google/wiki40b huggingface dataset:
ערעור הבעל בגט

ערעור הבעל בגט (בלשון התלמוד: ערער דבעל) היא האפשרות של הבעל ששלח גט לאשתו באמצעות אדם שלישי (שליח) לערער על הגט ולכפור בעצם השליחות. לדברי הבעל הגט שניתן לאשתו הוא גט מזויף.

רקע

מתקנת חכמים, שליח שמעביר גט מן הבעל הנמצא בחוץ לארץ לאישה הנמצאת בארץ ישראל צריך להעיד בפני בית דין שהגט נכתב ונחתם בפניו ("בפני נכתב ובפני נחתם"). בכך הוא מונע כל פתח מצד הבעל או מישהו אחר לערער על תוקף הגט. במקרה שהשליח לא מסר הצהרה זו (כמו במקרה שהשליח מעביר את הגט מעיר לעיר בתוך גבולות ארץ ישראל, שאז אינו מחויב למסור עדות זו) יכול הבעל לטעון כי הגט שביד האישה לא ניתן מכוחו, וכי הוא מזויף.
האחרונים התחבטו בשאלה מהו יסוד כוח הבעל במה שמערער, ומהי סמכותו לערער על גט החתום ביד שני עדים.

הפתרון לערעור

בתלמוד מובא שבמקום שיש ערעור חזק כגון שהבעל עצמו מערער שהגט נכתב שלא לשם האישה או שהגט מזויף, הפתרון לערעור זה הוא "יתקיים בחותמיו", וכמו שמובא בפירוש רש"י שהעדים עצמם יכירו חתימתם או עדים אחרים יכירוהו ואז הגט כשר ונישאת בו.

על מה נסוב ערעור הבעל

בראשונים מובא שערעור הבעל הוא אפילו על זה שהגט נכתב לא לשמה. וכמו שמבואר בפירוש הרש"י במקום אחד שבעל מערער עליו "לפוסלו", ומאידך כתב במקום אחר "שהבעל מערער שהוא מזויף". ואין לפרש זאת כסתירה, מכיוון שאף שיש ערעור על לשמה מועיל קיום חתימות וכמבואר בפירוש הר"ן שמכיוון שקיימוהו שוב אין בו פסול משום "שעדים החתומים על השטר נעשה כמי שנחקרה עדותם בבית דין" ומשום כך לא נייצר חששות חדשים לגט לאור זה שהגט לא מזויף.
ואולם, בחדושי רי"ז הלוי כתב שהבעל רק מערער שהגט מזויף והוא מכח שהוא בעל השטר, ובעל השטר כוחו יפה רק במקום שמפקיע הגט לגמרי ולא במקום שמטיל רק ספק בכשרות הגט שנעשה שלא לשמה. לא כן היכן שהבעל מערער על כשרותו, שאז אומרים שאין כח הבעל נעלה יותר ממערער אחד, היות ששם גט שבו עדיין קיים, אם כי יש נידון רק אם כשר אם לאו שאז אין ביד בעל השטר כח יותר מאחד.
קסטנופסיס דלאוויי

תיאור

עץ בגובה עד 20 מטרים וקוטר בגובה חזה 60 סנטימטרים. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה בעוד שקליפת גזע של עצים בוגרים עבה וחרושה בתלמים. העצה בגוון צהוב-חום כבדה, חזקה, עמידה ללחות ומתאימה לשמש כעמודים או לרהיטים. אורך פטוטרת העלים בין 7 ל-15 מילימטרים, העלים גלדניים, מעט קשים ומתפוררים אחרי שהם מתייבשים. צורתם נעה מסגלגלה ועד אליפטית, אורכם בין 5 ל-13 סנטימטרים ורוחבם בין 3 ל-7 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים החל מאמצע הטרף. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש 6 עורקים משניים דקים מאוד ומעוגלים במקצת. גוון עלים צעירים הוא חום-צהוב, והם מכוסים קשקשים. גוון עלים בוגרים הוא אפור או אפור-כסוף.
העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 10 עד 15 סנטימטרים כשקוטר המוט המרכזי של התפרחת בין 2 ל-3 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים.
הספלול הוא בתחילה אליפסואיד ואחר כך חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 1.5 ל-2 סנטימטרים, המתפצל ל-2 או 3 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים בקוטר 15 עד 20 מילימטרים ובאורך של עד 3 עד 6 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז סגלגל, אורכו בין 10 ל-15 מילימטרים וקוטרו בין 13 ל-14 מילימטרים כשקצהו מכוסה בדלילות בשערות עדינות.
הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך.
אדאמנטיוס קוראיס

