google/wiki40b huggingface dataset:
אוריינות לשונית

אוריינות לשונית היא יכולת המאפשרת לאדם לרכוש שפה כתובה ומדוברת. נראה כי אוריינות "מתפתחת מלידה וקשורה לחשיפה ולתמיכה סביבתית מפרה" היא מתחילה בשלבים המוקדמים ומתפתחת ככל שהילד נחשף ליותר גירויים שפתיים, הן בבית והן בגן, כשהשיח אותו הוא מפתח בשלבים המוקדים משפיע מאוד על המשך חייו. אוֹריינות, במשמעותה הבסיסית, היא היכולת לקרוא ולכתוב. בהתאם לכך, מקור השם הוא מהמילה בר-אוריין, שפרושה בארמית הוא אדם היודע לקרוא בתורה. בני אדם מייצרים תקשורת בינם לבין אחרים באמצעות שפה, שהיא מערכת סימנים מוסכמת וידועה מראש. על מנת להיות שותף פעיל בחברה אוריינית, על הפרט לפתח ולהעשיר שפתו. ככל שהוא יהיה מוקף ביותר גירויים שפתיים, כך תגדל יכולתו לקיים תקשורת טובה יותר עם הסביבה.

מבטאים

מבטאים יכולים להתבטא בשני מובנים; השפה המדוברת והשפה הכתובה. בשניהם יש שינויים גדולים בשימושם. גם בשפה המדוברת יש התפצלות למבטאים השונים של השפה על פי אזורים, אשר מתחלקים במצבים השונים של אוכלוסיית האזורים והתפתחות השפה באזור לעומת אזור אחר אשר התפתח אחרת, למשל האנגלית של הקהילה השחורה, או האנגלית של הסקוטים לעומת האנגלים. קהילות מבוססות שנים רבות יפגינו יותר סוגי מבטאים מאשר שפה סגורה וחדשה יותר כמו עברית (בר-אדון). בכל זאת בעברית יש גם שינויים בשימוש מורפולוגי של השפה בין השפה הסטאנדרטית והלא סטאנדרטית. זאת ניתן לראות בצעירים בגיל הצבא אשר מדברים בדרך יותר 'ירודה' של השפה כאשר מדברים בין עצמם, בעוד שהם ידברו בצורה יותר סטנדרטית עם הוריהם. (עמוד 423) מבטאים מתבטאים בכל רמה של השפה, בין אם בפונולוגיה שלה, במורפולוגיה או בשימוש במילים שונות. בין נשים לגברים גם בדרך כלל יהיה שוני בשימוש השפה ובדרך הדיבור.
דוברי השפה יכולים להבדיל בין האינטונציות השונות ולשים לב למבטאים חריגים בשפה, בין אם זה ההבדל בין דיאלקטים שונים או בין אם השוני הוא מבוסס על מין. דוברי השפה יכולים לשים לב גם אם השימוש בשפה הוא יותר מכובד או אם הוא ברמה נמוכה. השפה ברמה המכובדת נחשבת כסטנדרט הלמידה הבית ספרית והשפה שבה ישתמשו בכתיבת ספרי הלימוד.

פיסוק כהתבטאות שפתית

פיסוק הוא דרך לבטא את השפה המדוברת בכתב. אם בשפה המדוברת ישנן אינטונציות שונות, טון דיבור שונה ודיבור גוף, הפיסוק מראה לקורא איפה ישנו שינוי כזה בטקסט עצמו ומראה את כוונתו של הכותב בהקשר הטקסט. פיסוק נועד בשביל לספק הבנה מקסימלית של הטקסט בשביל הקורא ולפתור כל חוסר בהירות של הטקסט בנוגע לדקדוק וסיום משפט. פיסוק יכול לגרום לחוסר מונוטוניות בזמן קריאת הטקסט, בעוד שחוסר פיסוק נותן רושם של משפט שנמשך בלי לקחת נשימה בזמן דיבור. אנו קוראים משפטים על פי הפיסוק בראשנו כפי שהיינו שומעים את המשפט מדובר אלינו.
Kids' WB

Kids' WB הייתה רצועת שידור אמריקאית לילדים ששודרה ברשת The WB. בספטמבר 2006, הרצועה עברה לרשת The CW. הערוץ החדש הוא תוצאה של מיזוג The WB עם UPN ב-2006. רצועת Kids' WB שודרה בפעם האחרונה ב-17 במאי 2008 ומשבצת השידור של שבת בבוקר נמכרה ל-4Kids Entertainment כדי ליצור את The CW4Kids (ששינתה את שמה מאז ל-Vortexx).
Kids' WB הושקה מחדש כרשת אונליין ב-28 באפריל 2008, מספר שבועות לפני שהוחלפה בידי The CW4Kids. הרשת מאפשרת לצופים לצפות בסדרות של לוני טונס, האנה-ברברה ו-DC קומיקס.
רצועות עם המותג Kids' WB עדיין משודרות באוסטרליה ובולגריה.

