google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי פורטוגל–שווייץ

היסטוריה

הקשר המודרני הראשון בין שתי המדינות היה ביקורו של פאראצלסוס בפורטוגל בשנת 1515. מאוחר יותר ביקר חוקר הטבע מבזל לאונהרד תורנייסן בפורטוגל בשנים 1555 ו-1556. יותר ויותר שווייצרים הגיעו לפורטוגל במהלך המאה ה-18, במיוחד אנשי עסקים כמו בנקאי החצר דוד דה פורי, שהתיישב במקום בשנת 1736.
במלחמת שבע השנים בשנים 1762–1763 היו גם כוחות שווייצרים בשירות פורטוגל. עם זאת, מאמציהם הסתיימו בבושת פנים, והם הודחו לאחר חוסר משמעת גס כמו מעילה ועריקה.
פורטוגל הכירה בנייטרליות של שווייץ בשנת 1815, ולאחר מכן שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים, עליה חתמו בהסכם בשנת 1883. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939-1945) שתי המדינות נותרו נייטרליות, והיוו מקום מקלט לפליטים באותה מידה.
בשנת 1959 שדרגו פורטוגל ושווייץ את הייצוגים ההדדיים שלהם למסרים מלאים. עם חברותם של שתי המדינות באיגוד האירופי לסחר חופשי (EFTA) משנת 1960 ואילך, היחסים הדו-צדדיים המשיכו להעמיק. במהלך המלחמה הקולוניאלית הפורטוגלית ייצגה שווייץ את האינטרסים של פורטוגל בסנגל בין 1963 ל-1975.
לאחר מהפכת הציפורנים בשנת 1974 והחזרה לאחר מכן לדמוקרטיה בפורטוגל, ביקורים רשמיים של בכירים פורטוגזים ושווייצרים התגברו משנת 1977 ואילך. לאחרונה, נשיא שווייץ, מישלין קלמי-רה, נסע לפורטוגל בשנת 2007, ונשיא פורטוגל מרסלו רבלו דה סוזה הגיע לאחרונה לשווייץ בשנת 2016.

דיפלומטיה

הקונסוליה השווייצרית הראשונה נפתחה בליסבון בשנת 1817. בשנת 1936 הקימה שווייץ משרד עורכי דין דיפלומטי בליסבון, שבשנת 1959 הפכה לשגרירות שווייץ בפורטוגל. פורטוגל פתחה את הקונסוליה הראשונה שלה בשווייץ בשנת 1855 בז'נבה. בשנת 1892 הוקמה בברן משלחת דיפלומטית שהפכה לשגרירות פורטוגזית בשווייץ בשנת 1959.

כלכלה

לשכת הסחר הפורטוגזית AICEP מנהלת משרד בציריך, ואילו לשכת המסחר והתעשייה השווייצרית-פורטוגזית נמצאת בליסבון. קשרי הסחר הדו-צדדיים מושפעים גם מ-270,000 פורטוגזים בשווייץ וכ-250,000 תיירים שווייצרים בפורטוגל בכל שנה. פורטוגל מדורגת במקום ה-13 בקרב שותפות הסחר בשווייץ, שווייץ מגיעה למקום ה-18 בין שותפות הסחר הפורטוגזים.
בשנת 2015 ייצאה פורטוגל סחורות ושירותים בשווי 1,513 מיליון אירו לשווייץ (2014: 1,578 מיליון אירו, 2013: 1,265 מיליון אירו, 2012: 1,083 מיליון אירו, 2011: 478 מיליון אירו), מתוכם 12.6% מזון, 11.4% מכונות וציוד, 8.9% כלי רכב וחלקי רכב ו-8.2% מכשירים אופטיים ודיוק.
באותה תקופה ייצאה שווייץ סחורות ושירותים בשווי 641.6 מיליון אירו לפורטוגל (2014: 653.6 מיליון אירו, 2013: 615.4 מיליון אירו, 2012: 664.3 מיליון אירו, 2011: 710.7 מיליון אירו), מתוכם 66.5% מוצרים כימיים-תרופתיים, 13.4% מכונות וציוד, 8.5% מכשירים אופטיים ודיוק ו-2.1% מתכות.
שתי המדינות סיכמו הסכם מיסוי כפול בשנת 1974, ועדכנו לאחרונה שינוי בפרוטוקול באוקטובר 2013.

