google/wiki40b huggingface dataset:
אורציון ברתנא

חייו

ילדותו של ברתנא תוארה באופן מליצי בספריו של אביו, המשורר מרדכי ברתנא. בגיל ארבע עשרה פרסם את שירו הראשון במגזין "הפועל הצעיר", ואת ספר השירה הראשון שלו הוציא לאור בשנת לימודיו האחרונה בבית הספר התיכון.
ברתנא למד ספרות עברית ופילוסופיה כללית לתואר ראשון
(בהצטיינות) ושני (בהצטיינות יתירה) באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט שלו הגיש בשנת 1980 באוניברסיטת בר-אילן.
מאז שנת 1971 לימד ברתנא ספרות עברית בכל האוניברסיטאות בארץ, להוציא האוניברסיטה העברית, ובכללן: אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, ובמחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון, חיפה. ברתנא ייסד את המחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל, עמד בראשה, הקים את התוכנית לתואר שני במורשת ישראל, ועמד בראשה ואת החוג לספרות ועמד בראשו. כמו כן הוא שימש פרופסור במכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב. באוניברסיטת אריאל הוא משמש עורך לכתב-העת ליודאיקה, מורשת ישראל, שכרך שבעה עשר שלו רואה אור אפריל 2019. באוקטובר 2018 ייסד את כתב העת 'נכון', כתב עת לאטופיה ולדיסטופיה בספרות, שרואה אור מידי שישה חודשים. גיליון שני רואה אור באפריל 2019.
ברתנא חבר מאז 1975 באגודת הסופרים העבריים וכיהן כיושב-הראש שלה בשנים 2000-1995. לפני כן, בשנים 1995-1989 היה עורך ביטאונה הספרותי מאזנים. כיהן כנשיאו של מועדון "פאן" בישראל. הוא ממקימי ומנהלי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
ברתנא הוציא לאור עשרה ספרי שירה, שני רומנים, ארבעה קבצים של סיפורים קצרים, שישה ספרי מחקר ספרותי וארבעה ספרי ביקורת הספרות. שירים בודדים תורגמו לשלוש עשרה שפות ובכללן: אנגלית, איטלקית, פולנית, סינית, ספרדית, רוסית, צרפתית, שוודית, רומנית ערבית וגיאורגית. לאחרונה, בהוצאת עמדה, הופיע הרומן שלו, 'המקום שבו הכל מתחיל' על ילד בן שלוש עשרה, המתעורר בבית חולים באמצע הלילה ומבלה בו וסביבו שבוע של התנסות מופלאה. בשבוע האחרון של דצמבר 2011 הופיע בהוצאת 'ה. לייוויק' ספרו, 'הים כמו באהבה', ספר שירים דו-לשוני, ובו מבחר שירים שתורגמו ליידיש.
ברתנא זכה בפרסי ספרות רבים בהם פרס וולנדרוד, פרס קוגל מטעם עיריית חולון, פרס טלפיר, מלגת וולף, פרס ברנר שהוענק לו כהערכה לשירתו בשנת 1997, פרס ראש הממשלה ליצירה על שם לוי אשכול לשנת תשנ"ח 1998, הוא אף זכה פעמיים בפרס ברנשטיין על ביקורת ספרותית.
בשנת 2010 התמנה על ידי שרת התרבות והספורט ליושב ראש המועצה לספריות ציבוריות. בתפקיד זה שימש עד שנת 2017. בשנת 2012 מונה, בהמלצת שר החינוך גדעון סער, כחבר במועצה להשכלה גבוהה, עד 2017.
אורציון ברתנא גר בתל אביב, נשוי ללאה, ולהם ארבעה בנים. בנו ברק הוא עיתונאי ודוקטורנט לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מגדלי פטרונס

