אואן הארט

תחילת הקריירה

הארט החל להתאבק קצת אחרי שסיים את התיכון. הוא אומן על ידי אביו סת'ו הארט והופיע לראשונה ב-1986 ב"סטמפיד רסלינג טריטורי", ארגון היאבקות נחשל שהיה בבעלות אביו. הארגון היה צפוי להסגר בתוך שנה, אך הארט ניצל את מעמדו ואת התסריט ויצר לעצמו דמות אהודה ומוצלחת. התסריט הטיב עם הארט ונתן לו לזכות במספר תארים, אף על פי שזו הייתה שנתו הראשונה.
על אף המאמצים, הופעותיו בארגונו של אביו לא הקנו להארט את החשיפה שרצה. הוא המשיך להופיע בדמויות שונות בארגונים שוליים ביפן, שם הפך במהרה לחביב הקהל בזכות כישוריו האקרובטים.

הקבלה ל-WWF

ב-1988 הארט התקבל לארגון ה-WWF. דמותו של הארט הייתה בגדר ייחודית בקרב דמויות המתאבקים האחרות ששלטו אז בארגון. מבנה גופו הצנום והאתלטי היה מנוגד לכל אותם מתאבקים שריריים וכבדי גוף אשר היו חביבי הקהל באותה תקופה. הקהל לא חיבב אותו במיוחד והופעותיו של הארט דעכו עד שנעלמו כליל בסוף 1989. ייחוסו המשפחתי, כבן למשפחת מתאבקים (אחיו, ברט הארט, אף גילם דמות אהודה באותו זמן ב-WWF) לא עזר לו והוא נאלץ להמשיך ולנדוד בין ארגונים קטנים ושוליים, למעט הבלחה קצרת מועד בארגון ה-WCW, המתחרה העיקרי ל-WWF.
באוקטובר 1991 חזר הארט ל-WWF ולדמותו ניתנה הזדמנות נוספת. הפעם, בניגוד להופעתו הקודמת, הארט הופיע ללא מסיכה ותחת שמו האמיתי. בכך נחשפה קרבתו המשפחתית לאחיו ברט, והדבר שולב בעלילה כאשר דמותו של אואן עזרה לדמותו של אחיו. דמותו של הארט החלה צוברת פופולריות אט אט והתסריט אף זימן לה ניצחון ברסלמניה 8.

