google/wiki40b huggingface dataset:
תוכנית TSR

במערכת ההפעלה DOS, תוכנית TSR (ראשי תיבות באנגלית: Terminate and Stay Resident) היא תוכנית שנשארת בזיכרון לאחר סיומה. תוכנית רגילה מסיימת את פעולתה על ידי ביצוע קריאת מערכת שמשחררת את הזיכרון שהוקצה לה ומחזירה את השליטה למערכת ההפעלה. תוכנית TSR, לעומת זאת, משתמשת בקריאת מערכת ייעודית, שמסיימת את פעולת התוכנית אך מותירה חלק מוגדר מהזיכרון מוקצה עבורה. קריאת המערכת המקורית (INT 27h - ‏Terminate but Stay Resident) אפשרה להקצות לתוכנית עד 64K של זיכרון. החל מגרסה 2.0 של MS-DOS, הוצגה קריאת מערכת משופרת (INT 21h Function 31h - Keep Process) שהסירה את המגבלה הזו וכן אפשרה לתוכנית להחזיר קוד יציאה למערכת או ליישום שהפעיל אותה (parent process).
תוכנית TSR טיפוסית תחולק לשניים: חלק אתחול וחלק שוכן זיכרון (resident). חלק האתחול יכיל את כל הקוד שאיננו נחוץ לפעילות התוכנית כאשר היא מתפקדת "ברקע", כלומר לאחר החזרת השליטה ל-DOS באמצעות Keep Process. כשחלק זה מסיים את תפקידו הוא משחרר את הזיכרון שהוקצה עבורו, ובכך חוסך מקום בזיכרון. מאחר ש-DOS אינה תומכת בריבוי משימות, ברגע שהתוכנית מסתיימת הקוד שלה חדל להיות פעיל. כדי לחזור לפעולה, על התוכנית לממש שגרת טיפול בפסיקה. באופן זה ניתן להעביר אליה את השליטה באמצעות פסיקת תוכנה או חומרה.
אחד השימושים הבולטים והמזוהים ביותר עם טכניקת ה-TSR היה יישומי פופ-אפ, שהופעלו לרוב בלחיצת צירוף מקשים מסוים, ובאמצעות מימוש מנגנון של החלפת הקשר הצליחו לתת למשתמש חוויה של מעין ריבוי-משימות בסיסי ביותר. שימושים נוספים היו תוכנות שסיפקו ממשק להתקני חומרה (דומות מאוד למנהלי התקנים מבחינת התפקוד, אך טכנית הן אינן כאלה), או ששיפרו ממשק קיים; וכן תוכניות שביצעו מניפולציה על יישום בזמן הריצה כדי לתקן בו פגמים, או כדי לשנות או להוסיף לו פונקציונליות.
טכניקת ה-TSR זכתה אומנם לפופולריות רבה, אך היו לה כמה חסרונות בולטים. הן המשתמשים והן מפתחי התוכנה נאלצו להתמודד עם אילוצים שונים שנבעו מהאופן שבו DOS מנהלת את זיכרון המחשב, כשהבעיה העיקרית הייתה המקום שתפסו תוכניות ה-TSR בזיכרון הראשי (מתחת למחסום ה-640K) על חשבונם של יישומים אחרים. מנקודת מבטם של המפתחים, ששאפו לחיסכון מרבי בזיכרון, התכנות בטכניקה זו היה מורכב ומגושם וחייב רמה גבוהה של היכרות עם מערכת המחשב ושליטה בשפת סף. הטכניקה זכתה לתמיכה רשמית בסיסית בלבד מצד מערכת ההפעלה, ויישום יעיל שלה חייב שימוש בקריאות מערכת שלא תועדו  בגרסאות מוקדמות של מערכת ההפעלה. אחד הקשיים היה הצורך לממש את החלפת ההקשר ברמת היישום, כמעט ללא תמיכה של מערכת ההפעלה. כמו כן היה על המתכנת להתחשב בעובדה ש-DOS ו-BIOS לא תוכננו לריבוי כניסות (reentrancy).
טכניקה קרובה מאוד ל-TSR, שלא עשתה שימוש בקריאת Keep Process, הייתה לממש את שגרות הטיפול בפסקה, כבתוכנית TSR רגילה, ולאחר מכן להריץ יישום משנה (child process). בזמן שיישום המשנה פועל, התוכנית מתפקדת "ברקע" כתוכנית TSR - כלומר, הקוד שלה נשמר בזיכרון ומופעל כשמתבצעת הפסיקה הרלוונטית. שיטה זו התאימה לתוכניות שתוכננו לביצוע מניפולציה על יישום מסוים בזמן הריצה (ללא שינוי בעותק הפיזי שלו השמור בדיסק), כגון טלאי תוכנה, או טריינר שנועד למשחק מסוים. בנוסף, יש תוכניות שהשתמשו בשיטה זו כדי להריץ עותק נוסף של COMMAND.COM. מימוש זה יצר אפקט דומה מאוד לתוכנית TSR אמיתית, וחסך מהמתכנת את הצורך לטפל בשלב הסרת התוכנית מהזיכרון (uninstall): שלב זה בוצע באמצעות הפקודה EXIT של COMMAND.COM, שהחזירה את השליטה ליישום המפעיל (parent), שבתורו סיים את התוכנית בדרך הרגילה.
Revival