היסטוריה

הבניינים תוכננו על ידי האדריכל האמריקני ממוצא ארגנטינאי, סזאר פלי, ועוצבו בסגנון אדריכלות פוסט-מודרנית במטרה ליצור סמל לעיר, קואלה לומפור, התואם למאה העשרים ואחת. עבודות התכנון החלו ב-1 בינואר 1992 וכללו מבחנים מחמירים של עומסי רוח על הבניינים בהתאם למשטר הרוחות באזור. ב-1 במרץ 1993 החלו עבודות ההקמה של הבניינים בשטח.
המגדלים נחנכו ב-1998 והיו באותה עת המגדלים הגבוהים ביותר בעולם, כשהם מחליפים את מגדל סירס. ב-17 באוקטובר 2003 הם איבדו את הבכורה בתואר זה לגורד השחקים טאיפיי 101.
מגדלי פטרונס הם עדיין הבניינים הגבוהים בעולם הבנויים כ"תאומים". מגדלים אלו הם הראשונים מחוץ לארצות הברית שזכו לתואר "הבניין הגבוה בעולם" מאז 1885.
איג'זים

התקופה העות'מאנית

במפקד האוכלוסין העות'מאני שהתקיים ב-1596 צויין כי בכפר התגוררו 55 תושבים. איג'זים היווה את כפר הבית של משפחת אל מאדי, בני שבט בדואי מאזור באר שבע, ששלטה בצפון ארץ ישראל במאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19. אחד מהנודעים ממשפחת אל מאדי היה יליד הכפר, השיח' מסעוד אל מאדי, שמונה על ידי סולימאן פאשה בתחילת המאה ה-19, למושל מחוז חיפה. איברהים פאשה הוציא להורג את מסעוד ובנו ב-1834 בחשד שהשתתף בתכנון מרד נגדו וצמצם את השפעת משפחת אל מאדי. עם חזרת העות'מאנים לשלטון בארץ ישראל חזרו בני משפחת אל מאדי לתפוס עמדות מפתח בצפון הארץ, למשל מוחמד אל מאדי היה מושל חיפה בשנת 1885, אולם לא שבו למעמדם הקודם. משפחה ידועה נוספת באיג'זים הייתה משפחת אל-נבהאני שמקורה מחצי האי ערב, אך בניה התגוררו זמן רב באיג'זים לפני שהגיעו לחיפה. 
הקונסול הבריטי אדוארד רוג'רס שסייר בארץ ישראל ב-1859 כתב שבכפר חיים כ-1000 תושבים המתפרנסים מחקלאות. החל משנות ה-70 של המאה ה-19 הייתה הגירה מאיג'זים לחיפה של בני משפחת אל מאדי שבקשו להיות קרובים למרכז השלטוני המתפתח בחיפה. ויקטור גרן מתאר את איג'זים כיישוב של אוהלים ומבני אבן עתיקים למרגלות מישור של עצי זית. מפקח של רשות העתיקות של המנדט הבריטי סקר את בתי האבן העתיקים של הכפר בשנים 1942, 1944.

המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי נחשב הכפר למבוסס יחסית, אולם בין תושביו היו סכסוכים שהביאו לקטטות ולעקירת גידולים חקלאיים. בשנת 1932 בוטל המעמד של מועצה מקומית של הכפר. במהלך המרד הערבי הגדול נודע איג'זים כבסיס של אנשי הכנופיות ופיגועים רבים יצאו ממנו כלפי התחבורה על כביש חיפה-תל אביב. באפריל 1938 הוטל על הכפר קנס קיבוצי שהביא לבריחת רוב תושביו ממנו. דו"ח של סוקרי קרקעות בריטים בצפון הארץ תיאר את איג'זים כאחד המקומות המסוכנים ביותר מבחינת ביטחון ציבורי. בשנת 1940 גודלו בכפר ירקות ללא השקיה ותוכנן להקים באר כדי לאפשר גידולים אינטנסיביים.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, הוערך מספר התושבים ב-2,970 איש. השטח בבעלות פרטית 23,619 דונם, שטח בבעלות ציבורית 23,286 דונם. סה"כ 46,905 דונם.

