google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק מינקובסקי

ביוגרפיה

נולד במינסק לרב אהרן, מנכבדי העיר ובנו של רבי ברוך משקלוב. משפחתם הייתה משפחת רבנים מיוחסת, ואבי משפחתם רבי לייב ממינסק כונה על שם זאת "רבי לייב בעל התוספות". 
הוא ואחיו רבי יעקב, נודעו בילדותם כמתמידים וחריפים. בבחרותם למדו בישיבת וולוז'ין אצל רבי חיים מוולוז'ין. נישא לשיינא אסתר. אחיו רבי יעקב התקבל למשרת רבנות בצעירותו, ואילו הוא סירב לקבל על עצמו רבנות למרות שקיבל הזמנות רבות, ועסק במסחר, בעיר מגוריו שרשוב. תושבי העיירה כיבדוהו, ואף כינו את בית המדרש בו למד על שמו. לאחר תקופה ירד מנכסיו והוצרך לעבור לגור ליד אחיו בקרלין, שם אירחו ותמך בו הגביר שאול לוין (חותנו של רבי יעקב מאיר פדובה רבה של בריסק). בתקופה זו למד יחד עם אחיו בחברותא.
לאחר פטירת אחיו רבי יעקב בשנת תר"ה נאות לבקשת אנשי קרלין, וקיבל במקומו את משרת הרבנות. הוא נהג לקום לפנות בוקר ולעסוק בחוכמת הנסתר ובמשנה, לאחר תפילת שחרית אמר שיעור בגמרא לבחורי הישיבה, ולאחר מכן למד כשהוא עטור בתפילין של רבנו תם עד לחצות היום, אז פנה לאכול פת שחרית. לאחר מנוחה קצרה חזר ללימודו עד לתפילת מנחה, ואחריה למד תנ"ך. בניו מספרים שכשהיה אוסר מאכל של עני, היה מביא לו מחנותו מאכל אחר בתמורתו. 
בשנות מגוריו בקרלין השלים את חיבוריו והכינם לדפוס, אך הוא נפטר בחטף, בגיל 62 בערך.
בניו אברהם, יעקב ברוך, משה שלום ודוד יהודה הוציאו את ספריו לאחר פטירתו. בהקדמת ספרו על מסכת זבחים, כתבו הקדמה ובה ביוגרפיה של אביהם ומשפחתם. 
בתו זיסל, נישאה לרב אורי אורנשטיין, מראשי קהילת החסידים בארץ ישראל, ואבי משפחת אורנשטיין הירושלמית.

קרן אורה

במשך ימיו נהג לכתוב את כל חידושי תורתו. בעת הכנתם לדפוס אמר שרוצה לחלקם בחינם לבתי מדרש. 
חידושי תורתו הם בסגנון האחרונים כמו הפני יהושע והתורת חיים, אשר בשונה מראשוני האחרונים כמו המהרש"א שעסקו בעיקר בפרשנות, החלו לכתוב פירושים יותר חדשניים, וכן הציגו גם מהלכים חדשים בסוגיות התלמוד. הוא השקיע בפרט בחיבורו על סדר קדשים, שכמעט ואין עליו מפרשים ומגיהים. חיבורו על סדר קדשים אכן הפך לאחד הספרים היסודיים בלימוד סדר זה.
הספר נדפס לראשונה בווילנה בשנת תרי"ב על מסכתות יבמות והוריות ובשנת תרי"ז נדפס שם על מסכתות זבחים ומעילה, מאז נדפס בעשרות מהדורות. הספר על נדרים ונזיר יצא בדפוס ראם בשנת תרכ"ט.
דדי גראוכר

קריירת מוזיקה

החל את הקריירה המוזיקלית שלו בהשתתפותו בכמה אלבומים בשנות ה-90. ב-1995 הוא אף חלק את הבמה עם מרדכי בן דוד בשני קונצרטים בישראל, כשבאחד השתתפו כ-3,000 איש ובשני כ-10,000 משתתפים, כמו כן השתתף במספר קונצרטים של האסק, בהאסק 6, 20, 23, ו-25.
ב-1993 הוציא את אלבומו הראשון דדי 1 - רָצָה. להיטי האלבום היו "כי הם", "אמא", "וזכינו", "לב טהור", "שמח". ב-1994 הוציא את אלבומו השני אמנם. להיטי האלבום היו: "כי הם", "חסד", מחבלי", "הוא יגאל", "לך אתן", "חברא". ב-1996 הוציא את אלבומו השלישי ואהבת בו ביצע חידוש לשיר וקווי ה' והלהיטים היו "מנחם" שנכתב לזכרו של מנחם ארנטל, "עוד ישמע", יהי רצון", עד אמצא" וחברון. ב-1998 הוציא אלבום רביעי בטחו בה' בו ביצע עם ילד הפלא עמית ליסטוונד דואט בשיר אחינו.
ב-4 באוקטובר 2018 אושפז בבית החולים במצב קשה.

