google/wiki40b huggingface dataset:
חואן ולדס

חואן ולדס (בספרדית: Juan Valdez) הוא דמות בדיונית שהופיעה בפרסומות של הפדרציה של מגדלי הקפה בקולומביה (בספרדית: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia), והפכה להיות מזוהה עם הקפה הקולומביאני בעולם. זהו גם שמה של רשת בתי קפה קולומביאנית המפעילה סניפים במדינות שונות. 
דמותו של חואן ולדס כאיכר רכוב על פרד המעבד מטעי הקפה, הופיעה לראשונה על אריזות קפה מתוצרת קולומביה בשנות ה-60 של המאה ה-20 כחלק ממסע פרסום בארצות הברית. השחקן הקולומביאני חוזה דובל גילם את הדמות שאופיינה בחיוך, שפם וכובע סומבררו. מסע הפרסום נחל הצלחה רבה והביא להתעניינות בקפה הקולומביאני. לימים, "התאהב" חוזה דובל בתפקיד שגילם, רכש בעצמו חוות קפה קטנה בארצו, והעסיק בה פועלים שעיבדו עבורו את המטעים.
בין 1969 ל-2006 גילם את הדמות השחקן קרלוס סאנצ'ז אשר גם הופיע בדמות זו בקומדיה האמריקאית "ברוס הגדול מכולם".
השאלה אם חואן ולדס יכול להיחשב למותג המייצג את הקפה הקולומביאני בלבד הגיעה לבית המשפט לאחר שחברה המשווקת קפה שמיוצר בקוסטה ריקה השתמשה במשפט "חואן ולדס שותה קפה מקוסטה ריקה" כסטיקר ולצורך הדפסה על חולצות טי.
וואי וואי וואי

רקע

התוכנית עוסקת בנושאים המעסיקים את דור ה-Y, כגון תעסוקה, זוגיות ועוד. היא מתמקדת במאפיינים המייחדים בני דור זה בתחום סגנון החיים, אמונותיהם וציפיותיהם. את הסדרה מגישים יאיר אגמון וצליל אברהם (המוגדרת כיועצת תוכן), ומוצגים בה צעירים בני דור ה-y ומומחים שונים בהם: עוז אלמוג, תמר אלמוג וקרין נהון.
הסדרה כוללת שבעה פארקים ועוסקת במציאות ובחיי היומיום של דור ה־Y. הפורמט מבוסס בעיקר על ראיונות וסיפורים אישיים, כמו למשל: ראיון עם בוגר תואר שני שעובד כשיפוצניק עד שימצא עבודה מכניסה יותר, אמנית שעובדת מחוף הים במקום מהמשרד, אלמן צעיר המביע יחס שלילי כלפי אפליקציות היכרויות, צעירה שעזבה משרה תאגידית כדי לעסוק בהגשמת חלומות יצירתיים שלה ואחרת שמצהירה כי ביצעה ניתוק מוחלט מרשתות חברתיות. ההשראה ליצירת הסדרה היו כתבות באותו נושא שפרסמה באתר Mako צליל אברהם.
סדרת הכתבות שעשתה אברהם במאקו בנושא דור ה-Y זכתה לתהודה רבה, וכך נהפכה לבעלת דעה בתחום.
בסדרה וואי וואי וואי אברהם משמשת כיועצת התוכן והמפגשים בינה ובין אגמון מחברים בין הסיפורים המוצגים בפרקים לכדי תמונה שלמה, המציגה צדדים שליליים ופסימיים אך גם אופטימיות וחיוביות.
לצד ראיונות וקטעים מצולמים מוצגים בסדרה קטעי אינפוגרפיקה המנגישים נושאים שהועלו.
העריכה של הסדרה (עורכים: אריק ליבוביץ' וגל שני) אמורה להיות גם היא חלק מהעברת המסר שעיקרו חוסר השקט שמאפיין את דור ה-Y. לכן העריכה משתמשת בקפיצות ממקום למקום ושימוש באפקטים מעולם הרשתות החברתיות. למרות זאת העריכה עדיין שומרת על קוהרנטיות.
מלי אלקובי, חוקרת תעסוקתית של בני דור ה-Y, מרואיינת בסדרה, מסבירה כי בני הדור הזה סובלים לא פעם בגלל סיבות שלא תלויות בהם: המדינה לא ערוכה נכון לספק תעסוקה לדור שלם של צעירים הרוצים להיות מועסקים בתעשיית ההיי-טק ועוד. שעות העבודה בישראל גבוהות יותר מכל מדינות ה OECD, מה שעל פי הסדרה מוכיח שהבעיה היא לא חוסר רצון ועצלנות של בני דור זה אלא שילוב של גורמים וסיבות כמו גם העובדה שיוקר המחיה בישראל הולך ועולה והמשכורות לא עולות ביחס ישר.
סיידה מהפארה

רקע

מהפארה נולדה בקראצ'י, סינד. היא לא התעניינה בכדורגל, עד שאמה דחקה בה להצטרף לקבוצת נוער שהתארגנה על ידי השגרירות האמריקאית, Young Rising Stars FFC.

