אמינאטה פורנה

ביוגרפיה

פורנה נולדה ב-1964 בבלשיל, סקוטלנד, לאב מסיירה לאון - מוחמד פורנה - ואם סקוטית - מורין כריסטיסון. כאשר הייתה בת שישה חודשים המשפחה נסעה לסיירה לאון, איפה מוחמד פורנה עבד בתור רופא. מאוחר יותר הוא החל להיות מעורב בפוליטיקה ואף נכנס לממשלה, רק כדי להתפטר בשל הגדילה באלימות פוליטית ושחיתות. בין השנים 1970 ו-1973 הוא היה כלוא, והוכרז כאסיר של מצפון על ידי אמנסטי אינטרנשיונל. מוחמד פורנה נתלה באשמת בגידה ב-1975. אירועי הילדות של פורנה, וחקירתה לתוך הקונספירציות סביב מותו של אביה,, הם הנושא של ספר הזיכרונות The Devil That Danced on the Water.
פורנה למדה משפטים ביוניברסיטי קולג' לונדון, והייתה עמיתת הרקנס באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-2013 היא נטלה את תפקיד פרופסור לכתיבה יצירתית באוניברסיטת באת' ספא.
בין השנים 1989 ו-1999 פורנה עבדה עבור ה-BBC, ברדיו ובטלוויזיה, כעיתונאית ויוצרת סרטים תיעודיים בתחומים של אמנות ופוליטיקה. היא ידועה גם בשל הסרטים התיעודיים שלה על אפריקה, הכוללים: Through African Eyes ‏(1995), Africa Unmasked ‏(2002) ו- The Lost Libraries of Timbuktu ‏(2009). פורנה היא גם חברה במועצת המנהלים רויאל התיאטרון הלאומי ושופטת באת האיש בוקר הפרס בינלאומי 2013.
פורנה נשואה למעצב הרהיטים סיימון וסטקוט, ומתגוררת בדרום-מזרח לונדון.

יצירות

עבודותיה של פורנה, הן הבדיוניות והן האקטואליות, בדרך כלל עוסקות בתקופות שלפני ואחרי מלחמה, בזיכרון, בקונפליקט שבין נרטיבים פרטיים לבין ההיסטוריות הרשמיות, והיא בוחנת כיצד הצמיחה ההדרגתית של מעשים קטנים, חסרי משמעות לכאורה של בגידה מוצאים לבסוף ביטוי באימה בקנה מידה עצום.

The Devil that Danced on the Water

ספרה הראשון של פורנה זכה בהכרה רחבה, וכן לשבחי הביקורת בבריטניה ובארצות הברית. הספר שודר ברדיו ה-BBC, והגיע למקום שני בפרס סמואל ג'ונסון לספרי עיון.

Ancestor Stones

ספרה השני של פורנה, והרומן הראשון שלה, זכה בפרס המורשת הרסטון-רייט לרומן בכורה בארצות הברית, ובפרס ליבראטופרייס בגרמניה, והיה מועמד לפרס הספרות הבינלאומי של דבלין. עיתון "וושינגטון פוסט" מנה את Ancestor Stones כאחד הספרים החשובים ביותר של 2006. ב-2007, פורנה נמנתה על ידי מגזין "ואניטי פייר" כאחת הסופרים החדשים הטובים ביותר של אפריקה.

The Memory of Love

The Memory of Love, אשר זכה בפרס הסופרים של חבר העמים הבריטי לספר הטוב ביותר ב-2011, תואר על ידי השופטים כ"רומן נועז, מרגש ועשוי היטב" ואת פורנה כ"בין הסופרים המוכשרים ביותר בספרות היום"; הספר גם היה ברשימה הקצרה של פרס הספרות הבינלאומי של דבלין ב-2012, ולאורנג ' פרס בדיוני 2011 וכן לפרס ווריק לכתיבה.

Girl Rising

פורנה הייתה אחת מ-10 סופרות אשר תרמו לסרט 10x10 Girl Rising. הסרט מספר את סיפוריהן של 10 ילדות ב-10 מדינות מתפתחות. הסיפורים נכתבו על ידי 10 סופרות עטורות שבחים, וקוריינו על ידי 10 שחקניות מובילות, כולל מריל סטריפ, אן האת ' ווי, פרידה פינטו וקייט בלאנשט. בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים בינואר 2013.

The Hired Man

The Hired Man, הרומן השלישי של פורנה, יצא בבריטניה בחודש מרץ 2013.
המבקרים שיבחו את המחקר המשפטי שערכה פורנה, ואת היכולת שלה להמחיש אווירה, מקום, קצב, דיוק, עוצמת רגשות, ואיפיון הדמויות. העיתון האמריקאי "בוסטון גלוב" פרסם כי "מאז הרומן 'שארית היום', לא היה סופר אשר חשף כל כך במיומנות את האופן שבו השכבות של ההיסטוריה הן לעיתים קרובות בלתי נראות לכולם חוץ מאשר למשתתפים בה, אשר עושים את מה שהם חייבים כדי לשרוד".

Happiness

ברומן הרביעי שלה, שפורסם בארצות הברית בחודש מרץ, ובבריטניה באפריל 2018, בוחנת פורנה נושאים של אהבה, טראומה, הגירה ושייכות, הקונפליקט בין טבע לתרבות, ואיך חוויות מולטי-שכבתיות יכולות לפתח חוסן.
Happiness נמנה במספר רב של רשימות ספרים מומלצים, כולל של BBC תרבות, The Root, הגרדיאן, Irish Times, ו- i News.
עיתון Star Tribune תיאר את Happiness כמרתק וממוקד.בביקורת של The Financial Times נכתב: "פורנה לוקחת סיכונים, היא סופרת שלא פוחדת להתמודד עם נושאים גדולים.." ה"וושינגטון פוסט" תיאר את פורנה כבעלת "מגע עדין" ב"נושאים כבדים", בעוד שב- The Seattle Times נכתב: "הפרוזה של פורנה מדויקת ... ומהממת בבהירותה". Kirkus Reviews, אשר הציגו את הסופרת על השער של המגזין, כתבו: "באופן מעודן ועדיין אמפתי באופן צורב, הספר האחרון של פורנה בוחן אינסטינקט, עמידות, ואת המורכבות של הקיום האנושי, ומאשר מחדש את המוניטין שלה כבעלת יכולות ופרספקטיבה יוצאות דופן." הביקורת של "סאנדיי טיימס" סברה: "פורנה מקיפה במעגלים.... הנתיב שלה הוא אף פעם לא ישר, היא חוזרת על עקבותיה, חוצה את דרכה הקודמת... היא ניגשת למחשבה מזוויות אליפטיות, ומביאה רגעים של בהירות מפתיעה. המסע הזה הוא אף פעם לא משעמם." אלכס פרסטון כתב ב"האובזרבר" על Happiness: "זה כאילו למחברת יש גישה בלעדית למספר תחומי קיום, ולומדת את השפות סתרים של כל אחד מהם". בביקורת של "הגרדיאן", דיאנה אוונס כתבה שתהודה שנבנית בספר ממשיכה "אל מעבר לעמוד האחרון". ב ספקטור, קייט וב כתבה: "הרומן החודר והאינטליגנטי של פורנה מתעד את השינויים הטקטוניים המתרחשים בעולם, ומעורר אותנו לחשוב מחדש על מלחמה, ומה שאנחנו מחשיבים כשלום ואושר."