נציגויות דיפלומטיות

פורטוגל מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, ו-4 קונסוליות בז'נבה, לוגאנו, סיון וציריך. מאידך, שווייץ מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, וקונסוליה כללית בפורטו.
קמפאניה טי רקס

היסטוריה

מייסד Campagna Motors דניאל קמפאניה, הקדיש למעלה משמונה שנים ליצירת ה"קמפאניה טי רקס" בעבודה אישית. פיתוח אב טיפוס הראשון של ה"קמפאניה טי רקס" היה בשנת 1994.
ביוני 2004, החברה נקלעה לקשיים כלכליים והיא העניקה רישיון בלעדי ברחבי העולם לייצור ומכירת ה"קמפאניה טי רקס" לרכבי "T-Rex Inc". עקב הסדר זה טוענת החברה כי עלויות הייצור הופחתו ב־20% ללא הרבה קושי.
בשנת 2001 "קמפאניה טי רקס" נכנס לשוק האמריקאי.
מאז יולי 2009, החברה מעסיקה 23 עובדים.
נכון ליום 20 בינואר 2019, הודיע ​​הנשיא אנדרה מוריסט באמצעות המדיה החברתית כי "קמפאניה מוטורס" סגורה רשמית בגלל פשיטת רגל.
לאחר הפסקה קצרה, ב־28 בפברואר 2019, "קמפאניה מוטורס" הודיעו באמצעות מדיה חברתית כי יש להם משקיעים חדשים והם יתחילו להפעיל מחדש את הייצור והמכירות. משלוח רכב מתוכנן ליוני / יולי 2019.
לוקומוטיב קובאן

היסטוריה

לוקומוטיב קובאן הוקמה ב-1946 בעיר מינרלני וודי. בשנת 2003 הקבוצה הוקמה מחדש והועברה לעיר רוסטוב על הדון. ב-22 ביולי 2009 במסיבת עיתונאים שערך מנכ"ל הקבוצה, אנדריי ודישצ'ב הוחלט על מעברה של קבוצת לוקומוטיב רוסטוב לקרסנודאר בשל בעיות מימון ותשתית שרשויות חבל קרסנודאר הסכימו לנסות לפתור. ב-3 באוגוסט 2009 המועדון הסיר רשמית את שמו הקודם והפך ללוקומוטיב קובאן.
לקראת סוף עונת 2009/2010, נחשפה פרשת שחיתות ענקית בכדורסל הרוסי, כאשר סרגיי צ'רנוב, יו"ר התאחדות הכדורסל הרוסית הוקלט כשהוא מבקש מהשופטים לסייע ללוקומוטיב קובאן לנצח את דינמו מוסקבה ברבע גמר פלייאוף הליגה הרוסית, בכל מקרה דינמו ניצחה והעפילה לחצי גמר הליגה, אולם הועלו קריאות ממספר מומחי ספורט רוסיים להשעות את הליגה. ביולי 2010 השערוריה הובילה להקמת ליגת הכדורסל המקצוענית.
בעונת 2012/2013 זכתה הקבוצה בגביע היורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה תחת המאמן יבגני פשוטין, דבר שמהווה את הישג השיא שלה בזירה היבשתית. בעונת 2013/2014 השתתפה הקבוצה ביורוליג.
בעונת 2015/16, תחת הדרכתו של המאמן היווני, יורגוס ברצוקאס, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הפיינל פור של היורוליג וסיימה במקום השלישי לאחר שגברה בתוצאה 75:85 על קוצ'ה לבוראל.
בעונת 2016/17 השיגה עליונות במסגרת היורוקאפ אך הודחה לבסוף בשלב חצי הגמר על ידי מלאגה הספרדית.
בעונת 2017/2018 הציגה כדורסל משכנע מאוד והתייצבה בראשות טבלת הליגה המאוחדת של VTB בעודה מעפילה לשלבי ההכרעה בטורנירים בהם השתתפה, לרבות זכייה בגביע הרוסי בכדורסל והעפלה לגמר היורוקאפ, עם הישג מרשים של מאזן נטול הפסדים עד למשחק הראשון של הגמר, שבו הקבוצה הפסידה לראשונה לדרושפאקה בתוצאה 81:78.

מגרש

הקבוצה אירחה בהיכל הספורט "אולימפ", המכיל 3,000 מקומות ישיבה עד 2011.
החל משנת 2011 היא מארחת בהיכל "באסקט הול" בקרסנודר, המכיל 7,500 מקומות ישיבה ואירח גם את הפיינל פור של הגביע הרוסי בכדורסל בעונת 2017/2018.
דן בלן

ביוגרפיה

בלן נולד בקישינב, מולדובה הסובייטית. אביו, מיכאי בלן, הוא דיפלומט שכיהן כשגריר מולדובה בישראל וכיום מכהן בתפקיד בכיר במשרד הביטחון המולדובני. אימו, לודמילה בלן, מנחת טלוויזיה פופולרית. אחותו, סנדה בלן (ילידת 1984) אף היא מנחת טלוויזיה. סבו מצד אימו נשלח בתקופה הסובייטית לעונש מאסר בסיביר. 
כלי הנגינה הראשון שלו היה אקורדיון יד-שנייה שקיבל בגיל 11 ומאז החל להתעניין לעסוק במוזיקה. בלן למד בבית ספר למוזיקה, אך הוריו דחקו בו שילמד משפטים באוניברסיטה. זמן קצר לאחר שהלך בעקבות עצתם, עזב את הלימודים והצטרף ללהקת מטאל גותי.

