google/wiki40b huggingface dataset:
כוס נייר

כוס נייר היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד.
לרוב כוס הנייר מכוסה בחלק הפנימי בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה, פוליפרופילן ואף עמילן.
חלקה החיצוני של הכוס, הנייר, עשוי מסוגי נייר שונים ובעיקר עם הבדל בולט והוא עובי הנייר (משקל הנייר), כאשר הממוצע נע סביב 180-200 גרם (מקביל לנייר המשמש לייצור כרטיס ביקור פשוט)

שימושים

כוסות הנייר יכולות לשמש עבור שתייה חמה וקרה כאחד. כוסות עבור שתייה חמה עשויות מחומרים עמידים בחום.
השימוש בכוסות חד פעמיות נפוץ בדוכנים של מאכלי רחוב, מסעדות של מזון מהיר ובטייק אוויי. כמו כן, פעמים רבות נהוג להניח כוסות נייר ליד בר מים ציבורי במקומות כמו משרדים, חדרי קבלה, מטבחונים ועוד.
שימוש התופס תאוצה לאחרונה הוא כוסות חד פעמיות ממותגות, כוסות נייר אשר עוברות הדפסה עם לוגו או מסר שיווקי חלק מעיצוב הכוס נייר הכללי. ניתן למצוא כוסות חד פעמיות ממותגות במשרדי חברות ועסקים השמים דגש משמעותי על קו המיתוג של החברה.

תקן שימוש למזון

כמו כל מוצר הבא לידי שימוש עם מזון, גם עבור כוסות חד פעמיות עשויות נייר, יש חובה בעמידה בתקנים אלו. הנייר, החומר ממנו עשוי הדיפון הפנימי ותהליך הייצור חייבים בהתאמה לתקנים הרלוונטיים (אירופאי ואו אמריקאי).
היצמדות לתקן זה חשובה עוד יותר כאשר מדובר בכוסות חד פעמיות עם הדפס או מיתוג שכן מרבית חומרי הגלם בעולם הדפוס רעילים ואסורים לשימוש בתעשיית המזון.

פריטים שיכולים להצטרף לכוס נייר

ישנם מקרים בהם מצורפים לכוס הנייר פריטים שונים המיועדים להקל על השימוש בה או לייעל אותו. אופי הפריטים תלוי בסוג השתייה ובאופן שבו היא נצרכת. למשל, לכוסות נייר המיועדות לשתייה חמה מצורף לעיתים קרטון המיועד להקיף את שטח הפנים החיצוני של הכוס ולבודד את החום מידו של האדם האוחז בכוס. לעיתים מצורף לכוס הנייר מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך משפת הכוס בזמן תנועה (כמו בזמן הליכה או נסיעה ברכב). החורים הנמצאים על המכסה מאפשרים לאדם לשתות את הנוזל ישירות דרכו או באמצעות קשית שתייה.
עבור משקאות המצריכים ערבוב נהוג לצרף לכוס גם מבחש.

כוסות חד פעמיות ממותגות

תהליך הייצור של כוסות הנייר מתחיל למעשה הפוך מן המקובל בעולם הדפוס. ראשית הנייר עובר תהליך הדפסה, לאחריו חיתוך בהתאמה למידות ומבנה הכוסות, ורק לאחר מכן השלמת מבנה הכוס בתהליך שנקרא שירוול בו הכוס עוברת כיפוף וערגול לצורת הכוס המוכרת לנו.
ניתן למצוא כוסות נייר חד פעמיות ממותגות כמוצר מדף, או לבצע תהליך ייצור מותאם המביא לידי ביטוי את העיצוב האישי של המותג או החברה הרצויים.
צ'פלין (מחזמר)