קריירה לאומית

היא התחילה את הקריירה שלה במועדון Young Rising Stars FFC כמגנה בשנת 2007. היא עברה לתפקיד שוערת ב-2008.
ב-2014 היא שיחקה במועדון בלוצ'יסטן יונייטד.
ב-2016, היא עברה לשחק ב-WAPDA F.C. היא זכתה עם שתי קבוצות אלה באליפות פקיסטן בכדורגל נשים חמש פעמים.
יחד עם חברתה לנבחרת פקיסטן, הקשרית זולפיה שאה, היא חתמה ב-2017 עם המועדון החובבני Rossoneri Women's FC בדובאי לעונה. בהינתן הפסקת כדורגל נשים במדינתה, היא ניצלה את האפשרות לזכות באימון ממוקד לשוערות, ופיתוח כישוריה, בין היתר בתקווה שייפתחו בפניה הזדמנויות בינלאומיות נוספות.
הביצועים שלה זיכו אותה בכינוי "הקיר".
בדומה לספורטאיות פקיסטניות אחרות, גם מהפארה מוטרדת מחוסר ההשקעה בפיתוח ספורט נשים במדינתה. מאז 2016, הנבחרת הלאומית אינה פעילה, בעיקר מחוסר השתייכות לפיפ"א, דבר המגביל את הקריירה של שחקניות הכדורגל. היא טוענת שהעיסוק בספורט הוא חשוב לילדות ולנשים, הן מבחינת בריאות פיזית, והן בשל היתרונות הנפשיים. היא מציינת שאף תחום ספורט לא יכול להתפתח ללא תמיכת האוהדים, ושבפקיסטן יש עוד דרך ארוכה, מכיוון שאין התייחסות רצינית לכדורגל נשים.

קריירה בינלאומית

מהפארה היא השוערת הראשונה של נבחרת פקיסטן לכדורגל נשים, שהחלה להתחרות ב-2010, במשחקי פדרציית הכדורגל של דרום אסיה (SAFF), באליפות שנערכה איסלמבאד, פקיסטן. היא שיחקה בכל שלושת המשחקים (נגד סרי לנקה, נפאל ובהוטן).
דוד פוברסקי

הרב יהושע דוד פוברסקי (י' בשבט ה'תרס"ב, 18 בינואר 1902 - ו' באדר ה'תשנ"ט, 21 בפברואר 1999) היה ראש ישיבת פוניבז' במשך למעלה מחמישים שנה.

ביוגרפיה

נולד בעיר ליובאן שברוסיה להרב שלום ופייגא לאה קוסטנוביץ. למד בישיבת סלוצק הסמוכה אצל הרב איסר זלמן מלצר. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הבריח את הגבול כדי להגיע לפולטבה, שם שהתה ישיבת מיר. הוא השתמש לצורך כך בדרכון של אדם ששמו יהושע פוברסקי, ומאז החליף את שמו ליהושע דוד פוברסקי, שם אשר הונצח בספרו ישועת דוד. במשך תקופה קצרה מאוד למד בישיבת סלבודקה אשר שהתה אף היא באותה עת בפולטבה. משם המשיך לישיבת מיר ולמד אצל המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ, שהשפיע עליו רבות. למד גם בישיבת פוניבז' בליטא, אצל הרב יוסף שלמה כהנמן ובישיבת קלם אצל בנו של הסבא מקלם אליה הלך כשסבר שרבו הרב ירוחם ליבוביץ שוהה בישיבה. גם בהמשך נחשב לחניך אסכולת קלם. לאחר מכן חזר לישיבת מיר, שם למד עד נישואיו בשנת תר"ץ - 1930. 
נישא לצפורה, בתו של רב דוד דב קרייזר, מראשי ישיבת קלעצק. הרב אריה לייב מאלין היה גיסו. לאחר חתונתו הצטרף לכולל של הרב אלחנן וסרמן בברנוביץ' ולעיתים הגיד שיעורים בישיבתו של הרב וסרמן. באותה עת הוציא לאור את חלקו הראשון של ספרו ישועת דוד.
בשנת ה'תרצ"ח, 1938, הוזמן על ידי הרב דוד מינצברג, המנהל הרוחני של ישיבת חכמי לובלין, ללמד בישיבה. הוא ביקר בישיבה במשך שמונה ימים והעביר שיעורים. טרם שהחליט אם לקבל את המשרה פרצה מלחמת העולם השנייה. 
בשנת תש"א עלה לארץ ישראל עם משפחתו. זמן קצר לאחר מכן התמנה לר"מ ראשי בישיבת אחי תמימים של חסידות חב"ד בתל אביב. באלול תש"ד נענה להזמנת הרב כהנמן לכהן כראש ישיבה בישיבת פוניבז', לצד הרב שמואל רוזובסקי. יחד עמו הביא כמה תלמידים, בהם הרב מרדכי שלמה ברמן שלימים התמנה אף הוא לאחד מראשי הישיבה. 
מיעט לעסוק בעניינים ציבורים וכמעט לא השתתף באירועים פוליטיים. 
חיבר את סדרת הספרים "ישועת דוד" על התלמוד, ולאחר פטירתו יצאה סדרת ספרים של שיעוריו בישיבה.
על שמו רחוב בשכונת רמת אהרן בבני ברק.
ארגונאוטיקה

