google/wiki40b huggingface dataset:
מגנטיות אנושית

מגנטיות אנושית הוא שם מוכר ליכולת לכאורה של אנשים מסוימים להדביק חפצים אל עורם. אנשים שיש להם לכאורה את היכולת הזו נקראים "מגנט אנושי". למרות שחפצים מתכתיים הם הנפוצים ביותר, ישנם הטוענים כי ביכולתם להדביק גם חפצים מזכוכית, פורצלן, עץ או פלסטיק, וכמו כן גם מתכות שאינן פרומגנטיות כגון פליז ואלומיניום. לא הוכח כל קשר בין יכולת הדבקת החפצים אל הגוף לבין מגנטיות, וככל הנראה מדובר במקרים של עור דביק במיוחד, ולא ביצירת שדות מגנטיים.

הסבר

הספקן המדעי בנג'מין רדפורד בדק אדם שטען כי הוא מגנט אנושי בעזרת מצפן כדי לבדוק אם גופו אכן מייצרים שדות מגנטיים. הבדיקה הראתה כי הגוף האנושי אינו מייצר שדות מגנטיים ולכן ההסבר חייב להיות אפקט פיזי אחר. הקוסם והספקן ג'יימס רנדי טוען כי ה"יכולת" הזו נגרמת הודות לשימון הגוף.
הצי העות'מאני

חיל הים העות'מאני היה אחד מחילות הים הגדולים בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והאוקיינוס ההודי. הצי הראשון של האימפריה כלל 33 מפרשיות ו-17 ספינות משוט בשנת 1081. הסלג'וקים מאנטוליה (מסולטנות רום) כבשו את אלניה ויסדו צי אוניות טורקי, ואלניה הפכה לנמל הבית של צי המלחמה הים תיכוני של טורקיה. מאוחר יותר יסד אלדין קיקובד הראשון את נמל הבית של צי המלחמה הטורקי בסינופ. הצי העות'מאני התפתח בתחילת המאה ה-14, וכבש בתחילה את האי אירמלי בים מרמרה בשנת 1308, שסימן את הניצחון העות'מאני הראשון. בשנת 1321 ביצע צי המלחמה העות'מאני את הנחיתה הראשונה שלו בתראקיה בדרום-מזרח אירופה. בשנת 1351 בנה הצי העות'מאני את המצודות העות'מאניות הראשונות, ובשנת 1352 בנו את המצודה האסטרטגית על חופי מיצרי הבוספורוס ליד קונסטנטינופול ושני המעברים הבוספורוס והדרדנלים היו תחת השליטה העות'מאנית. וכך המשיך הצי העות'מאני בכיבושיו עד שבשנת 1453 הוא כבש את קונסטנטינופול והמשיך וכבש את דוכסות אתונה במוראה, האימפריה של טרפזונטס, ולבסוף האימפריה הביזנטית בשנת 1461. 
בשנים 1499–1503 ערכו העות'מאנים סידרה של קרבות ימיים כנגד רפובליקת ונציה. כאשר האימפריה העות'מאנית ניצחה בקרב זונקיו (1499), ובקרב מודון (1500), ועד לשנת 1503 השלימו העות'מאנים את כיבוש הים האדריאטי והים היוני. בשנת 1516 החלו בכיבוש סוריה ופנו לכיוון צפון אפריקה, כבשו את אלג'יריה ולאחר מכן את מצרים מידי הממלוכים. עד לשנת 1529 כבשו את תוניסיה. 
ניצחון הצי העות'מאני בקרב פרווזה (1538) וקרב ג'רבה (1560) שהיה כנגד הספרדים, רפובליקת ונציה, מדינת האפיפיור, הרפובליקה של גנואה, דוכסות סבוי וההוספיטלרים, אישר את העליונות העות'מאנית בים התיכון למשך מספר עשורים. 
ההפסד הראשון של הצי העות'מאני היה בקרב לפנטו (1571), היה הפסד זמני, שלאחריו בנו העות'מאנים צי גדול בהרבה מהצי הקודם ולמעשה מכל הציים דאז, והם המשיכו בכיבוש לוב (1551) והמשיכה למרוקו ומצר גיברלטר ב-1553. 
החל מהמאה ה-17 הסתכן צי המלחמה העות'מאני בכניסה לאוקיינוס האטלנטי. (האדמירל כמאל ראיס הגיע לאיים הקנריים עוד ב-1501, והאי לנסרוטה נכבש ב-1585). בשנת 1627 כבש הצי העות'מאני את האי לונדי שבתעלת בריסטול ופנו לאחור כדי להתכונן למתקפה מקיפה כנגד בריטניה, אירלנד, איי שטלנד, איי פארו, דנמרק, נורווגיה, איסלנד וניופאונדלנד, שנכבשו בין השנים 1627–1631. ביתר הזמן שבין המאות ה-17 וה-18 התמקד הצי העות'מאני בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והים הערבי. המלחמה העות'מאנית-ונציאנית הארוכה שהתקיימה בין השנים 1648‏–‏1669, הסתיימה בניצחון העות'מאנים, והשלמת כיבוש כרתים. בשנת 1708 הושלם כיבוש המחוז הספרדי האחרון, העיר אוראן שבאלג'יריה. 
תקופה המאה ה-18 הייתה תקופה של קיפאון לצי העות'מאני והתאפיין במספר כשלונות, והיא נאלצה לכבוש מחדש את מולדובה ואזוב מידי האימפריה הרוסית בשנת 1711 וערים נוספות מידי רפובליקת ונציה. עד שבשנת 1770 הפסיד הצי העות'מאני בקרב צ'סמה שהסתיים בהשמדת הצי העות'מאני. 
במאה ה-19 חלה ירידה נוספת בכוחו של הצי העות'מאני. במהלך מלחמת העצמאות היוונית הובס הצי העות'מאני בידי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, צרפת ורוסיה, בקרב נאווארינו (1827). 
במלחמת העולם הראשונה הובסה האימפריה העות'מאנית יחד עם האימפריה הגרמנית.
אלטאיר (חללית)