השנים המוקדמות

Kids' WB הופיעה לראשונה ברשת The WB ב-9 בספטמבר 1995 ושודרה בימי שבת בבוקר מ-8:00 ל-11:00, ובימי חול מ-16:00 ל-17:00. ב-7 בספטמבר 1996, רצועת שבת הורחבה בשעה אחת, ושודרה מ-8:00 ל-12:00.
ב-1 בספטמבר 1997, רצועת ימי חול בבוקר נוספה מ-7:00 ל-8:00, ורצועת ימי החול אחר הצהריים הורחבה בשעה אחת, ושודרה מ-15:00 ל-17:00. באותו תאריך, הרצועה קיבלה מיתוג מחודש, שכלל לוגו משופר וחבילת גרפיקות שמרכזן באתר הצילומים של אולפני האחים וורנר.

שינויים בKids' WB

ב-13 בפברואר 1999, Kids' WB עשתה פריצת דרך כשהאנימה פוקימון של 4Kids Entertainment עברה לערוץ משידורי סינדיקציה. זה היה להיט גדול לרצועת השידור, שהביסה את Fox Kids עם רצועת האנימציה שלה המגובה על ידי האחים וורנר. בשנים מאוחרות יותר, סדרות אנימה נוספות שודרו ברצועה כגון סאקורה לוכדת הקלפים, יו-גי-הו!, אסטרו-בוי, מגה מן ווויוטיפול ג'ו.
ביולי 2001, לוח שידורי אחר הצהריים של Kids' WB מותג מחדש כ-Toonami on Kids' WB, שהרחיב את מותג סדרות האקשן המצוירות והאנימה Toonami של Cartoon Network, והביא לערוץ סדרות כמו סיילור מון, דרגון בול Z ובנות הפאוור פאף. מעריצים של הרצועה העבירו ביקורת על הרצועה החדשה שלא תרגמה את סדרות האקשן נכון, והוסיפה סדרות כמו סקובי דו וחדר הסיוטים (סדרת לייב אקשן מהיוצר של צמרמורת). רצועת אחר הצהריים הפסיקה להשתמש בשם Toonami ביוני 2002, מה שהופך את המותג שוב לאקסלוסיבי ל-Cartoon Network. ב-3 בספטמבר 2001, רצועת ימי החול בבוקר של Kids' WB הופסקה.
ב-31 במאי 2005, The WB הכריזה כי רצועת ימי החול אחר הצהריים של Kids' WB תופסק. כתוצאה מכך, רצועת שבת בבוקר הורחבה בשעה אחת, ושודרה מ7:00 ל12:00.
ב-24 בינואר 2006, טיים וורנר (הבעלים של The WB) ו-CBS (הבעלים של UPN) הכריזו כי שתי הרשתות יסיימו את שידוריהן ויוחלפו ב-The CW. הרשת המשולבת ניצלה את תרגילי השידור של The WB והביאה את Kids' WB, עדיין מנוהלת על ידי האחים וורנר, ללוח השידורים החדש.

הסוף והלידה מחדש של Kids' WB

ב-2 באוקטובר 2007, הרשת הכריזה כי לאחר החלטה משותפת של טיים וורנר ו-CBS (חברות האב של The CW), היא תפסיק את רצועת השידור Kids' WB בגלל ההשפעות של מגבלות הפרסום לילדים ותחרות מרשתות הכבלים, ותמכור את זמן השידור ל-4Kids Entertainment. רצועת Kids' WB שידרה בפעם האחרונה ב-17 במאי 2008.
ב-24 במאי 2008, 4Kids השיקה את The CW4Kids במקום Kids' WB. לוח השידורים של הרצועה הורכב מסדרות שהופקו על ידי 4Kids, כמו כאוטיק (ששודרה גם בג'טיקס וכיום בשידורים חוזרים בדיסני XD ו-Cartoon Network) וגם עונות חדשות של יו-גי-הו! וצבי הנינג'ה.
ב-28 באפריל 2008, האחים וורנר הכריזו כי מותגי The WB ו-Kids' WB יושקו מחדש כרשתות אונליין, ורשת Kids' WB תורכב מ5 ערוצי משנה: Kids' WB, ערוץ לפעוטות בשם Kids' WB Jr, סקובי דו, לוני טונס ו"זירת הגיבורים של DC".
יחסי יפן–לוב

היסטוריה

שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים בשנת 1957. בשנת 1971 פתחה לוב שגרירות בטוקיו, ושנתיים לאחר מכן ייסדה יפן שגרירות בטריפולי.
ב-1992 הצטרפה יפן לסנקציות העולמיות על לוב שהטיל עליה האו"ם, וכחלק מכך יחסיה עם לוב הוקפאו. עם זאת, לאחר שהושעו הסנקציות, שבה יפן לנרמל את היחסים עם המדינה. 
בספטמבר 1999 פורסם כי יפן פועלת כדי לשדרג את היחסים עם לוב, וכי תשלח שגריר למדינה.

