google/wiki40b huggingface dataset:
שם נרדף (טקסונומיה)

בטקסונומיה ביולוגית, שם נרדף או  סינוֹנים (באנגלית: synonym) הוא  שם מדעי של טקסון אשר ידוע בשם מדעי אחר. בניגוד לשימוש המקובל בשם נרדף בהקשרים אחרים, בנומנקלטורה של מיון עולם הטבע שם נרדף אינו שווה במעמדו לשם המדעי העדכני ואינו ניתן להחלפה כפי שנהוג במילים נרדפות.
בטקסונומיה, לכל טקסון קיים אך ורק שם מדעי אחד בר-תוקף הנחשב כשם החוקי. כך, לדוגמה, ב-1758 קארולוס ליניאוס קבע לאריה את השם המדעי Felis leo, ובצורת כתיבתו המלאה Felis leo Linnaeus, 1758. ב-1816 קבע לורנץ אוקן  כי האריה הוא מין השייך לסוג Panthera, ולכן השם המקורי של ליניאוס הפך לשם נרדף והשם התקין הוא מעתה Panthera leo (Linnaeus, 1758) (לפי הנומנקלטורה הזואולוגית, הסוגריים סביב השם של לינאוס מרמזות שאין זה השם המקורי שניתן לטקסון עם תיאורו במאמר של לינאוס מ-1758).
שמות נרדפים עשויים להיווצר בכל פעם שאותו טקסון מוגדר ביותר משם מדעי אחד, למשל כאשר חוקר לא הכיר את עבודתו של חוקר אחר או כאשר הוא חולק עליו ולדעתו מדובר בשני מינים שונים שמאוחר יותר מאוחדים תחת אותו השם. שמות נרדפים עשויים להיווצר גם כאשר טקסון משנה את שמו, טקסונים מאוחדים או מפוצלים או עוברים להימצא תחת טקסון אחר, למשל כאשר מין מועבר לסוג אחר. שם נרדף יכול להיווצר גם כאשר הקוד הנומנקלטורי משתנה כך שהשם הישן אינו קביל יותר; למשל, השם Erica herbacea L. נדחה ובמקומו התקבל השם Erica carnea L..‏

זואולוגיה

בנומנקלטורה זואולוגית, הנקבעת על ידי ה-International Code of Zoological Nomenclature, שם נרדף הוא שם מדעי שונה השייך לאותו טקסון באותה הרמה הטקסונומית. השם התקין נקרא לפי הקוד הזואולוגי valid name.
כאשר קיימים כמה שמות נרדפים לאותו הטקסון, השם הראשון מכונה senior synonym (שם נרדף ראשי) ואילו שמות נרדפים מאוחרים יותר נקראים junior synonym (שם נרדף זוטר).

בוטניקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בנומנקלטורה הביולוגית, קיים רק שם תקין אחד, הנקרא correct name, וכל השאר הם שמות נרדפים.
הורורקור

מאפיינים

"הורורקור" מתייחס לסוג ראפ שנושאיו חשוכים, גותיים, טרנסגרסיים, ו/או נושאים המושפעים מסרטי אימה כגון מוות, פסיכוזה, כת השטן, הפרעות נפשיות, פגיעה עצמית, קניבליזם, הטלת מום, נקרופיליה, התאבדות, רצח, עינוי, אונס והתמכרות לסמים, ולעיתים קרובות עיסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר. לפי הראפר מארז, "אם תיקח את סטיבן קינג או וס קרייבן ותשים להם ביט ראפ, זה מי שאני". התכנים הליריקליים נוטים להיות דומים לאלו בדת' מטאל, מה שהוביל לשם נוסף לסוגה, "דת'-ראפ".
ורה מרצקאיה

ביוגרפיה

ורה מרציקאיה נולדה בבארוויחה, מחוז מוסקבה. להוריה לא היה שום קשר עם האמנות והם לחצו על ביתם שתמשיך לימודים באוניברסיטת מוסקבה. בניגוד לרצון הוריה היא הגישה מועמדות למספר בתי ספר למשחק והתקבלה לבית הספר ליד תיאטרון וכטנגוב. היא סיימה את לימודיה בשנת 1924 והתקבלה לסטודיו אותו ניהל הבמאי יורי זבדסקי. במשך כל חייה היא עבדה בתיאטראות בהם הוא היה במאי. בשנת 1924 הם התחתנו אך התגרשו לאחר מספר שנים.
בשנת 1925 השחקנית הצטלמה לראשונה בקולנוע אצל יאקב פרוטזנוב. בהמשך של אותה שנה היא הצטלמה אצלו בסרט "התופר מטורז'וק" שזכה להצלחה גדולה ברחבי ברית המועצות. היא המשיכה להצטלם בסרטים עד לשנת 1969.
תקופת הזהר שלה הייתה בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. באותה תקופה היא זכתה 4 פעמים (1942, 1946, 1948 ו-1951) בפרס סטלין עבור משחקה בקולנוע ובתיאטרון. היא הייתה בין השחקניות המובילות של התיאטרון והייתה פופולרית מאוד בעקבות סרטי הקולנוע בהם השתתפה.

