google/wiki40b huggingface dataset:
סכר דגניה

היסטוריה

הסכר נבנה על ידי מייסדה של חברת החשמל ומנהלה הראשון פנחס רוטנברג ("הזקן מנהריים") בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, כחוליה במערכת הסכרים של תחנת הכח ההידרואלקטרית בנהריים, ונועד לווסת את זרימת מי ים כנרת לפי כמות המים שנדרשה להפעלת תחנת הכוח. מערכת הסכרים והתעלות הוקמה כדי לאגור כמויות גדולות של מים שהיו נחוצות לייצור החשמל בכוח המים. לשם בנייתו של הסכר נחפרה תעלת הטיה מצפון לאפיק, על מנת לאפשר ביצוע העבודות בשטח יבש.
במסגרת העבודות להקמת הסכר הועמק אפיק הירדן ביציאה מהכנרת ממפלס 211-/212- עד מפלס 214.5-, על מנת להגדיל את כמות המים שניתנת לאגירה בכנרת לצורך תפעול תחנת נהריים.
לאחר השבתת תחנת הכח בנהריים ובנית המוביל הארצי שונה יעודו של הסכר, ומטרתו הוגדרה צמצום זרימת המים מהכנרת לנהר הירדן, כדי שהכנרת תמלא את ייעודה להיות מאגר המים של מדינת ישראל ומקור השאיבה העיקרי של המוביל הארצי. בסכר יש שני שערים לפתיחה וסגירה ושני שערים רזרביים המשמשים לצורכי טיפול. בשערים הותקנו רשתות המונעות מדגי הכנרת לצאת מגבול האגם.
בשנה גשומה במיוחד, כאשר מפלס הכנרת עולה ומתקרב לקו האדום העליון, נפתח הסכר על מנת להוריד את מפלס המים ולמנוע הצפות ביישובים השוכנים לחופי הכנרת. בשיא מגיעה הזרימה בסכר, כאשר הוא פתוח, לכ־150–170 מ"ק בשנייה, קצב שמשמעותו ירידה של שמונה סנטימטרים במפלס הכנרת במשך יממה אחת.
בעקבות כמויות המשקעים הרבים של חורף 1992-1991, נפתח הסכר ב-9 בפברואר 1992 וכרבע מיליארד קוב מים זרמו לירדן.
בשנת 2004 אמור היה הסכר להיפתח, אך ברגע האחרון הוחלט לבטל את התוכנית.
ב-24 במאי 2013 נפתח סכר דגניה שוב. הפתיחה נעשתה במסגרת התוכנית לשיקום הירדן הדרומי מהכנרת ועד לאזור שפך נחל בזק. בשלב ראשון יוזרמו 6 מיליון מ"ק מים, ובשלב השני, לאחר השלמת מתקן טיהור מי השפכים "ביתניה", יוזרמו עוד 14 מיליון מ"ק.
סכר דגניה הוכרז כמבנה לשימור על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות בשל היותו חלק מההיסטוריה של ארץ ישראל.
פרואינסולין

פרואינסולין (אנגלית: Proinsulin) הוא חומר המוצא של ההורמון אינסולין, המיוצר בתאי בטא שבאיי לנגרהנס (חלק מהלבלב).
אתר הייצור של הפרואינסולין הוא הרשתית התוך-פלזמית. יצירתו של הפרואינסולין מתחילה בקיפול של הפוליפפטיד ובחמצון של הקשרים הדיסולפידיים. פרואינסולין עובר ביקוע פרוטאוליטי במערכת גולג'י על ידי שני אנזימים הנקראים PC2 ו-PC3. האנזימים הללו חותכים את השרשרת בשני המקומות שבהם יש ארגינין (בין שרשרת B ופפטיד, בין שרשרת A לפפטיד C). לאחר מכן מתקבל אינסולין כמעט בוגר עם שתי חומצות אמינו מיותרות. בשלב הבא מוסרות שתי מולקולות של ארגינין על ידי האנזים קרבוקסיפפטידאז, והמוקלקולה המתקבלת היא אינסולין פעיל.

מבנה ותהליך השפעול

פרואינסולין הוא פוליפפטיד המורכב מ-85 חומצות אמינו. הפיכתו לאינסולין תלויה בביקוע המתרחש בשני הקצוות של השרשרת, כך שמתקבל אינסולין הבנוי משתי שרשאות (A ו-B) ושרשרת נפרדת (C). בשלב הראשון נמצאות בפרואינסולין שרשראות B ו-C, כאשר שרשרת A נמצאת בקצה (טרמינל) הקרבוקיסלי.
החומצה האמינית ארגינין מחבר בין שרשרת A ל-C, ושרשרת B מחוברת ל-C באמצעות שני שיירים נוספים של ארגינין. שרשראות A ו-B מקבילות זו לזו, והן מחוברות באמצעות שני קשרים דיסולפידיים בין מולקולות ציסטאין. כמו כן, שרשרת A מתקפלת בגלל שני קשרים דיסולפידיים פנימיים.
איש למנשה

