google/wiki40b huggingface dataset:
הצלב הצבאי

היסטוריה

בראשית דרכו, בין 1914 עד 1917, ניתן העיטור בעיקר לציון גבורה בשעת מלחמה לקצינים אך ניתן גם לציון שירות מצוין ולהענקת כבוד באירועים אלו ואחרים. החל מ-1917 הענקת העיטור השתמרה עד כמה שאפשר לקצינים בכוחות לוחמים בלבד. בשנת 1920 השתמר העיטור לציון גבורה בלבד וקיבל את התיאור שקיים עד היום, מלבד העובדה שהעיטור היה ניתן אז לדרגות קצונה בלבד. החל משנת 1993, עם השינוי בתפיסת מערכת ציון הכבוד בצבא הבריטי, הזכאות לעיטור התרחבה לכדי כל הדרגות ובכך הכניסה למעגל הזכאים לעיטור גם חיילים פשוטים שבעבר היה ניתן להעניק להם את המדליה הצבאית בלבד.

החל משנת 1938, בצד האחורי של העיטור שהיה ריק עד אז, מצוינת בזרועה התחתונה השנה בה התבצעה פעולת הגבורה עלייה קיבל החייל את העיטור.

תיאור העיטור

העיטור הוא צלב מסוג צלב פאטה אשר זרועותיו מסתיימות בקטע רחב המעוטר בכתר האימפריה הממלכתי, במרכז הצלב מוצג סמל וראשי תיבות המונרך. העיטור תלוי על סרט לבן בעל פס סגול במרכזו, זה הוא גם סדר הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמלים). 

לעיטור ניתן להוסיף אבזם כסף המציין כפל עיטורים, כלומר הענקה כפולה ויותר של אותו העיטור, בתצורת אות העיטור אבזם זה מיוצג בעזרת סיכה במרכז האות.
הטופ מודל הבאה

רקע כללי

התוכנית עוקבת אחר משתתפות אלמוניות המשתתפות באתגרים הקשורים בעולם האופנה בדרכן אל התואר "דוגמנית העל הבאה של אמריקה". בעונותיה הראשונות המנצחת זכתה בחוזה בשווי 100,000 דולר עם חברת הקוסמטיקה CoverGirl אותה ייצגה לאחר התחרות במשך שנה, כיום הפרס כולל חוזה בסכום 100,000 דולר עם חברת האופנה GUESS, כתבת צילומים בעיתון אופנה פופולרי, בתחילה ELLE, בהמשך SevenTeen, Italian Vogue וכיום במגזין "ניילון", והחתמה בסוכנות דוגמנות גדולה, בתחילה "פורד", לאחריה וילהלמינה מודלס, איי אם ג'י מודלס, וכיום NEXT מודלס. 
במהלך התוכנית משתתפות הדוגמניות המתחילות בסדרות צילומים חדשניות, בתצוגות אופנה, בפרסומות ובאתגרים אחרים. בסוף כל פרק מודחת אחת מהמשתתפות. בארץ התוכנית משודרת בערוץ הוט 3. 
צוות התוכנית כולל את טיירה בנקס, המשמשת כמנחה וכשופטת, וצוות שופטים שהתחלף בהרכבו במהלך השנים, בניהם טוויגי, ג'ניס דיקנסון, אנדרה לאון טאלי, פאולינה פוריצקובה, אשלי גראהם, רוב אוונס, קלי קטרון,  ג'יי אלכסנדר, ונייג'ל ברקר. בעונה 23 הוחלפה טיירה בנקס בזמרת ריטה אורה, אך הוחזרה בעונה ה-24.
בארות בני יעקן

בְּנֵי-יַעֲקָן  (או בארות בְּנֵי-יַעֲקָן) הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מתחנות (ה28 במספר) בני ישראל במסעם לאחר יציאת מצרים. במדרש מבואר כי במקום הזה התרחש מלחמה כבדה בין בני שבט לוי לבין אלו מבני ישראל שבקשו לחזור מצרימה.
האתר נזכר מספר פעמים בתנ"ך, כולן בהקשר של תחנות בני ישראל במדבר. כגון הנאמר בספר במדבר: "וַיִּסְעוּ מִמֹּסֵרוֹת וַיַּחֲנוּ בִּבְנֵי יַעֲקָן" (ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"א)".