קריירה

בשנת 1996 בלן הופיע באולם קונצרטים בקישינב עם חברי להקתו. הוריו שנכחו בהופעה התרשמו והחליטו לרכוש לו סינתיסייזר משוכלל. הוא החליט לעזוב את הלהקה לאחר זמן קצר וטען כי לא התחבר למוזיקת המטאל.
פריצת הדרך המשמעותית של בלן בתחום המוזיקה היה הקמת להקת O-Zone בשנת 1999. כמעט מיד עם הקמת הלהקה, החבר הנוסף בה, פטרו ג'ילוהבצ'י, החליט לפרוש מממנה. בלן ערך אודישנים וקיבל ללהקה את ארסניי טודירש ואת ראדו סירבו. השיר המפורסם של הלהקה הוא "Dragostea Din Tei" (מוכר ברשת בשם שיר ה"נומה נומה") משנת 2003, והוא השיר שהקנה להם הכרה בינלאומית. השיר כבש את מצעדי הלהיטים בלמעלה משלושים מדינות. מעל 12 מיליון עותקים של השיר נמכרו ברחבי העולם ומדינות רבות באירופה הוציאו לו תקליט זהב ופלטינום. בנוסף לכך, השיר זכה להיות הלהיט הנמכר ביותר ביפן ובאירופה בשנים 2004 ו-2005. במרוצת השנים, למעלה מ-2,000 אמנים שונים שרו את השיר בגרסאות שונות במעל 14 שפות. להקת O-Zone התפרקה בשנת 2005, בשיא ההצלחה וההכרות בה, ההופעה האחרונה של חברי הלהקה נערכה ברומניה.
בלן פתח בקריירת סולו והפיק להיטים גדולים שכבשו את מצעדי הלהיטים ברחבי אירופה. ביניהם ניתן למנות את השיר "Chica Bomb" שיצא בשנת 2010. השיר הגיע למקום ה-7 במצעד הלהיטים הבריטי והפולני, מקום 6 במצעד הצ'כי ומקום 8 במצעד ההונגרי. בשנת 2007 הוציא את הלהיט "Ma Ma Ma" (מתוך הדיסק שנקרא "Crazy Loop"), שיר שהגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים הרומני, ומקום 18 במצעד הגרמני.  
בשנת 2008 כתב את השיר "Live Your Life" עבור הראפר האמריקאי T.I., השיר בוצע בהשתתפות ריהאנה ומכר מעל 5.5 מיליון עותקים בעולם. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, מקום שני במצעד הסינגלים הבריטי, מקום שלישי במצעד הסינגלים האירי ומקום רביעי במצעד האירופי, אירופה הוט 100. לחן השיר מזכיר מאוד את שיר ה"נומה נומה" של להקת O-Zone, ובנוסף לפזמון של שיר זה האמנים שרים עצות שונות. דן בלן אף כתב וביצע שירים ברומנית וברוסית.
ארנולד ון פוריסט

קריירה

הוא הגיע למקום השמיני בתחרות האג בשנת 1878 בגיל 15 (אליפות הולנד, ניצח: פולק דניאלס)   והגיע למקום החמישי בתחרות אוטרכט 1886 (אליפות הולנד, ניצח: דירק ון פוריסט), הגיע למקום השלישי בתחרות רוטרדם 1888 (אליפות הולנד, ניצח: רודולף לומן, שני דירק ון פוריסט). בשנת 1889 הגיע ון פוריסט למקום השמיני בתחרות אמסטרדם (ניצח: עמוס ברן).
בתחרות שהתקיימה בגודה, בשנת 1889 (אליפות הולנד) ניצח ון פוריסט. הוא חלק מקום ראשון בתחרות גרונינגן בשנת 1893, ניצח בתחרות גרונינגן בשנת 1896, הגיע שני, אחרי בלייקמאנס בתחרות ליידן 1896, חלק מקום 3-4 בתחרות האג בשנת 1898 (ניצח: טרסלינג), הגיע למקום השלישי בתחרות הארלם 1901 (ניצח: אדולף אולנד) וניצח בתחרות רוטרדם בשנת 1902.
ון פוריסט חלק מקום ראשון עם פרנק מרשל בתחרות אמסטרדם בשנת 1911 והגיע למקום ה-14 בתחרות שבינגן בשנת 1913 (ניצח: אלכסנדר אלכין).
אמיר שגיא

