google/wiki40b huggingface dataset:
אטריט ברישה

קריירה

ברישה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של KF 2 Korriku. בינואר 2008 הצטרך לקאלמאר. לאחר שעבר בקבוצה מתחת גיל 19, ברישה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-28 באפריל 2010 בניצחון 1-4 נגד אורברו. בעונתו הראשונה ערך 14 הופעות. ב-12 ביולי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בפנדל בניצחון 0-4 נגד קליפנטונוויל. ברישה הבקיע בפנדל נגד הלסינגבורג, אך קבוצתו הפסידה 7-2 באותו משחק. ב-2 בספטמבר 2013, ברישה חתם בלאציו. ב-7 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של הליגה האירופית נגד אפולון לימסול. ב-6 בינואר 2014 ברישה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד אינטר מילאנו. לאחר פציעתו של פדריקו מרקטי. גם לאחר שמרקטי החלים מהפציעה, ברישה קיבל את הקרדיט. ב-9 בפברואר 2014 נבחרת לאיש המשחק בדרבי נגד רומא. ברישה עזר לקבוצתו לסיים במקום ה-9 בליגה ונבחר לשוער הזר המצטיין של השנה בסרייה א'. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לאטלנטה. ב-21 ביוני 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה. ב-6 ביולי 2019 הושאל לספאל לעונה אחת עם אופציה לרכישה בסוף העונה.

קריירת נבחרת

במאי 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת משחק הידידות נגד קטאר ואיראן. ב-27 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד איראן. לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, סמיר אויקני ששימש כשוער ראשון בנבחרת אלבניה בחר לייצג את זו של קוסובו ובארישה הפך לשוער הראשון של אלבניה.
נסטיה צ'ך

קריירה

צ'ך החל את הקריירה בדראווה, קבוצת הכדורגל מעירו, פטויי. הוא שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים בגיל 17, במסגרת הליגה השנייה של סלובניה. בעונת 1996/1997 עבר צ'ך למאריבור. בעונת 1997/1998 עבר לקבוצת אולימפיה ליובליאנה, שם שיחק במשך עונה אחת, שלאחריה חזר למאריבור.
בשנת 2000 נענה צ'ך להצעה מקלאב ברוז', וחתם שם ל-5 עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הבלגי. בעונתו השנייה,זכתה ברוז' באליפות ליגת העל הבלגית, ה-12 במספר של המועדון. בשנת 2005 נמכר צ'ך לאוסטריה וינה. 
בשנת 2007 היה קרוב לחתימה במכבי חיפה, אך לבסוף חתם צ'ך בחימקי. ב-5 בינואר 2009 חתם צ'ך בפאנסרייקוס היוונית, ולאחר חצי עונה, עבר לרייקה הקרואטית.
בינואר 2010, לאחר חצי עונה ברייקה, שבה לא שותף כמעט במשחקים, החליט לחתום בבני סכנין לחצי עונה. בקיץ 2010 האריך את חוזהו בסכנין ל-3 עונות נוספות. ביולי 2011 החל להתאמן במכבי פתח תקווה, ובאוגוסט חתם סופית על חוזה לעונה אחת במועדון. במהלך העונה שוחרר מהמועדון ועבר לשחק בקבוצת PSMS מידאן מאינדונזיה. בשנת 2013 חתם צ'ך בטאן הואה מוייטנאם. לאחר שנה חזר לעיר הולדתו וחתם בדרבה פטוי מהליגה השלישית בסלובניה.
צ'ך הוא שחקנה לשעבר של נבחרת סלובניה, במדיה רשם 46 הופעות והבקיע שישה שערים. צ'ך רשם שתי הופעות כמחליף במונדיאל 2002. בתום שנת 2007 החליט צ'ך לפרוש מהנבחרת.
הרפורד

כלכלה

באופן היסטורי מזוהה הרפורד במיוחד עם תעשיית הסיידר, מבשלות בירה וגזע הבקר לבשר, הרפורד.
במהלך רוב המאה ה-20 הרפורד לא ראתה התפתחות רבה. החל משנת 1998 כאשר העיר הופרדה מווסטר החלה לעבור התפתחות רבה עם בניית בתי ספר חדשים, שיפור תשתיות ושיפוץ אתרים שונים בעיר.
סן קריסטובל דה לאס קאסאס

אקלים

האקלים של העיר הוא מתון ולח. הטמפרטורה המקסימלית השנתית בעיר היא 30 מעלות צלזיוס, הטמפרטורה היומית המקסימלית היא 22 מעלות, בעוד הטמפרטורה היומית המינימלית היא 8 מעלות צלזיוס, הטמפרטורה הנמוכה ביותר היא מעלה אחת צלזיוס. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 15.1 מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא יוני, והטמפרטורה הממוצעת בו היא מעל 18 מעלות. בחודש הקר ביותר, ינואר, הטמפרטורה הממוצעת לא יורדת מ-13 מעלות צלזיוס. בעיר גשמים רבים בין החודשים מאי ואוקטובר, סך הכל כ-1100 מ"מ גשם בשנה.