אודות המחזמר

הפקת המחזמר המקורית בברודוויי עלתה ב-22 בנובמבר 1965 וזכתה ל-2,328 הופעות וחמישה פרסי טוני (למחזמר, לשחקן הראשי (ריצ'רד קיילי), לבימוי הקטעים המוזיקליים, לפסקול ולעיצוב האמנותי). מאז הועלה המחזמר בברודוויי ב-1972, 1977, 1992 ו-2002-2003. כמו כן הועלה המחזמר במדינות רבות, בהן ישראל, בהפקת גיורא גודיק, ב-1967, בתרגומו של יורם קניוק עם גדעון זינגר כדון קישוט/סרוונטס ויעקב בן-סירא כסנצ'ו פנסה.
השיר "The Impossible Dream" מתוך המחזמר היה לסטנדרט נודע והתפרסם בשירתן של רוברטה פלאק, קוני פרנסיס, שירלי באסי, דיאנה רוס וסוזן בויל והוקלטו לו גרסאות גם על ידי אלביס פרסלי (1972 באלבום Elvis as Recorded at Madison Square Garden), פרנק סינטרה (1966, באלבום That's Life), ז'אק ברל, שתרגם את המחזמר כולו לצרפתית הקליט את השיר באותה שפה, הצמד הבריטי קארטר USM ורבים אחרים.

עיבוד קולנועי

ב-1972 הופק עיבוד קולנועי לפי המחזה בהשתתפות פיטר או'טול כדון קישוט/סרוונטס וסופיה לורן כדולצינאה.
גן הדרום

הקמת המושב

המושב הוקם בשנת 1953 על ידי עולים מעיראק שהגיעו לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה.
המתיישבים הראשונים בגן הדרום שוכנו במעברה בגן-יבנה הסמוכה עד השלמת בתי המגורים במושב.  לפני עלייתם לארץ היו המתיישבים במושב בני המעמד הבינוני-גבוה, רובם עסקו במסחר ומיעוטם במקצועות חופשיים. לאחר המעבר למושב עסקו המתיישבים בחקלאות, בהתאם להכוונה של הסוכנות היהודית. בשנים 1957-1958 נבנו בכפר 20 בתים נוספים בהם התיישבו 15 משפחות עולים שבאו מפולין, חלקם עזבו  במהלך השנים, בהמשך הצטרפו למושב משפחות ממקומות שונים.

החיים במושב כיום

כיום רוב התושבים אינם מתפרנסים מחקלאות, אלא יוצאים לעבוד בערים הסמוכות (אשדוד, יבנה) והמיעוט אשר מתפרנס מחקלאות מתרכז בעיקר בענפי הלול, ההדר, האבוקדו, וגידולים חקלאיים נוספים.
סמנה (עיר)

גאוגרפיה

סמנה ממוקמת באזור מישורי קטן קרוב לחוף, אם כי כיום רוב תושבי העיר גרים בגבעות התוחמות את המישור.
רוב שטחה הוא אזור בשם סיירה דה סמנה (Sierra de Samaná), רכס הרים קצר ולא גבוה מאוד עם מדרונות תלולים. ההר הגבוה ביותר הוא מונטה מסה (605 מטר).

היסטוריה

העיר יושבת על מעין חצי אי. ב-13 בינואר 1493, כאשר כריסטופר קולומבוס עצר באזור בתחנה האחרונה שלו במסע הראשון אל העולם החדש, הוא נחת באזור שנקרא היום חוף רינקון (Rincón), שם הוא פגש ילידים שכונו סיגואיוס (Ciguayos) ואשר התקיפו את המשלחת שלו כל העת. הילידים גם סירבו לסחור בקשתות ובחצים שלהם עם משלחתו של קולומבוס. קולומבוס לקח בשבי ארבעה ילידים בתקווה להראות אותם בספרד, אבל רק אחד מהם שרד את המסע. במשך רוב התקופה הקולוניאלית, הספרדים לא התיישבו בסמנה והאזור הפך לעיר מקלט עבור פליטים ופיראטים.
בשנת 1756, בניהולו של המושל הספרדי פרנסיסקו רוביו אי פניארנדה (Francisco Rubio y Peñaranda), ייסדו משפחות מהאיים הקנריים כפר בשם סנטה ברברה דה סמנה. הכפר נקרא על שמה של המלכה ברברה מברגאנסה, אשתו של מלך ספרד פרננדו השישי. הם התיישבו גם בצד השני של המפרץ, בסבנה דה לה מאר. כחלק מהסכמי השלום של בזל כל שטחי הקפיטניה חנרל של סנטו דומינגו עברו לצרפתים בשנת 1796, אבל בשנת 1807 כוח קטן של חיל הים המלכותי הבריטי פשט על סמנה ואז השיב אותה אל הספרדים הקריאולים שנלחמו נגד המעוז האחרון הצרפתי שנותר על האי.
בשנת 1824 הזמין ז'אן-פייר בוייר, נשיא האיטי (אשר שלטה אז על כל האי היספניולה), אמריקנים שחורים להגר להאיטי. משפחות אמריקניות שונות התיישבו בסמנה והשתקעו שם. הצאצאים שלהן ידועים כ"סמנאים אמריקאים".

