google/wiki40b huggingface dataset:
התנועה הבינלאומית להשמדת נשק גרעיני

מטרה

מטרת התנועה לפרק את הנשק הגרעיני בעולם, בעיקר בגלל האיום ההומניטרי הנשקף ממנו. לנשק גרעיני, יחסית לנשק קונבנציונלי, יש יכולת הרס גבוהה מאד והוא משמיד שטחים נרחבים ולא ממוקדים. פגיעתו קטלנית, ונגרם נזק רב גם לבריאותם של הניצולים. בשימוש בנשק גרעיני נפלטת קרינה רדיואקטיבית קטלנית וקשה מאד לטיפול רפואי. קרינה זו גורמת גם נזק רב-שנים לסביבה.
מייסדי התנועה קיבלו השראה מהצלחת המאמץ העולמי לאיסור על השימוש במוקשים, תנועה שניסחה וקידמה בשנת 1997 את אמנת אוטווה, האוסרת על השימוש במוקשים נגד בני אדם.

ייסוד התנועה

בספטמבר 2006, זוכת פרס נובל לשלום האגודה הבינלאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית אימצה הצעה בקונגרס הדו-שנתי שלה בהלסינקי, פינלנד, לייסד תנועה בינלאומית שמטרתה פירוז הנשק הגרעיני ברחבי העולם. התנועה הושקה בשני אירועים ציבוריים, האחד ב-23 באפריל 2007 במלבורן, אוסטרליה, שם גויסו כספים להקמת התנועה, והשני ב-30 באפריל 2007 בווינה במפגש של מדינות החתומות על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. לאחר מכן הצטרפו לתנועה תנועות דומות מעשרות מדינות בעולם.

חברות ותמיכה

תנועת ICAN מורכבת מ-468 ארגונים שותפים ב-100 מדינות. צוות הסגל של הקמפיין ממוקם בז'נבה, שווייץ, ומשם הוא מתאם ומנהל את הקמפיין באופן שוטף.
קבוצת עבודה בינלאומית מפקחת על התנועה. ההרכב הנוכחי של קבוצת העבודה הבינלאומית כולל מספר גופי סיוע הומניטריים, בהם האגודה הבינלאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית וליגת נשים בינלאומית לשלום וחירות.
בין הארגונים השותפים בארגון נמנים "התנועה הישראלית נגד גרעין ונשק להשמדה המונית", וכן נציגים ישראלים ופלסטינים של האגודה הבינלאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית.

תומכים

בין תומכיה הבולטים של התנועה נמנים חתני פרס נובל לשלום דזמונד טוטו, טנזין גיאטסו וג'ודי ויליאמס, המוזיקאי הרבי הנקוק, שחקן הקריקט איאן צ'אפל , השחקנים מרטין שין ומייקל דאגלס והאמנית יוקו אונו.
בנובמבר 2012 מזכ"ל האו"ם באן קי-מון שיבח את התנועה ושותפיה "על עבודה עם מחויבות ויצירתיות במטרה להשיג את המטרה המשותפת שלנו - עולם ללא נשק גרעיני". לפני כן הוא סיפק לתנועה ברכת מצולמת לתמיכה ביום הפעילות העולמי שלה.

פרס נובל לשלום 2017

ארגון ICAN זכה בפרס נובל לשלום לשנת 2017, ב-6 באוקטובר 2017. בהודעה לעיתונות על הזכייה נכתב "על עבודתו להסב תשומת לב להשלכות ההומניטריות הרות האסון של כל שימוש בנשק גרעיני, ובשל מאמציו פורצי הדרך להשגת אמנה עולמית שתאסור שימוש בנשק מסוג זה ... זו ההוכחה המוצקה של ועדת הנובל הנורווגית, כי ל-ICAN, יותר מכל אחד אחר, היה בשנה האחרונה בהתחשב במאמצים להשגת עולם ללא נשק גרעיני כיוון חדש ומרץ חדש". הפרס יוענק ב-10 בדצמבר.
לאחר הבחירה בתנועה לפרס פרסם אנשיל פפר מאמר בו טען שהתנועה חסרת השפעה ממשית: "עד היום, ההישג המרכזי שלהם הוא העברת האמנה לאיסור אחזקת נשק גרעיני השנה בעצרת האו"ם. ההצבעה על האמנה אמנם עברה לפני שלושה חודשים ברוב עצום של 122-1, אבל כל המדינות המחזיקות בעצמן בנשק גרעיני לא השתתפו בהצבעה ומעבר לערך הצהרתי, זהו מסמך ריק מתוכן ממשי. הפרס מן הסתם יסייע ל-ICAN להרים את הפרופיל הציבורי שלו ולגייס כספים, אבל הוא גם חושף כמה הפרס חסר השפעה."
מלך האריות 2: מלכות סימבה