שמה

ב-13 בדצמבר 2007 החליטה נאס"א לשנות את שמה של החללית ל"אלטאיר" על שם הכוכב אלטאיר, הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נשר. על כן שמה של החללית אלטאיר מקושר למילה "נשר", שהוא גם שמה של חללית הנחיתה לירח באפולו 11, שהייתה הראשונה שהנחיתה אדם על הירח. בנוסף לכך, מקור המילה "אלטאיר"  הוא בערבית, בה הפירוש של המילה (الطائر) הוא "המעופף".

מנועים

החללית אלטאיר תעשה שימוש בדלק קריוגני לשלב הנחיתה על הירח ולשלב ההמראה ממנו, בניגוד לדלק היפרגולי (הניצת מעצמו), בו נעשה שימוש בימי תוכנית אפולו. החללית אלטאיר תשתמש במערכת של הליום בלחץ גבוה על מנת להזרים את הדלק והמחמצן אל המנועים, ולא במשאבות, על מנת לצמצם את הסיכון לתקלה במערכת מורכבת של משאבות דלק וחמצן למנועים רקטיים.
תכנון המשימות של "אוריון", כפי שמסתמן כעת, יחייב את החללית אלטאיר להגיע לנחיתה בקוטב הדרומי של הירח, ממסלול בעל נטייה (אינקלינציה). על מנת לבצע את התמרון הדרוש, הצורך דלק רב, לא יהיה די במנוע הראשי של החללית אוריון, ועיקר הנטל של תמרון ושינוי המסלול יוטל על מנועי הנחיתה של החללית אלטאיר. ממפרטי החללית שפורסמו עולה כי היא תצויד בארבעה מנועים מטיפוס RL-10, אשר בהם נעשה כבר שימוש בשלב העליון של המשגר "אטלס 5". מנועים אלה שורפים מימן נוזלי ומשתמשים בחמצן נוזלי כמחמצן. לשלב ההמראה, ולמפגש עם החללית "אוריון" הממתינה במסלול ירחי, יידרש מנוע יחיד מאותו הסוג.
תחילה חשבו בנאס"א לצייד את שלב ההמראה מהירח בחללית אלטאיר במנוע השורף מתאן נוזלי כדלק וחמצן נוזלי כמחמצן, מתוך מחשבה על שימוש עתידי בתכנון זהה של חללית לנחיתה והמראה ממאדים. בנאס"א בוחנים מזה שנים יחידת המרה שתעשה שימוש בפחמן הדו-חמצני המצוי באטמוספירה של מאדים לשם ייצור מתאן וחמצן, עבור מנועי החללית. בשלב זה, הטכנולוגיה של מנועי מתאן/חמצן אינה בשלה, והעלויות הגבוהות של יחידות ההמרה הביאו את נאס"א להחלטה להתבסס על דלק קריוגני לנחיתות על הירח. יחד עם זאת, במשימות עתידיות של תוכנית "אוריון", ייעשה שימוש במנועי מתאן/חמצן לשם הוכחת הטכנולוגיה, וצבירת ניסיון לקראת המשימות המאוישות למאדים.

