google/wiki40b huggingface dataset:
מון ג'יאה-אין

ביוגרפיה

מון נולד באי גאוג'י  במחוז דרום גיאונגסאנג שבקוריאה הדרומית. הוא בנם של פליטים שנמלטו מקוריאה הצפונית בדצמבר 1950 על גבי ספינה של האו"ם.
ב-1972 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קיונג-הי. בתקופת לימודיו היה פעיל במחאות נגד הדיקטטורה הצבאית בראשות הנשיא פאק צ'ונג-הי, הוא נכלא בשל כך וסולק מהאוניברסיטה ב-1975. מון גויס לצבא קוריאה הדרומית ושירת בכוחות המיוחדים. ב-1976 נטל חלק במבצע פול באניין באזור המפורז הקוריאני. לאחר שחרורו שב ללמוד באוניברסיטה אך ב-1980 נעצר שוב בשל פעילותו. הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין וסיים שני בכיתתו במכון להכשרת שופטים, אך לא התקבל למשרת שופט בשל היסטוריית פעילותו הפוליטית. 
ב-1982 הצטרף למשרד עורכי הדין של רו מו-היון, שסיפק שירותי סיוע משפטי לפעילי מחאה בתחום זכויות האדם. ב-1988 סייע להקים את עיתון השמאל "האומה הקוריאנית" (한겨레 )
לאחר שרו מו-היון נבחר לנשיא קוריאה הדרומית, מונה מון לראש מטהו ושירת בבית הכחול בשנים 2003–2008. 
במאי 2011 פרסם ספר זיכרונות על פעילותו למען זכויות אדם ובשירות רו מו-היון. הספר היה לרב-מכר בקוריאה הדרומית, ועורר ציפייה לכניסתו של מון לפוליטיקה.
באפריל 2012 נבחר לאספה הלאומית כנציג מחוז סאסנג שבפוסן. בספטמבר אותה שנה התמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית המאוחדת אך הפסיד לפאק גון-הייה. ב-2015 נבחר ליושב ראש המפלגה הדמוקרטית ויושב ראש האופוזיציה.

נשיא קוריאה הדרומית

לאחר הדחתה של הנשיאה פאק גון-הייה, התמודד ונבחר בבחירות לנשיאות קוריאה הדרומית , שנערכו ב-9 במאי 2017.

קוריאה הצפונית

בהתייחסו לקוריאה הצפונית בנאום שנשא בברלין, ב-6 ביולי 2017, תיאר מון את התהליך המוביל לאיחוד כפרויקט ארוך טווח. הוא הדגיש את הברית עם ארצות הברית וציין את הצורך להבטיח את פירוק תוכנית הנשק הגרעיני של קוריאה הצפונית. בה בעת הציג את שאלת האיחוד בהקשר אזורי וסימן את תקוותיו לעבוד בשיתוף פעולה עם הקהילה הבינלאומית. הוא תמך בסנקציות על צפון קוריאה, וציין כי חיוני לקבוע הסכם שלום עם קוריאה הצפונית שיביא לסיום מלחמת קוריאה באופן רשמי בתמורה לפירוק הנשק גרעיני.

שיחות פיוס ופירוק הנשק הגרעיני עם קוריאה הצפונית 2018

ב-27 באפריל 2018, במסגרת הפסגה הבין-קוריאנית, הוא ערך פגישה היסטורית עם המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און. הפגישה נערכה בשטח הגבול שבין שתי המדינות, והשניים אף חצו את הגבול לשני הצדדים. השניים חתמו על הצהרת פנמונג'ום, ובה התחייבות לפירוזו של חצי האי מנשק גרעיני, הפיכת הגבול ל"אזור שלום", וקידום שיחות עם ארצות הברית וסין, ובכך הביאו למפנה ביחסי קוריאה הדרומית-קוריאה הצפונית.

אנרגיה

ממשלתו של מון מתמקדת בהגברת הצריכה הדרום קוריאנית בגז טבעי. תוכנית זו כוללת עיכוב בנייה של כורים גרעיניים וכן חידוש השיחות לגבי צינור גז טבעי שיעבור מרוסיה ויעבור דרך קוריאה הצפונית. ב-19 ביוני 2017, באירוע לציון סוף הפעילות של הכור הגרעיני הישן בקוריאה הדרומית "Kori Unit 1ֿ", מון תיאר את תוכניתו לעתיד האנרגיה בקוריאה הדרומית, ואמר כי "ננטוש את מדיניות הפיתוח אשר מתמקדת בתחנות כוח גרעיניות". זאת, על ידי ביטול תוכניות חדשות לבניית תחנות כוח גרעיניות ואי חידוש רישיונות לתחנות קיימות. בנוסף, הוא סגר 8 תחנות כוח של פחם.