חייו

קוראיס נולד בסמירנה, ולמד בלהט פילוסופיה, אורינות ובלשנות עוד משנות נעוריו. בתחילה למד בעירו, סיים את בית הספר היווני האוונגלי, כבוגר שואף ידע נסע ללמוד באמסטרדם, חזר לסמירנה ונסע לצרפת. את בית הספר לרפואה של אוניברסיטת מונפלייה סיים בשנת 1788.
את כל שנותיו לאחר מכן בילה כגולה בפריז ונתמך כלכלית על ידי סוחרים עשירים מכיוס. כחוקר קלסי, קוראיס סלד מההשפעה הביזנטית על החברה היוונית והיה מבקר חריף של הבורות של אנשי הדת וההתרפסות שלהם לאימפריה העות'מאנית, למרות שהוא הודה שהייתה זו הכנסייה האורתודוקסית ששמרה את הזהות הלאומית של יוונים. בעודו בפריז, הוא היה עד למהפכה הצרפתית.. הוא הושפע מהרגשות המהפכניים וליברליים של תקופתו, הוא העריץ את תומאס ג'פרסון והתכתב אתו. קוראיס האמין בחינוך, האמין כי חינוך יבטיח לא רק את ההישג של עצמאות אלא גם כינונה של חוקה ראויה למדינה היוונית המשוחררת. עודד יוונים עשירים לפתוח ספריות ובתי ספר חדשים ברחבי יוון. הוא חזה דמוקרטיה ביוון, היו לו דעות (שהושפעו מהמהפכה בצרפת) על איך המערכת המשפטית צריכה לתפקד בדמוקרטיה והוא חשב שאפשר יהיה לשחזר את תהילת תור הזהב של פריקלס.
הוא החליט לטהר את השפה המדוברת מגורמים זרים שנכנסו אליה בעקבות הכיבוש והקליטה של מילים זרות על ידי הפזורה היוונית וסטודנטים שלמדו במדינות אחרות. כוונתו הייתה להביא את השפה קרוב ככל האפשר לשפה הקלאסית של יוון העתיקה, אותה ידעו חלק ניכר ממשכילי אירופה של אותה עת. מאמציו הובילו להוצאת " Ἄτακτα", המילון היווני המודרני הראשון. אנציקלופדיה בריטניקה מציינת כי "השפעתו על השפה היוונית המודרניות והתרבות אף הושוותה לזו של דנטה באיטלקית ומרטין לותר בגרמנית".
קוראיס תרגם סופרים יווניים עתיקים ומספר כתבים לטיניים ליוונית מודרנית (ולשפות אחרות) במטרה להנגיש את נכסי התרבות האלו לעם. דרך התרבות הקלאסית קיווה לגרום להתעוררות רוחנית ולאומית של העם, ולשם כך הוסיף בספריו מבואות ארוכים בהם פרס את משנתו בעניינים פוליטיים, חינוכיים ולשוניים והתייחס לחברה הרצויה ביוון. קוראיס הפיק 30 כרכים של תרגומים אלה, בתוכם 17 כרכים של "הספרייה של ספרות יוונית". בנוסף כתב מספר ספרים בהם חיבור שנחשב כניתוח ההיסטורי, חברתי ומדיני הטוב ביותר של התקופה המודרנית ביוון תוך התמקדות בנושאים חברתיים. הוא תמך במסעו של נפוליאון למצרים וארץ-ישראל ותקף את הפטריארך היווני בירושלים כאשר זה דחק בנתיני הסולטאן הנוצרים לתמוך בסולטאן במלחמה נגד צרפת ה"אתיאיסטית". מאוחר יותר הצטננה תמיכתו בנפוליאון והוא כינה אותו "הרודן של רודנים". 
קוראיס נפטר בפריז בגיל 84 זמן קצר לאחר פרסום הכרך הראשון של האוטוביוגרפיה שלו ולפני סיום הדפסת המילון. שרידיו נשלחו ליוון, להיקבר שם. דיוקנו הופיע על שטר של 100 דרכמות בשנים 1978-2001.
פרנסיסקו חאבייר רודריגס

קריירה

רודריגס, יליד מסטלאן שבמקסיקו, החל את קריירת הכדורגל המקצועית בגוודלחרה מליגת העל המקסיקנית, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בעונת 2002. ב-9 במאי 2008, נודע כי רודריגס הועבר אל הקבוצה ההולנדית פ.ס.וו. איינדהובן תמורת סכום של 1.8 מיליון דולר והפך אותו למקסיקני השני בסגל ההולנדים יחד עם קרלוס סלסידו. רודריגס פתח את עונת הבכורה שלו במועדון בעיקר על הספסל. הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון ב-25 בנובמבר 2008, בבעיטה חזקה מ-25 מטרים במשחק הליגה נגד הראקלס אלמלו.
ב-14 ביולי 2011, רודריגס חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת הבונדסליגה הגרמנית שטוטגרט תמורת סכום שלא פורסם. רודריגס ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ב-6 באוגוסט 2011 בניצחון 3-0 על שאלקה 04. במשחק זה, רודריגס בישל את השער השני לקאקאו.
ב-2 בינואר 2013, רודריגס עבר לקבוצה המקסיקנית קלוב אמריקה. בעונה שלאחר מכן, ב-4 ביוני 2014, הוא חתם בקרוס אסול.
מתא"ם

מתא"ם הוא מבחן מיון לתארים מתקדמים בפסיכולוגיה, שנערך על ידי המרכז הארצי לבחינות ולהערכה בישראל. בחינת המתא"ם הוחלה לראשונה בשנת 2000.