עלילת הסרט

לאחר אירועי הסרט הקודם, האריה הצעיר סימבה גדל, והוא שולט ב"צוק התקווה" יחד עם נלה. לזוג נולדה גורה בשם קיארה, גורה שובבה ועצמאית, שלעיתים קרובות לא שומעת להוראות הוריה ויוצאת מגבולות הממלכה אל הצד האפל. סימבה מגונן על בתו קיארה ושולח את טימון ופומבה לעקוב אחריה ולהשיבה בשלום אליו, אך היא מסיחה את דעתם.
במהלך שיטוטיה קיארה פוגשת את קובו, יורשו של סקאר, המלך העתידי והוא מקניט אותה אך לאחר שהם צועדים לעבר בור תנינים ומצליחים לברוח הם מתיידדים. בעוד השניים משחקים יחדיו, צופה בהם זירה, אמו של קובו ובת זוגו של סקאר ואינה מרוצה מהקשר שנרקם בין הגורים. סימבה מגיע עם נלה וכל הלביאות מצוק התקווה וזירה מתגלה להם. סימבה קורא לה לחזור ולקחת את גורה ולאחר שהם שבים סימבה אוסר עליה להתקרב לאזור.
שני הגורים גדלים לאיטם אך כל אחד מהם נועד לגורל אחד: קיארה נועדה למלוך בעתיד על צוק התקווה ומתחנכת לקבל את עול המלכות, בעוד קובו מדורבן בידי זירה הכעוסה לנסות להרוג את סימבה, להפוך למלך של צוק התקווה ולאפשר איכות חיים טובה לאלו החיים בצד האפל של הממלכה. לשם כך הם מחכים שקיארה תצא למסע ציד ראשון שלה לבדה, כשנוקה וויטני מלבים אש באזור הציד וקיארה מצליחה להימלט רק על קפיצה מצוק, דבר שמתיש אותה. קובו מגיע ומציל אותה וגם מחזיר אותה לצוק התקווה אך כשסימבה רואה את זה הוא כועס עליו. מפני שרפיקי מודה לקובו ונלה אומרת לו שהוא חייב לקובו את חיי בתו הוא מסכים לו להתקרב לצוק ולעבור צד.
לאחר מספר ימים בהם קובו וקיארה נעים יחד סימבה מחליט לבלות לבדו יחד עם קובו ולספר לו על אביו המאמץ סקאר. אך זירה ולביאותיה טומנות לו מארב ומביאה לידיעתו של סימבה כי קובו רצה להורגו, דבר שקובו מכחיש ונמלט משם. הלהקה מנסה להרוג את סימבה אך הוא מצליח לעלות על ערימת גזעים ולברוח, ובעודו בורח הורג בשוגג את בנה הבכור של זירה, נוקה. בתגובה זירה שורטת את עינו של קובו כאשם בנפילת אחיו וכבוגד ומנדה אותו וגם מכינה את הלהקה לתקוף את צבאו של סימבה.
סימבה חוזר פצוע ואומר שקובו טמן לו מארב, מה שקיארה מכחישה בתוקף. כאשר קובו חוזר, סימבה דן אותו להגליה בדומה לסקאר וזירה והוא נמלט מחיות זועמות. אך קיארה מחליטה לברוח ולחפש אותו וכשהם נפגשים קובו מבקש ממנה לברוח איתו לעד אך קיארה אומרת שהם לא יכולים לברוח ולהיות רחוקים מהמשפחה, אלא תפקידם לחזור ולחבר בין שתי הלהקות שהשנאה ביניהם נמשכה זמן רב.
בינתיים נפתח קרב פורץ בין שתי הלהקות שבשיאו זירה מגיעה להכות את סימבה. אך רגע לפני שנשפך דם, מגיעים קובו וקיארה ומשכנעים את כולם שאפשר לחיות יחד בשלום. סימבה נאלץ להסכים איתה אך זירה מעדיפה להילחם ולנקום את מותו של סקאר, אף על פי שלהקתה ואפילו בתה ויטני מעדיפים לעצור את הקרב.
זירה עדיין דבקה במטרתה: לחסל את סימבה ולכבוש את צוק התקווה ומנסה ברגע אחרון לתקוף אותו. היא נבלמת בידי קיארה ושתיהן נופלות למורד הצוק (אותו צוק ממנו הרג סקאר את מופסה). קיארה מצליחה להיאחז בסלע ומנסה להציל את זירה אך זירה מסרבת לקבל את העזרה. לבסוף זירה נופלת מהצוק אל הנהר השוצף.
לאחר מות זירה כל הלהקות מתאחדות וחוזרות יחדיו לצוק התקווה וקיארה וקובו מתאחדים ונישאים.
ננאד מרינקוביץ'

קריירה

מרינקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. ב-5 בדצמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד צ'וקריצ'קי, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק במועדון כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-68 ימים. בדצמבר 2005 חתם על חוזה ל-3 ושנים במועדון. במהלך התקופה שלו במועדון הושאל לבנאט זרניאמין ו-OFI כרתים.
בקיץ 2010 חתם בסמדרבו. בינואר 2011 חתם בבני יהודה תל אביב הישראלית ועד מהרה הפך לשחקן מוביל במועדון. לאחר שנתיים וחצי במועדון, הוא חתם בסרבט ז'נבה השווייצרית אך לא זכה לדקות משחק רבות. בינואר 2014 חזר לישראל כאשר חתם בהפועל עכו.
בקיץ 2014 חזר לפרטיזן בלגרד מועדון נעוריו ובקיץ 2015 הושאל לוז'דובץ. בינואר 2016 חתם על חוזה במועדון.
יום טוב הסמוך לשבת

על פי קביעות הלוח העברי הנוהגת כיום, אחדים מהחגים בהם ישנה חובת שבתון יכולים לחול ביום שישי או ביום ראשון. במקרה כזה תהיה התוצאה שני ימים רצופים שהם ימי שבתון לפי ההלכה היהודית. מחלוקת היא במשנה האם חג ושבת החלים יחד יוצרים קדושה אחת או שתי קדושות נפרדות.