משפחה

דדי ואשתו מלכה גרים בפתח תקווה. בנם, אביאל גראוכר, הוא מעבד מוזיקלי ומלחין.
אריה צבן

ביוגרפיה

סיים בהצטיינות קורס טיס מס' 97 בצה"ל (למרות גובהו, 1.96 מ', הנחשב לחריג) ושירת בחיל האוויר כטייס קרב במטוסי פנטום.
בוגר אוניברסיטת בר-אילן בכימיה בהצטיינות. בעל דוקטורט באלקטרוכימיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת בר-אילן (1995). לאחר פוסט-דוקטורט במעבדה הלאומית לאנרגיה חלופית בדנוור שבקולורדו בארצות הברית, חזר לבר-אילן כמרצה בכיר והקים בה את המכון לננוטכנולוגיה ולחומרים מתקדמים וניהל אותו במשך שבע שנים. מונה לסגן נשיא האוניברסיטה למחקר ופיתוח וב-1 באוקטובר 2017 החל לשמש כנשיא האוניברסיטה כשהוא מחליף בתפקיד את דניאל הרשקוביץ.
תחומי המחקר שלו הם כימיה ואנרגיה בת קיימא. במעבדתו באוניברסיטת בר-אילן מייצרים תאים פוטו-וולטאיים שיעילותם גבוהה, וחומרים על פי מפרט תכונות (Materials by design).
שותף במספר תוכניות לחינוך לחיסכון באנרגיה ושימוש באנרגיה חלופית בבתי ספר ובמוסדות אקדמיים.
מתגורר בשוהם. נשוי לרחלי ואב לארבעה.
גלעד (בית חולים)

גלעד היה בית חולים ליולדות שהתקיים משנות ה-20 ועד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחוב ליליינבלום 27 בתל אביב, בניהולו של ד"ר יהודה לייב פוחובסקי (ועל כן נקרא גם "בית חולים (או בית יולדות) פוחובסקי"). עד שנת 1933 נוהל בית החולים בשותפות עם ד"ר אריה סדובסקי, באותה שנה עזב סדובסקי לירושלים בה הקים את בית היולדות סדובסקי.
רבים מילדי תל אביב הקטנה וילידי מרכז וצפון תל אביב של ימי טרום וראשית המדינה נולדו בבית חולים זה. בין מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות טיפל בית החולים בחשאי בלוחמי אצ"ל ולח"י שנפצעו בתל אביב.
המבנה המקורי נהרס ובמקומו ניצב בניין מודרני.
יחסי אוקראינה–מצרים

היסטוריה

שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים משנת 1992.
משנת 1993 יש לאוקראינה שגרירות בקהיר ושגרירות כבוד באלכסנדריה, ולמצרים ישנה שגרירות בקייב.
משה חיגר

ביוגרפיה

נולד בעיר סלוצק לרב חנוך. למד בנעוריו בישיבת סלוצק - קלצק אצל הרב איסר זלמן מלצר, שבה כיהן דודו הרב אשר סנדומירסקי כמשגיח. אחרי מלחמת העולם הראשונה, עבר עם הישיבה לעיר קלצק ולמד מפי הרב אהרון קוטלר. אחרי כן עבר לישיבת מיר, ומשם לישיבת סלבודקה. בהיותו יליד רוסיה היה מוכרח לעזוב את ליטא וחזר לקלצק.
כאשר הרב מלצר החליט לעלות לארץ ישראל הוא כתב לרב אברהם יצחק הכהן קוק שיארגן סרטיפיקט גם עבור תלמידו חיגר. חיגר עלה ארצה בשנת תרפ"ה, למד בישיבת מרכז הרב ונסמך לרבנות מהראי"ה קוק, מהרב איסר זלמן מלצר והרב יעקב משה חרל"פ.
בסוף שנות העשרים, עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בארץ ישראל, ירד מהארץ לדרום אפריקה וכיהן כרב בקהילות שונות. בדרום אפריקה הוסמך כדוקטור למשפטים. אחרי עשרים שנה חזר ארצה, ונתקבל כיועץ משפטי לשיפוט רבני במשרד הדתות והוביל את בית הכנסת הירושלמי "זיכרון קדושים". בשנת 1957 שב לשליחות בחו"ל לתקופה קצרה. לאחר מכן עבד כעוזר מחקר במכון הארי פישל. היה חבר מערכת אנציקלופדיה תלמודית.
כתב מאמרים בעניינים תורניים ובמחקרי המשפט. הוא שימש כעורך של 'פסקי הדין של בתי הדין הרבנים בישראל'.
קבור בחלקת החסידים בהר הזיתים בירושלים.
קייטלין ג'נר

קריירה כאתלט

באולימפיאדת מינכן (1972) סיים במקום עשירי בקרב עשר בתוצאה של 7,722 נקודות.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה ביוג'ין, אורגון באוגוסט 1975 שיפר ג'נר בקרב עשר את שיאו העולמי של מיקולה אבילוב מברית המועצות (8,454 נקודות) והעמיד אותו על 8,524 נקודות. באוקטובר אותה שנה, זכה במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי במדליית זהב בקרב עשר (8,045 נקודות).

אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת מונטריאול (1976) שנערכו ביוג'ין אורגון ביוני 1976, שיפר את שיאו העולמי בקרב עשר והעמיד אותו על 8,538 נקודות. במשחקים עצמם, הוא זכה במדליית זהב בשיא עולם חדש - 8,618 נקודות (8,634 נק', תוקן בשנת 1985), לפני גידו קרצ'מר מגרמניה המערבית (8,411 נקודות) והאלוף האולימפי היוצא ניקולאי אבילוב (8,369 נקודות). שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי דיילי תומפסון מבריטניה (8,622 נקודות). לאחר המשחקים האולימפיים פרש ג'נר מספורט תחרותי.

חיים אישיים

ג'נר אב לשישה ילדים ואב חורג לארבעה נוספים. בשנים 1972–1980 היה נשוי לכריסטי קראונובר. מנישואים אלה נולדו בנם ברטון (ב-1978) ובתם קסנדרה (קייסי) לין (ב-1980). בשנים 1981–1985 היה נשוי לשחקנית לינדה תומפסון. מנישואים אלה נולדו בניהם ברנדון (ב-1981) וברודי (ב-1983), שהשתתף בסדרת הטלוויזיה "הוליווד הילס".
ב-1991 נישא ג'נר בשלישית לקריס, אשתו לשעבר של עורך הדין ואיש העסקים רוברט קרדשיאן. לזוג שתי בנות, קנדל (נולדה ב-1995) וקיילי (נולדה ב-1997). ג'נר גידל גם את ילדיה של קריס מנישואיה עם רוברט - קורטני, קים, קלואי ורוברט קרדשיאן. ב-2013 נפרדו בני הזוג. מאז 2007 משתתפת המשפחה בתוכנית הריאליטי "משפחת קרדשיאן".

חיים כאישה

לאחר הגיעה לגיל 65, ב-24 באפריל 2015, חשפה ג'נר לראשונה, בראיון לדיאן סויר, כי היא טרנסג'נדרית, כי היא מתמודדת עם הפרעת זהות מגדרית מאז נעוריה, וכי היא אישה לכל דבר ועניין. מאוחר יותר חשפה ג'נר את שמה החדש, קייטלין. מעברה של ג'נר לווה בשני פרקי ספיישל בתוכנית "משפחת קרדשיאן", וכן בסדרה תיעודית בת שמונה פרקים. ב-15 ביולי 2015 זכתה ג'נר בפרס האומץ בטקסי ה-ESPY. את הפרס קיבלה על פועלה למען קהילת הטרנסג'נדרים בעולם וקבלת השונה. ביולי 2015 שודרה בערוץ E! תוכנית דוקומנטרית אודות מעברה של ג'נר מגבר לאישה, בשם "אני קייט".
ג'נר היא נוצרייה באמונתה. השקפותיה הפוליטיות נוטות לשמרנות, והיא רפובליקנית.
במאי 2018 ג'נר התארסה לסופיה האצ'ינס, בת זוגה הטרנסג'נדרית שצעירה ממנה ב-47 שנה.
אלמר גסימוב

קריירה

ב-28 באפריל 2012 זכה גסימוב במדליה המשמעותית הראשונה שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה, ברבע הגמר הוא הפסיד ליריב רוסי אך הצליח להגיע לקרב על המדליה מבית הניחומים לאחר שניצח את איראקלי צירקידזה, בקרב על הארד ניצח גסימוב את דינו פפייפר הגרמני. ב-2 באוגוסט התחרה גסימוב באולימפיאדת לונדון וסיים במקום השביעי. ב-31 במרץ 2013 זכה גסימוב במדליית כסף בגראנד פרי סמסון לאחר שגבר בחצי הגמר על הנק חרול ההולנדי והפסיד בגמר לאדלן ביסולטנוב הרוסי. ב-5 במאי זכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו וב-26 במאי זכה במדליית ארד בתחרות המאסטרס היוקרתית שנערכה בטיומן.
ב-26 באפריל 2014 התחרה גסימוב באליפות אירופה במונפלייה וזכה במדליית הכסף, בשלב חצי הגמר הוא ניצח את אדלן ביסולטנוב ובגמר נכנע ללוקאש קרפאלק הצ'כי. ב-13 ביולי זכה גסימוב במדליית זהב בגראנד סלאם טיומן לאחר שניצח בגמר את קייל רייס הקנדי. בשנת 2015, זכה גסימוב במדליות זהב בגראנד פרי טביליסי וגראנד פרי סמסון, ב-10 במאי זכה במדליית כסף בגראנד סלאם באקו וב-24 במאי זכה במדליית הזהב בתחרות המאסטרס שנערכה ברבאט. ב-6 בדצמבר זכה גסימוב במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שגבר בקרב על המדליה על מקסים ראקוב הקזחי.
ב-29 במאי 2016 זכה גסימוב שוב במדליית הזהב בתחרות המאסטרס לאחר שניצח בגמר את סיריל מארה הצרפתי. ב-11 באוגוסט 2016 התחרה גסימוב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הכסף, בקרב הראשון שלו ניצח גסימוב את האלוף האולימפי מלונדון 2012 טגיר חאיבולאייב הרוסי, בקרב השני ניצח יריב מאלג'יריה וברבע הגמר ניצח את רמדאן דרוויש המצרי, בחצי הגמר ניצח את ארטם בלושנקו האוקראיני ובגמר הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי.
ב-12 במרץ 2017 זכה גסימוב במדליית כסף בגראנד סלאם באקו וב-2 בספטמבר 2017 זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בבודפשט לאחר שניצח בקרב על המדליה את אחאן ממדוב, חברו לנבחרת האזרית. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה גסימוב במדליית הארד.
סורת יוסף

סורת יוסף (בערבית: سورة يوسف) היא הסורה ה-12 בקוראן, והיא מכילה 111 פסוקים, המורכבים מ-1795 מילים, המכילות 7125 אותיות.
שמה של הסורה נגזר משמו של הנביא יוסף, אשר מוזכר בסורה הזאת 25 פעמים מתוך 27 הפעמים שבהם הוא מוזכר בקוראן.

