google/wiki40b huggingface dataset:
מרטינוס החמישי

תולדות חייו

מרטינוס החמישי נולד למשפחת קולונה, אחד מבתי האצולה העתיקים והחשובים באיטליה ואחת משתי המשפחות החזקות שהתמודדו על השליטה ברומא (מול משפחת אורסיני). הוא יועד לכמורה מצעירותו. ב-1390 מונה לבישוף אורבינו. בין 1404 ל-1406 מונה לקרדינל וב-1410 היה חבר בוועדה שחקרה את יאן הוס.
הוא נבחר לאפיפיור על ידי קונקלווה בת 23 קרדינלים שהתקיימה במסגרת ועידת קונסטנץ ב-11 בנובמבר 1417, יום חגו של מרטינוס הקדוש ולכן בחר את השם האפיפיורי "מרטינוס". בחירתו הייתה בחירה במועמד מוסכם וסיימה את הקרע בין תומכי האפיפיור גרגוריוס השנים עשר והאנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר.
הוא עזב את קונסטנץ בראשית 1418 אך נע באיטיות לאורך איטליה, כולל שהיה ארוכה בפירנצה עד שנכנס לרומא בספטמבר 1420. מטרתו הייתה להשיג הכרה ותמיכה ציבורית רחבה ככל האפשר. במהלך מסע זה הגישו לו יהודי העיר פורלי מתנות ועתירה לבטל את גזירותיו של האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר וביקשו את החזרת זכויות המסחר והמגורים שלהם בעיר. האפיפיור הנבחר קיבל את עתירת היהודים, עם זאת הוא זכור בהיסטוריה היהודית כאפיפיור שחתם על גזירת הים, איסור על העברת יהודים ואולי גם סחורות של סוחרים יהודים במזרח הים התיכון מאירופה (בעיקר מערי המסחר של איטליה כונציה וג'נובה) לארץ ישראל במאה ה-15, בעקבות סכסוך על המקומות הקדושים בירושלים, המצב הגאופוליטי במזרח הים התיכון ושיקולים מדיניים של מדינת האפיפיור מול ערי המדינה האיטלקיות.
למרות האיסור יש עדויות של עולים מגרמניה שהיטלטלו במשך חודשים במסלול מפותל וארוך דרך פולין, רומניה, הים השחור, טורקיה ו-סוריה- עד שהגיעו למחוז חפצם.
מרטינוס נודע כאפיפיור נמרץ, מלומד, מנהל נבון ושמרן מבחינה דתית. הסכמיו (הקונקורדטים) עם האימפריה הרומית הקדושה, אנגליה וצרפת הבטיחו מניעת רפורמות בכנסייה וביצרו את מעמדה של מדינת האפיפיור ששבה להיות תחת הנהגתו ישות מדינית חשובה. ב-1 במרץ 1420 הוציא מרטינוס החמישי בולה אפיפיורית המנדה את חברי התנועה ההוסיטית בבוהמיה ואת תנועתו של ג'ון ויקליף. הדבר פתח 14 שנים של מלחמות דת בבוהמיה שכונו "המלחמות ההוסיטיות".
הוא הורה על כינוס ועידה כנסייתית כל חמש שנים, הראשונה התכנסה ב-1423 בפאביה ונמשכה בסיינה שנה מאוחר יותר, בהשתתפות דלה ופוזרה. הוועידה השנייה התקיימה לאחר שבע שנים בבזל וסמוך לאחר פתיחתה נפטר האפיפיור מרטינוס החמישי כתוצאה משבץ מוחי.
רפואה וישועה

רפואה וישועה הוא ארגון וולנטרי מטעם חסידות גור המסייע לילדים ומשפחות של לוקים במוגבלות שכלית התפתחותית. הארגון מנוהל על ידי נתן קוביציק ושמואל גלקופף.