מקור השם

העיר שינתה מספר שמות רב במהלך ההיסטוריה שלה. היא נקראה בראשונה "ויאריאל" (Villareal) לאחר מכן סיודאד ריאל דה מאסארייגוס (Ciudad Real de Mazariegos). אחרי סיפוח צ'יאפס למקסיקו, העיר נקראה סן קריסטובל דה לאס קאסאס (San Cristóbal de Las Casas) על שם הקדוש של העיר ועל שמו של האח ברטולומה דה לאס קסאס, הבישוף הראשון של העיר ומהראשונים לבקר את היחס של הספרדים לאינדיאנים.

היסטוריה

נוסדה בשנת 1528 על ידי הכובש הספרדי דייגו דה מאסארייגוס (Diego de Mazariegos) כך שהיא אחת הערים הראשונות שנוסדו על ידי הספרדים באמריקה הצפונית. סן קריסטובל דה לאס קאסאס הייתה הבירה של צ'יאפס מתקופה הקולוניאלית ועד המאה התשע עשרה כאשר עיר הבירה עברה לטוקסטלה גוטיירס.

המרד הזאפטיסטי

סן קריסטובל דה לאס קאסאס הייתה אחת מארבע הערים שהצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי כבש בינואר 1994 במהלך המרד בצ'יאפס. כעבור מספר ימים העיר נכבשה על ידי הצבא המקסיקני, אך הנוכחות הזאפטיסטית בה ובסביבתה נותרה רבה. עם פרוץ המרד חלק מתושבי העיר, המחשיבים עצמם כמייצגים את האוכלוסייה המסורתית של העיר (Coletos), התנגדו באופן חד משמעי לתנועה הזאפטיסטית. באותה העת בעיר פועלת האוניברסיטה הזאפטיסטית ובשנת 2006 מסע הבחירות האלטרנטיבי של התנועה הזאפטיסטית החל ממנה "המערכה האחרת" (La otra campaña). מזכרות עם סמלי הזאפטיסטים נמצאים במספר גדול בשווקים התיירותיים של העיר.

דמוגרפיה

העיר גדלה החל משנות השמונים בקצב מהיר, אשר נובע בעיקר מהגירה גדולה של אינדיאנים מהכפרים, אשר הואצה עקב סכסוכים דתיים, בין קתולים ואוונגליסטים. אוכלוסיית העיר העכשווית היא בסביבות 200,000 נפש.

דתות

העיר היא ברובה קתולית, עם מספר הולך וגדל של כנסיות פרוטסטנטיות, מרביתן אוונגליסטיות. בעיר קהילה מוסלמית של יותר משלוש מאות איש. בעיר חיים מספר יהודים בודדים אך בעיר לא התקיימה נוכחות יהודית עד העת המודרנית. בתקופה הקולוניאלית היו בעיר מספר חקירות של האינקוויזציה הספרדית כנגד אנוסים. בבית הקברות של העיר קבר של ילדה יהודיה (עם כיתוב בעברית) משנות השלושים של המאה העשרים.

שפות

מלבד ספרדית רבים מתושבי העיר מדברים שפות אינדיאניות שונות.
דפקה

דָפְקָה הוא אזור הנזכר במקרא. אחת מתחנותיהם של בני ישראל במהלך נדודיהם במדבר.
דפקה נזכרת פעם אחת בתנ"ך:
וַיִּסְעוּ מִמִּדְבַּר סִין וַיַּחֲנוּ בְּדָפְקָה. וַיִּסְעוּ מִדָּפְקָה וַיַּחֲנוּ בְּאָלוּשׁ.
בתרגום השבעים מתורגם שם המקום כ"רפקה", מה שתואם שמות של מספר מקומות באזור כגון העיר רפיקן על הפרת. עם זאת, יש המפרשים את השם כמילה בערבית שמשמעותה לשפוך/ליצוק מים.
אהרן שי