סחר

בשנת 2015 ייצאה לוב ליפן סחורות בשווי 7.3 מיליארד ין, וייבאה סחורות בשווי 500 מיליון.
מכונית השנה בעולם

מכונית השנה בעולם (באנגלית: World Car of the Year) הוא פרס המוענק מדי שנה מאז שנת 2005. הפרס נקבע על ידי חבר שופטים המורכב מ-48 עיתונאי רכב המגיעים מ-22 מדינות ברחבי העולם. 
על מנת להשתתף בתחרות על הרכב להמכר בלפחות 5 מדינות שונות, כאשר ב-2 מתוכן הוא נמכר לפני ה-1 בינואר באותה שנה. בשנת 2005 הוענק הפרס רק בקטגוריית "מכונית השנה". החל משנת 2006 הוענק הפרס גם בקטגוריות "הרכב המעוצב", "הרכב הירוק" ו"רכב הביצועים". בשנת 2014 נוספה קטגורית "רכב היוקרה". מאז שנת 2006 טקס הכרזת המועמדים הסופיים ובחירת המנצחים בכל קטגוריה מתקיים במסגרת תערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק, המתקיימת בכל שנה בסוף מרץ - תחילת אפריל.
בשנת 2011 זכתה בתואר ניסאן ליף, שזכתה במקביל גם בתואר "מכונית השנה באירופה". בשנת 2013 הייתה זאת פולקסווגן גולף שזכתה בתואר העולמי והאירופאי. הייתה זאת הזכייה השנייה של הגולף, שזכתה בתואר גם בשנת 2009. הרכב בעל הזכיות הרבות ביותר הוא האאודי R8, שזכה פעמיים בתואר "רכב הביצועים של השנה" (2008, 2010) ופעם נוספת בתואר "הרכב המעוצב של השנה" (2008).
בשנת 2016 זכתה מאזדה MX-5 בתואר "מכונית השנה" וגם "הרכב המעוצב של השנה", בכך הפכה מאזדה להיות הראשונה שזוכה בשני תארים שונים באותה השנה.
רוברט א. לווט

תולדות חייו

היה בנו של רוברט סקוט לווט, יושב ראש יוניון פסיפיק, חברת הרכבות הגדולה והוותיקה בארצות הברית. למד משפטים ומנהל עסקים באוניברסיטאות ייל והרווארד. את לימודיו קטעה מלחמת העולם הראשונה, במהלכה שירת כקצין סיור אווירי במסגרת הצי המלכותי הבריטי ולאחר מכן פיקד על טייסת של צי ארצות הברית והגיע לדרגת לוטננט קומנדר (מקבילה לרב-סרן). 
לאחר שסיים את לימודיו ב-1921 החל לעבוד בבנק הלאומי למסחר בניו יורק ובבראון ברדרס הרימן (Brown Brothers Harriman & Co. (BBH), הבנק הפרטי הוותיק והגדול ביותר בארצות הברית והתקדם למעמד של שותף.
ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, מונה ליועץ מיוחד לענייני חיל אוויר למזכיר המלחמה הנרי סטימסון. ב-1941 היה עוזרו של מזכיר האווירייה ג'ון ג'יי מקלוי. במסגרת תפקידו פיקח על שדרוג חיל האוויר האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה. על תפקודו זכה ב-1945 בעיטור המופת (Distinguished Service Medal) מאת נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
הוא חזר למגזר הפרטי אך נקרא עד מהרה לשוב לשירות ציבורי על ידי ג'ורג' מרשל על מנת לשרת כתת-מזכיר המדינה. כאשר עבר מרשל לפנטגון ב-1950 התעקש שלווט יעבור עמו למשרד מזכיר ההגנה כסגנו. בתפקידו זה מילא תפקיד מפתח בהקמת ה-CIA. 
מונה למזכיר ההגנה ב-17 בספטמבר 1951. הוא שימש בתפקידו עד תום ממשל טרומן וזכה להערכה חיובית לניהולו את משבר קוריאה. כמו כן קידם את יצירת נאט"ו ותמך בהמשך אימון צבאי נרחב והתעצמות קונבנציונלית, גם בעידן בו שגשגו תאוריות לגבי כוחו של נשק גרעיני להכריע מערכות.
לווט חזר לתפקיד ניהולי בכיר בבראון ברדרס הרימן. עם הקמת ממשלו של ג'ון פ. קנדי ייעץ לו לווט למנות את עוזריו בשעתם, דין ראסק למזכיר המדינה ורוברט מקנמארה למזכיר ההגנה. ב-1963 העניק לו קנדי את מדליית החירות הנשיאותית, הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. 
הוא נפטר בגיל 90, חצי שנה לאחר רעייתו אדלייד. לכבודו נקראה קתדרה ללימודי היסטוריה צבאית וימית באוניברסיטת ייל.
ביטסי טולוץ'

חיים אישיים

טולוץ' נולדה ב-19 בינואר 1981 בסן דייגו, קליפורניה לאם ממוצא ספרדי ואב ממוצא סקוטי. טולוץ' גדלה בספרד, אורוגוואי וארגנטינה.
ביוני 2017 נישאה טולוץ' לדייוויד ג'ינטולי שכיכב לצדה בסדרה "גרים", באוקטובר 2018 פרסמה שהיא בהיריון ראשון, ובפברואר 2019 נולדה בתם, ויויאן.
קיבוץ בוברויסק

הקיבוץ בבוברויסק הייתה ישיבה לבחורים בוגרים של חסידות חב"ד-קאפוסט-בוברויסק. הקיבוץ נוסד בשנת 1901 (תרס"א) בידי האדמו"ר מחב"ד קאפוסט-בוברויסק, רבי שמריה נח שניאורסון, והתקיים עד פטירתו בשנת 1923 (תרפ"ג).