ספר ראשון

הספר הראשון נפתח בהודיה לאל אפולו אל ראשית מסעם של הארגונאוטים מיוון ובפנייה מובא הסבר מדוע דווקא בחרו במסע ולאן. לאחר מכן, מופיע קטלוג הגיבורים, דהיינו הסבר על מקורותיו של כל גיבור וגיבור אשר מתלווה אל יאסון בדרכו למצוא את גיזת הזהב הנמצאת בים פונטוס (הים השחור). הספר הראשון דן בעיקר בראשית מסעם בים וסיפוריו של הרקולס ופולימפוס המחפשים את האורגונוטים, אשר יצאו למסע בלעדיהם. הספר הראשון מסתיים בהגעתם של הגיבורים אל אדמתם של הבבריקים.

ספר שני

האורגונוטים מצליחים להביס את הבבריקים וממשיכים במסעם בכיון אל יעדם בקולכיס (היא אזור גאורגיה של היום). במהלך המסע הם עוברים בארצם של האמזונות וגם נלחמים כנגד ההרפיות, אשר כמעט מוליכות את ספינת הגיבורים להתנגש בסלעים. לאורך מסעם בים השחור, האל אפולו מתגלה בעיניהם ומדריך אותם במסעו.
לאחר שמצליחים האורגונוטים לגשר את ציפורי האי ארס הם פוגשים את בני פריקסוס, אשר עוזרים להם להגיע אל ידעם לקוליכיס.

ספר שלישי

בספר השלישי האורוגנוטים כבר נמצאים בקוליכיס. האלות הרה ואתנה מבקשות את עזרת של אפרודיטה, ובשל כך, אפרודיטה מורת על בנה ארוס, לירות חצי אהבה אל גופה של מדיאה. הארגונוטים אינם מצליחים למצוא את גיזת הזהב, ולכן שב יאסון אל ספינתו. אולם מדיאה חולמת בלילה על כלקיופה המבקשת ממנה לסייע ליאסון. מדיאה נסערת מכך ויצאת אל עבר מקדשה של הקטה, סבת של מדיאה.
יאסון במקביל עושה גם הוא את דרכו למקדש האלה. והשניים נפגשים. יאסון ומדיאה מתכננים כיצד להשיג את גיזת הזהב.

ספר רביעי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אזכורים נוספים של המיתוס

המיתוס על יאסון ועל אהבת מדיאה היה מוכר בקרב יוונים, שנים רבות לפני ימיו של אפולוניוס. עוד ביצירה ההומרית וגם אצל היסודיוס מוזכר המיתוס על יאסון ומסעו ועל אהבתה של מדיאה, האיליאדה מזכירה לנו את סיפורו של אונאוס, בנם של יאסון והפסיפילה. (האילאידה, שיר 7 שורות 468.) כמו כן, מסעות האורגונטים מוזכרים בהרחבה באודיסאה.
שם לא תימלט כל-ספינה מצי בני-האדם, כי תבוא:

אפס שברי אניות וגוויות בני-אנוש נטבעים.

יחדו ישאו הגלים וסערו באש האבדון.

אחת היא אניה מפליגה בימים שם עברה -

ארגו הנודעה לכל בשובה מפקד את איאטס:

היו הגלים משכילים גם אותה אל נוכח הצוקים,

ולולא שלחתה הרה בשלום, כי יקר יאסון ללבה.

(אודיסיאה, שיר 12 שורות 61 - 72)
בנוסף נזכרת האגדה גם אצל המשורר הסיודוס, המזכיר בתאוגוניה (טורים 1002 - 992) את מסעו של יאסון ונישואיו למדיאה.
המעשים עת בן אסון כלה, עמל והפרך,

עלילות הרבות שצוהו המלך פליאס,

מלך גדול, עז פנים, בן שחץ, עריץ וגס רוח.
בנוסף המחזאי אוריפידס הקדיש מחזה שלם על מערכת יחסיהם של מדיאה ויאסון, במחזה - "מדיאה".
קליין גרינהורן

גאוגרפיה

הקליין גרינהורן הוא חלק מהרכס המפריד בין הקרחונים אלטש ופישר באזור אתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן, וממוקם בו בין ההרים גרוס גרינהורן מדרום וההינטר פישרהורן מצפון.
Red Table Talk

בסיס הסדרה

Red Table Talk מספק "פורום שמשתף את נקודת המבט של שלושה דורות שונים, על מגוון רחב של נושאים."

הפקה

ב-18 בינואר 2018, יצאה ההודעה שפייסבוק הזמינה את הפקת הסדרה, ושצפויות לככב בו ג'יידה פינקט סמית', וילו סמית', ואדריאן בנפילד-נוריס. פינקט סמית' גם נטלה את תפקיד מפיקה בפועל לצד אלן רקיטן ומיגל מלנדז. בכורת התוכנית יועדה לאפריל 2018, והופקו 10 פרקים.
ב-23 באפריל 2018, יצאה ההודעה שבכורת התוכנית תעלה לרשת ב-7 במאי 2018. ב-13 ביוני 2018, הודיעה פייסבוק שהזמינה 13 פרקים נוספים לסדרה, שישודרו החל מאוקטובר 2018.