ארצות הברית

המחזמר הוצג לראשונה במסגרת פסטיבל למחזות זמר בניו יורק בשנת 2006.‏
לאחר מכן, המחזמר הופק ועלה שוב בסן דייגו, קליפורניה, מה-19 בספטמבר ועל ל-17 באוקטובר 2010. את הפקה זו ביימו וורן קרלייל ומייקל אונגר, עם עיצוב תפאורה מאת אלכסנדר דודג', עיצוב תלבושות מאת לינדה צ'ו, עיצוב תאורה מאת פול גאלו, עיצוב הקרנה מאת זכרי בורוביי, ועיצוב סאונד מאת ג'ון ווסטון. המנהל המוזיקלי היה בריאן פרי ועל התזמורת ניצח דגלאס בטרמן. צוות השחקנים כלל את רוב מק'קלור (צ'רלי צ'פלין), אשלי בראון (אונה או'ניל), אל.ג'יי. בנט (סידני הצעיר), ג'ן קוללה (הדה הופר), אדי קורביץ' (פרד קרנו), ברוק סאני מורבר (מילדרד האריס), רון אורבך (מר צ'פלין), רולנד רוסינק (אלף), ג'ייק שווינק (צ'רלי הצעיר / ג'קי) ומתיו סקוט (סידני צ'פלין). צוות השחקנים כלל גם את אהרון אקוסטה, קורטני קורי, מת'יו פטריק דייוויס, ג'סטין מייקל דובל, שרה אדוארדס, בן ליברט, אליסה מארי, ג'ניפר נובל, קורט נורבי, קרלי ניקאנן, ג'סיקה ריינר-האריס, וקירסטן סקוט.
המחזמר הוצג לראשונה בברודוויי בתיאטרון אתל בארימור ב-21 באוגוסט 2012 במסגרת הצגות הרצה, עם ערב פתיחה רשמי ב-10 בספטמבר 2012. הצוות הקריאטיבי של הפקה זו כלל את וורן קרלייל (בימוי וכוריאוגרפיה), ביולף בוריט (עיצוב תפאורה), איימי קלארק ומרטין פקלידינאז (עיצוב תלבושות), קן בילינגטון (עיצוב תאורה) וג'ון דריסקול (עיצוב תאורה). צוות השחקנים כלל את רוב מק'קלור בתפקיד צ'ארלי צ'אפלין, ג'ים בורסטלמן בתפקיד אלף ריבס, ג'ן קוללה בתפקיד הדה הופר, ארין מקיי בתפקיד אונה או'ניל, מייקל מק'קורמיק בתפקיד סנט / מק'גרני / אמסי, כריסטיאן נול בתפקיד האנה צ'פלין, זכרי אונגר בתפקיד צ'רלי הצעיר / ג'קי וויין אלן ווילקוקס בתפקיד סידני צ'פלין. המחזמר רץ עד ל-6 בינואר 2013, ובסך הכל הוצג 160 פעמים (מתוכן 24 הצגות הרצה).

ביקורות ותגובות

בביקורת על ההפקה שעלתה בסן דייגו, כתב המבקר של לוס אנג'לס טיימס כי "השירים מקפיצים את הסיכום הפשטני הזה בשמלץ קליל ... הכי הרבה שאפשר לומר הוא שצוות השחקנים מודרך ביעילות והקלישאות מתקבלות בברכה ובסלחנות בזכות החיוך הצ'פליני ... ההפקה הסכמטית ... מתארת את שנותיו המוקדמות של צ'פלין כהסבר לכל דבר, פרט לנטייתו הידועה לשמצה לנערות צעירות". מבקר וראייטי כתב כי למחזמר אודות "הקריירה העצומה של אגדת הקולנוע צ'ארלס צ'פלין ... יש את הרגעים שלו אבל הוא נכשל בניסיונו לעסוק ביותר מדי [נושאים]. תוך כדי התהליך ... התוצאה הופכת לדלה ושטחית".
התאחדות כדורסל המכללות (רוסיה)

היסטוריה

ההתאחדות נוצרה בשנת 2007 ביוזמת שר המשפטים אלכסנדר קונובלוב, שחקן הכדורסל והמאמן המפורסם סרגיי בלוב, ראש צסק"א סרגיי קושצ'נקו וראש ההתאחדות סרגיי צ'רנוב. במאי 2007 אומצה אמנת ההתאחדות והתפיסה לפיתוח כדורסל הסטודנטים ברוסיה. 210 קבוצות השתתפו בעונת הבכור (2007/08). בעונת 2014/15 כבר השתתפו יותר מ-800 קבוצות.

שלב החטיבות

המשחקים נערכים בין קבוצות הבתים, המכונים - חטיבות. החטיבות מחולקות לשני סוגים: חטיבה אזורית - על פי סובייקטים של הפדרציה הרוסית; חטיבה עליונה - קבוצות עם בסיס כלכלי וארגוני מספיק להשתתפות באליפות ארוכה, בחטיבה המאגדת שלושה מחוזות או יותר של הפדרציה הרוסית. בשלב זה, כל קבוצה בהתאם לתקנות מקיימת לפחות 8 משחקים פעמיים בחודש. מערכת האליפות בכל חטיבה נקבעת על ידי הנציג המוסמך של ההתאחדות והגבולות המשתתפות. המשתתפים שסיימו במקומות 1–3 מקומות בחטיבה העליונה, או משתתפות החטיבות האזוריות והעליונות שקיבלו כרטיס ברזל ממחלקת הספורט של ההתאחדות, עוברים ישירות לשלב האחרון באליפות - ליגת בלוב. השאר יכולים להגיש בקשה להשתתפות בשלב ההעפלה.

שלב ההעפלה

הזכות המובטחת להשתתף בשלב ההעפלה ניתנת לקבוצות שאינן מעפילות ישירות לליגת בלוב מהחטיבות העליונות, ולזכות החטיבות האזוריות שאינן מקבלות כרטיס ברזל לליגת בלוב. משלב ההעפלה הקבוצות מקבלות את הזכות להשתתף בשלב האחרון באליפות ה-ASB.

ליגת בלוב

השלב האחרון באליפות ASB כולל 64 קבוצות גברים ונשים. המשחקים נערכים בשלושה שלבים: טופ 64, טופ 16 והגמר. 3/4 מכל שחב מודחים מהאליפות. זוכי שלב הגמר מוכתרים לאלופי ASB.