ביוגרפיה

אהרן שי הוא בן למשפחה ספרדית מהיישוב הישן שהתיישבה בעיר העתיקה בירושלים באמצע המאה ה-19. מקור המשפחה ביוון וביוגוסלביה. עד הדור שלו שימרה המשפחה את שפת הלדינו.  
השלים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כללית ובפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולימודי מוסמך בהיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר השלישי סיים באוניברסיטת אוקספורד. נושא התזה שלו היה מערכת היחסים בין בריטניה לסין בשנות ה-30 של המאה ה-20, בעת מלחמת סין-יפן השנייה. הוא התמקד בשאלת הפייסנות שגילו המעצמות כלפי יפן, ובדק באיזו מידה אפשר שפייסנות זו דמתה לפייסנות כלפי גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, מפירות הסדר והחוק הבינלאומי שנקבעו בתום מלחמת העולם הראשונה. אהרן שי טען שאכן, גם כלפי יפן נהגו המעצמות בפייסנית. הן לא מנעו ממנה לחדור לסין ולפגוע בריבונותה ובשלמות הטריטוריאלית בניגוד למשפט הבינלאומי.
היה ראש החוג להיסטוריה כללית, ממקימי החוג למזרח אסיה, שניהם באוניברסיטת תל אביב. הוא מופקד הקתדרה על שם שאול נ' אייזנברג לחקר מזרח אסיה. חבר המועצה להשכלה גבוהה.
שנים רבות שימש מרצה ודיקן אקדמי במכללה לחינוך על שם דוד ילין והוא חבר בהנהלת המכללה.
הופיע פעמים רבות בטלוויזיה, שוחח ברדיו כפרשן לענייני סין ויעץ לחברות שפעלו בסין ובהן "טבע" ו"נטפים". היה חבר דירקטוריון בשתי חברות ביטוח.
בפברואר 2009 נבחר לסגן רקטור האוניברסיטה במקום פרופסור רענן ריין.
במאי 2010 נבחר לרקטור האוניברסיטה ובאוגוסט 2010 נכנס לתפקיד, וכיהן בו עד קיץ 2015, אז הוחלף על ידי פרופסור ירון עוז.
קתרין מנספילד

קתרין מנספילד (באנגלית: Katherine Mansfield; ‏14 באוקטובר 1888 - 9 בינואר 1923) הייתה סופרת ניו זילנדית.

קורות חייה

מנספילד נולדה בוולינגטון שבניו זילנד למשפחה ממעמד הביניים. אביה, הרולד באוצ'מפ, היה בנקאי. אמה, אני בורנל דייר, הייתה ממוצא אצילי. קתרין הקטנה חיה במשך שש שנים בכפר חקלאי בקרורי, נחשבה לילדה מבריקה במיוחד ובגיל תשע כבר פירסמה את יצירתה הראשונה.
בגיל 15, בשנת 1903 עברה ללונדון ולמדה במכללה, שם הצטרפה לצוות העיתון של המכללה. בשנת 1906 חזרה לניו זילנד, והחלה ללמוד מוזיקה ונגינה על צ'לו. מנספילד הייתה צ'לנית מצטיינת, אך אביה התנגד לכך שתהפוך לנגנית מקצועית. ב-1908 למדה הנהלת חשבונות והקלדה במכללה הטכנית בוולינגטון. אידה באקר, חברתה, שכנעה את אביה של קתרין להרשות לבתו לחזור לאנגליה עם קצבה שנתית של 100 לירה שטרלינג. כשחזרה לאנגליה הקדישה את זמנה לכתיבה. מאז לא חזרה לניו זילנד.
בשנת 1909 נישאה לג'ורג' בראון, אך עזבה אותו ימים אחדים לאחר החתונה. לפני הנישואים התאהבה בסתר בגארנט טרווול שהיה מוזיקאי, ונכנסה להריון. עברה הפלה בבוואריה. במשך שהותה בגרמניה כתבה מנספילד סקיצות סאטיריות על דמויות גרמניות, שפורסמו אחר כך תחת הכותרת "בפנסיון הגרמני".
בשובה ללונדון ב-1910 לקתה מנספילד במחלת מין מידבקת, דבר שהקשה על בריאותה הרופפת ממילא בהמשך חייה. בשנת 1911 פגשה מנספילד את ג'ון מידלטון מוריי, סוציאליסט ומבקר ספרות שהיה דייר בדירתה ואחר כך הפך למאהב. במהלך מלחמת העולם הראשונה נסעה תכופות מאנגליה לצרפת. בשנת 1915 פגשה את אחיה צ'ומי. כשאחיה מת במלחמה, התמקדה מנספילד בכתיבה על ניו זילנד ועל משפחתה. בשנת 1918 התגרשה מנספילד מבעלה הראשון ונישאה לג'ון מוריי. באותה שנה התגלתה אצלה מחלת השחפת.
בשנותיה האחרונות חייה במרבית הזמן בדרום צרפת ובשווייץ כדי להקל על השחפת. בשנת 1923 נפטרה בצרפת מדימום בריאות כתוצאה ממחלת השחפת והיא בת 34 בלבד.
גבי פורטנוי

ביוגרפיה

פורטנוי נולד בארגנטינה. הוא התגייס למערך המבצעים המיוחדים של אגף המודיעין ב-1988. ב-2009 מונה לראש ענף תכנון ביחידה 8200, ב-2011 מונה לראש מחלקת תכנון, תקינה ותקציבים באגף המודיעין.
ביולי 2015 מונה למפקד יחידה 9900, מערך השטח של אגף המודיעין, הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 2016. ב-2016 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת ההפעלה המבצעית ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2019.
פורטנוי נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר ותואר שני מהמכללה האקדמית קריית אונו.
מכבי קריית ביאליק