פעילות הארגון

הארגון מתמקד בסיוע לבעלי צרכים מיוחדים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית ולבני משפחותיהם. הארגון מתבסס על מתנדבים ומצבת מקבלי המשכורות בו נמוכה מאוד לעומת היקף הפעילות. בפעילויות הארגון משתתפים בצורה פעילה כ-1086 ילדים וילדות בעלי צרכים מיוחדים, ומאות מתנדבים.
לרפואה וישועה מועדוניות בבני ברק ובירושלים, הפועלות 365 יום בשנה ללא הרף, המלוניות מספקות מקום חם ומהוות מעין 'בית נוסף' לאדם המיוחד, במכרז שנערך על ידי משרד הרווחה בשנת 2015 להקמת מלוניות זכתה העמותה במכרז להקמת מלוניות נוספות בירושלים ואשדוד.
הארגון התמודד במכרז להקמת בית חולים באשדוד, ופרש ממנו.
מועדוניות רפואה וישועה - סיוע למשפחותיהם של ילדים חריגים בטיפול מחוץ למסגרות על ידי מועדוניות שישי-שבת (בבני ברק, בירושלים, בבית שמש, באשדוד בחיפה בחצור הגלילית בקרית גת ובערד), בנוסף מארגן הארגון שבתות מחנה. 
מחנה חג 'קמפ ורדיגר' בכל חול המועד מחנות ענק ושמחת בית השואבה. בהשתתפות מאות ילדים ומתנדבים, הקמפ תרומת שלמה ורדיגר מארצות הברית יו"ר אגודת ישראל באמריקה וקרוי על שמו.
כמו כן מסייע הארגון למשפחות בהתנהלות מול משרדי הממשלה וקופות החולים ובייעוץ רפואי על ידי צוות מומחים.
מנוע בוקסר

מנוע בוקסר הוא סוג של מנוע בעירה פנימית שבו כל צמד בוכנות מסודר בצורה אופקית בכיוונים הפוכים מימין ומשמאל, בניגוד לתצורות הנפוצות במנועי כלי תחבורה של צילינדרים מקבילים בשורה או צילינדרים המסודרים בתצורת V.
פעולת הבוכנות במנוע זה מדמה אגרופים ה"חובטים" מימין ומשמאל בגל הארכובה, ועל שום כך קיבל המנוע את שמו ("בוקסר" פירושו מתאגרף באנגלית).
מנוע בוקסר שונה ממנוע V בזווית של 180° עקב השימוש בגל הארכובה עם ארכובה נפרדת לכל בוכנה, בעוד שבמנוע V של 180° כל צמד בוכנות חולקות את אותה ארכובה.

יתרונות

יתרונו הגדול של מנוע הבוקסר הוא באיזון המושלם הנוצר מנטרול תנועת כל בוכנה על ידי תנועת הבוכנה המנוגדת לה. במנועי מחזור ארבע פעימות מגיע כל צמד בוכנות ל"נקודה מתה עליונה" במקביל ובכך מאזן את הרעידות. מנועי בוקסר גם מצטיינים במרכז כובד נמוך בשל מבנם השטוח והאופקי, דבר המקנה יציבות וניהוג טובים יותר למכוניות בהן הם מותקנים.
מבנהו השטוח של המנוע מקנה גם גישה נוחה יותר למכללים העיקריים עבור המכונאי. האלטרנטור ממוקם בדרך כלל ישירות מעל המנוע, וכך גם המתנע ורכיבים נוספים.
עם זאת, מנועי בוקסר רחבים יותר ממנועים רגילים ויקרים יותר לייצור - בעיקר משום שיש להם שני ראשי מנוע (אחד לכל צד), דבר המגביל את תפוצתם.

דגם מקורר אויר של פולקסוואגן

מנוע בוקסר מקורר אויר מתוצרת פולקסוואגן הוא דגם של מנוע שריפה פנימית הנחשב לאחד המנועים השימושיים והרב תכליתיים ביותר שיוצרו מעולם. גרסאות שונות של המנוע יוצרו מתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 עד 2006.
יחודו של המנוע היה בשימוש חדשני בטכנולוגיות מכניקה וחומרים, אשר לא נעשה בהם שימוש משולב עד אותה עת.
החידושים הטכנולוגיים שהוצגו במנוע כללו: צילינדרים העשויים מיצקת ברזל, ראש המנוע והבוכנות העשוים מיצקת סגסוגת אלומיניום, בלוק מנוע ואגן שמן העשוים מגנזיום, גל ארכובה וטלטלים העשוים מפלדה מחושלת.
המנוע פותח ויוצר על מנת לשמש כיחידת הכוח הראשית עבור דגמי חיפושית וטרנספורטר הראשונים של החברה. הדגם הראשון שהוצג היה מנוע בנזין בתצורת מנוע בוקסר בן ארבעה צילינדרים אשר הותקן בחלקו האחורי של כלי הרכב. הדגם הראשון היה בנפח 1.1 ליטר ובעל 24 כוחות סוס ב-3,300 סל"ד ומומנט של 6.8 קג"מ ב-2,000 סל"ד.
עקב תכונות האמינות המופלגות של המנוע, נעשה בו שימוש בכלי רכב וגם במטוסים ניסיוניים בשלבי הפיתוח שלהם, וזאת מכיוון שפעולת המנוע בתוך רצועת הכוח שלו מתקיימת בסל"ד נמוך יחסית ואיפשרה את הקטנת תיבת ההילוכים והמשקל בעת בקרת הביצועים.