רקע

Revival הוא האלבום השני של גומז כזמרת סולו, לאחר שהוציאה שלושה אלבומים עם להקתה Selena Gomez & The Scene ולאחר שהוציאה גם את אלבום הסולו הראשון שלה Stars Dance וגם לאחר שהוציאה את אלבום הלהיטים For You.
האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום ה-1 במצעד האלבומים בילבורד 200 האמריקאי ולשלושת הגדולים בניו זילנד, באוסטרליה ובקנדה. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Good for You", בו התארח הראפר A$AP רוקי והוא היה הסינגל הראשון של גומז שנכנס לחמשת הגדולים במצעד הבילבורד הוט 100.
האלבום הושפע בעיקר מאלבומה של אגילרה "Stripped" ומהזמרת ג'נט ג'קסון.

סיבוב ההופעות "Revival Tour"

במאי 2016 יצאה גומז לסיבוב ההופעות, "Revival Tour". באוגוסט 2016, לאחר שהופיעה בצפון אמריקה, אסיה ובאוקיאניה, היא ביטלה את כל ההופעות באירופה ובדרום אמריקה עקב חרדה, התקפי פאניקה ודיכאון שנגרמו על ידי מחלת הזאבת בה לקתה.
מדליית השירות הצבאי הכללי

זכאות לעיטור

העיטור החליף את מדליית הזהב הצבאית וניתן עבור אותה תקופת השירות, עבור אותן מערכות (מלבד התוספת של 'מצרים'). ההבדל העיקרי בזכאות של מדליית השירות, הוא זכאותם של כלל הדרגות וכלל החיילים שהשתתפו במערכות, שלא כמו קודמו אשר נועד לקצינים בלבד ורק אלו אשר נלחמו בקו האש אל מול פני האויב. כדי לקבל את העיטור, החייל הזכאי לו היה צריך להיות חי (משפחת החייל לא הייתה זכאית לעיטור), כמו כן הזכאי היה צריך להגיש בקשה לקבלת העיטור.

חוסר המידע על העיטור החדש וחוסר העניין לקבלתו, הוביל לכך שלא כל מי שהיה זכאי לעיטור קיבל אותו. סך הכל קיבלו את העיטור כ-25,650 זכאים לו.
גודברנדסדלסלוגן

גאוגרפיה

נהר הגודברנדסדלסלוגן זורם דרום מזרחה החל מאגם לשה-סקוגסבטנת (Lesjaskogsvatnet) שבמחוז אופלנד וכלה באגם מיוסה ליד לילהאמר. אורך הנהר הוא כ-204 קילמטר. הגודברנדסדלסלוגן הוא אחד מחמש עשרה הנהרות הארוכים בנורווגיה, וכאשר מודדים אותו יחד עם המיוסה ונהר הוורמה, הזורם דרומה מהמיוסה, האורך הכולל הוא מעל 350 קילומטר, הנהר הרביעי באורכו בנורווגיה. אגן ניקוז הנהר הוא בשטח של כ-11,459 קמ"ר. הנקודה הגבוהה ביותר באגן הניקוז הוא הגלדהפיגן. 
בנקודת הסיום שלו בחיבור לאגם מיוסה הזרימה הממוצעת של הנהר היא 255 מטר קוב לשנייה והוא מספק כ-85% מהזרימה לאגם מיוסה. ברבעו האחרון של הנהר כלול מקטע באורך כ-11 קילמטרים שבו הנהר מתרחב מאוד וזורם באיטיות ולכן אזור זה נקרא גם "אגם לוסנה".
זיגנאל אידונה פארק

היסטוריה

בשנות ה-60 החלו התוכניות הראשונות להקמת אצטדיון בעקבות הצורך ההולך וגובר של בורוסיה דורטמונד לאצטדיון חדש, צורך שגדל בעקבות זכייתה של הקבוצה בגביע המחזיקות בשנת 1966. למרות זאת, עיריית דורטמונד לא יכולה הייתה לממן את הקמת האצטדיון ולכן הקמתו נדחתה. בשנת 1971 כאשר החלה גרמניה להתכונן לאירוח מונדיאל 1974, העיר קלן נדרשה לסגת מהתוכניות שלה לאירוח משחקי המונדיאל, ובמקומה נבחרה לארח העיר דורטמונד. הכספים שהוקצבו לעיר קלן להקמת אצטדיון הועברו לדורטמונד שבה הוקם אצטדיון בעל 54,000 מקומות.
במסגרת מונדיאל 1974 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים הראשון ועוד משחק אחד משלב בית הגמר. לאחר טורניר זה, האצטדיון עבר לרשות בורוסיה דורטמונד, שעושה בו שימוש עד היום. במאי 2001 אירח האצטדיון את גמר גביע אופ"א 2001 בין ליברפול לדפורטיבו אלאבס (5-4 לאחר הארכה). האצטדיון אף לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 2006 שלקראתו עבר שדרוג. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון מספר משחקים, שהחשוב מביניהם היה משחק חצי הגמר בין איטליה לגרמניה.
משה בייסקי

