ספרות להט"ב

ספרות להט"ב היא ספרות העוסקת בדמויות ועלילות המתקשרות לקהילה הגאה. היא יכולה לכלול מערכות יחסים חד-מיניות, חוסר התאמה בין מין ומגדר, התנהגות א-רומנטית ועוד.

היסטוריה

היחס לקהילה הלהט"בית השתנה בצורה דרסטית בהתחשב בתרבות ובתקופה. דבר זה השפיע רבות על הייצוג של דמויות להט"ביות בספרות. ביוון ורומא התנהגות הומוסקסואלית הייתה מקובלת ברובה, לכן אין זה מפתיע שספרות ומיתולוגיה מהתקופה הקלאסית מציגה לא מעט מערכות יחסים רומנטיות או מיניות בין שני גברים. דבר זה מופיע בטקסטים של אפלטון, ורגיליוס, קאטולוס, ועוד. ספרות שתיארה מערכות יחסים רומנטיות או מיניות בין שתי נשים הייתה פחות נפוצה בתקופה זו. היוצאת דופן העיקרית מחוק זה היא סאפפו מלסבוס, שכתבה שירי אהבה רבים המוקדשים לנשים.
בתקופות הרנסאנס והנאורות הייתה הערצה גדולה לתרבות העתיקה שכללה בין היתר הערכה גדולה לגוף הגברי. עם זאת, התנהגות הומוסקסואלית באותה התקופה הייתה מחוץ לחוק בכל רחבי אירופה ובמדינות רבות העונש על התנהגות זו היה מוות. כתוצאה מכך, היה מסוכן מאוד להוציא לאור ספרות עם תמות הומוסקסואליות ישירות. לכן סופרים שרצו להכניס תמות הומוסקסואליות לטקסטים שלהם נאלצו להשתמש באזכורים לטקסטים עתיקים כדי ליצור קוד שהיה ניתן למצוא אם היו מחפשים אותו.
סופרים הומוסקסואלים רבים היו פעילים בתוך הז'אנר הגותי שהיה פופולרי לאורך כל המאה ה-19, אשר היו ידועים בהכנסת סאבטקסט ותמות הומוסקסואליות לספריהם. דבר זה התקבל כחלק מהז'אנר הגותי גם בקרב סופרים הטרוסקסואלים. "כרמילה", ספר הערפדים של שרידן לה-פנו שיצא בשנת 1872, ידוע במיוחד בסאבטקס הלסבי שלו אם כי ברור למדי שהספר מתנגד לפעילות זו. בסוף המאה ה-19 התחילו לצאת לאור ספרים בעלי דמויות הומוסקסואליות גלויות - ללא הצורך להסתירן בעזרת סבטקסט או קוד. הספר האמריקאי הראשון שנחשב לספר להט"בי באופן מובהק הוא "ג'וזף וחברו - סיפור של פנסילבניה" מאת בייארד טיילור. יש חוקרים הטוענים כי ספר זה הוא בעד זכויות להט"בים באופן גלוי. גם באנגליה ספרות להט"בית גלויה נהייתה יותר נפוצה. הדוגמה המפורסמת ביותר לכך היא ספרותו של אוסקר ויילד, אשר כתב ספרים ומחזות בעלי דמויות להט"ביות גלויות. הדוגמה המוכרת ביותר לכך היא "תמונתו של דוריאן גריי" שיצאה בשנת 1890. ויילד ניהל מערכות יחסים עם גברים ואף נאסר על כך. דבר זה מצביע על היחס להומוסקסואליות בספרות - אף על פי שהכתיבה על הנושא נהייתה יותר נפוצה, עדיין היה יחס שלילי כלפי כותבים שעסקו בהומוסקסואליות.
במאה ה-20 ספרות להטב"קית גלויה נהייתה נפוצה אף יותר מאשר במאה ה-19. הז'אנר נהיה פופולרי בקרב סופרים נחשבים בתחילת המאה כגון זוכה פרס נובל אנדרה גידה, תומאס מאן, ומרסל פראוסט. בתקופה זו החלה להופיע ספרות הומוסקסואלית עם סוף שמח - עד אז רוב הספרים בנושא, אפילו אלו שתמכו והזדהו עם הקהילה הלהט"בית, נטו להסתיים באופן טראגי. דוגמה טובה לכך היא הספר "אח מוזר" של פליי ניילס שיצא בשנת 1931. הספר של פורמן בראון, "מלאך יותר טוב", מתואר כספר ההומוסקסואלי הראשון עם סוף שמח. בהמשך המאה ספרות להט"בית נהייתה יותר ויותר מקובלת בקרב הקהל הרחב. סופרים ידועים שעסקו בנושא זה במחצית השנייה של המאה ה-20, כוללים: ג׳יימס בולדווין, אדמונד ווייט, אלן דרורי, פטרישה הייסמית', ועוד.
דמויות טרנסג׳נדריות לרוב לא התחילו להופיע בספרות עד תחילת המאה ה-21, אם כי היו כמה דמויות יוצאות דופן. הספר "העולם על פי גארפ" מאת ג׳ון אירווינג, יצא בשנת 1978, וכולל אחת מהדמויות הטרנסג׳נדריות הראשונות בספרות אמריקאית - רוברטה מולדון. אך "גארפ" אינו אופייני לתקופתו בנושא זה. שינוי נוסף שהתחולל בימינו היא הופעת דמויות להט"ביות בספרות שנועדה לא רק למבוגרים. דוגמאות לכך כוללים את סדרת "גיבורי האולימפוס" של ריק ריירדן, ו"טנגו עושה שלושה" מאת פיטר פרנל וג׳סטין ריצ׳רדסון.

