google/wiki40b huggingface dataset:
מונסורוו

היסטוריה

מונסורוו הוקמה ב-1995 בהלסינקי, בירת פינלנד, וההרכב הראשוני כלל את בני הדודים וילה סורבלי (שירה ובס) והנרי סורבלי (גיטרה וקלידים). ההרכב הראשוני הזה הוציא לאור מספר קלטות דמו שמבחינה מוזיקלית בסגנון בלאק מטאל סימפוני (בלאק מטאל עם השפעות של מוזיקה קלאסית).
האלבום הראשון של מונסורוו, Suden Uni ("חלומו של זאב") הוקלט בשנת 2000 ויצא בשנת 2001 יחד עם קלטת הדמו Tämä Ikuinen Talvi ("החורף הנצחי") ששוחררה מחדש כאלבום. Suden Uni הוכר על ידי מעריצי הלהקה ומבקרי המטאל כאלבום אפי, שמתאפיין הן באלמנטים פולקלוריים והן בייחודיות של הפגניזם הפיני.
אחרי שצירפו את מיטייה הרווילאטי כגיטריסט שני ואת מרקוס איורן כקלידן, הלהקה החלה לצאת ולהופיע לראשונה. את האלבום הראשון עם שני חברי ההרכב החדשים הם הוציאו בשנת 2001, שמו היה
Voimasta Ja Kunniasta ("על כוח וכבוד").
הפריצה של הלהקה בעולם המטאל החלה לאחר יציאתו לאור של האלבום Kivenkantaj ("נושא האבן"), אלבום שהתאפיין ביצירות אפיות פולקלוריות ארוכות.
בשנת 2005 יצא אלבומה המלא החמישי של הלהקה Verisäkeet ("חריזת הדם").
בינואר 2006 מונסורוו הופיעה לראשונה בארצות הברית בפסטיבל המטאל "Heathen Crusade" שנערך ב-Columbia Heights, מינסוטה.
ב-7 במרץ אותה שנה, מונסורוו הכריזה באתר האינטרנט שלה על חתימתה לשני אלבומים מלאים נוספים תחת חברת התקליטים הפינית "Spinefarm" ושאלבומה הבא ייצא עוד באותה שנה. בנוסף, הלהקה דיווחה שסולן להקת הוויקינג מטאל ת'ירפינג, תומאס וא'אנאנן, יתארח באלבום שעתיד לצאת. לקראת סוף השנה הודיעה הלהקה שיציאתו של האלבום החדש הקרוי Viides Luku - Hävitetty נידחת ל-10 בינואר 2007 והאלבום יצא באותו תאריך כמתוכנן והכיל בתוכו שני שירים ארוכים במיוחד. האלבום התקבל בצורה חיובית מאוד ואוהדת במיוחד בקרב חובבי המטאל ומבקרי הז'אנר.
קין-דזה-דזה!

עלילה

"הדוד ווֹבָה", קבלן בניין רוסי וגֵדֵוָאן, סטודנט גאורגי המכונה "סְקְרִיפָץ'" (כנר), מנסים לעזור לאדם שעומד יחף ברחוב במוסקבה ומבקש מאנשים עזרה בהפעלת מכשיר לשיגור בין־גלקטי. הם חושבים שהוא תימהוני, משחקים עם המכשיר ולפתע מוצאים עצמם באמצע מדבר. בתחילה הם חושבים שהגיעו לאחת הרפובליקות של ברית המועצות במרכז אסיה, אך כעבור כמה זמן נוחתת לידם מכונה מעופפת ובה שני זמרים נודדים – אוּאֵף הצַ'טְלָאנִי ובִּי הפָּצָאקִי. הם מסבירים להם שהם נמצאים בכוכב הלכת פְּלוּק בגלקסיה קין-דזה-דזה.
הדוד וובה וגדוואן מגלים שפלוק הוא עולם מפותח מאוד מבחינה טכנולוגית, אך מושחת לגמרי מבחינה חברתית וסביבתית. החברה בפלוק מחולקת למעמדות: הצ'טלאנים הם בני המעמד הגבוה והפצאקים חייבים להסתובב עם פעמון באף ("צאק") ולשרת את הצ'טלאנים. השפה המקומית ענייה מאוד והמילה "קוּ" מחליפה כמעט את כל המילים; בני פלוק מפצים על כך ביכולת לקרוא מחשבות, אבל מנצלים את היכולת הזו בעיקר כדי לרמות אחד את השני. בפלוק יש חלליות ("פֶּפֵּלָץ") שמסוגלות לחצות גלקסיות בתוך רגעים, אבל הדלק ("לוּץ") בשבילן קשה להשגה כי הוא עשוי ממים שכבר אזלו. שליט הכוכב הרשמי הוא "האדון פֶּה־זֶ'ה", אך בפועל הוא נהנתן רפה־שכל שמבלה את כל זמנו בישיבה באמבטיה והכוח האמיתי מצוי בידי ה"אֵצִילוֹפִּים" – שוטרים שֶׁדָנים אנשים על עבֵרות זניחות לעונשים דרקוניים, כגון מאסר עולם בארגז מתכת עם מסמרים ("אֵצִיךְ").
המצרך המבוקש ביותר בפלוק הוא גפרורים ("קֶה־צֶה"), ומי שיש לו אפילו גפרורים ספורים נחשב לעשיר מופלג – הוא רשאי ללבוש מכנסיים צבעוניים וכולם חייבים להשתחוות בפניו. וובה וגדוואן מנסים לנצל את העובדה שיש להם קופסת גפרורים שלמה כדי לנסות להשיג חלק חיוני לחללית שתחזיר אותם לכדור הארץ, אך אנשי פלוק מכשילים אותם פעם אחר פעם. אף־על־פי שבי ואואף הם שקרנים חסרי מצפון שמרמים אותם ללא הרף, וובה וגדוואן מתיידדים אתם וכשהם נקלעים לצרה הם מסרבים להצעה לחזור בקלות לכדור הארץ ובוחרים לעזור להם וכך מלמדים אותם לקח על מוסר אנושי.