ביוגרפיה

שגיא נולד במושב בית זית לשרה ויעקב הוכמן. למד לתואר ראשון במחלקה למדעי בעלי חיים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות ותואר שני באוקיינוגרפיה במסלול ביולוגיה ימית באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בהצטיינות. את התואר השלישי ביצע במסגרת  התוכנית לחילופי סטודנטים בין האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת קליפורניה. את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1989 מהמחלקה לביוכימיה במכון למדעי החיים של האוניברסיטה העברית בירושלים. את הפוסט דוקטורט עשה כעמית פולברייט וקרן BARD באוניברסיטת קונטיקט ובמעבדה לביולוגיה ימית בוודס-הול. שגיא הוא חוקר בתחום אנדוקרינולוגיה השוואתית. בשנת 1992 התחיל ללמד באוניברסיטת בן-גוריון, ב-1996 מונה כמרצה בכיר במחלקה למדעי החיים, ב-2001 כפרופסור חבר, בשנת 2005 כפרופסור מן המניין וב-2018 מונה לפרופסור מחקר באוניברסיטת בן-גוריון. בין השנים 2004–2008 הקים את התוכנית לביולוגיה וביוטכנולוגיה ימית במדעי החיים בקמפוס אילת וכיהן בראשה.
בין השנים 1997–2001 כיהן כמופקד על הקתדרה ע"ש שוסטרמן לפיזיולוגיה ומשנת 2010 מופקד על הקתדרה בביוכימיה יישומית על-שם לילי וסידני אולבאום באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2001 נבחר לסגן נשיא האגודה הבינלאומית לרבייה והתפתחות בחסרי חוליות. בין השנים 2011–2013 שימש כנשיא האגודה.

מחקריו

קבוצת המחקר שבראשה עומד שגיא גילתה הורמון אנדרוגני דמוי-אינסולין המאפשר גידול אוכלוסיות סרטני Macrobrachium rosenbergii זכריות או נקביות בלבד. המחקר מצא שכאשר משתיקים את הגן המקדד של ההורמון בקרב סרטנים זכרים הם הופכים לנקבות. בעקבות גילוי זה מצא שגיא, שכאשר מכליאים בין סרטן זכרי לבין סרטן זכרי שהפכו אותו לנקבה הצאצאים זכריים בלבד. פיתוח זה הוא השימוש המסחרי הראשון של RNAi בתחום חקלאות המים ויש לו השפעות כלכליות מרחיקות לכת מכיוון שסרטנים הם מוצרים חקלאיים מבוקשים בסין, תאילנד, וייטנאם ועוד. תעשיית הסחר נאמדת בכ-2.5 מיליארד דולר. המניפולציות שאינן בגדר הנדסה גנטית עומדות לשימוש מסחרי אצל מגדלי הסרטנים ברחבי העולם, לאור העובדה שמיון ידני לפי מין מהווה מגבלה מרכזית על היקף הייצור.
בשנת 2006 הצליח שגיא, יחד עם דוקטור אמיר ברמן, לשחזר במעבדה את תהליך הפקת סידן אמורפי שאינו בצורת גביש אצל סרטנים כחולים. בעקבות התגלית השתתף בהקמת חברת אמורפיקל, החל משנת 2013 החברה משווקת תוסף סידן המבוסס על התגלית. בשנת 2007 עמד בראש מחקר על חסילון ימי מהמין Litopenaeus vannamei, במהלכו התגלה כי במין זה יש מחזור רבייתי בזכרים.
בשנת 2013 הקים שגיא בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון וד"ר אסף שכטר את חברת ההזנק אנזוטיק המתמחה בייצור אוכלוסיות סרטנים כל נקביות לשוק הגידול האינטנסיבי של סרטנים.
הנושאים שבהם חוקר שגיא הם בקרה של התמיינות זוויגית, רבייה, גדילה והתפתחות השלד החיצוני הסידני בחסרי חוליות.
שגיא פרסם פרקים בספרים מקצועיים וכתבי עת בתחומי הפיזיולוגיה והאנדוקרינולוגיה המשווה ובסך הכול פרסם מאז 1985 מעל ל-150 מאמרים מדעיים.
מעטפת נגיפית

מעטפת נגיפית היא שכבה ליפידית כפולה, שמקורה בקרום התא המאכסן, המאפיינת נגיפים רבים. בנגיפים המכילים מעטפת זו, היא מהווה את השכבה החיצונית ביותר, כלומר היא מכסה את שכבת חלבוני המבנה, המגנים על החומר הגנטי של הנגיף, הקרויה קפסיד. כמו כן היא מהווה 20-35% ממשקל נגיפים אלה.
כאמור, מקורה של המעטפת הנגיפית הוא בקרום התא המאחסן. לפיכך, כ-50-60% מהרכבה תופסים הפוספוליפידים. פרט לפוספוליפידים, מכילה המעטפת הנגיפית גם מולקולות כולסטרול, שאריות חלבוני קרום התא וגליקופרוטאינים נגיפיים ספציפיים לזן המדביק. גליקופרוטאינים אלה משמשים את הנגיף להכרת רצפטורים ייחודיים על פני ממברנת התא המאחסן, שבאמצעות יצירת אינטראקציה ביניהם יאפשרו לנגיף לחדור לתוכו.
נוכחות המעטפת הליפידית מעידה בהכרח על הנצת הנגיף מתוך התא המודבק ולא על ליזיס (הרס התא המאחסן על ידי פיצוצו), דבר הגורם לשחרור נגיפים "ערומים" (חסרי מעטפת ליפידית) בוגרים. 
תכונה מאפיינת נוספת היא הרגישות הגבוהה של נגיפים בעלי המעטפת למגוון רחב של חומרי חיטוי על בסיס: כוהל, חומצות-בסיסים, חומרים מחמצנים וכן טמפרטורות גבוהות.
הסיבה לכך היא העמידות הנמוכה יחסית של הקפסיד החלבוני שלהם לתנאי הסביבה. לפיכך, חלק ניכר מהעמידות שלהם תלוי בשלמות המעטפת הנגיפית הפגיעה לשלל חומרים, הנכללים בקטגוריות הנ"ל. נגיפים רבים המכילים מעטפת נגיפית אינם מסוגלים לשרוד פרק זמן ממושך מחוץ למאחסן ומוכרחים להיות מועברים ישירות מפונדקאי לפונדקאי דרך נוזלי הגוף השונים.
להלן רשימה חלקית של נגיפים פתוגניים הומאניים המכילים מעטפת נגיפית:
לאורה

