google/wiki40b huggingface dataset:
אסטבן צ'אבס

קבוצת קולומביה (2009 - 2013)

צ'אבס הצטרף לקבוצת קולומביה בשנת 2009, בשנת 2011 הוא ניצח את הטור דה ל'אווניר. בשנת 2012, הוא ניצח את הקטע החמישי בוואלטה של בורגוס וסיים במקום השלישי הכללי. הוא סיים שישי באליפות העולם עד גיל 23.

2014: השתתפות ראשונה בגרנד טור

צ'אבס הצטרף לקבוצת אוריקה - גרין אדג' (כיום נקראת מיצ'לטון - סקוט). הוא ניצח את הקטע השישי בטור של קליפורניה, וסיים במקום השביעי הכללי. הוא ניצח את הקטע השמיני בטור דה סוויס, אחרי שהקדים את רומן קרויזגר ואת באוקה מולמה בשלוש שניות. הוא השתתף לראשונה בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה וסיים במקום ה-41 הכללי. צ'אבס סיים שלישי בטור של בייג'ינג', וניצח את קטגוריית המאיצים במרוץ.

2015: חמישי בוואלטה אספנייה וניצחון בטור של אבו דאבי

צ'אבס סיים במקום ה-14 הכללי בטור דה סוויס. בוואלטה אספנייה, הוא ניצח את הקטע השני לאחר שהקדים את טום דימולן בחמש שניות. הוא שמר על ההובלה עד הקטע החמישי, שם איבד אותה לאחר שסיים בשמונה שניות פיגור לאחר קיילב יואן, בן קבוצתו שניצח. אך טום דימולן סיים בפער של שתי שניות מיואן, ובכך עבר להוביל את המרוץ ביתרון של שנייה בלבד על צ'אבס. אך צ'אבס החזיר לעצמו את ההובלה קטע למחרת, לאחר שניצח את השלב והוביל בפער של עשר שניות על דימולן שהיה שני. הוא שמר על ההובלה עד הקטע התשיעי, שם שוב איבד לדימולן שניצח את השלב ביתרון של 59 שניות על צ'אבס, שחזר למקום השני. בסופו של דבר צ'אבס סיים במקום החמישי הכללי, בפער של 3:10 דקות מהמנצח פאביו ארו. הוא סיים שמיני בג'ירו די לומברדיה, וניצח את הקטע השלישי בטור של אבו דאבי, את דירוג הצעירים ואת המרוץ כולו, לאחר שהקדים את פאביו ארו ב-16 שניות, ואת ווט פולס ב-27 שניות.

2016: ניצחון בג'ירו די לומברדיה, שני בג'ירו ד'איטליה ושלישי בוואלטה אספנייה

צ'אבס ניצח את הקטע ה-14 בג'ירו ד'איטליה, ובעקבות כך עלה למקום השלישי הכללי. הוא עלה למקום השני הכללי לאחר הקטע ה-15, בו סיים במקום השישי. לאחר התאונה של סטיבן קרוויסווייק בקטע ה-19, הוא עלה למקום הראשון הכללי אך איבד אותו לוינצ'נצו ניבאלי בקטע האחרון, וסיים במקום השני הכללי, 52 שניות פיגור אחרי ניבאלי שניצח. הוא השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וסיים במקום ה-21 במרוץ אופני כביש. הוא סיים שלישי בוואלטה אספנייה, בפער של 4:08 דקות מנאירו קינטנה המנצח. הוא ניצח את מרוץ ג'ירו ד'לאמיליה, ואת המוניומנט האיטלקי, ג'ירו די לומברדיה.

2017: שני בטור דאון אנדר

צ'אבס סיים שני בטור דאון אנדר, בפיגור של 48 שניות אחרי המנצח ריצ'י פורט. בנוסף לכך, הוא סיים תשיעי גם בהראלד סאן טור. הוא השתתף לראשונה בטור דה פראנס, אך לא היה חלק ממאבקי הדירוג הכללי, וסיים במקום ה-62, סייע לבן קבוצתו סיימון ייטס, לסיים במקום השביעי. בוואלטה אספנייה, הוא סיים במקום ה-11, 16:46 דקות אחרי כריסטופר פרום שניצח. בנוסף לכך, בקטע התשיעי הוא סיים שני, אחרי אותו פרום.

2018: ניצחון בהראלד סאן טור

הוא ניצח את הקטע השלישי בהראלד סאן טור, וניצח את המרוץ כולו לאחר שגם בני קבוצתו, קמרון מאייר ודמיאן האוסן, סיימו על הפודיום במקומות 2 ו-3. הוא ניצח את הקטע השישי בג'ירו ד'איטליה, וסיים במקום ה-72 הכללי.