שימושים בכלי רכב נודעים

מנועי בוקסר מקוררי אוויר בני ארבעה צילינדרים הותקנו בדגמי פולקסוואגן חיפושית וטרנספורטר, בדגם שיוצר עד 1992. חברת פורשה התקינה מנוע בתצורת בוקסר בדגמי 356 ו-912. חברת סובארו משתמשת במנועי בוקסר באופן מסורתי, כמעט בכל הדגמים של מכוניותיה. חברת אלפא רומיאו התקינה מנועי בוקסר בדגמי האלפאסוד, הספרינט, והאלפא 33. מנוע בוקסר מקורר אוויר ייחודי בן שני צילינדרים בלבד הותקן בסיטרואן 2CV ("דה שבו"), ולעומת זאת פרארי התקינה בדגם "טסטה רוסה" שלה מנוע בוקסר ייחודי, מקורר מים בן 12 צילינדרים.
אופנועי ב.מ.וו מסדרת R משתמשים במנועי בוקסר מקוררי אוויר בני שני צילינדרים מאז שנת 1923.
מנוע הבוקסר מתאים במיוחד, בשל מבנהו, לקירור אוויר והתקנה במטוסים.
אורי לוברני

ביוגרפיה

נולד בחיפה למשפחה אמידה, בנו היחיד של ד"ר אהרון לבראני, וטרינר בעיריית חיפה ומידידיו המקורבים של חסן שוכרי. בבעלות משפחתו היה פנסיון טלטש. הוא למד בבית הספר הריאלי והיה פעיל בצופים. בהיותו נער התנדב לפלמ"ח, היה שותף בארגון ההעפלה ושירת במלחמת השחרור בתור קצין מודיעין בחטיבה שבע ובחטיבת יפתח.
לאחר המלחמה הצטרף למשרד החוץ, והיה מזכירו של משה שרת. ב-1956 התמנה ליועץ לענייני ערבים לראש הממשלה דוד בן-גוריון, ופעל, בין השאר, לשילוב בני העדה הדרוזית בצה"ל. ב-1963 החליף לוברני את יצחק נבון בתפקיד מנהל לשכת ראש הממשלה בן-גוריון, והיה הראשון ששמע ממנו על כוונתו להתפטר בין השאר בעקבות דרישתו של בן-גוריון (שלא נתקבלה בהנהגת מפא"י) למנות ועדת חקירה ממלכתית למה שכונה "עסק הביש". בסוף 1964 התפטר מתפקיד זה, לדבריו מכיוון שראש הממשלה לוי אשכול לא נתן בו אמון מלא. בעל המשמר נטען שהוחלף בגלל נאמנותו לבן-גוריון. לוברני שב למשרד החוץ, נשלח ללמוד צרפתית בפריס וביולי 1965 נתמנה לשגריר ישראל באוגנדה (לאחר שהוצע לו לבחור בין להיות שגריר בפינלנד או באוגנדה), שם קשר קשרים עם אידי אמין שהיה אז סגן הרמטכ"ל. בו זמנית, שירת גם כשגריר לא תושב ברואנדה. בשנת 1968 התמנה לשגריר ישראל באתיופיה במקומו של חיים בן-דוד, שנספה בתאונת מטוס בנובמבר 1967. לובראני ריכז באתיופיה את הסיוע הישראלי שהתרכז בצוותים ישראלים של גאולוגים, מומחים לכותנה, רופאים, ומומחי מלונאות. בשנת 1971 התמנה לתפקיד בכיר בקונצרן כור. בשנת 1973 החליף לובראני את מאיר עזרי בתפקיד שגריר ישראל באיראן. לובראני היה בקשרים הדוקים עם השאה מוחמד רזא שאה פהלווי והיה בין הראשונים שהזהירו מבעוד מועד כי קרב הקץ על משטרו של השאה. ב-1978 החליף אותו בתפקיד יוסף הרמלין. ב-1979 פרש לוברני לעסקים פרטיים.
ב-1990 ניהל את המגעים הדיפלומטיים בין ישראל לאתיופיה שהובילו למבצע שלמה. בין השנים 1983–2000 שימש כמתאם הפעולות בלבנון, במסגרת זו היה מעורב במגעים עם נביה ברי, מנהיג תנועת אמל, לשחרורו של רון ארד, וכן שימש ראש משלחת ישראל למשא ומתן עם לבנון במסגרת שיחות מדריד. לאחר נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון ביוני 1985 ביקש אורי לוברני לשוב לעסקיו, אולם מאחר שהמדיניות הישראלית בדרום לבנון הייתה מורכבת ומסובכת, ביקש ממנו שר הביטחון יצחק רבין לדחות את התפטרותו.
לאחר נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000 עבר לוברני לשמש כיועץ לשר הביטחון. הוא נשאר בתפקיד זה עד 2010, אז עבר לתפקיד יועץ לשר לנושאים אסטרטגיים, משה יעלון. בנובמבר 2015 פרש משירות המדינה.
בשנת 2014 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
לוברני היה מהדמויות המזוהות ביותר עם תקופת רצועת הביטחון הישראלית, בהיותו מתאם פעולות הממשלה בלבנון. בשנת 2013 בראיון לפורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם" הסביר לוברני שכל מי ששירת בלבנון עד מאי 2000  זכאי לקבל את אות מלחמת לבנון הראשונה.
במרץ 2018 מת לוברני בגיל 91.
שלמה אורן