כלכלה

עיקר הפעילות הכלכלית של סמנה מתבססת על תיירות, חקלאות ודיג.
הדחיפה הגדולה ביותר לכלכלה המקומית מתרחשת בחודשים ינואר-מרץ, עם הנדידה השנתית של אלפי לווייתנים גדולי סנפיר צפון אטלנטיים, אשר מגיעים אל מפרץ סמנה כדי ללדת. סמנה היא המרכז התיירותי של המדינה במהלך חודשים אלה.

אקלים

כמות המשקעים השנתית הממוצעת בסמנה היא 2,349.8 מ"מ. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 26.5 מעלות צלזיוס.
קוק או ון

קוק או ון (בצרפתית: Coq au vin - מילולית: תרנגול ביין) הוא אחד המאכלים המסמלים את המטבח הצרפתי המכיל בשר עוף שבושל ביין, פטריות ושום. המאכל מבושל לרוב עם יין מאזור בורגון, והעוף, לרוב, הוא עוף מאזור ברס.
המאכל נאכל בצרפת מקדמת דנא, וייתכן שמדובר במתכון שמקורו מתקופת בכיבוש גאליה על ידי צבאות האימפריה הרומית. האיזכור הראשון של המתכון מקורו בספר בישול משנת 1864.
אף ששמו של המתכון מתייחס לתרנגול, המתכון מוכן מתרנגולת המבושלת זמן ממושך ביין אדום, בשר חזיר, פטריות, בצל, שום ולעיתים גם ברנדי. התבשיל מתובל במלח, פלפל שחור, ובוקה גרני הכולל: טימין, פטרוזיליה ועלה דפנה. לעיתים מוסיפים לרוטב, לקראת סוף הבישול דם של בקר.
אופן הכנת המתכון דומה לאופן הכנתו של הביף בורגיניון (העשוי בשר בקר במקום בשר עוף).
שיזאו

תקציר העלילה

הסדרה מספרת על גיא האמדון, נער רגיל בן 12 המגלה טבעת בעלת כוחות על אשר שימשה את דודתו המנוחה ועונד אותה. מפני שהטבעת מיועדת רק לאישה, היא לא מעניקה לו כוחות על, לכן גיא חייב ללבוש תחפושת של בת תוך כדי לחימה בפשע.

הסדרה בישראל

בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים החל מה-8 בינואר 2014. לקראת עליית הסדרה, היו מספר ביקורות מעורבות כלפיה. היו הורים שטענו טענות כמו "מה זו השטות הזאת גיבור על ביסקסואלי?!", והיו הורים שטענו טענות כמו "מהמם ומגניב! סוף סוף ילדות וילדים יגדלו ויבינו שהם יכולים להיות מה שהם רוצים. יגדלו לא לשנוא את מי שהם וגם יעשו את זה בכיף ובצחוקים. זה ממש הכרחי, ואפילו ארחיק ואגיד שזה מציל חיים. לייק מאוד גדול". בסופו של דבר ערוץ הילדים החליט לשדר את הסדרה, והסדרה זכתה להצלחה רבה בקרב הצופים.
היינריך השבעים ושניים, נסיך רויס-לובנשטיין-אברסדורף

ביוגרפיה

היינריך נולד ב-27 במרץ 1797 בזאלבורג-אברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להיינריך החמישים ואחד, רוזן רויס-אברסדורף ולרוזנת לואיזה פון הוים, בתם של גוטהלף אדולף, רוזן הוים וסופיה אוגוסטה, רוזנת שטולברג-רוסלה.
שלא כמו אצל רוב שליטי אירופה, המספר הסודר שנוסף לשמו לא סימל שהיו כל כך הרבה שליטים עם השם הזה לפניו, אלא לפי המסורת, כל הגברים בבית רויס נקראו בשם היינריך, ומוספרו לפי סדר הלידה במשפחה באופן כללי. בנסיכות רויס הקו הצעיר, שיטת המספור הייתה לאפס בכל תחילת המאה; לפיכך היינריך השבעים ושניים כונה כך בשל העובדה שנולד בסופה של המאה השמונה עשרה.
בשנת 1822 מת אביו, והיינריך ירש את נסיכות רויס-אברסדורף. בשנת 1824 מת היינריך החמישים וארבעה, נסיך רויס-לובנשטיין ללא ילדים, והיינריך ירש את נחלותיו והקים את נסיכות רויס-לובנשטיין-אברסדורף. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מהומות כחלק ממהפכות אביב העמים, ובעקבות כך התפטר היינריך, והנסיכות אוחדה עם נסיכות רויס-שלייץ ליצירת נסיכות רויס הקו הצעיר.
לאחר התפטרותו עבר היינריך להתגורר בדרזדן, וחי שם עד מותו ב-17 בפברואר 1853.
שמורת הר חרמונית