צילומים

התסריטאים גיאורגי דאנליה ורזו גבריאדזה התכוונו לצלם סרט מדע בדיוני שיציג חייזרים מסוג שונה מהמקובל ברוב הסרטים בסגנון – מתקדמים טכנולוגית, אבל לא מעוררים הזדהות. הם כתבו את התסריט במשך כמה שנים בחשש שהסרט ייאסר לצילום, כי רשויות התרבות של ברית המועצות יראו בו ביקורת אנטי־סובייטית. עם זאת, לדברי דאנליה, הוא לא התכוון ליצור סרט שתוקף דווקא את השלטון הסובייטי, אלא סרט כלל־אנושי שרומז איך ייראה העולם אם האנושות תמשיך להזניח נושאים חברתיים וסביבתיים. הגיבורים אף מתארים במספר הזדמנויות בסרט את החברה של פלוק במושגים ששימשו לתיאור שלילי של ארצות קפיטליסטיות בעיתונות הסובייטית: פלוק מזכירה להם מדינה קפיטליסטית (капстрана) ששוררת בה "גזענות שלוחת רסן" (оголтелый расизм). למרות המסרים הקשים בתסריט, דאנליה קיבל אישור לצלם את הסרט בזכות המוניטין שלו. חלק מהשחקנים אף הודו שלא הבינו בתחילה את התסריט, אך שמחו להשתתף בסרט של במאי חשוב כמו דאנליה.
הסרט צולם במדבר קאראקום בטורקמניסטן, באזור העיר נביט דאג. הסרט היה יוצא דופן בכך שהבמאי התעקש לבנות תפאורה ייחודית – חלליות, ערים תת-קרקעיות, פארק שעשועים מוזנח בלב מדבר – בתקופה שבה תקציב הקולנוע הופנה בעיקר לסרטים תקופתיים על נושאים היסטוריים "בטוחים".

סרט המשך

בשנת 2005 החלו צילומים של הסרט קין-דזה-דזה-דזה! – סרט מצויר שמבוסס על הדמויות של "קין-דזה-דזה!" ומיועד לקהל צעיר. גיאורגי דאנליה השתתף בהפקתו. הסרט יצא בשנת 2013.
מיומה (יישוב)

מַיוּמה וכן מיומאס, או עזה החדשה או עזה-מיומס היה יישוב עתיק ונמל, אשר שימש את הוואסלים של עזה. אחד מתוך מספר יישובים בשם מיומה או מיומס שהיו בארץ ישראל, בהם שוני-מיומה ומיומאס-אשקלון.
הנמל היה ממוקם על חוף הים התיכון (פיניקיה) דרומית לעזה העתיקה. היישוב הוקם בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס הגדול, שקרא לה בתחילה מג'ומה אולם החליף את שמה לאחר מכן לקונסטנטיוס על שם בנו, קונסטנטיוס השני, הפריד את המערכת השלטונית מעזה, מהשלטון ונתן לה זכויות יתר רבות. הוא לקח בחשבון שהיא חייבת להיות תלויה בעזה, שהייתה מלאה בטקסים פגאניים. בשנת 361, עם הפיכתו של יוליאנוס הכופר לקיסר רומא, פנו תושבי עזה לערכאות כנגד תושבי קונסטנטיוס. יוליאנוס העדיף את תושבי עזה והורה כי קונסטנטיוס תהיה נספח של העיר עזה, למרות שהיא נמצאת במרחק 20 סטדיה, ומאז היא נקראה המחוז הימי של עזה. 
היישובים אמנם אוחדו לעיר אחת אולם, לכל יישוב היו שני בישופים עם כמורה משלהם. בהיסטוריה של מג'ומה יש לציין מקרה בו הבישוף של עזה ניסה, עם מותו של הבישוף של מג'ומה, לאחד את הכמורה. אולם תושבי מגומה התנגדו ומושל האזור מינה בישוף אחר במקום זה שנפטר.
ברוך ארבל