סדר המסעות

בתלמוד התקשו בסתירת הפסוקים, כאשר בספר במדבר כפי שהובא לעיל נאמר שבני ישראל נסעו ממסורות לבני יעקב, ואילו בספר דברים נאמר שנסעו מבני יעקן למוסרה: "וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל, נָסְעוּ מִבְּאֵרֹת בְּנֵי-יַעֲקָן מוֹסֵרָה; שָׁם מֵת אַהֲרֹן וַיִּקָּבֵר שָׁם, וַיְכַהֵן אֶלְעָזָר בְּנוֹ תַּחְתָּיו" (ספר דברים, פרק י', פסוק ו'). 
חז"ל ישבו את סתירת הפסוקים לפיה בני ישראל לאחר מיתת אהרן ב'הור ההר', נסתלקו 'ענני הכבוד' שהגינו עליהם, ופחדו ממלחמה עם מלך ערד, ורצו לחזור לאחריהם למצרים, וחזור בפועל עד לבני יעקן, ומשם הלכו שוב למוסרה, עד שנלחמו בהם שבט לוי והחזירו אותם חזרה. 
אמנם בפרשני המקרא כתבו ליישב את סתירת בפסוקים, על פי פשוטו:
הרשב"ם על התורה כתב ליישב הסתירה בפשוטו, שכוונת התורה "נסעו מבארות בני יעקן מוסרה" היינו מבני יעקן שליד מוסרה, או מבני יעקן שהגיעו לשם ממוסרה.
בפירוש האבן עזרא כתב ליישב ש'בני יעקן' הוא מקום אחד, אך 'בארות בני יעקן' הוא מקום אחר, והכוונה ל'קדש'. אך הרמב"ן דחה פירושו, וכתב שדרך התורה לשנות במעט שמות המקומות והאנשים, 
הרמב"ן כתב ליישב סתירת הפסוקים בדרך אחרת, לפיה ב'חשמונה' היו בארות אך מאחר שבארות אלו שימשו את אנשי 'בני יעקן' שהיו הולכים לאותן בארות על מנת להשקות צאנם נקרא המקום 'בארות בני יעקן'.
שגית זלוף נמיר

ביוגרפיה

שגית זלוף נמיר נולדה ב-1978 בקריית ביאליק למשפחת פועלים יוצאת עיראק ושומרת מסורת. אימה הייתה עקרת בית ואביה פועל בבתי הזיקוק של חיפה. רגשות מעורבים ליוו את ילדותה, אותה העבירה בין חיים מסורתיים לחלומות גדולים. בלימודיה במחלקה לצילום של ויצו חיפה החלה ליצור ולייצג את העולם ממנו באה. עם סיום לימודי התואר הראשון בהצטיינות ב-2004 הפכה למרצה במחלקה, וב-2005 החלה את לימודי התואר השני באמנות בין תחומית באוניברסיטת תל אביב. מאז ועד היום היא יוצרת, מרצה ואוצרת במסגרות שונות.
תערוכת היחידה הראשונה שלה "כל מלאך הוא נורא" הוצגה ב-2005 במסגרת סדרת "נדבך" לאמנים צעירים בבית האמנים ירושלים, באוצרותו של שמחה שירמן. מאז הציגה כ־8 תערוכות יחידה ובעשרות תערוכות קבוצתיות בארץ ובעולם.
במהלך השנים 2011–2014 הייתה חברה ב"אינדי" גלריה שיתופית לצילום.
אורן אדיר

אורן אדיר הוא מכ"ם AESA  מדגם EL/M-2080S מסדרת אורן אשר פותח בתעשייה האווירית לישראל, המשמש כמכ"ם בקרת האש של מערכת ההגנה נגד טילים "חץ" לצד המכ"ם הקיים אורן ירוק. המכ"ם מפותח ומיוצר בישראל על ידי מפעל "אלתא מערכות".
בגלל מאפייניו הטכניים הוא יעיל יותר מאורן ירוק, עם טווח של כ-1,000 קילומטרים.
ב 2010 הודיע דובר צה"ל על הצטיידות בסוללה שלישית של טילי חץ. ב-2012 המכ"ם הוצב בסוללה זו.
המכ"מ ימשיך לשמש את המערכת (לאחר עדכון גרסאות) כחלק ממערכת חץ 3.
ארון לנון

קריירת מועדונים

בתור קשר ימני, לנון החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לידס יונייטד, בה הפך להיות השחקן הצעיר ביותר ששיחק עבור הקבוצה במשחק פרמייר ליג, כשהיה בן 16 ו-129 ימים. המשחק שבו קבע את השיא הזה, היה נגד קבוצתו הנוכחית, טוטנהאם הוטספר, בוייט הארט ליין, בסיומו לידס הפסידה 2:1 באוגוסט 2003. הוא עבר במחלקות הנוער השונות של לידס במשך שנים רבות, עד שפרץ ועלה לסגל הקבוצה הבכירה של המועדון. בשנת 2001, הוא קבע שיא ככדורגלן הצעיר ביותר שחותם על חוזה עם חברת ספונסר לנעליים, לאחר שחתם על חוזה עם אדידס כשהיה רק בן 14 (היום הוא עובד עם חברת נייקי). לנון כבש את שערו היחיד עבור לידס במשחק נגד סנדרלנד בשנת 2004, משחק בו לידס ניצחה 3:2. אחיו הגדול אנתוני שיחק גם במחלקת הנוער של לידס, אך מעולם לא עלה לקבוצה הבכירה.
בתחילת יוני 2005, כאשר לידס סבלה מקשיים כלכליים, טוטנהאם שילמה עבור שירותיו של לנון הצעיר 1 מיליון פאונד. משחק הבכורה שלו בקבוצתו החדשה הגיעה חודשיים לאחר מכן, באוגוסט, משחק בו הפסידה טוטנהאם בדרבי לונדוני לצ'לסי. ב-18 במרץ 2006, כבש לנון את שערו הראשון בפרמייר ליג עבור טוטנהאם, בניצחון טוטנהאם 2:0 על ברמינגהאם סיטי בחוץ. עמיתיו לפרמייר ליג בחרו בו להתחרות על תואר שחקן השנה של הכדורגלנים בפרמייר ליג בעונת 2005/2006. הפרס הלך בסוף לשחקנה של מנצ'סטר יונייטד, ויין רוני. ב-28 במרץ 2006, הוא חתם על הארכת חוזה בטוטנהאם עד שנת 2010.
גם בעונה שלאחר מכן, 2006/2007, הוא התחרה על תואר השחקן הצעיר של העונה, וסיים במקום השלישי אחרי כריסטיאנו רונאלדו ממנצ'סטר יונייטד וססק פברגאס מארסנל. לנון חתם שוב על הארכת חוזה חדשה בטוטנהאם ב-8 בינואר 2007, עד שנת 2012.
בדצמבר 2009 נפצע לנון במפשעה. פציעה זו השביתה אותו ממשחק למשך החודשים הראשונים של שנת 2010. ב-24 באפריל חזר לשחק בהפסד 3:1 למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
ב-2 בפברואר 2015 הושאל לאברטון עד סוף העונה. ב-1 בספטמבר חתם באופן קבוע באברטון. 
ב-23 בינואר 2018 חתם לנון בברנלי.