ביוגרפיה

נולד בעיירה דז'יאלושיצה שבפולין. מגיל צעיר היה חבר תנועת הנוער הציוני בעיר קראקוב. בגיל 18 עבר את השואה במחנה פלאשוב ובכמה מחנות ריכוז נוספים, שרד את השואה בעזרת אוסקר שינדלר, ועלה לארץ ישראל מאיטליה בשנת 1945 לקיבוץ תל יצחק, לאחר מכן עבד עבד במוסד החינוכי החקלאי במגדיאל, ובמזכירות העובד הציוני.
בייסקי שירת כסרן במלחמת העצמאות כקצין מטה לבעיות אישיות במטכ"ל.  
בשנת 1949 נשלח לצרפת ושם ניהל את מחלקת עליית הנוער באירופה ובצפון אפריקה עד שנת 1952. 
עלה לארץ ולמד משפטים, והשתלם באוניברסיטת סורבון בפריז, והוכתר בתואר דוקטור למשפטים בזכות עבודת דוקטורט בנושא "מקורות זכויות האדם בתנ"ך, בהשוואה עם המגילה של האומות המאוחדות". 
הוסמך בישראל כעורך דין בשנת 1953. בשנת 1960 מונה לשופט וכיהן בבית משפט השלום (עד 1968), בבית משפט מחוזי (עד 1979), תוך שהוא מכהן כשופט בפועל בעליון בשנת 1975 ובבית המשפט העליון (עד ה-1 בינואר 1991). מינויו לבית משפט העליון עורר מחלוקת, לשכת עורכי הדין בראשות אמנון גולדנברג התנגדה, אך השופט זוסמן הטיל וטו שאם בייסקי לא ימונה, הוא יפרוש מוועדת המינויים, והמינוי אושר.
בתחילת 1985 מונה ליו"ר ועדת החקירה שחקרה את פרשת ויסות מניות הבנקים.
לאחר עלייתו ארצה מיעט בייסקי לדבר על זכרונותיו כניצול שואה, אך הדבר השתנה כשהעיד במשפט אייכמן ב-1961, והוא נעשה פעיל מאוד בארגונים להנצחת השואה, בין היתר ביד ושם" (כחבר, ובמשך כ-20 שנה כיו"ר הוועדה לציון חסידי אומות העולם) ויו"ר המכון ללימודי השואה "משואה" (בשנים 1992–2006). בכהונתו כיו"ר הוועדה לציון חסידי אומות העולם הרחיב את ההגדרה של חסיד אומות העולם לעומת קודמו, השופט משה לנדוי. המעמד הוענק גם לאנשים שלא עמדו בסיכון ממשי כתוצאה מפעולות ההצלה, אך מעמדם נפגע; גם לאנשים שלא פעלו להצלת אדם קונקרטי, אלא מחו נגד רדיפות היהודים, התריעו והעבירו מידע על פרטי ההשמדה; וגם לאנשים שהשתייכו למפלגה הנאצית או למנגנוני ההשמדה.   
היה נשיא בית הדין הציוני העליון של ההסתדרות הציונית העולמית. בשנת 1996 הוענק לו אות יקיר העיר תל אביב.
בייסקי עסק גם בהוראת משפטים באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב.
היה נשוי לאריקה עד למותה ב-2006, לזוג לא היו ילדים.
נפטר ב-6 במרץ 2007.

פסיקותיו

בשנות ה-70 ישב בדינו של נער שנפצע בטיול בית הספר, ותבע מיליוני שקלים מהמדינה, בייסקי אישר את הפיצויים אך קבע שהם ישולמו בתשלומים חודשיים, כדי שישמשו לרווחתו של הנער, פסיקה זו אף אומצה בידי בית המשפט העליון.
התיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית

התיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית הוא תיקון לחוקת ארצות הברית שהוצע בשנת 1788 ונתקבל בשנת 1992, שמגביל את יכולתם של חברי הקונגרס לשנות את המשכורות שלהם. התיקון ה-27 הוא התיקון האחרון שנתקבל בחוקת ארצות הברית.

תרגום

"שום חוק המשנה את משכורותיהם של סנאטורים וחברי בית הנבחרים לא יכנס לתוקף לפני קיום בחירות לחברי בית הנבחרים."