מלחמת העצמאות

על פי תוכנית החלוקה נועדו יישובי המשולש הקטן, ובהם איג'זים, להכלל בתחום המדינה היהודית.
במלחמת העצמאות תקפו תושבי איג'זים בשיתוף שאר יישובי המשולש הקטן, ובתמיכה לוגיסטית מלבנון באמצעות המעגן בכפר טנטורה את התחבורה היהודית בין זכרון יעקב לחיפה, והביאו לחסימתו. ערביי המשולש הקטן זכו להערכה רבה על כושר הלחימה שלהם ואיג'זים נחשבה הרוח החיה מאחורי הסירוב של הכפרים להיכנע. ב-6 ביולי לקחו לוחמי איג'זים מספר שבויים וב-8 ביולי נעשה ניסיון ראשון להשתלט על איג'זים, אך הוא כשל. השבויים הוחזרו במסגרת הסכם חילופי שבויים, אך ניסיונות להשיג הסכם כניעה לא צלחו לאור הערכתם של לוחמי הכפרים שהם יחזיקו מעמד עד כניסת ההפוגה השנייה לתוקפה, כפי שאכן היה. לאחר כניסת ההפוגה השנייה לתוקפה ריכז צה"ל כוחות גדולים סביב כפרי המשולש הקטן ופתח בלחימה ב-24 ביולי במבצע שוטר. לאחר קרבות של יום וחצי, ולאחר שהצבא העיראקי סירב לשלוח תגבורת נסוגו לוחמי הכפרים לערערה וצה"ל נכנס לאיג'זים ב-26 ביולי 1948. בשעות הצהריים חתם המוכתר על כניעה. רבים מתושבי איג'זים ברחו מהכפר בגלל הקרבות ולא הורשו לחזור אליו. כ-1400 מתושבי הכפר נאספו על ידי חיילי צה"ל בימים שאחרי הכניעה והועברו לג'נין.

אחרי 1948

עולים מצ'כוסלובקיה יושבו בכפר בתחילת 1949. בכפר נותרו כ-15 משפחות ערביות אשר התגוררו בו עוד לאחר הקמת כרם מהר"ל, אך בהמשך פונו לחוות מקורה ולאחר מכן עברו לחיפה. תושבי הכפר האחרים התפזרו בין פוריידיס, מחנות פליטים בג'נין, ומדינות ערב.
צינור הגז הטרנס-סהרי

היסטוריה

ההצעה לבניית הצינור עלתה לראשונה במהלך שנות ה-70. אולם מסיבות שונות הרעיון לא מומש אלה לאחר מספר עשורים.
ב-14 בינואר 2002, חברות הנפט והגז של ניגריה ואלג'יריה חתמו על מזכר הבנות להכנת הפרויקט. בחודש יולי 2005 נחתם הסכם עם חברה בריטית לביצוע בדיקת ההיתכנות לפרויקט. הבדיקות הושלמו בספטמבר 2006 ונמצא כי מבחינה טכנית ניתן להקים צינור יבשתי ומבחינה כלכלית הוא מצדיק את ההשקעה.
ב-20 בפברואר 2009 הוסכם לממש את הפרויקט וב-3 ביולי שרי האנרגיה של ניגריה, ניז'ר ואלג'יריה חתמו על אמנה בין-ממשלתית לבניית הצינור. לצורך כך הוקמה חברה משותפת שתקים ותפעיל את הצינור כאשר חברות האנרגיה של ניגריה ואלג'יריה יחזיקו ב-90% וניז'ר ב-10%.