היסטוריה

הקבוצה העפילה לליגה הלאומית בסיום עונת 2001/02, בנוסף לזכייה בגביע האיגוד. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום הרביעי והפסידה בחצי גמר הפלייאוף לאליצור אשקלון 3-0. בעונת 2003/04 סיימה במקום התשיעי. בעונת 2004/05 סיימה במקום האחרון עם ניצחון בודד לאורך כל העונה ונשרה לליגה השלישית.
בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד למשחק הגמר של גביע האיגוד, אך הפסידה לקבוצת הפועל אילת בסיכום שני מפגשים. 
בסיום עונת 2011/12, העפילה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר ניצחון חוץ בהארכה במחזור האחרון מול מכבי קריית מוצקין 71-75.
בסיום עונת 2012/13, ירדה קריית ביאליק ליגה הארצית ובחלוף עונה נוספת ירדה הקבוצה לליגה א'
המועדון מפעיל שבע קבוצות גיל במחלקת הנוער המתחרות בליגות השונות.
הקבוצה מארחת את משחקיה ב"מתנ"ס גבעת הרקפות"
אימנו את קבוצת הבוגרים :רוני שיפטן, יואב גרשון, זיו תבור
בסיום עונת 2017/18 העפילה הקבוצה לליגה הארצית.
בסיום עונת 2018/19 ירדה הקבוצה לליגה א' אך נשארה עונה נוספת לאחר שאליצור פתח תקווה סטלמך ויתרה על מקומה בליגה.
ארתור ווקופ

קורות חייו

ארתור ווקופ נולד למשפחת אצולה בריטית בשנת 1874. הוא למד בבית ספר ברפטון ובשנת 1893 התגייס לרגימנט ארגייל וסת'רלנד של ההיילנד (Argyll and Sutherland Highlanders). הוא לחם במלחמת הבורים השנייה ונפצע קשה בשנת 1899 במאחרספונטיין. בשנים 1903–1914 שירת בהודו הבריטית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב בחזית צרפת בלוס. בשנת 1916 הועבר עם גדודו לעיראק. ווקופ נפצע בקרב ולאחר מכן התמנה כמפקד גדוד והמשיך בלחימה.
בשנת 1923 היה חבר מטעם הצבא בנציגות להתיישבות באוסטרליה ובניו זילנד, ובשנים 1924–1926 הוצב בגרמניה כראש ועדת הפיקוח הבריטית על אזור ברלין. בשנים 1927–1929 שירת בבריטניה כמפקד הדיוויזיה ה-44 ובשנים 1929–1931 שירת כמפקד בצפון אירלנד.

נציב עליון בארץ ישראל

בסוף שנת 1931 התמנה לנציב העליון על ארץ ישראל. בתחילת 1936 פורסם שכהונתו תוארך בחמש שנים נוספות.
במהלך כהונתו של ווקופ, בשנת 1936, החלו מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, שהיו התקפה על היישוב ומרד כלפי השלטון הבריטי. ווקופ ביקש לסיים את המרד במשא ומתן עם הערבים ומנע ממפקד המשטרה רוי ספייסר מלהשתמש באמצעי ענישה חריפים נגד האוכלוסייה הערבית. בה בעת, ווקופ התנגד להשעיית העלייה, ואמר שלא ניתן להצדיק צעד כזה, לא מבחינה כלכלית ולא מבחינה פוליטית. במשך זמן רב הוא מנע את גירושו של המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני בטענה שהוא לא כה קיצוני כמו שאומרים עליו ולאור הערכתו שבמשך השנים 1931–1935 הוא היה יותר מועיל ממזיק, וכן מתוך רצון שלא לתת למרד אופי דתי. גם לאחר רצח לואיס אנדרוס, המושל הבריטי של הגליל, וההחלטה לעצור את המופתי, מנע ווקופ את מעצרו בהר הבית ובכך איפשר לו להתחמק ממעצר. גישתו זו של ווקופ ספגה ביקורת מצד ועדת פיל אשר חייבה הפעלת כוח נגד אוכלוסייה שאינה מוכנה לשתף פעולה במיגור הכנופיות. עם זאת, קבע ווקופ עונשי מינימום על עבירות של נשיאת נשק, אולם זקן השופטים מייקל מקדונל, אשר לפי המסורת הדמוקרטית הבריטית לא היה תלוי ברשות המבצעת, הנחה את השופטים שלא להחמיר בעונשם של ערבים שפגעו ביהודים. שר המושבות הבריטי התבטא שווקופ איבד את אמון היהודים והערבים גם יחד, וכי ויתר על הביטחון של הקצינים הבריטים בארץ ישראל. בעקבות זאת, הוחלף ווקופ בתחילת מרץ 1938, בטענה של בריאות לקויה, ובמקומו מונה כנציב עליון הרולד מקמייקל.
ארתור ווקופ נפטר בפתאומיות כשנפל במדרגות מועדון צבאי בלונדון בספטמבר 1947.
M98

היסטוריה

M98 התגלתה ב-15 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שבאותו לילה גילה גם את M99 ואת M100 הסמוכות. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בהן ב-13 באפריל וצירף אותן לקטלוג מסיה. M98 תוארה על ידיו כ"ערפילית ללא כוכבים, שאורה חלש מאוד, מעל הכנף הצפונית של הבתולה ליד הכוכב 6 בשערות ברניקי".ויליאם הרשל צפה ב-M98 ב-30 בדצמבר 1783 וציין שבניגוד לתיאור של מסיה, הערפילית גדולה ומאורכת מאוד, יש לה גרעין בהיר וניתן להבחין בתוכה במספר כוכבים. בשנת 1826 צפה בה גם ג'ון הרשל וציין שהיא בהירה, מאוד מאורכת - כ-10 דקות קשת בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב, ושמרכזה בהיר יותר משוליה.