ביוגרפיה

נולד בשם ברנרד ארבסמן בברלין בשנת 1931, ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בהיותו בן שנתיים בתקופה של עליית הנאצים לשלטון. לקח חלק בהכשרה בגינוסר, ובשנת 1949 התגייס לצה"ל ליחידת הכלבנים של המשטרה הצבאית. בשנת 1953 פורקה יחידת הכלבנים, וארבל עבר ליחידות אחרות במשטרה הצבאית. הוא פיקד על תחנות המשטרה הצבאית בצריפין ובבאר שבע, ולאחר מכן היה ראש מדור היסעים. בשנת 1958 מונה למפקד המשטרה הצבאית בירושלים, ולאחר מכן היה מפקד המשטרה הצבאית בתל אביב. משנת 1960 כיהן כקצין שלישות, בחטיבה 14 ובחטיבה 7, והחל משנת 1968 עד שנת 1973 כקצין שלישות פיקודי של פיקוד מרכז. ביולי 1972 כיהן בהרכב השופטים של קוזו אוקמוטו.
בשנת 1974 מונה לסגן מפקד המשטרה הצבאית ובאוקטובר 1977 מונה לקצין המשטרה הצבאית הראשי. כקצין המשטרה הצבאית הראשית שם דגש על שיקום אסירים בכלא הצבאי, מלחמה בשימוש בסמים בצה"ל והכנת תשתית מודיעינית של המשטרה הצבאית. כמו כן פעל כנגד תאונות דרכים בצבא.

משפטו

באמצע 1980 הגיעו לידיעת הרמטכ"ל, רפאל איתן, תלונות על התנהגות לא הולמת של ארבל, מצד פקודים שלו, שנדונו בעצמם על התנהגות לא ראויה. ארבל הוצא לחופשה, ואיתן ביקש משירות הביטחון הכללי לבחון את החשדות, ולאחר בדיקה אלו העבירו את העניין למשטרה, בליווי של תא"ל דב תמרי. החשדות נסבו על שחרור מכרים משירות מילואים, הענקת תנאים מיוחדים בכלא צבאי לבקשת מכרים, והענקת רישיון לאקדח, שלא לפי הנוהל. על פי החשדות תמורת אלו קיבל ארבל הטבות שונות ממכריו. על חקירת המשטרה ניצח אייל גולן, לימים תנ"צ. בדו"ח ביניים של החקירה בתחילת ספטמבר 1980 נכתב שלא אומתו חשדות פליליים, אולם בהמשך נעשו מעצרים וגויס עד מדינה ובדצמבר 1980 המשטרה המליצה להעמיד את ארבל לדין באשמת קבלת שוחד, מסירת סודות, חריגה מסמכות ושימוש לרעה ברכוש צבאי. עם זאת, חלק מהתלונות נמצאו חסרות בסיס. בינואר 1981 החליט היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר, על העמדתו של ארבל לדין. בעקבות החקירה פרש ארבל מצה"ל באוקטובר 1980, תוך שהוא מוותר על חופשת שחרור. למרות זאת, הועמד ארבל לדין בפני בית דין צבאי, כשעל התביעה ניצח התובע הצבאי הראשי, אילן שיף. ארבל נידון לשלושה חודשי מאסר והורדה לדרגת סגן-אלוף. השופטים ציינו שהקלו בעונשו מכיוון שלא זכה לטובות הנאה ממשיות. הרמטכ"ל, רפאל איתן, המיר את עונש המאסר בפועל למאסר על תנאי, בניגוד להמלצת הפרקליט הצבאי הראשי. ארבל טען שנעשה לו עוול: "כמה אנשים מכובדים שהעידו במשפט הסתכלו לי בעיניים ושיקרו במצח נחושה". לטענתו, הוא פעל על פי הנורמות הנהוגות.
ברוך ארבל נפטר ב-13 באפריל 2019 ונטמן בבית העלמין ביהוד.
Big data

אחסון

עקב דרישת רוב הלקוחות לקבל תשובות מורכבות בזמן אמת או קרוב מאוד לכך, אמצעי האחסון המתקדמים, התומכים בכמויות מידע גדולות, נדרשים לאתגרים של כתיבה ושליפה מהירות מאוד. זאת מבלי לאבד יכולות של גיבוי ושחזור אמינים ואוטומטיים, גילוי ותיקון שגיאות, ביזור המידע על פני מספר אתרים גאוגרפיים, ודחיסת מידע נבונה.

כתיבת מידע

כתיבת המידע צריכה להעשות בדרך סטנדרטית, שקופה ויעילה, באופן מנותק מהרכיבים יצרני המידע. מידע זורם כל העת מהתקנים רבים, שונים, בקצבים משתנים וללא כל שליטה של צרכן המידע (בעל המאגר) על שום היבט של זרם הנתונים שהוזכר לעיל.
על המאגרים לספק, מחד, תמיכה בתקנים של יצרני מידע מוכרים, ומאידך, גמישות רבה לשינויים ויצירה של מתאמים (adapters) חדשים.