ביקורת

בביקורת חיובית, מבקרת USA Today מייב מקדרמוט שיבחה את הסדרה בשל "האורחים בעלי התבונה, עיסוק בנושאים ללא מעצורים, והאירוח המגנטי של סמית" והשוותה את הסדרה לטובה לעומת סדרות טלוויזיה אחרות, באומרה "בניגוד לתוכניות טלוויזיה אחרות בכיכובם של ידוענים אשר מייצרים באופן מלאכותי דרמות משפחתיות אך מספקות מעט רגעים ממשיים של בהירות, לשיחות החשופות בסדרה Red Table Talk יש שיעורים קשים אך אותנטיים במרכזם." ב-Harpers Bazaar, כותבת נילה אור שהסדרה היא "פנומן" ו"מגה-להיט", וכי מה שמייחד אותו הוא השיח הבין-דורי בין נשים, אשר אינן פוחדות להיות פגיעות, אך מנהלות את השיח כדי להעצים את עצמן ואחרות.

צופים

ב-17 ביולי 2018, פרק הבכורה של הסדרה נצפתה יותר מ-27 מיליון פעמים, והפרק העשירי צבר 21 מיליון צפיות.
אומגל

אומגל (באנגלית: Omegle) הוא צ'אט אינטרנטי המאפשר לאנשים מרחבי העולם לנהל שיחה באופן אקראי. האתר נוצר במרץ 2009 על ידי ליף ק'ברוקס, סטודנט אמריקאי מורמונט, אז בן 18. לוגו האתר הוא סמל של אומגה בהטייה אלכסונית.

מידע כללי

אומגל מקשר בין שני משתמשים באופן רנדומלי ומקוון לחלון צ'אט, ומאפשר להם להתכתב או לקיים שיחת וידאו. באתר קיים "מצב בלש", המאפשר למשתמש להעלות שאלה ולצפות בזמן ששני אנשים אחרים מדברים עליה, בעוד שאין ביכולתו להשתתף בשיחה עצמה.
בשנת 2013 האתר החל לפעול על מנת לצנזר ולחסום משתמשים ותוכן לא הולם ואף הוסיף אפשרות גלישה נוספת, "מושגחת", על מנת להגן על קטינים מתחת לגיל 18 מתכנים לא ראויים. האתר עושה שימוש בתוכנת ההגנה נגד ספאם reCAPTCHA, כדי לאתר בוטים. עם זאת, האפקטיביות של סינונים אינה מלאה, ובראיון בבי בי סי סיפר מייסד האתר שהוא מודע לתוכן המיני הבעייתי שמופיע בו לעיתים קרובות, והביע צער על הדרך שעושים בו שימוש חלק מהאנשים.
קיים ממשק אפליקציה לטלפונים סלולריים.
רולנדו אילה

חייו

אילה נולד בניו יורק למשפחה קובנית, היגר לארגנטינה והתאזרח שם בשנת 1904. היה בין שני המייסדים של מועדון השחמט Club Argentino בבואנוס איירס.
בשנת 1910 ניצח אילה באליפות המועדון, וחזר על הישג זה בין השנים 1912 עד 1919. הוא ניצח בדו-קרב את יוליו לינץ' 3.5-1.5 והפסיד בדו-קרב לבוריסלב קוסטיץ' 0-6. שני הדו קרבות התקיימו בשנת 1913. 
אילה חלק מקום ראשון עם פורטלה בתחרות בואנוס איירס 1917, הגיע למקום השני אחרי קארנצה בתחרות בואנוס איירס 1920, חלק מקום 2-4 בתחרות מונטבידיאו 1921 (אליפות דרום אמריקה, ניצח: רוברטו גראו ) והגיע למקום החמישי בתחרות בואנוס איירס 1922 (ניצח: בניטו וילגאס). 
אילה השתתף שלוש פעמים באליפות ארגנטינה: בשנת 1921 הגיע למקום החמישי (ניצח: דמיאן רקה), חלק מקום 6-7 בשנת 1923 (גם בשנה זו ניצח דמיאן רקה). ומקום 7-9 בשנת 1924. (המנצח: ריכרד רטי).
בשנת 1926 חלק אילה מקום שני ביחד עם בניטו וילגאס בתחרות בואנוס איירס. (המנצח: אלכסנדר אלכין).
חיים שאול טאוב

הרב חיים שאול טאוב (נולד בי"ג באדר ב' תשי"א, 21 במרץ 1951) הוא האדמו"ר החמישי והנוכחי של חסידות מודז'יץ. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