ליגת הסטודנטים של VTB

ליגת הסטודנטים בחסות VTB היא ליגת המכללות הבכירה ביותר ברוסיה. אלופת הליגה מקבלת את הזכות לייצג את רוסיה באליפות אירופה בקרב סטודנטים.

היכל התהילה של ASB

ב-15 במאי 2017, בערב הגאלה שהוקדש לציון עשור ל-ASB, הוכרזו שמות המועמדים והמנצחים - אישים מצטיינים שזכורים על הישגי הספורט והשתתפות פעילה בטיפוח הענף, שהפכו לגיבורים הראשונים של היכל התהילה של ASB.‏

משחק האולסטאר של ASB

מאז 2008 מארגני הליגה מדי שנה (למעט בשנת 2014) מקיימים משחק אולסטאר. בדרך כלל המשחק נערך במתכונת עימות בין נבחרות "מערב" ל"מזרח". רק בשנת 2013, פורמט האירוע השתנה. במקום משחק בודד, הוא התקיים בשלוש ערים, בהן התקיים במשך שישה ימים המשחק, ימי עיון ומפגשי אימונים. בתחילה, רק גברים השתתפו במשחקים אלה, אך עד מהרה הותר גם לנשים. בשנת 2015 הושק למעשה בית ספר ASB במסגרת אירוע בסנקט פטרבורג. לעיתים קרובות אנשים מפורסמים הופכים לאורחים מכובדים במשחקים אלה. לאורך השנים, היו אלה שחקני כדורסל מפורסמים (סקוטי פיפן, רוברט אורי, דז'אן בודירוגה, סרגיי בלוב, איבן אדשקו, שרונאס שרונאס מרסיוליוניס, איגור קורשוב, סרגיי פאנוב ואחרים), וכן דמויות פוליטיות שיודעות עסקני ספורט (כמו סרגיי איבנוב, ארקדי דבורקוביץ ', מיכאיל פרוחורוב ואלכסנדר ז'וקוב).
ארנולד וסקר

חייו

קובץ מחזותיו הראשון נקרא "הטרילוגיה של וסקר" והופיע לראשונה על הבמה בתיאטרון בלגרייד בעיר קובנטרי ב-1958. קובץ זה כלל את המחזות "שורשים", "מרק עוף עם שעורה", ו"אני חושב על ירושלים". המחזה הראשון, "מרק עוף עם שעורה", מספר על משפחת כהאן היהודית בלונדון בשנת 1936 ועוקב אחר התמוטטות האידיאלים שלהם בעולם משתנה, במקביל להתפוררות המשפחה עד 1956. הדמויות המרכזיות הן שרה והארי, וילדיהם - עדה ורוני. הם קומוניסטים יהודים, המנסים לשמור על תפיסת עולמם לנוכח מלחמת העולם השנייה, הסטליניזם, והמרד ההונגרי ב-1956. 
ב-1977 כתב וסקר מחזה בשם "הסוחר" או "שיילוק" בו הוא מספר את עלילת "הסוחר מוונציה" מנקודת מבטו של שיילוק היהודי. המחזה עלה באותה שנה בניו יורק וזכה לפרסום דווקא בשל מותו, בערב הבכורה, של מי שהיה אמור לשחק את שיילוק במחזה, השחקן היהודי זירו מוסטל.
מחזותיו תורגמו לכ-17 שפות (שלושה: "המטבח", "שורשים" ו"צ'יפס עם כל דבר" תורגמו גם לעברית). תיאטרון הבימה הציג את ה"מטבח" בבימוי עמרי ניצן בשנת 1978.
בשנת 2005 פרסם וסקר את הרומן הראשון שלו, "דבש", שתיאר את חוויותיה של ביטי בראיינט, גיבורת מחזהו המוקדם "שורשים". המחזה מתרחש בשנות ה-60 המוקדמות כשביטי בת 22, וב"דבש" היא גדלה ב-3 שנים בלבד למרות שהסיפור התרחש ומוקם מחדש בשנות ה-80. 
בשנת 2006 קיבל תואר אבירות מהמלכה, עם התוספת של "סר" (Sir) לשמו.
בשנת 2008 פרסם וסקר את מקבץ שיריו הראשון, "כל הדברים מתעייפים מעצמם" (All Things Tire of Themselves). המקבץ הוא של שירים שכתב בשנים עברו, ומייצג את מה שהוא רואה כשיריו האופייניים והטובים ביותר.
מחזות רבים של וסקר עסקו בנושאים פוליטיים. הוא הזדהה אידאולוגית עם מעמד הפועלים. הוא השתתף בהפגנות למען פירוק הנשק הגרעיני כבר בשנת 1959.
וסקר היה ציוני-שמאלי נלהב וכתב כמה מאמרים שנונים מאוד להגנת מדינת ישראל והציונות.
מנגן

תכונות

מנגן הוא מתכת אפורה-לבנה. זוהי מתכת קשה ומאוד שבירה, קשה להתכה ומתחמצנת בקלות. מתכת המנגן היא פרומגנטית רק אחרי טיפול מיוחד.

