google/wiki40b huggingface dataset:
אסטרס טריפוליס

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1931, אולם לא היה פעיל והתפרק יחד עם שאר המועדונים בטריפולי שנה לאחר מכן. המועדון שב לפעילות בשנת 1939 לאחר שהועברו אליו כל שחקני קבוצת הכדורגל "קרמיקוס" שלא הוכרה באופן רשמי. בשנה זו התחרה המועדון בליגה המקומית של ארקאדיה. עם פלישת גרמניה הנאצית ליוון במלחמת העולם השנייה הושהתה פעילות הכדורגל ביוון והמועדון התפרק בשנית.
ב-1947, לאחר המלחמה, נוסד המועדון מחדש תחת השם "נאוס אסטרס". אסטרס זכתה חמש פעמים ברציפות (1957/1962) באליפות הליגה של ארקאדיה. בהמשך, העפילה הקבוצה לליגת היוונית השנייה בה שיחקה שתי עונות (1961/1963) והייתה לקבוצה הראשונה מטריפולי שמעפילה לאחת הליגות הבכירות. ב-1963 התאחד המועדון עם אריס אטרומיטוס למועדון החדש שנקרא "מועדון הכדורגל טריפולי". האיחוד היה פעיל עד 1968 עת התפרק, ובהמשך התמזג עם קבוצת ארקדיקוס לקבוצה פנארקדיקוס.
המועדון שב לפעילות תחת שמו הנוכחי בשנת 1978, ומאז ועד שנת 2003 התחרה במסגרת הליגה המקומית של ארקאדיה. משנת 2001 ועד נובמבר 2006 לא נוצחה הקבוצה ובתקופה זו העפילה ארבע ליגות עד שב-2007 העפילה לליגת העל היוונית. כבר בעונתה הראשונה בליגת העל ניצחה את אולימפיאקוס, פנאתינייקוס, א.א.ק. אתונה ופאוק סלוניקי והייתה לקבוצה הראשונה שמנצחת את ארבעת המועדונים מיד לאחר העפלה מהליגה השנייה. את העונה סיימה אסטרס במקום השביעי, ואף על פי שלא רשמה הישגים בעונות שלאחר מכן, היא נותרה בליגה הראשונה.
עונת 2012/2013 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות המועדון, כשסיים את העונה הסדירה במקום השלישי ואת הפלייאוף במקום הרביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית, והגיע לגמר הגביע היווני. במוקדמות הליגה האירופית, גברה הקבוצה על רובניימן פאלוסאורה האיסלנדית, בסיבוב השני. בסיבוב השלישי, ניצחה הקבוצה את מיינץ הגרמנית בבית ועלתה לשלב הפלייאוף. בפלייאוף היא פגשה את הקבוצה מכבי תל אביב הישראלית, ולמרות הפסד בחוץ, היא עלתה לשלב הבתים בזכות חוק שערי החוץ. את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, והודחה מהטורניר.
את עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה - הגבוה ביותר בתולדותיה, והעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית. בשלב זה הודחה מהטורניר כאשר הצליחה לנצח רק פעם אחת כשגברה 2-0 על אפואל ניקוסיה בבית.
דון קוהלר

דונלד א. קוהלר (1 בספטמבר 1925 - 26 בפברואר 1981) היה אחד מבין 17 איש שהוכרו בהיסטוריה הרפואית כבעלי גובה של מעל 2.44 מטר. החזיק בתואר "האיש הגבוה ביותר בעולם" משנת 1969 ועד למותו בשנת 1981. בשיאו, גובהו עמד על קרוב ל-2.5 מטרים עקב מחלת האקרומגליה ממנה סבל.

ביוגרפיה

נולד בדנטון במדינת מונטנה, ארצות הברית. לקוהלר הייתה אחות תאומה והם היו ילדים להורים בעלי גובה בתחום הנורמה, גובהה של אימם היה 1.78 מטר ושל אביהם 1.88 מטר. קצב גדילתו החל להאיץ כאשר היה בגיל עשר. ספר השיאים של גינס אישר ששיא גובהו היה 2.49 מטר בעמידה. אחותו התאומה הייתה בגובה של 1.75 מטר בלבד, כלומר היה הפרש של 74 סנטימטרים שהפריד ביניהם ועל כן הם "התאומים בעלי הפרש הגבהים הגדול ביותר" על פי ספר גינס.
בצעירותו, קוהלר חי עם משפחתו בעיירה המכונה "צפון שיקגו" ולמד בבית ספר תיכון רגיל. אייב ספרסטיין, מאמנה של קבוצת הכדורסל הארלם גלובטרוטרס הציע לו להצטרף לקבוצתו אך הוא דחה את ההצעה. במקום להפוך לשחקן כדורסל, התפרנס כאיש מכירות עבור חברת מכשירי הרמה. משרה זו הצילה אותו "מלהצטרף למופע מוזרויות".
בשנות חייו האחרונות החל לסבול מעקשת, מחלה הגורמת לעמוד השדרה להתעקם ולהתעקל. קוהלר נפטר בשנת 1981 בשיקגו מדום לב. במותו היה בן 55 וגובהו 2.39 מטר.
אוניברסיטת סופיה

היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה ב-1 באוקטובר 1888, כדי לאפשר לסטודנטים בולגריים (בעיקר) לקבל חינוך גבוה. בתחילת שנותיה של האוניברסיטה היו בה 3 מרצים רגילים, עוד 4 נוספים, ו-49 תלמידים. היא הוקמה כקורס פדגוגי גבוה, ונהייתה לבית ספר גבוה לאחר כמה חודשים, ואוניברסיטה בשנת 1904.
במשך שנותיה הראשונות של האוניברסיטה, היו בה 3 פקולטות - פקולטה להיסטוריה ופילולוגיה (משנת 1888), פקולטה למתמטיקה ופיזיקה (משנת 1889) ופקולטה למשפטים (משנת 1892).

פקולטות ומחלקות

באוניברסיטת סופיה ישנן 14 פקולטות, ו-3 מחלקות.
לואיז לבה

ביוגרפיה

לבה נולדה בעיר ליון בצרפת לאב שהיה יצרן חבלים עשיר. היא נתייתמה מאמה בעודה ילדה, ואביה דאג לחינוכה. למדה יוונית, לטינית, איטלקית וספרדית, וניגנה היטב בקיתרה. אחיה לימד אותה סייף ורכיבה על סוסים. אחרי שנישאה ליצרן חבלים (שהיה מבוגר ממנה בשלושים שנים), קיימה בביתה חוג ספרותי וכתבה שירי אהבה בחרוזים, שהיו מן הראשונים שנכתבו בשפה הצרפתית. שירים אלה ביטאו את אהבתה לאוליבייה מאני, שהיה ידידו של המשורר פייר דה רונסאר. היא כתבה בתקופה שבה קיבלה השירה הצרפתית בסיס תאורטי בהשפעת חיבורו של ז'ואקן די בלה "סנגוריה על השפה הצרפתית" (1549). לבה הכירה היטב את השירה הקלאסית של רומא העתיקה, ובמיוחד את זו של אובידיוס, וכמו כן את שירתו של פרנצ'סקו פטרארקה האיטלקי.
ב-1555 יצא לאור בליון קובץ "יצירותיה של לואיז לבה" שכלל: "ויכוח על השיגעון ועל האהבה", שלושה שירי קינה, ועשרים וארבע סונטות שהביעו לראשונה בשפה הצרפתית את אהבתה של אישה. קובץ זה של יצירותיה זכה להצלחה מיידית, והופיע בשלוש הוצאות נוספות ב-1556, אך גם הותקף בביקורת עוינת שטענה כי שיריה פוגעים במוסר המקובל.
ב-1560, אחרי מות בעלה, פרשה לואיז לבה לאחוזתה הכפרית, נדבקה במגפה ונפטרה שם ב-1566. לפני מותה השאירה צוואה שבה חילקה לעניים את רוב רכושה.
אסטרופיזיקה חישובית

אסטרופיזיקה חישובית (באנגלית: Computational astrophysics) מתייחסת לשיטות ולכלי המחשוב שפותחו ומשמשים במחקר האסטרופיזיקה. בדומה לכימיה חישובית או פיזיקה חישובית, זהו ענף ספציפי של אסטרופיזיקה תאורטית וגם ענף בין תחומי הנשען על מדעי המחשב, מתמטיקה ופיזיקה רחבה יותר.
תחומי האסטרופיזיקה שמיישמים שיטות חישוביות כוללים מגנטו-הידרודינמיקה, העברה קרינת אסטרופיזית, דינמיקת כוכבים וגלקטיה ודינמיקת נוזלים אסטרופיזיים. תחום שפותח לאחרונה עם תוצאות מעניינות הוא תורת היחסות המספרית.
אסטרופיזיקאים רבים משתמשים במחשבים בעבודתם, ומספר גדל והולך של מחלקות אסטרופיזיקה מכיל כיום קבוצות מחקר שמוקדשות במיוחד לאסטרופיזיקה חישובית. אסטרופיזיקה חישובית נלמדת לרוב במסגרת תוכנית מתמטיקה או אסטרופיזיקה שימושית ברמת דוקטורט.
סימולצית זרימה אסטרופיזית היא בעלת חשיבות מיוחדת שכן אובייקטים ותהליכים רבים בעלי עניין אסטרונומי כמו כוכבים וערפיליות כרוכים בגזים. הדמיות מחשב נוזליים משולבים לרוב בהעברה מקרינה, כוח משיכה (ניוטוני), פיזיקה גרעינית ויחסות (כללית) לחקר תופעות אנרגטיות במיוחד כמו סופרנובות, סילון אסטרופיזי, גלקסיות פעילות ופרצי קרני גאמה, ומשמשים גם להדמית מבנה כוכבי, כגון, היווצרות פלנטרית, אבולוציה של כוכבים ושל גלקסיות וחפצים אקזוטיים כמו כוכבי נייטרונים, פולסרים, מגנטרים וחורים שחורים.
הדמיות מחשב הן לרוב האמצעי היחיד לחקר התנגשויות כוכבים, מיזוגים גלקסיים, כמו גם אינטראקציות גלקטיות וחור שחור.
תחום המחקר העכשווי באסטרופיזיקה חישובית עושה שימוש בתוכנות וחומרה מתקדמות של עיבוד מקבילי, מחשבי-על ואשכולות מחשבים. מערכות אלו לרוב מתמחות מאוד ומיוצרות על ידי אנשי מקצוע בארכיטקטורת מחשב ייעודית, ולכן בדרך כלל מוצאות פופולריות מוגבלת בקהילת הפיזיקה הרחבה (החישובית). גם ברמת מחשב אישי שולחני ניתן לבצע האצת חומרה. התוכנות לאסטרופיזיקה חישובית ייעודיות מאוד ומפותחות בהתאם למטרת החישוב. דוגמה לכך, AMUSE הנוקטת גישה שונה בכך שהיא מספקת מבנה ממשק למספר גדול של קודים אסטרונומיים הפונים לציבור להתמודדות עם דינמיקת כוכבים, אבולוצית כוכבים, הידרודינמיקה והסעת קרינה.
חג שמח, מיסטר לורנס