חיים אישיים

מון הוא נוצרי קתולי, נשוי ואב לבן ובת.
עמנואל בן-גוריון

עמנואל בן-גוריון (תרע"ט, 1919 – ט"ו בניסן תשמ"ב, 8 באפריל 1982) היה סופר עברי ומומחה לתעופה, פרסם ספרי תעופה פופולריים. בן אחותו של דוד בן-גוריון ואחיו של אריה בן-גוריון.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1919 בעיר יליסבטגראד שבדרום האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), כבנם השני של ד"ר משה קוריטני, רופא ממשלתי ומנתח, וציפורה לבית גרין (אחות לאברהם, מיכאל, רבקה ודוד גרין), גננת בהכשרתה ואחות בעיסוקה. בשנת 1920 נרצח אביו בקליניקה שבביתם בידי רופא-עמית רוסי במהלך משחק שחמט בין חברים, והאם ציפורה ברחה מרוסיה עם שני ילדיה, אריה ועמנואל בחזרה לעיר הולדתה פלונסק אל אביה, אביגדור גרין.
בשנת 1925 עלה עמנואל עם סבו אביגדור גרין לארץ ישראל, שבה כבר שהו כשנה האם והבן אריה. המשפחה התיישבה בשכונת הדר הכרמל בחיפה, שם הייתה ציפורה אחות בקופת חולים. כל בני המשפחה עִברתו רשמית את שם המשפחה לבן-גוריון, שם שמקורו ביוסף בן-גוריון, ממנהיגי המרד הגדול.
בשנת 1928 נישאה ציפורה לזמר והמורה לזמרה אריה פרידמן-לבוב, ולמשפחה המורחבת הצטרפה גם רות, בתו של פרידמן-לבוב (לימים רות הילמן, פסנתרנית, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע). אריה, רות ועמנואל למדו בבית הספר הריאלי. 
בשנת 1938 החל עמנואל בן-גוריון את לימודיו בבית הספר לאמנויות "בצלאל" בירושלים. בשנת 1941, לאחר שלוש שנות לימוד ב"בצלאל", גויס לצבא הבריטי. לאחר שחרורו מהצבא הבריטי החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים בתחום מדעי הרוח - היסטוריה, פילוסופיה וחינוך. ב-14 בנובמבר 1947 הוא נפצג בגבו מיריות האוטובוס בו נסע בחיפה. הוא שוחרר מבית החולים לאחר כ-12 ימים. 
לאחר קום המדינה עבד במטה חיל האוויר בדרגת סגן, והיה חבר בהוצאת "מערכות". אז החל במחקריו על התפתחות מדע התעופה בעולם. הוא פרסם רשימות ומאמרים בנושאים מדעיים בעיתונים שונים, ובהם: "הארץ", "במחנה" וכן בבטאון חיל האוויר.
בשנת 1957 יצא ספרו הראשון: "50 שנות תעופה עולמית", ולאחריו הוציא ספרים נוספים בתחום התעופה: "מהלאה לשמש", "תעופה על-קולית" ו"סילונים מדבירי שחקים". הוא זכה על ספרו "תולדות התעופה בעולם" בפרס דב הוז בשנת 1959.
בן-גוריון לא נישא מעולם.
בערב פסח תשמ"ב (1982) נפטר כתוצאה מהתקף לב בהיותו בקיבוץ בית השיטה, והוא נקבר למחרת בבית העלמין של הקיבוץ, והוא בן 64.
ספרייתו ניתנה לביטאון חיל האוויר, והיא קרויה על שמו.
גן הגתות

גת ביזנטית

גת לייצור יין שמתוארכת למאות ה-5–6 לספירה. זוהי אחת משתי גתות שנחשפו במהלך עבודות פיתוח בשנת 1991 במקום שבו שוכן הגן. ב-2009 נחשפה גת ביזנטית נוספת כ-400 מטר מדרום-מערב לאתר. על פי גודלה ומורכבותה היחסית, מסתבר כי הייתה זו גת ציבורית ששימשה את האוכלוסייה הכפרית באזור. בתקופה המוסלמית פסק השימוש בגת והיא ננטשה. הגת מורכבת ממשטח דריכה (5.35x5.4 מ'), בור לשיקוע וסינון פסולת (1.1x1.2 מ') ובור איגום לאיסוף התירוש (קוטרו 2.75 מ'), שמחוברים ביניהם במרזב ובצינורות חרס. בצמוד לאגנים משטח לאחסון ענבים ותאים שבהם אוחסנו כנראה חומרי לוואי שהוּספו לתירוש. שטחי הגת מטויחים ומרוצפים בפסיפס לבן. במרכזו של משטח הדריכה ניצב בסיס אבן עגול בעל נקב רבוע, שבו הותקן מכבש בורג לסחיטת זגים. בתחתית הנקב צינור חרס שדרכו נוקז התירוש מתחת למשטח ואל בור השיקוע והסינון. בעבר ניצב בגן שחזור של המכבש. בתחתית בור האיגום שֶקע לאיסוף הזגים, שבו מותקן פסיפס בצורת צלב. הגת מוקפת בחומת אבן נמוכה שהשתמרה חלקית. אחת משתי הגתות שוחזרה על ידי רשות העתיקות ועיריית ראשון לציון, ואילו השנייה כוסתה בחזרה. מעל הגת הותקן גג רעפים ונוסף כבשׁ גישה מוגבה שמקיף חלקית את הגת.