דרגות החמצון העיקריות של מנגן הן 2+, 3+, 4+, 6+ ו7+. מנגן דו ערכי מחליף לעיתים מגנזיום דו ערכי במערכות ביולוגיות.

היסטוריה

למנגן שימושים עוד מימי קדם - ציורי קיר נצבעו במנגן דו-חמצני לפני אלפי שנים. המצרים והרומאים השתמשו בתרכובות מנגן בשביל לשנות את צבע הזכוכית.
המנגן זוהה בשנת 1774 על ידי יוהאן גוטליב גאהן (Johann Gahn) שבודד אותו ממנגן דו-חמצני. עד אמצע המאה ה-18 השתמשו כבר במנגן דו-חמצני בייצור כלור. בשנת 1816 הבחינו שהוספת מנגן לברזל מקשיחה אותו וגורמת לו להיות פחות שביר, דבר זה הביא לכך שבתחילת המאה ה-19 מדענים החלו לחקור את השימוש במנגן בייצור פלדה. ב-1837 גילה אקדמאי בריטי שחשיפה ממושכת למנגן יכולה לגרום למחלת פרקינסון.

אמצעי זהירות

מנגן בנוסף הוא חומר רעיל. חשיפה לאבק ואדי מנגן יכולה להיות מסוכנת אפילו ברמות נמוכות.
תמיסת פרמנגנט חומצית תחמצן כל חומר אורגני שתבוא איתו במגע.
ב- 2005, מחקר הראה על קשר בין שאיפת מנגן לבין בעיות במערכת העצבים המרכזית אצל עכברים.
שעת האפס (סדרת טלוויזיה)

העלילה

האנק גליסטון (אדם העוסק בפרסום וסיפוק של מגזינים), יש לו אישה יפהפייה ושמה ליילה, כאשר היא קונה שעון ייחודי, היא נחטפת על ידי טרוריסט בשם וינסנט הלבן. כשהאנק מבין שאשתו נחטפה בגלל השעון, הוא מפרק את השעון ומוצא יהלום פגום בפנים, כשהאיר את היהלום על הקיר הוא ראה שנגלת לעיניו מפה, האנק לוקח את המפה לחברו הטוב הכומר, הכומר מספר לו שהמפה כתובה בשפה שמתה במאה השנייה. וינסנט הלבן מבקש מהאנק לעשות עסקת חליפין בין ליילה לשעון, והכומר מציע להאנק שילך בלי היהלום, יהלום המפה נשאר עם הכומר, וינסנט הבין את התכסיס ולקח את היהלום מהכומר בהריגה. האנק נוסע לניו ברתולומיאו עם הסוכנת ריילי. בינתיים ארון ורייצ'ל נוסעים לבוואריה לחפש את יוצרו של השעון, השען מספר להם שלא מדובר רק בשעון אחד אלא בשנים עשר שעונים, שמיועדים ל-12 שליחים נבחרים שנאספו בשנת- 1938, כדי להגן על העולם השסוע מאבדון, השליחים יצרו חיי עולם חדשים ולאחר מכן התפזרו כדי להסתתר מהנאצים. האנק מוצא את ניו ברתולומיאו הממוקם על המפה, זו צוללת נאצית התקועה בקרח, ובתוכה יש כמה שליחים מתים, יחד עם אדם שדומה להאנק.
אלברט ביזלי

קריירה

ביזלי נולד בעיירה סטורברידג' שבווסטרשייר, והחל את הקריירה שלו במועדונים המקומיים קידרמינסטר וסטורברידג'. ב-1931, בהיותו בן 17, חתם בארסנל תמורת 550 לירות שטרלינג. בתקופה שלאחר חתימתו הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר במשחק מול סנדרלנד ב-6 באפריל 1932. הוא שיחק בסגל הבוגר באופן לא סדיר, מאחר שבעמדה שלו שיחקו ג'ו האלם וקליף באסטין, שהיו בין השחקנים הבכירים של ארסנל בשנות ה-30.
לאחר פציעתו של האלם בעונת 1933/1934 קיבל ביזלי הזדמנות, והבקיע 10 שערים ב-23 משחקי ליגה, שבזכותם זכתה ארסנל באליפות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע גם בעונת 1934/1935, בה זכתה ארסנל באליפות נוספת. אולם, הוא נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב פעם נוספת, הפעם מול האלם והשחקן החדש אלף קירקן, והחמיץ את ניצחון ארסנל על שפילד יונייטד בגמר גביע ה-FA של 1936. באוקטובר 1936 הוא הועבר להאדרספילד טאון תמורת 750 לירות שטרלינג, לאחר שרשם לזכותו 90 הופעות ו-25 שערים במדי ארסנל.
הוא השתתף ב-108 משחקים בשלוש עונות במדי האדרספילד, והעפיל לגמר גביע ה-FA ב-1938, בו הפסיד עם קבוצתו לפרסטון נורת' אנד. ב-1939 ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בכל 90 הדקות במשחק מול נבחרת סקוטלנד. הוא השתתף גם בשני משחקי נבחרת לא רשמיים במהלך מלחמת העולם השנייה, ואף השתתף כשחקן אורח במדי ארסנל ב-18 משחקים.
ביזלי המשיך לשחק לאחר חידוש המשחקים התחרותיים בתום המלחמה; לאחר ששיחק במשך ארבע עונות בפולהאם הוא התמנה למאמן-שחקן בבריסטול סיטי ב-1950, פרש ב-1952 ממשחק פעיל והמשיך לאמן עד 1958. ב-1959 החל לאמן את ברמינגהאם סיטי, אך כיהן בתפקיד זה במשך שנה אחת, שבמהלכה הוביל את המועדון לגמר גביע ערי הירידים, שהסתיים בהפסד 1 - 4 לברצלונה. לאחר מכן עבד כמאתר כשרונות עבור פולהאם, ואימן את מועדון הכדורגל דובר. הוא פרש ועבר להתגורר בעיירה צ'ארד שבסומרסט, ומת בטאונטון בגיל 72.
טל לב-רם