תוכן

סורת יוסף מגוללת את סיפורו של הנביא יוסף, אשר היה אחד הילדים של יעקוב, והיה לכאורה בעל כישרון בפירוש חלומות. על פי המובא בסורה, יום אחד יוסף חולם חלום אשר הוא מספר לאביו, אשר מיד מבין כביכול שבנו יהיה נביא. אביו מפציר בו לא לספר את החלום לאחיו, וזאת על מנת שלא יגרמו לו נזק. אך למרות זאת, בגלל היחס אביו כלפיו, אחיו של יוסף מתחילים לקנא בו, ומחליטים להיפטר ממנו במטרה לזכות באהבת אביהם. תחילה הם זוממים להרוג את יוסף, אך לאחר מכן מחליטים רק לזרוק אותו לתוך באר. לאחר שהם זורקים אותו לבאר, הם חוזרים הביתה אל אביהם, מראים לו את החולצה של יוסף ועליה דם של כבש שהם שחטו, ואומרים לו שחיית טרף טרפה את יוסף. אביהם לא מבין מיד שהם משקרים, מפני שהחולצה לא הייתה קרועה, דבר שלא ייתכן במקרה ואכן יוסף נטרף. לאחר זמן לא ידוע, עוברת שיירה של סוחרים אשר מוצאת את יוסף בבאר, הם מוציאים אותו ומוכרים אותו לאדם מצרי, אשר מאמץ אותו כבנו. כאשר יוסף גודל, אשתו של האיש שאימץ את יוסף מנסה לפתות את יוסף, אך הוא מתנגד לפיתוי. לאחר שהיא שוב מנסה לפתות אותו ללא הצלחה, היא מעלילה עליו עלילה ובעקבות זה הוא נשלח לכלא.
בהמשך העלילה, יוסף פוגש בכלא שני אנשים אשר מספרים לו את החלומות שלהם. לאחר זמן מה, האנשים משתחררים. יום אחד, למלך מצריים היה חלום, והוא חיפש אדם שיוכל לפרש לו את החלום. אחד האנשים שהיה עם יוסף בכלא, נזכר ביוסף, והלך לפגוש אותו ולבקש ממנו שיפרש את החלום של המלך. לאחר שיוסף מפרש את חלומו של המלך, מחליט המלך לשחררו מהכלא, ולחקור לעומק את הסיבה שבגללה הוא בכלל היה בכלא מלכתחילה, דבר שמביא לבסוף לטיהור שמו של יוסף, ולכך שהוא יקבל תפקיד בעל סמכות בממשל המצרי.
לקראת סוף העלילה, יוסף פוגש שוב את אחיו, אשר באים לחפש מזון במצרים, בגלל הבצורת הקשה שהייתה באזור. הם מבקשים את סליחתו ומחילתו של יוסף על מה שהם עשו לו, והוא סולח להם, ומזמין אותם ואת הוריו לחיות איתו במצרים, ולבסוף הם שוב מתאחדים כמשפחה אחת.

הפסוק הראשון

כמו סורות אחרות בקוראן, גם סורת יוסף נפתחת ברצף של שלוש אותיות, שעל פני השטח נראות כאותיות שמשמעותן נסתרת ואינה יודעה, מפני שהן אינן מרכיבות מילה מוכרת.
הסורת הזאת נפתחת באותיות אליף. לאם.רא (ا.ل.ر), אשר לפי עבדאללה אבן אל-עבאס, המשמעות שלהן היא "אני אללה, ואני רואה את כל אשר אתם עושים", בעוד שבתפסיר אל-ג'לאלין נאמר שרק אללה יודע מה פירוש האותיות הללו.

במסורת האסלאמית

על פי מסורות אסלאמיות שונות, לסורת יוסף סגולות רבות.
האימאם ג'עפר א-צאדק גרס כי מי שיקרא את סורת יוסף כל יום או כל לילה, יהיה ביום הדין יפה כמו יוסף.
מוחמד טען כי מי שילמד אנשים אחרים את הסורה הזאת, הדבר יקל עליו את שעת המוות, וחיים זה ישמור עליו מצרות עיניהם של אחרים.
אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ביוגרפיה