2019

צ'אבס ניצח את הקטע ה-19 בג'ירו ד'איטליה, לאחר שהיה חלק מקבוצת בריחה. הוא סיים שישי בטור של סלובניה, ובמקום ה-19 הכללי בוואלטה אספנייה.
קורווה

קורווה (Corvée) הוא מונח ששימש בחברות הפיאודליות לציון סוג של מס שנתי שהצמית או הווילן היה צריך לשלם למלך, לווסאל, לאדון העליון או לאדון הטירה. המס שימש כדי להשלים פרויקטים מלכותיים, כדי לתחזק דרכים וכדי לספק עבודה לשימור האחוזה הפיאודלית.
הקורווה בוטל בצרפת במהלך המהפכה הצרפתית בצווי אוגוסט שניתנו ב-4 באוגוסט 1789, יחד עם מספר זכויות יתר פיאודליות נוספות שניתנו לבעלי האדמות הצרפתים.
המונח משמש היום בהתייחס לצורות אחרות של עבודת כפייה ללא תשלום. שיטה כזו שימשה בהרחבה תחת השלטון הנאצי בגרמניה בין השנים 1933 ו-1945, גם ביחס לאזרחי גרמניה וגם ביחס לאזרחי המדינות הכבושות. היום, משמשת שיטה כזו את עריצי מיאנמר באסיה.
פיקוד צפון של ארצות הברית

גבולות אחריות מרחביים

הפיקוד אחראי על שטח ארצות הברית (כולל אלסקה אך לא כולל הוואי), קנדה, מקסיקו, חלק מהאיים הקריבים (איי בהאמה, פוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית) ואזורי המים הסובבים שטחים אלו כולל מצר פלורידה, מפרץ מקסיקו וחלק מהים הקריבי.
ספר המידות (ברסלב)

מהדורות הספר

הספר נדפס לראשונה בשנת 1810 (תקע"א), שנת פטירתו של רבי נחמן, ולאחר מכן, בשנת 1822 (תקפ"ג), הודפס מחדש בצירוף מראי מקומות שכתב רבי נתן שטרנהרץ. בשנים מאוחרות יותר נוספו מראי מקומות נוספים, חלקם נכתבו על ידי רבי צדוק הכהן מלובלין, וחלקם על ידי רבי נחמן מטשעהרין, תלמידו של רבי נתן.
מוריס גולדנהר

מוריס גולדנהר (15 בינואר 1924 - 11 בספטמבר 2001) היה אופתלמולוג ורופא כללי בלגי-אמריקני. ב-1940 היגר לארצות הברית בספינה "Quanza" - ספינת פליטים שחלק מנוסעיה לא הורשו להגר, תחילה לארצות הברית ואחר כך למקסיקו, אולם בהמשך, בעקבות מאבק משפטי ופוליטי, עלו על החוף האמריקני בנורפוק (וירג'יניה). מאוחר יותר, חזר לאירופה לשם לימוד רפואה. למד רפואה באוניברסיטת ז'נבה  ולאחר מכן שב וחזר לארצות הברית, שם עבד ולימד במרכז הרפואי של אוניברסיטת סטוני ברוק במדינת ניו יורק.
ב-1952 הוא אבחן לראשונה את תסמונת גולדנהר.
מנוע תא להט

מנוע תא להט (באנגלית: hot bulb engine) הוא סוג היסטורי של מנוע בעירה פנימית בוכנאי, שפותח בשלהי המאה ה-19 בבריטניה על ידי הרברט אקרויד סטיוארט (Herbert Akroyd Stuart) ושווק לראשונה ב-1891. הוא נבדל ממנועי בעירה פנימית אחרים בכך שהדלק (בדרך כלל סולר) התאדה והתלקח כתוצאה ממגעו בדפנות הלוהטים של תא מוקדם בראש הצילינדר ולא על ידי חום של ניצוץ חשמלי כמו במנוע בנזין או חום האוויר הדחוס כמו במנוע דיזל. תא הלהט חומם מבחוץ לפני התנעת המנוע על ידי מבער הלחמה, והוסיף לשמור על חומו תוך כדי עבודת המנוע בשל מגעו עם גזי השריפה הלוהטים. מנוע תא הלהט שימש להנעת כלי רכב (טרקטורים למיניהם) וכלי שיט קטנים.
הדיוויזיה התשיעית (ורמאכט)

הדיוויזיה התשיעית

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בגיסן, והועמדה תחת פיקוד אריך ליבקה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן נשארה בצפון צרפת כחיל כיבוש. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה השישית, ולחמה עמה בקרב קייב וקרב אומן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה הדרומית, כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ומהארמייה ה-17, ואף השתתפה בקרב על קווקז. בשנת 1944 לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, ואף השתתפה במבצע יאשי-קישינב שבו ספגה אבדות כבדות.