שליפה, ניתוח ומציאת תבניות

האתגר הגדול ביותר הוא ביצוע שליפות מהירות של מידע, הן בדרכים קבועות מראש (שאילתות), אך בעיקר בדרך של זיהוי מהיר של תבניות וקשרים שונים, בלתי ניתנים לחיזוי אנושי מראש, בין מיליוני פיסות מידע מרוחקות בזמן, במקום, בפורמט ובמקור הקליטה שלהן.
לשם זיהוי תבניות ופיתוח מערכות לומדות, מוכנסים לשימוש בתחום אלגוריתמים מתחומי האלגוריתמים האקראיים, האלגוריתמים האבולוציוניים, בינה מלאכותית, בינה עסקית ועוד, שהורחבו והותאמו לעבודה בכמויות ובקצבים הנדרשים.

פרטיות

היקף המידע, מגוון המקורות של המידע והשימושים שנעשים בו מציבים אתגרים בקשר לפרטיות במידע. דיני הגנת הפרטיות הקיימים בתחילת המאה ה-21, בעיקר באיחוד האירופי, מבוססים ומותאמים לסוגיות של מאגרי מידע מקומיים, קטנים יותר בהיקפם, שהוקמו למטרה מסוימת. נתוני עתק לא בהכרח מותאמים לכללים אלה.

בינה עסקית ונתוני עתק

קיים קשר הדוק בין בינה עסקית (BI) לבין נתוני עתק. הקשר נובע מהצורך להשתמש בכמויות מידע גדולות מאוד על מנת לבצע ניתוחי בינה עסקית תקפים ומשמעותיים. התחום של בינה עסקית מבוססת נתוני עתק מתפתח בקצב מהיר. מכיוון שכלי בינה עסקית מסורתיים לא נבנו באופן המאפשר להם להתמודד עם כמויות כה גדולות של נתונים, פותחו בשנים האחרונות כלי בינה עסקית ייעודיים לנתוני עתק.
שרבט גולה

חייה

גולה התייתמה מהוריה במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. בעת המלחמה היא התגוררה במחנה הפליטים נאסיר בארג בפקיסטן, לאחר שהוגלתה מאפגניסטן על ידי כוחות הצבא האדום. במחנה פליטים זה צולמה על ידי הצלם סטיב מק'קורי עבור המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק. שרבט גולה הייתה אחת מהתלמידות בבית הספר הלא-רשמי של מחנה הפליטים; בגלל חוקי הצניעות הנוקשים באפגניסטן וחוקי הטליבאן שם, לא היו הרבה הזדמנויות לצלם נשים אפגניות, ומק'קורי ניצל את ההזדמנות וצילם את הנערה בעלת המבט החודר.
אף על פי ששמה או זהותה לא היו ידועים, תמונתה, תחת הכותרת "הנערה האפגנית", הופיעה בגיליון הנשיונל ג'יאוגרפיק של חודש יוני 1985. תמונת פניה, עם הצעיף האדום שנתלה בצורה רופפת על ראשה ועם מבטה החודר ועיניה הירוקות המסתכלות ישירות אל המצלמה, נעשו לסימן מוכר בעולם כולו של העימות באפגניסטן בשנות השמונים ובעיית הפליטים שם. תמונתה של גולה נחשבת כתמונה המוכרת ביותר בהיסטוריה של מגזין הנשיונל ג'אוגרפיק.

זהותה

זהותה של "הילדה האפגנית" נותרה לא ידועה במשך למעלה מחמש עשרה שנה; אפגניסטן נשארה סגורה כמעט לחלוטין בפני תרבות המערב ובפני התקשורת עד לאחר מיגור שלטון הטליבאן הקיצוני בשנת 2001, על ידי צבא ארצות הברית בפלישה האמריקאית לאפגניסטן. אף על פי שבמשך שנות התשעים ניסה הצלם סטיב מקארי למצוא את הנערה, נסיונותיו כשלו.
בחודש ינואר בשנת 2002, ארגון הנשיונל ג'יאוגרפיק שלח משלחת לאפגניסטן בניסיון לגלות את זהותה של הנערה המפורסמת. הצוות הגיע למחנה הפליטים שבו צולמה, אך גילה שהמחנה נסגר. בסיוריהם ברחבי אפגניסטן, קיבלו אנשי המשלחת דיווחים רבים על זהות הנערה, אך כולם התבררו כלא נכונים.
לבסוף, בעקבות הצלבת דיווחים שונים, נמצאה שרבט גולה, אז בסביבות גיל שלושים, באזור מרוחק של אפגניסטן. זהותה אומתה על ידי טכנולוגיית זיהוי ביומטרי של קשתית העין; הקשתית שלה הושוותה עם קשתית הנערה בתמונה ונמצאה זהה. שרבט גולה זכרה את התצלום ואת הצלם שצילם אותה במחנה הפליטים, אך מעולם לא ראתה את התמונה ולא ידעה שהיא נעשתה כה מפורסמת ושנעשו ניסיונות רבים לזהותה.
בסוף שנות ה-80 התחתנה גולה; נולדו לה ארבע בנות, אחת מהן נפטרה בינקותה. היא חזרה לאפגניסטן בשנת 1992, לכפר בהרי טורה בורה שממנו ברחה לאחר הפלישה הסובייטית. 
סיפור חייה גולל בגיליון מרץ 2003 של המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק, וסרט תיעודי על החיפוש אחריה הוקרן בערוץ הנשיונל ג'יאוגרפיק. כמו כן, לכבודה של שרבט גולה הקים הנשיונל ג'יאוגרפיק קרן לקידום חינוך בנות באפגניסטן. בעזרת כספי הקרן הוקמו בקאבול מרכז חינוך והכשרה לבנות וספריה, נבנה מחדש בית ספר תיכון לבנות שנפגע קשות בזמן המלחמה, ונוסד עיתון לילדים.
לואיז אליזבת דה בורבון