היסטוריה

ההצעה לדחות את תחולתן של העלאות במשכורות של חברי הקונגרס עד לאחר קיום בחירות הועלתה עוד בימי הדיונים על קבלת חוקת ארצות הברית בשנת 1788. בעת אשרור החוקה, נציגי צפון קרוליינה, וירג'יניה וניו יורק ביקשו כי תיקון ברוח זו יוכנס לחוקה. בשנת 1789 העלה ג'יימס מדיסון את ההצעה בפני בית הנבחרים של ארצות הברית, וב-25 בספטמבר 1789 היא אושרה על ידי הקונגרס ביחד עם מגילת הזכויות ועוד הצעת החלטה שעד היום לא אושררה על ידי המספר הנחוץ של מדינות, להעברה למדינות לאישרור. בעוד עשר הצעות התיקון שהיוו את מגילת הזכויות אושררו על ידי מספיק מדינות עד ה-15 בדצמבר 1791, התיקון ה-27 לחוקה אושרר עד 1791 רק על ידי שש מדינות: מרילנד, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, דלוור, ורמונט ווירג'יניה, לא מספיק על מנת שהתיקון ייכנס לתוקף. 
בשנים 1816–1818 נציגי המדינות מסצ'וסטס, קנטקי וטנסי ביקשו מהקונגרס להעלות תיקון דומה לתהליך אשרור, למרות שההחלטה כבר הועברה לאשרור לפני למעלה מ-27 שנים. 
בשנת 1873 הייתה אוהיו המדינה ה-7 לאשרר את הצעת התיקון. הצעת התיקון שוב נשכחה עד 1982, כאשר סטודנט למשפטים מטקסס בשם גרגורי ווטסון גילה את הצעת ההחלטה ויצא למסע ציבורי לעידוד קבלת הצעת התיקון. הוא ארגן משלוח מכתבים לנציגי מדינות שונות בארצות הברית, והצליח להביא לאישרור התיקון. באפריל 1983 התיקון אושרר על ידי מיין, ובאפריל 1984 על ידי קולורדו. בהמשך אושרר התיקון על ידי מדינות רבות נוספות, ובמאי 1992, עם אשרורו על ידי אלבמה, התיקון אושרר על ידי הפורום של שלושה רבעים של מדינות ארצות הברית הנדרש לצורך תיקון החוקה. הארכיונאי הראשי של ארצות הברית אישר את כניסת תיקון לתוקף ב-18 במאי 1992, וב-19 במאי 1992 התיקון פורסם ברשומות. למרות ביקורת על הארכיונאי הראשי שלא המתין לאישור הקונגרס שהתיקון אכן אושרר כדין, בייחוד לאור העובדה שמעל מאתיים שנים עברו בין הצגת התיקון לאשרור עד אשרורו, הצהירו שני בתי הקונגרס ב-20 במאי 1992 שהתיקון נכנס לתוקפו כתיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית.

תחולה

בשנת 1995 הוגשה תביעה משפטית נגד הקונגרס על כך שהוא מעדכן את משכורות חבריו בהתאם לעליית המדד, בניגוד לתיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית. מגישי התביעה הפסידו בערכאות הנמוכות, שקבעו כי הצמדה למדד איננה שינוי במשכורת שאליו מתייחסת התיקון לחוקה. בקשה לשמיעת התיק על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית נדחתה בטענה של העדר זכות עמידה.
The Harder They Come

רקע

הסרט זכה להצלחה באירופה ובארצות הברית. בין השאר השתתף בפסטיבל ונציה של שנת 1972.
בסרט נעשה שימוש במוזיקת הרגאיי, מה שלא היה רגיל באותם הימים, שכן בוב מארלי טרם התפרסם מחוץ לג'מייקה. פסקול הסרט מורכב כולו משירי רגאיי בביצוע ג'ימי קליף וזמרים אחרים. שמו של הסרט The Harder They Come מבוסס על אחד השירים בפסקול ומבוצע בידי קליף עצמו. פסקול הסרט הוא אחד מאלבומי הרגאיי הנמכרים בכל הזמנים ואחד מ-500 האלבומים הנמכרים בכל הזמנים בכלל.

עלילה

הסרט עוסק באייבנהו מרטין, אותו משחק ג'ימי קליף, צעיר ג'מייקני כפרי המנסה את מזלו בבירה קינגסטון כזמר רגאיי. קשיי החיים מובילים אותו לעסוק בסחר במריחואנה ומשם הוא מדרדר לאלימות ופשע. דמותו של אייבנהו מרטין מבוססת באופן חופשי על דמותו של אייבנהו Rhygin מרטין, פושע מפורסם שפעל בג'מייקה בשנות ה-40.
עיטור אלכסנדר נבסקי

לאחר פירוק ברית המועצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שמורת חוטם הכרמל

מקור שם השמורה

השמורה נקראת על שם חוטם הכרמל שהוא גבולו  הדרום מערבי של רכס הכרמל שהוא חלקו הצפון-מערבי של הכרמל. גבולותיו של חוטם הכרמל הם: מדרום השרון הצפוני ליד בנימינה, ממערב בקעת כבארה, ממזרח בקעת הנדיב ומצפון נחל דליה הזורם בואדי מילק. בחלקו הדרומי מערבי של חוטם הכרמל נמצאים מצוקים הנקראים "צוקי החוטם" (ובערבית: אלח'שם = החוטם). צוקים אלה מתנשאים לגובה של 130 מטר מעל מישור החוף.
Flame (סרט)