שְׁמוּרַת הַר חֶרְמוֹנִית היא שמורת טבע הנמצאת צפון מזרחית מקיבוץ אל-רום ודרום מזרחית מהכפר בוקעאתא.
השמורה מקיפה את הר חרמונית לאורך כשני קילומטרים וברוחב כקילומטר אחד. מקור שם השמורה הוא על שם הר חרמונית הסמוך אליה, הר געש שלועו פתוח לצד מערב; מפסגתו נוף לצפון הגולן, לחורן ולכתף החרמון. שם נוסף לשמורה הוא שמורת תל א-שיח'ה.
משה רודולף בלוך

ביוגרפיה

בלוך נולד באוסיג שבצ'כוסלובקיה, ולמד באוניברסיטאות פראג ולייפציג. בהיותו בן 24, הוסמך לדוקטור באוניברסיטת ברן. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "טווח הספיגה של תרכובות של סוגי קרקע נדירים". בשנים 1929–1933 הוא עבד בבית הספר הטכני הגבוה קרלסרוהה. תחילה עבד שם כעוזר מחקר, ולאחר זמן קצר, כראש המחלקה למטלוגרפיה ולספקטרוגרפיית הרנטגן. באותה תקופה, החל בלוך לחקור את התגבשות יודיד הכסף, וערך ניסויים במניעת התקררות יתר של מים.
בעקבות עליית המשטר הנאצי לשלטון, עזב בלוך להולנד ולאנגליה והמשיך במחקריו בתחום טכנולוגיית הקירור. בשנת 1936, הוא נפגש עם מהנדס מפעלי ים המלח, נובומייסקי, והוזמן על ידו להתמנות לחוקר ראשי במפעלים, ולהצטרף למתכנני מפעל האשלג שיועד לקום באותה עת. בלוך נענה בחיוב להצעה, וכיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות, בשנת 1973. בשנים אלו, פותחו על ידו אמצעים להגברת הייצור ולחקר אשלג, ברום, מלח בישול וחומרים אחרים. נוסף על כך, החל משנות השישים, החל בלוך לעסוק בחקר ים המלח עצמו - בהשפעת האטמוספירה על האזור, בהשפעת האזור על ההתיישבות ובבעיות אי מליחות באופן כללי.
בלוך שימש גם כיועץ לחברות ברחבי העולם בתהליכי ייצור הנוגעים לשימוש במי מלח ובאוסמוזה. בשנות החמישים, נרשם על ידו פטנט להקמת בריכות סולריות לייצור חשמל על ידי הדחקת מוליכי חום במאגרי אנרגיית שמש. מערכת נוספת לשימוש באנרגיות חלופיות נגעה לשימוש בשיפוע גז כבד לצרכים תעשייתיים.
בשנות עבודתו האחרונות, חקר בלוך את תהליך היווצרות הנפט, ופעל להקמת פרויקט מלאכותי לייצור נפט בלגונות המכילות לופיטים ואצות עשירות בחלבון. ניסוייו אלו נערכו במשותף עם בן ציון גינסברג, והביאו לתפוקות גבוהות של נפט.
לאחר פרישתו לגמלאות, היה בלוך עמית מחקר במכון מקס פלאנק בהיידלברג, ושהה בו כשישה חודשים מדי שנה, בהם הקדיש את זמנו לחקר תופעות קוסמיות דוגמת השפעות כוכבי שביט, וכן לייצור מלאכותי של מטאוריטים מברזל. בישראל, הוקדשו מחקריו להמשך חקר ים המלח, ובלוך נמנה בין מייסדי המכון לחקר הנגב ואוניברסיטת באר שבע.
בשנת 1966 זכה בפרס ויצמן ובפרס ישראל למדעי החיים לשנת 1966. בשנת 1969 היה לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. במכון ויצמן למדע הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ובאוניברסיטת בן-גוריון היה עמית כבוד.
בנו של בלוך, הוא מהנדס הכימיה דוד בלוך, (1940), הנשוי לשחקנית מירי פביאן.
רבאט אל-מנצורי