מפרט טכני

אורכו של צינור הגז הוא 4,128 ק"מ (2,565 מייל). הקיבולת השנתית שלו 30 מיליארד מטר מעוקב (BMC). קוטרו 1,219-1,422 מילימטר (48=56 אינץ'). עלות בניית הצינור מוערכת בכ-10 מיליארד דולר ועלות מרכזי איסוף הגז מוערכת ב-3 מיליארד דולר.
פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל

ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-14 באוגוסט 1720 בקאסל לווילהלם, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולדורותיאה וילהלמינה מסקסוניה-צייץ, בתו של מוריץ וילהלם, דוכס סקסוניה-צייץ.
ב-8 במאי 1740 התחתן פרידריך על ידי שליח עם מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, וב-28 ביוני באותה שנה מומשו הנישואים בקאסל. לפרידריך ומרי נולדו 4 ילדים. בשנת 1745 נחת פרידריך בסקוטלנד עם 6,000 חיילים הסיאנים, על מנת לסייע לחמיו ג'ורג' השני, מלך בריטניה במיגור המרד היעקוביטי.
בשנת 1747 נטש פרידריך את משפחתו וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואיו באופן רשמי. לאחר פרידתם, עברה אשתו וילדיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אשתו לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
לאחר מותה של מרי בשנת 1772, התחתן פרידריך ב-10 בינואר 1773 עם פיליפינה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה, אך לא היה לו ילדים מהנישואים האלו.
ב-1 בפברואר 1760 עלה פרידריך לשלטון ברוזנות הסן-קאסל, אך למרות שהוא הפך לקתולי בשנת 1747, תושבי הרוזנות נשארו קלוויניסטים. פרידריך השכיר לאחיינו ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית 22,000 חיילים, שלחמו לצד הבריטים כנגד תושבי שלוש עשרה המושבות, ועל שמם נקראו כל החיילים הגרמנים שלחמו לצד הבריטים "הסיאנים".
ב-31 באוקטובר 1785 מת פרידריך בקאסל, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם.
ליגת ההוקי לנשים (רוסיה)

היסטוריה

ליגת ההוקי הנשית הוקמה ביוזמה מה-12 בספטמבר 2012 בפגישה בין נשיא פדרציית ההוקי הרוסית, ולדיסלב טרטיאק ונשיא ליגת ההוקי הקונטיננטלית, אלכסנדר מדבדב. מטרת בליגה היא לפתח את תחום הוקי הנשים ברוסיה ובישיבה נוספת עם נציגי קבוצות הוקי קרח לנשים ב-2 ביולי 2014 היוזמה זכתה לתמיכת הקבוצות. 
בתחילה פדרציית ההוקי הרוסית החלה בתהליך הקמת ליגת נשים בניהולה אך הסתכסכה בשל כך עם מנהלי ליגת ההוקי הקונטיננטלית. 
לבסוף, ב-23 באפריל 2015 הוחלט להעביר את זכויות ניהול ליגת הנשים לידי ליגת ההוקי הקונטיננטלית והליגה הוקמה בפועל ב-19 ביוני 2015
בעונת 2016/2017, הליגה בת 6 הקבוצות התרחבה בקבוצה נוספת — דינמו קורסק אך בשל בעיות ניהוליות שונות הקבוצה הורדה מהליגה בהמשך.
ב-2019 נודע על תוכניות פיתוח להרחבת הליגה לכדי 10 קבוצות בעונת 2023.
סליל אלפא

סליל אלפא (מאנגלית Alpha Helix) הוא מונח בביוכימיה, המציין מוטיב במבנה השניוני של חלבונים. לסליל מבנה המזכיר קפיץ, לרוב עם סיבוב ימני. סיבוב שמאלי אמנם אפשרי בסליל אלפא, אך נדיר בטבע בגלל אי יציבות מבנית של הקונפורמציה.