לאורה (יוונית עתיקה: Λάυρα, הגייה יוונית מודרנית: לָבְרָה, בעברית "מִבְדָּד") היא צורת נזירות.
קבוצת נזירים היו מתבודדים בימות השבוע ואף מסתגרים מן העולם, ונפגשים במקום משותף רק בימי התפילה, שבת וראשון. המפגש היה לצורך תפילה, סעודה והחלפת פרי עמל כפיהם של הנזירים בחומרי גלם לעבודה במהלך השבוע הקרוב. המונח "לאורה" מגיע מיוונית ופירושו "מסדרון", "סימטה" או "שביל", והוא בא, ככל הנראה, לייצג את הדרך המחברת בין תאי ההתבודדות האישיים של חבריה.
לאורות התפתחו במהלך המאה הרביעית בארץ ישראל כשילוב בין שני סגנונות חיים שהיו נהוגים אצל הנזירים – ההתבודדות והחיים המשותפים. הלאורות התפשטו מארץ ישראל למצרים וסוריה והתפתחו מאוחר יותר במקומות נוספים אליהם הגיע רעיון הנזירות. זה היה פתרון עבור אותם נזירים שלא רצו לחיות במסגרת שיתופית מגבילה (מנזר) אבל רצו להיות חלק מקהילה.

לאורות בארץ ישראל

לאורות התפתחו בראשית התקופה הביזנטית במדבר יהודה והתפשטו משם לסוריה רבתי. 
את ייסוד הלאורות במדבר יהודה מייחסים לנזיר חריטון, שהקים שלוש לאורות שהפכו בתקופה הביזנטית למנזרים גדולים ובעלי חשיבות בישראל ובעולם הנוצרי דאז, והן מנזר פרן בוואדי קלט, דוקה ליד יריחו (שמזוהה כדוק), וסוקה בנחל תקוע. 
מתבודדים מפורסמים שחיו כך: אותימיוס, גרסימוס, סבאס, תיאודוסיוס, קירילוס מסקיתופוליס.
את מקום הלאורות הקטנות הלכו ותפסו קוינוביון.
את הנזירים שביקשו להצטרף ללאורה חינכו והכינו במנזרי הקוינוביון, ורק לאחר הכשרה מתאימה הם הורשו להצטרף.
גם בימינו לא חדלו הלאורות מלהתקיים. ניתן למצוא לאורה פעילה בסמוך ליישוב הררית הצופה על בקעת בית נטופה שבגליל התחתון. לאורה זו, המכונה לאורת נטופה, שייכת לזרם היווני-קתולי, המכונה מלכיתי. הלאורה שבנטופה נוסדה ביולי 1967 ויושביה רואים עצמם כחלוצים, ומקווים לגשר בין הערבים ליהודים בישראל. בשנותיה הראשונות של הלאורה גרו נזיריה באוהלים אך כיום הם מתגוררים בבקתות, ואת ההתכנסויות עורכים במערה שהוסבה לכנסייה.
פרשת ויקהל

קריאת הפרשה

ברוב השנים הפשוטות, קוראים את פרשת ויקהל ביחד עם פרשת פקודי, לרוב יחד עם פרשת החודש ובשנים מסוג הכז יחד עם פרשת פרה. בשנים פשוטות מסוג השא קוראים את פרשת ויקהל לבדה, ביחד עם פרשת פרה. בשנים מעוברות קוראים את פרשת ויקהל לבדה, בשנים מסוג החא והשג בלי אחת מארבע הפרשיות ובשאר השנים המעוברות ביחד עם פרשת שקלים.

הפטרה

מפטירים בתיאור בניית בית המקדש בימי שלמה, בספר מלכים א', פרק ז'. התימנים קוראים פרק ז', פסוקים י"ג-כ"ב, הספרדים פרק ז', פסוקים י"ג-כ"ו והאשכנזים פרק ז', פסוקים מ'-נ'. הפטרה זאת נקראת רק בכ-10.5% מהשנים, בשנים מעוברות מסוג החא והשג, מפני שלרוב ויקהל נקראת יחד עם פקודי, עם פרשת פרה או עם פרשת שקלים.
ערבז

על השם

הערבז נקרא "Centaurium" על שם כיירון, קנטאור מהמיתולוגיה היוונית שהתמחה בידע בעשבי מרפא. השם בעברית נקבע על ידי עמנואל לב בעקבות שם הצמח בשפה הסורית, בספרו "צמחי היהודים".