רבאט אל-מנצורי הוא מבנה גדול ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.
המבנה ממוקם ממערב להר הבית, בסמוך לשער המשגיח, ברחוב עלאא' א-דין (מצידו הדרומי). עלאא' א-דין, שהיה "המשגיח על ההקדשים" בראשית התקופה הממלוכית (בין השנים 1260 ל-1284), הקים את המבנה כאכסניה לעולי רגל מוסלמים עניים שהחלו להגיע לירושלים באותה תקופה. האכסניה נחנכה ב-1281, הוקדשה לסולטאן אל-מאלכ אל-מנצור סייף א-דין קלאון ולכן נקראה "אל מנצורי". עלאא א-דין עצמו קבור מצידו הצפוני של הרחוב, באכסניית אל בציר שהוקמה ב-1267.
המבנה, ככל אכסניה ממלוכית, היה בנוי בתבנית ריבוע של חדרים בגודל קבוע שנפתחו אל חצר פנימית קטורה (כלומר ללא גג). הכניסה למבנה הייתה דרך מקשת (מבנה בצורת קשת) מעוטר, שבשני צדדיו ספסלי ישיבה מאבן ("מצטבא"), כנהוג באדריכלות הממלוכית. מימין ומשמאל לכניסה היו מחסנים ואורוות. יוסף דרורי מציין שהמיקום היה סמוך לביתו הרשמי של המפקח, דבר שהקנה לו חשיבות ויוקרה בד-בבד עם אפשרות נוחה עבור השלטונות לפקוח עין על הנוכחים וגם לשמור על ביטחונם.
באזור החלה להתגבש קהילה של צאצאי עבדים, חיילים ושומרי וקף שהובאו ממדינות אפריקה כסודאן, צ'אד וניז'ר שהתגוררו במבנה האכסניה ובמבנים שנבנו בסמוך אליו, על גגו ובתוך חצרו ועל ידי כך שינו את תבניתו המקורית.
בראשית התקופה העות'מאנית שימש המבנה כקסרקטין לחיילים (שחלקם הביאו את משפחותיהם, כאמור, והתגוררו במקום) ולאחר מכן, ובייחוד במאה ה-19 שימש כבית סוהר מרכזי לרוצחים ונאשמים בפשעים פליליים חמורים, בית הסוהר לנידונים למוות שכן מצידו השני של הרחוב ונקרא חבס א-דם.
בשלב מסוים לאחר תום השלטון העותמאני ננטש המבנה והתדרדר במהלך השנים עד כדי סכנת התמוטטות. עם זאת שימש למגורי משפחות דלות ממוצא אפריקאי. רק בשנות ה-90 גייס הוקף כספים לשם שיפוץ המבנים ההיסטוריים סביב הר הבית ושיפץ את המבנה. בשנת 1993 נפתח בחלק מהמבנה ששוקם (האורוות העתיקות) מועדון קהילתי חברתי עבור בני הקהילה האפריקאית ברובע המוסלמי. במועדון מתקיימת פעילויות עבור ילדים ונוער שנשרו ממסגרות חינוכיות ופעילויות הכשרה מקצועית לנשים. הפעילות נעשית ברובה בהתנדבות על ידי עובדים סוציאליים ופעילים בתחום הטיפול באמנויות. בין החוגים המוצעים חינם חוגי ספורט ומחשבים במטרה שהצעירים לא יסתובבו ברחובות הרובע ולא יתדרדרו לפשיעה. המועדון נתמך על ידי ארגונים הומניטריים שונים וכספי תרומות.
שלום שכנא זאהן

ילדותו ונעוריו

נולד לעטיל ולחיים יצחק יעקב סמוך לעיירה מז'יבוז'. משפחתו הייתה משפחה של חסידים משושלת בית רוז'ין. הוא נקרא ע"ש הסבא-רבא שלו, הרב שלום שכנא מפראהביטש.
בגיל 7 היגר עם משפחתו לניו יורק. הרב יעקב יוסף הרמן שלח אותו ואת חיים פנחס שיינברג ללמוד בישיבה הקטנה הראשונה בארצות הברית]. לאחר השהות בארצות הברית חזרה משפחתו לאירופה שם למד הרב זאהן בישיבת מיר ובפרט למד אצל הרב ירוחם ליבוביץ. לאחר מכן למד בישיבת כנסת בית יצחק בעיירה קמניץ, אצל הרב ברוך בער ליבוביץ ואף קיבל ממנו מכתב סמיכה. בישיבת קמניץ נעשה לידידו של הרב חיים פנחס שיינברג שהיה לו לחברותא. הוא שהה מספר ימים לצד הרב ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים") ובזקנותו פרסם מודעות בעילום שם ששמע מהחפץ חיים שהחשבון הכי גדול שייתן האדם בבית דין של מעלה הוא על זה עצמו שחי בעולם הזה בלי חשבון.