קורות חייו

נולד בתל אביב לרבי ישראל דן ורחל בילה לבית שצדרוביצקי. למד בישיבת פוניבז'. נשא לאישה את שרה איטה, בתו של האדמו"ר מאלכסנדר רבי אברהם מנחם דנציגר, ולהם 6 בנים ו-4 בנות. במשך שנים שימש כראש הישיבה הקטנה של חסידות מודז'יץ.
בכ' בסיוון תשס"ו, לאחר פטירת אביו, ירש את תפקיד האדמו"רות.
דברי תורתו נרשמים על ידי צוות עורכים מדי שבוע, בשם "מאמרי אורייתא" ומופצים בקרב החסידים. הרב טאוב מופיע בפני קהלים מגוונים, בין היתר בישיבות הסדר ואף בפני חברי קיבוץ חילוניים].
מאז מינויו לאדמו"רות החל להלחין ניגונים, בפרט לימים הנוראים, כמסורת חסידות מודז'יץ. ניגונו "זכור אהבת קדומים" זכה לפרסום גם מחוץ לחסידות מודז'יץ.
הרב טאוב מתגורר בבני ברק בסמוך למרכז החסידות.
הייזל אייבל

ביוגרפיה

אייבל נולדה בעיר פלטסמות' שבדרום נברסקה. היא למדה בבתי הספר הציבוריים של אומהה, וסיימה את לימודיה באוניברסיטת נברסקה בלינקולן ב-1908. היא עבדה כמורה למתמטיקה בתיכון וכמנהלת בתי ספר על-יסודיים במספר יישובים בנברסקה. אחר כך עבדה כמזכירה וגזברית, ובסופו של דבר כנשיאת חברת הבנייה של בעלה.
הבל הייתה ציר בוועידות הרפובליקניות של מדינת נברסקה בשנים 1939–1948 ולאחר מכן בשנים 1952–1956. ב-1954 נבחר הבל לסגנית יושב ראש הוועדה הרפובליקנית המרכזית של המדינה. באותה שנה היא נבחרה להשלים את כהונתו של הסנאטור דווייט גריזוולד, שנפטר בעודו מכהן בתפקידו. בכך נהפכה אייבל לאישה הראשונה שנבחרה לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה, כמו גם לאישה הראשונה שקדמה לה בתפקיד אישה אחרת (אווה בורינג מונתה לאייש את מושבו של גריזוולד באופן זמני עד לקיום בחירות מיוחדות). היא כיהנה בסנאט החל מנובמבר 1954 עד להתפטרותה ביום האחרון של אותה השנה.
בזמן כהונתה בסנאט הצביעה בעד החלטת הסנאט לגנות את הסנאטור ג'וזף מקארתי ממדינת ויסקונסין כמי שהתנהג "באופן שיש בו כדי להביא לסנאט אי כבוד ומוניטין גרוע". תקופת הכהונה ה-15 של חטיבת הסנאטורים השנייה  מנברסקה, שנמשכה בין 3 בינואר 1949 עד 3 בינואר 1955, הייתה יוצאת דופן בכך ששישה סנאטורים שונים כיהנו בה, בהם אייבל הייתה החמישית.
היא הייתה ציר בוועידת החינוך בבית הלבן ב-1955, ויו"ר המשלחת של נברסקה בכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956. בשנים 1955–1959 הייתה חברה בוועדת המאה של תיאודור רוזוולט. היא גם שימשה כנשיאה ומייסדת "פדרציית הנשים הרפובליקניות של נברסקה", והייתה חברה במועצת המנהלים במכללת דויין ובמכללת ווסליאן שבנברסקה. ב-1960 התמודדה אייבל, ללא הצלחה, למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל נברסקה.
ב-30 ביולי 1966 הלכה אייבל לעולמה בלינקולן ונטמנה בבית העלמין וייוקה (Wyuka) שבאותה העיר.
ישראל הגר (אהבת ישראל)

קורות חייו

נולד לאדמו"ר מוויז'ניץ, רבי ברוך הגר, בעיירה ויז'ניץ. נקרא על שם חותן סבו, רבי ישראל מרוז'ין. למד אצל סבו רבי מנחם מנדל, ה"צמח צדיק". בשנת ה'תרל"ה נישא להינדא, בת רבי מאיר הורוביץ, ה"אמרי נועם" מדז'יקוב, ועם נישואיו עבר ללמוד בבית חותנו בדז'יקוב. פחות משלוש שנים לאחר חתונתו נפטר חותנו והוא חזר לויז'ניץ.
עם פטירת סבו בשנת ה'תרמ"ה נתמנה לרב בעיירה בידוולה, במרמורש, בין העיירות סיגט וחוסט. בשנת ה'תרמ"ח עם לידת בנו חיים מאיר, הוצא נגדו צו מאסר, לאחר שמשכילים התלוננו שהוא מטיף לשנאה ללשון המדינה. בזמן שחגג את הולדת בנו, הגיעו עשרות שוטרים הונגרים לעצור אותו, אך הוא הצליח להימלט לכפר ביטשקוב.
עם פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ג, מונה לאדמו"ר לחסידי ויז'ניץ, והוא בן 32. לחצרו השתייכו אלפי יהודים מבוקובינה, גליציה והונגריה. הוא הקים את ישיבת בית ישראל בויז'ניץ, שבראשה עמד בנו רבי מנחם מנדל. הישיבה התקיימה בעיירה עד השואה (עם הפסקה של מספר שנים במלחמת העולם הראשונה ואחריה).
בי"ג באב ה'תרע"ד, מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפטרה אשתו הינדא. על אף חששו מהרוסים, סירב להימלט מהעיירה כדי שלא להפיל פחד על היהודים הנותרים. מקורביו סייעו למשפחתו להימלט לברהומט בתקווה שגם הוא ילך אחריהם, אך הוא נשאר בעיירה. לאחר הכיבוש הרוסי של האזור, בתחילת חורף ה'תרע"ה, חזרה משפחתו לעיר. בסוף חודש כסלו חיפשו אותו הרוסים כדי לגייסו לצבא. הוא נמלט לקוסוב, שם התגורר אצל קרובו, רבי משה הגר, בעל ה"לקט עני". לאחר כחודשיים בקוסוב תפסו אותו הרוסים, והוא שוחרר במאמצי החסידים.