שירות צבאי

באוגוסט 1974 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב אורן לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד. בהמשך מונה למפקד פלוגה בצנחנים וכסגן מפקד גדוד הנח"ל המוצנח. לאחר מכן היה אורן מפקד גדוד שקד של חטיבת גבעתי. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבת ביסלמ"ח. בשנת 1998 שימש אורן כסגן מפקד אוגדת איו"ש. ולאחר מכן אורן הועלה לדרגת תא"ל ובשנים 2000-1998 פיקד על עוצבת אדום. בהמשך מונה למפקד אוגדת איו"ש.
בשנת 2000 אירעה תקלה מבצעית של ירי דו-צדדי (מצב בו לוחמים נפגעים מאש הכוח אליו הם שייכים) בעת מבצע סימפוניית החיים של יחידת דובדבן. האירוע התרחש בעת ניסיון למעצרו של המחבל מחמוד אבו הנוד, מי שהיה מוגדר אז כמבוקש מספר 1 בגדה המערבית והשתייך לזרוע הצבאית של החמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם. במהלך המבצע שהתקיים בכפר א-סירה א-שמלייה, סברו בטעות שלושה מצלפי היחידה שחבריהם ששכבו על גג באזור המבצע הם למעשה מחבלים וירו בהם למוות. בעקבות הכשל המבצעי הוחלט להשעות את היחידה זמנית מפעילות מבצעית ומפקדה מיקי אדלשטיין התפטר מתפקידו. אורן עצמו ביקש לסיים את תפקידו. הרמטכ"ל, שאול מופז מינה ועדת חקירה בראשות האלוף שי אביטל שקבעה כי אלוף פיקוד המרכז דאז, יצחק איתן היה צריך לגלות מעורבות רבה יותר בשלב תכנון המבצע ושהיה צריך לחנוך את מפקד האוגדה, אורן. עקב כך התפטר אורן מתפקידו.
אורן מונה לראש חטיבת כוח אדם בזרוע היבשה ולאחר מכן שימש כנספח צה"ל במזרח הרחוק. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בשנת 2007 מונה למנכ"ל זמני של התאחדות הקבלנים החדשה שפרשה מהתאחדות הקבלנים והבונים בישראל. בשנת 2009 מונה אורן לסמנכ"ל מינהל וארגון ברשות שדות התעופה.

השכלה וחיים פרטיים

אורן הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה .
הלבשה תחתונה

הלבשה תחתונה כוללת בגדים הנלבשים בצמוד לגוף, ובפרט ובעיקר תחתונים וחזייה. בגדים אלה קרויים "הלבשה תחתונה" משום שבדרך כלל הם אינם גלויים, אלא נלבשים מתחת לבגדים שמעליהם - חולצה, מכנסיים, חצאית או שמלה (אולם לא כל פריט שנלבש מתחת לבגדים ואינו גלוי יוגדר אוטומטית כ"הלבשה תחתונה"). לבישה של הלבשה תחתונה מסוג חזייה או תחתונים באופן גלוי במקומות ציבוריים עשויה אפילו להיחשב לגסות רוח או להתערטלות בפומבי במרבית המקומות בעולם.
תפקידי ההלבשה התחתונה הם מגוונים. הגאטקעס והגופייה הארוכה נלבשים כדי לשמור על חום הגוף מעבר לשמירה שמספקת ההלבשה העליונה. יש לציין, כי עקב השינויים שחלו בדפוסי הלבוש המקובלים במהלך השנים, הן הגאטקעס והן הגופייה, יכולים להחשב גם כהלבשה עליונה. הגופיה הקצרה והתחתונים נלבשים כדי לשמור על ההלבשה העליונה נקיה; בהקשר זה ניתן להחשיב גם את הגרביים להלבשה תחתונה. 
בשנת 2003 הוערך שוק ההלבשה התחתונה העולמי ב-23 מיליארד דולר.
אדם אופל

ביוגרפיה

אופל נולד ב-9 במאי 1837 לווילהלם, מנעולן, ברוסלסהיים במדינת הדוכסות הגדולה של הסן, בממלכת פרוסיה.
אופל למד עם אביו עד גיל 20, כאשר קיבל את תעודת ההסמכה. ההסמכה כמנעולן אפשרה לאופל להיות מנעולן המתמחה בבלגיה, בלייז', בבריסל, ומאוחר יותר בפריז שבצרפת, לשם הגיע באמצע 1859.