אנה פבלובנה נולדה ב-18 בינואר 1795 בסנט פטרבורג בירת אימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. אנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון.
בשנת 1809 לאחר שנכשל ניסיונו של נפוליאון להתחתן עם אחותה יקטרינה, הוא ביקש להתחתן עם אנה, אולם אמה עיכבה את תשובתה עד שנפוליאון התחתן עם מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג.
ב-21 בפברואר 1816 התחתנה אנה בסנט פטרסבורג לוילם, נסיך אורנז', כסמל של הברית שנוצרה בקונגרס וינה. לפני נישואיהם הוזמן וילם לרוסיה על מנת שאנה תחליט אם היא רוצה להתחתן עמו, ואכן היא אישרה את הנישואים. לאחר נישואיהם התגורר הזוג בסנט פטרסבורג כשנה, ולאחר מכן עברו להתגורר בהולנד.
אנה הזדעזעה לראות את ההבדלים בין רוסיה להולנד, ובעיקר את ההפרדה בין המעמדות, שהייתה הרבה פחות קפדנית בהולנד. בני הזוג חיו בבריסל עד המהפכה הבלגית בשנת 1830.
נישואיה היו סוערים. אנה אף התנשאה על פני בעלה וילם, מפני שהרגישה שהוא ממעמד פחות ממנה. בשנת 1829 נגנבו מקצת תכשיטיה של אנה, והיא חשדה בוילם שנטל זאת לצורך כיסוי חובותיו. בנוסף, עקב חשדותיה שוילם בוגד בה, חיו השניים תקופה ממושכת בנפרד.
ב-7 באוקטובר 1840 התפטר חמיה וילם הראשון, מלך הולנד מתפקידו, ובעלה וילם השני, מלך הולנד עלה לשלטון במקומו.
אנה הייתה יהירה ומרוחקת כלפי הציבור, ועל אף שלמדה לדבר הולנדית, העדיפה לדבר לעיתים קרובות בצרפתית. אנה התכתבה הרבה עם אמה ואחותה ברוסית, והשתדלה לזכור את מדינת הולדתה: היא קיימה מקהלה של בנים רוסים, שבה היו חבריה אמורים ללבוש תלבושת רוסית מסורתית, ונאמר עליה כי היא נשארה יותר דוכסית גדולה רוסיה מאשר מלכת הולנד.
ב-17 במרץ 1849 מת בעלה וילם השני, ובנה וילם השלישי, מלך הולנד עלה לשלטון במקומו. כתוצאה ממות בעלה, עזבה אנה את הארמון המלכותי, והתגוררה לבדה בצורה שקטה. אנה לא הסתדרה עם כלתה, ולאחר סכסוך עם בנה בשנת 1855 חשבה לחזור לרוסיה, אך לבסוף לא עשתה זאת.
ב-1 במרץ 1865 מתה אנה בהאג, והיא בת 70 שנה.
גוסטב מארק גילברט

ביוגרפיה

גילברט נולד במדינת ניו יורק ב-1911 למשפחת מהגרים יהודית מאוסטריה. בשנת 1939 קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קולומביה, ובנוסף, הוסמך על ידי הוועד האמריקני לבוחנים ופסיכולוגים מקצועיים. 
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כפסיכולוג צבאי בדרגת לוטננט, ולאחר מכן נשלח מעבר לים כקצין מודיעין, בשל ידיעתו את השפה הגרמנית. 
ב-1945 נקרא לשמש כפסיכולוג עבור בכירי הממשל הנאצי שהואשמו בפשעי מלחמה ועמדו למשפט של בית הדין הבינלאומי בנירנברג. תפקידו היה לפקח על מצבם הנפשי של הנידונים, לעמוד על מצב רוח ולהבטיח ניהול תקין של המשפט. מלבד בדיקות פסיכולוגיות שנדרשו כדי לוודא את כשירותם לעמוד למשפט, ניהל גילברט שיחות ארוכות עם הבכירים הנאצים במהלך המשפט. שיחות אלו התקיימו על בסיס יום-יומי, בעת ההפסקות בדיונים, במפגשים ליליים ארוכים בתאי הנידונים וכן בסופי שבוע ובפגרות. את השיחות הללו תיעד ביומנו האישי, שכלל גם מובאות מדברי הנאשמים. תיעוד זה נעשה לאחר קיום השיחות אך לא במהלכן. בין השאר ניסה גילברט לעמוד על מניעיהם הנפשיים של הנאצים ועל יחסם לפשעים ולעדויות הקשות שנחשפו במהלך המשפט. תחילה הסתיר גילברט את זהותו היהודית מהבכירים הנאצים, אך בהמשך חשף אותה בפניהם. לדבריו, לא הייתה לכך כמעט השפעה על היחסים ביניהם והם המשיכו לשתף עמו פעולה.
פרסום ראשון של חלק מהיומן נעשה ב-1947, תחת השם "יומן נירנברג". הספר תורגם לעברית ויצא לאור בישראל בשנת 1961. באותה שנה העיד גילברט במשפט אייכמן שנערך בישראל. ב-1950 פרסם את הספר "הפסיכולוגיה של הדיקטטורה". בספר זה עשה גילברט ניסיון לצייר פרופיל פסיכולוגי של אדולף היטלר, בהתבסס על תצפיותיו ושיחותיו עם ראשי ממשלו של היטלר שישבו בכלא בנירנברג. ספר נוסף של גילברט על הרמן גרינג יצא לאור ב-1948.
לאחר מלחמת העולם השנייה טיפל גילברט באנשי צבא שסבלו מבעיות נפשיות בעקבות המלחמה ושימש כפרופסור לפסיכולוגיה בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית. הוא נפטר ב-6 בפברואר 1977.
דמותו של גילברט זכתה לייצוג בסרטים ובסדרות טלוויזיה שעסקו במשפטי נירנברג.
יובל פלד

יובל פלד (ב' בחשוון תשי"א, 13 באוקטובר 1950 - כ"ו באייר תשע"ד, 26 במאי 2014) היה צייר ופסל ישראלי.