קריירה בינלאומית

לנון זומן לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לראשונה באוקטובר 2005. ב-8 במאי 2006, לנון זומן לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת למשחקי הנבחרת בטורניר הגמר של מונדיאל 2006, אף על פי שלא הופיע לפני כן במדי הנבחרת הבוגרת.
הוא קיבל את תואר שחקן המשחק במשחקה של נבחרת אנגליה ב' נגד בלארוס ב-25 במאי 2006, במשחק אימון של אנגליה לקראת המונדיאל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת ג'מייקה ב-2 ביוני 2006, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה, משחק בו אנגליה ניצחה 6:0.
לנון נכנס כמחליף במשחק השני בשלב הבתים של מונדיאל 2006 (הופעתו הראשונה במונדיאל) נגד טרינידד וטובגו. אנגליה כבשה שני שערים לאחר שנכנס וויין רוני כמחליף, וניצחה במשחק בתוצאה 2:0. לנון שותף גם במשחק רבע הגמר של אנגליה, נגד פורטוגל, לאחר שנכנס כמחליף במקום דייוויד בקהאם שנפצע. לנון, אף על פי שנכנס כמחליף למשחק, הוחלף על ידי ג'יימי קראגר עקב כך שהמשחק הלך לבעיטות הכרעה, אנגליה הפסידה בפנדלים 3:1 לפורטוגל, כאשר באופן אירוני קראגר שהחליף את לנון, החטיא את בעיטת העונשין שבעט.
במשחק המוקדמות לטורניר יורו 2008, לנון שותף שוב כמחליף במשחקה של אנגליה נגד נבחרת אנדורה ובישל בנגיעתו הראשונה בכדור לפיטר קראוץ' את שערו השני במשחק. במהלך טורניר המוקדמות ליורו, לנון פתח לראשונה בהרכבה של אנגליה במשחק נגד ישראל ב-24 במרץ 2007.
It's a Heartache

רקע וכתיבה

בשנת 1977, גילתה טיילור גוש קטן במיתרי הקול שחייב אותה לעבור ניתוח. לאחר הניתוח היה אסור עליה להוציא הגה במשך מספר שבועות. טיילר הפרה את הוראת הרופאים, דבר שגרם לצרידות הכרונית המלווה אותה עד היום. בהתחלה חשבה טיילר שזהו סוף הקריירה הקצרה שלה.
היא החליטה להוציא את השיר הזה כסינגל האחרון שלה, תוך שלא הייתה מודעת לכך שיהפוך ללהיט בינלאומי. בעקבות הצלחתו חסרת התקדים של השיר, המשיכה טיילר בקריירה שלה. כמה שנים לאחר מכן אף הוציאה את "Total Eclipse of the Heart" שנחשב לימים לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף, המנהלים של טיילר באותה העת, והופק על ידי דייוויד מקיי. השיר הוא מעין בלדת רוק קל, בה בוני טיילר מדברת על כאב רגשי שמשפיע עליה בצורה בלתי הפיכה.