חגים רלוונטיים

בארץ ישראל, יום הכיפורים, סוכות ושמחת תורה אינם יכולים לחול בצמידות לשבת, בשל אחד מכללי היסוד של הלוח העברי: "לא אד"ו ראש". מפגש בין שבת ומועד יכול לחול רק בראש השנה (המקרה היחידי בו ישנה אפשרות של שלושה ימי שבתון בארץ ישראל), בפסח (ליל הסדר ושביעי של פסח) ובשבועות.
בחגים שנמשכים יומיים, כדוגמת ראש השנה בארץ ישראל וכל החגים (למעט יום הכיפורים) בחוץ לארץ בהם נוהג יום טוב שני של גלויות, ייתכן מצב שבו החג יחול ביום חמישי או ביום ראשון, ואז יווצר רצף של שלושה ימי שבתון. בחוץ לארץ, שבה נוהג יום טוב שני של גלויות, צירוף של שלושה ימי שבתון הוא אירוע נפוץ. לדוגמה בשנה שבה היום הראשון של ראש השנה ביום חמישי, חלים שלושה ימי שבתון הן בראש השנה, הן ביום טוב ראשון של סוכות והן בשמיני עצרת.

איסור מלאכה

שלא כבשבת, בכל החגים פרט ליום הכיפורים מותר לאפות ולבשל אוכל לאותו היום, מה שמכונה "אוכל נפש". יום הכיפורים אינו חל בצמידות לשבת, כך שלא יכול להיווצר מצב שבו אסור להכין אוכל יומיים רצופות. מדין תורה ניתן היה להכין מחג לשבת, אולם מחשש שמא יסיקו אנשים מכאן כי ניתן להכין מחג ליום חול גזרו חז"ל שהדבר אסור. פתרון המאפשר הכנה מחג לשבת בכל אופן הוא ערוב תבשילין.
מידת היכולת להשתמש בעירוב תחומין שונה עבור שבת לעומת יום טוב.

הבדלה

אין עורכין הבדלה במוצאי יום טוב שבא אחריו שבת, שכן חומרת שבת גדולה מחומרת יום טוב, ולכן אין הקדושה פוחתת ואין סיבה להבדיל. עורכין הבדלה בחג שחל במוצאי שבת. ההבדלה משולבת בקידוש ומכונה 'יקנה"ז' (יין, קידוש, נר, הבדלה, זמן – כלומר ברכת "שהחיינו").
בני בן זקן

קריירה

בן זקן התחיל את הקריירה שלו בהפועל קריית שמונה ששיחקה אז בליגה א', ובעונת 1999/2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד מכבי חדרה. בשנת 2000 התאחדה הקבוצה עם מכבי קריית שמונה ובן זקן המשיך לשחק בקבוצה המאוחדת, עירוני קריית שמונה, והיה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לליגת העל בשנת 2007. בקיץ 2011 עזב יניב לביא את המועדון ובן זקן מונה לקפטן הקבוצה, ובסיום העונה אף זכה להניף את גביע הטוטו ואת צלחת האליפות הראשונה בתולדות המועדון.
בעונת 2012/2013 חתם בהפועל אסי גלבוע מליגה א', ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
בן זקן מונה לעוזרו של ברק בכר, מאמן עירוני קריית שמונה. ב-14 במאי 2015 מונה למאמן זמני לאחר פיטוריו של בכר, ובסיום העונה שב לתפקידו כעוזרו של המאמן החדש, סאלח חסארמה.
את עונת עונת 2016/2017 החל בן זקן כמאמן קבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה, וב-31 באוקטובר 2016 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת לאחר פיטוריו של מוטי איוניר. ב-26 בנובמבר 2016 פוטר מתפקידו.
ב-22 בדצמבר 2016 מונה בן זקן למאמן הפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.
ב-4 באוגוסט 2017 סיכם כמאמנה של הפועל עפולה, במקומו של ראובן עטר.
ב-28 בספטמבר 2017 בן זקן מונה למאמן בית"ר ירושלים לעונה אחת. בסוף העונה סיים בן-זקן את דרכו בקבוצה לאחר שהודיע כי לא ימשיך בבית"ר וסיים איתה במקום השלישי. בתקופתו בבית"ר ירושלים דבק בו הכינוי בב"ז (ראשי התיבות של שמו). ב-7 ביוני 2018 חתם בן זקן בבני סכנין. ב-5 בנובמבר 2018 פוטר מתפקידו.
ב-21 בינואר 2019 מונה למאמן הפועל רמת גן מהליגה הלאומית.
לבן זקן תואר ראשון בפסיכולוגיה.
צבי מדין

