבא שלא הוכשרו לכך. עם זאת, בידי הממשל הצבאי נותרו סמכויות בהחלטות שעניינן ביטחוני. בסוף שנות השבעים הוקמו אגודות הכפרים ארגון של ערבים תומכי השתלבות במדינת ישראל, במטרה להעביר אליהם את השליטה האזרחית ביישובים הערביים - בעקבות הסכמי השלום עם מצרים בהם דובר על אוטונומיה ערבית (שלטון אזרחי אך לא ביטחוני) אך בעקבות רציחת אנשי האגודות, חשיפת שחיתות נרחבת, התנגדות נרחבת בקרב האוכלוסייה הערבית לתנועה זו, וחשדנות כלפיה בימין הישראלי, היא פורקה.

הרשות הפלסטינית

עם חתימת הסכמי אוסלו ב-1993 (ה'תשנ"ג) הוקמה בהדרגה רשות פלסטינית אוטונומית בחלק מהשטח. רשות זאת קיבלה את סמכויות המנהל האזרחי, וחלק מסמכויות הממשל הצבאי. עם זאת, במיעוט השטח, באזורים שהוגדרו בהסכמי אוסלו כאזורים בשליטה ביטחונית ישראלית, השליטה ביישובים ערביים נותרו תחת המנהל האזרחי. ביישובים היהודיים באזורים אלו, ההתנהלות האזרחית נעשית בדומה למדינת ישראל באמצעות ועדי ישוב, מועצות מקומיות ועיריות, ואילו המשטרה מתנהלת באופן שמעמדו המשפטי אינו ברור.
בעקבות תוכנית ההתנתקות והעברת השליטה באופן רשמי לרשות הפלסטינית, בוטל הממשל הצבאי ברצועת עזה בתחילת ספטמבר 2005 (תשעה באב ה'תשס"ה).
גרף מושלם

בתורת הגרפים, גרף מושלם הוא גרף שבו בכל תת גרף מושרה, גודל הקליקה המקסימלית שווה למספר הצביעה של תת-הגרף.
צביעה חוקית של גרף G היא בפרט גם צביעה חוקית של כל תת-גרף שלו, לכן אם קיימת ב -G קליקה בגודל k אז כל צביעה חייבת להשתמש בלפחות k צבעים. מכאן שגודל הקליקה המקסימלית מהווה חסם תחתון על מספר הצביעה של הגרף. אם חסם זה הוא הדוק לכל תת-גרף מושרה של G, אז G נחשב מושלם.

מאפיינים של גרפים מושלמים

המשפט החלש של הגרף המושלם:  (לובאס): G הוא גרף מושלם אם ורק אם המשלים של G הוא מושלם.
המשפט החזק של הגרף המושלם: G הוא גרף מושלם אם ורק אם G והמשלים של G לא מכילים תת-גרף מושרה שהוא מעגל באורך אי זוגי מגודל 5 לפחות. השערת המשפט הייתה פתוחה במשך שנים רבות עד שהוכחה על ידי צ'ודנובסקי, רוברטסון, סימור ותומאס ב-2006.

אלגוריתמים בגרפים מושלמים

בעיות הצביעה במספר הצבעים הקטן ביותר, מציאת הקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר, מציאת הקליקה הגדולה ביותר ומציאת כיסוי מינימלי באמצעות קליקות כולן ניתנות לחישוב בזמן פולינומי בגרפים מושלמים, אם כי האלגוריתם הכללי איננו יעיל במיוחד, והוא אינו קומבינטורי באופיו, אלא מבוסס על תכנון ליניארי ואלגוריתם האליפסואידים. במשפחות מסוימות של גרפים מושלמים, כדוגמת הגרפים המיתריים, ידועים אלגוריתמים קומבינטוריים יעילים מאוד.
גם בעיית הזיהוי של גרפים מושלמים הייתה פתוחה שנים רבות, אולם לאחר הוכחת המשפט החזק של הגרף המושלם נמצא לה אלגוריתם פולינומי.
ראובן מס

