google/wiki40b huggingface dataset:
אופסה

תולדות היישוב

אזכורה הראשון של אופסה במקורות היסטוריים מופיע ב-1500, כשהדוכס הגדול אלכסנדר יגיילו אישר לנסיך מקומי להשתמש באזור.
במאה ה-17 נבנתה במקום כנסייה מעץ שהשתייכה לקהילת ברסלב ומסוף המאה ה-18 התקיימו במקום כנסייה קתולית ובית ספר. ב-1829 פרצה בעיירה שריפה בה עלו באש כמחצית מבתי העיירה.
בתחילת המאה ה-20 היו בעיירה כ-460 תושבים. במלחמת העולם הראשונה היו בעיר מתקנים של הצבא הרוסי וכן בית חולים, כנסייה, בית כנסת, שני בתי ספר, סניף דואר ותחנת רכבת. ב-1929 שוב פרצה בעיירה שריפה קשה.
ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיירה כ-900 תושבים. בקיץ 1941 כבשו הגרמנים את אופסה. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ופרטיזנים בלארוסים בפברואר 1944.
בשנת 1995 היו בעיירה כ-250 בתים וכ-600 תושבים.

יהודי אופסה

בשנת 1921 היו כ-714 תושבים בעיירה ומתוכם נמנו כ-334 יהודים.
בעיירה אופסה רוב היהודים עסקו בחקלאות, נפחות, בעסקי העגלונות, הם עסקו גם בסחר, בשחיטה, עבדו כאופים, בעלי חנויות קטנות, סנדלרים, חייטים ומתווכים.
חוץ מזה הם נעזרו גם בארגוני סעד שונים.

היהודים במלחמת העולם השנייה

בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו באופסה כ-450 יהודים ,הם היו כמחצית אוכלוסייתה של אופסה.
בעקבות השתלטות הסובייטים על העיירה ב-19 בספטמבר 1939 הולאמו חנויות בעיירה והיהודים עברו לעבוד במסגרת הקואופרטיבים שהיא מסגרת של גופים כלכליים שיתופיים ותעשייתיים שהוקמו כדי לרכוש חומרי גלם, ייצור מוצרים ולבסוף מכירתם.
ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה וכעבור כמה ימים אחרי הכיבוש התחילו להתעלל ביהודי אופסה, קבוצה של נערים ונערות יהודים הוצאו להורג מחוץ לעיירה.
לאחר מכן הגרמנים הקימו בעיירה יודנראט ובראשו עמד דוד לוין.
בדצמבר 1941 נשלחו מרבית יהודי אופסה לגטו ברסלב ונרצחו שם עם שאר יהודי העיירה ברסלב ב-3 ביוני 1942.
כ-60 יהודים בעלי מקצוע ומשפחותיהם רוכזו בגטו סגור ומגודר שהפך למעין מחנה עבודה, לתוך הגטו הסתננו גם יהודים מעיירות אחרות שניצלו מאקציות בעיירותיהם.
בראשון ביולי 1942 נמנו בגטו באופסה כ-300 יהודים.
גטו אופסה חוסל בשנת 1942 בגלל שהגרמנים העבירו את היהודים לגטו אחר שהקימו בברסלב.
ב-6 ביוני 1942 כמאה צעירים מתוך יהודי אופסה נשלחו למחנה עבודה ליד ביאליסטוק, בנובמבר 1942 הם נשלחו עם טרנספורט מביאליסטוק למחנה המוות טרבלינקה, ביחד עם עוד הרבה יהודים נדחסו לתוך קרונות בקר.
היו הרבה יהודים שבצעדה מאופסה התמוטטו בשל אפיסת כוחות, חלק מאלו שכן שרדו את הצעדה ועלו לקרונות הבקר בסופו של דבר, מתו בנסיעה ורק יחידים נשארו בחיים, כ-17 צעירים יהודים שהיו בטרנספורט למחנה המוות טרבלינקה הצליחו לקפוץ מן הקרון, אך לא כולם שרדו בבריחתם. לאחר מסע ארוך הגיעו ליערות באזור אושמיאנה וחברו לפרטיזנים כלוחמים.

לאחר המלחמה

לאחר שנגמרה המלחמה העיירה שוחררה על ידי הצבא האדום והפרטיזנים, בשנת 1995 היו בעיירה כ-250 בתים וכ-600 תושבים ( אך לא ידוע על יהודים).
מטוס דו-כנפי

מָטוס דו-כְּנָפִי הוא מטוס בעל שני זוגות כנפיים בעלי מוטה דומה הממוקמים זה מעל זה, לרוב כאשר אחד מהם נמצא בתחתית הגוף והשני מעליו. 
מטוסם של האחים רייט שהיה כלי הטיס הכבד מהאוויר הממונע הראשון השתייך לסוג מטוסים זה, כמו דגמים רבים נוספים מתקופת ראשית התעופה. יתרונו הגדול של המבנה הדו-כנפי ביכולת ליצור כנף קשיחה יותר בהשוואה למטוס עם זוג כנפיים יחיד. מאידך, יוצר המבנה הדו-כנפי גרר רב יותר ממטוס דומה בעל כנף אחת.