עלילה

להבה הוא הסרט העלילתי הראשון של סינקלייר באורך מלא. הוא מספר את סיפורן של שתי נשים אשר מצטרפות לצבא השחרור של זימבבואה כדי להילחם על עצמאותה. היה זה הסרט הראשון שתיעד את מאבק העצמאות של זימבבואה, והיה "אולי הסרט השנוי ביותר במחלוקת שנעשה אי פעם באפריקה - בהחלט היחיד שהוחרם על ידי המשטרה במהלך העריכה, בטענה שהסרט חתרני ופורנוגרפי. המחווה של סינקלייר לנשים הלוחמות במאבק העצמאות של זימבבואה עורר את זעמם של יוצאי המלחמה והצבא, מכיוון שהוא חשף כיצד הקצינים השתמשו בנשים שהתגייסו למאבק כזונות. הסרט חשף לא רק התעללויות מהעבר, אלא שסעים מתמשכים בחברה של זימבבואה".
סינקלייר כתבה וביימה מגוון רחב של סרטים כמו הסרט 'להבה' ובהם חקרה סוגיות של שוויון, תרבות, והיסטוריה של מולדתה זימבבואה. ונחשבת כבמאית מהפכנית באפריקה. הסרט בסופו של דבר עבר את הצנזורה של זימבבואה והפך לסרט המצליח ביותר של השנה במדינה זו. הסרט נבחר לאירוע "שבועיים של במאים" בפסטיבל קאן של 1996. הסרט זכה בפרסים רבים ברחבי העולם, כולל הגראן פרי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי אנוניי בצרפת, פרס השופטות לסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הנשים הבינלאומי טורנה, ופרס נסטור אלמנדרוס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של Human Rights Watch בניו יורק. כאשר המצב הפוליטי בזימבבואה השתנה באופן דרמטי ב-2001 עם תוכנית רפורמת הקרקעות, נוצרו מתחים קשים במדינה, בשעה שחוואים לבנים נושלו מאדמתם, ודמויות מובילות לבנות אחרות גם הוגלו מהמדינה. בעקבות זאת, ב-2003, סינקלייר וברייט עזבו את זימבבואה ועברו לבריסטול, שם הקימו את פסטיבל הסרטים Afrika Eye והמשיכו לעבוד בהפקה קולנועית. אחרי שנפתח קמפיין עולמי בתמיכה לסרט, הוא הושב למפיקים.
בידור חינוכי

בידור חינוכי, המכונה לעיתים בידור חברתי, הוא סוג של בידור שמטרתו לחנך ולבדר באותה עת. בידור חינוכי מנסה בדרך כלל ללמד או לחברת את קהלו על ידי שילוב חומר לימודי במעטפת מוכרת של בידור: תוכניות טלוויזיה, משחקי מחשב ומשחקי וידאו, סרטים, מוזיקה, אתרי אינטרנט, תוכנות מולטימדיה, ועוד.
תחום הבידור החינוכי משלב בתוכו תאוריות מתחום התקשורת והחינוך יחד עם אומנויות התקשורת, לשם העברת מסרים לקהל. בידור חינוכי התקיים לאורך אלפי שנים, במיוחד בדרך של משלים ואגדות.
מטרת הבידור החינוכי היא ללמד נושא ממוקד, או לשנות התנהגות על ידי עיצוב גישות חברתיות ותרבותיות. הצלחתם של כלי הבידור החינוכי מותנית בגרימת הנאה ללומד לצד יצירת מודעות. גופים שונים בעולם עשו שימוש בכלי הבידור החינוכי כדי לנסות ולהנחיל מסרים שונים בתחומי הבריאות, הבטיחות, החברה והסביבה, כגון התמכרות לסמים, חיסונים, היריון בגיל הנעורים, איידס ו-HIV ומחלות ממאירות, בטיחות בדרכים, הגנת הסביבה.

בידור חינוכי במשחקי מחשב

משחקי מחשב הם חלק בלתי נפרד מפעילות הפנאי של ילדים ובני נוער בעולם המערבי זה למעלה מעשרים שנה. ארגונים חינוכיים ומחנכים זיהו בשנים האחרונות את הפוטנציאל הגלום במשחקי מחשב כדי להופכם לכלי של בידור חינוכי. אף שיש המבקרים אופן שימוש זה במשחקי מחשב, מחקר שנעשה בנושא מצא כי תלמידים שהשתמשו במשחקי המחשב ג'פרדי! (Jeopardy!) ומי רוצה להיות מיליונר כבידור חינוכי השיגו ציונים גבוהים יותר, לא באופן משמעותי, מתלמידים שלמדו את אותו חומר בהוראה מסורתית, אולם הנאתם מתהליך הלימוד והתלהבותם ללמוד הייתה גבוהה הרבה יותר מאלה שלמדו באופן מסורתי

בידור חינוכי בישראל

הטלוויזיה החינוכית הישראלית הוקמה כ"טלוויזיה לימודית" ושידרה סדרות רבות ללימוד תכנים נילווים לתוכנית הלימודים בישראל, במקצועות כגון מתמטיקה, אנגלית (Here we are, Neighbours), לשון. כמו כן הופקו סדרות עלילתיות שנועדו לחנך לבטיחות בדרכים, ביניהן: דני דינה, הדוברמן החברמן דלת הקסמים.
בטלוויזיה הרב ערוצית בישראל ערוצי פעוטות, ילדים ונוער כוללים בידור חינוכי. ערוץ לוגי, המוגדר כערוץ נישה לתוכניות מדע והעשרה לילדים ונוער, כולל תוכניות רבות שעלילתן משולבת בתכנים לימודיים, למשל, 100 בתנ"ך - סיפורים תנ"כיים, האחים דה גמה - מדינות, אין דברים כאלה - המצאות וממציאים, היה היה - האדם - היסטוריה של האנושות והיה היה - החיים - על גוף האדם. תוכניות בעלות תכנים דומים הועלו גם בערוץ הילדים, ביניהן אוטובוס הקסמים (מדע), ארבעה בעקבות החג (חגי ישראל). בערוץ הפעוטות ערוץ הופ! הוקרנו תוכניות כגון מגלים עם דורה (לימוד אנגלית), הדוב בבית הכחול (מושגים בסיסיים לפעוטות).
חוק שערי חוץ

