נעמת

היסטוריה

קורותיה של נעמת שזורים בקורות המפעל הציוני כולו, החל מנשות העלייה השנייה והעלייה השלישית, שבאו מתוך להט ואמונה ציונית למצוא פתרון לבעיה הלאומית והמעמדית, לחדש את הקשר עם עמן ולבנות כאן את מולדתן, ועד לנשים החיות היום בישראל. נעמת נוסדה במטרה לקדם את מעמד האישה בישראל, ולהביא לשינוי המדיניות החברתית לקראת השגת שוויון בין המינים במשפחה, בעבודה, בחברה ובכלכלה. בשנת 1921 נוסדה במסגרת הסתדרות על ידי חלוצות העלייה השנייה והשלישית, אשר בער בהן הצורך להתארגן, משום שלא זכו להכרה ולייצוג במוסדות הקיימים, וקופחו על אף היותן שותפות מלאות בעבודה. 
ניצניה הראשונים של תנועת הפועלות הופיעו כבר ב–1911, ונמשכו גם במהלכה של מלחמת העולם הראשונה. ביטוייה היו פגישות של חברות, כינוסים, ועידות אזוריות וועידות חקלאיות. בשנת 1921, בסמוך לוועידת הייסוד של ההסתדרות, התכנסו בבלפוריה 43 צירות מכל רחבי הארץ, שייצגו את 485 הפועלות, שהועסקו אז ב – 36 מקומות עבודה. היה זה כנס היסוד של ועידת הפועלות הראשונה, שבעקבותיה נוסדה מועצת הפועלות, וזהו התאריך המכונן של הקמת התנועה. חלוצות העלייה השנייה (1903 – 1918) והעלייה השלישית,(1919-1923), שיצרו את המסגרת הייחודית ואת התשתית לתנועת הפועלות, הגיעו בעיקר ממזרח אירופה חדורות אמונה ציונית ורעיונות סוציאליסטיים. עד אמצע שנות העשרים בלטו במנהיגות הנשית של אותם ימים עדה פישמן-מיימון ורחל כצנלסון-שז"ר. 
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הקימה מועצת הפועלות "לשכות פועלות" במטרה לפעול הן במישור החברתי, הן כסיוע למציאת עבודה והן לשיפור תנאי ההעסקה של האישה העובדת. לשכת הפועלות הייתה הגוף היחיד שסייע לנשים חסרות מקצוע וחסרות מקום עבודה קבוע. ב-1936, כאשר הגיעו לארץ ישראל עולות חדשות רבות שהיו זקוקות לעבודה, הקימה ההסתדרות בנוסף ללשכת הפועלות גם  את "המחלקה לענייני העבודה לפועלת, שעל-יד מרכז העבודה של ההסתדרות ומועצת הפועלות", גוף זה ניסה לשלב נשים בעבודות משק בית, בעבודות עונתיות בחקלאות ובעבודות ציבוריות (כבישים, יישור חולות וכדומה).
בשנת 1925 יצאה רחל ינאית בן-צבי לארצות הברית כדי לגייס כסף לחפירת באר שתביא מים לחווה החקלאית, שניהלה אז ברמת רחל. שש נשים סייעו לה שם בגיוס הכסף, והבאר נחפרה. לאחר ההצלחה הן החליטו להפוך לארגון האחות הראשון של מועצת הפועלות בארצות הברית, שנקרא "פיוניר ווימן" (Pioneer Women), ואחריהן נוסדו ארגוני אחות נוספים בארצות אחרות, שהיוו את הבסיס לתנועה העולמית של נעמת. 
מראשית הקמתה הפעילה "מועצת הפועלות" מערכת חינוכית לתמיכה באם ובילדיה, שהלכה והתרחבה, וב-1930 התארגנה כיחידה נפרדת בשם "ארגון אימהות עובדות" בשמה המלא "ארגון אמהות עובדות במשק ביתן", כזרוע הרווחה של תנועת הפועלות. מתביעות הארגון היו ביטוח רפואי לנשות העובדים (כלומר חברות בקופת החולים) והוצאת פנקס חבר נפרד לאישה ולא כנספח בפנקס של בעלה.
בשנת 1948 הגיע הארגון להסדר עם קפה אמנות בתל אביב, על הפעלת מסעדה לחיילים שתופעל על ידי מתנדבות מהארגון.
ב-1976 אוחדו כל הפונקציות למערכת אחת תחת השם "נעמת" (נשים עובדות ומתנדבות).
בשנת 1994 זכתה המחלקה הערבית של נעמת בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על "פעילות למען קידום החברה הערבית וההבנה בין היהודים לערבים". 
בשנת 2008 זכתה נעמת בפרס ישראל למפעל חיים על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

מבנה

נעמת היא תנועת שטח פוליטית רב מפלגתית, שבראשה עומדת יו"ר התנועה, שנבחרת אחת ל-5 שנים. כל חברות ההסתדרות הן חברות התנועה. מדי חמש שנים נערכות בחירות לראשות התנועה ולמוסדותיה, ביניהן 30 יושבות ראש המרחבים הפזורים ברחבי הארץ.
מנהיגות מועצת הפועלות, ולאחר מכן נעמת: עדה מימון, בבה אידלסון, גולדה מאיר, תמר אשל, נאוה ארד, מאשה לובלסקי, דרורה מאיר, עפרה פרידמן, תא"ל (מיל.) חדוה אלמוג, טליה לבני, גליה וולוך, חגית פאר.

תחומי פעילות

נעמת מנהלת מעונות יום לילדים, מספקת שירותים חברתיים ומשפטיים לנשים, יוזמת חקיקה למען קידום נשים, ופועלת לספק שירותי רווחה לנשים, צעירים וילדים בישראל.