מבנה וארגון

מבנה מחזורי הנוצר כאשר השרשרת העיקרית של הפוליפפטיד, הבנויה מרצף חומצות אמינו, מתפתלת ליצירת סליל. סליל זה מכיל בממוצע כ- 3.6 חומצות אמינו לסיבוב והמרחק הממוצע בין כל חומצה אמינית בסליל לחומצה האמינית הסמוכה לה היא 1.5[Å], כך שאורכו של סיבוב אחד שלם של הסליל הוא כ- 5.4Å. 
כיוון פיתול הסליל יכול להיות ימני או שמאלי, אולם מבנה שמאלי הוא נדיר בטבע, בגלל חוסר יציבותו. חוסר היציבות של האלפא-הליקס השמאלי נגרמת עקב הפרעה סטרית, מאחר שבאננטיומרים הטבעיים של החומצות האמיניות, מסוג L, הקבוצות הצידיות נדחקות לעבר השלד הפפטידי.
השידרה של סלילי אלפא מיוצבת על ידי קשרי מימן, הממוקמים במקביל לציר האורך שלו, בין החמצנים הקרבוניליים מקבוצות ה- C=O של חומצות האמינו בסליל עם המימנים האמידיים בקבוצות ה- N-H של חומצות האמינו בסליל. קשרי המימן בין חומצות אמינו ממוקמים במרווחים קבועים: קבוצת ה- acceptor) C=O) ממוקמת, ברצף החלבון, ארבע חומצות אמינו לפני קבוצת ה- donor) N-H). באופן זה, כל קבוצות ה- CO וה- NH של השרשרת העיקרית קשורות ביניהן בקשרי מימן, והסליל מיוצב על ידי ניצול מקסימלי של פוטנציאל קשרי המימן בו.
קבוצות השייר של חומצות האמינו בסליל מופנות כלפי חוץ. ההתקדמות הזוויתית של כל שייר היא כ 100° לכל חומצה אמינית, כך שהשיירים לא נמצאים ממש אחד ליד השני. בסלילים אמפיפטיים השיירים מאורגנים בצורה כזו שהשיירים הקוטביים נמצאים בצד אחד של ההליקס והשיירים ההידרופוביים בצד השני.

מומנט דיפול

ההליקס כולו מקבל דיפול בגלל סידור הדיפולים על הקשרים הפפטידיים. בשל סידור קשרי המימן ביחס לציר ההליקס, הדיפול הוא מהקצה הקרבוקסילי לקצה האמיני.

סליל אלפא כחלק ממבנה החלבון

הרכב סלילי אלפא במבנים של חלבונים משתנה מחלבון לחלבון. ישנם חלבונים שהוא משמש כמבנה עיקרי לדוגמה מיוגלובין והמוגלובין, לעומת זאת באחרים הוא אינו שכיח או אין הוא מופיע כלל (לדוגמה פורין).
סלילי α יכולים להתלפף זה סביב זה וליצור מבנה סופר-סלילי (באנגלית: super helix או coiled coil) ורק ליצור מעין חבל שזור, כמו במבנה קולגן (כאשר האחרון אינו מסודר כסליל אלפא אלא יש לו מבנה מיוחד משלו).
בחלבונים ממברנליים רבים מבנה סלילי הידרופובי חוצה את הממברנה.

מבנה שניוני נפוץ נוסף הקיים בחלבונים, ביחד עם סלילי אלפא או בלעדיהם, הוא משטחי בטא.

תנאים ליצירת סליל אלפא

היכולת של שרשרת פוליפפטידית מסוימת ליצור סליל אלפא הליקס יציב תלויה ברצף החומצות האמיניות שלה, מכיוון שהנפח, המטען והגודל של קבוצות השייר של חומצות האמינו משפיעים על דרגות החופש של הקשרים בחומצת האמינו ומשפיעים על יציבות מבנה זה. לדוגמה, בשל מבנה המיוחד, החומצה האמינית פרולין, המכילה אמין שניוני, אינה מתאימה ליצירת מבנה הסליל. ולכן במידה שחומצה אמינית זו נמצאת באמצע רצף סלילי היא 'שוברת' את מבנה הסליל. גם חומצות האמינו גליצין, טירוזין וסרין אינן מועדפות ביצירת סליל אלפא.
חומצות האמינו אשר תכונותיהן הכימיות טובות ליצירת סלילי אלפא הן: גלוטמט, אלנין, מתיונין, לאוצין וליזין.
מייקל אמנלו