מבנה

שני זוגות הכנפיים יוצרים עילוי. בעבר נהגו מתכנני המטוסים לשפר את קשיחות כנפיים על ידי שימוש בכבלי מתח ומוטות שחיברו בין הכנפיים העליונות והתחתונות ויצרו מבנה חזק וקל יותר ממה שהיה ניתן ליצור בעזרת חומרי הבנייה שהיו זמינים באותה תקופה.
כל זוג כנפיים משפיע באופן שלילי על יעילותו האווירודינמית של האחר. עבור שטח כנף נתון, מטוס דו-כנפי יוצר פחות עילוי ויותר גרר ממטוס חד כנפי. ניתן להפחית את השפעת תופעה זו על ידי מיקומן של הכנפיים התחתונות לפני או אחרי הכנפיים העליונות ולא הישר מתחת להן. הזחה רבה של הכנפיים זו ביחס לזו לאורך המטוס מקטינה את יתרונות המבנה הדו-כנפי. מקובל להזיח את הכנפיים התחתונות אחורה, אך ישנם גם מטוסים בהם המצב הפוך והכנף התחתונה מוזחת קדימה, דוגמת הביצ'קראפט סטאגרווינג. 
ברובם המוחלט של המטוסים הדו-כנפיים קיים גם הגה גובה אופקי בזנב המטוס, לשליטה בזווית ההתקפה של המטוס. לרוב קיימים גם מדפים או מאזנות על זוג אחד או על שני זוגות הכנפיים. 
מטוסים שנקראו "Sesquiplane" (כנף וחצי) היו מצוידים בזוג כנפיים אחד שהיה קטן בהרבה מזוג הכנפיים הראשי, לעיתים אך גדול מספיק כדי לשאת את המוטות והכבלים שחיזקו את מבנה הכנף הראשית. 
כמעט כל דגמי המטוסים הדו-כנפיים שנוצרו אי פעם עשו שימוש במנועי בוכנה.

שימוש

מטוסים דו-כנפיים היו שכיחים בימי ראשית התעופה כתוצאה ממגבלות חוזק הכנף. התצורה הדו-כנפית הייתה אז עדיפה על מטוסים בעלי זוג כנפיים יחיד שסבלו מבעיות של גמישות יתרה בכנפיהם. בעיות אלו הביאו לקשיי שליטה במטוסים ולעיתים אף להתפרקותם. 
עם ההתקדמות בטכנולוגיית התעופה, נעלם הצורך בהקשחת הכנף באמצעות כבלים, ומטוסים חד כנפיים הפכו לסוג הנפוץ יותר. כיום נעשה שימוש מועט במטוסים דו-כנפיים, בעיקר לשימושים כמו אירובטיקה, וכמטוסי ריסוס. 
יתרון נוסף של המטוסים הדו-כנפיים הוא ששטח כנף נתון דורש מוטת כנף קצרה יותר בהשוואה למטוס רגיל. תכונה זו מאפשרת יכולת תמרון טובה המנוצלת לאירובטיקה.
הנס פון זלמות

קריירה מוקדמת

פון זלמות נולד ב-11 בנובמבר 1888 במץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-3 (המלכה אליזבת). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לחם בשורות הרגימנט בחזית המערבית, וב-24 בנובמבר 1915 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן, וב-9 בספטמבר 1916 מונה לתפקיד מטה בקורפוס המילואים ה-14. ב-1 בינואר 1917 הועבר לתפקיד מטה בדיוויזיית המילואים ה-35, וב-1 באפריל 1917, הועבר לתפקיד מטה בדיוויזיית הפרשים של המשמר. ב-1 באוגוסט 1917 הועבר לקורפוס ה-66, ולאחר מכן חזר לדיוויזיה ה-35. מספטמבר 1917 והילך מילא פון זלמות תפקידי מטה בקבוצת הארמיות "הארכידוכס יוזף", בקבוצת הארמיות "לינסינגן", ובקבוצת הארמיות "אייכהורן", ומיולי 1918, במטה פיקוד המזרח. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון זלמות ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1927 מונה פון זלמות למפקד פלוגה 1 ברגימנט הרגלים ה-9 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-13 בינואר 1930 מונה לתפקיד מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר,. וב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוקטובר 1932 מונה פון זלמות למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-12, וב-1 בדצמבר 1933 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-2 של הרייכסווהר. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 ביולי 1934 מונה לראש מטה הקורפוס ה-2. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה פון זלמות לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1937 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה הראשונה. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ומונה לראש מטה הארמייה השנייה.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה הפכה הארמייה השנייה לקבוצת ארמיות צפון, ופון זלמות השתתף עימה במערכה בפולין. ב-12 באוקטובר 1939 שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות B, ופון זלמות השתתף עימה במערכה על צרפת. ב-19 ביולי 1940 קיבל פון זלמות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-10 במאי 1941 מונה פון זלמות למפקד הקורפוס ה-30, ופיקד עליו במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהארמייה ה-11 במסגרת קבוצת ארמיות דרום. וב-27 בדצמבר 1941 פרש פון זלמות מתפקידו, והועבר לעתודת המילואים. ב-20 באפריל 1942 מונה פון זלמות למפקד הארמייה ה-17, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום. ב-6 ביוני 1942 מונה למפקד הארמייה הרביעית, וב-15 ביולי מונה למפקד הארמייה השנייה. ב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל אוברסט, וב-3 בפברואר פרש מתפקידו, והועבר שוב לעתודת המילואים. ב-1 ביוני 1943 מונה שוב למפקד הארמייה הרביעית, ופיקד עליה עד ה-31 ביולי 1943. ב-1 באוגוסט 1943 מונה למפקד הארמייה ה-15, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות D, והחל מינואר 1944 חלק מקבוצת ארמיות B. לאחר התמוטטות הכוחות הגרמניים בחזית המערבית, הודח פון זלמות מתפקידו ב-25 באוגוסט 1944 על ידי היטלר, ולא חזר למלא תפקיד פיקודי עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה

בסוף המלחמה נפל פון זלמות בשבי האמריקאים, אך הועבר לברית המועצות, שם נשפט על פשעי מלחמה, ובסתיו 1948 נידון ל-20 שנות מאסר. ב-2 בפברואר 1951 הופחת גזר דינו ל-12 שנים, וב-23 ביולי 1953 שוחרר מבית המעצר לנדסברג. לאחר שחרורו התגורר פון זלמות בהיידלברג עד למותו ב-1 בינואר 1962.
כופרת

עלילה

הספר מחולק לשני חלקים: הראשון נקרא "חיי", ואילו השני - "חירותי".
בחלקו הראשון חירסי עלי מספרת על ילדותה והתבגרותה בסומליה, ערב הסעודית, אתיופיה וקניה בשבט מוסלמים אדוקים עם סבתה ואמה, עשה, שמכה אותה ואת שני אחיה. חירסי עלי עוברת מילת נשים בפעולה חטופה של סבתה שמנצלת את העדרות אימה. אביה, פעיל פוליטי נגד הרודן הסומאלי סיאד בָּרֶה נכלא על ידי השלטונות. עם המעבר לערב הסעודית, חירסי עלי נעשית אדוקה יותר באמונתה ומקפידה לעטות רעלה.
חלקו השני של הספר מתאר את בריחתה של חירסי עלי מהנישואין הכפויים לסומלי החי בקנדה. חירסי עלי מבקשת מקלט מדיני בהולנד  תוך זיוף תולדות חייה ושינוי שם משפחתה מחירסי מאגאן לחירסי עלי מחשש שבני משפחתה יאתרו אותה. היא עובדת כמתורגמנית סומלית-הולנדית, לומדת מדע המדינה באוניברסיטת ליידן ומשתלבת בחברה ההולנדית. היא מצטרפת למפלגת הלייבור ההולנדית כעוזרת מחקר זוטרה ובסופו של דבר עוברת למפלגה הימנית מתחרה ונבחרת לפרלמנט ההולנדי. לבסוף היא משתפת פעולה עם תאו ואן גוך ליצירת הסרט "כניעה" על אודות אלימות נגד נשים באסלאם. הסרט מוביל לרציחתו של ואן גוך ולירידתה של חירסי עלי למחתרת מחשש לחייה. הספר מסתיים כאשר הפרלמנט מאיים לגזול ממנה את אזרחותה ההולנדית, פעולה שלא צלחה אך סייעה לנפילת הממשלה.

השקפותיה של חירסי עלי

חלקו הראשון של הספר מתאר את התחבטויותיה הפנימיות שהובילו להתפתחות השקפותיה ולנחישותה להילחם בעוולות הנעשות בשם הדת. חירסי עלי מתארת בחלקו השני של הספר את עמדתה בנושאי הפרטה, אסלאם, תקינות פוליטית ורב-תרבותיות.
כשניסיתי לברר בנושא הרצח בגלל כבוד המשפחה - כמה נערות נרצחות בהולנד בכל שנה בידי אבות או אחים בשל כבוד משפחתם היקר - פקידים במשרד המשפטים היו אומרים לי, 'אנחנו לא רושמים מקרי רצח על פי מניע מקטגוריה זאת. זה יטיל סטיגמה על קבוצה חברתית אחת'. ממשלת הולנד רשמה מדי שנה את מספר הרציחות הקשורות לסמים ואת תאונות הדרכים, אבל לא את מספר הרציחות בשל כבוד המשפחה, משום שאף פקיד הולנדי לא רצה להכיר בעובדה שסוג כזה של רצח מתרחש דרך קבע.
— אייאן חירסי עלי, "כופרת"
בית ליסין