עלילת הסרט

הסרט עוסק במערכות-היחסים בין ארבעה גברים במחנה שבויים יפני במהלך מלחמת העולם השנייה - ג'ק סליארס (בואי), שבוי מרדן בעל סוד אפל; קפטן יונוי (סאקאמוטו), מפקדו הצעיר של המחנה; ג'ון לורנס (קונטי), קולונל בריטי שחי ביפן ודובר יפנית שוטפת; וסמל הארה (קיטאנו), עמו מפתח לורנס מערכת-יחסים ייחודית.
אנשיו של קפטן יונוי מאמינים שסליארס הוא השטן שנשלח להשחית את נפשו של הקפטן ועל כן יש לחסלו כדי לשמר את הסדר הקיים. יונוי עצמו מכנה את סליארס שד ואכן אפשר לראות בסליארס את אויבה של ההומוסקסואליות המדוכאת של הקפטן. באותה המידה אפשר לראותו כאל, המשחרר את יונוי מדיכוי זה. זהותו של סליארס נחקרת דרך-קבע לאורך הסרט.

ביקורת

הסרט עוסק בדרכי-התקשורת בין תרבויות שונות. לורנס הוא היחיד שמסוגל לתקשר בפועל עם המפקדים היפניים, אך מפקדם של השבויים הבריטיים, קולונל היקסלי, רואה את הקשרים שטווה לורנס עם היפנים כבגידה. לכל תרבות קוד ההתנהגות שלה, שאין בני השנייה מסוגלים להבינו לגמרי. לורנס מהווה את הגשר המחפה על פער זה.
מניעים פסיכולוגיים ופסיכואנליטיים לדרך התנהגותם של אנשים בימי מלחמה, נבחנים אף הם בקפידה.
הן ריושי סאקאמוטו והן דייוויד בואי היו כוכבי-על בתרבויותיהם הם. תחושה חזקה של זהות לאומית נבנית בסרט. בסרט עצמו בעיקר נקודת המבט הבריטית זוכה להופיע, בניגוד ללאומיותו היפנית של הבמאי. הסרט מהווה עיסוק ללא משוא פנים בתקשורת בין-תרבותית ובכוחו השליט של היצר והאופנים הרבים והבלתי-צפויים בהם הוא עשוי להתבטא.
הסעודה האחרונה (תצלום)