ההנהגה הרוחנית

לאחר נישואיו עם ליבא ופרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר לארצות הברית והתגורר בברוקלין, שם שימש במשך 30 שנה כראש ישיבת תורה ודעת בשכונת קנסינגטון. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר בירושלים. הוא הקים את רשת הכוללים "אליבא דהלכתא" בעיר העתיקה שבה לומדים כהנים את הלכות העבודה בבית המקדש. עשרות שנים שימש ראש כולל 'קדשים' בבית הכנסת הר צבי בשכונת כרם אברהם בירושלים. בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בשכונת עזרת תורה.
לאחר שנפטר החברותא שלו, הרב שיינברג, אושפז הרב זאהן במשך חודשים בבית החולים שערי צדק בירושלים. בז' בטבת תשע"ג נפטר, בגיל 101. נטמן בבית הקברות הר הזיתים.
מהרי נא

רקע

השיר נכלל באלבום של בנאי "עוד מעט". הוא מספר על אדם בן 30 שעדיין לא הסתדר בחייו ומתגורר בבית הוריו. 
השיר מייצג את סיפורו האישי של יוצרו אהוד בנאי, שהתפרנס מעבודות מזדמנות בסביבות גיל 30, וזכה להכרה והצלחה כמוזיקאי רק בגיל מאוחר יותר.

על תהליך כתיבת השיר סיפר בנאי:
"זה היה בתקופה שניסיתי לצאת עם המוזיקה וזה לא הצליח, פתאום אמרתי לעצמי, עזוב את הכיוון הזה ותחזור לחלום הישן שלך לכתוב ספרים. וניסיתי לכתוב איזה ספר, ובמהלך הכתיבה, שמעתי איזה שיר יווני כזה. ובצד הדף, בכלל לא קשור לסיפור, כתבתי 'מהרי נא והניחי על ליבי תחבושת בטרם תשכיביני לישון', בלי לחשוב על זה"
הווידאו קליפ לשיר צולם בשחור לבן. בקליפ נראה בנאי שר ומנגן בצ'לו בתוך בית ומחוצה לו, ונראות בו דמויות המגלמות אב ואם מבוגרים וכן תמונות משפחתיות. את הקליפ ביים רענן אלכסנדרוביץ'.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה-17.
בשיר "רוק 30" התייחס הראפר טונה לשיר זה שמתחיל במילים "הילד בן 30 יש לו חוב גבוה, בדומה לשירו של בנאי "הילד בן 30 יש לו חום גבוה".
משיח חולית

תקציר העלילה

עלילת הספר נפתחת כ-12 שנים לאחר סיום עלילת חולית. במהלך שנים אלו פול מואד'דיב ביסס את מעמדו כקיסר האימפריה בעזרת הדררים, שבט הלוחמים אשר סייע לו לנקום את מות אביו ולכבוש את הכוכב חולית במהלך הספר הראשון. הדררים יצאו למלחמת ג'יהאד ברחבי האימפריה הגלקטית בשמו של פול, למרבה סלידתו, וכבשו עשרות כוכבים וטבחו בהמונים. סביב פול ואחותו עאלייה וכשרונם הנבואי נרקמה דת מונוליתית המעיקה אף היא עליהם, ופול כָּמַהּ לימים עברו, בטרם היה קיסר.
עלילת הספר נפתחת בפגישה בין מספר קושרים המבקשים להפיל את פול: האם הנערצה הראשה גאיוס הלן מוהיאם, המייצגת את מסדר בנות גשרית הבוחש בפוליטיקה הגלקטית בהיחבא; אדריק, נווט גילדת החלל שחולשת על מוניפולין על מסעות חלל וזקוקה למרקוח - סם המקדם כשרונות נבואיים המצוי רק בחולית; אירולן, אשתו של פול ובתו של הקיסר המודח; ורקדן הפנים סקיטאל, המייצג את בני הטלילאסו ובעל יכולת לשנות את מראו כרצונו. הקושרים, מוגנים מפני חזיונותיו של פול בזכות כושרו הנבואי של אדריק, זוממים להפיל את פול מכסו הרם על ידי הטלת כתם עליו ועל אחותו עאלייה. לשם כך הם יוצרים קשר עם מספר דררים מבין אלו המקיפים את פול ומנצלים מזימה אחרת של הממסד הדתי המקיף אותו לרצוח את פול ולהפכו לאל.
לשם כך משוגר לפול גולה, שיבוט אדם מתאיו של פגר, של דנקן איידהו - מורהו של פול בנשק אשר הקריב עצמו במהלך עלילת הספר הקודם. פול, הכרוך בקשר רגשי עז עם איידהו, מקבל אותו לחצרו, ועאלייה, אשר הגיעה לגיל הבגרות, אף מתאהבת בו. אף על פי כן שניהם יודעים כי הגולה הוא מלכודת שנועדה להפילם בפח.
החשש הכבד של הקושרים הוא מצ'אני, מאהבתו המלכותית של פול, אשר אמורה להוליד לו את יורשו. אירולן, הקנאית למקומה בחצר, מרעילה את צ'אני באמצעי מניעת הריון, אך לאחר שצ'אני נמנעת ממזונה המורעל היא נכנסת להריון, אשר משתבש בעקבות הרעל. ההיריון מפתח במהירות, ועמו מגיעה עלילת הספר לשיאה - פול הולך באופן מודע לעבר אובדנו - עיוורון כתוצאה מחשיפה לנשק גרעיני ומצליח להפיל את הקושרים בפח. צ'אני מתה בלידה ויולדת תאומים - לטו השני וגאנימה.
עם סיום הספר פול העיוור יוצא לבדו למדבר, כביכול למות שם וללא כושר נבואי, בעוד שעאליה הופכת לעוצרת הקיסרות עד לבגרותם של התאומים.