מבנה המבחן

המבחן מורכב משני פרקים: פרק העוסק בשיטות מחקר בפסיכולוגיה, ומשקלו 30% מהציון ופרק העוסק בהבנה ובניתוח של מאמרים מתחומי הפסיכולוגיה השונים, שפורסמו בכתבי עת מדעיים. משך המבחן הוא כ-5 שעות. בדומה לציוני הבחינה הפסיכומטרית, גם במבחן המתא"ם הציונים הם יחסיים, כלומר משקפים את הישגי הנבחן ביחס לשאר הנבחנים. הציונים המדווחים הם ציוני תקן כשהממוצע הוא 100 וסטיית התקן היא 20. הציונים נעים בין 50 לבין 150. מבחן המתא"ם נערך פעם אחת בשנה, בחודש אוקטובר, לפני תחילת שנת הלימודים האקדמית.

משמעות המבחן

הגשת הציון במבחן המתא"ם הוא חלק מתהליך המיון שעוברים המועמדים ללימודים בכל המגמות הטיפוליות בארץ. ברוב האוניברסיטאות, משמש הציון גם למיון לקראת הקבלה ללימודים במגמות החברתיות והמחקריות. על אף שהמשקל היחסי שניתן לציון המתא"ם במיון המועמדים (לעומת שאר הנתונים) משתנה בין המוסדות השונים, ברוב האוניברסיטאות ציון המתא"ם הוא המדד המשמעותי ביותר במיון המתמודדים. תוקף המבחן הוא לארבע שנים.
המתא"ם בוחן יכולות מחקריות בלבד ואינו בוחן את כשירות המועמד למקצוע טיפולי מבחינה אישיותית.
קרלוס פנה

ביוגרפיה

פנה נולד בקולומביה, מיזורי וגדל בווסטון, פלורידה. פנה למד בבית הספר "Sagemont". כנער הופיע בהפקות מקומיות של המחזות "גריז" ו-"Man of La Mancha". הוא החל ללמוד ב"בית ספר מורשת אמריקאית", אך עבר ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.

קריירה

התפקיד המשמעותי הראשון שלו היה תפקיד אורח בסדרה "ER", בגיל 15. מאוחר יותר באותה שנה, הופיע בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "המשפט של איימי" וב"סאמרלנד". כמ כן, הופיע ב-13 פרקים בסדרה "מדריך ההישרדות של נד". הוא הופיע בפרסומת טלוויזיה לאקדח מים, ותמונתו הופיעה גם על אריזת הצעצוע.
פנה למד תיאטרון מוזיקלי בקונסרבטוריון בבוסטון, ובתקופה זו התקבל לתפקיד מרכזי בתוכנית הטלוויזיה "ביג טיים ראש". הוא עבר להוליווד באוגוסט 2009. ב-2011 הופיע בתוכנית המציאות "Miller Production".
בשנת 2009 לוהק פנה לסדרת הטלוויזיה "ביג טיים ראש" בניקלודיאון, בתור אחד הדמויות הראשיות של הסדרה. פנה גם משתתף כזמר בלהקת הפופ "ביג טיים ראש", שהוקמה ב-2009, לצד הזמרים לוגן הנדרסון, ג'יימס מאסלו וקנדל שמידט, כולם שחקני התוכנית שהלהקה נושאת את שמה. בלהקה הוא ידוע בתור האיש המאיים והבילתי צפוי (בפרק:שביתה ביג טיים). בשנת 2010 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "BTR", בשנת 2011 יצא האלבום השני, "Elevate" ובשנת 2013 יצא אלבומם השלישי והאחרון של הלהקה "24/seven" אשר שם כתב גם כמה שירים. בשנת 2014 התפרקה הלהקה.

לאחר ביג טיים ראש

בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה "חלקי חילוף" בתפקיד אוסקר ואסקס לצדה של ג'יימי לי קרטיס. באותה שנה פנה השתתף בעונה ה-21 של תכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדנית המקצועית וויטני קרסון ושניהם זכו במקום הרביעי.
בשנת 2016 לקח חלק בספיישל הטלוויזיוני "גריז: לייב" של רשת פוקס, בדמותו של קניקי.

חיים אישיים

ב-11 בספטמבר 2013 התארס לשחקנית אלכסה וגה, שגם השתתפה בפרק הסיום של הסדרה ביג טיים ראש. ב-4 בינואר 2014 השניים התחתנו בפוארטו ואיארטה במקסיקו. לזוג שני בנים. הראשון נולד בדצמבר 2016, והשני נולד ביוני 2019.  
פנה ואשתו חולקים ערוץ יוטיוב בשם "LexLovesLos".
סופרארוגציה

סופרארוגציה (באנגלית: Supererogation) היא מושג מתחום הפילוסופיה של המוסר, המתאר פעולות הנתפסות באופן מסורתי כפעולות טובות מבחינה מוסרית שנמצאות מעבר לחובה המוסרית (Moral obligation). דוגמה בולטת לפעולה זו היא קפיצה על רימון.