ייצור מכונות תפירה

כשהתגורר בפריז, אופל התעניין בחדשנות של ייצור מכונת התפירה. בשנת 1859 התחיל לעבוד אצל יצרן מכונות תפירה כדי ללמוד את טכנולוגית מכונות התפירה. בנוסף, אחיו הצעיר של אדם אופל, ג'ורג', הגיע לפאריס כדי ללמוד את הטכנולוגיה החדשה הזאת. בשנת 1862, חזר אופל לרוסלסהיים.
דודו של אדם אופל הציע לו דוכן פרות שלא היה בשימוש ברוסלסהיים כדי להקים סדנה לבניית מכונת התפירה שלו. בשנת 1863 חזר ג'ורג' מצרפת כדי לסייע בהפקתם של המכונות. באפריל 1867 התכונן אופל לבניית מפעל חדש בן שתי קומות ליד תחנת הרכבת, כשאביו נפטר, אופל צירף בית חדש למפעל שלו והתחתן עם בתו של בעל בית-הארחה ומבשלת הבירה, סופי שלר. סופי הביאה איתה נדוניה משמעותית, שאותה השקיעה במפעל אופל. סופי שיכנעה את שתי אחיותיה להשקיע גם כן, ומנוע קיטור אשר נרכש, עזר להרחיב את החברה. בשנת 1870 הוצגה מכונת תפירה חדשה בשם "סופיה", על שם אשתו של אופל.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 זינקו המכירות של מכונות תפירה, עם התרחבות מתמדת של המפעל, ובשנת 1899 יוצרו יותר ממחצית המכונות במפעלו של אופל. בשנת 1911 הגיעו לייצור של מיליון מכונות תפירה, באותו זמן שריפה הרסה את המפעל. האחים אופל החליטו לוותר על ייצור מכונת התפירה, את מאמצי הייצור שלהם, הם החליטו לנסות לייצר את המוצרים הרווחיים יותר של אופניים ומכוניות.

ייצור אופניים ומכוניות

לאדם ולסופי  אופל היו חמישה בנים (קארל, וילהלם, היינריך, פרידריך ולודוויג), שהשתלבו בייצור מפעל האופניים והמכוניות. יחד עם סופי, שהפכה לבעלת המניות העיקרית לאחר מותו של בעלה.
בשנת 1886 ייצרו משפחת אופל אופניים משלהם, ובשנת 197 יצא הבן קארל אופל לאנגליה כדי ללמוד את רזי התעשייה החדשה ולהביא דוגמאות של העיצובים האחרונים. צעד זה הוביל לייצור רציני של דגמי אופניים, כולל "נמוך גלגל" ושלושה גלגלים (תלת אופן), עד סוף 1887.
כל אחד מהאחים אופל היה רוכב אופניים מצטיין שזכה בפרסים.
אדם אופל מעולם לא זכה לראות את המכוניות שנבנו על ידי החברה שהקים. אופל נפטר בשנת 1895. לפי צוואתו, משפחתו ארגנה מחדש את החברה, שבה אלמנתו סופי היה בעל עניין העיקרי ושני בניו הבכורים היו בעלי מניות.
המשבר הראשון של החברה נוצר כתוצאה מדפלציה פתאומית של הגאות באופניים בשנת 1898. קריסה שנגרמה על ידי התרחבות יתר, בקרב יצרני האופנים הרבים. למרות הדפלציה משפחת אופל הצליחו להמשיך. מוצרים חדשים הוצגו כי הועסקו יותר מ -1,500 עובדים, שרובם גדלו בענף עם אופל. מפעל האופניים התרחב, ובסופו של דבר הפך לגדול ביותר בגרמניה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, עם קיבולת של 4,000 יחידות ביום, עם ציוד חדשני כגון הציור האוטומטי וציוד לציפוי באולמות דחוסים.
בין השנים 1909–1910 ייצרה אופל את אופל 4/8 PS. בין השנים 1922–1924 ייצרה "אופל" את דגם אופל 10/30 PS.
בין השנים 1929–1931 בשורה של עסקאות מכרה משפחת אופל את עסקיהן, לקונצרן ג'נרל מוטורס, שהפכה את "Adam Opel AG" לחברת בת.
בשנת 1936, אופל מכרה את מפעל האופניים שלה ליצרנית האופניים והמכוניות הגרמנית NSU.