פרופיל משימה

החללית אלטאיר תשוגר על גבי טיל השיגור שמפותח בימים אלו ארס 5 למסלול נמוך סביב כדור הארץ, ביחד עם מנוע רקטי נוסף שנקרא שלב העזיבה של כדור הארץ. לאחר הגעה למסלול נמוך סביב כדור הארץ, יתנתק ארס 5 מאלטאיר, ויישרף באטמוספירה. במקביל תשוגר החללית אוריון וצוות האסטרונאוטים שבתוכה על גבי טיל השיגור ארס 1, שגם אותו מפתחת נאס"א בימים אלה. כאשר שתי החלליות נמצאות במסלול, הן יתחברו, ולאחר החיבור יוצת המנוע הרקטי שבשלב העזיבה של כדור הארץ, ובאמצעותו ישתחררו זוג החלליות מכוח המשיכה של כדור הארץ ויטוסו לכיוון הירח.

ביטול תוכנית קונסטליישן

בהצעת התקציב של נאס"א לשנת 2011, שהוצגה לציבור ב - 1 בפברואר 2010, כלול ביטולה המוחלט של תוכנית קונסטליישן, ביטול מיזמי הפיתוח של ארס 1 ו - 5, ביטול החללית אוריון CEV ונטישת התוכנית לחזרה של אסטרונאוטים אמריקניים לירח בשנת 2020.
היום שאחרי מחר

תקציר העלילה

לאחר שבעקבות ההתחממות הגלובלית ניתק קרחון בקוטב הצפוני שלפי הטענה בסרט "בגודל של רוד איילנד", מתחילה התמוססות הקרחון להשפיע על הזרם הצפון אטלנטי ובכך לגרום לשורה של סופות שלגים וציקלונים אשר בתוך זמן קצר מחריבים את רוב החלק הצפוני של כדור הארץ. נוצרת מגמת התקררות עולמית אשר מאיימת ליצור עידן קרח חדש.
האקלימולוג ג'ק הול (דניס קווייד) מגלה, בשיתוף עם יחידת חיזוי עולמית הנמצאת בסקוטלנד, כי תהיינה סערות רבות הדומות להוריקנים על פני אמריקה הצפונית, אירופה וצפון אסיה, כלומר: בכל מקום שנמצא מעל קו רוחב 40° צפון (נמצא בין חוג הסרטן לחוג הקוטב הצפוני). סאם (ג'ייק ג'ילנהול) בנו של ג'ק נמצא במנהטן, הנמצאת באזור הסכנה, והוא וחבריו מנסים לשרוד יחד בספריית העיר ניו יורק.
סטפנוס התשיעי

ביוגרפיה

נולד בשם פרידריך בשנת 1020, הוא היה אחיו הצעיר של גוטפריד השלישי, דוכס לורן התחתית, והשתייך לשושלת הארדנים-ורדן אשר מילאה תפקיד בולט בפוליטיקה של התקופה, שכללה קשרים חזקים שלהם עם מנזר סנט ואן.
פרידריך היה בתחילה ראש קתדרלה בלייז' בשם סנט למברט. הוא מונה לקרדינל-דיאקון של סנטה מריה בדומניקה על ידי האפיפיור לאו התשיעי, ולאחר מכן מונה לקרדינל פרסביטר של סן Crisogono על ידי האפיפיור ויקטור השני. בשנת 1054 הוא ביטל את תפקידו של אחד משלושת הנציגים של האפיפיור בקונסטנטינופול, והשתתף באירועים שהובילו לפילוג הכנסייה הנוצרית. בשנת 1057 הוא מונה לאב המנזר של מונטה קאסינו. חמישה ימים לאחר מותו של ויקטור השני, הוא נבחר לאפיפיור במקומו, ונטל את השם סטפנוס התשיעי.
הוא כפה את המדיניות של הרפורמה הגרגוריאנית על פרישות פקידותית. בפוליטיקה האזורית הוא תכנן את גירושם של הנורמנים מדרום איטליה, וכדי להשיג זאת החליט בתחילת שנת 1058 לשלוח משלחת לקיסר הביזנטי החדש איסאקוס קומננוס. הצירים של האפיפיור עזבו את רומא, אבל בדרכם לביזנטיון, בהיותם בארי, הגיעו הידיעות שסטפנוס התשיעי מת, והמשימה ננטשה.
בתחילת 1058 הוא תכנן גם את עליית אחיו לכס הקיסר, כאשר הוא נתקף במחלה קשה, שממנה הוא התאושש חלקית ורק באופן זמני. סטפנוס התשיעי נפטר בפירנצה ב-29 במרץ 1058 והוחלף על ידי האפיפיור ניקולאי השני, אם כי אחרים מחשיבים את יורשו את האנטי-אפיפיור בנדיקטוס העשירי, שנחשב רשמית כאנטי-אפיפיור.
תומר אופנר