בכדורגל, חוק שערי חוץ הוא שובר השוויון הנפוץ לקביעת הקבוצה המנצחת במפגש כפול בין שתי קבוצות אשר נערך בשיטת בית וחוץ. לפי חוק שערי החוץ, הקבוצה אשר כבשה יותר שערי חוץ תנצח במפגש הכפול אם שתי הקבוצות כבשו את אותו מספר שערים.
בחוק שערי חוץ השתמשו לראשונה באופ״א בשנת 1965. 
שער חוץ אינו בהכרח שער אשר קבוצה כובשת מחוץ לאצטדיונה הביתי, אלא שער אשר קבוצה כובשת כאשר היא מוגדרת כקבוצת החוץ במשחק. במשחקים בהם משחקות שתי קבוצות אשר מגרשן הביתי זהה, כמו הסן סירו בו מארחות אינטר מילאנו ומילאן, הקבוצה אשר מתארחת לכאורה באותו משחק היא קבוצת החוץ.

שימוש בחוק

השימוש בחוק שערי חוץ משתנה בין תחרות לתחרות. יש המשתמשים בו לקביעת המנצחת לאחר 90 דקות בלבד (גביע ליברטדורס), לאחר הארכה בלבד (גביע ה-FA) או בשני המקרים (ליגת האלופות).

שימוש נוסף בחוק

לעיתים משתמשים בחוק שערי חוץ בצורה מעט שונה, כדי לקבוע מיקום של קבוצות בתחרויות במבנה ליגה. כאשר שתי קבוצות או יותר חולקות את אותו מספר נקודות, משתמשים בחוק כשובר שוויון נוסף. לדוגמה, לפי חוקי אופ"א באליפות אירופה, אם מתקיים שוויון בנקודות בין שתי קבוצות או יותר, וכן בהפרש השערים ומספר השערים אשר הובקעו, שובר השוויון הבא הוא מספר שערי החוץ.
אברהם אביטבול

ביוגרפיה

נולד במרקש למשורר רבי שלמה אביטבול, בנו של הדיין רבי יוסף אביטבול. 
למד תורה בישיבות מרקש אצל רבי אלעזר הלוי ורבי שלמה הכהן. בו' בניסן ה'תר"פ נשא את שרה, בתו של הגביר שלמה אלפסי, ממנה נולד לו בנו יצחק. כשגדל בתורה, החל ללמד בבית הכנסת "צלאת אל עזמא" בעיר, לצד הרב יעקב דהאן, כאשר הרב דהאן לימד בעיקר את בני הכפרים שבאזור והרב אביטבול לימד בעיקר את בני מרקש עצמה. הוא לימד בשיטת הפלפול. במקביל, היה נושא שיעורי תורה לבעלי בתים בשבתות (שיעורים אלו היו נמשכים כארבע שעות, והיו נאמרים ללא כל ספר פתוח, כאשר המחצית הראשונה הייתה בעיון ופלפול והמחצית השנייה הייתה דרשה עממית). ישיבתו הכשירה תלמידים לרבנות ולמקצועות הקודש ברחבי מרוקו. הוא סירב להצעה לכהן כדיין בעיר, ולפרנסתו עסק כסוכן של חברת ייצוא בריטית. בשנת ה'תרפ"ה עזב את מרקש, ונדד בין קהילות מרוקו. הוא יסד ישיבה בעיר וזאן, וכיהן בה כרב. לאחר כשנה, עבר לכהן כרב בעיר אל-עריש שבמרוקו הספרדית, וגם בה ייסד ישיבה ועמד בראשה. לאחר כשש שנים, שב למרקש. 
עמד בקשרים עם גדולי רבני מרוקו, בהם הרבנים הראשיים למרוקו הרב רפאל אנקווא, אשר התפעל מגדולתו התורנית בעת שביקר בבית מדרשו ברבאט, והרב שאול אבן דנאן, אשר השיב לו תשובה לשאלה שהתקשה בה עם תלמידיו בלימודם בישיבה. 
נפטר במרקש בי' באדר ה'תש"ה (1945) ונקבר בבית הקברות היהודי במרקש.
טירת פינקני