חיים אישיים

לורה מרצקאיה היו חיים אישיים לא פשוטים. במהלך הטיהורים הגדולים הוצאו להורג שני אחיה ואחות נוספת נשלחה למאסר. לאחר ריצוי העונש אסור היה לה להתגורר בקרבת מוסקבה.
בהיותה בת 18 התחתנה מרצקאיה אך זמן קצר לאחר לידת בנם, עזב בעלה, יורי זבדסקי, את המשפחה ועבר לגלינה אולנובה. 
בשנת 1940 השחקנית התחתנה בפעם השנייה, אך בשנת 1943 נהרג בעלה בקרבות מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו היא גדלה בנוסף לשני ילדיה גם את ילדי אחיה. בסוף שנות ה-40 נפרד יורי זבדסקי מגלינה אולנובה ועזר רבות לורה מרצקאיה. ביתה של השחקנית מנישואים לבעלה השני התחתנה אך כעבר מספר שנים התאבד בעלה. בעקבות כך ביתה של מרצקאיה אושפזה בבית חולים לחולי נפש. בעקבות האירועים הקשים חלתה ורה מרצקיאה ואובחן אצלה גידול במוח. לאחר מספר ניתוחים היא חזרה להופיע אך לא הייתה יכולה לעבוד כמו בעבר. היא נפטרה ב-17 באוגוסט 1978 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'י.
ראש חבר העמים הבריטי

תפקיד

ראש חבר העמים הבריטי מהווה למעשה ראש המדינה הסמלי של מדינות חבר העמים הבריטי, אולם בעל התואר נושא תואר זה לכל חייו. אין לנושא התואר סמכות ממשית בקביעת המדיניות של חבר העמים הבריטי.
תואר זה אינו נתון לבית המלוכה הבריטי, אלא ניתן אישית לאליזבת השנייה, ויכול להינתן, תאורטית, לאחר מותה של אליזבת, לאדם אחר (שאינו בהכרח המונרך של הממלכה המאוחדת).
בדיון שנערך בוועידת אדינבורו של חבר העמים הבריטי בשנת 1997 הגיעו ראשי המדינות להסכמה, שהתואר צריך להינתן לאותו אדם הנבחר כמונרך בממלכות חבר העמים הבריטי.
ראש חבר העמים משמש למעשה סמל של חבר העמים הבריטי, ומשתתף בוועידות החבר, במשחקי חבר העמים הבריטי (הנערכים מדי ארבע שנים), וביום חבר העמים הבריטי (יום שני, השני, בכל חודש מרץ) נושא נאום לאזרחי מדינות חבר העמים הבריטי.
נהוג שראש חבר העמים נוכח במפגש ראשי ממשלות מדינות חבר העמים הבריטי (CHOGM). מפגש זה נערך לאחרונה בבריטניה (באפריל 2018) ועתיד להיערך ב-2020 ברואנדה וב-2022 בסמואה.

היסטוריה

החלטת לונדון משנת 1949 אשר נוסחה על ידי ראש ממשלת קנדה, לואי סן-לורן, קבעה כי המונרך יהא הסמל של חבר העמים הבריטי - ואף מדינות שלא היו ממלכות חבר העמים הבריטי, בהתאם להחלטה זו, רואים בראש חבר העמים אך ורק ראש החבר, ולא ראש המדינה, דבר שאפשר למדינות שהן רפובליקות (כגון הודו שהפכה לרפובליקה בשנת 1950) להישאר בחבר העמים.
בשנת 1952 עם עלייתה לשלטון של אליזבת השנייה, היא הפכה לראש חבר העמים.
רק בשנת 1953 הוסף התואר לתארה הרשמי של אליזבת השנייה, ובאותה שנה הועבר חוק בשבע ממלכות חבר העמים באותה עת אשר קבע כי לתארה של המלכה יתווסף התואר "מלכת ממלכת [שם הממלכה] והארצות והטריטוריות האחרות שלה. ראש חבר העמים".
בדצמבר 1960 עוצב דגל המלכה אליזבת השנייה אשר נועד לסמל את המלכה בתפקיד זה (ולא בתפקידה כמלכת הממלכה המאוחדת). בדגל זה נעשה שימוש בעת שאליזבת השנייה מבקרת במדינות חבר העמים או ממלכות חבר העמים, ואף כאשר היא מבקרת בבית מארלבורו שבלונדון - הבניין הראשי של חבר העמים הבריטי, מתנופף עליו דגל זה ולא הנס המלכותי (דגל אליזבת השנייה כמלכת הממלכה המאוחדת).
תל נפוליאון