דיוויזיית הפולקסגרנדיר התשיעית

ב-13 באוקטובר 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר התשיעית בדנמרק, על בסיס הדיוויזיה התשיעית. בדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, ולחמה בקרב הארדנים כחלק מהארמייה השביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגרמניה, ובסוף המלחמה נכנעו בפרנקוניה שרידי הדיוויזיה לאמריקנים.
משטרת לוס אנג'לס

מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Police Department ובקיצור LAPD) היא מחלקת המשטרה של העיר לוס אנג'לס בקליפורניה. מחלקת משטרה זו הוקמה ב-1853.
עם קרוב ל-9,900 שוטרים ויותר מ-3,000 מתנדבים, אחראית משטרת לוס אנג'לס על שטח של 473 קמ"ר, ובתחום זה חיים יותר מ-3.8 מיליון בני אדם. מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס היא סוכנות אכיפת החוק החמישית בגודלה בארצות הברית, והשלישית בגודלה כגוף משטרתי עירוני לאחר NYPD (משטרת ניו יורק) ו-CPD (משטרת שיקגו).
ראשיתה של משטרת לוס אנג'לס ב-1853, עם הקמת גוף של סיירים מתנדבים שסייע לרשויות אכיפת החוק באזור. גוף זה וגופים אחרים שפעלו בעקבותיו הוכחו כבלתי יעילים, עד שב-1869 הוקם כוח משטרתי בשכר, שהחל מגרעין של שישה שוטרים, וב-1903 התרחב לכ-200.
ב-1992 עמדה משטרת לוס אנג'לס במרכזה של שערורייה שזכתה לשם "מהומות רודני קינג". ארבעה שוטרים צולמו כשהם מכים נער שחור בשם רודני קינג מכות נמרצות, והאירוע עורר מהומות בעיר שנמשכו שישה ימים, במהלכן נהרגו 53 אנשים ונגרם נזק לרכוש שנאמד בכמיליארד דולר.

היסטוריה

משטרת לוס אנג'לס נוסדה לראשונה ב-1853 כלוס אנג'לס ריינג'רס, כוח מתנדבים שסייעו לכוחות השיטור של המחוז. בחלוף השנים, הריינג'רס הפכו למשמר של העיר לוס אנג'לס ובתחילה הכוח לא היה יעיל במיוחד, ונודע ברמת האלימות שנקט. ב-1869, ששה קצינים הקימו כוח שיטור שפעל בכפיפות למרשל העיר, ויליאם וורן. עד שנת 1900, הכוח כלל 70 קצינים, אחד לכל 1,500 איש. בשנת 1903, הכוח גדל ל-200 והפך למחלקת השיטור של העירייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, כוח האדם הידלדל בשל גיוסם של רבים מאנשי הכוח לצבא. למרות המאמצים לשמור על מספר שוטרים, המשטרה לא יכלה לעשות הרבה כדי לשלוט במהומות ההמוניות שפרצו ב-1943.
בשנות ה-50 וה-60 פעלו מפקדי המשטרה להתמקצעות המשטרה והאוטונומיה שלה בעיר. אך בשל אלימות משטרתית גוברת, הלך המוניטין שלה והורע, כשאזרחים חששו לפנות למשטרה בשל האלימות שנקטה.
לקראת סוף שנות ה-70 הוקמה יחידת ה-SWAT הראשונה.
ב-2009, מרבית מחלקות המשטרה עברו למבנה חדש, כשבמטה הישן נותרו מחלקות בודדות. ב-2010 נערך שינוי ארגוני נרחב בתוככי המשטרה, במסגרתו הוקמו מחלקות חדשות ומוזגו מחלקות קיימות.

מבנה

משטרת לוס אנג'לס מפוקחת על ידי מועצת נציבי המשטרה של לוס אנג'לס (Los Angeles Board of Police Commissioners), ואחראית גם לניהול מבצעים. מפקד המשטרה אומנם מדווח למועצה, אך שאר מחלקות המשטרה מדווחות למפקד המשטרה בלבד. מרכז פארקר, ששימש כמטה המשטרה בעבר, נקרא על שם ויליאם פארקר, מפקד משטרת לוס אנג'לס לשעבר. המטה הנוכחי שוכן ברחוב 1, 100 מערב, דרומית לבניין עיריית לוס אנג'לס, והוא נפתח רשמית באוקטובר 2009.