ביוגרפיה

פלד נולד בירושלים בשנת 1950. הוא למד ציור ופיסול במחלקה לאמנות של האקדמיה הישראלית בצלאל בין השנים 1972 ו-1976. בשנים אלה היו מוריו בראש ובראשונה יצחק פוגץ', יוסף הירש ויעקב אפשטיין. בשנת 1976 הקים את הסדנה לציור בירושלים ובמשך שנים עסק בהוראת אמנות. מאז 1992 ניהל פלד יחד עם אשתו, הציירת רבקה ססובר-פלד, את הגלריה "עורב לבן", ומאז 2009 עד מותו היה חבר בגלריה השיתופית "הבית האדום" בתל אביב.
יובל היה בנו של האלוף במילואים אלעד פלד.
נפטר מדום לב ב-26 במאי 2014.

יצירה

כפסל עבד פלד אינטואיטיבית ויצר יצורים דמיוניים ללא תכנון מוקדם. ציוריו מבוססים על התבוננות מעמיקה. פלד נהג לבנות לעצמו מודלים תלת ממדיים, ואלה שימשו לו חומרים להתבוננות וליצירת ציוריו. בעבודתו ניסה לעקוב בנאמנות אחר התהליך המורכב מן ההסתכלות, פרשנותה הנפשית והתיאור הדו-ממדי המושפע מן הפרשנות הנפשית. פלד הציג את יצירותיו במשך יותר משלושה עשורים. בין תערוכותיו: "ציורים", "חיבורים", "הסתכלות התבוננות תבונה סכלות", "מספר אחת", "קיר אמן", "גצי שלווה, פליטי תקווה", "שחור לבן בבית האדום", "לב הדבר וסביב" ו"כאב של אפיק נסתר ושחר מרוחק".
נקודה (פיסוק)

הנקודה כמסיימת משפט

בשפות רבות בעולם משתמשים בנקודה לסיום משפט. כך נוצרת הפרדה בין המשפטים שעוזרת לקרוא בצורה ברורה יותר.
לדוגמה, בעברית: "אתמול הלכתי לטייל. בדרך ראיתי כלב."

סינית

בשפה הסינית משתמשים בסימן הנקודה להפריד בין שם פרטי לשם משפחה בכתיבת שמות זרים. לדוגמה:
威廉．莎士比亞 (וליאן. שאשיביה) התעתיק הסיני של שמו של ויליאם שייקספיר.
אין משתמשים בסימן זה בכתיבת שמות סיניים.
כמו כן משתמשים בנקודה על מנת להפריד בין שמו של ספר לשמו של פרק בספר כאשר אלה נכתבים אחד לאחר השני.

ארמנית

בארמנית מקובל לסמן נקודה בצורה של נקודתיים (։).

הנקודה העשרונית

הנקודה המפרידה בין שני חלקיו של שבר עשרוני קרויה נקודה עשרונית. משמאלה נכתב חלקו השלם של המספר בכיתוב עשרוני, ומימינה נכתב חלק השבר של המספר.
לדוגמה: .
במספר מדינות אירופאיות מתהפכים תפקידי הנקודה והפסיק בכתיבת מספרים, כך שהנקודה משמשת להקלת הקריאה של מספרים גדולים והפסיק משמש לציון שבר עשרוני.
לדוגמה: 1,000.25 יוצג בצורה: 1.000,25
יוסף פצנובסקי

הרב יוסף פצנובסקי (תרל"ה, 1875 - ב' בסיוון תש"ב, 18 במאי 1942) הוא מחבר הספר פרדס יוסף על חמישה חומשי תורה.