טל לב-רם (נולד ב-1975) הוא עיתונאי ישראלי. שימש ככתב לענייני צבא וביטחון בגלי צה"ל.

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל בחר לשרת בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר לב-רם מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה ולקח חלק בפעילות מבצעית בדרום לבנון ובאינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמ"פ וכסמג"ד בבה"ד 1. בתפקידו האחרון שירת כדובר פיקוד הדרום בדרגת רס"ן בעת יישום תוכנית ההתנתקות וחטיפת גלעד שליט. בשנת 2008 החליט מפקד גלי צה"ל דאז, יצחק טוניק, למנותו לכתב הצבאי של התחנה. שירת בתפקיד עד דצמבר 2017.
ללב-רם תואר ראשון בממשל, אסטרטגיה ודיפלומטיה מטעם המרכז הבינתחומי.
מחנה HKP

מחנה HKP ("מחנה לתיקון כלי רכב צבאיים", ובגרמנית: Heereskraftfahrpark 562 Zwangsarbeitslager) היה מחנה לעבודת כפייה שהוקם בתקופת מלחמת העולם השנייה ברחוב סובוץ (Subocz, שמו הוחלף ל-Subačiaus), בעיר וילנה שבליטא על ידי האס אס אך נוהל בפועל על ידי הצבא הגרמני. מפקד המחנה בפועל היה המהנדס הגרמני רב-סרן קרל פלגה שהגן על העובדים היהודים מפני האס אס. במחנה נכלאו כ-1,250 פועלי כפיה יהודים.

הקמת המחנה ופעולתו

מחנה HKP הוקם בחפזה בספטמבר 1943 על ידי פלגה כשזה שמע על התוכנית לחסל את גטו וילנה ואת היהודים הגרים בו. פלגה קיבל אישור להעביר את עובדיו היהודיים, שהוגדרו כעובדים החיוניים למאמץ המלחמה הגרמני, וכן את בני משפחותיהם, למחנה בפרברי וילנה. הוא טען שחיוני להעביר גם את בני משפחותיהם של העובדים כדי לשמור על המורל ולא לפגוע בתפקודם כפועלים. במחנה, ששכן בשני בתים סמוכים בווילנה, שוכנו כאלף יהודים - גברים, נשים וילדים. הודות למאמציו של פלגה היו יהודים אלה חופשיים בדרך כלל מהתעללות ומרעב. רוב אנשי יחידתו של פלגה, קצינים וחיילים, התייחסו ליהודים באופן הוגן.
לעיתים נכנסו אנשי אס אס למחנה, התעללו ביהודים וחטפו יהודים לשם שילוחם למחנות השמדה או לגיא ההריגה פונאר שליד וילנה. באקציית הילדים של 27 במרס 1944 חטף האס אס את הרוב מבין 250 הילדים שהיו במחנה, כשהוריהם היו בעבודה, ורצח אותם מחוץ למחנה.

שחרור המחנה

ביוני 1944 קרב הצבא האדום לווילנה, והחלה המתקפה על וילנה . פלגה נאלץ להתפנות מערבה. הוא לא יכול היה להזהיר את עובדיו היהודיים, כיוון שנפרד מהם בנוכחות אנשי אס אס, אך אמר: "כולכם יודעים עד כמה זהיר האס אס בהגנת אסיריו היהודים" ("Sie wissen alle genau, Wie sorgfältig die SS ist beim Schutz ihrer jüdischen Gefangenen")]. כמחצית מהעובדים הבינו את האזהרה המובלעת בדברים והסתתרו לפני הגעת יחידות הפשיטה של האס אס, ב-3 ביולי 1944.
500 אסירים שהתייצבו לקריאת האס אס נלקחו לפונאר ונרצחו שם. במהלך שלושת הימים הבאים סרקו אנשי האס אס את מחנה HKP ומצאו כמחצית מהאסירים החסרים, שהיו במקומות מסתור. יהודים אלה, כ-250 במספרם, נורו בחצר המחנה.
עם שחרור מחנה HKP על ידי הצבא האדום, נמצאו במחנה 250 ניצולים יהודים. זו הקבוצה הגדולה ביותר של ניצולים שנמצאה בווילנה בתום השואה.
מאיר מיבר

