קוצ'ינצ'ינה

רקע כללי

כיבוש דרום וייטנאם היה תהליך ארוך של רכש טריטוריאלי על ידי הווייטנאמים. וייטנאם כמעט הכפילה את שטחה בשנת 1470 בזמן שלטון המלך הגדול לה טאן טונג על חשבון צ'אמפה. מאתיים השנים הבאות היו תקופה של איחוד טריטוריאלי ומלחמת אחים עם התרחבות הדרגתית בלבד כלפי דרומה.
בשנת 1516 נחתו סוחרים פורטוגלים שהפליגו ממלאקה בדה נאנג, צ'אמפה. והקימו שם מושבה. הם כינו את האזור "קוצ'ין-סין" - הרכיבו את השם מהחלק הראשון של קוצ'ין המלזית, אשר התייחס לכל וייטנאם. הם צירפו לשם את המילה "סין" כדי להבחין בין האזור לבין העיר ומדינת קוצ'ין בהודו, המושבה הוותיקה שלהם.
כתוצאה ממלחמת אזרחים שהחלה ב-1520, שלח קיסר סין ועדה ללימוד מעמדה המדיני של אנאם בשנת 1536. כתוצאה מהדו"ח שנמסר, הוא הכריז מלחמה נגד שושלת מאק ששלטה על רב שטח וייטנאם הצפונית והמרכזית. השליט של וייטנאם מת בשעה שהצבאות הסיניים עברו את גבולות הממלכה ב־1537, ואביו, מונג דוננג דאנג, מיהר להיכנע לרצון הקיסרי והכריז על עצמו כוסאל של קיסר סין. הסינים הכריזו כי גם לשושלת לי וגם לשושלת מק יש זכות לחלק מהאדמות ולכן הם הכירו במשטר של לי בחלק הדרומי של וייטנאם ובמקביל הכירו בשלטון של מאק בחלק הצפוני, שנקרא טונקין. זאת הייתה מדינה פאודלית תחת השליטה של סין.
אולם הסדר זה לא נמשך זמן רב. בשנת 1592, המלך טין טונג הוביל את הצבא המלכותי כבש כמעט את כל השטח של שושלת מאק, והעביר את מלכי שושלת לי בחזרה לבירה המקורית של האנוי. שושלת מאק החזיקה רק בחלק זעיר של צפון וייטנאם עד 1667, כאשר שושלת לי כבשו את האדמות האחרונות של מאק.

קוצ׳ינצ'ינה ממלכת נגואיין (1620–1774)

ב-1623 הקים נגואיין פוק נגוין, שליט המחוזות הדרומיים של וייטנאם, קהילה מסחרית בסייגון. במהלך 50 השנים הבאות, השליטה הוייטנאמית בדרום התרחבה באיטיות, ושליטי נגואיין נלחמו במלחמת אזרחים מתמשכת עם השלטון המרכזי שישב בצפון.
עם תום המלחמה עם הטראנה, היו שליטי הנגואיין מסוגלים להקדיש יותר מאמץ (וכוח צבאי) להמשך כיבוש הדרום. בעיקר האזורים סביב נהר המקונג שעברו להיות תחת שליטה וייטנאמית.
לפחות שלוש מלחמות התרחשו בין שליטי הנגואיין למלכים הקמבודים בתקופה שבין 1715 ל-1770, כאשר הווייטנאמים זכו לשטח גדול יותר בכל מלחמה. המלחמות כללו גם את המלכים הסיאמיים החזקים שלחמו למען הוסאלים שלהם, הקמבודים. בסוף המאה ה-18, וייטנאם הייתה מאוחדת לזמן קצר תחת טאי סון. אלה היו שלושה אחים, איכרים לשעבר, שהצליחו לכבוש תחילה את אדמות נגואיין ואחר כך את אדמות הטראנה.
איחוד סופי היה תחת נגויאן פוק אן שלחם במשך 25 שנים נגד טאי סון ובסופו של דבר כבש את כל המדינה בשנת 1802. הוא שלט על כל וייטנאם תחת שמה באותם ימים - גיה לונג. בנו מין מונגנג מלך מ 14 בפברואר 1820 עד 20 ינואר 1841 על מה שהיה ידוע לבריטים ולאמריקאים כקוצ'ין סין. בתקווה לנהל משא ומתן על חוזים מסחריים, הבריטים ב־1822 שלחו את סוכן חברת הודו המזרחית ג'ון קרופורד, והאמריקנים ב־1833 שלחו את הדיפלומט אדמונד רוברטס, שחזר בשנת 1836. שני השליחים לא היו מודעים היטב לתנאים בתוך הארץ, ואף אחד מהם לא הצליח.
שליטי ג'יה לונג המשיכו במלחמתם נגד קמבודיה, ואף הצליחו לספח את פנום פן ואת השטח שסביבה במלחמה בין 1831 ל-1834, אך נאלצו לוותר על כיבושים אלה במלחמה בין 1841 ל-1845.

קוצ׳ינצ'ינה הקולוניאלית (1864–1949)

ב־1858 החליטה ממשלת צרפת של נפוליאון השלישי, בסיועם של חיילים ספרדים שהגיעו מהפיליפינים (שהייתה מושבה ספרדית באותה תקופה), להשתלט על החלק הדרומי של וייטנאם; ממשלת וייטנאם נאלצה לוותר על הפרובינציות ביין הואה, גייה ודונה טנג לצרפת ביוני 1862. שטחים אלה, שנקראו אז קוצ'ינצ'ינה הצרפתית התחתית, הפכו למושבה הצרפתית - קוצ'ינצ'ינה.
בשנת 1887 הפכה המושבה של קוצ'ינצ'ינה הצרפתית לחלק מהודו-סין הצרפתית, ונותרה מנותקת משטחי החסות של אנאם וטונקין.
קוצ׳ינצ׳ינה נכבשה על ידי יפן במהלך מלחמת העולם השנייה (1941-45), אך הוחזרה לצרפת לאחר מכן. אחרי 1945, מעמדו של קוצ'ינצ'ינה היה נושא של מחלוקת בין צרפת לבין ויאט מין של הו צ'י מין. ב־1946 הכריזו הצרפתים על קוצ'ינצ'ינה כ"רפובליקה אוטונומית", שהייתה אחת הסיבות למלחמת הודו-סין הראשונה. ב-1948 שונה שמה של קוצ'ינצ'ינה לממשלה הזמנית של דרום וייטנאם. היא התמזגה בשנה לאחר מכן עם הממשלה המרכזית הזמנית של וייטנאם, ומדינת וייטנאם, עם הקיסר לשעבר, בוגו דאו, כראש המדינה, הוקמה אז רשמית.