תל נפוליאון הידוע גם כתל ג'רישה, תל גריסה או גבעת נפוליאון, הוא תל ארכאולוגי השוכן בצפון תל אביב, מדרום לנחל הירקון וממזרח לנחל איילון. הממצא העיקרי בתל הוא בור של מערכת המים הכנענית. מהתל נשקפת תצפית פנורמית לכל הכיוונים. שטחו של התל הוא כארבעים דונמים וצורתו כשל אוכף. הוא מתנשא לגובה של 38 מטרים מעל פני הים. 
שמו של התל בעת העתיקה אינו ידוע, ומקורם של כינוייו הנוכחיים הם בשמו של הכפר הערבי ג'רישה ששכן ליד שבע טחנות, ובמחנה של צבא נפוליאון שקם על התל ולידו בעת המצור על יפו ב-1799 במהלך מסעו בארץ ישראל. בימי מלחמת העולם הראשונה, בלילה שבין ה-20 ל-21 בדצמבר 1917, אל מול התל, צלחה את הירקון חטיבה 155 מן הדיוויזיה ה-52 הסקוטית של חיל המשלוח המצרי ונעה צפון מזרחה על הגדה הצפונית של הירקון לכיבוש העמדה הטורקית בחירבת הדרה, היא רמת החייל.
התל שימש כאתר הצילומים העיקרי לתוכנית הטלוויזיה לילדים ולנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בשנים 2001–2004.

תולדת התל

במקום התגלו שרידיו של יישוב קטן ששכן על התל החל בשנת 2700 לפנה"ס לערך. היישוב התרחב באלף ה-2 לפנה"ס והגיע לשיאו במאה ה-18 ובמאה ה-17 לפנה"ס. תחילה לא היה היישוב מוקף בחומה, אך לאחר מכן בוצר בחומה משופעת ובחלקלקה, בתצורה המאפיינת את ביצורי החיקסוס. החומה הייתה עשויה שכבות של כורכר, לבנים ואדמה כבושה, ורוחבה הגיע לשלושה מטרים. בתקופה זו שכן בעיר מבנה מונומנטלי ששימש כארמון והוקם בה מפעל מים. עם זאת, העיר חרבה באמצע המאה ה-16 לפנה"ס, במקביל לתחילת ההתפשטות המצרית בארץ ישראל. 
היישוב על התל התחדש ופרח בתקופת הברונזה המאוחרת (התקופה הכנענית המאוחרת), והוקף בביצורים. על התל זוהו מבנה מונומנטלי אשר שימש ככל הנראה כארמון, ורחבה רבועה ששימשה כשוק. במקום שכן מבנה גדול נוסף ששימושו המדויק טרם הוברר, אך מהממצאים שהתגלו על ריצפתו עולה כי נודעה לו חשיבות רבה. בעיר התגלו סממנים פלשתיים כקרמיקה פלשתית וסימנים לקשרי מסחר עם קפריסין ועם ערים מיקניות. עוד התגלו עדויות לקיומה של תעשיית מתכות מפותחת על התל. 
במאה ה-12 לפנה"ס (תקופת הברזל) קם במורד הירקון, כשני קילומטרים מתל נפוליאון, יישוב פלישתי בתל קסילה, וזה היה ליישוב החשוב באזור. הפלשתים התיישבו גם בתל נפוליאון, אך הממצאים מתקופה זו מרוכזים רק בצד הדרומי ובצד הצפוני של התל, שתי הנקודות הגבוהות בתל. מסיבה זו הניחו החוקרים כי חלקו המרכזי של התל, בו חשופה השכבה הכנענית, שימש בתקופה הפלישתית כאזור חקלאי, אך ייתכן כי גם הוא היה נושב, אלא שהקרקע במקום נסחפה יחד עם השרידים. היישוב הפלישתי בתל חרב בתחילת המאה ה-10 לפנה"ס במקביל ובדומה לחורבנו של היישוב הפלישתי בתל קסילה, במחצית השנייה של המאה ה-10 לפנה"ס שכן בחלקו הדרומי של התל כפר חקלאי קטן בשטח של שני דונמים בלבד, וגם יישוב זה ששיוכו הלאומי אינו ודאי, חרב בשריפה. חלקו הצפוני של התל יושב שוב במאה ה-9 או ה-10 לתקופה קצרה.
גייגן

עיצוב

מראהו של גייגן הוא כשל עוף ענק בעל שריון קיברנטי. בבטנו של גייגן ישנו מסור המסוגל לחתוך דברים רבים וידיו בצורת מוט. צבעו העיקרי הוא ירוק כהה אך יש לו גם קשקשים זהובים. לגייגן גם יש 3 מפרשים בגבו, בדומה לספינוזאורוס האפריקני ובדומה למכה-גודזילה, גם לגייגן ישנה כרבולת מעל ראשו המופנית קדימה. בנוסף, לגייגן ישנה גם עין קיברנטית אחת אדומה.