ביקורת

מבקרי המוזיקה השוו את קולה של טיילר בשיר זה לקול של רוד סטיוארט, שבסופו של דבר הקליט את השיר בעצמו גם כן. קרול ווצ'ל מ-Spokane Daily Chronicle, החמיאה לטיילר על השיר וציינה כי הקול שלה לאחר הניתוח טוב יותר מאשר לפני הניתוח.
היא אף הוסיפה כי הלהיט הראשון שלה "Lost in France", לא מצליח להשתוות אליו מבחינת הווקאליות בשניהם.
ג'ודית שקלאר

קורות חיים

שקלאר נולדה בריגה בירת לטביה. בהיותה נערה היגרו הוריה לארצות הברית, על מנת להמלט מן הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. חוויות אלו היוו חוויה מכוננת לשקלאר, שהקדישה את חייה המקצועיים לשאלות מדע המדינה העוסקות בדרך הטובה להימנע מאכזריות המדינה ושלוחיה. בשנת 1949 קיבלה שקלאר תואר ראשון מאוניברסיטת מקגיל ובשנת 1950 קיבלה במוסד זה תואר שני. את תואר הדוקטור קיבלה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1955. תחום התמחותה היה הוגי המאה ה-18 ובמיוחד ז'אן ז'אק רוסו, אם כי ההוגים האהובים עליה היו מונטסקייה ומונטן. 
שקלאר התקבלה לסגל אוניברסיטת הרווארד שם בילתה את כל הקריירה האקדמית שלה. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה משרת הוראה של קבע במחלקת מדע המדינה באוניברסיטה. כן שימשה כנשיאת החברה האמריקנית לפילוסופיה פוליטית ומשפטית, ונשיאת האגודה האמריקאית למדע המדינה.
שקלאר הייתה ידועה כמרצה אהודה וחינכה למשנתה הפוליטית דורות של תלמידים.

משנתה הפוליטית

הגותה של שקלאר התמקדה בשתי טענות עיקריות. הטענה האחת הייתה שהאכזריות (אותה הגדירה כ"זו היא ההשראה המכוונת של כאב פיסי ובמידה משנית רגשי על אדם או קבוצה חלשים יותר על ידי חזקים יותר על מנת להשיג מטרה כלשהי") היא הרוע הגדול ביותר. טענה זו העלתה, בין היתר, במאמריה "הליברליזם של פחד" ו"לשים את האכזריות בעדיפות ראשונה". טענתה השנייה, המבוססת על הראשונה, הייתה שהואיל והאכזריות היא הרוע הגדול ביותר, ומכיוון שממשלות נוטות להשתמש לרעה בכוחותיהן ולפעול באכזריות, הרי שיש סוג של ליברליזם אותו כינתה ליברליזם של פחד השואף להפחית אכזריות זו, ולהגביל את המדינה מלנקוט בה. ליברליזם זה הוא במידה רבה "שלילי", בדומה למשנתו של בן עירה ישעיהו ברלין. שקלאר עצמה הבחינה בין הליברליזם של פחד, ובין צורות אחרות של ליברליזם כגון "הליברליזם של הזכויות" של ג'פרסון או "הליברליזם של הפיתוח העצמי" של אמרסון. אבחנה חשובה בין משנתה של שקלאר וזו של ברלין היא כי שקלאר סבורה כי יש לאפיין באופן "חיובי" כמה מהמאפיינים שברלין נמנע מלהתייחס אליהם, שאם לא כן "החירות השלילית" שאינה נתמכת במוסדות פוליטיים, היא חסרת משמעות. שקלאר עצמה תמכה בדמוקרטיה חוקתית, שעל אף הפגמים שניתן למצוא בה, היא הדרך הטובה להגן על אנשים משימוש לרעה בכוחם של החזקים, בהגבילה את הממשלה ובפזרה את הכוח בין "מגוון של קבוצות פעילות פוליטית".
מטרת הליברליזם של שקלאר, כמופיע במאמרה "הליברליזם של פחד" היא כי "כל בגיר צריך להיות מסוגל להחליט עד כמה החלטות יעילות שביכולתו להחליט, ללא מורא וללא משוא פנים, בנוגע לכמה שיותר פנים של חייו או חייה, בהתאמה לחירות הדומה של כל בגיר אחר".
הזכויות על פי שקלאר אינם קבועים מוסריים, אלא יותר רישיונות שיש להשיג על מנת להגן מפני שימוש לרעה בכוח.
שקלאר התעניינה באי הצדק והרוע הפוליטי. היא טענה כי "הפילוסופיה אינה נותנת לאי הצדק את הכבוד הראוי לו", וכי הפילוסופים בעבר התעלמו מאי הצדק, ודנו רק במושג הצדק, כשם שהתעלמו מהרשע ודנו במידה הטובה. בספריה "חטאים של יום יום" (Ordinary Vices) ו"מראית אי הצדק" (The Faces of Injustice) שקלאר ניסתה למלא פער זה שמצאה במחשבה המדינית, תוך התייחסות מעמיקה לספרות כמו גם לפילוסופיה בטיעון כי אי הצדק ו"חוש אי הצדק" הם אוניברסלים מבחינה היסטורית ותרבותית, וכי הם חשובים לתאוריה הפילוסופית המודרנית.
קייט בקינסייל

ביוגרפיה

בקינסייל נולדה באזור צ'יזיק שבלונדון, אנגליה. בשם קתרין ביילי בקינסייל לשחקנית התיאטרון והטלוויזיה ג'ודי לו והשחקן ריצ'רד בקינסייל, שחקן טלוויזיה פופולרי שמת ב-1979 בגיל 31. לקייט בקינסייל אחות למחצה, סמנתה, שאף היא שחקנית. אבי סבה היה ממוצא בורמזי.
בקינסייל למדה בבית ספר פרטי "גודולפין ולאטימר", ובנעוריה זכתה פעמיים בתחרות לכותבים צעירים, על כתיבת סיפור קצר ושלושה שירים. אחרי תקופת התבגרות סוערת שבה עברה התמוטטות עצבים ואנורקסיה, פנתה בעקבות הוריה לפתח קריירת משחק. תפקידה הראשון היה בסרט טלוויזיה "One Against the Wind", ששודר ב-1991 ועסק במלחמת העולם השנייה. בקינסייל למדה ספרות צרפתית ורוסית בניו קולג' באוניברסיטת אוקספורד אך לא סיימה את לימודיה.