היסטוריה

בשנת 1901 הקים רבי שמריה נח שניאורסון שהתמנה שנה קודם לכן כאדמו"ר מחב"ד-קאפוסט והחל להנהיג חצר חסידית בעיר בוברויסק (במקביל לחצר שהנהיג אחיו ברציצה), ישיבה בעיר. אופי הישיבה היה בסגנון הישיבות החב"די, התלמידים בה למדו חסידות, ואת ספר התניא. אך בלימוד הגמרא, דמה ה"קיבוץ" לישיבות הליטאיות, בדרך של עיון, פלפול, סברא והיגיון.
הישיבה מוקמה בחצרו של רבי שמריה נח, בתוך בנין עשוי עץ. לאחר השריפה בשנת 1902 הוקם עבור הישיבה בית אבן.
בקיבוץ למדו בחורים מבוגרים באופן עצמאי, ללא עזרת ראש ישיבה. מפעם לפעם נבחנו התלמידים על ידי רבנים מפורסמים מחצרו של רבי שמריה נח, וכך הוסמכו לרבנות.
עם השנים התרחבה מסגרת הישיבה גם לתלמידים צעירים יותר. הללו עמדו תחת פיקודו והדרכתו של הרב יעקב הנקין והרב חיים אליעזר ביחובסקי.
בשנת 1910, עקב התפתחות הציונות בקרב צעירים ונוער, התמעטו התלמידים עד כדי מספר של כחמישים בחורים.
על אף זאת לא הופסקו סדרי הישיבה, ואלו המשיכו להתנהל כהרגלם. אך הוחלט להתאים את הישיבה בהתאם לרוח הזמן, לכן הותר לתלמידים המבוגרים ללמוד את השפה הרוסית ולימודי חול נוספים, "מפני שבלעדי זה אי אפשר גם לרבנים להתקיים בזמן הזה".
על אף הרוח המתקדמת בישיבה, נאסר בישיבה על פעילות ציונית. הרב שלמה יוסף זוין, שהיה תלמיד בישיבה, סיפר: "בשנת תרס"ד (1904) נפטר בנימין זאב הרצל, והרב מהומל בא לבוברויסק להספידו באספה ציבורית. בישיבתו של האדמו"ר רבי שמריה נח הוכרז, כי כל תלמיד שילך לשמוע את ההספד על הרצל סופו לשלם קנס גבוה לצדקה כעונש. ואני יצאתי ידי שניהם, גם הלכתי להספד וגם שילמתי את הקנס כפקודת הרב".
על אף השתייכות הישיבה לחסידות חב"ד-בוברויסק, בישיבה למדו גם תלמידים הנמנים עם חסידי לובביץ', ואף חלק מהצוות היו חסידי לובביץ'.
בצוואתו ביקש האדמו"ר "להשתדל להעמיד את הקיבוץ על מכונו", אך בשל הנסיבות נסגר ה"קיבוץ" והפסיק להתקיים.
מריה מריה

העלילה

מריה פרננדס היא נערה אשר חיה בשכונת עוני. יום אחד, מריה מאבדת את הסנדקית שלה, אשר לפני מותה, מבקשת מהכומר של השכונה לדאוג למריה לאחר שתמות. לאחר מות הסנדקית, הכומר של השכונה מבקש מדון פרננדו דה לה וגה, אחד מתורמיו, לאפשר למריה לעבוד כמשרתת אצלו בבית. שם, מריה מתאהבת בבנו הנאה אך המכור לשתייה והפרוע של דון פרננדו ואשתו ויקטוריה, לואיס פרננדו. סורייה, אחייניתה של ויקטוריה שונאת את מריה ומנסה להרוס אותה בכל דרך אפשרית ולהפריד אותה מלואיס פרננדו. 
כאשר מריה ולואיס פרננדו מצליחים סוף סוף להינשא זה לזה, אי הבנה מצערת קורת כאשר לואיס פרננדו רואה את אחיו ולדימיר ואת מריה מתנשקים. כאשר מריה נכנסת להיריון, לואיס פרננדו לא מאמין שהילד שלו. כתוצאה מכך, כאשר היא אינה מודעת למעשיה, מריה מוסרת את בנה לאישה בשם אגריפינה פרס. לואיס פרננדו חוזר למריה, ומשחרר אותה מבית המשוגעים בו היא שהתה. ברגע שהיא השתחררה, מריה מתחילה לחפש אחר בנה האובד בתקווה שסוף סוף תמצא שלווה בחייה.
הפלגת בציר ענבים

מטרת המבצע

בחיל הים הוחלט לבסס כוח ימי כדי לשלוט במרחבי ים סוף לאחר שמצרי באב אל-מנדב נחסמו במלחמת ששת הימים על ידי חיל הים המצרי ללא יכולת של כוחות חיל הים, שכללו נחתות וספינות סיור קלות מדגם דבור להתמודד עם משימות רחוקות מחופי ישראל. על סמך הניסיון שנצבר מהפעלת ספינות הטילים שנרכשו בצרפת נערך חיל הים הישראלי לייצר בישראל ספינות טילים. ספינות סער 4 תוכננו ונבנו מלכתחילה לשרת בזירת ים סוף. הספינות מתאימות למשטר הגלים בים סוף ובעלות יכולת שהייה ארוכה בים. לאחר שתעלת סואץ נסגרה למעבר אניות בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, האפשרות היחידה שנותרה הייתה הפלגה סביב יבשת אפריקה.