הנצחה

על שמו של אופל, הדגם אופל אדם מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר מיוצרת משנת 2012 (מודל 2013).
בבריטניה משווק הדגם בשם "Vauxhall Adam", על ידי ווקסהול מוטורס.
ארמיית האוויר הרביעית

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-7 במאי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת החזית הדרומיתו כללה אז 208 מטוסים. היא השתתפה בכל המבצעים של החזית לרבות קרבות באזור הדרום, כולל קרבות באזור דונבס, הקרב על קווקז וקרבות אוויר באזור קובאן. באביב 1944 היא תמכה בכוחות היבשה במהלך שחרור חצי האי קרים. בקיץ 1944 היא נכללה בכוחות של החזית הבלארוסית השנייה. בעקבות כך היא השתתפה במבצע בגרטיון, מבצע פרוסיה המזרחית וקרב על ברלין
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 300 אלף טיסות. 
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, היא הוצבה בשטח פולין. עתה היא מוצבת בצפון קווקז ומטה שלה ממוקם ברוסטוב על דון.
שחר פלד

שחר פלד (נולד ב-1960) הוא סופר ישראלי ומתרגם מאנגלית לעברית. מוכר בעיקר כמחבר "מגרסת הזהויות" וכיו"ר אגודת המתרגמים בישראל.

קורות חייו


שחר פלד נולד בישראל וגדל בסקוטלנד. הוא החל לעבוד כמתרגם פרילנסר בשנת 1984 ומכהן כיו"ר אגודת המתרגמים משנת 2013.
טור אחד לחלום

טור אחד לחלום הוא סרט טלוויזיה דרמטי באורך 65 דקות שהופק בשנת 2011. את הסרט, שהוא דרמה משפחתית תקופתית המתרחשת בירושלים ערב המהפך הפוליטי של 1977, כתב וביים אלון שרביט והפיק ריקי שלח עבור ערוץ 10. 
בהשתתפות עמוס תמם, לירז צ'רכי, ריימונד אבקסיס, אלי אלטוניו, רונית יודקביץ', יעקב כהן. 
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב-2012.
הסרט שודר בבכורה טלוויזיונית בערוץ 10 בפריים טיים ב-24 באוקטובר 2012.

עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בסוף השבוע בו נערכות הבחירות במאי 1977, (המהפך הפוליטי הראשון). 
בירושלים נערכים בבית משפחת דהאן לחתונת הבן הקטן דני (אלי אלטוניו). הבן הבכור שבי (עמוס תמם), חולם על מהפך משלו.
הוא לא מוכן להשלים עם בדידותו ואובדן הבכורה, הוא חייב להוכיח לכולם כי גם הוא "שווה משהו" בהיררכיה המסורתית. 
אם יש דבר אחד ששבי יודע לעשות טוב יותר מכל דבר אחר הוא מילוי טוטו. הוא משוכנע כי השבת זכייתו בטור השבועי תשיב את כל העניינים לידיו. המזל משחק לו, אלא שלחיים יש תוכניות אחרות, בשבת הזאת יצטרכו המשפחה המסורתית להתמודד עם כל משקעי העבר והזכייה רק מסבכת את העלילה.
שנות ה-80 של המאה ה-1