כוחות ויכולות

גייגן מסוגל לעוף. בנוסף, גייגן גם מסוגל לחתוך ולרסק דברים רבים, לירות לייזר אדום מהעין שלו, להתחפר ויש לו גם כוח וסיבולת רבים.
רוברטו סולדדו

קריירה

סולדדו נולד וגדל בולנסיה שבספרד. כאשר מלאו לסלודאדו 14 שנים, הוא ומשפחתו עברו למדריד עקב הצטרפותו לקבוצת הילדים של ריאל מדריד.
סולדדו עבר את כל קבוצות הנוער של ריאל מדריד בין השנים 2002 עד 2006. ב-2005 זומן סולדדו לקבוצה הבוגרת (עקב פציעותיו החוזרות של רונאלדו), אך מצבו התחיל להתנדנד כאשר תקופות מסוימות הוא שיחק בשביל קבוצת המילואים, ריאל מדריד קסטיליה, ותקופה מסוימת שיחק במדי הבוגרת, על אף שהצליח סולדדו לכבש שערים חשובים אשר עזרו לריאל מדריד.
בעונת 2006/2007 הושאל סולדדו לקבוצת הכדורגל הספרדית אוסאסונה והפגין את כישוריו עם 11 שערים.
בעונת 2007/2008 חזר סולדדו מאוסאסונה וחתם חוזה עם ריאל מדריד. לאחר סוף העונה, בה לא קיבל דקות משחק רבות, עבר סולדאדו לחטאפה.
בעונת 2010/2011, לאחר עונה מדהימה בחטאפה עם 16 כיבושים ב-26 משחקים סך הכל, עבר סולדדו לקבוצה ולנסיה, עיר הולדתו, אותה הוביל עד המקום השלישי בליגה וסיים בה כמלך השערים עם 18 כיבושים ב-34 משחקים בהם נטל חלק. בתאריך 27 באוגוסט 2011 לאחר השביתה שנערכה מחזור אחד כשהתחילו במחזור השני של הליגה הספרדית נגד ראסינג סנטאנדר הבקיע סולדדו ארבעה שערים כששלושה שערים לרשת הנכונה ואחד עצמי בניצחון 4-3 לולנסיה.
ב-5 באוגוסט 2013 נמכר סולדדו מולנסיה לטוטנהאם הוטספר האנגלית, ששילמה תמורת 26 מיליון לירות שטרלינג.
ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בוויאריאל עבור 10 מיליון יורו.
ב-11 באוגוסט 2017 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית עבור 5 מיליון אירו.
ב-15 ביולי 2019, לאחר תום חוזהו בפנרבחצ'ה, לא האריך את חוזהו, הפך לשחקן חופשי וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בגרנדה, שעלתה ללה ליגה בתום עונת 2018/2019.
נסים גרמה

חיים פרטיים

גרמה היה נשוי לשושנה שרעבי מאוגוסט 1980 ועד למותה בערב יום כיפור בספטמבר 2012, ואב לשלושה ילדים. מתגורר בראש העין.
במסגרת הדיון הציבורי בפרשת ילדי תימן סיפר: "הייתה לי אחות בשם שושי (חיסן). היא נעלמה לנו, וכשזה קרה ההורים שלי ודודיי מאוד פחדו שיחטפו אותי".
לאקין קפה

לאקין קפה (באנגלית: Luckin Coffee, בסינית: 瑞幸咖啡; מבוטא: "רְווִישִׁינג קַא-פֵיי") היא רשת של בתי קפה בסין. החברה נוסדה בבייג'ינג באוקטובר 2017 וזכתה לגידול מטאורי. רוב אתרי החברה הם דוכנים הממלאים הזמנות באתר האינטרנט לאיסוף או משלוח.

היסטוריה

לאקין קפה נוסדה בשנת 2017 על ידי ג'יאה צ'יאן (מכונה במערב "ג'ני") וקיבלה תזרים מזומנים מהיזם הסדרתי הסיני זֶנגיַאו לוּ (מכונה במערב "צ'ארלס"). החברה הושקה עם אסטרטגיה של גידול מהיר, כדי לתפוס נתח נרחב בשוק הקפה הקמעונאי של סין, תוך תכנון לפתוח כמה מאות דוכנים.
ב-1 בינואר 2018, לאקין קפה החלה עם חנויות בבייג'ינג ושנגחאי. ההצלחה הייתה מעל המצופה, כבר תוך חמישה חודשים היו לה 525 חנויות, ותוך שנתיים כבר היו לחברה מעל 2,300 דוכנים בדוחקה את Sturbucks מהמקום השני בסין. במהלך 2018 צדה החברה את עיני המשקיעים הגדולים במשק. היא השלימה גיוס סבב א' של 20 מיליון דולר מחברת ההשקעות הממשלתית הסינגפורית GIC וחתמה בספטמבר על הסכם שיתוף פעולה עם Tencent. בדצמבר סיכמה עם משקיע חדש על השקעה של 200 מיליון דולר.
במאי 2019 הנפיקה מניות בנאסד"ק.
ביולי 2019 הוערך שווי החברה בכ-4.37 מיליארד דולר.
הר גיורא

הר גיורא הוא פסגה ממערב לירושלים, מעל נחל שורק. השוכן ממערב לירושלים מעל נחל שורק. גובה ההר הוא 725 מטרים מעל פני הים.
ההר שוכן 2 ק"מ צפונה למושב בר גיורא. שטח השמורה הוא כ- 1.2 קמ"ר.

מקור השם

מקור  שם ההר שנוי במחלוקת. ישנם החושבים שמקור שם ההר בשם המושב בר גיורא, מושב השוכן כ 2 ק"מ מדרומה להר, וישנם החושבים כי הוא נקרא על שם שמעון בר- גיורא, ממפקדי המרד נגד רומא.