גת מתקופת הברזל

גת שמתוארכת למאות ה-8–6 לפנה"ס, ששימשה כנראה לעיבוד מספר זני ענבים. הגת נחשפה בחפירות הצלה שנערכו בספטמבר-אוקטובר 2003 ממערב לשכונת "חתני פרס נובל". הגת בנויה משלושה אגנים בעומק של כ-70 ס"מ, ערוכים בשורה, ללא חיבור ביניהם, שהאמצעי שבהם קטן יותר מרעיו. האגנים מצופים שכבת טיח לבן מסיד וצדפים למניעת חלחול. בתחתית כל אגן, לצד אחת מדופנותיו, נמצאת גומת שקיעה לאיסוף נוזלים. אין לגת משטח דריכה חיצוני, ודריכת הענבים נעשתה ככל הנראה באגנים עצמם. בתוך האגנים נמצאו חרסים מתקופת הברזל II. כ-30 מטר מהגת נתגלו שרידי יישוב, ולא הרחק מאתר החפירה שוכנת גם המצודה האשורית. גתות דומות לה מצויות בתל קסילה, תל גזר, תל מיכל ולוד. עם העתקתה של הגת נחנך הגן.

גת הלניסטית

אחת ממספר גתות שנחשפו בשנת 2003 במסגרת חפירות הצלה שנערכו באזור מעוין שורק, מתוארכת למאות ה-3–2 לפנה"ס. גודל המתחם שבו התגלתה מעיד על ייצור תעשייתי, שייתכן שאף נועד לייצוא. הגת מורכבת ממשטח דריכה, בור סינון ובור איגום לאיסוף תירוש, מטויחים למניעת חלחול. התירוש זרם ממשטח הדריכה דרך מרזב לבור הסינון, שבו שקעה הפסולת, ומשם לבור האיגום. במרכז בור האיגום גומת שיקוע לריכוז הזגים. בשנת 2006 הועתקה הגת לגן.

גת למטרות חינוכיות

גת מודרנית שנבנתה בשטח הגן על פי מודל של גת מהתקופה הביזנטית, במסגרת פרויקט משותף לעירייה, לבית הספר "ידלין" הסמוך וליקבי כרמל. תלמידי המוסד תחזקו את המתחם, למדו על תהליך הפקת היין והתנסו בו בעצמם. בתקופת הבציר הובאו אל הגת ענבים, התלמידים דרכו עליהם והתירוש שמופק מועבר לתסיסה בחביות שאוחסנו בבית הספר. בסוף התהליך היין בוקבק ונמכר. נכון ל-2013 הפרויקט אינו פעיל.
תכנון מבוזר (כלכלה)

תכנון מבוזר בכלכלה, הוא סוג של כלכלה מתוכננת שבה ההשקעה והחלוקה של המשאבים נעשית בהתאם לתוכנית שנבנית בתיאום רחב בין קבוצות שונות. לרוב, מוצב התכנון המבוזר בניגוד הן לתכנון הריכוזי בסגנון ברית המועצות, בו נאסף כלל המידע הכלכלי בחברה, ונקבעת חלוקת המשאבים בידי גוף ריכוזי אחד, והן בניגוד לתכנון הקפיטליסטי בידי השוק. תכנון מבוזר יכול להתרחש הן בכלכלה מעורבת, והן בכלכלה פוסט-קפיטליסטית.
לרוב, שיטות של תכנון מבוזר מתבססות במידה כזו או אחרת על דמוקרטיה השתתפותית בכלכלה ובעסקים עצמם, כלומר, דמוקרטיה תעשייתית. ישנן שיטות שגם מתבססות על מודלים ממוחשבים של תכנון דמוקרטי של הכלכלה ותיאום בין מיזמים כלכליים, ואלו לרוב מוצעים בידי מדעני-מחשבים וכלכלנים רדיקאלים.
תכנון מבוזר של הכלכלה מוצע כבסיס לסוציאליזם, ותומכים בו רבים מקרב הסוציאליזם הדמוקרטי, קומוניסטים של מועצות ואנרכיסטים, שלא תומכים בסוציאליזם שוק, ודוחים גם את הכלכלה הריכוזית שאפיינה את ברית המועצות. רבים מציבים את התכנון המבוזר כפתרון לבעיית החישוב הכלכלית, מאחר שנטען כי התכנון המבוזר מאפשר שיטה שמווסתת את עצמה בהתאם לצורכי חבריה, דבר שמכירים בו אפילו חלק מהכלכלנים האוסטרים שהעלו את בעיית החישוב הכלכלי.