קריירה

אופנר למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. ב-1997 קיבל את תפקידו הראשון בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "ירוק", שם שיחק בתפקיד אורח. ב-2003 שיחק בסרט הקולנוע "תיאום כוונות" (בבימוים של אייל שיראי ואייל חלפון), לצדם של אלון אבוטבול ודן שפירא.
ב-2005 שיחק בסרט הצרפתי "תחיה ותהיה". באותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה "איציק" של פרויקט סרטים מכאן של הוט.
ב-2007 שיחק בתפקיד ראשי בסרט העצמאי "רופוס", שזכה בפסטיבל הסרטים העצמאיים באנגליה. ב-2008 גילם את אלכס בסדרת הטלוויזיה "לשם שינוי", ששודרה בערוץ חינוכית 23. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "פרשת השבוע". באותה שנה גילם את שחר לוין בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה "ראש גדול", ששודרה ביס, וגילם את מיקי בסדרה "בילי", ששודרה בערוץ ג'טיקס ולאחר מכן עונה נוספת של בילי ב-2009. ב-2009 השתתף במקבץ פרסומות בערוץ ג'טיקס של חכם בשמש כשהוא מגלם את מיקי מ"בילי".
ב-2010 גילם את איגי בסדרה "חסמבה דור 3", המשודרת בהוט. ב-2011 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "סימני שאלה", וכן בתפקיד אורח בסדרה הקומית "השועלים" (בתפקיד אביתר), והשתתף בתפקיד אורח בסדרה "פולישוק" (בתפקיד תום כהן, כתב גל"צ).
באוגוסט 2013 שב לשחק את איגי (יגאל) בעונה השנייה של "חסמבה דור 3".
במקביל למשחק בסדרות טלוויזיה וקולנוע, אופנר מופיע על במות תיאטרון שונות, ובעיקר בהצגות נוער ופרינג', כגון המחזמר "מרקו", ההצגה "מלך ההר", ו"האנשים הקטנים של צ'כוב", אותה ביים אלברט כהן, לצדם של אלברט כהן ועירית גידרון. הצגה זו מתקיימת גם בקפה תיאטרון הקאמרי. הוא מופיע גם בפרסומות.
בנובמבר 2013 הופיע אופנר בקליפ לשיר חדש בכיכובו עם זמר הראפ איתי לוקץ' בשיר "אחותך עושה לי את זה". ב-2014 השתתף בפרק השלישי של סדרת הדרמה "איש חשוב מאוד", העוקבת אחר חייו של יהודה לוי.
בספטמבר 2014 נודע כי תומר אופנר עתיד להשתתף במחזמר "גריז" יחד עם בן רביד ויונתן בשן. ב-2015 שיחק בהצגה "העולם על פי אלון", בתפקיד רועי.
בשנת 2017 שב לגלם את דמותו של שחר בסדרה "ראש גדול".
חיים צימרמן

קורות חייו

נולד לרב יעקב משה צימרמן שכיהן כרב בעיירה קונוטופ שבאוקראינה. סבו היה הרב אברהם יצחק צימרמן, רבה של הלוסק ולאחר מכן של קרמנצ'וג.
הרב צימרמן היה אחיינו של הרב ברוך בער לייבוביץ, ראש ישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ, ואצלו גם למד תורה. לאחר מכן למד אצל הרב משה הלוי סולובייצ'יק בארצות הברית.
בגיל 24 היה לצעיר הרבנים החברים בהסתדרות הרבנים של אמריקה. כיהן במשך שנים רבות כראש ישיבת בית מדרש לתורה בסקוקי שבשיקגו וכן כראש בתי המדרש "יבנה" ו"תבונה" שבניו יורק.
בשנת תשל"ג (1972) עלה לישראל וכיהן כראש ישיבת "בית מדרש לתורה" בירושלים. לאחר מכן פתח את כולל "חכמי ירושלים" ששכן בבית הכנסת הרמב"ן בעיר העתיקה בירושלים.
בנו הרב אברהם יצחק צימרמן, ראש ישיבת בנין תורה הביא בספר 'דברי אברהם יצחק' חידושים רבים משמו ובשיטתו. מתלמידיו: הרב יגאל לרר - דיין בבית הדין הרבני בפתח תקווה ור"מ במרכז הרב, והרב דניאל לרפלד, מחבר סדרת הספרים "בינת דניאל".
נקבר בחלקת הרבנים החדשה שבהר המנוחות.
מודלים כלכליים