נושאים בספר

הספר עוסק בתמורות רבות, אשר משנות, לרוב לרעה, את אלו הקשורים בהן. הדררים הוותיקים חשים שלא בנוח בעושר הרב ובתרבות הדקדנטית שהתפתחה בחולית בעקבות הצלחת הג'יהאד, ונדהמים מהשינוי האקולוגי אשר חל בכוכב שלפנים היה מדבר שומם ועתה מתחילה תמורה רבה. פול ועאלייה סולדים ממעמדם כראשי הדת החדשה ופול נאלץ להקריב את צ'אני ואת מאור עיניו בשביל להוביל את התהליך שישחרר האנושות ממלכודת הג'יהאד.
יבגני יהודין

יבגני יהודין הוא קלרניתן ישראלי, יליד רוסיה.
יהודין זכה פעמיים בפרס הראשון בתחרות הארצית ברוסיה ובפרס פרנסואה שפירא בשנת 1994. הוא חבר בחמישיית כלי הנשיפה הישראלית. היה נגן ראשי בתזמורת הסינפונייטה הישראלית באר שבע וכיום הוא קלרניתן ראשון בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. יהודין היה מורה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים משנת 1992.
יהודין הוא בוגר האקדמיה למוזיקה במינסק והאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. הוא הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה ובהרכבי מוזיקה קאמרית בישראל ובעולם.
הוא נחשב לאחד הנגני הקלרינט הטובים בעולם]. 
היום, הוא מתגורר ברמת גן עם אשתו, פולינה, נגנית כינור ראשון בפילהרמונית. לזוג שני ילדים. כמו כן, ליהודין יש ילדים נוספים מנישואיו הקודמים
שנת גכז

שנת גכז היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג גכז היא שנה המתחילה ביום שלישי (ג), היא כסדרה (כ) ועל כן יש 29 ימים בחשוון ו-30 ימים בכסלו, וחג הפסח חל בה בשבת (ז). שנה מסוג גכז היא שנה מעוברת ויש בה 384 ימים, הכוללים 55 שבתות. 
שנת גכז נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של תשרי בשנה מעוברת הוא בין יום ב' שעה 18 (12:00 בצהריים) ליום שלישי בשעה 18 (12:00 בצהריים). שנת גכז אחראית לכ-5.26% מהשנים בלוח העברי. לאחרונה הייתה שנת גכז בה'תשנ"ה והיא צפויה שוב בשנת ה'תשפ"ב.
מוזיאון המשאיות והתובלה

תולדות המוזיאון

המוזיאון הוקם בשנת 2009 לכבוד יום ההולדת ה-85 של מייסד קבוצת תעבורה, אברהם (בונדי) לבנת.
המשאיות אותרו ונאספו למוזאון וממוסכים של קבוצת תעבורה באזור רמלה ובחיפה.
רוב סוגי המשאיות המוצגות במוזיאון היו בשרות קבוצת תעבורה בין שנות ה-50 לשנות ה-80 של המאה ה-20.

מוצגים בולטים

האוסף של המוזאון כולל כ-40 משאיות ורכבים נוספים.
נייטקור

נייטקור (באנגלית: Nightcore, פירוש: we are the core of the night, so you'll dance all night long) היא עריכת רמיקס המגביהה את גובה הצליל של קובץ מולטימדיה ומאיצה אותו.