תצפית

M98 נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים וקל לאתרה כחצי מעלה ממערב לכוכב 6 בשערות ברניקי, שבהירותו הנראית היא מדרגה 5, וכ-6 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M99 נמצאת כ-1.3 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה, M100 כ-2.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה ו-NGC 4350 כ-3 מעלות מצפון-מזרח לה. כ-3.9 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4293 וכ-4.3 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאות M85 ו-NGC 4394 הסמוכות זו לזו. כ-3.5 מעלות מדרום-מזרח ל-M98 נמצאות זוג הגלקסיות M84 ו-M86 ובאותו הכיוון במרחק של כ-4.8 מעלות נמצאת M87, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

מישור הדיסקה של M98 נטוי רק ב-16 מעלות ביחס לקו הראייה אליה כך שהיא נראית מאוד אליפטית עם רוחב זוויתי של כ-3 דקות קשת ואורך זוויתי של כמעט 10 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-140,000 שנות אור. מכיוון שהיא מפנה את צידה לכיוון כדור הארץ, ניתן למדוד בקלות את מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה שעומדת על 245 קילומטר לשנייה, ומשילוב מהירות הסיבוב ורדיוס הסיבוב ניתן לקבל את מסת הגלקסיה שמוערכת בכ-‎3×10¹¹‎ מסות שמש (כמחצית ממסת שביל החלב). מתוך מסה זו מהווים הכוכבים כרבע (‎7.6×10¹⁰‎ מסות שמש). זרועותיה של הגלקסיה הדוקות למדי וניתן להבחין בתוכן באזורים של אבק בין כוכבי וכן באזורים של יצירת כוכבים חדשים. M98 נעה במהירות של כ-142 קילומטר בשנייה בכיוון מערכת השמש בעוד שצביר הבתולה נע במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה בכיוון ההפוך, כך שהיא למעשה נעה במהירות של כ-1,250 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת, ככל הנראה בהשפעת המסה העצומה של הצביר. M99 שנראית סמוכה ל-M98 מתרחקת ממערכת השמש במהירות של כ-2,400 קילומטר בשנייה כך שהפרש המהירויות ביניהן הוא למעלה מ-2,500 קילומטר בשנייה.
ויז'ואל סטודיו קוד

היסטוריה

הגרסה הראשונה שוחררה על ידי מיקרוסופט בסוף אפריל, 2015.
אירוס (כלי נגינה)

אֵירוס (או אֵרוס) הוא  כלי נגינה קדום המוזכר במקורות חז"ל.
כלי זה שימש לנגינה בעת שמחה, אך גם בעת הספד וקינה: "רבי יהודה אומר: האירוס טמא מושב מפני שהאלית [המקוננת] יושבת עליו".
לא ברור האם היה זה כלי נשיפה, מיתר או הקשה, מכל מקום צלילו התאפיין בחוזק וצלילות נדירים.

זיהוי הכלי

אין ודאות לאיזו משפחה ממשפחות כלי הנגינה השתייך האירוס. במסכת כלים (טו, ו) מנו את האירוס יחד עם כלי המיתר: 
"נבלי השרה טמאין ונבלי בני לוי טהורין... הבטנון והניקטמון והאירוס הרי אלו טמאים",
 
בתלמוד הבבלי זיהו אותו ככלי הקשה: 
"מאי אירוס? א"ר אלעזר: טבלא דחד פומא" (תרגום: תוף בעל פה אחד)
 