השפעה על משבר המניות של 1994

בפברואר 1994 פרסמה העיתונאית מירב ארלוזורוב ככותרת ראשית בעיתון גלובס הערכה כלכלית שהפיצה מודלים כלכליים ללקוחותיה בסוף 1993 לפיה "רמת המחירים של המניות המובילות מצויה כיום בקצה העליון של תחום הכדאיות הכלכלית, ואילו רמת המחירים של מניות רבות בכר"מ וברשימה המקבילה אינה יכולה להיות מוסברת על בסיס כלכלי". למחרת הפרסום, ביום שני ה-8 בפברואר 94', ספג שוק המניות היצע של מיליארד שקל, ההיצע הגדול בשוק מעולם עד אז; בעיית הנזילות של מניות הכר"מ נחשפה, עם 110 ניירות שרשמו שער של מוכרים בלבד; והחלה המפולת 94' שהביאה לפיצוץ הבועה בשוק המניות בישראל. מודלים כלכליים ושיינין נתפסו בציבור כאחראים להאצת נפילת הבורסה.

מנכ"ל החברה

יעקב שיינין שימש סגן יו"ר הוועדה המייעצת לבנק ישראל. מרצה לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. עמד בראש הוועדה להכנת תוכנית לאומית רב-שנתית לבטיחות בדרכים, ועדת שיינין. בעל תואר Ph.D. בכלכלה מאוניברסיטת פנסילבניה. מומחה לשוק ההון, להערכות שווי, למודלים אקונומטריים, לכלכלת ישראל ולכלכלת ארצות הברית. שימש מנהל מחלקת מחקר ופיתוח למודלים מאקרו כלכליים בחברת הייעוץ האמריקאית Global Insight.
ITIL

ITIL או ספריית התשתיות של מערכות המידע 
(Information Technology Infrastructure Library) היא מתודה לניהול שירותי מערכות מידע, כלומר שיטת ניהול ל-IT. 
זהו אוסף של הנחיות כיצד יש לנהל את יחידת המחשב (IT) בכל ארגון, וכיצד לספק שירותי מערכות מידע שיעזרו לארגון לעשות עסקים.
בגרסה הנוכחית – גרסת ITIL 2011 - ישנם 5 ספרים שכל אחד מהם מתאר שלב אחר במחזור החיים של ניהול שירותי מערכות המידע (ITSM – IT Service Management). 
תקן ISO 20000 הוא התקן הבינלאומי שמבוסס על מתודת ITIL, והוא בוחן את תהליכי ניהול השירות ב-IT. עמידה בדרישות התקן מוכיחה שארגון אימץ את המלצות ITIL.

מתודת ITIL

מתודת ITIL זו שיטה לניהול IT, מבוססת על ניסיון מצטבר. המתודה מגדירה תהליכי עבודה, נוהלי עבודה, משימות ורשימות שנועדו לגשר בין המטרות האסטרטגיות של הארגון לשיטת העבודה של אגף מערכות המידע. שיטת העבודה המומלצת על ידי מתודת ITIL היא יצירת יחסי ספק-לקוח בין מומחי המחשוב למשתמשי המחשב והלקוחות, והתמקדות במתן שירות טוב. בעזרת השיטה ניתן להקטין את מספר תקלות המיחשוב ולטפל מהר בבעיות, תוך שמירת שביעות רצון הלקוחות.
המתודה מופצת בעולם על ידי פורום itSMF, שהוא מעין User Group של ITIL.
ראשי התיבות ITIL הוא סימן מסחרי רשום של חברת Exelos הבריטית. זכויות היוצרים והטיפול בפיתוח והפצת המתודה הועברו ב-1.1.2014 מה-Cabinet Office הבריטי (לשעבר OGC - משרד המסחר הבריטי) לחברת Exelos.

