דון צ'רי

תולדות חייו

נולד באוקלהומה סיטי, שם היה אביו בעל מועדון ג'אז בשם "פריחת הדובדבן" (Cherry Blossom Club) בו ניגנו בין השאר צ'ארלי כריסטיאן ופלטשר הנדרסון. ב-1940 עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, גם שם היה לאביו מועדון ג'אז. דון הצעיר נשר מבית הספר ונאלץ להשלים את חוק לימודיו במוסד לנוער עברייני.
בראשית שנות החמישים החל לנגן והשתתף כפסנתרן בלהקתו של ארט פארמר. צ'רי התגלה כחצוצרן על ידי קליפורד בראון, שעה שניגן בג'ם סשן בביתו של אריק דולפי עם מקס רואץ' ואחרים. בראון היה מאז למנטור של צ'רי. ב-1958 ו-1959 השתתף צ'רי בתקליטיו פורצי הדרך של אורנט קולמן Something Else!!!!, Tomorrow Is the Question ובפרט ב-The Shape of Jazz to Come ו-Change of the Century ברביעייה שכללה גם את צ'ארלי היידן בקונטרבס ובילי היגינס בתופים. שני התקליטים האחרונים שראו אור בחברת אטלנטיק רקורדס בישרו את ראשיתו של האוונגרד בג'אז.
ב-1961 הקליט עם ג'ון קולטריין את התקליט The Avant-Garde (עם חבריו הנוספים לרביעיית אורנט קולמן, צ'ארלי היידן ופרסי הית' בבס ואד בלקוול בתופים). כן שיתף פעולה באותה עת בהקלטות וסיבובי הופעות עם סוני רולינס, ארצ'י שפ, אלברט איילר וג'ורג' ראסל. ב-1968 הקליט את האלבום Eternal Rhythm במסגרת פסטיבל הג'אז של ברלין. התקליט כלל שתי יצירות מורכבות פרי עטו, שהציגו שיתופי פעולה וכלי נגינה שונים מרחבי העולם (כגון גמלאן, חלילי במבוק שונים, כלי הקשה שונים) וכלים מודרניים (בהם ויברפון, טרומבון, פסנתר, גיטרות ועוד). התקליט נחשב ליצירת מופת של אוואנגארד מוזיקלי ושיתוף פעולה חוצה גבולות ותרבויות באיכות מוזיקלית ויצירתית יוצאת דופן.
בראשית שנות השבעים שב צ'רי להופיע עם רביעיית אורנט קולמן ובמקביל העמיק את שילובן של השפעות מן המזרח התיכון והודו במוזיקה שלו  ושיתף פעולה עם מוזיקאים מרחבי העולם. בין 1978 ל-1982 הוציא שלושה אלבומי מוזיקת עולם-פיוז'ן בחברת ECM עם מוזיקאים כקולין וולקוט, ננה וסקוסלוס (Naná Vasconcelos), ואסאנט ראי (Vasant Rai) ועלי אכבר חאן. בתקופה יצירתית זו, שלוותה בהרחבת אופקים, חיפושי דרך ושיתופי פעולה מגוונים, שיתף צ'רי פעולה גם עם המלחין קשישטוף פנדרצקי ועם הביג בנד של קרלה בליי וחיבר את המוזיקה לסרט "ההר הקדוש" (1973) של אלחנדרו חודורובסקי. באותה עת הקליט גם את אחד מתקליטיו הנודעים ביותר, Brown Rice ‏ (איי אנד אם רקורדס, 1975) ששילב מוזיקה אפריקאית ומוזיקה ערבית וזכה לשבחים ולהצלחה קופתית. ב-1979 ניגן בתקליטו של לו ריד, The Bells.
ב-1987 הקליט שוב עם רביעיית אורנט קולמן את התקליט In All Languages שזכה לשבחים. שנתיים לאחר מכן הוציאה הרביעייה את Art Deco, שזכה אף הוא לביקורת אוהדת.
ב-1990 ראה אור Multikulti, תקליט שסיכם פרויקט של שלוש שנים בהן הקליט צ'רי יצירה ארוכה ומורכבת בהשתתפות למעלה מ-20 מוזיקאים, נגני כלי נגינה מגוונים וזמרים. תקליטו האחרון, Dona Nostra הוקלט באוסלו עם מוזיקאים סקנדינביים וראה אור ב-ECM בשנת 1993. ב-1994 ראה אור התקליט The Montreal Tapes תחת שמו של צ'ארלי היידן ובהשתתפות דון צ'רי ואד בלקוול. התקליט הוקלט בהופעה חיה במסגרת פסטיבל הג'אז של מונטריאול ב-1989 כהוקרה ל-30 שנות פעילות משותפת.
שנה לאחר מכן, באוקטובר 1995, נפטר צ'רי בגיל 58 מסרטן הכבד, במאלגה שבספרד.

משפחתו

ילדיו מנישואיו הראשונים הם דייוויד אורנט צ'רי (יליד 1958), פסנתרן ומלחין ג'אז ואחותו ג'אן צ'רי, כנרת.
לאחר מכן נשא צ'רי לאשה את מוניקה מוקי קרלסון, ציירת ואמנית שוודית ואימץ את בנותיה, ננה צ'רי (ילידת 1964, בתם של מוקי והמוזיקאי אחמדו ג'ה) וטיטיו (ילידת 1967, בתו של ג'ה מנישואי הראשונים), שתיהן זמרות-יוצרות. בניהם המשותפים של צ'רי ומוקי, איגל איי צ'רי (יליד 1971) וכריסטיאן ג'ון צ'רי (יליד 1972)  אף הם מוזיקאים.