ביוגרפיה

לואיז אליזבת נולדה ב-22 בנובמבר 1693 בארמון ורסאי, ללואי, נסיך קונדה וללואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון, בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ופרנסואז-אתנה דה רוששור דה מורטמר, והטבלתה נערכה בשנת 1698.
בשנת 1710 ניסתה אמה לחתנה עם שארל, דוכס ברי, אולם התוכנית סוכלה על ידי דודתה פרנסואז מארי דה בורבון, שהביאה לנישואיו עם בתה מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן.
ב-9 ביולי 1713 התחתנה לואיז אליזבת עם לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, ובאותו יום אף נערכה חתונת אחותו מארי אן דה בורבון עם אחיה לואי אנרי, דוכס בורבון. לשניים נולדו 5 ילדים, אולם הם בגדו אחד בשני, ואף התגוררו בבתים נפרדים. בשנת 1716 חלה לואי ארמנד באבעבועות שחורות, אולם לואיז אליזבת טיפלה בו במסירות עד להחלמתו. כתוצאה מכך אף היא נדבקה במחלה, אולם גם היא הבריאה בסופו של דבר.
בעלה לואי ארמנד היה תומך נלהב בתוכניות הפיננסיות של ג'ון לו, ובאמצעותו הוא הרוויח סכומי כסף גדולים. לואי ארמנד היה אלים וגס רוח, ולואיז אליזבת השתדלה לא להיות במחיצתו. בשנת 1727 מת לואי ארמנד, ובנה לואי פרנסואה, נסיך קונטי ירש את תאריו. בשנת 1743 הסדירה לואיז אליזבת את נישואי בנה לואי פרנסואה, נסיך קונטי עם אחייניתה לואיז דיאן ד'אורליאן, ואת נישואי בתה לואיז הנרייט דה בורבון עם אחיינה לואי פיליפ, דוכס שארטר, ובכך הביאה ליישוב הסכסוך בין בית קונדה לבית אורליאן. בעת זקנותה מכרה לואיז אליזבת את מלון קונטי לנכדה לכיסוי חובותיה, וב-27 במאי 1775 היא מתה בביתה בפריז.
ישכר בער מזלוטשוב

רבי ישכר דב (בער) מזלוטשוב היה מצדיקי תנועת החסידות בדורה השלישי. מחבר הספרים מבשר צדק ובת עיני.

ביוגרפיה

בנו של רבי אריה לייבוש, צאצא של רבי נפתלי כ"ץ ה"סמיכת חכמים". נישא לבתו של רבי צבי הירש פרץ מלוברטוב. היה חברם של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ורבי ישראל יונה לנדא מקמפנא. בהשפעתם נסע למגיד ממזריטש ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
כיהן ברבנות זלוטשוב והקים בה ישיבה. עמד בקשרי הלכה עם רבי חיים רפפורט מלבוב, רבי אלכסנדר סנדר מרגליות מסטאנוב ורבי צבי הירש מברוד.
בשנת תקנ"ד עלה לארץ ישראל, והגיע אליה בשנת תקנ"ה. התיישב בצפת ונפטר באותה שנה. נקבר בסמוך לאלשיך.
בין תלמידיו היה רבי חיים מצ'רנוביץ'.
בנו רבי יהודה לייב התגורר בדובנה. חתנו היו רבי חיים אורי ליביש ביליג רבה של גוליגור (אלמנתו נישאה בשנית לרבי אברהם חיים מזלוטשוב), רבי גרשון מרגליות אב"ד סקאליט שעלה עם חמיו לארץ ישראל ורבי פסח הכהן מו"צ בזסלב.
יועד נבו