תיאור היצירה

הסעודה האחרונה של ישו, שהייתה כנראה סעודת סדר פסח בהשתתפות ישו ותלמידיו, היא נושאם של ציורים רבים של ציירים שונים. אחת התמונות המפורסמות ביותר של הסעודה האחרונה היא יצירתו של לאונרדו דה וינצ'י, המתארת את הסעודה האחרונה עצמה. התמונה צוירה על קיר הרפקטוריום במנזר הדומיניקני בכנסיית סנטה מריה דלה גרציה במילאנו.
עדי נס שחזר את העמדת הדמויות ביצירתו של דה וינצ'י, אך תוך שימוש בדוגמנים הלבושים כחיילי צה"ל ויצירת מצג של ארוחת ערב בשרית בבסיס צבאי בדרום הארץ.
בדומה ליצירתו של דה וינצ'י, דמותו של ישו ממוקמת במרכז היצירה. עדי נס רומז על הקשר בין החייל היושב במרכז יצירתו לבין ישו בכך שסביב ראשו של החייל ישנה מעין הילה או כתר עשוי קוצים - תוך רמיזה לצליבת ישו ולכך שהוא הולבש כתר קוצים במהלכה. הילה או כתר זה נוצרים על ידי העמדת שיח קוצני ברקע היצירה, הנראה דרך חלון החדר בו נערכת הארוחה, כך שהשיח הקוצני מופיע בדיוק מאחורי ראשו של החייל.
השימוש בכלי אוכל בשריים צבאיים מרמז על המשמעות של הסעודה בנצרות, בה מיוחסים אכילת הלחם לאכילת בשרו של ישו, ושתיית היין לשתיית דמו.
הבדל עיקרי בין שתי היצירות הוא מיקומו של יהודה איש קריות. בשתי היצירות מקובצים השליחים בקבוצות של שלוש, אולם בעוד שביצירתו של דה וינצ'י יהודה איש קריות ממוקם באחת הקבוצות (קבוצה הצופה לעבר ישו), ביצירתו של עדי נס ממוקם יהודה איש קריות בנפרד מיתר השליחים, כשהוא ניצב בצדה השמאלי של התמונה. בכך למעשה חורג נס ממספר האנשים המקובל - במקום 13 נוכחים בארוחה, ביצירתו של נס 14 משתתפים.
הבדל מרכזי נוסף הוא בהתייחסות הדמויות לדמותו של ישו. בעוד שאצל דה וינצ'י כל הדמויות מתייחסות לדמותו של ישו (דה וינצ'י תיאר את הרגע בו האשים ישו את תלמידיו בכך שאחד מהם יבגוד בו בהמשך הלילה, ועל פניהן של הדמויות ניתן לראות את תדהמתם), ביצירתו של נס קבוצות השליחים מדברות בינן לבין עצמן, בלי קשר עין או התייחסות גופנית לדמותו של ישו, המביטה קדימה לעבר הצופה בתמונה; היחיד המביט לעבר דמותו של ישו הוא החייל המגלם את דמותו של יהודה איש קריות.
הרעבה (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, הרעבה (באנגלית: Starvation) היא בעיה הנוצרת בסביבה המאפשרת ריבוי משימות (Multitasking), כאשר מתהליך מסוים נמנעת גישה לאחד ממשאבי המערכת כך שהתהליך לעולם לא יצליח לסיים את משימתו. 
הרעבה דומה בתוצאתה לקיפאון (Deadlock), אך בהרעבה אחד מהתהליכים כן מסוגל לגשת למשאבי המערכת, בעוד שבקיפאון אף אחד מהם אינו מסוגל לגשת למשאבים. הרעבה מודגמת באמצעות בעיית הפילוסופים הסועדים של אדסחר דייקסטרה.

הרעבת תהליך

הגורם להרעבה הוא אלגוריתם התזמון של סדרן התוכניות הפועל כחלק מליבת מערכת ההפעלה. אלגוריתם זה אמור לוודא חלוקת משאבים שווה בין התהליכים השונים והקצאת משאבים באופן שלא יפלה או ירעיב אף אחד מהתהליכים הזקוקים להם.

מקור הבעיה

מערכות הפעלה רבות מפעילות אלגוריתם תזמון התומך במנגנון קדימויות לתהליכים, כך שתהליך א' שרץ בקדימות גבוהה יקבל את המשאב הנדרש לפני תהליך ב' שרץ בקדימות נמוכה יותר. אולם אם התהליך א' לא עוצר לעולם - תהליך ב' לעולם לא יוכל לקבל את המשאב שהוא זקוק לו וכך נוצרת הרעבה. במידה וקיים תהליך ג' הרץ בקדימות גבוהה מזו של תהליך א', אפילו אם תהליך ג' ממתין לתוצאת הפעולה של תהליך ב', גם הוא לא יסיים את ריצתו ולעולם ימתין לסיום פעולתו של תהליך ב'.
באופן דומה, אם תהליך א' רץ בקדימות גבוהה ותהליך ב' רץ בקדימות נמוכה, ייתכן שבזמן ריצתו של תהליך א' הצטרפו לתור תהליכים נוספים. אם תהליכים אלו בעלי עדיפות גבוהה מתהליך ב', הם יקבלו את המשאב לפני תהליך ב'. אם תהליך ב' הוא בעל עדיפות נמוכה מאוד, ייתכן מצב שבו תמיד ימתינו תהליכים נוספים בעלי עדיפות גבוהה מעדיפותו של תהליך ב'. במצב כזה תהליך ב' לעולם לא יקבל את המשאב הנדרש לו.

הימנעות מהרעבה

אלגוריתמי תזמון מתקדמים מבטיחים שכל תהליך מקבל חלק מינימלי מהמשאבים הנדרשים כך שלעולם לא יקרה מצב בו הוא יורעב. כך למשל, נהוג להשתמש בעיקרון ההתיישנות. על פי עיקרון ההתיישנות, ככל שעובר זמן, עדיפותו של תהליך עולה. שימוש בהתיישנות מונע מצב שבו תהליך בעל עדיפות נמוכה מאוד נעקף שוב ושוב על ידי תהליכים בעלי עדיפות גבוהה ממנו. עם הזמן, תלך ותעלה עדיפותו של התהליך הממתין והוא יהיה התהליך בעל העדיפות הגבוהה ביותר.