החזרה ל-WWF ונסיקת הפופולריות

הארט המשיך להופיע מעט ב-1993, אבל לבסוף נשלח לארגון חסות מקומי של ה-WWF בממפיס. במסגרת הופעותיו שם הארט נפצע שלא במתכונן בברכו, אך הצליח להחלים מהפציעה ולבסוף חזר להופיע לצד אחיו בארגון העל. צמד האחים הפכו לצמד קבוע במופעי ההיאבקות ודמויותיהם נאבקו על תוארי הזוגות. הם הופיעו יחדיו ברויאל ראמבל 1994. במהלך עלילת הקרב ברט נפצע באורח מבוים אך התעקש להמשיך ולהלחם לבדו, זאת במקום להכניס את אחיו במקומו. על פי התסריט התעקשות גאוותנית זו גרמה לתבוסתם של האחים בקרב ולהעלאת חימתו של אואן על אחיו. דמויותיהם פצחו בתגרה מבוימת במהלכה אואן בעט בברכו ה"פצועה" של אחיו. נקודה זו הפכה לנקודת המפנה בקריירה של הארט. דמותו הופרדה מאל דמותו של אחיו והפכה לדמות ה"רעה" המובילה בתוכנית.
העלילה החלה לזמן לאחים קרבות מרכזיים אחד נגד השני שסחפו את המעריצים. עלילות האחים הצליחו כל כך עד שהארגון אף הציג את כל משפחת הארט, שכללה מספר מתאבקים נוספים, באירועים מסוימים כדי ללבות את העלילה. יחד עם זאת דמותו של הארט פרחה והוא הופיע מול דמויות אהודות וותיקות, כטטנקה, אדם בומב, 123 קיד וסקוט הול. 
הריב המשפחתי המבוים החל לדעוך בתחילת 1995. הארט נשלח לקבוצת מתאבקים "רעים" והמשיך לככב במסגרת מופעי ה-WWF. הוא שובץ לאירועים הטלוויזיוניים הגדולים ביותר של הארגון, ששודרו בשיטת "שלם וצפה". דמותו זכתה להיות מרכז תשומת הלב הציבורית לאחר שבקרב מבוים נגד דמות המתאבק שון מייקלס בוימה פציעתו של מייקלס בידי הארט והוצגה כפציעה אמיתית.
העלילה המשפחתית חזרה להיות מוטיב עיקרי בשנת 1997, כאשר הארט חזר לשתף פעולה עם אחיו, שהפך בינתיים גם הוא "לרע", ועם גיסו, שדמותו כונתה "הבריטיש בולדוג". הצוות ה"רע" הפך את דמויות המתאבקים לנבלים האהודים ביותר על מעריצי ההיאבקות. הצוות איים להתפרק עם מעברו של ברט הארט לארגון המתחרה, ה-WCW. מעריצים רבים חששו שאואן יעבור בעקבות אחיו, אך זה נשאר והמשיך ליהנות מנסיקת הפופולריות העצומה של דמותו, אשר שינתה פניה פעמים רבות בהתאם לצורכי העלילה. לעיתים הארט נחשב ל"רע" ולעיתים נחשב ל"טוב", כל זאת בהתאם לדמויות המתאבקים נגדם נשלחה דמותו.

דמות ה"בלו בלייזר"

במהלך אחת העלילות בעונת 1998 דמותו של הארט גרמה לפציעתו (המבוימת) של דמות המתאבק דן סברן. על פי העלילה, הארט החליט לפרוש מהקריירה שלו כי "לא רצה עוד לפצוע אנשים". למעשה, היה זה רק פיתול נוסף שמטרתו הייתה להחזירו שבוע לאחר מכן בדמות חדשה: ה"בלו בלייזר".
בדמותו כ"בלו בלייזר" הארט הופיע בתחפושת כחולה ובמסיכה. עצם הסתרת זהות הדמות כהארט היווה קו עלילה משל עצמו, במהלכו מספר דמויות ניסוי להסיר את המסיכה מעליו. לבסוף זהותו נחשפה והארט חזר לזמן מה להופיע תחת שמו, אך העלילה החזירה אותו במהרה לדמות המחופשת ששווקה כמעין גיבור על.

מותו

ב-23 במאי 1999 כשהארט היה בן 34, לקראת אירוע שיא בעלילת ה"בלו בלייזר", היה אמור הארט לבצע פעלול מסובך, במהלכו יתלה בחבל מגג אולם ההופעה ויכנס בעזרתו לזירה. הארט החל לבצע את הפעלול אך החבל נקרע והשתחרר. הארט צלל לתוך הזירה, פגע באחד מעמודי התווך ונפגע קשות בצוואר ובראש. הארט הוחש במהירות לבית החולים, שם נקבע מותו.
על אף נפילתו הטראגית של הארט האירוע בו היה אמור להשתתף המשיך כמתוכנן. הדבר גרר קיתונות של ביקורת כלפי מארגני ה-WWF ועל הטשטוש שיוצרת ההיאבקות המקצועית בין העלילה למציאות. הארגון חזר בו בדיעבד מהחלטתו השנויה במחלוקת והקדיש את משדר הטלוויזיה הבא שלו לזכרו של הארט.
מותו של הארט הפך לאירוע רב חשיבות בהיסטוריה של ה-WWF וההיאבקות המקצועית. דמותו הפכה לסמל הסכנה שבפעלולים המסוכנים ששחקני הענף מבצעים בכל תוכנית ולזהירות שיש להפגין.