ניסיון עבר

הפלגת בציר ענבים הייתה הפלגה השלישית שערך חיל הים להקפת אפריקה. בסוף 1956 ותחילת 1957, לאחר מלחמת סיני, הפליגו הפריגטות אח"י מזנק (ק-32) ואח"י מבטח (ק-28) מחיפה לשארם א-שייח' סביב יבשת אפריקה במטרה לחזק את הכוח הימי בזירת ים סוף. הפלגה קודמת שנייה נערכה בחודש פברואר 1974. הספינות אח"י קשת ואח"י רשף בפיקוד סא"ל גדעון רז הפליגו באותו מסלול, הפלגה שכונתה מבצע מוניטין.

הכנות להפלגה

להפלגה שכונתה "בציר ענבים" יועדו שתי ספינות סער 4 חדישות שבנייתן הסתיימה. הן צוותו במאים ובמפקדים בעלי ניסיון בספינות אחרות.
אספקת דלק - במגמה לשמור דיסקרטיות על ההפלגה נעשו הכנות לתדלוק במערב הים התיכון ולאורך חופי אפריקה באמצעות האוניה בננה קור של החברה הימית להובלת פרי עליה הוצב קצין קישור מחיל הים, רס"ן יעקב אלון. במזרח אפריקה התדלוק נעשה מאח"י בת ים בפיקודו של רס"ן עצמון.

סיכום

הספינות עברו את ההפלגה 30 יום מחוץ לנמלי הבית מזה 23 ימי ים והגיעו למטרתם כשהן בכשירות מלאה. צוותי הספינות תפקדו ברמה גבוהה בתנאי צפיפות למשך זמן ממושך.
ספינות סער 4 תוצרת ישראל, הוכיחו את עצמן במהלך ההפלגה בכל ההיבטים. ההפלגה בוצעה לפי התוכנית. התדלוקים וקבלת מזון ומים בים נעשו בנקודת המפגש כפי שתוכננו. הספינות לא אותרו על ידי מודיעין אויב במהלך המסע.
מפקד חיל הים בנימין תלם סיכם את ההפלגה בעת טקס קבלת הפנים בשארם א-שייח' במלים: "אני רוצה להביע את הערכתי המלאה על ביצוע מושלם לסא"ל מוסלי ולמפקדים קורל ורונה."
ישראל המאירי

ביוגרפיה

ישראל המאירי נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים מאוחד. בצה"ל שירת כחובש קרבי בצנחנים. סיפוריו הראשונים התפרסמו בעת שירותו הצבאי בכתבי עת שונים. במהלך השנים עבד כמורה בבית ספר תיכון ופרסם ביקורות ספרות ותיאטרון וסיפורים בכתבי העת "מבפנים", "עתון 77" ובעיתונים "ידיעות אחרונות", "דבר" ו"למרחב".
סיים תואר ראשון בחוג לתורת הספרות הכללית ובחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, המשיך לתואר שני וסיים תואר דוקטור באוניברסיטת חיפה בהדרכתו של פרופ' אברהם עוז. עבודת המאסטר עסקה בתפקיד השירים (songs) במחזותיו של ויליאם שייקספיר. עבודת הדוקטור שלו עוסקת בהופעת "האחר המיתי" במחזותיהם של י"ח ברנר, נסים אלוני וחנוך לוין. במרץ 2015 הועלה לדרגת פרופ' (חבר) בפקולטה לספרות עברית והשוואתית, אוניברסיטת חיפה. פרופ' המאירי הוא מרצה בכיר לדרמה ולכתיבה דרמטית בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית אורנים.
ישראל המאירי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשמ"ו 1986 ובפרס כתב העת 'מאזנים' לפרוזה (1984).
נשוי לד"ר אביבה המאירי, אמנית ומרצה לאמנות. אב לארבעה, מתגורר באמירים שבגליל מאז שנת 1975.
סימה הלוי

סימה הלוי סוקניק, היא רופאה ישראלית, פרופ' ברפואת עור ומין מייסדת ומנהלת מחלקת עור ומין במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.