הרעבת רשת

בפרוטוקולי תקשורת מסוימים הנמצאים בשימוש בתקשורת מחשבים יש אלגוריתמי תזמון המוודאים שמשאבי הרשת זמינים לכולם ואין מחשב שמעוניין לשדר אך לא יוכל לבצע זאת. מרבית הפרוטוקולים האלו הם הפרוטוקולים היושבים בשכבה הפיזית של מודל TCP/IP שכן הם אלו ששולטים על הגישה לרשת. פרוטוקולים לדוגמה המבצעים זאת הם Ethernet ו-Wi-Fi.
כפר קרנוס

כפר קרנוס הייתה עיירה קדומה בעמק בית שאן, אשר נזכרת במספר הקשרים בספרות חז"ל וכן במקורות חיצוניים וארכאולוגיים.
העיירה נזכרת בברייתא דתחומין שבתוספתא ובתלמוד הירושלמי כעיירה הסמוכה לבית שאן מצפון, הפטורה יחד עם בית שאן ממצוות התלויות בארץ בהוראת רבי יהודה הנשיא. הגם שבחלק מהנוסחים השם מובא בצורה "כפר קרנים", הצורה "כפר קרנוס" התאשרה כנוסח המקורי שבברייתא, עם גילוי פסיפס כתובת רחוב מתקופת התלמוד, בו הובאה בהרחבה ברייתא דתחומין, ושם נזכר שם היישוב בצורה "כפר קרנוס".
העיירה נזכרת אצל חז"ל גם במדרש אגדה חוזר על נערי איוב, לפיו אלו יצאו מכפר קרנוס, ולמעט אחד, כולם מתו במגדל צבעייא.
באונומסטיקון של אוסביוס, מראשית המאה הרביעית לספירה, נזכר כפר גדול בשם "קרניה טרכיאה" בצפון עבר הירדן, בסמוך לירדן, אשר לפי אוסביוס והירונימוס, שם מראים לפי המסורת את ביתו של איוב.
הזיהוי המקובל כיום לעיירה הוא בח'רבת א-טוואל שמצפון לבית שאן, בסמוך לקיבוץ חמדיה.
רכס מץ'

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1982.
הרכס נקרא על שם צ'ארלס מץ' (Charles Matsch) פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת מינסוטה בדולות במדינת מינסוטה שבארצות הברית. 
מץ' היה חבר משלחת הרי אלזוורת' של תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, אשר חקרה את הרכס בין השנים 1979–1980.
רחל מרגליות

קורות חייה

נולדה בליטא לרב דוד נחמן קולידצקי. בילדותה עברה משפחתה לעיר אליטא, שם שימש אביה כרב. למדה בגימנסיה מקומית ורכשה השכלה כללית. בשנת 1925 נפטר אביה. בראשית שנות ה-30 עלתה לבדה לארץ ישראל. היא השיגה סרטיפיקטים עבור אמה האלמנה ושני אחיה יצחק וחיים קוליץ, שעלו ארצה בשנת 1934.
נישאה למרדכי מרגליות, והזוג התגורר תחילה בשכונת כרם אברהם ולאחר מכן בשכונת טלביה בירושלים. לפרנסתה עבדה בהוראה, ובמקביל עסקה בחקר המקרא.
בשנות ה-50 נסעה בעידוד החזון איש, שהיה בן משפחתה, למסעות הרצאות בקהילות יהודיות בחוץ לארץ בנושא טהרת המשפחה.
שרלוטה ביהלר