קריירה

אמנלו שיחק כדורגל מכללות בארצות הברית באוניברסיטת בוסטון בין השנים 1986-1989. מאז, שיחק במולנביק בבלגיה, איינטרכט טריר מגרמניה ונוטס קאונטי האנגלית לפני שחזר לשחק בארצות הברית. אמנלו היה חלק משחקנים שנבחרו בדראפט לליגה המקצוענית הבכירה בארצות הברית, ובילה שם שנתיים (1996-1997) במדי סאן חוזה קלאש. אחרי כך, המשיך בקריירה שלו במדי ליידה בספרד ומכבי תל אביב בישראל.
אמנלו שיחק במדי נבחרת ניגריה במונדיאל 1994, וסך הכול צבר בשורותיה 14 הופעות בינלאומיות.
לאחר שפרש ממשחק עסק אמנלו באימון בארצות הברית. באוקטובר 2007 מונה על ידי אברהם גרנט, מאמנו לשעבר במכבי תל אביב, לתפקיד הסקאוט הראשי של מועדון הפאר האנגלי צ'לסי. ב-18 בנובמבר 2010 קודם לתפקיד עוזר המאמן במקומו של ריי וילקינס, ולאחר מכן החל לשמש כמנהל הטכני במועדון,  עד לפרישתו בנובמבר 2017.
אוקטביאן מוראריאו

ביוגרפיה

מוראריאו נולד בבוקרשט כבנם של שחקן הרוגבי ויאורל מוראריו ואשתו קורנליה, הוא החל לשחק רוגבי בגיל שמונה, ב-1984 שיחק את משחק הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של רומניה.
ב-1987 סיים לימודי הנדסת בניין במכון בוקרשט להנדסה אזרחית ובאותה שנה קיבל מקלט מדיני בצרפת בתקופת רומניה הקומיניטית, מ-1991 ועד 1993 אימן את קבוצת הרוגבי סן-ז'רמן בפריז.
מ-2001 עד 2003 כיהן הפדרציה הרומנית לרוגבי, מ-2004 ועד 2014 שימש כנשיא הוועד האולימפי הרומני. מ-2013 הוא גם משמש בתפקיד נשיא ארגון רוגבי אירופה.
ב-2015 זכה באות מסדר כבוד מטעם ממשלת צרפת.
אברהם שוורצבאום

ביוגרפיה

שוורצבאום נולד בניו יורק להורים חילוניים. למד סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת ניו יורק, שם עשה דוקטורט ולאחר מכן אף מונה לפרופסור.
לאחר שנות מחקר בטייואן, שמומנו על ידי תוכנית פולברייט, שב לארצות הברית ומונה לראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קורנל.
בטייואן הוא גילה תינוקת נטושה ואימצה לו לבת. בשובו לארצות הברית חפץ לגיירה ועקב כך נחשף ליהדות וחזר בתשובה. על המאורע הזה הוא חיבר את ספרו "עריסת הבמבוק". ספר זה היה לרב-מכר בציבור הדתי, ומשמש רבות את המצדדים בעד הגיור האורתודוקסי.
פרידריכשטאדט-פאלאסט