שיטות אנרכיסטיות

מאז המאה ה-19, הוגים אנרכיסטים מציעים מודלים שונים לתכנון מבוזר של הכלכלה. ההוגה האנרכיסט פיוטר קרופוטקין מציע מודל על-פיו במהלך המהפכה, יוקמו ארגונים התנדבותיים שיבדקו את החסרים החברתיים בדיור, מזון וכדומה, ויביאו את המידע לאסיפות מקומיות ומקומות העבודה. כך כל אזור יוכל להחליט באופן מושכל מה לייצר. המודל שמוצע לרוב בידי אנרכיסטים הוא מודל קונפדרטיבי, בו החלטות מתקיימות ברמה המקומית בידי אסיפות מקומיות, וברמה אזורית בידי סבבי החלטות בין האסיפות המקומיות, ששולחות נציגים לאסיפות אזוריות.

מודלים ממוחשבים

הוצעו מספר הצעות במהלך השנים לתכנון כלכלה סוציאליסטית באופן מבוזר באמצעות מחשבים. הכלכלן הפולני אוסקר לאנג' טען כי למחשב יכולת חישובית עדיפה על פני זו של השוק, ובאפשרותו לפתור באופן מוצלח יותר את הנוסחאות הדרושות לחלוקה אפקטיבית של המשאבים החברתיים.
נעשו ניסיונות ליישום שיטה שכזאת; ניסיון בולט הוא זה שנעשה תחת סלבדור איינדה, בו הוקמה רשת מחשוב שנועדה לאפשר ביזור של התכנון הכלכלי על-פי יחידות ייצור ומיקום גאוגרפי.

תכנון מבוזר של הכלכלה בקרלה (הודו)

תכנון מבוזר של הכלכלה מיושם ברמות שונות במספר מדינות בהודו, ובאופן המשמעותי ביותר במדינה קרלה. בכפרים ובקהילות השונות בקרלה מתקיימות אסיפות תושבים, בהן התושבים מחליטים על צורכיהם ורצונותיהם. המידע הזה מועבר לסוכנויות ממשלתיות שמתכננות את הכלכלה בהתאם.

תכנון שיתופי קהילתי

האו"ם מפתח מיזמים מקומיים שמעודדים תכנון הישתתפותי של המרחב האורבני בידי התושבים. חברי המיזמים משתתפים באופן ישיר בתכנון המרחב העירוני בו הם חיים.

המהפכה הספרדית

תכנון מבוזר של הכלכלה הוא מרכיב מהותי בכלכלה אנרכיסטית וסוציאליסטית. שיטות תכנון מבוזר שונות כוללות כלכלה השתתפותית, דמוקרטיה כלכלית ודמוקרטיה תעשייתית. לרוב תומכים בגישות אלו אנרכיסטים וסוציאליסטים חירותנים, מזרמים שונים של הסוציאליזם החירותני כגון סוציאליסטים של גילדות, אנרכו-קומוניסטים ומרקסיסטים חירותנים.
במהלך המהפכה הספרדית, אזורים מסוימים בספרד, כמו קטלוניה המהפכנית, שבהם ההשפעה של ארגונים אנרכיסטים כמו הCNT וסוציאליסטים כמו הUGT הייתה חזקה במיוחד, ובמיוחד באזורים הכפריים ובברצלונה, נוהלו באמצעות תכנון מבוזר של הכלכלה, בשיטה שדומה לזו שהציע האנרכו סינדיקאליסט דיאגו אבד דה סנטיליין, בספרו "לאחר המהפכה".
ניגריה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

אל המשחקים בברצלונה בשנת 1992 שלחה ניגריה משלחת בת שישה ספורטאים, גברים בלבד, שהתחרו במקצועות האתלטיקה, הרמת הכוח וטניס שולחן. במשלחת בלט האצן אדוייה אדג'יבולה שקטף שתי מדליות זהב פאראלימפיות במרוץ ל-100 ו-200 מטרים (קטגוריה TS4). בתחרות ל-100 מטרים עשה זאת אדג'יבולה כשקבע שיא עולם של 10.72 שניות, ובתחרות ל-200 מטר קבע שיא עולם של 22.18 שניות בשלב חצי הגמר, אותו שבר שנית בשלב הגמר והעמידו על 21.83 שניות. בשתי קטגוריות התחרות הללו, זכה אדג'יבולה במדליות הזהב גם באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996).
ספורטאי ניגרי בולט נוסף הוא האצן אדקונדו אדסודג'י שזכה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) במירוץ ל-100, 200 ו-400 מטר (קטגוריה T12). אדסודג'י עשה זאת תוך שהוא קובע שיא פאראלימפי בשלב המוקדמות של המירוץ ל-100 מטר עם 10.77 שניות ושיא עולם של 10.75 שניות בגמר התחרות, קובע שיא עולם נוסף בשלב המוקדמות של המירוץ ל-200 מטר עם 21.77 שניות, ושני שיאים פאראלימפים במירוץ ל-400 מטר. 49.56 שניות בשלב המוקדמות, ו-48.93 בגמר המירוץ.
קבוצת חבר

קבוצת חֶבֶר היא קבוצת חברות ישראלית המאגדת חמש חברות העוסקות בתחומים שונים: חֶבֶר המתרגמים, חֶבֶר הון אנושי, חֶבֶר ITR, חֶבֶר לוקליזציה וחֶבֶר ניהול פרויקטים ומיקור חוץ.