ההיסטוריה של ITIL בארץ

בארץ החל העיסוק ב-ITIL רק בשנת 1999. בני קמין, חלוץ מיישמי השיטה בארץ, היה הראשון ליישם את מתודת ITIL כשיטה לתפעול מערך השליטה-ובקרה בחברת החשמל. יישום המתודה המשיך להתרחב כשבשנת 2004 יושמו בבנק לאומי תהליך לניהול השחרור לייצור (Release Management) ותהליך ניהול תצורה (Configuration Management) תוך הקמת ה-CMDB הראשון בארץ.
בשנת 2005 הוקם פורום itSMF הישראלי, והיו בו מאות חברים ששיתפו ידע ופעלו להרחבת המודעות ליתרונות המתודה. הפורום היה פעיל עד שנת 2011. במהלך שנים אלה קיים הפורום 5 כנסים גדולים, ועשרות מפגשים חודשיים לשיתוף ידע.
החל משנת 2006 התחילו לקום בארץ חברות ליישום השיטה, לדוגמה חברת I-til Consulting. חברות אלה משמשות כמנוע לקידום השימוש ב-ITIL. מכרזים ממשלתיים החלו לדרוש התאמה ל-ITIL כתנאי לאספקת שירותי IT.
בשנת 2007 התחיל מכון התקנים הישראלי לבחון ארגונים מול תקן ISO 20000. מחלקת התמיכה של בנק הפועלים היה הגוף הראשון בארץ שקיבל הסמכה לתקן. כיום ישנם בארץ ארגונים נוספים שהוסמכו ע"פ התקן.
המתודה מאומצת בעשרות ארגונים ישראליים, אך אחוז האימוץ בארץ עדיין נמוך מהמקובל בעולם.
ClickOnce

ClickOnce היא טכנולוגיה של מיקרוסופט המאפשרת למשתמש להתקין ולהפעיל יישומים חכמים של צד הלקוח (smart client) מבוססות Windows על ידי לחיצה על קישור בדף אינטרנט. ClickOnce היא רכיב של .NET Framework 2.0 (או מתקדם יותר), ותומכת פריסת יישומים שנעשו עם Windows Forms או WPF בדומה Java Web Start עבור פלטפורמות Java או טכנולוגיית Zero Install של לינוקס.
אזו (נסיך גאורגי)

אזו (בגאורגית: აზო) או אזוֹני (בגאורגית: აზონი) היה נסיך גאורגי אגדתי שלכאורה מונה על ידי אלכסנדר הגדול, אחרי שהגיע למצחתה שבכארתלי, כשליט "השבט של מצחתה".
על פי המקור הגאורגי מימי הביניים "ניצורה של גאורגיה" ("მოქცევაჲ ქართლისაჲს"), אזו היה בנו של מלך אריאן-כארתלי שהביא 18 משפחות למה שנקרא כיום מצחתה במזרח גאורגיה. והתיישב שם כדי להפוך לאבא של האומה.
על פי סופר גאורגי ימי ביינימי אחר, לאונטי מרובלי, אזו היה מפקד יווני, שליוה את אלכסנדר הגדול במערכה נגד איבריה הקווקזית. אזו הרג מנהיג של שבט מקומי בשם סאמארה, וניהל את האזור עד שאחיין של סאמארה - פרנאוואז הראשון, עלה נגדו. האחרון ניצח בקרב והפך למלך הראשון של גאורגיה.
חלק מההיסטוריונים הגאורגיים מאמינים כי האגדה משקפת יישוב מחדש של שבטים פרוטו-איבריאנים מאסיה הקטנה לצפון מערב. במקום שבו יצרו סוג של פדרציה שיבטית, שהפכה להיות בסיס לממלכת איבריה בסוף המאה הרביעית לפני הספירה.
תאוריה אחרת מציעה את האפשרות כי אזו היה קצין בצבאו של אלכסנדר הגדול או באחד הצבאות של הדיאדוכים, שתפסו אחיזה באיבריה, אבל הופל על ידי מורדים.
טייסת 190

תקופת הדיפנדר

טייסת 190 הוקמה בשנת 1980 בבסיס פלמחים, כטייסת מסוקי דיפנדר ("להטוט") אותם קלטה מטייסות 160 ו-161 שהפעילו אותם לפני כן לצד מסוקי הקוברה. בהמשך הועברה הטייסת לבסיס רמת דוד כדי לצמצם את בעיית הטווח בפעילות בלבנון ולמנוע את קשיי התפקוד של מסוק הדיפנדר בתנאי חום.

מלחמת לבנון הראשונה

החל ב-6 ביוני 1982, יומה הראשון של מלחמת לבנון הראשונה, תקפה טייסת מסוקי הדיפנדר עמדות וחוליות מחבלים. ב-8 ביוני תקפו הדיפנדרים עמדת מכ"ם ליד דאמור כהכנה למבצע ערצב-19. מ-9 ביוני, יומה השלישי של המלחמה, תקפו המסוקים גם כוחות שריון סוריים בבקעת הלבנון, ובכך היו למסוקים הראשונים בהיסטוריה שהשתתפו בקרב מול טנקים. במפתיע, אחוז הפגיעות של מסוקי הדיפנדר היה גבוה משל מסוקי הקוברה, המתוחכמים יותר, שטסו במקביל להם. ב-11 ביוני, סייעו מסוקי הטייסת לטנקים שעמדו לפרוץ לכביש ביירות-דמשק. באזור אום ספא. כאשר תקפו המסוקים 15 טנקי T62, נפגע אחד המסוקים בזנבו כתוצאה מפיצוץ קרוב של פגז טנק מרכבה, ונחת נחיתת התרסקות. הטייסים נפגעו, והטייס שנפצע קל יותר הצליח לחלץ את חברו, שני הטייסים נאספו על ידי מסוק בל 206 (סייפן). 
באוגוסט 1984 תקפו מסוקי הטייסת בהצלחה מסיפונה של ספינת סער 4.5 חוחית בסיס מחבלים ימי בנהאר אל-בארד במרחק 170 ק"מ מגבול ישראל.