משרד המפקד

משרד מפקד המשטרה (The Office of the Chief of Police) הוא הגוף הניהולי של המשטרה שהעומד בראשו הוא מפקד המשטרה. המשרד מורכב ממשרד דובר המשטרה, חטיבת ייעוץ משטרתי, החטיבה לניהול סיכונים, חטיבת המחקר והתכנון, חטיבת הפיקוח, לשכת התקנים המקצועיים – הכוללת גם את החטיבה לענייני פנים, חטיבת המבצעים המיוחדים, חטיבת כוח החקירה, החטיבה לניתוח ותגובה קריטית שהוקמה ב-2006 וכוללת יחידות מיוחדות וחטיבות בילוש למניעת פשיעה.

משרד המבצעים (Office of Operations)

משרד המבצעים של משטרת לוס אנג'לס מעסיק כ-10,000 קצינים.

משרד המבצעים המיוחדים (Office of Special Operations)

המשרד הוקם ב-2010 ובראשו עומד עוזר מפקד המשטרה. המשרד כולל חטיבת רכוש, חטיבת הכלא ואחרים.
מקס פלטהאוס

חייו

פלטהאוס למד עיצוב גרפי באקדמיה לאומנויות יפות בארנהם, והועסק זמן ממושך בתחום הפרסום. בשנת 1962 החל לאייר ספרי ילדים. עבודתו המוקדמת זיכתה אותו פעמיים בפרס הספרותי "מכחול הזהב", (בהולנדית: Het Gouden Penseel), המוענק מדי שנה לספר הילדים המצטיין באיוריו. הפרס הראשון הוענק לו בשנת 1977 עבור איוריו לספר "המפלצת החביבה והשודדים" (Het goedige monster en de rovers), ואיוריו לספר "אישון מוצא אושר" (Klein mannetje vindt het geluk) הקנו לו את הפרס בשנת 1986.
מקס פלטהאוס קנה את עולמו, הן במולדתו הולנד, והן מחוצה לה עם ספריו על "צפרדע" (Kikker). ספרו הראשון על הדמות, "צפרדע מאוהב" (Kikker is verliefd), ראה אור בשנת 1989 ותורגם לשפות רבות. לאחר מכן פרסם ספרים רבים נוספים על הרפתקאותיהם של צפרדע וחבריו. אחדים מספרים אלה זיכו את פלטהאוס בפרסים ספרותיים נוספים. בשנת 2004 הוענק לו פרס אנדרסן לספרות ילדים. פרס יוקרתי זה נפל לפני כן בחלקה של סופרת הילדים ההולנדית אנני שמידט.
בשנת 2002 העלה תיאטרון הילדים ההולנדי טֶרָה (Theater Terra) מחזמר בכיכובו של צפרדע, ובשנת 2003 הפיק במאי הסרטים ההולנדי ארנו קרננבורך (Arno Kranenborg) את הסרט התיעודי "מקס פלטהאוס, נכון שהחיים יפים?" (Max Velthuijs, Is het leven niet prachtig?). הסרט ליווה את פלטהאוס בתהליך התהוותו של ספרו האחרון "צפרדע עצוב" (Kikker is bedroefd).
ניקולא אפר

ניקולא אפר (צרפתית: Nicolas Appert;‏ 17 בנובמבר 1749 - 1 ביוני 1841), קונדיטור צרפתי, ידוע כממציא צנצנות אטומות לאוויר לשימור מזון, ומכונה "אבי השימורים".

חייו

אפר נולד בעיר שאלון-אן-שמפאן, בירת חבל הארץ שמפאן-ארדן. בנערותו עבד אפר במבשלת שיכר ויין אצל אביו, לאחר מכן התמחה בבישול במלון המלכותי בעיר הולדתו וב-1780 עבר לפריז ועבד כשף וקונדיטור. ב-1785 נישא לאליזבת בנואה, לזוג היו חמישה ילדים.
ב-1795, החל לחקור דרכים לשימור מזון. ב-1800 הוצע מטעם ממשלתו של נפוליאון פרס של 12,000 פרנק צרפתי למי שימציא דרך זולה ויעילה לשמר כמויות גדולות של מזון, לצורכי הצבא בהיותו במסעות. ב-1804 פתח בפרבר של פריז בשם מאסי (Massy) חנות קטנה לשימור מזון וב-1809, לאחר 14 שנות מחקר, בא על שכרו כשהציג את המצאתו; שימור מזון בצנצנות זכוכית אטומות בשעם והרתחתם במים רותחים. אפר שלח לצבאו של נפוליאון צנצנות ובהן חגלה, נזיד בשר וירקות משומרים, וזכה בפרס הכספי. באותה שנה פרסם את ספרו "אמנות שימור כל סוגי החיות והירקות למשך שנים" (L'Art De Conserver, pendant plueieurs annes, Toutes les Substances Animales et Vegetales), שהיה לספר הראשון שעסק בשיטות מודרניות לשימור מזון.
לאחר זכייתו בפרס, רשם אפר פטנט על המצאתו והפך את חנותו למפעל הראשון בעולם לשימור מזון, "לה מזון אפר" (La Maison Appert, בית אפר). ב-1814 נשרף המפעל על ידי כוחות צבא שפלשו לצרפת ובעקבות כך ירד מנכסיו, אך המפעל עצמו שוקם והמשיך לפעול עד שנת 1933.
ב-1810 רשם פיטר דורנד פטנט בממלכה המאוחדת שהתבסס על התהליך של אפר, לשימור בפחיות ברזל יצוק אטומות לאוויר ולא בצנצנות הזכוכית מהמצאתו המקורית של אפר. שנתיים לאחר מכן רכשו בריאן דונקין וג'ון הול האנגלים את שני הפטנטים והחלו בייצור שימורים. עשור עבר, ושיטתו של אפר הגיעה גם לאמריקה. אולם ייצור המוני של קופסאות שימורים החל רק בתחילת המאה ה-20, כשאחת הסיבות לכך היא שעד להמצאת פותחן השימורים נעשה שימוש בפטיש ואיזמל לפתיחת הקופסאות.
ב-1841 מת אפר בפריז כשהוא חסר כל.
אספקט