גאוגרפיה

ההר נישא לגובה של כ 722 מטרים, וממוקם בתחום שמורת הר גיורא, ששטחה 1.2 קמ"ר . הר גיורא מוקף ואדיות מצפונה לו, ממערב וממזרחה לו- נחל שורק, נחל קטלב ונחל יואל. בדרומו הוא מתחבר באוכף מתון אל שלוחת מטע באזור מבוא ביתר- צור הדסה. הר גיורא מובדל מסביבתו על ידי ערוצים העמוקים של נחל שורק, נחל קטלב ונחל יואל. בלב ההר, על פסגתו, ממוקם קבר השייח' מרזוק, ממנו ניתן לתצפת אל כל מרכז הרי ירושלים. מורדותיו הצפוניים של ההר מצוקיים. השמורה גובלת במערב בכביש 386 ובצפון במסילת הרכבת לירושלים.

הכרזת השמורה

השמורה הוכרזה בשטח 1140 דונם. תוכנית מי\200, שאושרה בשנת 1979, ייעדה לשמורה עד 224 דונם שלא הוכרזו כלל,במובלעת מצפון לשמורה המוכרזת – בין כביש 386, מסילת הרכבת והשמורה. השטח מיועד לשמורת טבע גם בתוכניות קק"ל לפארק בגין (מי\879) שאושרה בשנת 2002 . שטח זה הוכרז ביוני 2017. דרך מסומנת אדום 9330 יוצאת מאזור מבוא ביתר וגובלת בשמורה, מדרך זו (9330)מסתעף שביל רגלי(9433) המגיע ישר לקבר מרזוק, הממוקם בפסגת ההר.

צמחייה

על פסגת ההר ומורדותיו הצפוניים, חורש ים תיכוני מפותח וסבוך ובין עציו, בולט מספרת ההר של עצי הקטלב, האלה ארץ ישראלית והאלון המצוי- שמהווים חלק רב מהצמחייה בהר.     
מדרום לפסגת ההר נמצא אשור חורש פתוח של אלון מצוי, אלת המסטיק ואורן ירושלים.
מוזיאון הטנק (בובינגטון)

היסטוריה

בשנת 1899 נפתח מחנה בובינגטון כמחנה אימון לחיל הרגלים הבריטי, עם קליטת הטנקים הראשונים במהלך מלחמת העולם הראשונה, הפך המחנה בשנת 1916 למחנה אימון ללוחמת שריון. המחנה שירת את הכוח המשוריין הבריטי, שבתחילה היה חלק מקורפוס המקלעים, בהמשך הפך לרגימנט הטנקים המלכותי ובתקופת מלחמת העולם השנייה עם יסוד חיל השריון המלכותי המחנה שירת את כלל כוחות השריון של הצבא.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הוחזרו הכלים המשוריינים משדות הקרב חזרה לבסיס השריון בבוינגטון. כלים בודדים נשמרו בסדנאות הרכב כדי שצוותי השריון ומפתחי הטנקים יוכלו להתרשם מההיסטוריה המוקדמת של התפתחות השריון. בשנת 1923, בביקורו במחנה, העיר הסופר רודיארד קיפלינג כי צריך להפוך את אוסף הטנקים למוזיאון שריון. בסיום מלחמת העולם השנייה, אוסף כלי השריון גדל באופן משמעותי עם עשרות טנקים וכלי שריון בריטים, לצד טנקי אויב שנפלו שלל והגיעו למחנה לבחינה. בשנת 1947 נפתח האוסף לקהל הרחב בתור מוזיאון שריון, מאז הוא גדל באופן משמעותי וכיום מכיל את אוסף הטנקים הגדול בעולם ואוסף הרק"מ השני בגודלו בעולם.

אולם מלחמת העולם הראשונה

האולם מכיל פריטים רבים המציגים את התפתחות השריון הבריטי לאורך המלחמה, לצד מספר כלים משוריינים ממדינות אחרות במלחמה. בין היתר מוצג בו אב הטיפוס הראשון של הטנק "וילי הקטן", לצד טנקים ששירתו במלחמה בהם הסימן 1, סימן A ויפט, סימן 5 (אחד מהבודדים בעולם שמנועו עובד). 
בנוסף מכיל האולם תצוגה המוקדשת לחיו של לורנס איש ערב, אשר שירת תקופה קצרה בחיל השריון ובמחנה בובינגטון. באולם ישנו גם אזור המוקדש לחווית הלחימה בחפירות, בו המבקרים יכולים להסתובב בשדה קרב משוחזר.

אולם בין המלחמות

תצוגת כלים המדגישה את ההתפתחות המהירה ברק"מ וטנקים בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
בין היתר מוצגים באולם; שריונית רולס-רויס, טנק שיוט סימן 1, שריונית קרדן לוויד, שריונית לנקסטר 6X4 ושריונית פיירלס.

אולם מלחמת העולם השנייה

החלק הגדול ביותר במוזיאון, אשר כולל גם את אוסף הכלים הגדול ביותר במוזיאון, מוקדש לשריון מתקופת מלחמת העולם השנייה.