המעבר לגרויסוורדיין

בחודש שבט חצה את הגבול הרוסי-רומני, ובמסע ארוך הגיע עם פמלייתו לגרויסוורדיין (אורדאה) שבטרנסילבניה. עד אז הייתה הקהילה היהודית בעיר זו רחוקה מאווירה חסידית. רבי ישראל נודע כ"בעל מופת" בקרב יהודים וגויים. התפרסם באהבת ישראל ואהבת האדם בכלל. נטה להימנע ממחלוקות ופילוגים.
הרב ישראל נתן הסכמות לעשרות ספרים. הוא היה ממנהיגי אגודת ישראל בתחילת דרכה.
העיתונאי דוד גלעדי מתאר את חסידות ויז'ניץ בתקופה זו:]
"האדמו"ר מוויז'ניץ, הרב ישראל האגר, היה המלכות הראשונה באימפריה החסידית של רומניה... השפעתו הייתה שקולה כנגד זו של כל רבני רומניה גם יחד".
בשנת ה'תרפ"א נישא בשנית, למרים בת הרב יעקב כהנא אב"ד חצי-עמר, אלמנת רבי אלעזר ניסן הורוביץ מדז'יקוב-צפת. שנתיים לאחר נישואיהם נפטרה גם היא. חודש לפני חתונת בתה לרבי ברוך, בנו של רבי ישראל. בשנת ה'תרפ"ז נישא בשלישית, לשיינדל בת רבי יעקב לייב מטריסק, שנרצחה בשואה.
רבי ישראל נפטר בליל שבת, ב' בסיוון ה'תרצ"ו, ונקבר בגרויסוורדיין. לאחר קום המדינה, בי"ג באייר ה'תש"ט, הועלה ארונו מרומניה, במאמצים ששותפו בהם מנהיגי רומניה וישראל. הוא נטמן בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. על קברו הוקם אוהל שבו נטמנו לימים גם רוב צאצאיו, אדמור"י החסידות שהלכו לעולמם, למעט רבי אליעזר הגר שנטמן בהר הזיתים, ורבי מרדכי הגר שנטמן בארצות הברית.

הנצחה

קריית ויז'ניץ בבני ברק נקראה "שיכון אהבת ישראל ואור החיים" על שמו ועל שם אחיו רבי חיים הגר מאנטניא. בקריה יש רחוב "שדרות האדמו"ר מויז'ניץ" על שמו. ברמת ויז'ניץ בחיפה ובתל ציון נקראו רחובות על שם ספרו "אהבת ישראל".
כמו כן נקראו על שמו ישיבות בית ישראל ודמשק אליעזר בבני ברק, יחל ישראל בחיפה, וישיבת ההסדר אהבת ישראל בנתיבות.
עידן הקרח 2: נמסים מצחוק