זהותו של הכלי בו נוקטת הגמרא כהסבר מהו אירוס, בפני עצמו סתום הוא, אך מן ההמשך מוכח שמדובר בסוג של תוף: 
"רבה בר רב הונא עבד ליה לבריה טנבורא, אתא אבוה תבריה, אמר ליה: מיחלף בטבלא דחד פומא, זיל עביד ליה אפומא דחצבא או אפומא דקפיזא"
(תרגום: רבה בנו של רב הונא הכין לבנו טנבור. בא אביו - רב הונא - ושברו. אמר לו: [הטנבור] דומה לתוף בעל פה אחד [שהוא האירוס האסור, ולכן] לך והכן לו [לבנך, תוף] על פי "חצבא" או "קפיזא" שהם סוגים של כדים, ולא תוף ממש).
בתלמוד הירושלמי (סוטה פרק ט, הלכה טו) תירגמו את שמו של האירוס ל"רסיסה".
רש"י פירש: 
"טנבורא - כך קורין אותו בלשון לעז טנבור והוא עשוי דפנותיו עגולות כעין נפה וקושרין בדפנותיו חוטין של ברזל ושוטחין על פיו עור כשהוא לח ומותח והוא מתייבש שם מאליו, וכשמכין עליו במקל דק הוא מוציא קול צלול ויש אומנין שיודעין להכות עליו מכה אחר מכה כסדר עד שנשמע כמין שיר".
קרוב לוודאי ש"הטנבורא" הוא ה"טמבורין", המכונה גם "תוף מרים".
המאירי זיהה את האירוס ככלי נשיפה המשמיע קול שבין תקיעה לזמזום (חידושי המאירי, סוטה, שם).
בדרכו הפרשנית של הבבלי הלכו רוב פרשני המשנה, כגון הרמב"ם (סוטה, שם) שכתב: 
"ואירוס הוא כעין עגול חלול קושרין עור על אחד משני צדיו ומכין עליו והוא ממיני כלי הזמר, ושמו אצלנו במערב: אלטאר",
ור' עובדיה מברטנורא שכתב: 
"ועל האירוס – עשוי כמין נפה שדפנותיה עגולות ושוטחים על פיה עור דק ומכין עליו במקל דק ומוציא קול צלול. ובלע"ז קורין לו טנבורו".

מקור השם (השערה)

אפשר שמקור שמו של כלי זה הוא בדמות המיתולוגית ארוס, שבמיתולוגיה היוונית היה אל האהבה והתשוקה המינית. כלי הנגינה אירוס שצלילו היה מתוק, שימש לנגינה בעת המשתאות שערכו היוונים], משתאות שהתאפיינו בפריצות מינית].
יש הסבורים כי הכלי נקרא כך מפני ששימש בחגיגות אירוסין ונישואין.

גזירת האירוס

במשנה מסכת סוטה מוזכר שלאחר ה"פולמוס של אספסיינוס", גזרו חכמים איסור "על עטרות חתנים ועל האירוס" – דהיינו, אסרו על עיטור ראשי החתנים בעטרות יקרות ועל הנגינה בארוס (קרוב לוודאי שדווקא בשעת החופה]). חכמים שהכירו כי צלילו של כלי נגינה זה נעים ומשמח ביותר, אסרו על הנגינה בו כדי למעט בשמחה בעת צרה.
פני ג'ונסון ג'רלד

ביוגרפיה

בשנות ה-80, אחרי שלמדה בבית הספר ג'וליארד, ג'ונסון ג'רלד שיחקה במספר סדרות בתפקידים אורחים; "המרוץ אחר הגלימה" ו"בית חולים כללי". התפקיד שחשף אותה לעולם הרחב הוא גילום המזכירה בוורלי בארנס בסדרה המופע של לארי סנדרס.
בשנות ה-90 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בהרבה סדרות בתפקידים אורחים; פרקר לואיס, מסע בין כוכבים: הדור הבא, גרייס תחת הכוונת, ו-Family Law.
בסוף שנות ה-90 ג'ונסון ג'רהלד שיחקה בסרט "כוח מוחלט" (עם קלינט איסטווד, ג'ין הקמן ודניס הייסברט). לג'ונסון ג'רלד היה תפקיד משמעותי בסדרה חלל עמוק 9, בה היא שיחקה מ-1995 עד 1999. היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה ER. היא גם הופיעה בסרט הטלוויזיה "צבע החברות" (The Color of Friendship).
בשנים האחרונות ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסדרות פרייז'ר, הפרקליטים ותיקים באפלה. ג'ונסון ג'רלד הרוויחה את פרסומה בעיקר מהסדרה 24, בה שיחקה בשלוש העונות הראשונות את שרי פאלמר, אשתו ולאחר מכן גרושתו של הנשיא דייוויד פאלמר. ב-2003 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסרט על הפיגוע במגדלי התאומים בתור קונדוליזה רייס. ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת ABC "חזרה לשורשים" בתפקיד של לסלי אטווד. כיום היא משחקת בסדרה קאסל את דמותה של קפטן גייטס, ביחד עם סטנה קטיק ונייתן פיליון.
ב-2016 הצטלמה לעונה הראשונה של "האורוויל", סדרת דרמה קומית מדע בדיונית אמריקאית שנוצרה על ידי סת' מקפרלן, ואשר צפויה לעלות לשידור ברשת פוקס בעונת 2018-2017.