ביוגרפיה

הלוי נולדה בתל אביב, בתו של הרופא שמואל סוקניק. סיימה בהצטיינות את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 סיימה התמחות ברפואת עור ומין בבית חולים בילינסון בו עבדה כרופאה בכירה ומרצה בכירה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1986 הקימה את מחלקת עור ומין במרכז הרפואי סורוקה ואת המעבדה לחקר העור בסורוקה ועברה לגור בנגב.
בשנת 1996 הוזמנה להיות פרופסור־אורח במחלקה לדרמטולוגיה באוניברסיטת ייל.
בשנים 1997–2000 שימשה סגנית יושב ראש החטיבה הפנימית בסורוקה ובשנים 2001–2004 כיהנה כיושבת ראש ועדת החינוך של האיגוד הישראלי לרפואת עור ומין ונשיאת האיגוד הישראלי לרפואת עור ומין.
היא חברה בוועדות מקצועיות של המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל (ועדת הבחינות של רפואת עור ומין, ועדת בדיקה של המועצה המדעית להכרה בהתמחות), חברה במערכות עיתונים מדעיים רפואיים בארץ ובחו"ל, סוקרת מאמרים מדעיים והצעות מחקר, יושבת ראש כנסים מדעיים, וחברה בוועדות מארגנות ומדעיות של כנסים מדעיים בארץ ובחו"ל. 
אחיה, פרופ' שאול סוקניק, היה מומחה בראומטולוגיה, מנהל מחלקה פנימית ד' בבית החולים סורוקה, שימש כיושב ראש חטיבת הפנימיות בבית החולים ויושב ראש האיגוד הישראלי הארצי לראומטולוגיה. הייתה נשואה לפרופ' יונתן הלוי מנהל המרכז הרפואי שערי צדק ולהם שני ילדים משותפים.

מחקרים

נושא המחקר העיקרי בו מתמקדת הלוי הוא תגובת העור לתרופות, הכולל גילוי רגישות לתרופות. תבחינים מעבדתיים המתבססים על שחרור ציטוקינים, באמצעות מחקר קליני ומחקר אפידמיולוגי.  
נושאי מחקר נוספים בהם מתמקדת הלוי הם טיפול אקלימי של פסוריאזיס בים המלח, ריפוי פצע ודלקת עור ממגע.

פרסים

בשנת 2015 זכתה הלוי בפרס על מפעל חיים מטעם ICSA2015 באירוע שנערך בוונקובר, קנדה.
המתרחצות הגדולות

תיאור היצירה

הציור מתאר קבוצות של נשים עירומות על גדת אגם או נהר. במישור קדמי של הציור מתוארות כ-14 נשים בשתי קבוצות כשמאחוריהן קבוצה של עצים גבוהים. ברקע בתיאור מופיעה הגדה הנגדית של הנהר ובה דמויות נוספות. דמות נוספת מתוארת שוחה במים.
הדמויות המתוארות הן חסרות תווי פנים או כל סממן אינדיבידואלי. סזאן מצייר אותן באופן הדומה לציור חלקים אחרים בעבודה. תיאור חלק מתנוחות המתרחצות הוא מוגזם ונועד להדגיש את אופי בניית הקומפוזיציה של הציור וזאת תוך שמירה על סימטריות בגופן של המתרחצות.
האלמנט המרכזי בקומפוזיציה הוא שתי קבוצות העצים המתכופפות כלפי מרכז הציור ויוצרות מעין מסגרת מחודדת (משולש) דרכה אנו מביטים על הנוף. אופן הציור של סזאן מטשטש את המרחק בין המישור הקדמי לאחורי והשמיים הנשקפים דרך העצים מתוארים בחומריות זהה לזו של העצים. הנשים, המצוירות בתנוחות שונות ופונות לכיוונים שונים יוצרות אף הן משולשים בין אבריהן.

היסטוריה של היצירה

הציור הוא הגדול מסדרה של ציורי מתרחצים - גברים ונשים - אותם צייר סזאן במהלך חייו. בחינה של סדרת הציורים מגלה מהלך מורכב של בחינת אופן ייצוג האובייקט באמצעים אמנותיים. סזאן צייר את היצירה בשנת חייו האחרונה. מסיבה זו יש אשר הרואים בה יצירה שאיננה גמורה.
לאחר מותו של סזאן נרכש הציור על ידי סוחר האמנות אמברואז וולאר (Ambroise Vollard). ב-6 ביולי 1937. לאחר שעבר בין כמה בעלים שונים, נרכש הציור, תמורת סכום של 110,000 דולר, על ידי אספן האמנות ג'וזף וידנר (Joseph E. Widener) בעבור מוזיאון פילדלפיה לאמנות.
בשנת 1980 הכליל ה-BBC את הציור בסדרת הטלוויזיה של "100 הציורים הגדולים" (100 Great Paintings).
אמן החרבות