אַסְפֵּקְט הוא מונח בבלשנות וקטגוריה דקדוקית המתאר את יחסו של הדובר לפעולה שעל אודותיה הוא מדבר בהקשר לזמן שעליו מדובר; היינו, האם מבחינת הדובר מדובר בפעולה מתמשכת, חד-פעמית או כזו הנשנית ומתרחשת, וכיוצא בזה. האספקט מתבטא בדרכים שונות, עתים באמצעות שינויים מורפולוגיים בפועל עצמו (כמו ברוב השפות הסלאביות), ועתים באמצעות מילים מיוחדות לכך. ישנן גם שפות בהן אין לאספקט יצוג בפני עצמו, והוא מיוצג בעזרת צורות זמן שונות.

השימוש באספקט

ישנן שפות בהן קיימת הבחנה ברורה וחדה בין האספקט לזמן. כך למשל במנדרינית קיימות תוספות ייחודיות לציון פועל מתמשך או מושלם (了, 过), אך לעומת זאת הפעלים אינם נוטים כלל בזמן, והזמן מצוין בלעדית בעזרת ציוני-זמן (אתמול, מחר וכדומה). לעומת זאת, בשפות ההודו-אירופיות (למעט השפות הסלאביות) התאחדה מערכת האספקטים לחלוטין עם מערכת נטיות הזמן והיא מבוטאת בעזרת צורות זמן שונות, או מובנת מההקשר הכללי של המשפט. קיימים גם אספקטים המורים על "הכנה לקראת" פעולה, (האספקט הפרוספקטיבי. "אני הולך לעשות כך-וכך". קיים באנגלית (I am going to do it), בצרפתית (Je vais le faire demain), ובערבית ועברית מדוברות, בהשפעת השפות האירופיות). כמו גם האספקט האינספטיבי המורה על תחילתה של הפעולה (למשל התחילית ek- באספרנטו: Mi ekmanĝas - אני מתחיל לאכול), ועוד רבים.
נערה בגיטו: יומן מתקופת השואה

נערה בגיטו הוא השם שבו פורסם יומן שנכתב על ידי מרים חַשצֶ'בַאצקי (Chaszczewacki), נערה בת 15, בעת שהותה בגטו רדומסק בשנים 1939–1942.

גילוי היומן ופרסומו

בסוף מלחמת העולם השנייה חזרה סטפאניה היילבּרוּן לעיר מגוריה רדומסק בפולין. בעת ביקורה בבית הקברות של העיר, פגשה באישה פולנייה שמסרה לה מעטפה סגורה; "בני רצה למסור לך את זה", אמרה להיילברון וברחה. במעטפה מצאה היילברון מחברת שבה זיהתה את כתב ידה של תלמידתה לשעבר, מרים חשצ'באצקי. היילברון הביאה את המחברת לישראל ודאגה לפרסומה.
במקור נכתב היומן בשפה הפולנית. חלקי היומן פורסמו בעברית, יידיש, פולנית, אנגלית וגרמנית. המחברת המקורית נמסרה ליד ושם.

חייה של מרים חשצ'באצקי

אמה של מרים, שרה לבית זלבר, בת למשפחה חסידית, הייתה גננת ואשת ציבור. אביה, דוד, יליד אוקראינה, פתח בית ספר עברי ברדומסק ולימד בני נוער את השפה העברית. בית ספר זה פעל גם בגטו. למרים היה אח, בשם נחום, יליד 1929.
מרים, תלמידת גימנסיה וחניכת תנועת הנוער הציונית, הייתה בת 15 בפרוץ המלחמה. היא מתוארת כנערה עדינה ורגישה, אינטליגנטית ומוכשרת. עברית למדה בבית הספר של אביה. בעדות אחרת, היא מתוארת כביישנית, רומנטית וחולמנית.  
אביה ואחיה של מרים נרצחו על ידי הגרמנים בגטו במהלך האקציה. האב, דוד, כתגובה על סירובו לעלות לקרונות. האח, נחום, נקבר בקבר אחים בבית הקברות היהודי.