חיים פרטיים

ג'ונסון נשואה לגראלין ג'רלד מאז 1982, ולזוג יש בת אחת. ג'ונסון מלמדת בבית הספר שבעלה הקים.
יצחק אקריש

תולדותיו

הרב אקריש נולד לאברהם, בקושטא, בשנת ה'תקע"ח. כאשר גדל, למד, ובהמשך לימד, בישיבת הנגיד אברהם פואה שבעיר, והעמיד הרבה תלמידים. שימש גם פוסק הלכה. עם זאת סבל מעניות קשה. 
הרב שלמה אליעזר אלפנדרי, שמשנת ה'תרי"ב (1852) לימד כראש מתיבתה בישיבת הנגיד אברהם פואה, נחשב לרבו של הרב אקריש, אף על פי שהיה צעיר ממנו. הוא סייע לרב אקריש לקבל משרת רבנות לפרנסתו, וכן סייע לו במאבקיו ובמאסריו, ובעלייתו ארצה (ראה להלן).

מאבק

בשנת ה'תרי"ח (1858) ייסד הבנקאי היהודי העשיר אברהם שלמה דה קמונדו (הנחשב לאבי עסקי משפחת קמונדו), שהיה בעל השפעה רבה בחצר הסולטאן העות'מאני, בית ספר יהודי, בו נלמדו שפות וקצת לימודי חול ומלאכה. הרב אקריש והרב שלמה קמחי (בעל ה"ימי שלמה"), נאבקו נגד פתיחת בית הספר והחרימו את מי ששלח את ילדיו לשם. זאת כנגד דעתו של החכם באשי של קושטא הרב משה הכהן, וראשי הקהילה, שתמכו בפתיחת בית הספר.
בשיא המאבק, התפרץ הרב אקריש לארמונו של דה קמונדו, והכריז על נידויו בתקיעת שופרות. החכם באשי, הורה על מעצרו ליום אחד, בתנאים נוחים. אלא שמעצרו נעשה בביזיון, והוא הובל בכבלים, והוכנס לכלא עם פושעים. המעשה גרם לזעזוע בקהילה היהודית, וביום שישי שלאחריו יצאו כארבעים אלף מיהודי קושטא לתפילת מחאה על מסלול הגעתו של הסולטאן עבד אל-עזיז למסגד "אל איוב", וביקשו את שחרור הרב אקריש, הסולטאן נעתר לבקשתם, והרב שוחרר ונישא על כפיים לביתו.
המאבק בין סיעתו של הרב אקריש לחכם באשי הרב משה הכהן הלך והתעצם, גם לאחר מותו של החכם באשי, ומינויו של הרב יעקב אביגדור תחתיו בשנת ה'תר"ך.
בשנים ה'תרכ"ב-ג הייתה בקושטא מחלוקת על רבנותו של הרב אביגדור. ובשנת ה'תרכ"ב (1862) בהתערבות הממשלה העות'מאנית והסולטאן עבד אל-עזיז, נקראו לקושטא בית דין של חכמים - החכם באשי של איזמיר הרב חיים פלאג'י, והחכם באשי של אדרינופול הרב יקיר גירון, הרב מנחם הכהן ן' ארדוט מהעיר שיריס , והרב אשר קובו משאלוניקי שיכריעו במחלוקת. הרב קובו לא הגיע בגלל חולי. לבסוף הרב אביגדור הודח מתפקידו, והסולטאן מינה את הרב גירון לשמש כחכם באשי ורבה של קושטא.
בית הדין התיר את פתיחת בית הספר בתנאים מסוימים, והרב אקריש שהמשיך להחזיק בדעתו, נאלץ לעזוב את העיר.

ארץ ישראל

לבסוף עלה הרב אקריש לארץ ישראל בשנת ה'תרל"ד (1874), בסיוע של הרב אלפנדרי בהוצאות הדרך, והתיישב בעיר חברון.
הרב אקריש נפטר לאחר ייסורים בכ"ח אלול ה'תרמ"ו (1886), ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

ספרו ותשובותיו

חיבורו קריית ארבע - 32 דרושים, וגם חידושים ותשובות בהלכה (התשובות משנת ה'תר"ב (1842) עד ה'תרל"ב (1872)) יצא לאור בירושלים בחודש סיוון ה'תרל"ו (1876). הרב אברהם אשכנזי נתן עליו הסכמה. בספר גם הערות על הספר מחנה אפרים.
כמו כן התכתב עם בני דורו ודבריו מוזכרים בספרים שונים. 
בשו"ת תנא דבי אליהו של הרב אליהו מני, סימן פו' - מובאת תשובה של הרב אקריש והרב שלמה קמחי אל הרב מני, ותשובתו אליהם. 
בספר מכתב לחזקיהו של הרב חיים חזקיהו מדיני, ארבע התשובות האחרונות הם מהרב אקריש.
ספר יום הדין (רומן)