קריירה

כשבקינסייל הייתה בשנה הראשונה באוניברסיטה הוצע לה להופיע בסרט הקולנוע של קנת בראנה "מהומה רבה על לא דבר" בתפקיד הירו. את שנת הלימודים האחרונה עשתה בפריז, ואחר כך החליטה לעזוב את הלימודים ולהתרכז בקריירת המשחק. ב-1998 הופיעה בשני סרטי קולנוע "משחקי נוכלים" ו"ימים אחרונים של דיסקו", כמו כן כיכבה בסרטי הטלוויזיה "פרחים ועשבים שוטים", שהתקבל באהדה רבה, לצידם של רופוס סוול, איילין אטקינס וג'ואנה למליי. ב-1996 גילמה את התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "אמה" על פי רומן מאת ג'יין אוסטן.
הופעתה הראשונה בסרט אמריקאי הייתה ב-1999 ב"ארמון של סורגים" שלא הצליח מבחינה כלכלית. אבל ב-2001 היא לוהקה לסרט המצליח פרל הארבור לצידו של בן אפלק, שהביא לפריצת הדרך המשמעותית שלה בקולנוע. בשנים הבאות הופיעה בסרטים אמריקאים בולטים נוספים כמו "בדיוק כשהתאהבנו" (2001), "מלחמת האופל" (2003), ו-"ואן הלסינג" (2004). עוד גילמה את דמותה של אווה גרדנר בסרט "הטייס". ב-2006 גילמה שוב את תפקיד הערפד ב"מלחמת האופל 2", סרט המשך ל"מלחמת האופל" שביים בעלה דאז, לן וייסמן. עוד ב-2006 שיחקה בסרט הקומדיה "קליק" בתור אשתו של הדמות שמגלם אדם סנדלר. ב-2008 שיחקה בסרט הדרמה "אנשים שבורי כנפיים" לצידם של פורסט ויטאקר, גאי פירס, דקוטה פנינג וג'ניפר הדסון. ב-2012
השתתפה בסרט זיכרון גורלי.
בשנת 2015 הצטלמה לסרט הפנטזיה "מלחמת האופל: מלחמת דמים", הסרט הוא החמישי בסדרה. שם שיחקה לצד תיאו ג'יימס, צ'ארלס דאנס ובראדלי ג'יימס, הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בינואר 2017.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אהבה וידידות", עיבוד לרומן המכתבים מאת ג'יין אוסטן "ליידי סוזן", בכיכובם של קלואי סביני וסטיבן פריי. באותה שנה שיחקה בסרט האימה "החדר הנסתר" על פי תסריט של ונטוורת' מילר.

חיים אישיים

בשנים 1995–2003 היא הייתה בזוגיות עם השחקן הוולשי מייקל שין, ולהם בת שנולדה ב-1999. בשנים 2004–2016 הייתה נשואה לבמאי האמריקאי לן וייסמן.
שמשו-דיתנה

שַמְשו-דיתַנַה (גם שמשודיתנה) היה מלך אמורי, המלך האחד עשר והאחרון בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך במשך 30 שנה, בין השנים 1625–1595 לפנה"ס, לפי הכרונולוגיה התיכונה. או בין 1561–1531 לפנה"ס, לפי הכרונולוגיה הנמוכה. הוא היה בנו ויורשו של המלך עמי-צדוקה.
שמשו-דיתונה הורד מכס המלוכה ונלקח בשבי על ידי המלך החתי מורשיליש הראשון שפלש לבבל והרס אותה. לאחר נפילת השושלת הראשונה, בבל נכנסה לתקופת חושך קצרה שבה היא נשלטה כנראה על ידי שושלת ארץ-הים, במאה ה-16 לפנה"ס עולה לשלטון בבבל השושלת השלישית של מלכי בבל שהייתה שושלת כשית.
מיליון דולר בייבי