מבצע דין וחשבון

השימוש המבצעי הנרחב האחרון של מסוקי הדיפנדר היה במבצע דין וחשבון בשנת 1993. המסוקים תקפו 20 יעדי מחבלים, בעיקר במרכז לבנון, כולל מחסן תחמושת של חזבאללה. כמו כן הותקפו טנקים באזור חריס. במבצע זה השתמש צה"ל לראשונה בטילים לסיכול ממוקד של יעדים מודיעיניים. בהמשך אותה שנה נסגרה הטייסת עם הוצאתו של מסוק הדיפנדר משימוש בחיל האוויר, רכישת מסוקי קוברה נוספים, וההחלטה לרכוש מסוקי אפאצ'י.

תקופת האפאצ'י

בשנת 1995 הוקמה הטייסת מחדש כטייסת מסוקי קרב מסוג "AH-64 אפאצ'י" ("פתן"), בבסיס רמון על בסיס טייסת 113 ומספר מסוקים שהוענקו לישראל במתנה מארצות הברית ב-1993.
בשנת 1999 נהרג המכונאי המוטס שי קיסלסי בטיסת מבחן של אחד המסוקים. בשנת 2003 נהרג סגן מפקד הטייסת, תומר גוטרמן, בתאונת אימונים במטוס פשוש בבסיס רמון.
בשנת 2005 קלטה טייסת 113 מסוקים משופרים מדגם "AH-64D אפאצ'י לונגבאו" ("שרף"), והעבירה את מסוקי הפתן ורבים מאנשיה לטייסת 190, שהכפילה את גודלה.
בשנת 2006 הטייסת השתתפה במלחמת לבנון השנייה במשימות נגד אנשי חזבאללה ומשגרי רקטות. במהלך אחת הכניסות ללבנון התנגשו שניים ממסוקי הטייסת ליד מצודת כ"ח. הטייס רן כוכבא נהרג בהתנגשות ושלושה אנשי צוות אחרים נפצעו, בהם נועם גרשוני.
בשנת 2008 השתתפה הטייסת במבצע חורף חם תוך יישום לקחי לחימתה במלחמת לבנון השנייה. בסוף אותה שנה, השתתפה הטייסת במבצע עופרת יצוקה. המסוקים, חמושים בטילי הלפייר, שימשו בשיתוף פעולה צמוד של הטייסת עם חטיבת חי"ר שהטייסת הוכפפה לה.
בתאונה שהתרחשה ב-7 באוגוסט 2017 בבסיס רמון התרסק מסוק אפאצ'י, אחד מטייסיו, רב-סרן (מיל.) דודי זהר, נהרג והאחר נפצע קשה. בתאריך 5 במאי 2019 הועלה דודי זהר לדרגת סגן-אלוף. 
בין מפקדי הטייסת: אפרים סגולי, ירון רוזן, ניר נין-נון, נעם ריף.

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.
פסח אליהו פאלק

הרב פסח אליהו פאלק (באנגלית: Pesach Eliyahu Falk) הוא מחנך ופוסק הלכה חרדי-בריטי. מלמד בישיבת גייטסהד ובסמינר גייטסהד שבאנגליה.

חיבוריו

הרב פאלק הוא מחבר ספר השו"ת מחזה אליהו העוסק בין היתר בדיני שבת וטכנולוגיה.
פרסומו העיקרי של הרב פאלק הגיע בעקבות ספרו "עוז והדר לבושה" (668 עמ') המנסח קוד הלכתי להלכות צניעות הביגוד לנשים. הספר יצא לאור בשנת 2004 ולפי ההקדמה למהדורתו העברית נמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים. שמו של הספר לקוח מהפיוט "אשת חיל": "עֹז וְהָדָר לְבוּשָׁהּ, וַתִּשְׂחַק לְיוֹם אַחֲרוֹן.". הספר כולל מאמרי השקפה בנושאי צניעות כמו גם פסקים והדרכות בנושאי לבוש והתנהגות. הרב פאלק כותב בהקדמה שמוטב שלא היה נכתב הספר, אך מה שהיה מובן בעבר אינו מובן היום.
גיסו של הרב פאלק הוא הרב מתתיהו סלומון, משגיח ישיבת לייקווד. בנו הוא נפתלי פאלק, מייסד הארגון אבות ובנים, חתנו של יוסף לוינשטיין.
נתיב העשרה