חייו ופועלו

צבי מדין נולד באורוגוואי ועלה לישראל בשנת 1958. הוא למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה האוטונומית של מקסיקו.
התחיל ללמד באוניברסיטת תל אביב בשנת 1979 וייסד בה את הלימודים הלטינו-אמריקניים, את כתב העת Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe, המפרסם מאמרים בספרדית, אנגלית ופורטוגזית, ואת סדרת הספרים "איברואמריקה".
צבי מדין ייסד את המכון להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית ובשנים 1999–2001 כיהן כנשיא "הפדרציה הבינלאומית של אמריקה הלטינית והקריביים", ארגון אקדמאי בינלאומי המאגד חוקרים מכל העולם. כל אלה היו פרי עבודתה של קבוצת תלמידיו, שעד מהרה היו לקולגות ושהפכו לחוקרים בתחום, ובהם רענן ריין, חררדו לייבנר ורוסלי סיטמן.
בין השנים 1975 ל-1980 ייסד כמנהל פדגוגי את מכון משואה, מן הראשונים בארץ שעסקו בהוראת השואה, הן לתלמידים דוברי עברית והן לקבוצות שהחלו להגיע ממדינות שונות בחו"ל.

מחקרו

כתביו הראשונים עסקו בהיסטוריה פוליטית מקסיקנית במאה ה-20, ועליהם קיבל מנשיא מקסיקו את אות הכבוד של "הנשר האצטקי". לאחר מכן עבר לאידאולוגיה הפוליטית ולפילוסופיה באמריקה הלטינית, והתמקד בעיקר בתאוריה שלו אודות התודעה החברתית, תאוריה שבאה לידי ביטוי לראשונה ב-Cuba: The Shaping of Revolutionary Consciousness, ואחר כך באוסף המאמרים שפורסמו בעברית: "אמריקה הלטינית: על עיצובה של התודעה החברתית", וכמו כן בספר "כיבושה של האימפריה האצטקית: מיתוס, פראגמטיזם ואימפריאליזם", בו נבחנים סוגים שונים של התודעה החברתית.
החל מ-1995 התמקד בחקר משנתו של הוגה הדעות הספרדי חוסה אורטגה אי גאסט, וספרו הראשון עליו היה "Ortega y Gasset en la cultura latinoamericana", ספר שבו נפרשת השפעתו המכרעת במשך כמאה שנים בכל תחומי המרחב התרבותי של המדינות השונות ביבשת זו. במקביל הוא מתחיל לפתח בספר זה, במובלע, את התאוריה ההרמנויטית שלו, שתבוא לידי ביטוי מפורש ב-El cristal y sus reflexiones: nueve interpretes espanoles de Ortega y Gasset. תאוריה זו ממקדת את הפרשנות באשר היא בהקשר האונטולוגי ובהקשרה של סוגית הזהות: הצווי האונטי (הקיומי) של הזיהוי העצמי (של המפרש) ושל זיהוי הזולת כאחד. כל זאת במסגרת מחקר המתנהל במרחבה של ההיסטוריה האינטלקטואלית.
ערב א-נעים

תשתיות

במשך שנים רבות נחשבו התנאים הפיזיים והכלכליים בכפר לירודים ביותר, וחסרו: חשמל, מים, תשתיות, ביוב, כבישים ועוד. בעשור הראשון של המאה ה-21 נבע הדבר בעיקר מכך שלכפר לא הייתה תוכנית מתאר מאושרת, ולכן לא ניתן היה לבנות תשתיות באופן חוקי.
בהתערבותו של השר פואד בן אליעזר, אשר ביקר במקום ולא שבע רצון מתנאי הקיום של תושביו, זכו גן הילדים שהוקם מתרומה ותחנת טיפת חלב המאולתרת בחיבור לחשמל, חיבור אשר מספק חשמל בעומסים נמוכים ואינו מאפשר אפילו חימום כראוי בחודשי החורף הקרים באזור.
ב-19 בינואר 2010 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את תוכנית המתאר של היישוב, לאחר עיכובים רבים. בכך אושרה תוכנית הבנייה האחרונה של הכפרים הבדואים במשגב. תהליך זה כלל תיאום של גורמים רבים, בהם: מינהל מקרקעי ישראל, רשות הטבע והגנים, קק"ל, משרד הפנים ומשרד הבינוי והשיכון.