היסטוריה

קבוצת חֶבֶר הוקמה בשנת 1961, כאשר הזוג עליזה ויוחנן גולדמן פעלו במטרה לפתח תחום חדש בישראל, תחום התיעוד, הכולל מתן שירותי הקלטה ותמלול. הפריצה הגדולה חלה בשנת 1962, כאשר בני הזוג נתבקשו להקליט ולתמלל את משפט אייכמן, וכן לתרגם את הפרוטוקול למספר שפות. בעקבות המשפט הוקמה לראשונה לישראל ב-1962 חברה שהעניקה שירותי הקלטה, תמלול ותרגום. מאז נשארה החברה, והחברות שהצטרפו אליה, בבעלות המשפחתית.
יוז'ף בראון

ביוגרפיה

היה בנו של לאופולד בראון, בן למשפחה יהודית שורשית שהייתה מנהיגת הקהילה היהודית בבקשצ'אבה שבדרום מזרח הונגריה.
למד בבית הספר מדאץ', בבודפשט, ועזב את לימודיו בגיל 14. כבר בגיל 13 היה שחקן נוער VAC בבודפשט ושיחק בה בין השנים 1914-1916. התגלה כשחקן בשנת 1916 על ידי ג'ימי הוגאן, אז המאמן האנגלי החדש של מ.ט.ק. בודפשט, שהביאו לקבוצה. בקבוצה שיחקו ומשחקים גם היום יהודים רבים. בראון הופיע בהופעת הבכורה שלו בעונה 1916/17, עונה בה זכתה הקבוצה באליפות הראשונה. בעונה שלאחר מכן הפגין יכולת גבוהה באגף הימני, תפקיד בו שימש במשך שבע השנים הבאות. בראון היה שותף בקבוצה לתשע אליפויות ברציפות 1917-1925, וגם לשני ניצחונות בגביע.
משחקו הראשון בנבחרת הלאומית היה ביום 6 באוקטובר 1918 בניצחון 3-0 על אוסטריה, כשבראון היה בן 17. במשחק הבינלאומי השני שלו כמה חודשים לאחר מכן הוא הבקיע את השער המכריע ל-2-1 כנגד אותו היריב. בשנים שלאחר מכן הוא שיחק באופן קבוע באגף ימין של הונגריה והוביל את נבחרתו בשנת 1924 במשחקים האולימפיים בפריז.
לאחר פציעה ב -1926 הוא שיחק בנבחרת הלאומית שוב, אבל סיים את הקריירה שלו בחודש דצמבר אותה שנה עם תיקו 3-3 נגד פורטוגל. הוא שיחק 27 פעמים בנבחרת הונגריה בין השנים 1918–1926, וכבש עבורה 11 שערים. בשנת 1919 נבחר בראון לכדורגלן של השנה בהונגריה. הוא נחשב לאחד משחקני הכדורגל הטובים ביותר בגילו. הוא סבל לאורך הקריירה שלו שוב ושוב מפציעות. בשנת 1921 הוא סבל מפציעה רצינית, אבל חזר בזכות ההתמדה שלו. בגיל 25 נאלץ לעזוב את משחק הכדורגל לגמרי בשל כך, וקריירת המשחק שלו נקטעה בטרם עת.
בשנות ה-20 המאוחרות ניסה לשחק שוב בליגה האמריקנית בכדורגל ב"הכוח ברוקלין" (1929) ו"ונדררס ברוקלין" (1929-1930). לאחר קריירת המשחק שלו, בראון עבד כמאמן בסלובקיה. הגיע לקבוצת סלובן ברטיסלבה כעוזר מאמן בשנת 1934, ואימן את הקבוצה בשנת 1938. למרות הצלחתו, נאלץ לעזוב עוד באותה שנה עקב עליית הנאצים והתגברות האנטישמיות. לאחר סיום קריירת הכדורגל שלו, הוא עבד כפקיד בנק.]
במלחמת העולם השנייה, כיהודי, הוא נקרא לשירות בעבודת כפייה עבור הונגריה בשנת 1942. הוא שירת בגדודי העבודה: יחידות של עבודת כפייה, אשר רבים מן המשרתים בהן נשלחו למות באש הסובייטית, ברעב ובמחלות. שם הוא נפטר בסבל בחזית הרוסית בשנת 1943. מקום קבורתו לא נודע.