ביוגרפיה

נבו, ירושלמי במקור, החל את דרכו כעוזר הטכנאי הצעיר ביותר באולפני ההקלטות טריטון. בגיל 19 כבר היה חתום כטכנאי וכשותף בהפקה המוזיקלית של האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר ויעקב גלעד. האלבום הצליח באופן יוצא דופן ונחשב עד היום לאחד מאלבומי הרוק המצליחים והמוערכים בישראל ואף לאלבום העברי החשוב ביותר בעיני רבים.
בסוף שנות השמונים הציג נבו סאונד חדשני שלא נשמע עד אז במוזיקה הישראלית.
בשנת 1988 הקים נבו עם זאב נחמה ותמיר קליסקי את להקת אתניX והפיק את תקליטם הראשון, בו שילב לראשונה בין מוזיקה עם השפעות מזרחיות לבין מוזיקת פופ מערבית ויצר את מה שהפך לימים לשילוב מוכר ומצליח. האלבום הנפיק להיטים רבים וזכה בפרס אקו"ם על 'תרומה למוזיקה הישראלית'.
ב-1989 הפיק עם קליסקי את אלבום הבכורה של להקת מנגו, שהציע סאונד פופ-דאנס בינלאומי וזכה להצלחה גדולה ברדיו.
ב-1997 הפיק את אלבום הבכורה של עברי לידר, "מלטף ומשקר" וב-1999 הפיק את האלבום השני של לידר, "יותר טוב כלום מכמעט". שני האלבומים הגיעו למעמד פלטינה וביססו את מעמדו של לידר כאומן מצליח.
רשימת האומנים שנעזרו בשירותיו לאורך השנים כוללת גם את שלמה ארצי, אחינועם ניני, אריק איינשטיין, שלום חנוך, כנסיית השכל, עפרה חזה, ירדנה ארזי, צביקה פיק, אלונה דניאל, אתי אנקרי, גידי גוב, ריקי גל, ריטה, רמי קלינשטיין, אביב גפן, שרית חדד, גלי עטרי, נורית גלרון, שלומי שבת, פבלו רוזנברג, דפנה ארמוני, יזהר אשדות, איזבו, דורי בן זאב, בועז שרעבי, אבטיפוס, מטרופולין, יהודית רביץ, אריאל זילבר, טובה גרטנר, אריאל הורוביץ, זאב טנא, אילנה אביטל, עמיר לב, אריק סיני, יפעת תעשה, דוד ד'אור, הדורבנים, אורנה דץ, עפר בשן, שרון מולדאבי, רפי פרסקי, שלומית אהרון, אלון אולארצ'יקֿ, דני סנדרסון, שרון ליפשיץ, פוליאנה פרנק, ארקדי דוכין, כוורת, היהודים, קורין אלאל, מירי מסיקה, נינט, שירי מימון ורבים אחרים.
משנת 1998 מתגורר נבו בלונדון, שם הקים את Nevo Sound Studios, אולפני הקלטות, מיקסים ומאסטרינג מהגדולים בבריטניה. בלב האולפן עומדת קונסולת Neve אנלוגית קלאסית, אחת היחידות מסוגה בעולם.
במקום מושבו עובד נבו על סינגלים ואלבומים של אמנים בינלאומיים ומתפקד כאחד ממפיקי הפופ הבולטים בבריטניה. בין השאר עבד עם סיה, מובי, בריאן אדמס, גולדפראפ, מורצ'יבה, דאנדי וורהולז, סופי אליס בקסטור, שוגבייבס, ג'ם, פט שופ בויז, גירלז אלאוד, דוראן דוראן, אייר, רונאן קיטינג, מארק אואן, דניאל בדינגפילד, מקפליי, הולי ג'ונסון ואחרים.
לבד מקריירה מצליחה בתחום עשיית המוזיקה מתפקד נבו כיועץ פיתוח בכיר בחברת Waves Audio, עבורם פיתח מספר פטנטים רשומים בתחום האודיו הדיגיטלי. Waves Audio זכתה ב-2011 בפרס הגראמי על הישגיה הטכנולוגיים ותרומתה יוצאת הדופן בחשיבותה לענף ההקלטה.

חיים אישיים

היה נשוי לשדרנית הספורט מירי נבו וכיום נשוי לאשת התקשורת והדי-ג'יי הלית קולט.
קורניליה פורט

קוֹרְנִיליָה קלארק פוֹרט (באנגלית: Cornelia Clark Fort‏; 5 בפברואר 1919 - 21 במרץ 1943), הייתה טייסת אמריקאית שהתפרסמה בשל שני אירועי טיסה. בעודה מפקחת על טיסת אימון אזרחית בפרל הארבור, היא הייתה לטייס האמריקני הראשון שנפגש בגל המפציצים היפני במהלך המתקפה על פרל הארבור, ונמלטה בעור שיניה מתקיפה אווירית לאחר שנחתה. שנה אחר-כך הייתה פורט לחברה השנייה ביחידה שנקראה אחר כך טייסות שירות חיל האוויר (Women Airforce Service Pilots), והעבירה מטוסים מהמפעלים לשדות התעופה כאשר הייתה לטייסת הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית שנהרגה בשירות פעיל.

ילדות, נעורים וקריירה מוקדמת

פורט נולדה למשפחה עשירה ומכובדת בנאשוויל במדינת טנסי. אביה, רופוס אלייג'ה פורט (Rufus Elijah Fort), היה מייסד חברת ביטוח החיים "National Life and Accident Insurance Company". פורט סיימה את לימודיה בקולג' שרה לורנס (Sarah Lawrence College) ב-1939. לאחר סיום לימודיה הצטרפה פורט לארגון המתנדבות "Junior League of Nashville" שעסק בחינוך ובצדקה. היא הראתה עניין בטיסה בצעירותה, ובסופו של דבר למדה לטוס וקיבלה רישיון טיס בהוואי.