פרקי היומן

היומן נחלק לשני חלקים. פרק המבוא נכתב בסוף קיץ 1939 ,ומסתיים בתיאור פריצת המלחמה וכיבוש רדומסק על ידי הגרמנים, בספטמבר 1939. החלק השני כולל 27 קטעי יומן מתוארכים (כולל היום בשבוע) החל ב 21 אפריל 1941. היומן משלב פרקי נערות וחברות יחד עם תיאור אירועי המלחמה וחיי הגטו.

סופה של מרים חשצ'באצקי

הרישום האחרון ביומן בכתב ידה של מרים היה בתאריך 7 באוקטובר 1942, כאשר מרים היא בת 18. בתאריכים 9-12 באוקטובר 1942 בוצעה בגטו רדומסק האקציה הראשונה, שבה נשלחו כ 14,000 תושבי הגטו לטרבלינקה.
בדף האחרון של המחברת נמצא רישום בכתב יד שונה, שכותבו אינו ידוע. הסברה היא שנכתב על ידי שוטר פולני, שהיה בנה של אותה פולנייה שמסרה את המחברת:
"בערבו של ה 24 באוקטובר 1942, היא הסגירה עצמה יחד עם אמה למשטרה הפולנית. במשך שבוע הן התחבאו בשירותים ואכלו מזון לא מבושל. הן נלקחו לתחנת המשטרה ולמחרת הוסעו במשאית לצנסטכובה."
באחד מקטעי יומנה האחרונים, כחודש לפני מותה, כתבה:
"בעומדי, על סף המוות, הנני דואגת ליומני. הייתי רוצה כי לא יסיים באופן עלוב בתנור או במזבלה. הייתי רוצה כי מישהו, יהיה זה אפילו גרמני, ימצאהו ויקרא אותו. הייתי רוצה כי כתיבתי, המכילה רק חלק זעום ממה שעבר עלינו, תשמש עדות למצבנו העלוב."
זריקת חוץ

בכדורגל, זריקת חוץ היא הדרך לחידוש המשחק לאחר יציאת הכדור מתחומי המגרש לאורכו של המגרש.
כיכר היל

פיתוח האזור

בשנות ה-60 של המאה ה-20, לאחר שהחלה בנייה בשטחים הקרובים לאזור, הוחל בפיתוח הכיכר. במסגרת העבודות רוב האזור יישור נסלל רחוב שמעון התרסי ונבנה בית הספר אוסישקין שחסם את הנוף בין הגבעה לירקון. בכיכר עצמה עובתה הצמחייה הטבעית של גבעת הכורכר ונשתלו דקלים ועצים ים תיכוניים אחרים. הכיכר מאופיינת בצמחייה סבוכה ומגוונת במספר מפלסים.
בעת עבודות ההכשרה נערכה במקום חפירה ארכאולוגית בראשות הארכאולוג יעקב קפלן ונמצאו ממצאים מהתקופה הכלקוליתית, תקופת הברונזה, ותקופת הברזל בארץ ישראל. בתקופה זו גם התגלה אתר ארכאולוגי נוסף באזור המוכר כיום כגן הגת (משולט גם כ"גת הלניסטית").
בשנות התשעים שופצה הכיכר, ונוספו אליה גם פינת משחקים ומפל מלאכותי.
בית האצילים

עלילה

בית האצילים מתרחש בראשית שנות השישים של המאה העשרים, כאשר איאן סטרואן דאנרוס מקבל לידיו את מנכ"לות חברת בית האצילים - אחת מחברות הסחר והספנות החזקות ביותר בהונג קונג. מנכ"ל החברה עדיין מכונה טאי פאן, כפי שכונו כל מנכ"ליה מאז דירק סטרואן, ועדיין נחשב לבכיר סוחרי הונג קונג. הספר עוסק במאבקי הכוח הנוצרים כאשר מנכ"ל חברה אמריקאית, לינק בארטלט, עם סגניתו קייסי צ'ולוק, מגיעים להונג קונג במטרה לקנות לעצמם דריסת רגל בכלכלת הונג-קונג, בכל דרך, ומאלצים את דאנרוס, וסוחרים אחרים, להילחם על המשך קיומם העצמאי. סביב קו העלילה המרכזי מתנהלים מאבקים כלכליים בינלאומיים, פרשיית ריגול ומאבקים אישיים שהם ספיחי האיבה בין סטרואן לברוק מראשית ימיה של הונג-קונג, כפי שתוארו בספר טאי פאן. בסופו של דבר, כמו בספר טאי פאן, רק איתני הטבע הם שמכתיבים את המנצחים והמפסידים במאבק.
הספר עובד בשנת 1988 למיני-סדרת טלוויזיה, בכיכובו של פירס ברוסנן.
דורון תמיר