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
וילם קליין

חייו

וים קליין נולד באמסטרדם, בנו של הנרי קליין ואמה כהן. קליין חווה ילדות קשה מאחר שאביו דחק בו להצטיין בלימודים ולהמשיך ללימודי רפואה (אביו היה רופא) אך הוא התנגד לרעיון. בנוסף ללחצים מצד אביו, אימו התאבדה בשנת 1929. בשנת 1932, קליין סיים את לימודיו התיכוניים, ועל אף רצונו העז ללמוד מתמטיקה הוא נכנע לרצון אביו ונרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אמסטרדם. הוא סיים את התואר הראשון שלו בשנת 1935.
שנתיים לאחר מכן אביו נפטר, הוא המשיך במסלול של לימודי הרפואה ועבר את החלק הראשון של קבלת הדוקטורט אך פרש לבסוף. הוא לא פרש באופן רשמי מלימודי הרפואה, אך הוא הפסיק לקרוא ספרות רפואית ולכן לא היה יכול להתקדם בלימודיו. בערך בשלב זה של חייו הוא גילה את ההומוסקסואליות שלו. ביבי סטוקביס, נוירולוג מאמסטרדם בחן את וים ואת אחיו הגדול ליאו כדי להבין את יכולות החישוב הנדירות שלהם. הוא תיאר את ליאו כגאון חישוב המסוגל לפתור ביתר קלות בעיות כתובות, ואת וים כאחד הנוטה לפתור יותר בעיות המושמעות לו.
לאחר שגרמניה הנאצית פלשה להולנד במאי 1940, קליין החל לעבוד בבית חולים יהודי והמשיך את לימודי הרפואה שלו בשנת 1941. אולם, בשנת 1942 היה עליו להתחבא, שכן אחיו ליאו נתפס על ידי הגסטפו, נשלח למחנה ההשמדה סוביבור ושם נרצח. עם תום המלחמה הוא המשיך את לימודיו ובמקביל עבד בקרקסים בצרפת, בלגיה והולנד, בהם הופיע תחת שם הבמה "פסקל" והציג לקהל את גאונות החישוב שלו. הוא חי בצניעות והופיע בפני קהל עד לשנת 1952, אז נעשה שימוש משמעותי ביכולותיו.
בשנת 1952 קליין נשכר על ידי "המרכז למתמטיקה" באמסטרדם כדי שיעבוד בתור "מחשבון אנושי". באותן שנים המחשבים הראשונים החלו להיווצר, כך שחישובים ארוכים יכלו להתבצע במהירות גבוהה יותר ובדיוק טוב יותר על ידי גאוני חישוב דוגמת קליין. בשנת 1954 נערך קונגרס בינלאומי למתמטיקאים באמסטרדם וקליין נכח בו. הקונגרס גרם לו לרצות להופיע שוב בפני קהל, הוא נדד בין מדינות עד שמרכז המחקר CERN שכר את שירותיו בשנת 1958. מאותה שנה הפסיק להופיע בקרקסים ובדרכים. בהתחלה הוא סייע רבות לפיזיקאים של CERN, אך עם ההאצה של יכולות המחשוב בשנות השישים הוא שימש כקמע של CERN והציג את יכולות החישוב שלו בפני מבקרים. ביאושו אמר ש"שווייץ היא מדינה יפה, אך חבל שגרים בה כל כך הרבה שווייצרים". CERN לעומתו הכירה בקליין כ"מחשב" הראשון שלה.
בשנת 1975, נערכו באמסטרדם חגיגות לרגל יום השנה ה-700 להתיישבות בעיר, הדבר גרם לקליין להתגעגע לארץ מולדתו והוא התפטר מ-CERN בשנת 1976. הוא חזר להופיע בפני קהל ולבצע פעולות חישוב במהירות תחת שם במה חדש "וילי וורטל", אך בפועל הוא ביקש לשבור שיאי חישוב והחל להתאמן במרץ. ב-1 באוגוסט 1986, המנקה שלו מצאה אותו בדירתו באמסטרדם ללא רוח חיים, הוא נרצח באכזריות באמצעות סכין. אם כי בחור צעיר נלכד על ידי המשטרה לאחר הרצח, לא נמצאו ראיות שהפלילו אותו והוא שוחרר. הרצח של וילם קליין לא פוענח עד היום.
נשיקה אסקימואית

נשיקה אסקימואית היא כינוי בתרבות המערב לביטוי הפיזי המקובל של ברכה או קבלת פנים אצל האינואיטים (אסקימואים). הנשיקה האסקימואית מתבצעת על ידי חיכוך הדדי של האפים
רבים חושבים כי מקורה של הנשיקה האסקימואית היא בהימנעות מחשיפת השפתיים והצמדתן בנשיקה רגילה, בשל הכפור העז המאפיין את המקומות בהם חיים האסקימואים, אך זו טעות נפוצה ואין הדבר נכון. למעשה, מחוות חיכוך האפים בתרבות האסקימואית מקבילה ללחיצת יד ואין לה משמעות כלשהי של ארוטיקה או תשוקה רומנטית. המנהג התפתח ככל הנראה בשל העובדה כי בדרך כלל, כאשר נפגשים האסקימואים, רק חלק קטן מפניהם חשוף ובו קצה האף והעיניים. 
מנהג זה מקובל גם בתרבות המאורים בניו זילנד ובעוד מספר תרבויות בעולם.
הסרט "נאנוק איש הצפון" של רוברט פלאהרטי מ-1922 היה הסרט התיעודי הראשון שהציג את הנשיקה האסקימואית לעולם המערבי וייתכן כי בזכותו למדו רבים במדינות המערב על קיומו של מנהג זה.
רוברט הרטינג

ביוגרפיה

הרטינג נולד וגדל בקוטבוס.
באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיים הרטינג במקום ה-13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 59.87 מטר, מקום אחד אחרי המקום הדרוש לעלייה לשלב הגמר. 
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה הרטינג במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.68 מטר, אחרי גרד קנטר מאסטוניה (68.94 מטר) ולפני רוטגר סמית מהולנד (66.42 מטר).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הרטינג במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.09 מטר, הזוכה במדליית הזהב היה קנטר (68.82 מטר).