חייו

נולד בפולין למשה יהודה ובלומה לאה לבית מיזליש. היה מצאצאי ה"נתיבות המשפט". את השכלתו התורנית רכש במחיצת בן-דודו הרב יחיאל מיכל הכהן בעיר זאקראטשין (פלך וורשה). בספריו ציטט פעמים רבות מדברים שכתב בנערותו. נישא לרוחמה, בתו של צבי הירש הלוי מלאסק. נמנה עם חסידי גור. לאחר נישואיו התגורר בפאביניץ. הוא עסק בסחר בעצים, אך את עיקר זמנו הקדיש ללימוד תורה ולכתיבת ספריו. בהקדמה לספרו פרדס יוסף על חומש בראשית כתב: "כל באי בצל קורתי וחנותי ראו זאת כי תמיד לא שקטתי ולא נחתי, רק הגיתי במצולות ים התלמוד. וכל הימים לרבות הלילה כי גם בלילה לא שכב ליבי. ויהי בבוקר והנה היא לאה-ליאות ויגיעות רבות".
רבי מנחם מנדל אלתר כתב עליו: "הנמצא כזה איש אשר הנהו טרוד על המחיה ועל הכלכלה ונמנה בין סוחרי ארץ. עם כל זאת יוסף הוא השליט ברוחו פי שניים, לקבוע עיתים לתורה ולחדש חידושים, לעשות ציצים ופרחים לתורה, ויגעת ומצאת תאמין".
פצנובסקי כתב וערך מספר ספרים, שהבולט שבהם הוא פרדס יוסף על התורה, המכיל ליקוט רחב של פירושים, שאלות ותשובות וחידושים על סדר פרשיות התורה. בשנים 1930–1939 הביא לדפוס בלודז' ובפיטרקוב את הכרכים על החומשים בראשית, שמות וויקרא. מלחמת העולם השנייה מנעה ממנו להשלים את הדפסת הכרכים על חומש במדבר ודברים.
נפטר בשנת תש"ב והוא בן 67. ארבעה ימים לפני פטירתו הלכה לעולמה אשתו רוחמה. נקבר בלודז'. רוב בני משפחתו הוכחדו בשואה.
באייר תשע"ט אותרה מצבתו בבית הקברות בלודז'.
פרנסיסקו דה פניילוסה

חייו

פניילוסה נולד בטאלאוורה דה לה ריינה במחוז טולדו. את רוב שנותיו כמלחין עשה בסביליה, שם כיהן כמאסטרו די קאפילה. בין השנים 1498 ל-1516 שירת בחצר המלך פרדיננד באראגון. חלק מן הזמן שהה בבורגוס כמורה למוזיקה לנכדו של המלך ושלוש שנים עשה ברומא בקאפלה של האפיפיור (מ-1518 עד 1521). הוא מת בסביליה.

מוזיקה והשפעה

פניילוסה היה אחד המלחינים הספרדים המפורסמים ביותר בדור שקדם לכריסטובאל דה מוראלס, ויצירותיו זכו להערכה רבה באותם ימים. לרוע מזלו, המוזיקה שלו לא הגיעה לתפוצה רחבה; הוא לא יצא נשכר מהמצאת הדפוס, כיון שרוב שנותיו נשאר בספרד, הרחק מערים כמו ונציה ואנטוורפן, שהיו המרכזים הראשונים למוזיקה מודפסת. הדורות הבאים של מלחיני ספרד, פרנסיסקו גררו, מוראלס, ויקטוריה, עשו חלק מן הקריירה שלהם באיטליה, שם יצאו יצירותיהם בדפוס וזכו לתפוצה רחבה ממש כמו המוזיקה של מלחיני האסכולה הפרנקו-פלמית, ששלטו במוזיקה האירופאית במשך המאה ה-16.
פניילוסה כתב מיסות, מגניפיקטים, מוטטים ומזמורי קודש. אחת-עשרה יצירות חילוניות שרדו, בהם אנסאלאדה (צורה של קוודליבט) Por las sierras de Madrid לשישה קולות. 
פניילוסה גילה חיבה לחידות וקאנונים קונטרפונקטיים, כפי שנראה בקוודליבט ובאגנוס דאי של "מיסה אווה מריה פרגרינה", המשלבת נעימת קנטוס פלאנוס עם גרסת רטרוגראד של שיר חילוני מפורסם מאת היינה ואן חיזכם.
אחד המוטטים שלו (Sancta mater istud agas) יוחס במשך שנים רבות לז'וסקן דה פרה, אות הן לדמיון הסגנוני במוזיקה של שני המלחינים והן לאיכות הגבוהה של פניילוסה.
דוני נלסון

ראשית חייו ותחילת הקריירה

נלסון נולד באיווה סיטי שבאיווה, וגדל בבוסטון, מסצ'וסטס, בזמן שאביו דון נלסון שיחק עבור בוסטון סלטיקס. בשנת 1976 עבר עם משפחתו למילווקי שבוויסקונסין, ובין השנים 1980–1984 למד במכללת ויטון (Wheaton College) אשר באילינוי.
עם סיום לימודיו האקדמיים מונה נלסון לסקאוט בקבוצת מילווקי באקס, בה שימש אביו כג'נרל מנג'ר וכמאמן ראשי עד לסיום עונת 1986/1987. בין השנים 1988–1995 שימש כעוזר מאמן תחת אביו בגולדן סטייט ווריורס.
בין השנים 1995–1997 שימש כעוזר מאמן בפיניקס סאנס, תחת המאמנים פול וסטפאל, קוטון פיטסימונס ודני איינג'. לקראת דראפט 1996 שכנע את מנהלי הקבוצה לבחור בבחירה ה-15 את סטיב נאש, עמו התיידד כבר כשהיה שחקן תיכונים.