מאפיינים

מרבית מיני הערבז הם צמחים עשבוניים, חלקם חד-שנתיים או דו-שנתיים, וחלקם רב-שנתיים. הגבעולים לרוב זקופים. העלים ברוב המינים פשוטים ומנוגדים עם שפה תמימה. רוב המינים עם פריחה דמוית סוכך (למשל ערבז סוככני). הפרחים דו-מיניים ונכונים, והאבקה מתרחשת בסיוע חרקים כמו דבורים, עם 4–5 עלי כותרת ומספר תואם של אבקנים. הפרי הוא לרוב הלקט.
תל אפיס

תל אָפיס הוא תל עתיק ואתר ארכאולוגי במחוז אדלב בצפון סוריה. התל נמצא בצמוד לכפר אפיס, המצוי כ-45 קילומטר דרומית מערבית לעיר חלב, כ-14 ק"מ מזרחית לעיר אדלב וכ-11 ק"מ מצפון לשרידי העיר העתיקה אבלה. ההשערה הרווחת מזהה את התל עם העיר העתיקה חזרק, המכונה בתעודות אשוריות "ממלכת לחטי" ואשר יש המזהים אותה עם חדרך המקראית.
האסטלה ובה כתובת זכור, המכילה הקדשה לאל אִלֻוֶר, התגלתה באתר ב-1903 על ידי הארכאולוג הצרפתי אנרי פוניון (צר').
האתר נחפר בשנים 2006-1986 על ידי משלחת משותפת לאוניברסיטאות רומא, פיזה ובולוניה בראשות סרנה מריה צ'קיני וסטפניה מאצוני. מטרתה הראשונית של המשלחת הייתה חקירת תקופת הברזל בתל, לאור ממצאי קרמיקה מתקופה זו שנמצאו על פני השטח. במהלך עונות החפירה נתגלתה חומה מהתקופה הכלקוליתית ועדויות לרצף התיישבותי ממושך בתקופה זו. התקופה הבאה שממנה נמצאו ממצאים היא תקופת הברונזה המאוחרת ב שהבולטים בהם היו בתי מגורים חיתיים.

החל מעונת החפירות ב-1988 התגלו שפע של ממצאים מתקופת הברזל I (בין 1150 לבין 1000 לפני הספירה). בשנותיה המאוחרות יותר של המשלחת, התמקדו החפירות באקרופוליס שבו התגלו שרידים של מבנה מקודש מהתקופה הארמית של האתר והשינויים שהתחוללו במבנה זה במהלך תקופת הברזל. כמו כן, חזרה המשלחת לעסוק בתקופה החיתית (תקופת הברונזה המאוחרת ב) לאור גילוי ארמון שכלל ארכיון תעודות מתקופה זו.
בעקבות הקמת מחנה של הצבא הסורי בסמוך לתל, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, עלה חשש לגרימת נזק לאתר ובעיקר חשש מביזה.
אליזבת פון גוטמן

נעוריה

אליזבת (הידועה גם בכינוי אלזה) נולדה בווינה, באימפריה האוסטרו-הונגרית דאז. היא הייתה בתו של וילהלם ריטר פון גוטמן, ושל אשתו השנייה אידה וודיאנר. אביה היה איש עסקים יהודי ממורביה, אשר מילא תפקיד מרכזי במסחר בפחם, שוק אשר נכבש על ידי בית הבסבורג. הוא קיבל תואר אבירות בשנת 1878 על ידי הקיסר האוסטרי, פרנץ יוזף הראשון. בין השנים 1891–1892 הוא היה נשיא של הארגון הקהילה היהודית וינה (IKG), המייצג את הקהילה היהודית-אורתודוקסית בווינה.

חיי נישואין

בנישואיה הראשונים נישאה אליזבת בווינה לברון ההונגרי גיזה אירוש (Géza Erős‏; 1866-1908), לא היו להם ילדים.
בשנת 1914, היא פגשה בקרן הסיוע לחיילים את פרנץ, נסיך ליכטנשטיין. אחיו של הנסיך פרנץ, יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין, לא אישר את מערכת היחסים הזו. ב-11 בפברואר 1929 ירש פרנץ את אחיו יוהאן, לאחר שהוא נפטר רווק וללא ילדים. ב-22 ביולי 1929 התחתנו פרנץ ואליזבת בווינה. הם נותרו ללא ילדים.
בני הזוג היו הנסיך והנסיכה הראשונים של ליכטנשטיין שיצרו קשר ישיר עם הציבור על ידי ייצוג פעיל. כנסיכה הרבתה אליזבת להשתתף בטקסים רשמיים, ביקרה במוסדות ואת העניים, והפכה לפופולרית למדי. אליזבת ייסדה את הארגון ליכטנשטיין-יוגנד, ארגון לבני נוער שעדיין קיים. למרות זאת, היא זוהתה על ידי הנאצים המקומיים כחלק ממה שכונה על ידם 'הבעיה היהודית'. אף על פי שבליכטנשטיין לא הייתה מפלגה נאצית רשמית, תנועת אהדה לנאציזם התבשלה במשך שנים במפלגת האיחוד הלאומי בליכטנשטיין.
בתחילת 1938, בסמוך לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, ויתר הנסיך פרנץ הראשון בן ה-84 על קבלת ההחלטות לטובת נכד אחיו בן ה-31, אשר בהמשך ירש אותו כפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין.