עלילה

מגי פיצג'רלד (הילארי סוונק) היא מתאגרפת חובבנית ששואפת להפוך למקצוענית, ומנסה לשכנע את פרנק דאן, מאמן אגרוף מזדקן וזנוח (קלינט איסטווד) לקחת אותה תחת חסותו. בתחילה דאן מסרב מכיוון שאינו מעוניין לאמן נשים והוא סבור שגילה של מגי, 31, הוא מבוגר מדי מכדי לעסוק באגרוף מקצועני. מגי מנסה לזכות באהדתו על ידי אימונים בלתי פוסקים באולם האימונים שלו, המנוהל בידי ידידו של פרנק, מתאגרף לשעבר המכונה סקראפ (מורגן פרימן), אשר גם מלווה את הסרט בקריינותו. בסיועו של סקראפ מצליחה מגי לשכנע את פרנק לאמן אותה, ובין השניים הולך ונרקם קשר אמיץ. פרנק, שקשריו עם בתו שלו נותקו, מוצא במגי תחליף, וגם מגי מוצאת בו דמות אב.
בהדרכתו של פרנק מגי הופכת לסיפור הצלחה ומפלסת את דרכה במהירות לצמרת, עד שהיא מגיעה לקרב מכריע כנגד אלופת העולם. במהלך הקרב, יריבתה של מגי מרמה ומחטיפה לה אגרוף לאחר תום הסיבוב, מה שמוביל לפציעה חמורה ביותר של מגי, שהופכת למשותקת בכל גופה.
בתחילה פרנק מנסה לסייע למגי להחלים, אולם כל מאמציו הם לשווא, ולשניים מתחוור כי מצבה הוא בלתי הפיך. בשלב זה אומרת מגי לפרנק כי היא הגשימה את שאיפותיה בחיים, ומבקשת את עזרתו על מנת למות. בתחילה פרנק מסרב, אבל לאחר ניסיון התאבדות כושל של מגי הוא מבצע בה המתת חסד על ידי הזרקת אדרנלין. לאחר מכן פרנק נעלם, והצופים מגלים כי הקריינות של סקראפ היא מכתב אותו הוא שולח לבתו של פרנק, כדי לספר לה על אביה.
אינה זובובה

ביוגרפיה

זובובה נולדה בעיר חימקי, היא החלה ללמוד פסיכולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת מוסקבה ובאותה עת גם דיגמנה.
ב-1994 נסעה לייצג את רוסיה בתחרות מיס תבל שם לא עלתה לגמר אך דורגה במקום ה-12 ובמקום השלישי בתחרות התלבושות הלאומיות, היא צעדה על המסלולים בשבועות האופנה של פריז, מילאנו וניו יורק ובתצוגות של ארמאני וכריסטיאן לקרואה, היא הופיעה בין היתר בפרסומים של הרמס ולנקום, במהלך הקריירה שלה היא הצטלמה לשערי מגזיני האופנה Elle והרפרס בזאר וב-2001 דורגה במקום ה-51 ברשימת הנשים הסקסיות בעולם של מגזין GQ.
ב-2004 היא זכתה בפרס "דוגמנית העל של השנה" בטקס פרסי האופנה של מגזין מארי קלייר.
חיים יצחק ליפקין

הרב חיים יצחק ליפקין (תרע"א, 1911 -  תשמ"ח, 1988) היה חבר לשכת הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בעיר, מחבר ספרים בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט.

תולדותיו

נולד בירושלים, בנו של אריה לייב ליפקין ונכדו של הרב יצחק ליפקין (בנו של רבי ישראל מסלנט). אמו, מרים, הייתה בתו של בנימין ביינוש לוין ואחותו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת חברון. נישא למרים, בתו של הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, רבה של שכונת מקור חיים בירושלים. 
לאחר נישואיו עבר להתגורר בתל אביב ולמד בהיכל התלמוד ובבית מדרש לתורת ארץ ישראל.  
במשך שנים רבות כיהן כחבר הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בתל אביב. חיבר ספרים רבים שעסקו בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט. ערך לוח שנה ובו חלוקה של לימוד יומי של ספרי מוסר.
פאולו די קאניו