חינוך ותרבות

ביישוב מעל 350 ילדים ובני נוער, עשרות מהם חרשים. תלמידי בית הספר היסודי בכפר לומדים בכמאנה ובסלאמה, בעוד תלמידי החינוך העל-יסודי נשלחים לבתי ספר בסח'נין, בהם רוב התלמידים אינם בדואים (דבר היוצר מקרים של ניתוק ותחושות נחיתות בקרב תלמידי הכפר). מאפיין תרבותי מעניין הוא שבכפר התפתחה שפת סימנים ייחודית שמשמשת את החרשים בכפר.
את הפעילות החינוכית ביישוב מפעיל רכז נוער מטעם המועצה. בשנים האחרונות מפעילים חברי קיבוץ אשבל בשותפות עם רכז הנוער מרכז למידה, מועדון חברתי לילדים ולנוער, קבוצות נשים וקבוצות מנהיגות, העוברות הכשרה בקיבוץ אשבל. כמו כן, קיימת פעילות של קידום נוער ביישוב.
לירה שטרלינג

היסטוריה

מקור המונח "לירה" הוא ליברה, באנגלית פאונד, של כסף סטרלינג (סגסוגת המכילה 92.5% כסף והשאר מתכות אחרות). זה היה שוויה בעת תחילת השימוש בה כמטבע רשמי באנגליה ב-1560, בתקופת שלטונה של המלכה אליזבת הראשונה. בעקבות האיחודים עם סקוטלנד ואירלנד הפכה ליש"ט למטבע הרשמי בכל הממלכה המאוחדת. ב-1928 החלה הרפובליקה של אירלנד להנפיק מטבעות משלה ששימשו בצד המטבע הבריטי כהילך חוקי ברפובליקה.
המטבעות הבריטיים נושאים תמיד את דמות המלך הבריטי המכהן. כיום הם נושאים את דיוקנה של המלכה אליזבת השנייה. לעומת זאת, שטרות כסף של בנק אנגליה החלו לשאת דיוקן המלך המכהן רק במאה ה-20 מאחר שבמקור, הם היו מעין המחאות בעלות ערך קבוע מראש.
לפני הנהגת שיטת החלוקה העשרונית בשנת 1971 ליש"ט הייתה מחולקת ל-20 שילינג, כאשר כל שילינג התחלק ל-12 פני. כלומר, ליש"ט הכילה 240 פני. עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 היה המטבע הקטן ביותר רבע פני, כלומר 1/960 לירה שטרלינג, והוא כונה פרת'ינג (Farthing‌). במאה ה-19 הונפקו עריכים נמוכים יותר של חצי פרת'ינג, שליש פרת'ינג ואף רבע פרת'ינג. שיטת החלוקה הזאת הייתה המשך לשיטה שהונהגה בתקופת קרל הגדול והייתה נהוגה גם בצרפת ובחלקים אחרים של אירופה עד סוף המאה ה-18. עם המעבר לשיטה העשרונית, המטבע הקדם-עשרוני של 6 פני (Sixpence) הוחלף ב-2.5 פני עשרוניים. כדי להקל על ההמרה, הונהג גם מטבע של חצי פני חדש (ששווי היה למעשה 1/200 של לירה שטרלינג), אף על פי שכבר באותה עת היה ברור שמטבע חצי-פני חדש לא יאריך ימים בגלל ערכו הנמוך. האינפלציה הגבוהה בבריטניה בשנות ה-70 אכן שחקה את ערכו והביאה להוצאתו מהמחזור של מטבע חצי-פני ב-1984. בפועל, הציבור חדל להשתמש בחצי הפני עוד קודם לכן.
היו גם חלוקות חלופיות של הלירה שבאו לידי ביטוי בהנפקת המטבעות. למשל, הייתה נהוגה גם חלוקת הלירה לרבעים ולשמיניות. רבע לירה כונה "כתר" (Crown) ושוויו היה 5 שילינגים (כלומר, 60 פני ישנים). שמינית הלירה כונתה "חצי כתר" (Half a Crown) ושוויה היה 2 שילינגים ו-6 פני (כלומר, 30 פני ישנים). פרטים אודות מטבעות נוספים שהיוו חלק מהמערכת המוניטרית הבריטית לפני המעבר לשיטה העשרונית מופיעים בערך שילינג.
עד למעבר לשיטת החלוקה העשרונית ב-1971, היה נהוג לנקוב חלק מהמחירים בגינאה או "גיני" (Guinea). הגינאה הייתה מטבע זהב שבוטל ב-1816, ואשר שוויו בעת ביטולו היה 21 שילינג (כלומר לירה אחת ושילינג אחד, או 1.05 לירות). במקום הגינאה הונפק מטבע זהב בשווי ליש"ט שנקרא סובריין. על אף ביטול הגינאה, הוסיפו המעמדות הגבוהים באנגליה להשתמש בה בעיקר בעת שנקבו את שכרם של בעלי מקצועות חופשיים כגון רופאים או עורכי דין. כיום נעשה שימוש במונח גינאה רק במירוצי סוסים, כעניין של מסורת.
ארץ-ישראל המנדטורית הייתה חלק מגוש השטרלינג והונהגה בה מועצת מטבע (Currency Board). הלירה הארץ-ישראלית (לא"י) שהייתה נהוגה בארץ בתקופת המנדט הבריטי הייתה שווה בערכה לליש"ט. על אף העובדה כי בארץ ישראל המנדטורית לא הונהגה החלוקה לשילינגים ולפנס, אלא שיטה עשרונית שעל-פיה הלא"י נחלקה ל-1000 מיל, המטבע בן 50 מיל א"י, נקרא בלשון עממית "שילינג" ומטבע 10 מיל נקרא "גרוש". ארץ-ישראל הוצאה מגוש השטרלינג ב-22 בפברואר 1948 בהחלטה של ממשלת הממלכה המאוחדת.
ליש"ט הוא המטבע הרשמי בממלכה המאוחדת ובשטחי הכתר: אנגליה, סקוטלנד, ויילס, צפון-אירלנד. עם זאת, הוא אינו המטבע באירלנד שהיא רפובליקה בפני עצמה (ולא חלק מהממלכה), שם עושים שימוש באירו.
ב-1990 הצטרפה בריטניה למנגנון שער החליפין האירופי אך ב-1992 פרשה ממנו עקב אירוע  ספקולנטי שגרם לאי יציבות במטבע.
עדנאן אל-חמדאני