דאלאס מאבריקס

בינואר 1998 חזר לעבוד כעוזרו של אביו, אשר מונה למאמן וג'נרל מנג'ר דאלאס מאבריקס. בדראפט 1998 לקח חלק בהחלטה לבחור את השחקן הגרמני דירק נוביצקי בבחירה התשיעית, אשר בעונת 2006/2007 זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, ולאורך הקריירה השתתף 14 פעמים במשחק האולסטאר. כמו כן דאג לצרף באותו הקיץ את סטיב נאש, אשר זכה פעמיים בפרס ה-MVP של העונה ונבחר 8 פעמים למשחק האולסטאר. נלסון נשאר בתפקידו כעוזר מאמן במשך 7 עונות, עד לסיום עונת 2003/2004.
במרץ 2005 מונה לג'נרל מנג'ר של המאבריקס, במקומו של אביו. בעונת 2005/2006 העפילה דאלאס לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדותיה, אך הפסידה מול מיאמי היט בתוצאה 2–4. בעונה העוקבת רשמו המאבריקס את מאזן הניצחונות השישי בטיבו בתולדות הליגה, 67–15, אשר היווה גם שיא מועדון. על אף הצלחת הקבוצה בעונה הסדירה, בשלב הפלייאוף הודחו המאבריקס כבר בסיבוב הראשון, מול גולדן סטייט ווריורס (2–4). בשנים הבאות מינה נלסון את ריק קרלייל למאמן הקבוצה, וצירף שחקים ותיקים דוגמת ג'ייסון קיד, טייסון צ'נדלר ושון מריון, אשר לצד נוביצקי, ג'ייסון טרי וג'יי. ג'יי. בראה הובילו את הקבוצה לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA בפלייאוף 2011. בסדרת הגמר גברה דאלאס על מיאמי בתוצאה 4–2, ובסיומה זכה נוביצקי בפרס ה-MVP של סדרת הגמר.
בין השנים 2011–2018 העפילו המאבריקס 4 פעמים לשלב הפלייאוף, אך בכולן הודחה כבר בסיבוב הראשון. בדראפט 2018 בחר נלסון את טריי יאנג בבחירה החמישית, והעביר אותו בטרייד (יחד עם בחירת דראפט עתידית) לאטלנטה הוקס בתמורה ללוקה דונצ'יץ' (אשר נבחר שלישי). במהלך עונת 2018/2019 ביצע מהלך משמעותי נוסף כאשר העביר לניו יורק ניקס את דניס סמית', דיאנדרה ג'ורדן, וסלי מת'יוז ושתי בחירות דראפט עתידיות בתמורה לקריסטפס פורזינגיס, טים הארדוויי, קורטני לי וטריי ברק.

נבחרת ליטא

בין השנים 1992–2003 שימש כעוזר מאמן בנבחרת ליטא בכדורסל, במקביל לעבודתו ב-NBA. לאורך תקופתו עם הנבחרת, זכתה ליטא במדליות ארד באולימפיאדות ברצלונה (1992), אטלנטה (1996) וסידני (2000), ובמדליות כסף (1995) וזהב (2003) בטורנירי אליפות אירופה.
בינגו

בינגו הוא משחק מזל המשוחק בקבוצה, שלרוב כוללת עשרות או מאות אנשים. לכל שחקן יש כרטיס המחולק למשבצות שבכל אחת מהן ערך - לרוב מספר. הכרוז מקריא ערכים שהוא מגריל וכל שחקן ששומע ערך שמופיע על הכרטיס שלו מסמן את הערך הזה. השחקן הראשון שבכרטיס שלו מסומנת שורה רצופה של ערכים, מכריז "בינגו" והכרוז בודק את כרטיסו כדי לוודא שהוא לא טעה. אם אין טעות, אותו שחקן מנצח.
רוב כרטיסי הבינגו עשויים מקרטון או נייר חד פעמי ומכילים 25 ריבועים המסודרים בחמש עמודות אנכיות וחמש שורות אופקיות. לרוב משחקים עם 75 מספרים כשהאותיות  B, I, N, G, O מופיעות מעל כל טור. פעמים רבות מסמנים את הריבוע המרכזי כ"חינם", משמעות הדבר שהוא מייצר שורה בעזרת סימון של 4 מספרים בלבד.

היסטורית המשחק

המילה בינגו, בהתייחסה ללוטו קיימת כבר משנת 1776. אולם ייתכן ומקור המשחק באיטלקי במשחק "Il Giuoco del Lotto d'Italia" משנת 1530. עד המאה ה-18 המשחק האיטלקי התפשט לצרפת וחדר לתחום עולם המבוגרים ולמשחקי קלפים ואסימונים. וכן, נוספה לו קריאת המספרים. במאה ה-19, נעשה שימוש נרחב בבינגו בגרמניה למטרות חינוכיות, והוא שימש ככלי ללימוד שמות בעלי חיים ושינון מספרי לוח הכפל.  
בשנת 1929, שיחקו את משחק ה"ביאנו" (Beano) בקרנבל נודד שליד אטלנטה בארצות הברית. במשחק השתמשו בשעועית יבשה, חותמת גומי ויריעת קרטון. "אדווין לאו", שצפה במשחק, הבחין ברמת המעורבות והעניין הגבוהים של המשחקים בו. והחליט לקחת אותו לניו יורק ולהציגו בפני חבריו שאהבו את המשחק. ובמהלך משחק אחד מחבריו השחקנים ניצח וצעק "בינגו" (במקום ביאנו) מרוב שמחה, וכך החל השימוש הראשוני בשם.