ספרות עברית

אף על פי שדמויות והתנהגויות להט"ביות הופיעו בספרות המערבית המודרנית החל מתחילת המאה ה-19, הן החלו להופיע בספרות העברית המודרנית רק בשנות ה-70 המאוחרות. הספר הראשון שתיאר דמות להט"בית היה "בעד ההזיה" שנכתב בשנת 1977 על ידי יותם ראובני. בתור הספר הישראלי הראשון שעסק בקהילה הלהט"בית באופן גלוי הוא פתח צוהר לעוד ספרים העוסקים בתמות דומות כגון "גן העצים המתים" (1995), "אלכסנדריה יקירתי" (1998), ועוד. רק בשנת 2000, 23 שנים לאחר הוצאת הספר הישראלי הראשון העוסק בהומוסקסואליות גלויה, יצא הספר "תאנים, אהובתי" מאת דנה ג. פלג, אשר היה הספר הישראלי הראשון שעסק במערכת יחסים לסבית. בדומה ל"בעד ההזיה", גם "תאנים, אהובתי" סימן את התחלת עלייתו של ז'אנר חדש בספרות העברית - ספרות לסבית. אחריו יצאו ספרים כמו "נעמת לי מאוד", "רציתי לנשק לך בשדה החרציות", "אז מה את באמת רוצה?", ועוד ספרים רבים, זאת בנוסף לספרות ההומוסקסואלית ה"רגילה" שיצאה באותם ימים - ספרים כדוגמת "חורף-קיץ", "אמא שלך יודעת?", "אני אוהב את תמיר" ועוד. הספר "המתעתע" שיצא בשנת 2001 היה מהספרים הישראלים הראשונים שעסקו באנשים טרנסג'נדרים ובדומה לאחרים, עודד את פרסומם של ספרים נוספים העוסקים בחוויה הטרנסג'נדרית, כדוגמת הספר "אנימה אני מה?" (2002). בנוסף, פורסמו בישראל ספרי נוער העוסקים בחוויות להט"ביות, כגון "סיפור ורוד", "מתרבים כמו פופקורן" ו"נעמת לי מאוד" שהוזכר מקודם.