מקור המושג

המושג הופיע לראשונה בספרות הקתולית, בגרסה הלטינית של משל השומרוני הטוב. תומאס אקווינס טוען בספרו מכלול התאולוגיה כי סופרארוגציה היא הדרך הבטוחה להשגת חיי נצח. הדיון סביב מושג זה התקיים היסטורית בזירה התאולוגית, והיה נתון במחלוקת עזה בין הגישה הקתולית לגישה הפרוטסטנטית. רק בשנת 1958, עם פרסום מאמרו של האתיקן ג'יי. או ארמסן (J. O. Urmson)‏ 'Saints and Heroes', החלה הספרות האתית בפילוסופיה המודרנית לגלות בו עניין.

טיב המושג

העיסוק התאורטי בטיבה של הסופרארוגציה כרוך בשאלות על טיבה של החובה המוסרית וגבולותיה, על הקשר בין חובה לערך, על תפקיד האידיאל והתירוצים בשיפוט מוסרי ועל טיבה של השכילה המוסרית (Moral reason). עיסוק זה מצוי גם במטא אתיקה (בתחום הלוגיקה הדאונטית (Deontic logic)) וגם באתיקה הנורמטיבית (בסוגיות העוסקות בהצדקות של חובות מוסריות). 
המאפיינים של פעולה המוגדרת כסופרארוגציה נמצאים במחלוקת, ואין הגדרה רשמית וברורה המקובלת לחלוטין בספרות הפילוסופית. רוב ההגדרות קושרות מושג זה עם כוונות אלטרואיסטיות, עם הקרבה עצמית או נכונות להקרבה עצמית, עם רצון חופשי ועם אופי התנדבותי. לפי התפיסה הרווחת בספרות, קיים קשר הכרחי בין פעולות סופרארוגציה לבין פעולות הראויות לשבח. פעולות סופרארוגציה נחשבות לפעולות שהן טובות מבחינה מוסרית, אך לא לפעולות שהמוסר מחייב אותן. בניגוד לפעולה הנתפסת כחובה מוסרית (אותה טוב לעשות, ורע לא לעשות), פעולת סופרארוגציה נמצאת בקטגוריה נפרדת של פעולות שטוב לעשותן, אולם לא רע לא לעשותן. פעולה כזו ראויה לשבח מוסרי אולם אם נמנעים ממנה: אין הדבר כרוך בגינוי מוסרי. סוכן מוסר המבצע פעולה שנתפסת כסופרארוגציה נתפס לעיתים רבות כגיבור או כקדוש, ופעולתו זוכה לשבחים. אדם שלא מבצע פעולה המוגדרת כסופרארוגציה - לא יהיה נתון לגינוי מוסרי (בניגוד לאדם שלא יבצע פעולה שנחשבת לחובה מוסרית).

ביקורת

ישנם אתיקנים (anti-supererogationists) המעלים ספק בקיומה של פעולה שיכולה להחשב לסופרארוגציה. חלקם טוענים כי כל פעולה המוגדרת כטובה מוסרית לא יכולה להיות אופציונלית אלא היא חובה, ולכן לא יכולה להיות פעולה שהיא גם טובה מוסרית וגם מעבר לחובה המוסרית. בנוסף, אף על פי שבאופן כללי אתיקנים מטילים ספק בקיומן של חובות מוסריות שיש לאדם כלפי עצמו (זאת משום שמוסר נתפס כמושג הקשור להתנהגות של סוכן מוסר כלפי אחרים), יש הרואים בהקרבה עצמית מעשה שאינו מוסרי. הפילוסופית איין ראנד למשל טוענת בספרה 'מעלת האנוכיות' (The Virtue of Selfishness) כי אדם שמנסה להציל אדם זר מטביעה תוך סיכון חייו שלו – עושה למעשה מעשה לא מוסרי, זאת משום שעל האדם להציב את טובתו האישית מעל טובת הזולת.
תוכון מצוי

התנהגות

התוכונים ניזונים בעיקר מזרעים. התוכון מסיר בעזרת לשונו העבה ומקורו את הזרעים מקליפותיהם והוא אינו אוכל את קליפת הגרעין. הזרעים שהתוכון אוכל כוללים דוחן, סיטריה, שיבולת, בוראה, לפתית, פשתן וגרעיני חמנית (אותם הם מפצחים באמצעות מקורם).
בדרך כלל, התוכונים חיים עם בת זוג אחת כל החיים.
רוב התוכונים המוחזקים בשבי הם זנים של תוכונים אוסטרלים, אך ישנו בשוק זן הגדול בגופו מן האוסטרלי ומחירו יקר יותר, תוכון אנגלי.
הטיפול בתוכון אינו כרוך בהוצאה כספית גדולה, אלא רק הוצאה ראשונית על מחיר הכלוב. הטיפול אינו קשה, וקל אף לילד לבצע מטלה זאת.