מקור

ז'אק דוקואס נולד וגדל באומה המזרח-אסייתית הבדיונית "סין-קונג", באותה העת בכיבוש צרפתי. בניגוד לתושבים צרפתיים ואירופאים אחרים לדוקואס לא הייתה דעה קדומה על תושבי סין-קונג, ולאחר שגמל למשרת יליד, הוזמן להצטרף לתנועת מרי נגד השלטון הצרפתי. בתלבושת ותחת השם "אמן החרבות", דוקואס תמך במרד ושיחרר את סין-קונג, אך לאחר שגילה כי מנהיג המרד וונג-צ'ו הרג את אביו, עזב את סין-קונג כדי לחפש הרפתקאות. הוא הצטרף לקרנבל "קארסון הפלא הנודד", ובגלל מיומנותיו נעשה אטרקציה. דוקואס לקח תחת חסותו את קלינט בארטון הצעיר ולימד אותו סיוף, ואילו חבר הקרנבל טריק-שוט לימד אותו חץ וקשת.
קלינט הצעיר תפס את דוקואס מועל בכספי הקרנבל כדי לשלם חובות הימורים, וניסה למסור אותו לרשויות לפני שהוכה בידי דוקואס. לפני שדוקואס הנחית את מכת המוות טריק-שוט התערב, וגרם לדוקואס לברוח. עם חליפתו ומיומנותו, דוקואס החליט להיות נבל-על. דוקואס ניסה להתקבל לאוונג'רס בגלל יתרונות כרטיס הזיהוי, אך נתקל בסירוב, שנבע בעיקר בגלל התנגדותו של קלינט - כעת גיבור-העל הוקאיי - והיות שהיה מבוקש בינלאומי. הוא איים להרוג את קפטן אמריקה, אך הובס. הוא בסופו של דבר התקבל, אם כי היה סוכן סמוי של המנדרין. בנוסף לכך שגרם לקבלתו לאוונג'רס, המנדרין הוסיף לחרבו כוחות מיוחדים. אחרי שהות קצרה באוונג'רס הוא בגד בהם והשתיל פצצות בלוחות הבקרה, אך לבסוף בגד במנדרין והציל את האוונג'רס. הוא עזב, כעת כאחד מאויביו של המנדרין.

האוונג'רס

דוקואס חזר להיות נבל-על, ונשלח בידי האלמנה השחורה יחד עם פאוור מן להביס את האוונג'רס. הוא ופאוור מן נלחמו בקפטן אמריקה כסוכניו של הגולגולת האדומה, ויחד עם נבלים אחרים, דוקואס השתתף בניסיונו של המנדרין לכיבוש העולם. הוא נלחם בקפטן כחבר בבריגדה של באטרוק, הועסק בידי ראש ביצה להלחם בקלינט בזהות גוליית, נלחם לצד הלגיון הקטלני באוונג'רס, ובסופו של דבר עזר להם בקרב נגד ארס. לאחר שנפגש עם חברת האוונג'רס מנטיס, דוקואס חזר לצוות, וזאת כי התאהב בה.
במשימתו האחרונה באוונג'רס, דוקואס עזר לקבוצה נגד קאנג הכובש, בחיפושיו אחר המדונה השמיימית. קאנג חטף את כל חברי האוונג'רס ואת אגתה הרקנס, ואת דוקואס השאיר מאחור בטענה שהוא חסר תועלת. דוקואס הנחוש איתר את השבויים בבסיס דמוי הפירמידה של קאנג בגיזה, שם נתקל בראמה-תות. דוקואס וקלינט שחררו את האוונג'רס, וכאשר גילה כי מנטיס היא המדונה השמיימית, קאנג ירה לעברה פיצוץ אנרגטי, שיורט בידי דוקואס בהקרבת חייו. פרט מגזע הקוטאטי החוצני השתלט על גופו של דוקואס, התחתן עם מנטיס והם ילדו בן, המשיח השמימי קוי. לאחר שנלחם באוונג'רס, דוקואס בשליטת הקוטאטי התפורר לאבק.
במהלך אירועי "מלחמת הכאוס", דוקואס הוא מגיבורי-העל שהוקמו לתחייה בידי פלוטו להגנה על השאול מפני אמאטסו מיקאבושי. הוא חזר לכדור הארץ, שם הצטרף לצוות אוונג'רס שהוקמו לתחייה בהנהגת מאר-וול, שמטרתם להגן על חברי קבוצות האוונג'רס הנוכחיים המורדמים מידי גרים ריפר ונקרה. בסופו של דבר, היחידים מהצוות שנשארו בחיים הם יילוג'אקט ודוקואס.
פרננדו בלאונדה

תחילת חייו

השני מארבעה ילדים, בלאונדה נולד בלימה למשפחה מהמעמד העליון של בעלת שורשים ספרדיים. אביו, רפאל באלונדה דיאז קנסקו, מורה, כהן כנשיא מועצת השרים; סבו היה שר אוצר, ואחד מסביו היה נשיא הרפובליקה.
במהלך הדיקטטורה של אוגוסטו בי. לאגווייה, הרדיפה בעקבות פעילותו הפוליטית של אביו, רפאל ודודו ויקטור אנדרס באלונדה התבקשה המשפחה לעבור לצרפת בשנת 1924, בה פרננדו למד בתיכון וקבל את ההכשרה אוניברסיטאית הראשונית שלו בהנדסה.
מ-1930 עד 1935 בלאונדה למד אדריכלות בארצות הברית, שם הוא למד בתחילה באוניברסיטת מיאמי (שם אביו גם הורה), ובשנת 1935 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין, שם קבל את התואר שלו כאדריכל. לאחר מכן הוא עבר למקסיקו ועבד כאדריכל לזמן קצר, אך חזר לפרו בשנת 1936 והחל את הקריירה המקצועית שלו כאדריכל לתכנון בתים פרטיים. בשנת 1937, הוא פתח מגזין בשם El Arquitecto Peruano ("האדריכל הפרואני"), שעסק בעיצוב פנים, אורבניזם כללי ובעיות דיור איתם התמודדה המדינה. זה גם סלל דרך לאגודת האדריכלים של פרו והמכון לאורבניזם בפרו.
כתוצאה מכך, הפך גם בלאונדה ליועץ ממשלתי לדיור ציבורי בכל רחבי הארץ ובחו"ל. בשנת 1943, החל ללמד בלאונדה ארכיטקטורה ובינוי ערים ב-Escuela Nacional de Ingenieros של לימה, ומאוחר יותר הפך לדיקן ההנדסה האזרחית והמחלקה לארכיטקטורה. בלאונדה גם תכנן את הבנייה, יחד עם מרצים וסטודנטים אחרים, מהפקולטה לארכיטקטורה של האוניברסיטה הלאומית להנדסה בשנת 1955.

קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית של בלאונדה החלה בשנת 1944 כאחד ממקימי מפלגת החזית הדמוקרטית הלאומית, שבוחר בחוסה בוסטמנטה כנשיא בשנת 1945, הוא כיהן בקונגרס הפרואני עד ההפיכה הצבאית של הגנרל מנואל אודריה בשנת 1948.
בלאונדה חזר לזירה הפוליטית בשנת 1956, כאשר אודריה קרא לבחירות, הוא תמך ב"חזית הלאומית של נוער דמוקרטי", ארגון שהוקם על ידי סטודנטים בעלי חשיבה רפורמטיבית, שחלקם למד אצלו; תמיכתו העקרונית בעיתון "לה פרנסה", שנסגר על ידי הדיקטטורה בתחילת 1956, הניעה את הנהגת החזית הלאומית לבקש ממנו להוביל את המפלגה.
בבחירות ביוני 1962 נבחר בלאונדה לנשיא. בתחילת אוקטובר 1968 הודח בלאונדה על ידי הצבא. בלאונדה הוגלה לארגנטינה, בה קיבל מקלט מדיני. בלאונדה ניסה לשוב מיד לפרו, אולם הורד מהמטוס על ידי שלטונות ארגנטינה. ביולי 1980 שב בלאונדה והושבע לנשיא פרו. בשנת 1984 הוא נבחר לכהונה שנייה.

"El Manguerazo"

הוא התפרסם, כאשר ב-1 ביוני של אותה שנה ועדת הבחירות הלאומית סירבה לקבל את מועמדותו. הוא הוביל מאחה שכונתה לאחר מכן "El Manguerazo" (בספרדית: צינורות למטה), על שם צינורות המים שבהם השתמשה המשטרה כדי לפזר את המפגינים. בלואנדה הרגיע את המפגינים ואת כוחות המשטרה, ובצעד סמלי, כשהוא מחזיק בדגל פרו הוא חצה את המרווח שבין כוחות המשטרה לבין המפגינים בשביל להעביר את האולטימטום למפקד המשטרה שמועמדותו תאושר.
הממשלה נכנעה, והתמונה המדהימה של בלאונדה צועד לבד עם הדגל הוצגה על ידי העיתון Caretas למחרת, במאמר שכותרתו "Así Nacen Los Lideres" ("כך נוצרים מנהיגים").
אוריינטציה יחסית

המקרה של אימרסיה

העתקה חלקה  נקראת אימרסיה (או הטבעה) אם הדיפרנציאל  שלה בכל  הוא חד-חד-ערכי. לפי משפט הפונקציה הסתומה תנאי זה שקול לכך שלכל  קיימת סביבה פתוחה  כך ש  היא תת-יריעה סגורה מקומית (Locally closed) והצמצום (Restriction)  הוא דיפאומורפיזם.
במקרה כזה ניתן להגדיר את האגד הנורמלי (Normal bundle)  ל בתוך  ע"י

כאשר אנו מתייחסים לדיפרנציאל  בתור העתקה מהאגד המשיק  למשיכה לאחור (Pullback bundle)  של האגד המשיק 
הגדרה: אוריינטציה יחסית על  (ביחס ל) היא אוריינטציה על האגד הנורמלי

קשר בין אוריינטציה יחסית ואוריינטציה

בהינתן אוריינטציה על  ואוריינטציה יחסית על  ניתן להגדיר אוריינטציה על  התאמה זאת לוקלית, כך שניתן להגדיר איזומורפיזם 
ובאופן דומה גם איזומורפיזמים 
במקרה החלק כל האיזומורפיזמים האלה מבוססים על ההבחנה הבאה: בהינתן סדרה מדויקת קצרה של מרחבים ליניאריים 
 
קיים איזומורפיזם טבעי 
הערה: האיזומורפיזמים האלה מכלילים את מושג האוריינטציה המושרית על היפר-משטח. לכן כמוהו הם תלויים במוסכמות סימן. מוסכמות אלו מורכבות יותר מאשר במקרה של היפר-משטח ואין להן גרסה מקובלת יחידה. מצב זה גורם לעיתים לבלבולים וטעויות. מטבע הדברים טעויות אלו הן טעויות סימן, ולכן בדרך כלל אינן משמעותיות.