ביוגרפיה

נולדה בשם שרלוטה מלכובסקי (Malachowski) למשפחה ממוצא יהודי-פולני בברלין בשנת 1893, והייתה אחות בכורה לאח. אביה ואלטר היה מהנדס ואדריכל מצליח ואמה רוז הייתה מוזיקאית ואינטלקטואלית, אשר הייתה מתוסכלת עקב חוסר היכולת של נשים להתקדם באותה תקופה. בנעורה הוטבלה לפרוטסטנטיות, כפי שהיה מקובל אצל היהודים מהמעמד העליון באותה תקופה. אולם לאחר תקופה ארוכה של לימודים וקריאת טקסטים דתיים, הגיעה למסקנה כי הדת אינה יכולה לענות על שאלותיה המטאפיזיות, ולכן פנתה לפסיכולוגיה. בשנת 1913 החלה ללמוד באוניברסיטת פרייבורג פילוסופיה, רפואה ופסיכולוגיה.
אחר כך למדה באוניברסיטת ברלין אצל קארל שטומפף (Carl Stumpf), מבכירי הפסיכולוגים באותה תקופה, וכתבה בהנחייתו את הדיסרטציה (1914-15). שטומפף הפנה אותה ללימודים אצל אוסוואלד קִילְפֶּה (Oswald Külpe) במינכן, שם פתחה מעבדת מחקר. לאחר מותו המפתיע כשנה לאחר מכן, החליף אותו בתפקיד קארל ביהלר. בין שרלוטה וקארל נוצרה מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1916 נישאו. ב-1918 סיימה ביהלר את הדוקטורט שלה והייתה לדוקטור הצעירה ביותר והאישה הראשונה בעלת תואר זה בסקסוניה.
הזוג קיבל הצעה לעבור לאוניברסיטת וינה, שם שהו במשך 16 שנה. הם הקימו במקום את המכון הפסיכולוגי של וינה. מחקריה של ביהלר עסקו בהתפתחות הפסיכולוגית מגיל הילדות לנעורים, וזכו לעניין רב. הזוג שימש למוקד משיכה לפסיכולוגים מכל רחבי היבשת. 
עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ברחה ביהלר לאנגליה, בעוד בעלה, שהיה קתולי, נשאר ונאסר על ידי הנאצים עקב דעותיו הליברליות, אולם בזכות מכרים הצליח להימלט. הזוג היגר לארצות הברית בשנת 1940, ולבסוף התיישבו בקליפורניה. משנת 1945 החלה ביהלר לעבוד בעיקר כפסיכולוגית קלינית בלוס אנג'לס. היא החלה להיות מעורבת בזרם הפסיכולוגיה ההומניסטית, ואף שימשה כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (The Association for Humanistic Psychology) לאחר מותו של אברהם מאסלו בשנת 1970. כן הייתה נשיאת הכנס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה הומניסטית באמסטרדם בשנת 1970.
הייתה אם לבן ובת. את שנותיה האחרונות בילתה בשטוטגרט, שם התגורר בנה.
יהודה דוד וולפא

הרב יהודה דוד וולפא (נולד בשנת תרצ"א, 1931) הוא הרב הראשי האשכנזי של ראשון לציון.

תולדותיו

נולד בירושלים, בנם של ליפא-יהונתן וגיטל וולפא. אמו הייתה בתו של הרב אהרן שיפמן-ידלר, חתנו של רבי יצחק זאב ידלר ומגיד שיעור בישיבת עץ חיים. למד בישיבת עץ חיים, ולאחר מכן בישיבת סלובודקה בבני ברק. בשנת תשי"ד (1954) נישא לבת דודו אלטה-מלכה גולדמן, נכדת הרב בן ציון ידלר והרב אהרן שיפמן-ידלר. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בישיבת מיר, ובמשך תקופה למד בחברותא עם הרב חיים שמואלביץ. כעבור זמן עבר להתגורר בבני ברק. באותה תקופה פתח עם אחיו, הרב יעקב וולפא, את "ישיבת אשקלון". בין השנים תשכ"ח – תש"ל התגורר בקריית ישמח משה שבגני תקווה.
הוציא לאור את פירוש "תפארת ציון" על הספרא, שחיבר סבו הרב יצחק זאב ידלר.

רבנותו

בשנת תש"ל (1970) נבחר לרבה האשכנזי של ראשון לציון. בתקופת רבנותו הקים מוסדות תורה וחינוך בעיר, ובהם: "ת"ת ראשון לציון", "הישיבה לצעירים ראשון לציון", כולל אברכים "כינור דוד" והמכון ללימודי יהדות "מצאנו מים".
הרב וולפא נחשב כבעל גישה מחמירה בתחומי פעילותו הרבנית, בנושאי כשרות, קבורה, נישואין וגיור. בשנת 1984 פסק לגבי קבורת תרזה אנגלוביץ כי אם הגופה לא תועבר ממקומה יש לפנות את כל הקברים סביבה עד למרחק של שמונה אמות. משפחתה של אנגלוביץ עתרה לבג"ץ כנגד העברת הגופה, וזה הוציא צו ביניים שאסר על העברתה עד להכרעה בעתירה.
הרב וולפא נוהג להפנות זוגות שנרשמו לנישואין לחוקרים פרטיים לצורך בירור יהדותם, והמשרד לענייני דת יצא נגד נוהל זה.
בספטמבר 2014 הוגשה נגדו תלונה במשטרה על ידי משגיח כשרות בעיר בחשד לעבירות שוחד. לאחר לחצים שהפעיל על המשגיח האחרון חזר בו מעדותו. בעקבות זאת, הורשע וולפא בדצמבר 2018 בהטרדת עד. באפריל 2019, נגזרו על הרב, קלון ומאסר על תנאי.
הנני (רומן)

תוכן הספר

הספר עוסק בזוגיות וביחסים בתוך משפחה יהודית אמריקאית, תוך כדי כך עולות בספר גם שאלות על צורת הקיום היהודית הלא-מסורתית עם ובלי ציונות ועל יחסה של יהדות ארצות הברית לישראל כמו גם על יחסם של ישראלים ליהודי ארצות הברית.
עלילת הספר עוקבת אחרי חייה של משפחה יהודית, שני אחים ניצולי השואה שאחד מהם הקים את משפחתו בחיפה והשני בוושינגטון די. סי., ומתמקדת בחיי המשפחה של הדור השלישי והרביעי בארצות הברית, על רקע השמדת מדינת ישראל בידי ארצות ערב על רקע דתי-אסלאמי שהתאפשרה בעקבות רעידת אדמה שפקדה את המזרח התיכון והציפה אותו בפליטים שרצו להגיע לישראל שתשתיות החירום שלה נפגעו פחות משאר מדינות האזור. הצתת כיפת הסלע בידי קיצוניים מן הימין הישראלי משמשת את האייתוללה האיראני לגבש את מדינות האסלאם, שיעים וסונים, ערבים ושאינם-ערבים, לאחד כוחות ולהשמיד את מדינת ישראל.
ולטר פון הינרסדורף