אולם טמייה ואולם הפלדה הבריטית

שני אולמות אשר מכסים ביניהם את התקופה המודרנית של הכלים המשוריינים, החל מסוף מלחמת העולם השנייה, התפתחות טנק המערכה, תקופת המלחמה הקרה ועד לשריון המודרני של ימינו. 
אולם טמייה (בחסות חברת הדגמים להרכבה טמייה) מציג את התקופה מיד לאחר סוף המלחמה ומתמקד בטנקי המערכה העיקריים שפותחו בשנים שלאחר המלחמה, בהם הצנטוריון הבריטי, הM-60 פאטון האמריקאי וה-T-72 הסובייטי. בין היתר ניתן לראות בשני האולמות מספר כלים בהם; טורטויס, T-55/54,  צנטוריון, AMX-30, צ'יפטיין, BMP-1, צ'אלנג'ר 1, צ'אלנג'ר 2, M41 ווקר בולדוג, M103 והסטרידסואגן 103.

מרכז שימור הרכבים

מרכז שימור הרכבים הוא אגף חדש במוזיאון שנפתח לציבור באופן רשמי בשנת 2013. האולם משתרע על כ-3,700 מ"ר ומכיל כ-100 כלים בבעלות המוזיאון, אשר לא נותר להם מקום באולמות הראשיים. מרכז השימור מאפשר למבקרים לראות כמות גדולה של כלים שבעבר היו סגורים לציבור.
ג'ינט היין

ביוגרפיה

היין נולדה במינכן ולמדה בבית ספר לקולנוע וטלוויזיה בעיר.
בשנת 1998 שיחקה לראשונה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "Die Cellistin – Liebe und Verhängnis".
ב-2000 שיחקה בסרט "Abschied - Brechts letzter Sommer" שהוקרן בפסטיבל קאן.
בשנת 2004 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Die Frau des Architekten" המבוסס על ספר של שטפן היים.
מ-2005 ועד 2006 שיחקה בסדרה "Bis in die Spitzen" של ערוץ Sat.1.
בשנת 2006 הופיעה בסרט "TKKG und die rätselhafte Mind-Machine" על חבורת ילדים הפותרת תעלומה.
ב-2008 גילמה את חברתו של מיכאל ברג העורך דין בסרט נער קריאה.
בשנת 2009 גילמה ברונית בסרט ויקטוריה הצעירה, באותה שנה שיחקה גם בסרט "הרוזנת" אודות ארז'בט באטורי.
ב-2010 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "Transfer".
היא אמא לבן ובת.
קיום מצוות בחלל

קיום מצוות בחלל לפי זמן

קיימות בעיות בקיום מצוות הקשורות בזמנים בחלל משום שלא ניתן לדעת מהו הזמן המדויק שנמצאת החללית היות שהחללית כל הזמן בתנועה ומשנה את מיקומה.

הבחנה בין יום ולילה בחלל

חלק מהרבנים טוענים כי יש להבחין בין לילה ליום בחלל על פי הארצות הצפוניות. בניגוד לטענתם, רבנים אחרים חושבים, כי יש למדוד את הזמן על פי עשרים וארבע שעות מרגע השיגור מכדור הארץ (על פי השעה המופיעה בשעון, מהמקום ששוגר), שתים עשרה שעות יום ושתים עשרה שעות לילה. לפי מדידה זו ניתן לקיים את המצוות התלויות בזמן. כמו כן, על פי מדידה זו, יש לקיים את המצוות שצריך לקיים ביום, באור (כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו מקור אור). את המצוות שצריך לקיים בלילה, יש לקיים בחושך (כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו חשיכה).

יום השבת ושמירתו בחלל

קיימת בעייתיות בנסיעה במעבורת חלל בשבת. מי שאינו יודע מתי חל יום השבת ואיבד את חשבון הימים על פי הרבנים, עליו להימנע ממלאכה בכל ימות השבוע ולהתייחס לכל יום כיום שבת, רק אם אין לו אפשרות כלל לקיים את נפשו בצורה מינימלית (שאין לו סדר של ימים) הוא יכול לעשות מלאכה כדי שלא יחסר לו באוכל. בנוסף על כך, רבנים כותבים כי קיימת עוד אפשרות שלא קשורה לאפשרות הראשונה, כפי שאנו יודעים כל מצוות השבת התלויות בזמן אינן נהוגות שם, אך בכל זאת יש להתייחס אל האסטרונאוטים בחלל כאל מישהו שאבד לו חשבון הימים, ועליו לקבוע יום אחד בשבוע שהוא יהיה יום השבת ולקיים שם את הקידוש של כניסת השבת וביציאת השבת בקידוש והבדלה, כדי שלא ישכח את השבת ואת עשיית המצוות. מאמין שנמצא בחלל צריך לחשב את הזמן מתחילת השיגור וכשהוא מגיע ליום השביעי לפי החשבון שעשה, יצטרך לשבות מכל מלאכה, יקדש את השבת בכניסתו וביציאתו בקידוש ובהבדלה, ויתפלל בשבת את התפילות של השבת.