ביוגרפיה

בן למשפחה שיעית וחברו הקרוב של סדאם חוסיין, עם ההפיכה של מפלגת הבעת' ב-1968 התמנה לתפקיד בכיר במערך הפקת הנפט הלאומי של עיראק, ב-1970 ניהל את משרד הנשיא וב-1972 השלים את מהלך הלאמת תעשיית הנפט העיראקית. מ-1977 נטל חלק במועצת פיקוד המהפכה, שהנהיגה את המדינה, וב-1978 התמנה כסגן ראש הממשלה.
בסוף 1979 לאחר שסדאם חוסיין תפס את השלטון, נפל עדנאן למרות ידידותו רבת השנים עם סדאם, קרבן לטיהורים הפנימיים בשלטון, הוא הואשם שעמד בראש התארגנות שלוותה בידי מפלגת הבעת' הסורית היריבה, להחלפת השלטון בעיראק. יחד עם חבריו נידון למוות, הם נאלצו לבצע ביקורת עצמית למול מצלמות הטלוויזיה העיראקית הממלכתית ששידרה את הדברים מאוחר יותר. והוצאו להורג.
החיים בשלוש גרסאות

החיים בשלוש גרסאות (במקור: Trois versions de la vie) הוא המחזה החמישי של המחברת הצרפתיה יסמינה רזה. היצירה עלתה להצגת בכורה ב-29 אוקטובר 2000 בתיאטרון האקדמיה בווינה בבימויו של לוק בונדי, וזכה עד מהרה להצלחה רבה בדומה ליצירה קודמת של רזה, אמנות.
הופעת הבכורה של ההפקה הצרפתית המקורית עלתה ב-7 באוקטובר 2000 בתיאטרון אנטואן בפריז, ובאנגליה עלה המחזה לבמות התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון ב-7 בדצמבר 2000 ומאוחר יותר גם בניו יורק. הנוסח האנגלי חובר על ידי כריסטופר המפטון תחת השם "x 3". הגרסה העברית של המחזה, בתרגום של דורי פרנס ובבימוי של אילן רונן, עלתה ב-21 בדצמבר 2002 והשתתפו בה השחקנים תמר מיכאל, עדי אייזנמן, עופר עמרם, חנה חגין ודרור לוי. 
המחזה הוא סאטירה נוקבת על הבורגנות והזוגיות בשנות האלפיים. העלילה מתארת את סיפורם של בני הזוג פינידורי שילדם מנדנד להם שוב ושוב. את ההמולה מחריפים זוג חברים שמצלצלים בדלת. הם באו לסעוד ארוחת ערב, אולם מארחיהם חשבו שהארוחה תוכננה רק למחר. הסיטואציה הבסיסית הזו מוצגת בשלוש גרסאות של התמודדות עם אותו מצב, המדגישות את הצדדים הקומיים והמגוחכים שבחיי שני הזוגות. בפעם הראשונה הנרי מובס בכל העימותים, בפעם השנייה הוא מופיע מחוזק אבל מפסיד שוב, ובשלישית הוא מספיק ציני ומחושב כדי לצלוח את הסיטואציה.
ההצגה עלתה בתיאטרון גשר ב-31 בדצמבר 2012, בבימויו של אמיר וולף, בכיכובם של גלעד קלטר, נועה קולר, נטע שפיגלמן ורום קלטר.
החכמה מאין תמצא

החכמה מאין תמצא הוא ביטוי שמקורו בפסוק מספר איוב. פשט הביטוי מתייחס לשאלה היכן נמצאת החכמה ואיך אפשר להשיג אותה וזאת כאשר קוראים את הביטוי עם סימן שאלה בסופו.
בתלמוד התייחסו לנאמר בצורה אחרת, כאשר החליפו את סימן השאלה שבסוף הביטוי בסימן קריאה. ופירשו שאם תבקש למצוא חכמה, תשפיל עצמך עד שתגיע לבחינת כאין (שהוא היפוך אותיות של אני) ואז תשיג את החכמה. על משה רבינו נאמר "עניו מכל האדם", יוצא מכך שהוא עשה עצמו כאין ולכן השיג את החכמה. בתלמוד נאמר שכשמשה רבינו נפטר, אלוהים הספיד אותו ואמר: החכמה מאין תמצא.
על פי תורת הקבלה, בפסוק זה רמוז רמז להשתלשלות הספירות. החכמה, שהיא הספירה השנייה, נובעת מתוך האין, שהוא ספירת הכתר.
דיודת זנר