עלילת הסרט

מני, דייגו וסיד, גיבורי הסרט הקודם, מספיקים ליהנות רק מעט מהצלחת מסעם הקודם, אשר מתואר ב"עידן הקרח", וכבר צרה נוספת רודפת אותם. הקרחון יתמוטט, כך מבשר הנשר, ובעקבות כך כל העמק יוצף (מרוצת קרחון) וכל החיות ימותו.
לכן נאלצים מני, דייגו וסיד לצאת יחד עם כל שאר חיות העמק אל הקאנו אשר נמצא בקצהו האחר של העמק. הם יוצאים למסע אורך ומתיש אשר במהלכו סובל מני מעקיצות משאר בעלי החיים שמשוכנעים בכך שמני הוא הממותה האחרונה עלי אדמות.
מני מנסה למצוא ממותה אחרת כדי להוכיח שהוא לא הממותה האחרונה, אך כל נסיונותיו כושלים עד שהוא מוצא את אלי, ממותה נקבה אשר, למרבה פליאתם של השלושה, משוכנעת שהיא אופוסום ויש לה אף שני אחים אופוסומים קטנים: קרש ואדי.
למרות שמני לא חפץ בכך מוסיף סיד את השלושה לחבורה המתקדמת לקאנו, וכך הם ממשיכים במסע הגדול. בדרך אורבות להם סכנות מכל עבר: תהומות, הצפות, נשרים ובעיקר 2 זוחלים ימיים טורפים שקפאו וחזרו לחיים בגלל ההפשרה. אלי נזכרת כיצד הגיעה אל משפחת האופוסומים ומדוע היא בעצם ממותה, סיד נחטף על ידי עצלנים אשר מכתירים אותו כ"מלך האש", דייגו, סיד וזוג האופוסומים הקטנים לא מפסיקים מלריב ומני ואלי עוברים תהליך התאהבות.
אך הכל נגמר כאשר החבורה מגיעה לשדה הגייזרים. אז החבורה מתפצלת בעקבות ויכוח בין אלי ומני: האופוסומים ואלי הולכים לכיוון אחד, מני וחבריו ממשיכים אל תוך השדה.
מני, סיד ודייגו עוברים בנס את שדה הגייזרים בשלום וכמעט מגיעים אל הקאנו כאשר הקרחון נשבר והמים מתחילים להציף את העמק. מני מתחיל לחשוש לשלום אלי, קרש ואדי ומתחיל לשאול את החיות שסביבו האם ראו אותם, אך כל התשובות שליליות.
אז מגיעים קרש ואדי אל מני בריצה ומספרים לו כי אלי נתקעה בתוך מערה לבד. המים עולים ללא הפסקה, אך מני מחליט להציל את אלי. האופוסומים מוליכים אותו למערה ושם הוא מצליח לחלץ את אלי תוך התמודדות עם והמים העולים ועם הזוחלים הימיים שנהרגים כשנופלים עליהם אבני המערה.
למרות שאלי ניצלה, המצב לא נעשה טוב יותר. המים הולכים ועולים ולחבורה אין אדמה לדרוך עליה. המצב הולך ונעשה גרוע ונראה כי סופם לטבוע שם.
אך אז קורה דבר בלתי צפוי: סקראט, הסנאי הקדום הקטן, שובר שלא בכוונה את הקרחון מצדו השני של העמק, והמים זורמים הלאה ומותירים את העמק יבש. כולם ניצלו, אם כי החיות לא יודעות כיצד.
וכך נגמרת ההרפתקה הארוכה בסוף טוב: מני ואלי מוצאים עוד ממותות, אך מחליטים שלא להמשיך יחד איתן ולהקים משפחה גדולה יחד עם קרש, אדי, דייגו וסיד.
בסוף הסרט, סקראט חולם על גן עדן של בלוטים ומנסה לקחת בלוט אחד גדול, אך נמשך אחורה, מתעורר ומגלה את סיד שאומר שהציל אותו. סקראט מתעצבן ומתחיל להכות את סיד ללא הפסקה.

טריוויה

השיר "אוכל, אוכל נהדר" מהווה פארודיה לשיר "Food, Glorious Food" מתוך המחזמר אוליבר!
קווידרנה

יהודים


רבה של העיירה עד שנת 1928 (תרפ"ח) היה הרב משה רוזין (תרל"א 1871 - תשי"ח 1957), מחבר ספרי "נזר הקודש".
ב-1939 לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, היו תושבי קווידרנה היהודים כ-30 אחוזים מכלל האוכלוסייה, כ-350 איש. הקהילה המקומית הקימה מוסדות חינוך וארגוני עזרה הדדית. לאחר הסיפוח לברית המועצות ב-1940, נאסר לקיים פעילות ציונית בעיירה.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, ב-29 ביוני 1941, עצרו אנשי האס אס בסיוע משתפי פעולה מקומיים את כל הגברים הכשירים לעבודה, והעבירו אותם תוך התעללות למחנה העבודה בהיידקרוג (Heydekrug). ימים ספורים לאחר מכן יצרו הליטאים מעין גטו בסביבת בית המדרש שבעיירה, וכלאו בתוכו את הנשים היהודיות וילדיהן. אלו מהן ששרדו, נורו למוות בחורשה בכפר סמוך, זמן קצר אחרי חג הסוכות, באוקטובר 1941.
God game

God game (בתרגום חופשי לעברית: משחק אלוהות) היא סוגת משחקי וידאו בה השחקן מבצע תפקיד או מנהל ארגון כלשהו בחייו ובדרכי התנהלותו, ואינו מגלם או מפעיל דמות מרכזית כלשהי. במשחקים מסוג זה, השחקן מקבל את תפקיד הישות הכול-יכולה כביכול, שיש לה חופש בחירה ופעולה ומטרתה לעצב את מושא המשחק.
אחד המשחקים הראשונים בז'אנר היה אוטופיה. מספר משחקים בולטים בז'אנר כוללים את סדרת משחקי סים סיטי, המאפשרים לבנות ולתכנן עיר, או את סדרת משחקי The Sims, בהם השחקן שולט בתושבי העיר עצמם ומנחה אותם בחייהם. משחקים אחרים מתרחשים בקנה מידה גדול יותר, כגון זה של עם או תרבות - כגון במשחקי Civilization - ואף גזע שלם, מינקות ועד לשיא אבולוציוני, כפי המתרחש במשחק ספור.
למשחקים אלו אין תמיד תנאי ניצחון חד-משמעיים, ובחלקם אין בכלל, והאתגר המוצג לשחקן הוא להמשיך ולנהל את מושא המשחק באופן הטוב ביותר לאורך זמן. גם כאשר ישנם תנאי ניצחון אשר אמורים להוביל לסיום המשחק - לעיתים יכול השחקן לבחור להמשיך ולנהל את מושא המשחק גם לאחר שהשיג אותם, ולאורך פרק זמן בלתי מוגבל, לבחירתו.
קטז'ינה אופאלינסקה

