ולריה נובודבורסקיה

ברית המועצות

נובודבורסקיה הייתה פעילה  בתנועת מתנגדי המשטר הסובייטי מאז צעירותה, ונכלאה לראשונה על ידי הרשויות הסובייטיות בשנת 1969 בגין הפצת עלונים אשר מתחו ביקורת על הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה (ראו ערך האביב של פראג). העלונים כללו שירה: "תודה לך, המפלגה הקומוניסטית על המרירות שלנו ועל הייאוש, על השתיקה המבישה שלנו, תודה לך המפלגה!" נובודבורסקיה הייתה רק בת 19 באותה עת. היא נעצרה ונכלאה בביה"ח הפסיכיאטרי הסובייטי עם איבחון של סכיזופרניה המתקדמת לאט, בדומה למתנגדי משטר סובייטים אחרים. בראשית שנות ה-90, פסיכיאטרים של האגודה הפסיכיאטרית העצמאית של רוסיההוכיחו כי הטענה בדבר המחלה הנפשית שלה הייתה מזויפת. היא תיארה את חווייתה בביה"ח הפסיכיאטרי הסובייטי בספרה מעבר לייאוש.

קריירה פוליטית

נובודבורסקיה התמודדה כמועמדת למפלגה הליברלית הרדיקלית ההתאחדות הדמוקרטית בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה לשנת 1993 במחוז בעל מנדט בודד כחלק מזרם בחירתה של רוסיה, כמו כן היא התמודדה בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה לשנת 1995 ברשימה של מפלגה של חופש כלכלי. היא לא נבחרה באף אחת משתי הבחירות, ומעולם לא החזיקה במשרה ציבורית.

אקטיביזם פוליטי

נובודבורסקיה מגדירה את עצמה כפוליטיקאית דמוקרטית וליברלית. כמו כן היא לעיתים מכנה את עצמה ואת בעלי הברית שלה היורשים למסורת התנועה הלבנה הרוסית. היא ביקרה בגלוי את מדיניות ממשלת רוסיה, כולל מלחמות צ'צ'ניה, מדיניות הפנים של ולדימיר פוטין, והלידה מחדש לכאורה של תעמולה סובייטית ברוסיה.
בראיון עם תחנת הרדיו "אקו מוסקבי" (ההד של מוסקבה), בו היא דנה במלחמת דרום אוסטיה בשנת 2008, אמרה נובודבורסקיה ששאמיל באסייב היה דמוקרט, בהתחשב בתמיכתו בבוריס ילצין בעת הפוטש של אוגוסט בשנת 1991 והשתתפותו בממשלתו של אסלאן מסחאדוב בשנת 1997, אשר מינה את באסאייב דפוטי לראש ממשלת איקריה. ע"פ דבריה, הייתה זו מדיניות ממשלת רוסיה בצ'צ'ניה אשר הפכה את באסייב לטרוריסט. בתגובה, אלכסיי ונדיקטוב  העורך הראשי של תחנת הרדיו, הוציא את ההקלטה והתמלילים של התוכנית מאתר האינטרנט של ההד של מוסקבה. מאוחר יותר היא האשימה את ונדיקטוב בצנזורה והוצאת דיבה והציעה כי ההחלטה להסיר את הראיון אולי הייתה בשל גזפרום, חברה בבעלות הממשלה, בהיותה בעלת מניות בהד של מוסקבה. ונדיקטוב תבע כי זו החלטה שלו ואישר כי נובודבורסקיה תוחרם מהתחנה עד לסוף שנת 2008.
במרץ 2010 היא חתמה על המניפסט האינטרנטי נגד פוטין של האופוזיציה הרוסית, "פוטין חייב ללכת".
ולריה נובודבורסקיה טענה כי ההיכללות של תרחיש התפוצצות כלי הטיס של לך קצ'ינסקי במוקומנטריה אשר שודר בטלוויזיה הגאורגית במרץ 2010 היא הוכחת השותפות לעברה של ממשלת רוסיה בדבר מותו של נשיא פולין בהתרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה במחוז סמולנסק ב-10 באפריל 2010.

מותה

ולריה נובודבורסקיה מתה ב-12 ביולי 2014 מתסמונת הלם רעלי שנבעה מפלגמון ברגלה השמאלית.

חייה האישיים

כאשר נשאלה בדבר רווקותה ובתוליה, ולריה נובודבורסקיה אמרה בגלוי כי היא אינה מעוניינת במין. כמו כן היא הוסיפה כי היא מעולם לא הרגישה משיכה מינית לאף אדם. לעומת זאת, בראיון אחר אמרה ולריה שהתאהבה מספר פעמים אך בסופו של דבר נמצא כי בחירותיה לא היו גיבורים.
אמה, נינה פיודורובנה (Нина Федоровна Новодворская, נולדה בשנת 1928) הייתה רופאת ילדים. ולריה חיה בדירה עם אמה והחתול שלהן סטאסיק. במהלך הקיץ הן שכרו דאצ'ה בקראטובו .
במילותיה, היא לא נישאה, וכן לא הקימה משפחה משל עצמה מפני שהקג"ב מנע ממנה הזדמנות כזו בשנת 1969: "אמא במחנה שבויים אחד, אבא באחר. מה על ילד לעשות במצב הזה? לעניות דעתי, חוסר אחריות מלאה."
היא חיבבה שחייה, מדע בדיוני, תיאטרון וחתולים.

פרסים

נובודבורסקיה קיבלה את פרס סטארובויטובה "על תרומתה למען ההגנה על זכויות אדם וחיזוק הדמוקרטיה ברוסיה". בטקס היא אמרה ש"אנחנו לא בהתנגדות ל, אלא בעימות עם, המשטר הנוכחי".