ביוגרפיה

תמיר נולד ברחובות בנם היחיד של אידה ויוסף. אביו היה קצין בצבא האדום שכל משפחתו, אשתו וילדיו נספו בשואה ועלה לישראל ב-1948. למד בתיכון הימלפרב בירושלים והיה חניך בתנועת הנוער בני עקיבא. 
ב-1968 התגייס לצה"ל, שירת בחיל הרגלים ופיקד על מחלקה בפלוגת סיור. לאחר שנפצע עבר לשרת בתפקידי מודיעין. שימש קצין פענוח, קצין מודיעין חטיבה, ומפקד קורס קציני מודיעין. בפברואר 1981 מונה לקצין מודיעין של אוגדה 162, תפקיד בו שירת במהלך ההכנות ובלחימה במלחמת לבנון הראשונה. ב-1982 מונה לראש ענף 20 בחטיבת המחקר, בהמשך פיקד על המרכז למודיעין וסיור ושירת כקצין מודיעין של פיקוד המרכז. ב-1990 מונה לסגן ראש חטיבת המחקר ושימש בתפקיד במהלך מלחמת המפרץ ובמבצע לחיסולו של מנהיג ארגון חזבאללה עבאס מוסאווי. בשנים 1992 עד 1995 כיהן כקצין מודיעין ראשי.  
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת JFJ וחברת STA בתחום הייעוץ הביטחוני, מייסד ומנהל בחברת קורנרשוט, מנהל בחברת SILVER SHADOW ויועץ לתעשייה האווירית. כיהן כסגן נשיא בתחום התעשיות הביטחוניות בחברת נס טכנולוגיות. כמו כן כיהן כראש אגף במטה הסייבר הלאומי.
קריסטי מקוסקו קריגר

ביוגרפיה

קריגר קריגר סיימה ב-1992 תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. היא עבדה במחלקת הפרסום בחברת אמבלין של סטיבן ספילברג. ב-1995 עברה לעבוד בקרן השואה שיזם ספילברג.
ב-1997 החלה לשמש כעוזרת הראשית של ספילברג בעבודתו כמפיק וכבמאי במסגרת חברת דרימוורקס. במהלך השנים התקדמה ושימשה כעוזרת מפיק, מפיקה שותפה, מפיקה בפועל וכמפיקה בסרטיו, כשהיא תופסת את מקומה של קתלין קנדי שעברה ללוקאס פילם. בין השאר שימשה מפיקה בסרטים "גשר המרגלים" עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר, "העיתון" ו"שחקן מספר אחת".
היא נשואה ואם לבן.
דניאל קרן

ביוגרפיה

קרן נולד בירושלים. הוא בעל תואר שני בחקר המקרא, במנהל עסקים, פילוסופיה ורואה חשבון. אחרי שחרורו מצה"ל יצא לטייל בארץ ובעולם והחל לעסוק באמנויות לחימה. קרן למד ואימן קראטה במשך 25 שנה, והוא בעל חגורה שחורה דאן 5 בשיטת שורין ריו, שהוענקה לו על ידי בנו וממשיך דרכו של גרנד-מאסטר שושין נגמיני, ראש הארגון העולמי. קרן אף כתב ספר והפיק סרטים תיעודיים בנושא אמנויות לחימה. 
במקביל לחייו כאמן לחימה החל לרוץ למרחקים ארוכים, לצאת למסעות אתגריים ולטפס על הרים וצוקים מהגבוהים בעולם. בין הישגיו ניתן למנות את הטיפוס לפסגת האוורסט (קרן הוא הישראלי הרביעי שהעפיל לפסגת ההר הגבוה בעולם), הטיפוס על מצוק הגרניט הגדול בעולם אל קפיטן בקליפורניה, מסע סקי בעקבות פריטיוף ננסן לחציית כיפת הקרח של גרינלנד, מסע לקוטב הצפוני בעקבות חוקר הקוטב רוברט פירי, אולטרא-מרתון באנטארקטיקה והמרוץ הרגלי חוצה מדבר הסהרה. 
קרן דורג ראשון בישראל בריצת האולטרה מרתון למרחק 127 קילומטרים, וזכה מספר פעמים באליפות ישראל בקטגוריית הגיל במרחקים מ–10 קילומטר ועד למרתון. 
בשנת 2007 ייסד קרן את מועדון רצי תל אביב ומועדון ריצות ארוכות (מרת"א). 
בשנת 2009 נבחר על ידי האתר שוונג כאחד מספורטאי השנה. בחודש מאי של אותה השנה, העפיל לפסגת הר האוורסט בנפאל. 
בשנת 2012 הוציא לאור קרן את "ספר הריצה השלם" - ספר העוסק בריצה ומעניק טיפים, טכניקות וכו' לרצים חובבים ומקצועיים.
מסעותיו של קרן תועדו בכעשרה סרטים דוקומנטריים ובכתבות ששודרו בארץ ובעולם, בהם בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק העולמי, ערוץ 1 וערוץ 2 הישראלים וכן בכתבות עבור העיתונים מסע אחר, ידיעות אחרונות והארץ.