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה הרטינג במדליית הזהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 69.43 מטר, לפני פיוטר מלכובסקי מפולין (69.15 מטר) וקנטר (66.88 מטר). 
באליפות אירופה, שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכה הרטינג במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.47 מטר אחרי מלכובסקי שקבע שיא תחרות חדש של 68.87 מטר ולפני רוברט פזקאש מהונגריה (66.43 מטר). 
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה הרטינג פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.97 מטר, לפני קנטר (66.95 מטר) ואחסן חדדי מאיראן (66.08 מטר).

אלוף אירופה

באליפות אירופה, שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2012 זכה הרטינג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.30 מטר, לפני קנטר (66.53 מטר) וזולטאן קובגו מהונגריה (66.42 מטר).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה הרטינג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.27 מטר, לפני אחסן חדדי (68.18 מטר) וגרד קנטר (68.03 מטר).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 זכה הרטינג בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.11 מטר, לפני פיוטר מלכובסקי
(68.36 מטר) וגרד קנטר (65.19 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 זכה הרטינג בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.07 מטר, לפני גרד קנטר (64.75 מטר) ורוברט אורבנק מפולין (63.81 מטר).
ריאזאן (מחוז)

דמוגרפיה

כ-70% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - ריאזן מתגוררים כ-525 אלף תושבים (2010).
הרוסים מהווים כ-95% מאוכלוסיית המחוז. המחוז כבר מספר שנים סובל מקיטון אוכלוסייה. למעשה אוכלוסייתו בשנת 2010 קטנה מזו שהייתה בשנת 1959.

הדומה המחוזית

המועצה המחוקקת היא הדומה המחוזית של ריאזאן (Рязанская областная дума) בת 31 מושבים.

היסטוריה

השטח היה במרכז ההתיישבות הרוסית והיו קיימות בו מספר נסיכויות עצמאיות. מכיוון שהאזור היה הכי מזרחי בהתיישבות הרוסית, במהלך פלישת הטטרים במאה ה-12 האזור סבל קשות. בהמשך, למרות הניסיונות להקים מחדש את הנסיכות העצמאית שתתחרה על הבכורה עם מוסקבה, במהלך סוף מאה ה-16 השטח סופח סופית לנסיכות מוסקבה.
בשנת 1796, בתקופת יקטרינה הגדולה הוקמה גוברניית ריאזאן עם מרכזה בעיר ריאזאן. בשנת 1917 הגוברניה פורקה והפכה לאובלסט (מחוז).

כלכלה

במחוז קיימת תעשייה פטרוכימית ומלט מפותחות.
מושיק לין

ביוגרפיה

מושיק לין נולד בנצר סרני בשנת 1950. בהיותו בן שנה חלה בפוליו, שהותיר אותו משותק ביד אחת. לאחר שלא התקבל ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטה,  למד עיצוב גרפי ב"בצלאל". במהלך לימודיו פרסם קריקטורה שבועית ב"פי האתון", עיתון הסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום, בין השנים 1976-1980 שימש כקריקטוריסט בעיתון "מעריב" ובין השנים 1980-1996 פרסם קריקטורה יומית בעיתון "דבר". בנוסף, יצר קריקטורות לשבועון "כותרת ראשית" ועבור הטלוויזיה הישראלית. 
בשנת 1996 זכה לין בציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע"ש בן-יצחק עבור איוריו לספר "הקיר שברח מהבית" מאת ערן שביט (1994) ובשנת 2011 זכה בפרס דוש - פרס לקריקטורה מטעם עיריית תל אביב. בנימוקי הזכייה נאמר: "עבודותיו מתאפיינות בישירות, בקו נקי וחד, תוך מידה של חמלה כלפי מושאי הביקורת. עבודותיו מעבירות את המסר בצורה ברורה ונהירה לקהל רחב."
ב-2011 הגיש ראש הממשלה בנימין נתניהו תביעת דיבה נגד לין, עיתון מעריב והעורך אבי משולם בגין ידיעה וקריקטורה שפרסמו בפרשת ביביטורס. התביעה נמחקה ב-2014.
לין משמש כמרצה לתקשורת חזותית במחלקה לאמנות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומדריך סדנאות לציור וקומיקס במרכז האמנויות של מוזיאון תל אביב. הוא אב לשלושה, מתגורר בקיבוץ נצר סרני, ומאייר את העלון המקומי של הקיבוץ עד היום.