ביוגרפיה

נולד בחג השבועות תרנ"ד בווישטינֶץ (Vištytis) שבליטא, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בימי מלחמת העולם הראשונה עבר עם משפחתו לגרמניה, ושם עבד בהוצאת "מנורה" ובהוצאת "ילקוט". בשנת 1927 רכש בברלין את הוצאת "ילקוט".
בשנת 1933 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והתיישב בירושלים, בשכונה הערבית טלביה, שבהּ היה מראשוני המתיישבים היהודים. היה מוכתר השכונה עד לסתיו 1948, ובין היתר, מנע ככל יכולתו השתלטות פרועה על בתים בה לאחר בריחת תושביה הערבים.
עם עלייתו, העביר מס את הוצאת הספרים שלו לישראל והמשיך בפעילות ההוצאה לאור. בין היתר הוציא לאור תחקירים, סיפורים ופרסומים רבים.
אשתו של ראובן, חנה, התפרסמה כציירת. בנם יונתן מס היה מדען וחתן פרס ביטחון ישראל. בן נוסף, דני מס, היה מפקד מחלקת ההר (מחלקת הל"ה), ונפל בקרב בדרך לגוש עציון טרם הקמת מדינת ישראל. ראובן מס כיהן תקופה ארוכה כיו"ר ארגון יד לבנים.
בשנת 1979 הלך לעולמו, בגיל 85.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות ב' בירושלים.
ארנון ארז

ארנון ארז (נולד ב-1965) הוא פסנתרן ישראלי, מומחה למוזיקה קאמרית, פרופסור וראש המחלקה למוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

ארז, בוגר תיכון תלמה ילין והקונסרבטוריון העירוני בגבעתיים, למד נגינה על פסנתר אצל חנה שלגי, מיכאל בוגוסלבסקי ואריה ורדי. בתום לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, הוא השתלם במוזיקה קאמרית עם רביעיית גוארנרי בארצות הברית. ארז קיבל על כך אות הצטיינות מהקרן אמריקה-ישראל לתרבות.
ב-1989, זכה ארז בפרס הראשון בתחרות ע"ש פרנסואה שפירא למוזיקאים צעירים ישראלים המצטיינים במוזיקה קלאסית, בתחרות של האקדמיה למוזיקה בתל אביב, וכן בפרס קלרמונט. בשנת 1990 זכה ארז, יחד עם הכנר חגי שחם, בפרס בתחרות הבינלאומית למוזיקה של תחנות הרדיו הציבוריות הגרמניות ARD, בעיר מינכן. הם זכו בקטגוריית דואו כינור ופסנתר (שלא הוענק בה פרס מאז 1971). 
בפעילותו המקצועית של עוסק ארז בנגינה באולמות קונצרטים וכן בהקלטות. ארז הופיע באולמות רבים, ביניהם קארנגי הול בניו יורק, בטהובן האלה בבון, אלטה אופר בפרנקפורט, הקרולסזאל במינכן, מוזיקפריין בווינה, האודיטוריום החדש בלובר שבפריז, וכן וויגמור הול בלונדון. כמו כן הוא השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם וניגן כסולן בהופעות משותפות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית SWF מבאדן-באדן ותזמורת הפסטיבל 
"באנף" בקנדה.
ארז הקליט עבור תחנות רדיו וטלוויזיה ברחבי העולם (בגרמניה, אוסטריה, הולנד, ישראל, טורקיה, מקסיקו וצרפת). הוא הוציא דיסקים מטעם חברות התקליטים היפריון, בידולף רקורדינגס, טאלנט, ו-CRI מארצות הברית. בין השאר הוא הקליט מוזיקה לפסנתר של ארנסט בלוך ויחד עם חגי שחם ביצע יצירות של יוסף אחרון וינה הובאי. הוא ביצע גם מוזיקה לפסנתר ולכינור של ברהמס ומוזיקה של מלחינים בני זמננו.