חיים אישיים

קרן היה נשוי למשוררת טל ניצן ולהם שני ילדים.
Alien Swarm

משחקיות

Alien Swarm הוא משחק יריות מלמעלה ללמטה נקבע בזווית של 60 מעלות. ארבעה שחקנים יכולים להצטרף למשחק של שיתוף פעולה יחד, שמטרת השחקנים היא להתקדם בשלבים הבדיוניים, הנושא את המדע אל תוך החייזרים. השחקנים יכולים לבחור לקראת תחילת המשחק מתוך 40 פריטים את מה שהם רוצים, המשחק כולל סטטיסטיקה מתמשכת, ציוד נעילה והישגים.

עלילה

נחיל של חייזרים פולשים השלטתו על כדור הארץ, בדצמבר 2052. חיילי מארינס נוחתים על ספינה בשם "כלב דם", במטרה לחפש ניצולים, ואם יהיה צורך, גם כדי להרוס את המושבה כדי למנוע את התפשטות החייזרים. כוח המשימה הורג מספר רב של חייזרים "נורמליים", אלא גם את הביצים הזרות, את הגידולים הסרטניים, טפילים ויצורים אחרים. עד מהרה הם מגלים כי המתיישבים כולם נהרגו על ידי הנגיעות הזרות. החיילים לאחר מכן שמים את הפצצה הגרעינית, ומפעילים את שעון העצר שלו, הם מגיעים לספינה זמן קצר לפני שהפצצה מתפוצצת.

כיתות

המשחק הוא מעמדי, עם שחקנים בתפקידים של קצין (Officer), חייל מיוחד (Special Weapons), חובש (Medic), וטק (Tech). בכל כיתה יש שתי דמויות לבחירה, עם הבדלים ביכולת.

Officer

מעניק לדמות בונוס גדול לפגיעה ונזק שהשחקן גורם, יש לו גישה לרובה חזק עם מטול רימוני תבערה, הדמות הזאת מסוגלת גם לזרוק כמות גדולה של חומרי נפץ.

Special Weapons

מביא נזק גלם גדול, מצויד עם רובה ציד מותאם אישית, קיבולת מחסנית גבוהה, בעל גישה למכונות ירייה חזקות מאוד.

Medic

המעמד הזה מסוגל לצייד ציוד ריפוי, עזרה ראשונה, ובעל יכולת לרפא את חבריו לקבוצה עם ה-Medigun שלו.

Tech

נושא את חיישן התנועה, והוא הכיתה היחידה שמסוגלת לפתוח דלתות נעולות ומקומות נעולים אחרים, יש לו גישה לרובי סער ובעל יכולת של יריית רימוני הלם.
יונדאי

יונדאי הוא מותג הכולל קבוצה גדולה של חברות דרום קוריאניות הפועלות באופן עצמאי או עצמאי-למחצה. החברה המזוהה ביותר עם המותג היא יונדאי מוטור, יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בעולם (נכון ל-2014).
חברת יונדאי הראשונה שהוקמה הייתה חברת בנייה שנוסדה על ידי צ'ונג ג'ו-יונג ב-1947, והפכה לקונצרן-ענק (צ'בול- Chaebol), הגדול ביותר בקוריאה הדרומית.
קבוצת יונדאי הייתה עד המשבר הכלכלי באסיה ב-1997, קונצרן ענק של חברות העוסקות בתחומים מגוונים כגון ייצור מכוניות וספינות, תעשייה כבדה, ביטוח, מסחר, נדל"ן, רשתות שיווק ועוד. לאחר פירוק הקבוצה נותרו חברות רבות הנושאות את השם "יונדאי" המנותקות מבחינה משפטית מ"קבוצת יונדאי". החברה הנושאת שם זה הצטמצמה לעיסוק בתחומי ייצור מעליות, שרותי שינוע סחורות ותיור.
4 שנים לאחר מכן, בשנת 2001, התפצלה מקבוצת יונדאי "יונדאי אלקטרוניקה" ושינתה את שמה להייניקס.