תקציר עלילה

עלילת הספר מתרחשת באמצע המאה ה-21 ובמקביל באנגליה של המאה ה-14. הספר עוקב אחר ההיסטוריונית קיווירין אנג'ל, סטודנטית באוניברסיטת אוקספורד במסגרת פרויקט של מסע בזמן אל תקופת היסטוריות וחקירת אורח החיים באותן תקופות.
קיווירין המתמחה בימי הביניים נוסעת בזמן אל המאה ה-14 על אף התנגדות המנחה שלה, פרופסור ג'יימס דנוורת'י, החושש מסכנות התקופה. קיווירין היא ההיסטוריונית הראשונה הנוסעת לתקופה זו הנחשבת למסוכנת.
בשל טעות בהכנסת הקואורדינטות נשלחת קיווירין, במקום אל שנת 1320, אל שנת 1348 - השנה בה הגיעה המגפה השחורה אל אזור אוקספורד. מגפת שפעת שפורצת פתאום וההיסטריה הציבורית בעקבותיה מביאה לכיבוי מכונת הזמן, ובכך אובד התאריך המדויק אליו נשלחה קיווירין. טכנאי המכונה חולה בשפעת ומאבד את ההכרה, ועל העיר אוקספורד של המאה ה-21 מוטל הסגר.
קיווירין חולה אף היא בשפעת מיד לאחר הגיעה אל העבר, ובשל הזיות החום אינה זוכרת את מקום הנחיתה המדויק שלה (אליו היא צריכה לשוב לאחר שלושה שבועות). קיווירין מתגלה על אם הדרך על ידי תושבי כפר סמוך, החושבים שהיא נשדדה, ונלקחת אל בית אחוזה כפרי. בשל הזיותיה, ההיסטוריונית מדברת אנגלית מודרנית (שפה שהמקומיים אינם מבינים) וכן לטינית ותושבי המקום לומדים שהיא יודעת לקרוא ומסיקים שהיא נזירה אשר ברחה ממנזר סמוך. קיווירין מתיידדת עם הכומר המקומי, האב רוש, (לאחר פגישתם הראשונה בה חשבה שהוא שודד דרכים), ומנסה לסייע לתושבי האחוזה הכפרית בהכנת ארוחת חג המולד ומיסת חג המולד, בעודה ממתינה לשובו של אחד מתושבי האחוזה אשר טען שהוא זה שמצא אותה ביער.
ביום חג המולד פורצת בכפר המגפה השחורה ותוך מספר ימים נדבקים מרבית תושבי האחוזה והכפר. האב רוש מנסה לטפל בתושבים ולקברם, וקיווירין מסייעת לו. רק זמן קצר לפני מותו של האב רוש מהמגפה היא מגלה שהוא האדם שמצא אותה על אם הדרך, והאמין כל העת שהיא קדושה אשר נשלחה לעזור להם בתקופת המגפה. עם מותו של רוש מבינה קיווירין שלא תוכל לשוב למקום המפגש (הידוע רק לרוש).
במקביל עוקבת עלילת הספר אחר אוקספורד המודרנית, שם מתגלה שמקורה של המגפה בחפירה ארכאולוגית בה התגלה קבר של אביר שמת ממגפת השפעת (נגיף השפעת שרד בתוך הקבר והדביק את החופרים, בהם קיווירין וטכנאי מכונת הזמן בדרי). עם גילוי מקור הנגיף, מופעלת מכונת הזמן ומתגלה התאריך אליו נשלחה קיווירין - בשל הזיות החום של מפעיל המכונה שינה המפעיל את התאריך אליו היא נשלחה. דנוורת'י נוסע בזמן ומוצא אותה בכפר זמן קצר לאחר מותו של האב רוש, ומחזיר אותה אל המאה ה-21.
גיטרת אוויר

"גיטרת אוויר" (Air Guitar) היא מעין ריקוד המקובל בסצנת המטאל והרוק, המהווה חיקוי מוגזם של תנועות פריטת הגיטריסט בעת הופעה במה שנראה כנגינה על "גיטרה" בלתי נראית.
גיטרת האוויר נועדה לתפוס את הסגנון המתפרע של נגני גיטרה בזמן סולו, ללא צורך בגיטרה או ביכולת לנגן, בנוסף משמשת תחליף נאות לאלו הרוצים להימנע מהשתתפות בריקוד הפוגו. אך גיטרת האוויר יכולה להתבצע גם בזמן ישיבה בבית תוך הקשבה למוזיקה, ישנן אף תחרויות של ביצועים מרשימים בגיטרת אוויר. השימוש בגיטרת אוויר נעשה בעיקר לנגינת סולו גיטרה וכמעט ולא לאקורדים
מתאבק ה-WWE, האלק הוגאן, נודע בכך שהוא ניגן על גיטרת אוויר בעת שהיה נכנס לזירה לצלילי אחד משירי הכניסה שלו, "וודו צ'יילד" של ג'ימי הנדריקס. בסרט מסע הכזבים של ביל וטד נעשה שימוש נרחב בגיטרת אוויר.
ה"ריקוד" הנ"ל בו הרוקד מחקה את תנועות האמן המופיע מולו על הבמה נתן השראה גם ל"תופי אוויר" (Air Drums) בהם ניתן לראות את הרוקדים בהופעות מבצעים תנועות של תיפוף לקצב התופים של המוזיקה ואף "קלידי אוויר" הכוללים תנועת נגינה על פסנתר/קלידים בלתי נראים בהתאם למוזיקה.