רבייה והתפתחות

מזמן הזיווג ועד להטלה חולפים בין 19 ל-21 ימים. בדרך כלל, גודל התטולה נע בין 4 ל-9 ביצים, שמשקלה של כל אחת הוא מעט מעל 2 גרם. ההטלה מתבצעת לסירוגין, יום כן ויום לא. בטבע, הדגירה מתקיימת בחודשים אפריל עד אוקטובר ובשבי הם מתרבים כל השנה. הנקבה דוגרת על הביצים במשך כ-16 עד 21 ימים. משקלו של גוזל בן יומו כ-2 גרם. העיניים נפקחות רק כאשר הפלומה נעשית גלויה לעין. כעבור שבוע מגיע משקלו ל-12 - 15 גרם וכעבור שבועיים כ-30 גרם. אז גם יוכל להרים את ראשו ולהניעו לצדדים. נוצות הזנב והכנפיים כבר מפותחות דיין בגיל 3 שבועות וקצותיהן מעוצבות כפי הנדרש. התפתחות הנוצות מסתיימות בגיל חודש וכך גם המשקל המרבי, כאשר הצעירים פורחים מן הקן. בשלב זה עורפו ומצחו של התוכון מפוספסים בכתמים כהים, אם כי צבע גופו עדיין חיוור מזה של הבוגר. נשירת הנוצות יכולה להתחיל בגיל 10–12 שבועות. התוכונים המבוגרים משירים נוצותיהם בדרך כלל בתחילת הסתיו. הנשירה היא חלקית ויכולה לשוב עוד פעם או פעמיים באותה שנה. התוכון מגיע לבגרות בגיל 6 חודשים אך מומלץ לא לאפשר הטלה עד גיל 10 חודשים.

דגירה

גם אחרי בקיעת הביצים האמא צריכה לדגור על הגוזלים כדי שחום גופם יגיע לכדי 40 מעלות לערך, אחרת הגוזלים לא ישרדו. כשהם גודלים מעט האמא יכולה להרשות לעצמה לצאת מתיבת ההטלה משום שהגוזלים מחממים אחד את השני.

האכלה

כשהתוכונים הם גוזלים האבא מאכיל את האמא והאמא מאכילה אותם, כעבור חודש האבא מסייע בהאכלת גוזליו ומגיל חודש וחצי ואילך האבא מאכיל את גוזליו לבדו.
צורת האכלה נעשית מפה לפה, האמא מכניסה את האוכל לפיו של הגוזל, ובעזרת לשונה מחדירה אותו לתוך הלוע.

מין הגוזל

בגיל חודשיים צבע האף (נמצא מעל המקור) של הזכרים הוא ורוד ובגיל כארבעה חודשים הוא נהפך לכחול, אצל הנקבות צבע האף הוא לבן ובגיל ששה חודשים נהפך לחום. אצל התוכונים הצהובים צבע האף של הזכרים ישאר ורוד ואצל הנקבות ישאר לבן גם בגיל מבוגר.

עור הרגליים ותוחלת החיים

בניגוד לעופות אחרים, עור רגליהם של תוכונים קשישים אינו מתקלף, אך עם הזדקנותם, הרי ציפורניהם והמקור בחלקו התחתון נעשים שבירים. תוחלת החיים של התוכון היא בין 3 ל-4 שנים.
מילו ג'וקאנוביץ'

ביוגרפיה

ג'וקאנוביץ' נולד בעיר ניקשיץ'. בנעוריו היה מעורב בפעילות הקומוניסטים ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, וב-1979 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה.

במסגרת יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו

ב-15 בפברואר 1991, לאחר ניצחון ליגת הקומוניסטים של מונטנגרו בה היה חבר בבחירות לפרלמנט, מונה ג'וקאנוביץ' על ידי נשיא מונטנגרו מומיר בולטוביץ' לתפקיד ראש ממשלת מונטנגרו. ג'וקאנוביץ', שהיה בן 29 בעת המינוי, היה לראש הממשלה הצעיר ביותר באירופה באותה עת. המינוי נעשה בברכת סלובודן מילושביץ', ששימש כנשיא סרביה השכנה במסגרת יוגוסלביה והיה הפוליטיקאי הדומיננטי ביוגוסלביה דאז (כפדרציה סוציאליסטית ואחר כך כפדרציה הכוללת את סרביה ומונטנגרו). ג'וקאנוביץ' שימש בתפקיד זה בשלוש כהונות רצופות, עד שנת 1998.
ג'וקאנוביץ' שימש כנשיא מונטנגרו בשנים 1998 עד 2002.
בשנת 2002 התפטר מתפקיד הנשיא כמה חודשים לפני מועד תום הכהונה כדי להתמודד בבחירות, ניצח והפך שוב לראש ממשלת מונטנגרו.