מורשת

הוא היווה ההשראה לספרו של בלה סנש צ'יבי (1919).
הספר המספר על מאבקו של בן-עניים ישר ואמיץ, שילדי הכיתה בני-העשירים הטילו עליו חרם, עד שרכש את אהדת הכיתה והביא לה תהילה. הספר ראה אור בשנת 1919 – השנה שבה היה יוז'ף בראון בן ה-18 לכוכב החדש של הכדורגל בהונגריה. תרגום לעברית של הספר של אביגדור המאירי יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-1950.
יחסי ארצות הברית–פינלנד

היסטוריה

לאחר הכרזת העצמאות הפינית ב-6 בדצמבר 1917, הייתה ארצות הברית בין המדינות הראשונות שהכירו בה, ובשנת 1920 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ברמת צירות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אף על פי ששיתפה פינלנד פעולה עם מדינות הציר, נשמרו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. ב-30 ביוני 1944 נעתרה ארצות הברית ללחצי ברית המועצות וניתקה את הקשרים עם פינלנד, אולם בעקבות ההסכם שהושג בין פינלנד לסובייטים בתחילת 1945, ומלחמת לפלנד שניהלה נגד כוחות גרמניה הנאצית, חידשה ארצות הברית את קשריה עם פינלנד ב-1 במרץ 1945. ב-31 באוגוסט אותה שנה חודשו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות במלואם, וב-10 בספטמבר 1954 הועלתה רמת הנציגות לדרגת שגרירות.
פינלנד גובלת במזרח ברוסיה, וכאחת משכנותיה של ברית המועצות לשעבר, הייתה בעלת חשיבות מיוחדת לארצות הברית, הן במהלך המלחמה הקרה והן בעקבותיה. לפני קריסת ברית המועצות בשנת 1991, המדיניות האמריקנית הייתה לתמוך בנייטרליות הפינית, תוך שמירה וחיזוק הקשר ההיסטורי, התרבותי והכלכלי של פינלנד עם המערב.
היחסים בין ארצות הברית ופינלנד חמים. כ-200,000 אזרחים אמריקניים מבקרים בפינלנד מדי שנה, וכ-3,000 אזרחי ארצות הברית אף מתגוררים בפינלנד.

יחסים כלכליים

בין ארצות הברית לפינלנד מתקיימים יחסי מסחר פעילים, והוא מסתכם בכ-5 מיליארד דולר בשנה. ארצות הברית מקבלת כ 7% מכלל היצוא של פינלנד - בעיקר עיסת נייר, ספינות, מכונות, אלקטרוניקה, מכשירים ומוצרי נפט מזוקק  - ומספקת כ-7% מכלל היבוא של פינלנד - מחשבים בעיקר, מוליכים למחצה, מטוסים, מכונות. בנוסף, פינלנד רכשה מארצות הברית מטוסי F/A-18 הורנט.

יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בפינלנד רק שגרירות בהלסינקי, ואילו פינלנד מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי, ו-25 קונסוליות כבוד באטלנטה, בולטימור, בירמינגהם, בוסטון, שרלוט, שיקגו, דאלאס, דנבר, דטרויט, הנקוק, הונולולו, לוס אנג'לס, מיאמי, מיניאפוליס, ניו אורלינס, ניו יורק, נורפוק, נוריץ', פילדלפיה, פיניקס, סולט לייק סיטי, סן דייגו, סן פרנסיסקו, סיאטל, וסט פאלם ביץ'.
בית הכנסת הגדול (לונדון)

היסטוריה

בית כנסת ראשון בלונדון לאחר שיבת היהודים לאנגליה ב-1655 מאז שגורשו ממנה ב-1290, נבנה ב Duke's Place סביבות שנת 1690 במימונו של בנימין לוי. בערך לאחר שש שנים ייסדו היהודים במקום גם בית קברות יהודי.
בראש השנה ה'תפ"ב, ספטמבר 1722, נחנך מבנה חדש לבית הכנסת, אשר בנייתו מומנה בעזרת 2,000£ שתרם איש העסקים משה ארט, אחיו של הרב הראשי לאנגליה דאז הרב אהרון הרט. בניין גדול יותר בעיצובו של ג'ורג' דאנס האב נחנך כעבור 44 שנים, באוגוסט 1766. 
בין השנים 1788-1790 שוב נבנה בית הכנסת מחדש, ועמד על תילו למעלה ממאה וחמישים שנה. על ניהול התרומות להקמת בניין זה הייתה ממונה ג'ודית' הרט לוי, אחותם של הרב אהרון ומשה הרט. התקציב להקמת הבניין היה הפעם 4,000£. האדריכל, ג'יימס ספילר, עיצב את המבנה בסגנון קלאסי המזוהה עם ג'ון אדם.
בית הכנסת נחרב בהפצצות הגרמנים על לונדון במלחמת העולם השנייה ב-10 במאי 1941.
יוסף ברלין