ערוב ימיה

לאחר מותו של בעלה בשנת 1938, היא גרה בזמרינג פאס (Semmering-Pass), אוסטריה, עד שהגיע סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית, והיא יצאה לגלות בשווייץ, שם נפטרה בוויצנאו (Vitznau) בשנת 1947.
אליזבת פון גוטמן הייתה הנסיכה הראשונה שלא נקברה בוורנוב (Vranov), אלא בקריפטה המלכותית החדשה בסמוך לקתדרלה בוואדוץ.
יהודה לייב אייזנברג

עד השואה

נולד לר' יוסף, מנכבדי קהילת פיוטרקוב ובן לשלשלת רבנים מצאצאי הרב יעקב לורברבוים. הוא התחתן עם מרים, בתו של הרב צבי אריה יעקב מייזלש, רבה של לאסק ומחבר שו"ת "חדוות יעקב". לאחר חתונתו הוא למד תורה במשך 20 שנים בהיותו סמוך על שולחן של חותנו. לאחר פטירת חותנו הוא התמנה לרב של לאסק במקומו.

בשואה

הרב אייזנברג סבל רבות מהצקות והשפלות שהנחיתו עליו הנאצים אך סירב לשתף איתם פעולה והטיף להתנגדות על פי הכלל הבא להורגך השכם להורגו. כמה מצעירי קהילת לאסק שמעו בקול הרב אייזנברג והרגו את אחד הנאצים. כשנדרש הרב אייזנברג להשתחוות לצלב הוא סטר לנאצי על לחיו ואמר לו שהוא יכול להורגו. במקום להורגו מיד תלו אותו הנאצים מספר פעמים מבלי להורגו כדי להתעלל בו. לאחר מכן הוא הובל ללודז' להתרפא, אך הרב אייזנברג דרש לשוב ללאסק אל בני קהילתו. הוא דאג לקיום חיים יהודיים ואף ארגן בביתו תפילות במניין מדי יום למרות הסכנה. בי"א באלול תש"ב (24 באוגוסט 1942) חוסל הגטו וכל היהודים קובצו בכנסייה. כשעמד להתחיל הגירוש הוא נשא בפני בפני קהילתו דרשה מרגשת לקראת מותם על קידוש השם. נספה עם רעייתו במחנה ההשמדה חלמנו.
איתם

אֵתָם  הייתה, לפי המקרא, התחנה השנייה  במסלולם של בני ישראל בדרכם מארץ מצרים לארץ כנען.
לפי התורה, המקום נמצא ב"קצה המדבר" - בגבול שבין מצרים ה"נושבת" לבין מדבר ארץ מצרים.
לשם איתם יש דמיון בשם המצרי ח'תֵם, שמשמעותו מצודה, מבצר - מקום מוגן ומבוצר. 
יש מזהים את המקום בסֶרָפֵאוּם, הנמצאת צפונית לאגם המר שבאמצע הדרך בין אִסְמָעִילִיָה לאָבּוּ סֻלְטָן.
הר וורן (אנטארקטיקה)

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 
ההר נקרא על שם סמל ססיל או. וורן (Cecil O. Warren) מחייל הנחתים של ארצות הברית, שהיה נווט של טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בעת ביצוע טיסות צילום מעל הרכס בין ה-14 וה-15 בדצמבר 1959.
אמב"י

מבנה העמותה

יו"ר אמב"י הנוכחי (2018) הוא חנן הורביץ, פעיל במגוון במות בינלאומיות בתחום הגמגום, ודואג לשיתופי פעולה עם הקהילה הבין-לאומית של אנשים מגמגמים בפעילויות של אמב"י. בנוסף אליו פועלים ופעילים יתר חברי הוועד המנהל של אמב"י: אלינה וסרמן, שמעון כחלון, שוקי פרידמן, חנן גרף, שירן ישראל. 
בנוסף לכך, חברים בעמותה שני קלינאי תקשורת, במסגרת "חברי ועד נלווה", המסייעים ומייעצים לה בכל הנוגע למידע מקצועי.
מייסד העמותה בשנת 1999 הוא בני רביד, שמכהן כיום כנשיא של כבוד בעמותה וממשיך לפעול במישור המקומי והבינלאומי, על מנת להפיץ את החזון ליצירת עולם שמבין גמגום.