היסטוריה

אבן פינה לבית ליסין הונח במאי 1949 ובדצמבר 1953 נחנך הבית כ"בית תרבות לפועלים" על שם מנהיג הפועלים וידיד הציונות, המשורר והעיתונאי היידי אברהם ליסין. הקמתו התאפשרה בעזרת תרומה בסך 100 אלף דולר שהרים ועד הפועלים היהודי באמריקה.
בבית ליסין פעל אולם בו התקיימו הרצאות, סימפוזיונים, רסיטלים והקרנות של סרטי קולנוע. בצדו השני של הבניין פעלו ארכיון העבודה, הספרייה על שם סירקין, מכון אבשלום, ספרייה מוניציפלית וספרייה פדגוגית. 
במקום שכנה מסעדת פועלים אשר הגישה אוכל מבושל במחיר מסובסד. 
בין השנים 1980–2003 שכן בו תיאטרון בית ליסין. בקומה העליונה של המבנה שכן שנים רבות מועדון הופעות בשם "המרתף העליון", שאמנים רבים הופיעו בו לפני קהל מצומצם. המבנה היה בבעלותה של ההסתדרות הכללית, עד שמכרה אותו באוקטובר 2000 לקבוצת רחמים-ביתן תמורת 14.2 מיליון דולר. הרוכשים קיבלו אישור להקמת בניין בן שבע קומות מגורים על מגרש החניה של בית ליסין. בדצמבר 2006 נמכרו 52 אחוזים מהמתחם לחברת "אזורים".
ב-19 בפברואר 2018 נהרס "בית המלין" ובו ציור הקיר הענק (50 מ"ר) שיצר האמן שלום סבא לטובת הקמת מגדל מגורי יוקרה בשם "מגדל בית ליסין".
מועדון הכדורגל מוסקבה

היסטוריה

מאז שנת 1924 היה בעיר מוסקבה מועדון כדורגל שנתמך על ידי חברת הרכב זיל, שנקרא טורפדו מוסקבה.
באמצע שנות ה-90, כאשר התקדמה רוסיה כמו שאר מדינות היבשת בכניסת הכסף לכדורגל, לא יכלה זיל להרשות לעצמה להחזיק קבוצה בליגה הרוסית הבכירה. טורפדו מוסקבה נמכרה לחברת ענק, שהחזיקה בין השאר באצטדיון לוז'ניקי ועל כן עברה טורפדו לשחק במגרש זה.
מספר שנים מאוחר יותר, החליטה זיל כי ברצונה להקים קבוצה חדשה שתהיה בבעלות החברה ושתשחק באצטדיון טורפדו המסורתי והקימה בשנת 1997 קבוצה חדשה וכך היו בעיר שתי קבוצות שענו לשם טורפדו: טורפדו לוז'ניקי וטורפדו זיל. בשנת 2003 מכרה זיל גם את הקבוצה השנייה לחברת מתכת רוסית ששינתה את שם הקבוצה ל"טורפדו-מטאלורג". ביולי, 2004 עברה הבעלות על הקבוצה ידיים פעם נוספת, הפעם לעיריית מוסקבה שקראה לקבוצה בפשטות "מועדון הכדורגל מוסקבה". הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון על שם אדוארד סטרלצוב בתקופת התמודדותה בליגת העל.
הקבוצה הגיעה לשיא הצלחתה כשסיימה במקום החמישי בליגה הרוסית ב-2005, במקום השישי ב-2006 וב-2007 הגיעה למקום הרביעי - מיקום השיא שלה. ב-2010 הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל והיא הודחה מהליגה הרוסית מטעמים פיננסיים והורדה לליגה החובבנית.
הקבוצה הגיעה לראשונה בתולדותיה למפעל אירופאי כלשהו בעונת 2006, אז שיחקה בגביע האינטרטוטו ועברה בסיבוב השני את קבוצת MTZ RIPO מבלארוס אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת הרטה ברלין הגרמנית.
הקבוצה העפילה לגמר גביע מוסקבה לקבוצות חובבניות, אך הפסידה לקבוצה סטוליצה וסיימה במקום השלישי באליפות מוסקבה. ב-31 בדצמבר 2010, ראשי הקבוצה הודיעו רשמית על פירוקה.
זמן קצר לאחר מכן מותג הקבוצה נרכש מחדש והייתה פעילה כקבוצת כדורגל חובבנית, שמרכז האימונים שלה נמצא ברובע צ'רטנובו במוסקבה והתמודדה בליגה הרוסית השלישית.

כינויי הקבוצה

הקבוצה מכונה, על ידי אוהדי הכדורגל והכתבים ברוסיה בשם "התושבים" (ברוסית: Горожане).
כמו כן, עד שנת 2010 היה לקבוצה כינוי נוסף, "הכובעים" (ברוסית: Кепки) שהתייחסה לכך שהקבוצה בבעלות ראש העיר דאז, יורי לוז'קוב, שהיה ידוע בשל הכובעים שנהג לחבוש כל הזמן.
אולפני האחים וורנר, ליבסדן