קידוש הלבנה

קיים ספק האם אדם העומד על הירח יכול לברך את ברכת קידוש הלבנה, שהיא ברכה הנאמרת בחציו הראשון של החודש העברי, נמצאה תשובה, והיא לברך בחשכה מוחלטת, כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו חשכה, כשהירח נראה טוב לעין וניתן ליהנות מאורו, ולאחר שעברו שבע מאות ושמונה שעות ועוד כארבעים וארבע דקות מעת מולד הלבנה הקודם.
הימליה (קבוצת ירחים)

מאפיינים

הירחים בקבוצה הם בעלי מסלול עם חצי ציר גדול בטווח של 11.15 ו-11.75 מיליון ק"מ במרחק מצדק, נטיית המסלול בין 26.6° ל-28.3°, ואקצנטריות מסלול של בין 0.11 ל-0.25.
מבחינת מראה חיצוני, הירחים בקבוצה נראים אותו הדבר ודומים לאסטרואידים מסוג C. מכיוון שמסלולם דומה ומראם דומה, משערים שירחי הקבוצה היו פעם אסטרואיד אחד שהתפרק. האסטרואיד ככל הנראה הגיע מחגורת האסטרואידים והיה בעל רדיוס של בערך 89 ק"מ, וקצת גדול יותר מקוטרו של הירח הימליה. הירח הימליה מכיל 87% ממסת אסטרואיד המקור המשוער.
המופלאה: הרפתקאות ליידי באג

עלילת הסדרה

עלילת הסדרה מתרחשת בעיר פריז. מרינט (הדמות הראשית) היא נערה בכיתה ח'. היא נערה נחמדה אך קצת מגושמת. מרינט חיה חיים כפולים - כשהיא לא חולמת בהקיץ על אדריאן (נער הלומד בכיתה שלה), היא גיבורת העל 'החיפושית'. מרינט אינה יודעת זאת, אך גם לאדריאן יש זהות בדויה, 'חתול שחור'. הם קיבלו את כוחותיהם מאדם מבוגר בשם מאסטר פו אשר עזרו לו. הם לא יודעים, אך המבוגר שעזרו לו הוא השומר הגדול (אבל בפרק הראשון של עונה 2 טיקי מגלה למרינט, ובפרק 14 בעונה השנייה השומר נגלה בפני אדריאן). השומר נתן להם את המופלאים: העגילים של החיפושית שנותנים את כוח היצירה והטבעת של החתול השחור, אשר נותנת את כוח ההרס וההשמדה ואיתם את הקוואמים שלהם: פלאג וטיקי. כאשר הם אינם יודעים זה על הזהות האמיתית של שניהם, החיפושית והחתול השחור (המאוהב בחיפושית) נלחמים ביחד ברשע. גם לעש-לילה יש מופלא, אך הוא מנצל את כוחו לרעה בכך שהוא נותן לאנשים אשר חווים רגשות שלילים חזקים כוחות-על ושולח אליהם אקומה (פרפר טעון ברגשות שליליים), מה שהופך אותם לנבלי על. החיפושית צריכה לשבור את החפץ שאליו הוחדר האקומה ובכך לשחרר את האדם עליו האקומה השתלט ולאחר מכן היא "מטהרת" את האקומה והופכת אותו לפרפר ולאחר מכן שולחת את הפרפר לחופשי וממשיכה בחייה הרגילים, בזמן הלחימה חתול שחור וחיפושית יכולים להשתמש בכוח שלהם. הכוח של חתול שחור הוא "חתולאגאן", שמאפשר לו להרוס דברים במגע בלבד אך רק במגע הראשון שלו, והכוח של החיפושית הוא "קמע המזל", שנותן לה חפץ כלשהו, והיא צריכה להבין איך להשתמש בו כדי ללכוד את האקומה ולהחזיר הכל לקדמותו.
שח"ר (צה"ל)