במסגרת מונטנגרו העצמאית

מונטנגרו זכתה בעצמאותה מהאיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו (כלומר מסרביה) ביוני 2006, לאחר משאל עם שנערך בנושא, וכך הפך ג'וקאנוביץ' לראש ממשלת מונטנגרו העצמאית תוך כדי כהונתו. ג'וקאנוביץ' היה בין תומכי העצמאות. באוקטובר של אותה שנה התפטר מראשות הממשלה (התפטרות שנכנסה לתוקף בנובמבר). ב-2006 גם כיהן כשר ההגנה הראשון של המדינה החדשה.
ג'וקאנוביץ' התמודד ונבחר שוב לתפקיד ראש ממשלת מונטנגרו בשנת 2008. ב-2010 התפטר והוחלף בידי איגור לוקשיץ'. ב-4 בדצמבר 2012 שב לכהן כראש הממשלה. כך הפך לאחד מראשי הממשלה באירופה שכיהנו בתפקידם בזמן הרב ביותר. 
בתקופת כהונתו השלישית כראש-ממשלה פתח ג'וקאנוביץ' במגעים על הצטרפות לנאט"ו ודבר זה עורר התנגדות בקרב חלקים בציבור. באוקטובר 2015 נערכו הפגנות רחבות היקף בעיר הבירה פודגוריצה בדרישה לפטרו מתפקידו עקב טענות האופוזיציה על מעשי שחיתות, האשמות אותן דחה בתוקף.
לאחר ניצחון מפלגתו בבחירות לפרלמנט ב-2016 הוא פרש מתפקידו והוחלף על ידי בן מפלגתו דושקו מרקוביץ'.
ב-2018 התמודד פעם נוספת לנשיאות מונטנגרו ונבחר לכהונה של חמש שנים.
מכון מורשת אשכנז

מכון מורשת אשכנז הוא מכון שנוסד בשנות ה-90 בבני ברק על ידי חוקר יהדות אשכנז הרב בנימין שלמה המבורגר. המכון שם לו למטרה לשמר ולחדש את מנהגי היהדות המסורתית שהיו נפוצים במחוזות גרמניה ונעזבו על ידי צאצאיהם בארץ ישראל.
המכון עוסק בחקר ההלכה שהייתה נהוגה בגרמניה, ובחקר נוסח התפילה המסורתי, לצד פולקלור מקומי וניגוני התפילה המקובלים.
המכון הוציא את סדרת הספרים שרשי מנהג אשכנז, העוסקת בחקר מנהגים הנהוגים אצל יוצאי גרמניה, מתוך השוואה לדעות הפוסקים, ומנהגי הקהילות השונות. עד כה יצאו חמשה כרכים בסדרה.
המכון גם מוציא ספר שנה, "ירושתנו", לנושאים הקשורים למטרות המכון. בסופו לוח מנהגי בית הכנסת לבני אשכנז.
בחסות המכון נפתחים בתי כנסיות ברחבי ישראל והעולם כדי לשמור על מנהגי אשכנז ומערב אירופה. קהילות כאלו קיימות היום בבני ברק, בירושלים, בביתר עילית, במודיעין עילית, בחיפה, ובמקומות נוספים בישראל ומחוצה לה.
קנת בילבי