היסטוריה

מתחם האולפנים היה במקור מפעל של החברה הבריטית לייצור מטוסים דה הבילנד שהוקם בשנת 1940 וכלל גם מסלול טיסה. במפעל יוצר מטוס הקרב דה הבילנד מוסקיטו  ששירת בחיל האוויר המלכותי הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה. המטוס היה בשירות מבצעי בין השנים 1941 ל־1956 ושירת גם בחיל האוויר הישראלי עד שנה זו. בהמשך נרכש המפעל על ידי יצרנית מנועי התעופה רולס-רויס החזקות , שיצרה בו מנועים למסוקים בשיתוף חברת טורבומקה הצרפתית. 
המפעל נסגר ב-1994, ובאותה שנה חיפשו מפיקי הסרט גולדן איי, מסדרת סרטי ג'יימס בונד אולפן קולנוע לצילום הסרט. מאחר שהאולפנים הקבועים לצילומי סרטי ג'יימס בונד, אולפני Pinewood Studios  לא היו פנויים, הם שכרו את ההאנגרים הישנים של המפעל לשימוש כאולפני קולנוע.   
בשנת 1999 חברת האחים וורנר רכשה את הזכויות לספרי הארי פוטר, ובשנת 2000 שכרו את האולפנים על מנת לצלם את הסרט הראשון בסדרה, הארי פוטר ואבן החכמים. בשנת 2001 צולם הסרט השני, הארי פוטר וחדר הסודות וב-2003 הסרט השלישי, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן, שהופק בתקציב שיא של 130 מיליון דולר. סך תקציב ההפקה של שמונת סרטי סדרת הארי פוטר, בין השנים 2000-2010 היה 1.15 מיליארד דולר, ובהפקת כל סרט הועסקו בין 3,000 ל-4,000 איש.
בשנת 2010 רכשה חברת האחים וורנר את המתחם, ובהשקעה של מאה מיליון ליש"ט הפכה אותו לאחד מאולפני ההפקה הגדולים באירופה.

סט הצילום של סרטי הארי פוטר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
כחלק מפיתוח המתחם פתחו האחים וורנר את סט הצילום של סרטי הארי פוטר כאטרקציה תיירותית.
אבנר ישראל הצרפתי

קורות חיים

נולד ב-18 בפברואר 1827 (כ"א בשבט ה'תקפ"ז) בעיר פאס שבמרוקו לרבי וידאל הצרפתי הרביעי, נצר למשפחת הצרפתי שהגיעה למרוקו לאחר גירוש ספרד, במקור מצרפת, משם גורשה יחד עם יהודים אחרים בשנת 1308. משפחתו מיוחסת לרבנו תם, רש"י ודרכו לדוד המלך. למד בישיבה בפאס והוסמך בעיר לרבנות.

נודע כאיש אשכולות. ברשותו הייתה ספרייה עשירה אליה קיבל באופן סדיר ספרים ועיתונים מארצות שונות. ידיעותיו בתחומים שונים זיכו אותו בהערכתם של היהודים, המוסלמים והאירופאים יחד. כך למשל כתב עליו הקצין והכומר הצרפתי שרל דה פוקו (Charles de Foucauld):
אפילו בעיני המוסלמים הוא היה האיש הצדיק של דורו, יהודים ומוסלמים פנו לעצתו בכל הזדמנות ועבור כל סיבה.
 כיהן כדיין בבית הדין הרבני של פאס, ובהמשך מונה לאב בית הדין ורב העיר. תמך בפעילות החינוכית של כל ישראל חברים וזכה לכבוד רב ממנהליה. בהספד שנכתב עליו לאחר מותו בעיתון היהודי-בריטי ג'ואיש כרוניקל נכתב בשבחו שגילה פתיחות להשכלה ולקידמה. 
הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 1883 (ח' בתשרי ה'תרמ"ד), ונקבר בבית הקברות היהודי בפאס. הותיר אחריו ארבע בנות ובן אחד. אחת מבנותיו, שמחה, עלתה לארץ ישראל ונישאה לרבי יעקב משה טולדנו. בנו היחיד היה הרב וידאל הצרפתי החמישי, שהמשיך את המסורת המשפחתית וכיהן כדיין בפאס.
ריצה (ספורט)

ריצה היא קבוצת מקצועות המשויכים לענף האתלטיקה יחד עם מקצועות הזריקה, הקפיצה וההליכה התחרותית. לפי ההגדרה הספורטיבית, ההבדל בין ריצה תחרותית להליכה תחרותית הוא שבריצה יש נקודת זמן בה אף רגל אינה נוגעת בקרקע, בעוד שבהליכה נוגעת לפחות רגל אחת בקרקע בכל רגע נתון.

סוגי ריצות לפי מרחקים

מקובל לחלק את הריצות לסוגים לפי מרחקים. משמעותו של סוג ריצה הוא, למעשה, סוג המאמץ המופעל בעת הריצה.