קריירה מוקדמת

פון הינרסדורף נולד ב-28 בנובמבר 1898 בקהיר, שבמצרים. בשנת 1915 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס פון הינרסדורף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ההוסרים ה-4 (שלזיה ה-1), וב-19 באוקטובר 1916 הועלה לדרגת לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון הינרסדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה פון הינרסדורף לדרגת ריטמייסטר, וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1938 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה פון הינרסדורף לראש מטה הדיוויזיה ה-253, שהייתה חלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית, וב-25 באוקטובר 1939 מונה לראש מטה הקורפוס ה-2, ולחם עימו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה הרביעית. ב-12 בספטמבר 1940 מונה לראש מטה הקורפוס הממונע ה-15, שהפך ב-16 בנובמבר 1940 לארמיית הפאנצר השלישית, ולחם עיה במהלך מבצע ברברוסה. ב-1 ביולי 1941 הועלה פון הינרסדורף לדרגת אוברסט, וב-26 בינואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 ביולי 1942 מונה פון הינרסדורף למפקד רגימנט הפאנצר ה-11, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-6, ולחם עמו בקרבות סביב סטלינגרד, ועל כך קיבל ב-22 בדצמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-7 בפברואר 1943 מונה פון הינרסדורף למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-6, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך קרב קורסק פיקד פון הינרסדורף על דיוויזיית הפאנצר ה-6, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. ב-14 ביולי נפצע פון הינרסדורף באורח קשה מפגיעת צלף, ופונה לבית חולים בחרקוב, שם קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 ביולי 1943 מת פון הינרסדורף, ולאחר מותו הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
תחנת הרג'וקו

מתווה התחנה

התחנה מכילה פלטפורמה אשר כלואה בין שתי מסילות ובה שני רציפים. בנוסף בתחנה פלטפורמה זמנית אשר ממוקמת בצידה המערבי של התחנה ונעשה בה שימוש בעת אירועים גדולים באזור, בעיקר באירועי השנה החדשה.
הכניסה המרכזית שוכנת בקצה הדרומי של התחנה. כניסה נוספת המובילה למרכז הפלטפורמה נמצאת ברחוב טאקשיטה המהווה מוקד תיירותי ובו חנויות רבות (כמעין שוק).
סם אונס

סם אונס הוא סם שנעשה בו שימוש לצורך ניצול מיני של אדם (לרוב נשים). הסם גורם לטשטוש, ערפול ההכרה וירידה בזיכרון; ועם זאת גורם לעוררות מנטלית, הקשורה בעוררות מינית.
הדרך הנפוצה שבה נעשה שימוש בסם אונס היא החדרתו בחשאי לכוס משקה של הקורבן הפוטנציאלי. קשה להבחין בסם אונס שהוחדר למשקה, משום שהוא חסר טעם וריח. סם אונס בדרך כלל יוצא מחוץ למחזור הדם בתום 8 שעות, ולאחר 12 שעות לא ניתן לאתר שרידים של הסם בשתן, ולכן כדי לגלות את עקבות הסם, על הקורבן להגיע לבדיקה בבית חולים ללא דיחוי. רצוי גם לשמור דגימת שתן ולהגיע עימה, מחשש שהסם עלול לצאת ממחזור השתן לפני קיום הבדיקה.

היקף התופעה

התופעה של שימוש בסם אונס החלה להיות נפוצה באמצע שנות התשעים, והתגברה בתחילת שנות האלפיים. קשה לאסוף סטטיסטיקה אמינה על ההיקף האמיתי של התופעה, משום שרבים מהקורבנות אינם מבינים או אינם בטוחים מה אירע להם, או שאינם מתלוננים; וכמו כן הסם מתנקה מן הגוף במהירות יחסית (כ-6 עד 8 שעות) ואינו משאיר עקבות. בסוף שנת 2006 פורסם כי בשנה וחצי שלפני הפרסום הגיעו למשטרת ישראל כ-40 תלונות של נשים עד גיל 35 על אונס תוך כדי שימוש ב"סם אונס". בשנת 2013 העריכו גורמים במשטרה כי במהלך כל סוף שבוע ישנם בממוצע בין אירוע אחד לשניים שבהם מעורב סם אונס. בישראל יש קושי לאתר את עקבותיו של סם אונס משום שיש רק מעבדה אחת היכולה לזהות סם אונס בבדיקת דם. בתחילת 2014 פורסם כי נתונים על 1,744 מקרי תקיפה מינית שנאספו בישראל במהלך שמונה שנים אינם כוללים ולו מקרה אחד שבו נתגלו שרידי GHB.