קריירה

לדי קאניו הייתה קריירה רבת תהפוכות, בה מצד אחד זכה בתארים רבים, אך בו בזמן היה מעורב בשערוריות רבות, הידועה שבהם, מנהגו להצדיע במועל יד בסגנון פשיסטי לעבר אוהדי לאציו. די קאניו ידוע בכנות ובתשוקה שלו למשחק, כמו גם לכשרון ובתעוזה שלו במגרש מחוצה לו.
די קאניו החל את דרכו בלאציו בשנת 1985, בה הוא שיחק עד שנת 1990 בקדנציה הראשונה שלו, כאשר עבר לאחת הענקיות האיטלקיות יובנטוס. די קאניו שיחק ב"גברת הזקנה" במשך 3 עונות, לאחר מכן עבר לשחק בנאפולי ולאחר מכן במילאן.
ב-1996 הצטרף די קאניו לסלטיק הסקוטית, הקבוצה הבריטית הראשונה שלו. יכולתו המצוינת בקבוצה, בה הבקיע 15 שערים ב-37 משחקים, הסבה את תשומת לבה של שפילד וונסדיי מהפרמייר ליג, שהעבירה אותו לשורותיה. באי הבריטי עמד די קאניו במרכזה תקרית בשנת 1998, בה הוא הטיח את השופט פול אלקוק לרצפה לאחר שזה הרחיק אותו מהמשחק עם כרטיס אדום. בעקבות זאת הורחק די קאניו מ-11 משחקים ונקנס ב-10,000 ליש"ט.
בינואר 1999 עבר די קאניו לווסטהאם ועזר לה להגיע למקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א. שער שכבש בבעיטת וולה נגד וימבלדון במרץ 2000 זכה בתואר שער העונה של ה-BBC, שער שעד היום נחשב לאחד הגדולים בהיסטוריה של הפרמייר ליג. באותה עונה הוא אף נבחר על ידי אוהדי הקבוצה ל"פטיש השנה" (Hammer of the Year), תואר שחקן העונה של וסטהאם.
בשנת 2001 הוא נבחר על ידי פיפ"א לקבל את פרס המשחק ההוגן. הוא זכה בפרס לאחר שבדצמבר 2000, במהלך משחק נגד אברטון, בחר די קאניו לתפוס את הכדור בידיו על מנת לעצור את המשחק במקום לנסות להבקיע שער כאשר שוער היריבה שכב פצוע על הדשא. פיפ"א תארה את הפעולה של די קאניו כ"פעולה מיוחדת של ספורטיביות". 
לאחר שווסטהאם ירדה ליגה בעונת 2002/03, עבר די קאניו לשחק בצ'רלטון אתלטיק, שם הפך ליקיר האוהדים. באוגוסט 2004, הוא חזר לשחק בקבוצת נעוריו לאציו, כאשר הוא ויתר על סכומי כסף גדולים והאהדה של אוהדי צ'רלטון כדי לחזור ולעזור למועדון שנקלע לקשיים כלכליים ונזקק לעזרתו כדי לשרוד בסרייה א'. 
די קאניו הוא יקיר האוהדים בלאציו, וחוץ מהתקרית המפורסמת של מועל היד, התפרסם במריבה שהייתה לו עם סימונה אינזאגי על רקע בעיטת פנדל, דבר שמאוחר יותר הביא לעזיבתו של אינזאגי לסמפדוריה והגעתו של תומאזו רוקי בהעברה במקומו. 
ביוני 2005 די קאניו חתם באס אס לאציו לעונה נוספת. בסוף עונת 2005/6 עזב די קאניו את לאציו בטונים צורמים תוך הוצאת דיבה על ראשי לאציו ומאמנו. לפני שפרש ממשחק פעיל שיחק בקבוצת סיסוקו רומא מהליגה הרביעית.
ב-31 במרץ 2013 מונה די קאניו למאמנה של סנדרלנד מהפרמייר ליג האנגלית, וזאת במקומו של מרטין אוניל שפוטר. ב-23 בספטמבר 2013, אחרי שורה של תוצאות לא טובות, פוטר די קאניו מהקבוצה.
יהושע שפירא

ביוגרפיה

נולד בכפר פינס לרב משה ולרבנית רבקה שפירא, וגדל גם בירושלים. בהיותו בן 12 עברו הוריו ליישוב עפרה, שם עמדו בראש מדרשת שובה. עד אמצע כיתה י"א למד בישיבת ירושלים לצעירים, ולאחר מכן בישיבת קדומים. בעקבות נישואיו, בהיותו כבן 18, עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב. בשנת תשמ"ד עבר אל ישיבת עוד יוסף חי בשכם, שבה למד ולימד כעשר שנים. באותה תקופה התגורר ביישוב מעלה לבונה. במקביל לעיסוקו התורני עסק במכירת בתים ביהודה ושומרון.
ב-29 במאי 1989 הגיע עם תלמידים נוספים מישיבת "עוד יוסף חי" לביקור בקבר יהושע בן נון בכפר כיפל חארת'. הקבוצה הותקפה והגיבה בירי, שממנו נהרגה נערה בכפר. נגד הרב שפירא ותלמידים נוספים הוגש כתב אישום. הם טענו להגנה עצמית ובעסקת טיעון נגזרו עליהם 8 חודשי מאסר בפועל.
עם השנים התגבשה בו ההכרה כי עליו לעבור אל גוש דן, שבה היה באותן שנים מחסור בישיבות ומוסדות תורניים. תחילה סבר להקים ישיבה בעיר תל אביב, אולם לאחר התייעצות עם הרב יעקב אריאל החליט להקים את המוסד ברמת גן. בחודש אלול תשנ"ד הקים את ישיבת ההסדר ברמת גן - ישיבת ההסדר הראשונה בגוש דן, שבראשה הוא עומד עד היום. בשנת תשע"ח העמיד לצדו בראשות הישיבה את הרב בן ציון אלגזי.
הרב שפירא פעיל בקרב תנועות התשובה הציוניות ובהדרכתו קמו מדרשת אוריה וארגון נהורא.
פעל להקמת אינטרנט רימון - ספקית אינטרנט המספקת אינטרנט ללא פורנוגרפיה ואלימות. הוא תומך בשיטת 12 הצעדים. הוא שותף בדיוני "פורום תקנה" העוסק במניעת הטרדה מינית במקומות עבודה בציבור הדתי.
הרב שפירא מרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמקומות נוספים. הוא חבר ההנהגה הרבנית של "חותם".
בשנת תשע"א יזם את כנס "בכל לבבך", שבו משתתפים אלפים מדי שנה.
מעביר הרצאות בנושאי אישות יחד עם רעייתו, הרבנית נעמי שפירא, במסגרת "אבקשך - מרכז רוחני לעבודת ה'".