אותות ופרסים

בשנת 2013 קיבל הארגון בכנס ישראל-שדרות לחברה את אות המופת החברתי, בנימוק "תומך ומסייע לאנשים המגמגמים ובני משפחותיהם ברמה האישית והמערכתית בתמיכה נפשית ומקצועית".
המחזור השנתי של העמותה בשנת 2017 עמד על כ-47,500 ש"ח.

ביטוח לאומי

עד לשנת 2016, לא היה מוגדר הגמגום כסעיף בפני עצמו בספר התקנות של ביטוח לאומי. אדם מגמגם שפנה לקבלת סיוע מהביטוח הלאומי, יכול היה לעשות זאת, רק אם ענה להגדרת אפאזיה.
החל משנת 2016 נכלל הגמגום כסעיף נפרד בספר התקנות. משמעות הכללת הסעיף היא האפשרות לקבל אחוזי נכות בעקבות הגמגום ולהיות מוגדר כמשוקם עבודה.
על אף זאת, רבים מהאנשים המגמגמים אינם נזקקים כלל לסיוע ולעיתים אף יתנגדו להכללתם כמוגבלים או כנכים, דבר שבאופן מפתיע, אינו קשור לדרגת הגמגום שלהם. עם זאת, רבים אחרים, שאינם מצליחים למצוא עבודה בעקבות הגמגום, נזקקים לסיוע של הביטוח הלאומי.

ימים בינלאומיים ומקומיים לציון המודעות לגמגום

יום המודעות הבינלאומי לגמגום חל בכל שנה ב-22 באוקטובר ובכל העולם מתקיימים אירועים שונים הן פיזית והן וירטואלית.
בישראל, אמב"י מציינים את שבוע המודעות לגמגום בשבוע השני של נובמבר. במסגרת השבוע מתקיימות הרצאות ברחבי הארץ של הפעילים, מתקיימים אירועים שכוללים פאנלים, הופעות, הרצאות, מוקרנים סרטים ועוד. בשנים 2014–2015, השתתף באירועים הזמר יהודה פוליקר, שגמגם בעברו.
בשבוע המודעות לגמגום בשנת 2018, הוקרן סרטו התיעודי של ג'ון גומז – "כשאני מגמגם", שליווה בארצות הברית במשך כ־4.5 שנים, מספר אנשים מגמגמים וכן קלינאי תקשורת בכירים, מגמגמים, במסע שלהם עם הגמגום. הסרט זכה בפרסים רבים בפסטיבלים בינלאומיים. לבקשת אמב"י, אישר הבמאי לתרגם אותו לעברית ונתן לארגון את זכויות ההקרנה בישראל.
דרשות אורגניה

דרשות אורגניה (בקטלאנית: Homilies d'Organyà) הן מסמך ספרותי בשפה הקטלאנית. המסמך מורכב משש דרשות הכוללות פירושים שונים לבשורות ולאיגרות. הן ידועות בשל עתיקות השפה בהן, בין לטינית וולגרית וקטלאנית.
טקסטים עתיקים יותר בקטלאנית כוללים פרגמנט של Forum Iudicum, את השבועה הפיאודלית של 1098, את ה-"Greuges de Guitard Isarn" של 1080–1091, גם כן מאורגניה, כמו גם הגהות בקטלאנית על מסמכים בלטינית שמתוארכים לשנת 1034.
את דרשות אורגניה גילה ההיסטוריון ז'ואקים מיראט אי סאנס בבית הכומר של אורגניה בשנת 1904. הדרשות מתוארכות לסוף המאה ה-12.
המסמך המקורי נשמר בספריית קטלוניה, ושכפול מוצג גם באורגניה.

מקור

את הדרשה שגילו באורגניה מצאו כקשורה לאחרות שנמצאו בטורטוסה בסוף המאה ה-19, על ידי אנטואן תומא. המשותף לדרשות - הן של יום רביעי של האפר - וקישר ביניהן אוספים של הטפות מוסר של ממקור פרובנס, אשר היו נפוצים באותה התקופה. בעוד הדרשות מטורטוסה העתיקו את הטקסטים מפרובנס, אלו של אורגניה הם תרגומים לתוך קטלאנית, שיותר טיפחו את הטון.

רמת הפיתוח הלשוני

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: ניסוחים שנובעים מתרגום מכונה.
הדרשות ייחודיות לרמת הפיתוח הארכאית של הקטאלנית המשמשת אותן, כגון plader (בבקשה, לחייב), pad (שלום), crod (צלב), fed ("לעשות", ציווי רבים), וכו'., כמו גם את השמירה של הסיומת s בגוף ראשון ברבים של פעלים כמו soms ("אנחנו", מודרני קטלאנית som) או vulams (התניה "אנחנו אוהבים" או "כמו"; הקטאלנית המודרנית, vulguem). השגיאות מדרשות פרובנס נראות אורטוגרפיות, פונטיות, ארכאיים מורפולוגיים, קרובים פוליטית, כלכלית ותרבותית ליחסים בין אוקסיטנית בשטחי המחוזות הקטלאניים.