קורות חיים


אברהם-ייסל (יוסף) ברלין נולד בעיר מוהילב שברוסיה, בן למשפחה בת 13 ילדים. למד אדריכלות בסנקט פטרבורג, שם גם החל את הקריירה המקצועית שלו. בהיותו סטודנט התפרנס כמורה פרטי, וכך הכיר את אשתו לעתיד, מרים רוחה-לאה זון-בזיליאן (לימים הפסלת מרים ברלין; 1888–1972), שהייתה צעירה ממנו ב-11 שנים. בראשית 1905 נישאו השניים, והיו הורים לשני בנים ובת: ווליה-זאב (1906), מישה (1907) ונעמי (1911).
עוד בטרם עלייתו לארץ הספיק לבנות ברוסיה שנים עשר מבנים ואף זכה במספר תחרויות אדריכלים ציבוריות.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל והשתקע בתל אביב. בעת שעבד כעבד כמנהל עבודה בבניית בית הכנסת הגדול בתל אביב פגש אותו מהנדס הבניין ריכרד פסובסקי, שעלה לארץ שנה לפניו והתמנה זמן קצר לפני כן למהנדס הראשון של המשרד לעבודות ציבוריות ובניין של ההסתדרות הכללית (לימים "סולל בונה") וחיפש אדריכל עבור המשרד. הוא הציע לו להצטרף למשרד, ובינואר 1922 התמנה ברלין למנהל הלשכה הראשית של המשרד וכאדריכלה הראשי. כך החלה עבודתם המשותפת של השניים במגזר הציבורי והפרטי, שנמשכה עד 1929: ברלין היה מופקד על התכנון והביצוע האדריכליים, ופסובסקי על התכנון והביצוע הקונסטרוקטיביים. ב-1922 תכנן בשכונת רמת השרון בתל אביב את תחנת הכוח הראשונה בארץ. בשנת 1923 הקים בביתו שברחוב גרוזנברג בית ספר לציור ואדריכלות ועמד בראש המחלקה לאדריכלות בו. ב-1924 פרש יחד עם מנהל המשרד, המהנדס ריכרד פסובסקי, והשניים הקימו יחד משרד עצמאי. בסוף 1922 ייסד ביחד עם פסובסקי את אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים (=המהנדסים והאדריכלים) הארצישראליים, ששכנה במבנה בתכנונם, "בית ברלין-פסובסקי" ברחוב מזא"ה בתל אביב. בבית זה התגוררה גם משפחתו של ברלין עד 1929, אז בנה את "בית ברלין" בשדרות רוטשילד – מבנה יוצא דופן בשדרה הבנוי כולו בלבני סיליקאט חשופות, דרך בנייה זו שימשה את ברלין גם במבנים נוספים. בבית ברלין פסובסקי הוא פתח אף בית ספר לאדריכלות, אך זה נסגר כעבור שנה. בשנת 1925 תכנן את הקמתו של "בניין בנק אנגלו-פלשתינה" בשדרות ירושלים 1 פינת רחוב אפ"ק (אנגלו-פלשתינה קומפני), שבו שכן בראשית המאה ה-20 הבנק של ההסתדרות הציונית בשם: "בנק אנגלו-פלשתינה קומפני". מ-1931 הצטרף אל עבודת המשרד בנו, זאב ברלין, אשר המשיך את דרכו עד שנות ה-60.
ברלין נפטר ב-1952 בתל אביב, בגיל 75. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
אוליביה הולט

ביוגרפיה

נולדה בגרמנטאון, במחוז שלבי שבטנסי, ארצות הברית, למארק וקים הולט ולה עוד שני אחים. בגיל 3 עברה משפחתה למיסיסיפי, שם היא גדלה והתחנכה לאחר שגרה בקצרה בממפיס. כשגדלה לקחה שיעורי התעמלות למשך שבע שנים. בשנת 2011 עברה עם משפחתה שוב ללוס אנג'לס.
תקלה היימנות (מלך גוג'ם)

תכלה היימנות (1847 - 10 בינואר 1901) היה מושל גוג'ם ולאחר מכן גם מלכָּהּ.

חייו

היימנות נולד בשם "אדל תסמה" בנו בכורו של דג'זמץ' תסמה גושו מושל גוג'ם מאשתו וויזרו מאסקב בשנת 1852. 
תסמה כיהן כמושל מוקוראר ב-1870 במאי אותה השנה זכה לתואר דג'זמץ' וחודשיים לאחר מכן ביוני קודם לתואר ראס לאחר שדודנו דג'זמץ' דסתה גוואלו הנהיג מרד נגד הקיסר תקלה גיורגיס השני לאחר מכן תקלה היה זה שהרג את מושל גוג'ם דסתה תדלה ומינה את עצמו למושל גוג'ם ב-14 ביולי 1874 ויותר מאוחר מינוי עצמי זה התקבל על ידי הקיסר יוהנס הרביעי תקלה יותר מאוחר מונה למלך גוג'ם על ידי אותו הקיסר בטקס הכתרה בדברה תבור ב-21 בינואר 1881.
בתקופת שלטונו של יוהנס, מחלוקת על טריטוריות עם מנליכ מלך שוואה הובילה לקרב אמבבו בו גוג'ם הפסידה והיימנות יחד עם בניו נשלחו לאנטוטו, והקיסר העניש ויישב את הסכסוך ביניהם. לאחר מותו של יוהנס בקרב מתמה, תקלה היימנות העביר את נאמנותו למנליק.
בשנת 1896, תקלה היימנות נלחם בקרב אדווה נגד האיטלקים ולצד מנליק. 
לתקלה היימנות היו לפחות חמישה בנים: בזבך, היילו, בלאוו, מנטוואב, ויאובדר. בנו היילו תקלה היימנות, ירש אותו כמלך גוג'אם.
לוג'יין אל-הד'לול