ילדות ונעורים

מאיר מיבר נולד כמאיר מַייבֵּרג, בן ליהודה וטובה; את שם משפחתו עיברת עם קום מדינת ישראל. טובה נולדה בצפת ליוסלה ליבמן ויהודה עלה מבסרביה. יהודה שימש כחבר מועצת עיריית צפת.
משפחת מייברג, כמרבית הקהילה היהודית בצפת של אותם ימים, הייתה דתית ומאיר למד בילדותו בחדר ובתלמוד תורה. בהגיעו לגיל 15 פנה להשכלה חילונית רחבה יותר. הוא למד בקולג' הסקוטי בצפת יחד עם תלמידים מכל האזור, מרביתם נוצרים ומוסלמים. בזכות עירוב זה זכה להיכרות מעמיקה יותר עם האוכלוסייה המגוונת של ארץ ישראל. בשנת 1938 סיים את לימודיו.

במחתרת, בתקופת המנדט

בגיל 14 התקבל לשורות ארגון "ההגנה". בתחילה שימש רק כמקשר, אך כבר אז דמיין עצמו כמפקד השולח הודעות. במקביל התארגנו תנועות נוער שונות בעיר; תחילה הצטרף למכבי הצעיר אך במהרה עבר לשורות בית"ר. לא עבר זמן רב והוא מונה למפקד הקן, ובמקביל גם פיקד על האצ"ל בצפת, עד לפילוג שיצר את לח"י (1940). בספרו מתאר מיבר תנועה זו כמחשלת אופי, והוא מדגיש שהשתייכות הצולבת בין בית"ר ל"הגנה" לא הפריעה להתפתחותו כמפקד עתידי.
ב-1938 הצטרף מיבר ל"הגנה"; מפקדתו הראשונה הייתה מרים שטרן. זמן קצר לאחר פרוץ מאורעות תרצ"ט יצא לקורס מ"כים. רוב פעילותו כללה התחמקות מהבריטים, ובמקביל צפת צברה תחמושת ונשק במטרה להיות ערוכים לפרעות ולקרבות העתידיים להתרחש. ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נפסקו המהומות שעוררו הערבים בארץ ישראל. אף על פי ש"ההגנה" המליצה על גיוס יחידות שונות כדי לעזור לבריטים, סירב מיבר. בספרו הוא מנמק זאת בכך שעד אמצע 1940 כבר הוכשר בארבעה קורסים שונים והיה שקוע בפילוג העמוק בין האצ"ל ל"הגנה", אליהם עדיין השתייך. בספרו מספר מיבר כי אחד האירועים שהשפיעו על עזיבתו את האצ"ל היה מפגש עם אברהם שטרן (יאיר), מייסד הלח"י.
ב-1944 מונה מיבר למפקד העיר צפת על ידי גיורא שנאן, מפקד נפת תל-חי. בספרו מונה מיבר את מצבת כוח האדם שעמד לרשות "ההגנה" בעת מינויו, ואומד אותם ב-100 איש בסך הכל. אחת ממטרותיו הראשונות והעיקריות היו גיוס אנשים נוספים, מתוך הבנה שהסכסוך הקיים עתיד, בזמן הקרוב, להוליד קרבות. אחד היתרונות שעמדו למיבר כמנהיג שצמח מתוך האצ"ל היה צירופם של לוחמים אלו לאימוני "ההגנה"; מאוחר יותר, במלחמת השחרור, עזר שילוב לוחמים אלו בשורות "ההגנה" לעבות את המגננה על צפת.

ראש עיריית צפת

בשנת 1953 נבחר למועצת העיר צפת וכיהן בה 18 שנים. בשנת 1965 נבחר לכהן כראש עיריית צפת, בשנת 1969 נבחר בשנית, אולם הקואליציה שהקים לא החזיקה מעמד עד תום הקדנציה.

עיסוקיו האזרחיים

מיבר היה איש עסקים ובעל נכסים, בעיקר בתחומי הנופש והקיט בצפת. כמו כן, עבד מספר שנים כמנהל סניף צפת של בנק לסחר חוץ. 
ב-1970  הקים את מלון "מוטל צפת" על הר כנען. לקראת סוף שנות השמונים המלון נסגר והמבנה שנמכר הוסב למעונות סטודנטים של מכללת צפת.

פעילות חברתית

מיבר היה ממייסדי לשכת הבונים החופשיים בצפת ונשיאה הראשון. כמו כן, כיהן כנשיא מועדון רוטרי בעיר, ובמסגרת תפקידו יזם את נטיעת יער "פאול הריס". באמצע שנות התשעים קיבל את אות "יקיר צפת" כהערכה על פועלו למען העיר החל ממלחמת השחרור וכלה בעשייתו בתחום התיירות.