המתקפה על פרל הארבור

כאשר עבדה כמדריכת טיסה אזרחית בפרל הארבור, הייתה פורט בדרך מקרה לאחת מהעדים הראשונים למתקפה האווירית של חיל האוויר היפני על פרל הארבור שהייתה הסיבה שבעטיה הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. בבוקר יום ראשון, ה-7 בדצמבר 1941, הדריכה פורט טייס מתלמד לנחות ולהמריא במטוס חד-כנפי מדגם Interstate Cadet. המטוס שלה ומספר מטוסים אזרחיים נוספים היו המטוסים האמריקנים היחידים שהיו באוויר בסמוך לנמל באותה שעה. פורט ראתה מטוס קרב שטס ישר בכיוונה והיא נטלה מיד את ההגאים מידי התלמיד ונסקה למעלה מעל למטוס המתקרב. רק אז ראתה את סמל השמש העולה על הכנפיים. בתוך דקות היא ראתה תימרות עשן מתנשאות מעל פרל הארבור ומפציצים נוספים מתקרבים. היא הנחיתה במהירות המטוס בשדה התעופה האזרחי ג'ון רוג'רס בסמוך לכניסה לפרל הארבור. מטוס A6M זירו שרדף אחריה צלף במטוסה ובמסלול שעה שהיא ותלמידה נסו למחסה. בהתקפה נהרג מנהל השדה ושני מטוסים אזרחיים נוספים שהמריאו משדה זה לא שבו.

שירות צבאי

בשל המצב קורקעו כל הטיסות האזרחיות בהוואי ופורט חזרה ליבשת בתחילת 1942. היא השתתפה כקריינית בסרט קצר שניסה לקדם איגרות חוב למימון המלחמה שהיה מוצלח והוביל להזמנתה לנאום בכנסים. מאוחר יותר באותה שנה גייסה אותה ננסי לאב (Nancy Love) לשרת ב"טייסת העזר של טייסות להעברת מטוסים" (Women's Auxiliary Ferrying Squadron ראשי תיבות WAFS), היחידה שקדם לטייסות שירות חיל האוויר (Women Airforce Service Pilots, בראשי תיבות WASP). היא הייתה האישה השנייה שהתקבלה ליחידה. תפקיד היחידה היה להעביר מטוסים ממפעל הייצור לשדות תעופה בארצות הברית.

מותה

קורניליה פורט הוצבה בגף השישי של מעבירות המטוסים בלונג ביץ' בקליפורניה כאשר הייתה להרוגה הראשונה של היחידה. ב-21 במרץ 1943 פגע מטוס בכנף השמאלי של מטוס ה-Bt-13 אותו הטיסה, כ-16 קילומטרים דרומית לעיירה מרקל שבטקסס. בזמן התאונה הייתה קורניליה פורט אחת הטייסות המוכשרות ביותר של WAFS. על מצבת קברה נחקקה ההקדשה "נהרגה בשירות מדינתה".
פורמייקה

פורמייקה היא מוצר תעשייתי המיועד בעיקר לציפוי משטחים ועשוי מנייר קראפט (נייר אריזה) מוספג במלמין נוזלי וכבוש בטמפרטורה גבוהה. הפורמייקה עשויה לרוב שתי שכבות, כאשר שכבת הבסיס היא בצבע חום כהה והשכבה העליונה צבעונית עם מרקם פני שטח מסוגים שונים. השימוש העיקרי של הפורמייקה הוא ציפוי לוחות.
ג'וני אינגליש חוזר