העשור הראשון של המאה ה-21

הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח היא בשנת 2002 לעבודה לבית הספר על ידי צמד תקליטנים נורווגיים בשם תומאס ס. נילסן וסטפן אוג'אלה סודרהולם, הידועים בשמות הבמה DJ TNT ו-DJ SOS בהתאמה. השניים, בהשראת השירים "נסאג'ה" ו"השיר הלוגי", שירי ההרכב המוזיקלי הגרמני סקוטר בהם היה שימוש בטכנולוגיות לשינוי הקול, שחררו גרסאות ערוכות של שירי טראנס ויורודאנס בהן הקול היה גבוה יותר מבמקור. הצמד הוציא חמישה אלבומים וזכה להצלחה, ועבודות שלהם החלו להופיע במרוצת השנים ב-LimeWire ויוטיוב.

העשור השני של המאה ה-21

בעשור זה החלו להיווצר גם עריכות של שירים שאינם שירי טראנס או יורודאנס. הראשון מסוג זה היה שיר של הלהקה אוונאסנס, שעריכתו שוחררה בשנת 2011, כשעם הזמן סגנון זה זוכה לפופולריות הולכת וגוברת ושירים נוספים נערכים בדרך זו, דוגמת שירים מז'אנר הפופ וההיפ הופ. שירים נוספים מסוג זה פורסמו בהמשך גם באתר Soundcloud, וגם שירים מז'אנר הקיי-פופ ואלקטרו האוס נערכו.
במחצית העשור כבר היו כמה וכמה יוצרים בולטים בתחום. עם זאת, הסגנון זכה לעיתים לביקורת. לדוגמה, התקליטן דייוויד טרנר מMTV טען שגרסת הנייטקור לשיר "7 שנים" של לוקאס גרהאם היא "השיר הרגיל" ושמדובר בגניבה ספרותית.
הנס-קרל פון אזבק

קריירה מוקדמת

פון אזבק נולד ב-10 ביולי 1892 בפוטסדאם, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס פון אזבק לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט האולנים של המשמר ה-3. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם עם יחידתו, וב-6 ביוני 1916 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1917 הוא הועבר למטה הקורפוס ה-6, ובתחילת 1918 הוא מונה לשליש בדיוויזיית הפרשים ה-3. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון אזבק לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1923 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 ביוני 1933 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-1. ב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-23 במרץ 1939 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-6.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין פיקד פון אזבק על חטיבת הרובאים ה-6, שהייתה חלק מהדיוויזיה הקלה ה-1, שהייתה חלק מהארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת הוא פיקד עליה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41, והשתתף עימה בצליחת נהר המז, וההתקדמות לתעלת למאנש. ב-4 ביולי 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-13 במרץ 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-15. פון אזבק פיקד על הדיוויזיה במערכה במדבר המערבי, וב-13 באפריל אף הועלה לדרגת גנרל מיור, אולם הוא נפצע קשה כחודש לאחר מכן בקרב ליד טוברוק. ב-24 באוגוסט 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11, ופיקד עליה בקרבות בדרום רוסיה ובתחילת מבצע טייפון, עד אוקטובר אותה שנה. ב-17 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2, ופיקד עליה עד ה-1 ביוני אותה שנה. ב-1 ביולי אותה שנה הוא חזר לפקד על הדיוויזיה, ופיקד עליה עד ה-5 בספטמבר אותה שנה. ב-23 באוגוסט אותה שנה הוא קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-20 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-46. ב-1 בדצמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-30 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-57. ב-1 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ובאביב אותה שנה הוא מונה למפקד המחוז הצבאי ה-7. לאחר קשר ה-20 ביולי נעצר פון אזבק בשל השתתפותו במרד והושלך למחנה ריכוז, אולם בדרך נס הוא שרד עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון אזבק בדורטמונד, עד למותו ב-5 בינואר 1955.
Tonta

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, רפאל פינה ור.ק.מ & קני-ווי ומפיקו טרם נודע. השיר הוא שיר בסגנון הרגאטון, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ הלטיני. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון של נטשה עם הצמד.
את השיר הוציאו בפורמט של הורדה דיגיטלית. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר פורסם ב-9 בפברואר 2018 בערוץ היוטיוב של פינה רקורדס. בתחילת הקליפ ניתן לראות את נאטי נטשה על במה, בתוך בר. לאחר מכן, ניתן לראותה רוקדת על מיטה אשר נמצאת בתוך גינה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-385 מיליון צפיות.
מסכת טהרות

מיקומה של המסכת בסדר טהרות

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, שהסתיים העיסוק בטומאות החמורות וטהרתן, החל הדיון בטומאות הקלות שאין בהם אלא הערב שמש.
לפי הרב ראובן מרגליות, סודרו המסכתות לפי אורכן, ולכן מוקמה מסכת טהרות הכוללת עשרה פרקים ובהם 92 משניות לאחר מסכת פרה הכוללת 12 פרקים ולפני מסכת מקוואות הכוללת 10 פרקים ובהם 71 משניות.