קנת בילבי (באנגלית Kenneth W. Bilby‏; 7 באוקטובר 1918 - 1 באוגוסט 1997) היה עיתונאי אמריקאי שסיקר את מלחמת העצמאות ונתן את השם "דרך בורמה" לדרך העפר שהובקעה במהלך מלחמת העצמאות כדרך עוקפת לירושלים בזמן שהכביש הראשי מתל אביב לירושלים נחסם על ידי הלגיון הערבי הירדני בלטרון ובשער הגיא.
קנת בילבי נולד בטוסון שבמדינת אריזונה בשנת 1918. הוא למד באוניברסיטת אריזונה והוענק לו תואר בוגר במדעי הרוח. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין קרבי והגיע לדרגת לויטננט קולונל במטהו של הגנרל דווייט אייזנהאואר. במלחמה הוענקו לבילבי שלושה אותות הצטיינות: אות לגיון הכבוד, כוכב הברונזה וכוכב הכסף. לאחר המלחמה הפך בילבי לכתב בעיתון "ניו יורק הראלד טריביון", שגלגולו כיום הוא העיתון בעל התפוצה העולמית אינטרנשיונל הראלד טריביון. בראשית מלחמת העצמאות של ישראל הגיע בילבי לאזור וסיקר את מהלכיה. 
בילבי היה עד לכיבוש יפו זמן קצר לפני הכרזת העצמאות וביקר בעיר לאחר שנכנעה ב-13 במאי 1948. על התקפת הפלמ"ח על שער ציון ב-22 במאי 1948 דיווח בילבי לעיתונו כי מעולם לא ראה פעולה צבאית שבוצעה בצורה כה טובה כפעולה זאת.
לאחר כישלון מבצע בן נון א' לכיבוש לטרון החליט צה"ל לכבוש את הכפרים בית ג'יז ובית סוסין, פעולה שהסתיימה בהצלחה ב-26 במאי. בכך נפתחה אפשרות לעבור בדרך מחולדה ועד קריית ענבים באמצעות ג'יפים ולעקוף את חסימת הכביש הראשי לירושלים. הוחל בהעברת שיירות הספקה בדרך זו, ובהמשך הדרך נסללה. בילבי פרסם על כך כתבה שהשתרעה על שלושה טורים בעמוד הראשון של עיתונו וכתב: "סיפור זה בוודאי יהפוך לסיפור גבורה בתולדות היהודים". על רקע ניסיונו הצבאי מצא בילבי לנכון לכנות את הדרך שנפרצה בשם "דרך בורמה" על שם דרך בורמה המקורית, שהייתה ציר אספקה בין בורמה לסין במלחמת סין-יפן השנייה, וכך נקבע שמה לדורות.
בהמשך עבר בילבי את הקווים לצד הירדני, אך בזמן ההפוגה הראשונה גורש מעמאן לקפריסין, ביחד עם עוד ארבעה עיתונאים, בשל אהדתו לישראל. בנובמבר 1948, כאשר המלך עבדאללה הראשון החל בגישושים לסיום המלחמה, הוא מצא לנכון להזמין את בילבי לארמונו ולהעניק לו ראיון, ככל הנראה בשל קרבתו של בילבי לישראל. הראיון עם המלך פורסם בהרחבה בעיתוני העולם ועורר הד רב, עד אשר הירדנים נרתעו והשגרירות הירדנית בקהיר פירסמה הכחשה לדברים שנכתבו בכתבה על כוונותו של המלך לפתוח במשא ומתן עם ישראל.
בילבי שב לישראל, וב-25 בנובמבר היה אורח כבוד בערב לכבוד חיל האוויר הישראלי שנערך בבית הבימה בתל אביב בהשתתפות מפקדי החיל.
בשנת 1950 יצא לאור בארצות הברית ספרו על חוויותיו כעד ראייה להולדת מדינת ישראל ולמלחמת העצמאות שלה בשם "New star in the Near East". הספר ראה אור בישראל בתרגום לעברית בשם "דרך כוכב במזרח התיכון" עוד באותה שנה. 
בילבי סיקר את בעיית הפליטים הפלסטינים באומרו: 
יציאת הערבים, לפחות בתחילתה, קיבלה עידוד מצד הרבה מנהיגים ערביים כגון חאג' אמין אל-חוסייני, המופתי הירושלמי הפרו-נאצי הגולה, ומצד הוועד הערבי העליון לארץ ישראל. הם ראו בגל הראשון של תבוסת הערבים תופעה חולפת בלבד. יברחו ערביי ארץ-ישראל אל הארצות השכנות. דבר זה יסייע לעורר את יתר העמים הערביים למאמץ מוגבר, וכאשר תהלום הפלישה הערבית, יוכלו הארצישראלים לשוב לבתיהם ולקבל פיצוי מרכושם של היהודים, שייזרקו לים
כשפרש מעיתונו היה לסגן נשיא חברת RCA - תאגיד הרדיו של אמריקה ולאחר מכן מונה למנהל בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד.
קנת בילבי נפטר בעיר דאלאס במדינת טקסס בשנת 1997.
לינדה אוונג'ליסטה

לינדה אוונג'ליסטה (Linda Evangelista; נולדה ב-10 במאי 1965) היא דוגמנית על קנדית.

ילדותה

אוונג'ליסטה נולדה למשפחת פועלים ממוצא איטלקי בסט. קתרינס, שבאונטריו. היא קיבלה חינוך קתולי, דבר שלא מנע ממנה להתמודד ואף לזכות בתחרות היופי "Miss Teen Niagara" בגיל 13 בלבד.

קריירה

אוונג'ליסטה עברה לניו יורק ושם הוחתמה בסוכנות עלית. עם התפתחות הקריירה שלה עברה לפריז והחלה להופיע גם בוידאו-קליפים עם הזמר ג'ורג' מייקל. 
יחד עם כריסטי טרלינגטון, קלאודיה שיפר, סינדי קרופורד ונעמי קמפבל, נחשבת אוונג'ליסטה לאחר מדוגמניות העל שהשפיעו רבות על עולם האופנה בסוף שנות השמונים ותחילת התשעים של המאה העשרים. היא צוטטה במגזין "ווג" (1990) כמי שאמרה "אנו לא מתעוררות בשביל פחות מ 10,000 דולר ליום" בהתייחס לדוגמניות העל מסוגה. 
בשנות השמונים המאוחרות קצצה במפתיע את שערה לתספורת קצרה בסגנון גברי, ועקב כך בוטלו מרבית תצוגות האופנה עבורה לאותה עונה, לאחר מכן היא המשיכה לשנות את סגנון עיצוב שערה לעיתים קרובות והופיעה על שערי מגזינים תוך שהיא מכתיבה את אופנת השיער לנשים רבות ברחבי העולם.
בשנת 2008 נבחרה להוביל את קמפיין הסתיו של פראדה.