עלילת הסרט

ג'וני אינגליש, הסוכן "המוכשר" ביותר של M.I.7, חוזר לתפקידו לאחר חמש שנים של אימונים במנזר בטיבט בשביל להפוך לסוכן מוכשר, לאחר הכישלון בהגנתו על הנשיא שאמבל במוזמביק באוקטובר 2006, שנרצח ברגע שנבחר על ידי רוצח שנשלט בידי סם שליטה במוח. אחת מחברי הכנופיה ״וורטקס״ הסיחה את דעתו של ג'וני כשאמרה לו שהחשמל נותק ואחר כך פלירטטה איתו.
לאחר שעברו חמש שנים במנזר, ג'וני חזר לבריטניה לתפקידו. ראש הארגון, פגסוס, אמרה שמשימתו היא למנוע את הרצח של ראש הממשלה של סין, יאנג פינג. ג'וני מגיע להונג קונג ביחד עם הסוכן הצעיר, טאקר, ושם מוצא את איש הקשר שלו, טיטוס פישר. פישר אומר לג'וני שהוא צריך להשיג את אחד מהמפתחות של וורטקס, שמקנים גישה לסם לשליטה במוח. ג'וני לא מאמין לכך עד שפישר נורה על ידי מנקה סינית שעובדת בוורטקס והוא חוטף את המפתח מצווארו של פישר, אך בחור סיני שעובד בוורטקס, ברח ממנו עם המפתח. אך, לאחר מרדף בהונג קונג, ג'וני השיג את המפתח.
בטיסה חזרה לבריטניה, סיני שעובד בוורטקס התחזה לדייל בשם סוזן, ביקש מג'וני בנועם להניח את המזוודה שבה נמצא המפתח במדף מעל הנוסעים. הדייל ניצל את ההזדמנות להוצאת המפתח מהמזוודה, כשג'וני חזר לבריטניה, הוא הופתע לגלות שהמפתח נגנב על ידי הדייל. באם - אי - 7, קייט, הפסיכולוגית להתנהגות, מנסה לברר עוד על מקרה הרצח במוזמביק, על ידי היפנוזה. היא מהפנטת את ג'וני בשביל שיצליח להזכר באירוע. פגסוס אמרה שעליו לצאת עם טאקר לפגישה עם קרלנקו, שחשוד בתור האדם השלישי בוורטקס. ג'וני וטאקר פוגשים את קרלנקו, שהחליף את שמו למר פודובקין, במשחק גולף. פודובקין נורה על ידי האישה הסינית שעובדת בוורטקס, שהתחזתה למנקה, וג'וני וטאקר לקחו את קרלנקו לבית החולים הקרוב ביותר באזור במסוק שבו קרלנקו הגיע. קרלנקו סיפר שהסוכן הנותר של וורטקס הוא סוכן כפול שעובד ב-M.I.7. טאקר חושב שסיימון אמברוז, חברו הטוב ביותר של ג'וני, הוא הסוכן הכפול. אינגליש לא מאמין לזה ושולח את טאקר לביתו. אינגליש מגלה אחר כך שטאקר צדק, ואחרי הרבה התחננויות שיכנע את טאקר להצטרף אליו. לפני הישיבה של ראש הממשלה הסיני אינגליש מנסה לעצור את וורטקס מלגייס בעזרת הסם את פגסוס להרוג את ראש הממשלה יאנג פינג, אך שותה בטעות את הסם ומנסה בעצמו להרוג את יאנג פינג. המזימה נכשלה, והסם הרג את אינגליש. לאחר מכן הוא חוזר לחיים ממה שלמד במנזר, ומחסל את סיימון אמברוז. לאחר מכן מקבל תואר אבירות ממלכת אנגליה, אשר מתגלה כמנקה הסינית. אינגליש נאבק עימה אך תופס במקומה את המלכה עצמה.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי אלן אשקרי.
יומן קולנוע

יומן קולנוע הוא יומן אירועים מצולם שנהוג היה בעבר להקרינו בבתי הקולנוע לפני הקרנת הסרט, וכן בבתי קולנוע שעסקו רק בהקרנה של יומני קולנוע.
יומן הקולנוע היה יומן אירועים מצולם בן כעשר דקות, שהוקרן בבתי הקולנוע לפני הקרנת הסרט העיקרי. היומן ימיו כימי הקולנוע והיה מוקרן בבתי הקולנוע עוד מימי הסרט האילם, ה"ראינוע". היומן היה אקטואלי ושיקף את אירועי השבוע שחלף. בימים שלפני היות הטלוויזיה הייתה ליומן השפעה עצומה על קהל הצופים, שחזה באופן מוחשי באירועים הפוליטיים, הצבאיים והתרבותיים בעולם וכן באירועי הספורט. לשיא השפעתו הגיע היומן בימי מלחמת העולם השנייה כאשר צילומי הקרבות מכל החזיתות הוקרנו בפני הקהל בעורף.
בעולם הרחב היו ידועים "יומן פוקס" בארצות הברית ו"יומן מוביטון" בבריטניה. על השפעתו הגדולה של היומן מעיד הסיפור, שנכלל בספרו של אפטון סינקלר "מלך המכוניות", אודות לואי ב. מאייר, ממייסדיה של מטרו גולדווין מאייר, שהצליח בשנות העשרים לאלץ את הנרי פורד לחדול ממסע אנטישמי שערך, בכך שהבליט ביומניו את תאונות הדרכים שהיו מעורבות בהן מכוניות פורד.
בארץ ישראל הופיעו היומנים החל מ"יומן מולדת" של נתן אקסלרוד בסוף שנות העשרים ובהמשך "יומן אגא" שהופק על ידי ברוך אגדתי בשנים 1931–1934 ו"יומן כרמל" שנוסד על ידי נתן אקסלרוד בשנת 1935, שהפך ליומן מדבר בשנת 1936. בתקופת המדינה הפך היומן ליומן כרמל - הרצליה. צילומי היומן, שנשמרו בחלקם, מהווים מקור רב ערך לתולדות היישוב. הסרט "עץ או פלסטיין" של אורי זוהר משנת 1962, סוקר את תולדות היישוב עד לאותה עת, כפי שהשתקפו ביומניו של אקסלרוד.
החל מהתרחבות שידורי הטלוויזיה, בארצות הברית מראשית שנות ה-50 ובישראל מסוף שנות ה-60, הפכו היומנים להיות מיותרים עד שהפקתם נפסקה כליל.