טירת פינקני (באנגלית: Castle Pinckney) היה מבנה מבוצר שהוקם על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית על אי קטן סמוך לעיר הנמל צ'ארלסטון במפרץ צ'ארלסטון אשר בקרוליינה הדרומית בתחילת המאה ה-19. המבנה שימש לזמן קצר כמחנה שבויים וכעמדת ארטילריה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
במקורה נבנתה הטירה כמצודת עץ בשנת 1797 מחשש לפלישת כוחות צרפתיים במסגרת מלחמות נפוליאון. המצודה, אשר נקראה "פורט פינקני" על שמו של גיבור מלחמת העצמאות האמריקנית צ'ארלס קוטוורת' פינקני, נבנתה על מנת להגן על עיר הנמל הסמוכה. בנייתה נסתיימה בשנת 1804 אך מספר חודשים לאחר סיום בנייתה נהרסה המצודה על ידי הוריקן אשר הכה את האזור. המצודה שוקמה ונבנתה מחדש כמצודה עשויית לבנים בין השנים 1809 ל-1810 ואויישה במהלך מלחמת 1812 אולם ללא כל פעילות צבאית סביבה. לאחר המלחמה ננטשה המצודה עד למשבר המיסוי של 1832 אז אויישה המצודה על ידי כוחות המיליציה המקומיים כתגובה להכרזתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון על כוונתו לאכוף גביית מיסים פדרליים באמצעים צבאיים. משנפתרה סוגיה זו בדרכי שלום ננטשה המצודה כמוצב צבאי ונעשה שימוש במתקן כמחסן ציוד.
עד תחילתה של מלחמת האזרחים הייתה הטירה חלק ממערך הביצורים שהגן על אזור המפרץ יחד עם פורט סאמטר, פורט מולטרי, פורט ג'ונסון וביצורים נוספים אחרים. ב-27 בדצמבר 1860, שבוע לאחר פרישתה של קרוליינה הדרומית מהאיחוד, נכנעה המצודה ונמסרה למיליציה המקומית על ציודה ואנשי חיל המצב אשר איישוה חברו לכוחותיו של מייג'ור רוברט אנדרסון שאיישו באותה העת את פורט סאמטר. במהלך המלחמה איישו את המוצב צוערי הזואבים של צ'ארלסטון. לאחר ניצחון צבא הקונפדרציה בקרב בול ראן הראשון הובאו לטירה 153 שבויים אולם לאחר כשישה שבועות התברר כי המקום קטן מלאכלס כמות גדולה של אנשים והשבויים הוחזרו לבית הכלא העירוני של צ'ארלסטון.
לאחר מלחמת האזרחים שופצה הטירה ושודרגה בעת מלחמת ארצות הברית-ספרד אולם שוב ללא כל פעילות צבאית סביבה. בשנת 1890 פורק חלק מהמבנה על מנת לאפשר הקמת מגדלור במקום.
דוד בהר"ן

הרב דוד בהר"ן (תחילת אלול תרכ"ו, 1866 - כ"ז באב תש"ו, אוגוסט 1946) היה יהודי ירושלמי שהתפרסם כצדיק ולמדן.

תולדות חייו

נולד לרב נחום לוי משאדיק מנישואיו השניים למרת מינה-לאה, בת הרב משה ריבלין שהיה מנהיג האשכנזים בירושלים. אביו נפטר כשהיה בן חודשיים וחצי.
גדל וחונך אצל אחיו למחצה, הרב שלמה זלמן בהר"ן, שהיה בנו הגדול של הרב נחום מנישואיו הראשונים, ולבקשת אביו גם אצל הרב מאיר אוירבך (ה"אמרי בינה"), ראב"ד האשכנזים בירושלים. למד בישיבת עץ חיים. בגיל 16 נשא לאישה את שרה, בת הרב עקיבה יוסף שלזינגר. לאחר נישואיו למד בישיבת "עץ חיים". למד מפי הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין ולאחר פטירתו למד מבנו הרב יצחק ירוחם דיסקין. היה ממייסדי ישיבת "אהל משה" ובה למד עד פטירתו.
נהג ללמוד מחצות הלילה עד תפילת ערבית למחרת. בין הרבנים שלמד עימם בחברותא: הרב שלמה אלישיב, הרב אליהו דוד סלוטקי (מחבר "יד אליהו", מפתח אנציקלופדי לקבלת האר"י ועוד) והרב מרדכי דוד לוין.
נפטר בבית החולים ביקור חולים ביום שבת, כ"ז באב ה'תש"ו. נקבר בחלקת הנביאים בהר הזיתים.
מתלמידיו: הרב אברהם חיים נאה, הרב שלמה זלמן אויערבאך, הרב שריה דבליצקי, הרב שמואל אויערבאך, ונכדו הרב שלמה יחיאל פרידמן

משפחתו

אחד מבניו, שנפטר בחייו, היה שלמה זלמן וייספיש, אביו של לייב וייספיש. בן אחר היה נחום וייספיש, חקלאי ואחראי על קיום המצוות התלויות בארץ בשפיה ובזכרון יעקב, נרצח במרד הערבי הגדול. אחד מחתניו הרב משה פרידמן, רב קהילת הפרושים בירושלים.
אקסוספירה

אקסוספירה (מאנגלית: Exosphere) היא השכבה העליונה ביותר של אטמוספירה של כדור הארץ או גרם שמים, כמו כוכב לכת.