אימוני ריצה

ניתן להבחין בין כמה סוגי ריצות אימון:

ריצות רצף-ריצות נפח (Volume)

ריצות ממושכות באזורי ריצה שונים - חוף הים, פארק וכדומה. לריצה על משטח לא אחיד יש יתרונות רבים והעיקרי שבהם הוא חלוקת מאמצים משתנה בגפיים התחתונות ועל כן הפחתת פציעות. ריצה על מדרון צדדי לאורך זמן רב מעמיסה את רצועות הברכיים. מדרון צדדי מתון, כמו במקומות מסוימים בחוף הים, אינו מומלץ לריצה. ריצה על חול עמוק טובה לזמן קצר בלבד מאחר שהיא פוגמת בסגנון הריצה ומלמדת צעדים קטנים ללא הרמת רגל מספקת. משך הריצה כ-30–45 דקות. ריצת הנפח היא ה"לחם וחמאה" של הריצות לכל המרחקים. ללא ריצת נפח יגרום אימון בפארטלקים או אינטרוולים (ראו להלן) לבעיות אורתופדיות. ריצת רצף מתאימה במיוחד לאלו הרוצים לשרוף שומנים.

איגוד האתלטיקה הישראלי

איגוד האתלטיקה הישראלי הוא הגוף הרשמי אשר מוכר על ידי התאחדות האתלטיקה העולמי, בכל הקשור לענף אתלטיקה בישראל. האתלטיקה כוללת בתוכה את ספורט ריצה, מרתון, קפיצות, זריקות. המשמעות מכך היא, שרק תוצאות של מתחרים בתחרויות המאורגנות על ידי האיגוד או מוכרות על ידיו, תוכלנה להיות מוכרות ברמה בינלאומית.
שיא ישראלי יכול להיקבע רק בתחרות הנמצאת באחריות האיגוד, ואשר עמדה בסטנדרטים בינלאומיים של ארגון ומדידת זמנים. דוגמאות לתחרויות אשר מאורגנות על ידי האיגוד, הן מרתון טבריה הבינלאומי, אליפות ישראל בחצי מרתון בבית שאן, אליפות ישראל במרוצי שדה, ליגה בין-אגודתית המהווה את אליפות ישראל לאגודות, או אפילו תחרות בינלאומית כגון גביע אירופה בזריקות 2006 (אמנם אין זו תחרות ריצה, אך האיגוד מכיר בה מתוקף היותה תחרות בינלאומית).
איגוד האתלטיקה אחראי גם על אשור תחרויות אתלטיקה בארץ בכל רמה שהיא. מאגני מרוצים ותחרויות אתלטיקה בכל דרג, חייבים לאשר תחילה את התחרות עם האיגוד הישראלי, וזאת על-פי חוקי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.

מרוצים עממיים

מרוצים עממיים, בהשתתפות מאות רצים, מתקיימים בישראל בעיקר בעונת האביב. המרוץ עם המספר הגדול ביותר של משתתפים (לא כולל חיילים), הוא מרוץ עין-גדי, שהוא מרוץ של חצי מרתון (21 קילומטר). אחריו נמצאים מרוץ רעננה, והמרוץ הצעיר מרוץ רשפון.
התוצאות במרוצים עממיים אינן רשמיות, ואינן יכולות להיחשב כ"שיא ישראלי" או בינלאומי.
טון (בלשנות)