הנצחה

על שמו של מיבר קרוי רחוב מאיר מיבר. הרחוב נמצא בסמיכות לביתו של מיבר על הר כנען, שברחוב הגדוד השלישי, ע"ש גדוד הפלמ"ח ששחרר את צפת בתש"ח.

משפחה

היה נשוי לשרה (לבית רוט), אף היא ילידת צפת. אב ליאיר, מהנדס אוניות, דרורה, פסיכולוגית תעסוקתית, ורותי, יועצת ביטוח. סב לשבעה נכדים. נכדתו יעל מיבר דוקטורי נרצחה בפיגוע ירי בשנת 1998.
All I Want for Christmas Is You

ביקורות

במשך השנים זכה השיר לביקורות חיוביות ושבחים רבים. "דיילי טלגרף" הכתירו את "All I Want for Christmas Is You" לשיר חג המולד של העשור בממלכה המאוחדת. מגזין "רולינג סטון" דירגו אותו כשיר הכריסמס והרוק אנד רול הרביעי הטוב ביותר, וכינו אותו "holiday standard". בחודש דצמבר 2018, השיר הגיע לשיא של המקום ה-3 בבילבורד הוט 100, מה שהפך לדירוג הגבוה ביותר במצעד מאז פרסומו המקורי.

הרמיקס של ג'סטין ביבר

בשנת 2011 הקליטה קארי דואט מיוחד של השיר יחד עם הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, תחת הכותרת "(!All I Want for Christmas for You (SuperFestive", אשר נכלל באלבום החג הראשון של ביבר, Under the Mistletoe, ופורסם כסינגל השני מתוכו.
בעיית קורוש

בעיית קורוש היא בעיה בתורת החוגים, העוסקת באלגברות אלגבריות נוצרות סופית. את הבעיה העלה אלכסנדר קורוש  באנלוגיה לבעיית ברנסייד מתורת החבורות, והיא שואלת האם אלגברה אלגברית נוצרת סופית היא בהכרח מממד סופי. לשאלה זו, כלשונה, יש פתרון שלילי, אך התשובה לחלק מן הוריאציות עדיין אינה ידועה.
אלגברה קומוטטיבית הנוצרת על ידי מספר סופי של איברים אלגבריים, היא בעלת ממד סופי. תכונה זו אינה נכונה באלגברות לא קומוטטיביות (האלגברה הנוצרת על ידי איברים x,y המקיימים  היא בעלת ממד אינסופי), ולוז הבעיה, אם כך, הוא באופן שבו האלגבריות של כל האיברים אמורה לצמצם את המימד. 
אם אלגברת החבורה של חבורה G היא אלגברית, אז החבורה מפותלת (ההפך אינו נכון). במובן זה, בעיית קורוש על אלגברות חבורה חלשה מבעיית ברנסייד, העוסקת בחבורה נוצרת סופית שכל אבריה בעלי סדר סופי.
יבגני גולוד  בנה, בעזרת למת גולוד-שפרביץ', אלגברה נילית נוצרת סופית בעלת ממד אינסופי (1964). זוהי דוגמה נגדית לבעיית קורוש, משום שכל איבר נילי הוא אלגברי. דוגמה חזקה יותר, בעלת מימד גלפנד-קירילוב סופי, נבנתה על ידי Lenagen וסמוקטונוביץ'. 
מאידך, בעיית קורוש עדיין פתוחה עבור חוגים עם חילוק (וכל חוג אלגברי ללא מחלקי אפס הוא כזה). אפילו ללא הנחת האלגבריות, לא ידועה אלגברת חילוק נוצרת סופית ממימד אינסופי. בעיה זו נקראת בעיית Latyshev ובשנת 2015 הכריזו אליהו ריפס ואלכסיי קנאל-בלוב על קיומה של אלגברת חילוק, שהחבורה הכפלית שלה נוצרת סופית, והיא לכן משמשת בפרט כפתרון חיובי לבעיית Latyshev.
קפלנסקי הראה שלבעיית קורוש פתרון חיובי עבור אלגברה עם זהויות.
פתרונו הקומבינטורי של Shirshov לאותה בעיה מכסה גם אלגברות אלטרנטיביות ואלגברות ז'ורדן.
אנציקלופדיה של סלובניה

האנציקלופדיה של סלובניה (בסלובנית: Enciklopedija Slovenije) היא אנציקלופדיה בשפה הסלובנית, שמתמקדת בנושאים הקשורים לסלובניה.
האנציקלופדיה ראתה אור בין השנים 1987-2002 על ידי חברה פרטית ("Mladinska knjiga", ספר לנוער) בשיתוף עם האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות .
האנציקלופדיה של סלובניה משתרעת על פני 16 כרכים. בתחילת דרכה של האנציקלופדיה, ועל רקע התגברות הרגשות הלאומיים עם הכרזת העצמאות של סלובניה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הדפיסה ההוצאה לאור 30,000 עותקים מכל כרך, אך לאורך זמן לא הייתה לכך הצדקה כלכלית והכרכים המאוחרים יותר נדפסו במהדורות של 15,000 עותקים בלבד.
דניאל ובסטר (פלורידה)

