אש תוקד בקרבי

אש תוקד בקרבי היא קינה לתשעה באב העורכת ההשוואה בין מצבו הטוב של עם ישראל בזמן יציאת מצרים לבין מצבו הרע בימי חורבן הבית. מוכרת בסיומי השורות שלה: "בצאתי ממצרים", "בצאתי מירושלים". הקינה נאמרת ברוב קהילות ישראל, אשכנזים, ספרדים ותימנים.
אין לקינה ייחוס ברור, אך משערים שמחברה הוא רבי אברהם אבן עזרא או רבי יהודה הלוי.

מבנה הקינה ותוכנה

הקינה בנויה באקרוסטיכון, ובחריזה כפולה: בכל שורה חריזה פנימית, וכן סיומת השורה "בצאתי ממצרים" חרוזה עם סיומת השורה הבאה "בצאתי מירושלים".
תוכן הקינה מעורר עצב על ידי הבלטת הניגוד שבין מצב עם ישראל ביציאת מצרים לבין מצבו בחורבן בית ראשון. חתימת הקינה היא בביטחון בגאולה העתידה, ובמקום התיבות "בצאתי מירושלים" באות התיבות "בשובי לירושלים".
להרגשת העצב המתעצמת על ידי ההשוואה בין שני המצבים המנוגדים - יציאת מצרים וחורבן הבית התייחס רבי יעקב חאגיז בספרו שו"ת הלכות קטנות: "כדי שיצטער האדם ויורגש בצער שהוא יושב, יעלה בזכרונו הטובות והנחמות שהיה לו, ועל ידי זה יצטער ביותר, ולכן אפשר דעל זה נתייסדה קינת אש תוקד בקרבי בהעלותי על לבבי, דהולך המקונן ומסדר הטובות שהיה לנו בצאתנו ממצרים, וההפכים בצאתנו מירושלים".

מקורות

השוואה בין יציאת מצרים ליציאת ירושלים מופיעה כבר במדרשי חז"ל. השוואה מפורטת, הדומה במובנים רבים לקינה שלפנינו, נמצאת במדרש המובא בילקוט שמעוני. שתי ההשוואות האחרונות במדרש:
"כשיצאו ממצרים אמר משה 'וענן ה' עליהם יומם'; וכשיצאו מירושלים אמר ירמיה 'סכותה בענן לך מעבור תפלה'.
כשיצאו ממצרים בשירה יצאו שנאמר 'אז ישיר משה ובני ישראל את השירה'; וכשיצאו מירושלים בבכיה יצאו שנאמר 'בכה תבכה בלילה ודמעתה על לחייה'" (ילקוט שמעוני איכה רמז תתרכו.). אהרן מירסקי הראה כי הקינה מתבססת על המדרש המובא בילקוט שמעוני לא רק במבנהו ובצורתו, אלא גם בתכניו.
גם הפיוט הקדום משתמש בהשוואה זו בפיוטיו, כך דרך משל נמצא בכמה מפיוטי יניי.

מחבר הקינה

ברוב ספרי הקינות לא מופיע שם מחבר הקינה. בכתבי יד תימניים הופיעה הקינה בקבוצת קינות הכוללת במעורבב קינות משל רבי יהודה הלוי ומשל רבי אברהם אבן עזרא. במספר כתבי יד מיוחסת הקינה בפירוש לריה"ל ובמקצתם לראב"ע. בשל כך, כלל אותה פרופ' ישראל לוין במהדורתו של פיוטי ראב"ע, אולם היא הוכנסה למדור ה'מסופקים'. במקומות רבים הסתמכו על ספרו של לוין וקבעו שהקינה מיוחסת לאבן עזרא, אולם לוין עצמו הבהיר שאין בקביעתו ייחוס ודאי ולכן היא הוכללה במדור המסופקים. עם זאת, גם דב ירדן הכליל את הקינה במהדורתו של פיוטי ריה"ל. עזרא פליישר טען שעל פי מספר כתבי יד ניתן לקבוע בבירור שמחבר הקינה הוא ריה"ל.

השפעה

הקינה התפשטה בכל רחבי העולם היהודי והתקבלה לסדר הקינות לתשעה באב ברוב ככל עדות ישראל. המבנה הפשוט שלה העביר מסר ברור של השוואה בין המצב הטוב דאז למצב הרע דהיום הוביל לכתיבת קינות רבות באותה מתכונת ובאותו מבנה. רבי אברהם אבן עזרא חיבר קינה במבנה זהה הפותחת "אחי שמעו נא לי, אזכיר בהרים קולי, צאתי ממצרים", ורבי דוד הלוי חיבר קינה הפותחת "אמונים שוררו, בתוך ים עברו, בצאתי ממצרים". נכתבו גם פיוטים המשמרים את הנושא והמבנה הכלליים, אך מחליפים את הסוגרים: רבי דוד בן אלכסנדרי חבר קינה שסוגריה הם "בצאתי מציון" ו"בצאתי מכנען", ורבי יחיאל בן יעקב מאייזנבך חבר קינה ששורותיה מסיימות "בלכתי להר חורב" ו"והר ציון חרב". רבי עקיבא מפרנקפורט חיבר קינה במבנה הפוך, בה השורה הראשונה מתארת את ימי החורבן ומסיימת "בצאתי מירושלים", והשורה השנייה מבקשת שה' יעשה נקמה בגויים ויושיע את עם ישראל כמו ביציאת מצרים ומסיימת "כבצאתי ממצרים".

מבנה הקינה שמש גם קינות על אירועים אחרים: בשנת תשי"א כתב שלום רדאעי, מעולי תימן קינות המבכות את ההדרדרות הדתית של עולי תימן בארץ לעומת המצב בתימן. אחת מקינות אלו נכתבה במתכונת "אש תוקד" (ואף אימצה את שורת הפתיחה) וסופי שורותיה "בהיותי בתימנה", "בבואי ציונה". יש שכתבו קינה מעין זו המשווה בין ניצחונו של עם ישראל במרד החשמונאים ובין המצב הביטחוני תחת שלטונו של בנימין נתניהו.
בקרב הזרם המשיחי בחסידות חב"ד נפצה גרסה חדשה לקינה המקורית, ובה נוספה לכל בית שורה שלישית המתארת את המצב שיהיה בימי הגאולה.
קינה נוספת שהושפעה מקינה זו, אך לא נכתבה במבנה זהה, היא קינתו של הרב שמואל הלוי וואזנר על השואה הפותחת גם היא במילים "אש תוקד בקרבי, בהעלותי על לבי".