דיודת זנר היא דיודה שמיועדת לפעול תחת ממתח אחורי, שהזרם בה הוא אפסי עד למתח הפריצה של הדיודה, ועולה באופן חד מעליו.
בדומה לשסתום על גבי דוד קיטור: כמו כל דיודה, גם דיודת זנר מעבירה זרם בכיוון אחד, וחוסמת אותו בכיוון ההפוך, אך ייחודה של דיודת זנר בכך שהיא מעבירה גם זרם בכיוון ההפוך אם המתח גבוה מרף מסוים, הקרוי מתח הפריצה. דיודת זנר משמשת לעיתים קרובות לשמירה על מתח מבוקר במעגלים אלקטרוניים.
את תהליך הפריצה בדיודת זנר גילה הפיזיקאי האמריקאי קלרנס זנר בשנת 1934 ולכן היא קרויה על שמו.
דיודה רגילה שמחוברת בממתח אחורי לא תאפשר הולכת זרם חשמלי למעט זרם הזליגה (עד מתח הפריצה). חריגה ממתח הפריצה גורמת לדיודה רגילה לההרס בגלל חום וזרם גדול מדי. כאשר הדיודה נתונה בממתח קדמי נופל על הדיודה מתח של כ- 0.7 וולט, כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה. המתח שנופל על הדיודה תלוי בסוג הדיודה - בעיקר בחומרים מהם הדיודה עשויה.
לדיודת זנר כמעט אותן תכונות כמו לדיודה רגילה, רק שבניגוד לדיודה רגילה לדיודת זנר יש מתח פריצה נמוך שנקרא מתח זנר (Zener Voltage). דיודת זנר מכילה צומת p-n מזוהם מאוד שמאפשר לאלקטרונים לעבור מפס הערכיות של החומר מסוג p לפס ההולכה של החומר מסוג n. בדיודת זנר שעוברת את מתח זנר כשהיא מחוברת בממתח אחורי, מתרחש תהליך מבוקר של פריצה והדיודה מאפשרת הולכת זרם ושומרת על מפל מתח קבוע במתח זנר - כמו בממתח קדמי. למשל, בדיודה שמתח זנר שלה שווה ל-3.2 וולט יתרחש תהליך של פריצה כשהיא מחוברת בממתח אחורי במתח של 3.2 וולט. כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה. לכן, דיודת זנר משמשת בדרך כלל לייצר מתח ייחוס לשלב בתהליך הגברה, או לייצוב הזרם ביישומים של זרם נמוך.
יתרונות דיודת זנר אם כן, הם 2: דבר ראשון - ניתן לשלוט במתח הפריצה בצורה די מדויקת (ניתן להגיע לסטייה של 0.07%), וכן בזרם העובר דרך הדיודה במתח זה. דבר שני - הדיודה יכולה לתפקד היטב גם במצב פריצה, ולחזור חזרה לתפקוד רגיל בממתח קדמי לאחר מכן, כך שתהליך הפריצה אינו חד פעמי - בניגוד לדיודות רגילות.

מבנה הדיודה

על מנת לבנות דיודת זנר, משתמשים בצומת PN שמזוהם (doped) באופן מאסיבי בשני הצדדים. מה שקורה כתוצאה מכך, הוא שאזור המחסור (depletion) שנוצר בצומת הוא מראש קטן מאוד (כיוון שבכל מקטע קטן של המל"מ קיים מספר גדול של סיגים מיוננים, וממילא השדה החשמלי שנדרש כדי לאזן את זרם הדיפוזיה נוצר גם בתוך אזור מיחסור קטן מאוד). במצב כזה, ניתן להשיג שדות גבוהים ביותר עבור ממתח אחורי קטן יחסית (כזכור, ממתח אחורי מגדיל את מחסום הפוטנציאל בצומת, ואיתו גדל גם שדה הסחיפה). שדה הסחיפה החזק מסוגל לסחוף את האלקטרונים מצד הP לצד הN, אולם לא רק את האלקטרונים החופשיים שנמצאים בפס ההולכה בצד P (נושאי המיעוט). ייחודה של דיודת זנר הוא במעבר של אלקטרונים מפס הערכיות בצד הP, לפס ההולכה בצד הN. מאחר שאלקטרונים כאלה מצויים בשפע, הרבה יותר מנושאי המיעוט, יכול להיווצר במתח הפריצה זרם יציב שניתן לשלוט עליו.
ברמה האטומית, אם נתבונן בדיאגרמת פסי האנרגיה של המל"מ - השדה בדיודת זנר (החל ממתח הפריצה) חזק מספיק כדי: א. למשוך אלקטרונים מצד הP אל צד הN דרך אזור המיחסור, ב. לתת להם אנרגיה שתעביר אותם לפס ההולכה. מאחר שבין פסי האנרגיה קיים מחסום פוטנציאל, ניתן לחשוב על התופעה כמינהור (tunneling) המוכר בתורת הקוונטים - מעבר חלקיק דרך מחסום פוטנציאל, המתאפשר הודות לאופי הגלי של החלקיק. גם כאן בדיודת זנר עוברים האלקטרונים מחסום פוטנציאל, שההימצאות בתוכו (באחת רמות האנרגיה האסורות) אינו אפשרי פיזיקלית. לכן, הזרם בדיודת זנר במתח פריצה נקרא גם "זרם מינהור".
ציר רומא-ברלין