ביוגרפיה

נולד בשנת 1949 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית. כשובסטר היה בן שבע, עבר עם משפחתו לאורלנדו שבפלורידה, שם גדל. את לימודיו האקדמאים עשה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, שם סיים תואר ראשון בהנדסת חשמל בשנת 1971. היה אמור לשרת במלחמת וייטנאם, אך לא עבר את המבדקים הגופניים. בשנת 1980 נבחר לבית הנבחרים של פלורידה, והמשיך לכהן בתפקיד זה עד שנת 1998. בשנתיים האחרונות שלו בתפקיד אף שימש כיו"ר בית הנבחרים, הרפובליקני הראשון הנושא בתפקיד מזה 122 שנים. בשנים 1998-2008 היה חבר בסנאט של פלורידה. בשנת 2002 ניסה ללא הצלחה להיבחר לנשיא הסנאט. החל משנת 2006 ועד סוף כהונתו שימש כמנהיג הרוב הרפובליקני. 
במשך שנים ובסטר דחה הצעות מטעם גורמים במפלגתו להתמודד על מקום בבית הנבחרים הארצי. הוא החליט לעשות זאת לקראת הבחירות בשנת 2010 וניצח בהן את חבר בית הנבחרים אלן גרייסון ותפס את מקומו. הוא נבחר מחדש בבחירות בשנים 2012, 2014 ו-2016.
קולומביה (דמות)

קולומביה (באנגלית: Columbia) היא דמות המסמלת את ארצות הברית ומהווה האנשה של המדינה.
הדמות היא מקור שמו של מחוז קולומביה, ומקורה בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית. במהלך השנים פחת השימוש בהאנשה זו, ובמאה ה-20 הפכה הדמות המואנשת של הדוד סם לסמלה של ארצות הברית. השיר "הייל קולומביה", ששימש בעבר המנון לא-רשמי של ארצות הברית, עדיין נמצא בשימוש כהמנון סגן נשיא ארצות הברית.
הדמות שימשה כמקור שמה של אוניברסיטת קולומביה שבניו יורק ולחברת CBS, ששמה המלא: Columbia Broadcasting System.
מקור שמה של דמות זו בשמו של כריסטופר קולומבוס.
האנשה זו מקבילה להאנשה של הממלכה המאוחדת הכוללת דמות נשית - בריטניה ודמות גברית ג'ון בול (שהמקביל האמריקאי שלו הוא הדוד סם), וכן למריאן הצרפתית.
מרטינו מרטיני

ילדות והשכלה

ב-8 באוקטובר 1632, עם סיום לימודיו התיכוניים בקולג' של טרנטו, נכנס מרטיני למסדר הישועים. ב-1634 בסיום תקופת הכשרתו הראשונה, ביקש ממנהל הקולג' להישלח כמיסיונר לסין. הוא המשיך את לימודיו הקלאסיים עוד שלוש שנים באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא ולמד מתמטיקה ואסטרונומיה אצל המלומד אתנסיוס קירכר. בשנים 1637 עד 1639 למד תאולוגיה בקוימברה שבפורטוגל. שם הוסמך לכמורה.

במקאו וסין

ב-1640 הפליג מרטיני לסין. הוא הגיע למקאו ב-1642. הוא החל ללמוד סינית, ושנה לאחר מכן חצה את הגבול, והשתקע בהאנגג'ואו. משם הוא תר את הפרובינציות השונות של האימפריה, ואסף ידיעות מדעיות, בעיקר אודות הגאוגרפיה של האימפריה הסינית. הוא גם ביקר בבייג'ינג ובחומה הגדולה.
כאשר שבטי המנצ'ו פלשו לסין, השתלטו על בייג'ינג ב 1644 והפילו את שושלת מינג מצא מרטיני הגנה בקרב הפקידות הנמוכה, שהעריכה את ידיעותיו וחוכמתו. הוא התערב לעיתים אצל השלטונות האזרחיים והצבאיים כדי להציל נפשות.

חזרה לסין

ב-1658 חזר מרטיני עם עשרה ישועים נוספים לסין. הם נשבו על ידי שודדי ים ושוחררו בעבור כופר. רק הוא ושלושה נוספים שרדו את המסע עקב המחלות. הוא מגיע להאנגג'ואו ב-11 ביוני 1659 וחוזר לעבודתו עם הנוצרים החדשים באזור.
מרטיני מפרסם בסינית אנתולוגיה בשם "אודות החברות" ובה חיבורים שתורגמו מיוונית עתיקה ולטינית. עוד כתב בסינית מספר חיבורים פדגוגיים המנסים להוכיח בעזרת ההיגיון את קיומו של האל ואלמותיותה של הנשמה.
הוא הספיק לנכוח בפתיחת הכנסייה הגדולה בעלת שלוש הספינות אותה יזם (כיום קתדרלת העיבור ללא חטא של האנגג'ואו) וזמן קצר אחר-כך הוא נפטר מכולרה בגיל 47.