מאבק הרשויות בתופעה

באוקטובר 2006 הוגש לוועדה למלחמה בנגע הסמים בכנסת דו"ח שכותרתו: "סמים המשמשים כ"סמי אונס"", שמציג מידע ונתונים על סמים ותרופות המשמשים לניצול ולהתעללות מינית בלי ידיעת הנפגע, ומציג את עמדת משרד הבריאות ואת פעילות קופות החולים בנושא.
מאחר שקשה לגלות את עקבות הסם, מנסה משטרת ישראל להתחקות אחרי מקורות הסם. בשנת 2011 שלושה כתבי אישום הוגשו נגד תושבי תל אביב שניסו לייבא ולהפיץ בישראל את הסם GBL, הידוע כ"סם האונס מהולנד". ב-2013 סגרה המשטרה כמה מועדונים בתל אביב ל-30 יום, מאחר שעל פי החשד נוהלו בהם עסקאות לסחר בסמי אונס. באוקטובר 2013 נעצרה אישה בחשד שהפעילה מעבדה ליצור סם אונס בדירתה בנתניה. למרות זאת, בישראל אף אחד לא הועמד לדין בגין שימוש בסם אונס לצורך תקיפה מינית. באפריל 2014 פורסם כי משרד הבריאות ממליץ לחייב את בתי החולים לבדוק נוכחות של סם אונס בדמה של כל אישה שייתכן ונאנסה. ביוני 2014 פורסם כי בפעם הראשונה בישראל נעצרו שלושה ישראלים בחשד שביצעו עבירות מין בנשים, תוך שימוש בסם אונס מסוג GBL.

הגברת המודעות

בתחילת 2014 נערך קמפיין שנוי במחלוקת, הנושא את הסלוגן "תשמרי על הכוֹס שלך", ביוזמת חברת "זניט מדיה" בשיתוף עם מגזין "טיים אאוט".

נקיטת אמצע זהירות

הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ממליצה להיזהר משתיית משקאות המוגשים בבקבוקים או בפחיות שאינם סגורים (במועדונים או במסיבות), משום שאפשר להוסיף אליהם סם אונס שהוא חסר טעם וריח. יזמים מנסים לפתח אמצעים לזיהוי סמי אונס, כמו למשל כוס שתתריע על החדרת הסם לכוס, או ערכת בדיקה לגילוי הסם עושה שימוש בננוטכנולוגיה.
קונסקובולה

הקהילה היהודית

בסוף המאה ה-18 הוקמה קהילה יהודית בעיר, והוקמו בית כנסת ובית קברות יהודי. בעיר כיהן ברבנות רבי אברהם אבלי, עד לשנת תקמ"ב (1782) אז עבר לוורשה לכהן כראב"ד. אחריו כיהן רבי אברהם אביש שלימים היה למחותנו, אחריו בנו רבי פישל, אחריו רבי מאיר יהושע גלרנטר, רבי ברוך דוד, רבי יהושע אלתר וילדמן, ולפני השואה, מתרצ"ב, רבי יהושע זלצברג.
בעיר פעלו שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי איתמר וולגלרנטר, ה"משמרת איתמר", ורבי אברהם יוזפא לרמן, אבי חסידות ויסקוט-קרושנוביץ.

תחת הכיבוש הנאצי

העיירה נכבשה על ידי כוחות גרמניים ב-15 בספטמבר 1939. תחת הכיבוש הנאצי הוקמו בעיירה מחנה שבויים ומחנה ריכוז לעבודת כפייה. מחנה עבודה אחד פעל עד 1943. האסירים נשלחו לעבודה בבניית כבישים ומסילות רכבת, או עבדו בחקלאות אצל איכרים מקומיים.
בעיירה הוקם גטו, והועברו אליו יהודים רבים מהאזור. לגטו הוגלו גם יהודים שגורשו מסלובקיה. ב-8 במאי 1942 ערכו הגרמנים אקציה, שבה נאספו מרבית תושבי הגטו וגורשו ב"טרנספורט" למחנה ההשמדה סוביבור. הגטו חוסל באוקטובר 1942. כוחות המשטרה הגרמנית ביצעו טבח בנותרים: שוטרים מגדוד 101 של המשטרה במילואים ריכזו 800–1,000 יהודים, ביניהם נשים וילדים, הביאו אותם ליער הסמוך, שם רצחו אותם. שאר תושבי הגטו גורשו למחנה אחר.
ב-25 ביולי 1944, משהתקרבה החזית לקוֹנסקוֹבוֹלה, לחמו אנשי הארמייה קריובה (מן המחתרת הפולנית), בתגבור פרטיזנים פולניים מגדוד "חלופסקיה", בגרמנים. משהגיע הצבא האדום, הצליחו הכוחות האנטי-פשיסטיים להביס את הגרמנים ולשחרר את האזור.