הגותו


הגותו משלבת את תורת הרב קוק עם יסודות חסידיים, בעיקר בהשפעת כתבי חב"ד וברסלב.
בשנת 2009 התפרסם הרב שפירא בקריאתו להיזהר מ"שוליים בציונות הדתית המנסים למשוך אותה לכיוונים נאו-רפורמים".
בכינוס "נשים למען המקדש" שנערך בשנת תשס"ג התבטא ביחס לתנועה הפמיניסטית: "הגברים הם הזוכים האמתיים מעצם היכולת של האישה לעמוד כיום בעמדה שווה מולם, כיוון שהם לומדים מכך כיצד לעמוד מול הקב"ה, שבמערכת היחסים עמו הם הצד הנשי".
בראיון שנערך עמו בשנת תשע"ז אמר: "השוביניזם שלט בעולמנו, ובעינֵי התורה הוא היה קללה". עם זאת קבע: "התורה סוברת שיש הבדלים בין גברים לנשים לפני חטא אדם ראשון. קשה לנו היום להבין מה התוצר של קללה ששלטה במשך חמשת-אלפים שנה, ומהו המבנה הבסיסי של השוני". בהקשר זה הוסיף: "בעיניי זה פלא של ממש, שהשיבה של עם ישראל לארצו מהגלות, מסיימת איתה גם את קללות הבריאה".
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.

משפחתו

הרב שפירא מתגורר בשכונת רמת עמידר שברמת גן. אחד מאחיו הוא הרב יצחק שפירא, ראש ישיבת עוד יוסף חי ביצהר. אח נוסף המתגורר ביצהר הוא שמואלי - מטפל זוגי ומחבר הספר "אי זוגי", עם אשתו מירב.
הוא נשוי לנעמי (אחותו של יהושע גרינברג), העומדת בראש מדרשת אבקשך לנשים ומרצה במדרשה לנשים באוניברסיטת בר-אילן. לבני הזוג אחד עשר ילדים. בנו השני הרב שלום, הוא ר"מ בישיבת רמת גן וחתנו של הרב עמיאל שטרנברג. בתו הסופרת מעיין הנדלר נשואה לבנו של הרב אריה הנדלר.
משפחתו התפרסמה בהקשר של תרומת כליה: רעייתו, שניים מבניו וחתנו ידידיה תרמו ארבעתם כליה. סיפורם הופיע בפרסומי עמותת מתנת חיים.
תמי לנצוט ליבוביץ

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב. סבה חיים ליבוביץ הקים בשנות ה-30 את בית החרושת לשמן וסבון "עץ הזית" והיה ממייסדי מגן דוד אדום תל אביב ואגודת יורדי ים זבולון. בשנת 1967 התגייסה לחיל ההספקה (חיל הלוגיסטיקה) והשתחררה בשנת 1971 בדרגת סמלת ראשונה.
לנצוט-ליבוביץ החלה את דרכה המקצועית בתחום עיצוב הפנים. באמצע שנות ה-80 החלה להתעניין בנושאי תדמית תקשורתית, נימוסים ונוהג בינלאומי. בשנת 1979 קיבלה הכשרה בתחום מחנה בבלי, שכונתה "כוהנת הנימוסים וההליכות" של החברה הישראלית. לאחר מותה, פרסמה ב-1995 את הספר "שאלה של נימוס: נימוסים והליכות ע"פ חנה בבלי" (הספר נערך על פי רשימות שהותירה בבלי בכתב יד).
עם השנים התמקצעה בתחום, השתלבה בקורסים רבים ברחבי העולם ופיתחה את "שיטת TLL".
ליבוביץ מלווה אנשי ציבור, פוליטיקאים, שגרירים, שליחי קרן היסוד וחברות פרטיות, תוך הקניית ערכי הנימוס והנוהג הבינלאומי. היא מרצה בין היתר במשרד החוץ, במשרד ראש הממשלה, במכללות, באוניברסיטאות (כמרצה אורחת), ובחברות הייטק.
פעילותה התנדבותית כללה השתתפות ביום לאבות שכולים – "אבא של כבוד", והתנדבות בבית חולים שניידר ובעמותה להורים שכולים "אור למשפחות".
בשנת 2011 השיקה אתר אינטרנט המספק עצות לנימוסים והליכות לאנשי עסקים.
החל משנת 2018 מכהנת כנשיאת מסדר אבירי הגריל.
מסעות הקסם

פרטי העלילה

הסרט מתואר מנקודת מבט של ילד. בתחילת הסרט רואים קבוצת ילדים רצה באחו. אחד מהם מרים פרח ונושף בזרעיו ההופכים לכוכבים. עפיפון הופך לציפור, שהופכת לדג ששב להיות ציפור והופך לסוס מעוף שהופך לסוס בקרוסלה.
כאשר מגיעים הילדים אל הקרוסלה חלקים ממנה הופכים להיות עטלפים, מכשפות, מסיכות, ירח, וספינקס.