תכונות

האקסוספירה מוגדרת כתחום של האטמוספירה שבו צפיפות החומר היא כל כך קטנה שישנו סיכוי סביר שמולקולה שנעה כלפי מעלה לא תתנגש בדרכה במולקולות אחרות. מולקולה שנעה כלפי מעלה באקסוספירה יכולה על כן לצאת מהאטמוספירה, אם מהירותה גבוהה ממהירות המילוט של כוכב הלכת.
הקצב בו חומר בורח מהאקסוספירה תלוי בעיקר בטמפרטורה באקסוספירה, במסה של חלקיקי החומר המרכיבים את האקסוספירה, במסה של כוכב הלכת (הקובע את קבוע הכבידה שלו) וברדיוס של כוכב הלכת ושל האקסוספירה. ככל שהטמפרטורה גבוהה יותר כך קצב הבריחה מהיר יותר, ומנגד ככל שהחלקיקים המרכיבים את האקסוספירה כבדים יותר, ככל שרדיוס כוכב הלכת גדול יותר וגובה האקסוספירה קטן יותר, וככל שמסת הכוכב גדולה יותר, כך קצב הבריחה קטן יותר.
אצטדיון לופטוס וורספלד

היסטוריה

האתר בו הוקם האצטדיון שימש לראשונה למשחקי ספורט בשנת 1906, אז נקרא מגרש הספורט המזרחי. מבנה הבטון הראשון באתר נבנה על ידי מועצת העיר בשנת 1923. המבנה המקורי הכיל כ-2,000 מושבים בלבד, ולא היו בו מתקני ספורט נאותים. בשנת 1928 נוספו לאצטדיון חדרי הלבשה ושירותים.
בשנת 1932 נקרא האצטדיון על שם רוברט אואן לופטוס וורספלד, מאבות הספורט המאורגן בפרטוריה. למרות שבאופן רשמי שונה שם האצטדיון מספר פעמים, הוא תמיד נקרא בפי המקומיים אצטדיון לופטוס וורספלד. האצטדיון שודרג ושופץ מספר פעמים, בין היתר ב-1984 וב-2008.
מ-1998 ועד 2003 נקרא האצטדיון מינולטה לופטוס, על שם חברת מינולטה שמימנה את האצטדיון. ב-2003 שונה שם האצטדיון לסקיוריקור לופטוס, על שם חברת האבטחה סקיוריקור (Securicor). ב-1 בספטמבר 2005, הפכה חברת וודאקום למממנת האצטדיון, ושינתה את שמו בחזרה לאצטדיון לופטוס וורספלד.
Live Shit: Binge & Purge

אודיו

הוקלט בפלאסיו דה דפורטס, מקסיקו סיטי, ב-25, 26, 27, וב-1 ו-2 במרץ 1993.

DVD‏ 1  – סן דייגו '92

הוקלט בסן דייגו ספורטס ארנה, סן דייגו, ב-13 וב-14 בינואר 1992.
ג'אנו אנאנידזה

קריירת מועדונים

את תחילת הקריירה שלו עשה אנאנידזה במועדון הדגל הגאורגי דינמו טביליסי, בגיל 11. אחרי שנתיים, נרכש על ידי קבוצת הנוער של המועדון האוקראיני דינמו קייב. גם בקייב, הספיק ג'אנו לשהות רק במשך שנתיים, לפני שחתם בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה.
אנאנידזה עלה לקבוצת הבוגרים של ספרטק מוסקבה באביב 2009, אחרי ששיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה, בה כבש 4 שערים ב-12 משחקים. זה קרה במהלך פגרת אמצע העונה בליגת העל הרוסית, כאשר מאמנו ואלרי קרפין החליט לתת לו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, ואחר כך אף זימן אותו למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה. הופעת הבכורה של אנאנידזה במסגרת רשמית, הייתה ב-15 ביולי 2009, במשחק במסגרת הגביע הרוסי נגד קבוצת קרסנודאר. ב-1 באוגוסט 2009, יאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הרוסית.
ב-18 באוקטובר 2009 היה אנאנידזה למבקיע הצעיר ביותר בליגת העל הרוסית, כאשר כבש במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה בהיותו בן 17 שנים ו-8 ימים. אחרי סיום מוצלח לעונת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, ארסנל האנגלית הביעה את עניינה בשחקן. ספרטק מוסקבה הצהירה מיד לאחר השמועות על גישושיה של ארסנל שהיא לא מוכנה לשחרר את יאנו משורותיה עד שימלאו לו 20.
ב-3 ביוני 2013 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה, והבקיע שער בכורה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד.
בינואר 2019 הושאל לקריליה סובייטוב סמרה

קריירה בינלאומית

במרץ 2009, אתר האינטרנט הרשמי של אופ"א סימן את ג'אנו כאחד משלושת "שחקני המפתח" של הנבחרת הגאורגית הצעירה עד גיל 17, יחד עם ניקה דזאלאמידזה  ואיראקלי שֶׁקִילַאדזֶה . ביולי 2009, אנאנידזה קיבל זימון רשמי לנבחרת גאורגיה הבוגרת על ידי מאמנה דאז, הקטור קופר. אנאנידזה השתתף במשחקי מוקדמות יורו 2012, והיה בה שחקן מרכזי במהלך הקמפיין של גאורגיה.
שׁ