פעילות למען זכויות נשים

אל-הד'לול פעילה בעיקר למען שתי סוגיות המשפיעות על זכויות נשים בסעודיה: הזכות של נשים לנהוג, וכן מערכת האפוטרופסות לפיה לגברים יש ריבונות חוקית על הנשים במשפחותיהם. ב-1 בדצמבר 2014, היא נעצרה ונכלאה למשך 73 ימים לאחר ניסיון לחצות את הגבול במכונית שלה מאיחוד האמירויות הערביות לסעודיה כדי לקרוא תיגר על האיסור על נהיגת נשים בממלכה. המשפט שלה הוסב לבית המשפט לטרור, אך בסופו של דבר היא שוחררה ללא פסק דין.
אביה, קצין חיל הים הסעודי לשעבר, תמך במעשיה, ואף ישב איתה במכונית בעת שהפרה את החוק. בעלה, פהד אל-בוטיירי, הפיק סרטון ויראלי בכותרת "No Woman No Drive", על משקל שירו המפורסם של בוב מארלי, "No Woman No Cry", שנתן מבט קליל יותר על נושא האיסורים החלים על נשים בערב הסעודית לצלילי שיר הרגאיי.
בספטמבר 2016, יחד עם 14,000 אחרים, אל-הד'לול חתמה על עצומה למלך סלמאן לביטול מערכת האפוטרופסות. ב-4 ביוני 2017, היא נעצרה ועוכבה בנמל התעופה הבינלאומי המלך פהד בדמאם. הסיבה למעצר לא הייתה ברורה, ובמשך מעצרה לא הייתה לאל-הד'לול גישה לעורך דין או קשר עם המשפחה שלה.
ב-2015, הודיעה אל-הד'לול שתעמוד בבחירות לרשות המקומית בריאד, בבחירות הראשונות בהן נשים השתתפו לאחר החלטת 2011 בנושא. אך עד מהרה שמה הוסף לרשימה השחורה יחד עם שמות של פעילות פמיניסטיות נוספות. הנשים ערערו, וב-2017 ההחלטה בוטלה.
במרץ 2018, מספר ימים לפני ביקורו של נסיך הכתר בארצות הברית, נצפתה אל-הד'לול נוהגת במכוניתה סמוך לאוניברסיטה באבו דאבי, שם היא לומדת לתואר שני. סוכני הממשלה חטפו אותה, והטיסו אותה בחזרה לערב הסעודית, שם היא שהתה מספר ימים בכלא. היא שוחררה יחד עם איסור לפרסם במדיה החברתית, או לצאת מגבולות המדינה.
היא נעצרה שוב בערב של ה-15 במאי 2018, יחד עם עוד פעילות פמיניסטיות, ביניהן אימאן אל-נאפג'אן, עאישה אל-מאנה, עזיזה אל-יוסף, מדיחה אל-עג'רוש, ועוד נשים אשר שמם לא פורסם, וכן שני גברים המעורבים בתנועה לזכויות נשים בסעודיה, לפחות אחד עשר בסך הכל. Human Rights Watch מפרש את מטרת המעצרים כאמצעי הפחדה "נגד כל מי שמביע ספקנות לגבי האג'נדה של נסיך הכתר בנושא זכויות". הממשלה השיקה יחד עם המעצרים ההמוניים קמפיין מדיה בו קראו לפעילות "בוגדות", ושר הפנים הסעודי הצהיר שהן תחת חקירה על "מגעים עם גורמים זרים" וניסיונות לגייס פקידי ממשל במטרה להסב נזק לממלכה. העיתון הסעודי "אוקז", עיתון פרו-ממשלה, דיווח שעונש המוות עומד על הפרק עבור הנשים. עיתון סעודי אחר פרסם שאם יעמדו למשפט, צפוי להן עונש של 20 שנים בכלא.
ישראל ראש

קריירה

ראש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הכח עמידר רמת גן. לקראת עונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת של הכח, רשם 25 הופעות בליגה וסייע למועדון להעפיל בחזרה לליגת העל. במחזור הראשון של עונת 2008/2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל תל אביב באצטדיון וינטר, שהסתיים בתיקו 2-2. בסך הכל רשם בעונת זו 31 הופעות בליגת העל, בנוסף לשתי הופעות במשחקי המבחן, אולם לאחר עונה אחת בלבד ירדה הכח בחזרה לליגה הלאומית.
בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד. במשך שנתיים לא מצא את מקומו אך בעונת 2011/2012 הצליח לתפוס את מקומו בהרכב. ב-17 בדצמבר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד הפועל רמת השרון. בתום עונת 2014/2015 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.
ב-28 ביולי 2015 חתם ראש בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנתיים וכבש עשרה שערי ליגה ב-63 הופעות.
ב-6 ביוני 2017 חתם ראש בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול קבוצתו הקודמת הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. בליגה הלאומית ערך 17 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
ב-19 ביוני 2018 חזר ראש להפועל רמת גן, וחתם על חוזה לשנתיים במועדון.