טון (בעברית: נֶגֶן) הוא תכונה פונמית המצויה בחלק ניכר משפות העולם, המתבטאת בשינוי גובה הקול בעת הגיית מילים מסוימות כדי ליצור הבחנה בין מילים. שפות המשתמשות בטונים מכונות שפות טונאליות. לפי הערכות, לפחות מחצית משפות העולם הן טונאליות. השפות הטונאליות הנפוצות ביותר הן ממשפחת השפות הסינו-טיבטיות.
שפה טונאלית כוללת מספר טונים, כלומר מספר מסוים של הבחנות בין תדירויות-צליל. מערכת פשוטה של טונים תכלול הבחנה בין טון גבוה, טון נמוך וטון נייטרלי. ההבחנה ביניהם היא יחסית, כלומר ייתכן שהטון הגבוה אצל גבר יהיה זהה לטון הנמוך אצל אישה, אולם הוא יזוהה כטון גבוה בהשוואה לטון הנמוך בדיבורו של אותו גבר. מערכות טונאליות מורכבות יותר כוללות הבחנות דקות יותר, למשל חמש רמות של גובה צליל במקום שלוש, או "טונים מעורבים" (contours), למשל טון המתחיל גבוה והופך נמוך.
הטון נשמע בעיקר תוך הגיית תנועה או עיצור הברתי, אולם למעשה היחידה הנושאת את הטון (Tone Bearing Unit) הנה ההברה כולה, ולפעמים אף יחידות פונולוגיות גדולות יותר. בחלק ניכר מהשפות הטונאליות רוב המילים הן בנות הברה אחת, כך שהטון הוא רכיב קריטי להבחנה בין המילים.
האלפבית הפונטי הבינלאומי (IPA) מסמן טונים באמצעות סימנים דיאקריטיים על גבי סימני התנועות. חלק מסימני הטונים זהים לסימני ההטעמה. כיוון שבשפות טונאליות ההטעמה אינה משמעותית, הזהות בין הסימנים אינה מפריעה, אולם יש לדעת מראש מהו אופי השפה כדי לדעת איך לפרש את הסימנים הדיאקריטיים.
סימון הטונים באמצעות סימנים דיאקריטיים מעל סימני התנועות אומץ בשיטות כתיבה מודרניות של שפות טונאליות, בפרט אלה שאימצו את האלפבית הלטיני. כך, למשל, בכתב של וייטנאמית ושל יורובה.
שפה טונאלית טיפוסית בעלת מערכת טונים פשוטה היא יורובה המדוברת בניגריה, בבנין ובטוגו. זו כוללת הבחנה בין שלושה טונים בלבד. בשמה של השפה Yorùbá נהגית כל הברה בטון שונה. ההברה הראשונה בטון נייטרלי, ההברה השנייה בטון נמוך, וההברה האחרונה בטון גבוה. 
שפות טונאליות נפוצות מאוד במזרח אסיה וכוללות בין היתר את השפות הסיניות (ארבעה עד תשעה טונים), וייטנאמית (ששה טונים), תאית ולאוטית (ארבעה טונים), בורמזית (שלושה טונים), ניבים שונים של טיבטית ושפות מיעוטים רבות.
בכמה שפות סקנדינביות יש שימוש מוגבל בטונים. כך לדוגמה בנורווגית המילה bære ("לשאת") נהגית כמילה bæret ("התות"), וההבדל היחיד ביניהן הוא הטון השונה. על כל פנים, צמדי מילים כאלה הם נדירים.
יש להבחין בין טון לבין אינטונציה. גם אינטונציה נוצרת בשינוי של גובה הקול, אך היא תכונה של המשפט כולו, והיא יוצרת הבחנה בין סוגים שונים של משפטים, ולא בין מילים. בשפות טונאליות רבות אין אינטונציה מיוחדת לסימון משפטי שאלה, אולי משום שהגיית הטונים מתנגשת לעיתים קרובות עם האינטונציה. לעומת זאת, בשפות שאינן טונאליות נעשה שימוש נרחב באינטונציה. למשל, בעברית ישראלית וברוסית ההבחנה בין משפט חיווי לבין שאלה נעשית באמצעות אינטונציה, אולם המילים עצמן אינן משתנות עקב השינוי בגובה הקול.
חקר הטונים בבלשנות הביא לפיתוח תאוריות פונולוגיות חדשות, בפרט בבלשנות גנרטיבית. התאוריה החשובה ביותר בתחום זה מכונה Obligatory Contour Rules, או Obligatory Contour Principles (בראשי תיבות: OCR או OCP בהתאמה).
אדובי פלאש

היסטוריה

בסוף שנות ה־80, חברת MacroMind (שמאוחר יותר שינתה את שמה ל־Macromedia) פיתחה תוכנה למעצבים גרפיים בשם דיירקטור. התוכנה פעילה עד היום. לדיירקטור יש שפת תכנות בשם לינגו. כשנולד צורך לכלי הפקה גרפי לרשת האינטרנט נוצרה בעיה, כי סרטי דיירקטור (בפורמט *.dcr) הם קבצים גדולים מידי במונחי הורדה (זאת בנוסף לעובדה כי דיירקטור מתבססת יותר על גרפיקת פיקסלים - bitmap).
בהתחלה, חשבו במקרומדיה לקחת את פורמט ה־Shockwave של דיירקטור, ועל סמך המנוע הזה, ליצור גרסה רזה שתתאים לרשת. אולם בסוף מקרומדיה רכשה תוכנת אנימציה פשוטה, שהתבססה על גרפיקה וקטורית בשם "FutureSplash" והוציאה אותה לשוק בשם המוכר – Flash.

המאבק בין אדובי לאפל

כשחברת אפל החלה להפיץ את מכשיר האייפון, עלתה השאלה מתי תהיה תמיכה בפלאש למכשיר זה, אולם חברת אפל הבהירה כי היא לא תאפשר הוספת אפליקציות פלאש לחנות האפליקציות שלה, בטענה שאפליקציית הפלאש מפרה את תנאי החוזה של אפל מול מפתחי האפליקציות, האוסרים על אפליקציות המסוגלות להריץ קוד צד שלישי.
כאשר אדובי הכריזו על גרסת CS5 של פלאש, הם הודיעו כי גרסה זו תאפשר ייצוא של קבצים ישירות לפורמט של אפליקציות למערכת ההפעלה של האייפון, ואף הביאו דוגמאות לאפליקציות שנוצרו בגרסת הבטא של פלאש CS5 והתקבלו לחנות האפליקציות של אפל.
עם יציאת מכשיר האייפד וההכרזה על גרסה 4.0 של מערכת ההפעלה, הקשיחה אפל את תנאי ההסכם עם המפתחים ואסרה על פיתוח אפליקציות באמצעות תוכנות משנה, כגון פלאש.
כיום, ישנן גם גרסאות ניסיוניות של פלאש למכשירי האייפד והאייפון של אפל, אם כי רבים ממשתמשי מכשירים אלה דיווחו שהם נתקלו בקשיים רבים כשניסו להריץ על מכשיריהם את התוכנה; עם קשיים אלה נמנים מהירות לקויה של דפדפן האינטרנט ואף קריסה מוחלטת שלו בעת ניסיון לצפות בתכני פלאש.
קבוצת PSA