היסטוריה

ראשיתו של המושב בשנת 1973. בשנה זו הוקם המושב נתיב העשרה כהתיישבות בחבל ימית, ובפינוי חבל ימית הוא נהרס, והוקם מחדש במקומו הנוכחי בשנת 1982. בשנה זו עלו 70 משפחות מחבל ימית על הקרקע בגבעה הצופה לים מרחק 2 ק"מ דרומית ליד מרדכי. כל משפחה קיבלה משק חקלאי והיישוב החדש הוכר כאגודה חקלאית.
בשנות התשעים הוכשרו קרקעות לכ-70 משקים נוספים (ללא קרקע חקלאית) על מנת לספק מגורים ל"בנים ממשיכים". כיום, רק קרוב למחצית ממשפחות אלו עוסקות בחקלאות (כגון גידול פרחים, ירקות ותבלינים) שנועדו הן לייצוא והן לשוק המקומי.

הרחבת היישוב

בעקבות החלטה להרחיב את היישוב הוכשרה הקרקע מסביבו להרחבה, ובמסגרתה נעשו עבודות להעתקת גדר, סלילת שביל ביטחון וכביש היקפי ונטיעת יער בין היישוב לגבול עם עזה. כמו כן הוקמו ביישוב גם מאגר מים, פארק ומצפור על ידי קק"ל. עם סיום העבודות הוצעו למכירה 71 מגרשים המיועדים לבנייה עצמית של בני ובנות המשפחות ביישוב.
המגרשים, בני חצי דונם כל אחד, הוקמו על גבעה שצופה אל בית חנון, נמכרו תמורת כרבע מיליון שקלים, ונרכשו ברובם על ידי בני המייסדים. המכירה הסתיימה ברובה בשנת 2017 ובניית השכונה החלה באותה השנה.
סביב נתיב העשרה משתרעים כ-6000 דונמים של חול, ובמאי 2019 פורסם כי משרד האנרגיה מתכנן לנצל חמישה מיליון מטרים מעוקבים מן החולות הללו למטרות כרייה. תושבי היישוב הגישו התנגדות לתוכנית, שכן לטענתם הכרייה תעכב בשנים רבות את האפשרות להשתמש באותם שטחים לצרכי חקלאות. בנוסף ציינו כי מדובר באחד מגושי החולות האחרונים במישור החוף בו חיים עדרי צבאים ומכרסמים ייחודיים למזרח הים התיכון, כגון כוח אפור, ירבוע מצוי וגרביל החוף. בסה"כ חיים באיזור נתיב העשרה 15 מיני בעלי חוליות שנמצאים בסכנת הכחדה.  
[1] מקור: https://www.haaretz.co.il/nature/.premium-1.7304031

מעמד ביטחוני

ערב יישומה של תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה (קיץ 2005), העלתה הרשות הפלסטינית תביעות טריטוריאליות על שטחים "כבושים" מצפון וממזרח לרצועת עזה, בתוך שטח מדינת ישראל. בשטחים אלה נכלל בין היתר גם היישוב נתיב העשרה. בדצמבר 2012, חמאס יצא בתביעה טריטוריאלית דומה כלפי ישראל. סגן ראש ממשלת החמאס, זיאד זאזא, ציין בראיון לסוכנות הידיעות הפלסטינית "ספא", כי ממשלת חמאס אינה מקבלת את קו הגבול הקיים כיום בין רצועת עזה לישראל, והיא דורשת נסיגה ישראלית לקו הפסקת האש משנת 1949 ("הסכם רודוס"). על פי הפרשנות הפלסטינית שטח רצועת עזה צריך להיות גדול יותר בכ-200 קמ"ר בתוך שטח ישראל.
מאז נסיגת צה"ל מרצועת עזה במהלך אוגוסט וספטמבר 2005, הפך נתיב העשרה ליישוב הקרוב ביותר לגבול החדש (מרחק של כ-100 מ'). היישוב מהווה מטרה לרקטות קסאם ופצצות מרגמה, וכן לירי נק"ל ומטענים מצד ארגוני טרור ברצועת עזה. רקטת קסאם שפגעה בבית ביישוב ב-14 ביולי 2005 גרמה למותה של דנה גלקוביץ', בת 22. ב-18 במרץ 2010 נהרג מרקטת קסאם פועל תאילנדי שעבד ביישוב.