חיים מאיר זאב זלנפריינד

ביוגרפיה

בנו של רבי אברהם יצחק הכהן כ"ץ, רבה פינטשוב, בעל "כתר כהונה". אמו, שרה מרים, הייתה בת הגביר ר' איצק מיוזפאף. גיסו, בעל אחותו, היה רבי אלעזר לעוו, בעל "שמן קורח", שלימים היה מחותן כפול שלו.
למד תורה אצל אביו, כפי שהוא מעיד בספרו: "וברוך ה' אשר עזב חסדו ואמיתו מבית אבי... לרוות צמאוני כאשר הגדיל לעשות עמי אבי רכב ישראל אאמ"ו הרב הגאון רבן של ישראל". כן למד אצל רבי מנחם מנדל מיוזפאף.
בשנת 1786 בהיותו כבן 17 נשא את שרה לאה, בת הגביר ר' שלמה מטארלא שבפולין. אמה, יענטל, הייתה בת רבי אלכסנדר סנדר הכהן, אב"ד זאמוטש, נכד רבי משה הכהן גינצבורג אב"ד ראשניץ.
לאחר נישואיו היה סמוך על שולחן חותנו לתקופה קצרה. בשנת 1788, בטרם מלאו לו עשרים, התמנה לרבה של טארלא בפולין, עיר מגורי חותנו. הוא כיהן בתפקידו עשרים שנה. בספרו הובאו כמה תשובות וחידושים רבים שכתב בהיותו רב בטארלא. בשנת 1808 אירעה שריפה גדולה בטארלא ורוב כתביו עלו באש.
זמן קצר לאחר מכן, עקב המצב המדיני והצבאי בפולין, החליט לעזוב את פולין. הוא שהה כשנתיים בברלין. לאחר מכן הגיע לעיר טריטש והתאכסן אצל גיסו רבי אלעזר לעוו, בעל "שמן רוקח", שכיהן אז כרב העיר.
בשנת 1810 עבר להונגריה. בהיותו אזרח גליציה שינה אז את שם משפחתו מכ"ץ לזלנפריינד, כדי שיוכל לשהות בהונגריה. לפי המסופר, כאשר הגיעו אליו פקידי הממשלה לשאול אותו מה שם משפחתו, היה עסוק בקריאת מכתב של אחד הרבנים אליו שבו כיהנו "ידיד נפשי" [ביידיש ="זעלענפריינד"], והפקיד סבר שזה שמו.
במשך כחצי שנה הוא התגורר בעיר אלמאשד. בשנת 1811 התקבל לרבה של ראצפערט והגליל. בתקופת רבנותו בראצפערט היה בקשר קרוב עם רבי יצחק אייזיק מקאליב, שכיהן כרב המחוז.
בשנת 1815 התמנה לרבה של העיר נאדאודוואר שבמחוז האידו, הסמוכה לדברצין. הוא ייסד ישיבה בנאדאודוואר והרביץ תורה לתלמידיו.
בשנת 1821 לאחר שהתפנתה משרת הרבנות בעיר סעליש, בעקבות מינויו הרב רבי אליעזר ליפמן שטיין לרבה של דיאנדיש, התמנה הרב זלנפריינד לרבה של סעליש.
בתקופת רבנותו בסעלעש פרצה בעיר שריפה גדולה וכילתה את רוב כתביו - פעם שנייה בחייו. בתשובה בשנת 1825 כתב בתוך דבריו: "ועיקר הדבר היה בעת אשר היה בעוונותינו הרבים עירנו לשריפת אש ונשרפו השו"ת".
נשא ונתן בתורה עם גדולי דורו, בהם רבי מרדכי בנעט, החתם סופר, וגיסו ומחותנו רבי אלעזר לעוו בעל "שמן רוקח", והוא מזכיר אותם בספרו, במיוחד את גיסו בעל "שמן רוקח" שאיתו היה לו קשר קרוב ביותר. הקשר התהדק לאחר ששני בניו נשאו את שתי בנותיו של בעל "שמן רוקח". אולם אחד מהם התגרש בתוך ימי השבע ברכות, והם תלו את הסיבה בכך שהדבר נוגד את צוואת רבי יהודה החסיד.
בראשית שנת 1830 חלה. בעצת רופאיו עבר לעיר סיגט, כדי לשהות במרחצאות מרפא. נפטר בשבת, כ"ב אדר שני תקצ"ב, ונקבר בסיגט, בקרבת אהל הכהנים שבו טמונים בעל הקונטרס הספיקות וצאצאיו. הספיד אותו המרא דאתרא של סיגעט רבי מנחם מענדל שטרן, וההספד נדפס בספרו של הרב שטרן "דרך אמונה". על מקומו ברבנות העיר סעליש תפס בשנית רבי אליעזר ליפמן שטיין.
כמעט כל כתביו הרבים נשרפו בשתי השריפות הגדולות שאירעו בערי רבנותו - טארלא וסעליש. בתקופת מחלתו החל לערוך את ספרו לדפוס, בסיוע בנו רבי אלכסנדר יעקב. בהקדמה הוא כותב כי קרא לספר "שערי חיים", כי "חנני ה' משערי מות לשערי חיים, בעת שהייתי על ערש דווי". הוא לא זכה להשלים את המלאכה, והספר יצא על ידי בנו רבי אלכסנדר יעקב בשנת 1859, כשלושים שנה לאחר פטירתו. הספר כולל כתבים ששרדו מן השריפות ובהם חידושי תורה על מסכתות ביצה, פסחים, וכתובות, וכן שאלות ותשובות על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
בראש הספר יש הסכמות של גדולי הרבנים, ובהם רבי צבי הירש מליסקא בעל "אך פרי תבואה", מחותנו רבי ישעיה בנעט אב"ד קאלוב, קרובו רבי ירמיהו לעוו אב"ד אוהעל בעל "דברי ירמיהו" ורבי שמואל שמעלקא טויבש אב"ד שינאווא ויאסי.