ביוגרפיה

קטז'ינה נולדה ב-13 באוקטובר 1680 בפוזנן, ליאן קרול אופאלינסקי ולזופיה אנה צ'ארנקובסקה, בתם של אדם אוריאל צ'רנקובסקי ותרזה זאלסקה. ב-10 במאי 1698 התחתנה קטז'ינה עם סטניסלאב לשצ'ינסקי, ממנו נולדו לה 2 בנות. ב-1703 הצטרף בעלה למשפחת סַפיֱהָה ולאיחוד הליטאי שאורגן על ידי קרל השנים עשר, מלך שוודיה נגד אוגוסט השני, מלך פולין. לאחר ניצחונו הסופי של קרל על אוגוסט נבחר סטניסלאב בתמיכת קרל למלך פולין. בהיותו צעיר לא מנוסה, לא הצליח בעלה לרכוש לעצמו מעמד עצמאי בפולין, ומלכותו נשענה על קרל השנים עשר וניצחונותיו על הרוסים. אחרי הפסדו של קרל בשנת 1709 הודח בעלה מכיסאו ונאלץ לברוח לפומרניה, שהייתה בשליטת שוודיה, ואחר כך לאלזס הצרפתית. בשנת 1725 השתדכה בתם מריה עם מלך צרפת לואי החמישה עשר. בשנת 1733, לאחר מותו של אוגוסט השני, ניסה לשצ'ינסקי שוב את מזלו בפולין ונבחר בתמיכה גדולה של חלק ניכר מהאצולה הפולנית, ובתמיכה בינלאומית של צרפת ושוודיה. בעיני הרוסים הייתה מלכותו לא לגיטימית, והם ניסו לסלקו מהמלוכה. בשנת 1736 גבר אוגוסט השלישי, מלך פולין על סטניסלאב, ואילץ אותו לוותר על כתרו בשנית. בשנת 1738, אחרי ויתור אוסטריה על דוכסות לורן לטובת ההכרה הצרפתית בפרנץ שטפן כקיסר גרמני, מונה בעלה לדוכס לורן. בניגוד לסטניסלאב, קטז'ינה לא הסתגלה לחיים בצרפת או בלורן, חשה מרירות מסוימת על גלותה, והמשיכה להתגעגע לפולין עד מותה ב-19 במרץ 1747.
אולליה ממרידה

קורות חיים

אולליה מהעיר אמריטה בלוסיטניה (כיום מרידה שבספרד) נרדפה כנוצריה על ידי חיילים רומיים במצוות הקיסר הרומי דיוקלטיאנוס ששלט יחד עם הקיסר מקסימיאנוס. לפי סברה אחרת היא נרצחה בתקופת הקיסר טרויאנוס דסיוס (249 - 251 לספירה).
ישנה מחלוקת בשאלה האם אולליה ממרידה ואולליה מברצלונה, אשר סיפור חייהן זהה, הן בעצם אותה דמות.
בהיותה בת 12 (או 14 לפי גרסה אחרת), הייתה אולליה נוצריה אדוקה, וסירבה להתפלל לאלים הרומיים ולקיסר הרומי. על פי המשורר הספרדי רומאי, פרודנטיוס מהמאה ה-5 היא אמרה: 
Isis Apollo Venus nihil est, 

Maximianus et ipse nihil: 

illa nihil, quia factu manu; 

hic, manuum quia facta colit
 
איזיס, אפולו וונוס הם כאין,

וכך גם מקסימיאנוס עצמו אינו ולא-כלום,

הם אינם כלום, כי הם מעשי ידי אדם,

והוא, כי הוא עובד את מעשי ידי האדם.
בשל כך היא הופשטה על ידי חיילים רומיים, ננעצו בה לפידים וקרסים והיא הועלתה על המוקד. על פי האגדה, יונה עפה מפיה, ושלג פלאי כיסה את מערומיה. אולליה נחשבת כקדושה כבר משנת 350 לספירה, בשל נסים אלה, והוקמה כנסייה על מקום קברה. בשנת 560 נבנתה בזיליקה על קברה ובשנת 780 הועבר ארונה לאוביידו על ידי המלך סילו מאסטוריאס. ארונה הוכנס לתוך ארון כסף שנתרם על ידי המלך אלפונסו השישי מקסטיליה בשנת 1075. בשנת 1639 הוכרזה אולליה כקדושה של אוביידו.