ציר רומא-ברלין הוא הסכם שילוב כוחות בין איטליה הפאשיסטית בהנהגת בניטו מוסוליני לבין גרמניה הנאצית בהנהגת אדולף היטלר, שנחתם ב-25 באוקטובר 1936. ברית זו נותרה בתוקף עד לסוף מלחמת העולם השנייה.
הסכם זה, שנחתם לאחר פרישת שתי המדינות מחבר הלאומים, הבטיח לאיטליה בעל ברית עם משטר טוטליטרי דומה, והבטיח לגרמניה את נכונותה של איטליה לעמוד לצידה כשתידרש לכך. גרמניה ואיטליה ראו בהסכם זה יצירת חזית אחידה מול ברית המועצות, ובכך ביטלו למעשה את החלטת חבר הלאומים, לבודד אותם משאר העולם.
במונח "ציר רומא-ברלין" עשה לראשונה שימוש מוסוליני, שבנובמבר 1936 דיבר על "ציר רומא-ברלין", שסביבו יסתובבו שאר מדינות אירופה.
ציר רומא-ברלין היה הבסיס להקמתן של מדינות הציר - בנות בריתה של גרמניה במלחמת העולם השנייה. במאי 1939 הפכה ברית זו לברית הפלדה. עם הצטרפות יפן לברית, בחתימת ההסכם התלת צדדי ב-27 בספטמבר 1940, היא כונתה "ציר רומא-ברלין-טוקיו".
עלמוורק דוידיאן

ביוגרפיה

דוידיאן נולדה בכפר אוושה, חצי שעה נסיעה מאדיס אבבה, עיר הבירה של אתיופיה, ועלתה לישראל בגיל 11 עם משפחתה. בנעוריה למדה בפנימיית הכפר הירוק במגמת קולנוע. בוגרת המחלקה לקולנוע ואנימציה במכללת תל-חי. לאחר שירותה הצבאי, דוידיאן הצטרפה לבמאית עדה אושפיז כתחקירנית ומתרגמת בסרט "אירוסי דמים" שעוסק בקהילה האתיופית בישראל. בשנת 2012 סיימה לימודי קולנוע בסם שפיגל והייתה לבוגרת הראשונה יוצאת אתיופיה.
משמעות השם עלמוורק הוא "עולם זהב".
סולומון פאסי

ראשית חייו

פאסי נולד בפלובדיב והוא נצר למשפחת כָּלֶב, שהייתה מהמשפחות הנודעות והמכובדות בקהילה היהודית בפלובדיב. סב סבו הוא אליעזר כלב שנחשב גיבור לאומי בולגרי, על פועלו להצלת בולגרים רבים מעלייה לגרדום וסיועו למנהיגי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877). אביו איסאק פאסי היה מחשובי הפילוסופים בבולגריה. סולומון פאסי למד באוניברסיטת סופיה והוסמך לתואר דוקטור במתמטיקה ומדעי המחשב. ב-1990 לאחר קריסת המשטר הקומוניסטי בבולגריה, היה פאסי דובר מפלגת הירוקים הבולגרית ותמך בהצטרפות בולגריה לנאט"ו.

הקריירה הפוליטית

ב-1990 נבחר פאסי לחבר הפרלמנט הבולגרי מטעם מפלגת הירוקים. בתפקידו, חתר לצירוף בולגריה לאיחוד האירופי. בהמשך היה מיוזמי הצעת החוק לביטול עונש המוות בבולגריה. פאסי היה יושב ראש ועדת החוץ והביטחון של הפרלמנט הבולגרי והצטרף לתנועה הלאומית ליציבות וקידמה בהנהגת סימאון סקסקובורגותסקי. ביולי 2001, לאחר ניצחון התנועה בבחירות, מונה לתפקיד שר החוץ בממשלתו של סקסקובורגותסקי. בתקופת כהונתו הצטרפה בולגריה לנאט"ו והחל משא ומתן להצטרפותה לאיחוד האירופי. ההצטרפות בפועל הייתה ב-1 בינואר 2007, לאחר סיום כהונתו. בספטמבר 2002 ובדצמבר 2003 כיהן כנשיא מועצת הביטחון של האו"ם. ביוני 2005 ניצחה המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית בראשות סרגיי סטאנישב בבחירות בבולגריה ובאוגוסט סיים פאסי את תפקידו כשר החוץ. עד ל-2007 כיהן כסגן נשיא התנועה הלאומית ליציבות וקידמה. פאסי המשיך לכהן כחבר הפרלמט הבולגרי עד 2009.