קבוצת PSA (או בפשטות PSA; כונתה בשם PSA Peugeot Citroën משנת 1991 עד שנת 2016) היא חברת אם בינלאומית צרפתית לייצור מכוניות ואופנועים הנמכרים תחת המותגים פיג'ו, סיטרואן, DS, אופל, ווקסהול, ואמבסדור. PSA רשומה בבורסת Euronext Paris, והיא נסחרת כמניה של מדד CAC 40 (שוב, בשנת 2015 לאחר שהוסרה ב-2012).
שווי החברה הוערך (פברואר 2017) במעל 17 מיליארד דולר, והיא מעסיקה מעל 180,000 עובדים (2015).
טמפרטורת האוויר

טמפרטורת האוויר. טמפרטורת האוויר שונה מהטמפרטורה שאנו חשים. צינת הרוח וחום הנובע מקרינה של השמש או של גופים אחרים אינם חלק מטמפרטורת האוויר. האוויר מורכב מתערובת של גזים וגורמים נוספים כגון מים ואבק. האוויר כלוא בין פני כדור הארץ והחלל החיצון. האוויר איננו הומוגני. לחץ, צפיפות, קרינה, אחוז לחות, עננות וטמפרטורה משתנים מאזור לאזור. כל אחד ממרכיבים אילו תורם את שלו בתהליכי החימום והקרור של האוויר.

חימום האוויר בקרינה

השמש מהווה מקור ל-אור בתדירויות שנות. אור השמש הופך לחום כאשר הוא נבלע על ידי פני השטח או על ידי חלקיקים באטמוספירה. כמות החום המשתחררת בתהליך הבליעה תלויה בעוצמת הקרינה בסוג הקרינה בסוג החומר ובצפיפותו.

חימום האוויר בעיבוי

תהליך העיבוי (Condensation) הוא התהליך בו אדי מים הופכים לנוזל. בהליך זה משתחרר חום הגורם לסביבה (אוויר) להתחמם. אידוי הוא התהליך ההפוך בו המים מתנדפים והופכים לגז. אידוי הוא תהליך סופח חום הגורם לסביבה (אוויר) להיתקרר.

מדידת טמפרטורת האוויר

טמפרטורת האוויר נמדדת הגבהים שונים בעזרת מד-חום הנמצא במקום מבודד ככול האפשר מהשפעות זרות. על פני השטח מד החום ממוקם ב-(Stevenson screen) קופסה לבנה ומאווררת שתפקידה לבטל ככול האפשר את השפעת קרינת השמש והקרינה הנפלטת מהחומר ממנו עשויה הקופסה.

גורמים להפרשי טמפרטורה באוויר

הפרשי טמפרטורה ייווצרו עקב חוסר אחידות בגורמי החימום. ההפרשים ישמרו כתוצאה ממוליכות חום שונה של האוויר עצמו ושל עצמים אחרים.
חוסר אחידות בעוצמת הקרינה ובעוצמת הבליעה גורמים להפרשי טמפרטורות באטמוספירה. למשל, כמות הקרינה גבוהה יותר באזור קו המשווה מאשר בקטבים, אדמה כהה בולעת יותר קרינה מחול לבן. העננות משפיעה על הטמפרטורה בכך שהיא כולאת את החום הנפלט ולא מאפשרת לו להתפזר. גורמים אלו יוצרים הפרשי טמפרטורה באטמוספירה. כאמור, הפרשים אלו הם הגורם העיקרי ליצירת רוח. חומרים שונים בפני הקרקע משחררים חום בקצב שונה. מים מתקררים לאט יותר מאדמה.
למדידות שונות נעשה שימוש במדדים טמפרטורה וירטואלית וטמפרטורה פוטנציאלית.
מורש באסקט

היסטוריה

מועדון הכדורסל של טרגו מורש הוקם בשנת 1997, ובעונת הכדורסל לשנת 2005/06 החל לשחק בליגה הבכירה ברומניה. 
המועדון ידוע כבעל תקציב נמוך יחסית משאר מועדוני הצמרת, ובשל כך משקיע המועדון במחלקות הנוער כדי לקדם שחקני בית ולצמצם עלויות. 
בעונת הכדורסל לשנת 2010/11, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני, כמו כן השתתפה הקבוצה ביורוהולד (הליגה הבלקנית), אך לא צלחה את שלב הבתים. 
בעונת הכדורסל לשנת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לסדרת הגמר על אליפות רומניה בכדורסל, אך הפסידה לקבוצת אססופט פלוישט 4-2. 
בעונת הכדורסל לשנת 2013/14 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג' אך לא צלחה את שלב הבתים.

אוהדים

המועדון ידוע בקהל האוהדים המסור שלו שממלא את האולם בכל משחק בית.
חוג האוהדים מעדכן בהתנדבות את אתר האינטרנט וגורם לא פעם ללחץ על הקבוצה שאף גרם בעבר לפיטורי מאמנים ].