שח"ר (ראשי תיבות של "שילוב חרדים") הוא מיזם של צה"ל לשילוב חיילים חרדים בשירות חובה במקצועות עורפיים. זאת בשונה ממסלול נצח יהודה, שהוא הגרסה הקרבית והוותיקה של שילוב חרדים בצה"ל.
הקבוצה הראשונה התגייסה בנובמבר 2007 למיזם "שח"ר כחול" – שילוב חרדים במערך הטכני של חיל האוויר (כחול הוא צבעו של החיל). בעקבות הצלחת הפרויקט פתחו עוד חילות (חיל המודיעין, חיל הים, אכ"א, אט"ל, הרבנות הצבאית) מחזורי גיוס במודל שח"ר, כשהם נעזרים בניסיון של חיל האוויר. המתגייסים למסלול הם גברים, מרביתם דחויי שירות על שתורתם אומנותם; חלק ניכר מהם נשואים וכמחציתם אבות לילדים ולכן זכאים, לפי פקודות תנאי השרות בצה"ל, לתשלומי משפחה ושכר דירה במהלך שירותם.
מיזם זה הפך למוביל צה"לי בשילוב חרדים על בסיס חוק טל, מטרותיו המוצהרות הכשרה ושילוב של אוכלוסייה חרדית במעגל התעסוקה תוך מיצוי הפוטנציאל האיכותי הטמון באוכלוסייה זו לטובת השירות הצבאי. מאז הפעלת התוכנית עד שנת 2011 השתתפו בה כ-1,700 חיילים ובהתאם לנתוני אכ"א, מיולי 2011 מוצבים במאגר המילואים של צה"ל כ-290 חיילים שסיימו את שירותם במסגרת תוכנית זו.
המיזם מבטיח לחיילים שירות בבסיסים שבהם רב צבאי, בית כנסת ושיעור תורה יומי, אוכל כשר למהדרין, ושירות לצד גברים בלבד במעגל הראשון של העבודה. כמו כן, ניתן דגש על הכשרה מקצועית המאפשרת פרנסה בתחום לאחר תום השירות. החיילים ברובם המוחלט משרתים לאחר הטירונות על בסיס יציאות יומיות. משך שירות החובה לחיילי המיזם הוא 16–24 חודשים, בהתאם לגיל הגיוס והתפקיד.
למרות ההתנגדות העקרונית בחלקים מהציבור החרדי לשירות בצה"ל, פרויקט שח"ר זכה להסכמה שבשתיקה בקרב חלק מן העולם החרדי, בגלל ההקפדה על תנאים המתאימים לאורח החיים החרדי. בסקר שנערך בקרב משרתי תוכנית שח"ר בחיל הים נמצא כי שביעות הרצון הכללית בקרב המשרתים בתוכנית גבוהה מן הממוצע בקרב חיילי חובה בחיל. רוב המשרתים בתוכנית מוכנים לצאת לקצונה ולהתחייב לשירות קבע בצה"ל, ורובם ימליצו לאחרים להצטרף לתוכנית.
בין היתר השתתפו חרדים מגיוסי שח"ר בפיתוח טירת האגם, מערכת השו"ב המרכזית של המטה הכללי.
בולה אפיפיורית

בּוּלָה אפיפיורית, או בקיצור בולה, היא אחד מסוגי המכתבים הפומביים ששולח האפיפיור. בעבר נחתמו מכתבים אלה בחותם (אשר, משום צורתו, מכונה בלטינית בולה (bulla) - "בועה", ומכאן השם). החותם יוצר בדרך כלל מעופרת, אך באירועים יוצאי דופן נעשה שימוש גם בזהב. הבולות הראשונות נשלחו עוד במאה ה-6, ושימשו לצרכים רבים; ברם, החל במאה ה-15 צומצם השימוש בהן למקרים חגיגיים ורשמיים יותר, ולעניינים יומיומיים הוותיקן משתמש באנציקליקות.
סוג שונה של מכתב הוא הדקרטל, שלא היה חתום בחותם האפיפיור.

מבנה

הבולות, כמו האנציקליקות, קרויות על שם מילותיהן הראשונות, שמכונות ה"אינקיפיט" (incipit, "מתחיל"), ואשר נכתבות פעמיים - פעם בכותרת המסמך (באותיות גדולות) ופעם בגופו. כן מכילה הכותרת את שם האפיפיור המוציא ואת התואר episcopus servus servorum Dei, שפירושו "בישוף, משרת משרתי האלוהים". 
החותם, אשר בעבר היה עשוי עופרת או זהב, חובר לגוף המגילה בשני חוטים, האחד אדום והשני צהוב. על החותם עצמו נחקקו ראשי התיבות SPSP (פטרוס הקדוש ופאולוס הקדוש), ומצדו השני שמו של האפיפיור השולח. מהמאה ה-18 הוחלף חותם המתכת בחותמת אדומה פשוטה המופיעה בסוף המגילה, אך במקרים מיוחדים עדיין נעשה שימוש בחותם המתכתי.
בסוף הבולה מצוינים התאריך, מקום החתימה, חתימת ידו של האפיפיור או של המזכיר שלו, והחותמת עצמה.
במקור נכתבו הבולות על גבי פפירוס, אשר הוחלף החל במאה ה-11 בקלף, שהוא עמיד יותר.
הבולה העתיקה ביותר שנמצאה בשלמותה פורסמה בשנת 819.

תוכן הבולה

הבולה שימשה ומשמשת לצרכים שונים ומגוונים - צווים, מינויים, הודעה על הענקת מעמד של קדוש לאדם זה או אחר וכיוצא באלה. הבולה הייתה הצורה היחידה של הודעה מהאפיפיור עד להופעת האנציקליקות במאה ה-14. אלה החליפו בהדרגה את הבולה ומשמשות כיום כצורת המסמך הנפוצה ביותר למכתבים אפיפיוריים.
פרנץ קונוויטשני

חייו

קונוויטשני החל את הקריירה שלו כנגן ויולה בתזמורת גוונדהאוס בלייפציג, בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר. בהמשך היה למנצח ובשנת 1927 החל לעבוד באופרה של שטוטגרט. משנת 1949 עד מותו היה מנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוז. משנת 1953 עד 1955 היה גם המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ומשנת 1955 ואילך ניצח על האופרה של ברלין. בין השאר היה המנצח הראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, תזמורת בית האופרה העירוני של פרנקפורט על מיין.
פרנץ קונוויטשני הוא אביו של במאי האופרה פטר קונוויטשני.