חייה האישיים

בין השנים 1987-1993 הייתה אוונג'ליסטה נשואה לג'רלד מארי, מנהל בסוכנות "עלית". לאחר שנפרדה ממנו היא הייתה בקשר עם השחקן קייל מקלכלן (1992–1998), שחקן הכדורגל הצרפתי פביאן בארטז (1998-2000), איל הנפט האיטלקי אוגו ברקטי פרטי (2003-2004) ונהג הפורמולה 1 פאולו ברילה. 
אוונג'ליסטה ניסתה להרות במשך זמן רב, ובשנת 1999 הפילה בחודש השישי להריונה עובר שאביו היה בארטז. ב-11 באוקטובר 2006 ילדה את בנה, אוגוסטין ג'יימס. אביו הוא פרנסואה-אנרי פינו, מנכ"ל ענקית האופנה PPR השולטת במותגים גוצ'י ואיב סן-לורן.
רובע המזקקות

היסטוריה

המזקקה של גודרהאם וורטס נוסדה בשנת 1832 ובסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 הייתה למזקקה הגדולה ביותר בעולם. כאשר ייצרה יותר מ-7.6 מיליון ליטר של ויסקי, בעיקר לייצוא בשוק העולמי, נרכשה החברה על ידי המתחרה חירם ווקר (Hiram Walker), מזקק קנדי גדול נוסף. מיקומו לצד קו הראשי של הרכבת הלאומית הקנדית וסמיכותו לשפך (המקורי) של נהר דון לאגם אונטריו, יצרו חוצץ שהפריד בין הרובע לבין הקהילות השכנות הסמוכות. עם זאת, אלו איפשרו חיבור תחבורתי נוח לשאר קנדה והעולם. האזור שימש כבסיס פעולה ימי ויבשתי תעשייתי מרכזי של טורונטו בפרט וקנדה בכלל.
תהליך הדה-תיעוש באזור, שהתרחש בסוף המאה ה-20, והפסקת פעילות המזקקה, גרמו לנטישת הרובע. חלק מהמבנים התעשייתיים והמסחריים בסביבה נהרסו מעת לעת והותירו את המזקקה המקורית מוקפת בעיקר במגרשים ריקים. עם זאת, סגירת פעילות המזקקה שעוד נותרה ב-1990, יצרה הזדמנויות עסקיות להשקעה והחל תהליך פיתוח מחדש של האזור, שהכיל את האוסף הגדול והאיכותי ביותר של הארכיטקטורה התעשייתית של התקופה הוויקטוריאנית באמריקה הצפונית.
המיתון הכלכלי של תחילת שנות התשעים של המאה העשרים והצניחה במחירי הדירות ומחירי השכירות למשרדים במרכז העיר טורונטו, עיכבו את המאמצים להחיות את האזור. עם זאת, בשלהי שנות התשעים נבנו שני בנייני מגורים באזור הפריפריפריאלי של הרובע.
בעוד הרובע ממתין להשקעות ושיפוץ, האווירה ששררה בו החלה למשוך במאים לצילום סצנות לסרטים. מאז 1990, האתר שימש כאתר צילום עבור למעלה מ-800 הפקות סרטים וטלוויזיה.

חידוש

בשנת 2001, נרכש האתר על ידי סיטיסקייפ אחזקות בע"מ, אשר הפכה את הרובע לאזור אורבני ידידותי להולכי רגל, באמצעות הרחבת מדרכות וצמצום שטחי כבישי הגישה לאזור. העבודה הושלמה והרובע נפתח מחדש לציבור ב-2003. הבעלים החדשים סירבו להשכיר את כל שטח הקמעונאות והמסעדות לרשתות או זיכיונות, ולפיכך רוב המבנים מאוכלסים בבוטיקים, גלריות לאמנות, מסעדות, חנויות תכשיטים ובתי קפה, כולל מבשלת בירה זעירה. הקומות העליונות של מספר מבנים הושכרו לאמנים כחללי סטודיו ולמשרדים בעלי "מיקוד יצירתי". מרכז הצעירים לאמנויות הבמה, נפתח באתר ומשמש כביתו של "חברת תיאטרון סולפפר" והפקות הדרמה של "קולג' ג'ורג' בראון" הסמוך. ישנן תוכניות לפתח דירות למגורים, משרדים, שטח קמעונאי נוסף על קרקעות ריקות שבשולי הרובע.
רובע המזקקות הוא אתר היסטורי לאומי של קנדה, והוא אתר לשימור תחת "חוק מורשת אונטריו" מאז 1976. הוא היה רשום על ידי מגזין נשיונל ג'יאוגרפיק כ"אתר חובה" בקנדה עבור תיירים ומטיילים.