הבניין הראשון

במקור הבניין ההיסטורי של פרידריכשטאדט-פאלאסט נמצא באולם השוק העתיק, בערך 200 מטרים דרומית מערבית של המיקום הנוכחי, כאשר הכתובת הרשמית בשנת 1867 הייתה ב-Am Zirkus 1.
בשנת 1873, הוסב המבנה לזירת קרקס עם 5,000 מושבים. בעשורים שלאחר מכן קרקס סלמונסקי, רנץ ושומן (Salamonsky, Renz and Schumann) ניסה לענג את ברלינאים בהופעותיו.
בשנת 1910, האולם הוסב לזירה גדולה כאשר מקס ריינהארדט (Reinhardt) ביים את הצגות התיאטרון הראשונות. ריינהארדט החליט לבנות מחדש את הבניין לשימוש מחודש עבורו וזה נבנה על ידי האדריכל הנודע האנס פלציג (Poelzig). בבניין הייתה במה מסתובבת של 18 מטר קוטר והותקן בקדמת הבמה מסך מתנועה. בנוסף הבמה הייתה מצוידת בטכנולוגיית תאורה ואפקטים מודרניים.
בשנת 1924 הכניס המנהל החדש אריק שארל (Charell) נושאים מודרניים והביא כוכבים כמו הקומיקאי הרמוניסטס (Harmonists) או לה יאנה (La Jana) לבית. במשך התקופה הנאצית, שם התיאטרון הוסב ל- Theater des Volkes והוצגו שם אופרטות עבור הקהל הבורגני.
בתחילת 1945 הבניין סבל בשל התקפות אוויר חוזרות. לאחר תום המלחמה, האמן מריון שפדוני (Spadoni) פתח מחדש את הבית במאי 1945. אז נקרא הבניין Palast Varieté והיו בו 3,500 מושבים. אנסמבל של ילדים עמד על הבמה בפעם הראשונה.
בשנת 1949 השתלטה עיריית ברלין על המתקן, והשם המקורי "פרידריכשטאדט-פאלאסט" חזר.
ב-29 בפברואר 1980, נסגר הבניין בגלל שקיעה חזקה של היסודות כמו גם של העמודים התומכים. לאחר כן להקת השחקנים עברה למבנה חדש בשנת 1985, הריסת המבנה בן 120 שנים החלה כמעט מיד.

התיאטרון היום

היום, פרידריכשטאדט-פאלאסט הוא ארמון המופע הגדול והמודרני ביותר באירופה. ב-27 באפריל 1984, נפתח מחדש. מידותיו: 80 מטר רוחב, 110 מטר אורך ומכסה שטח קרקע של 195,000 מטרים מעוקבים.
האולם הגדול של פרידריכשטאדט-פאלאסט משמש באופן קבוע לביצוע הופעות, ומכיל 1,895 מושבים. רצפת הבמה שלה 2,854 מ"ר והוא הגדול בעולם. קשת המסך בקדמת הבמה ברוחב 24 המטר הוא הרחב ביותר באירופה.
פרידריכשטאדט-פאלאסט הוא מבנה ייחודי ומצטיין בתוכניות שלו, החל הצגות לילדים, הופעות אורח, הפסטיבלים, ועוד. פרידריכשטאדט-פאלאסט מתמחה בהופעות מורכבות ופנטסטיות תוך שימוש בטכנולוגיות מגוונות ובתאורה מתקדמת על הבמה. הבמה יכולה לאכלס למעלה ממאה אמנים, ומספר רב של אקרובטים בסגנונות שונים.
צבי סוף

מאפיינים

צביי הסוף מאופיינים בקרניים המעוקלות שלהם, שמבנן משתנה בכל מין. כמו כן הם דומים מאד לאיילים: אוזניהם גדולות ורחבות, זנבם עבה ומעוגל, ויש להם אף גדול ושחור. הרגליים, הגוף והצוואר שלהם ארוכים, והראש קטן למדי ומאורך. פרוותם שעירה ובהירה, ויש להם בדרך כלל מתחת לאוזניים עיגולים שחורים המשמשים כבלוטות ריח. כפי שמרמז שמם, בית גידולם של מינים אלה הוא בסבך העשבים הגבוהים, ובשעת סכנה הם נוטים לשכב בו ללא תזוזה כשפרוותם מספקת להם הסוואה מצוינת. הנטייה לחיות בסוואנות או בהרים משתנה בין המינים. יש להם חושי שמיעה וריח טובים, והם אינם אצנים לטווח רחוק.
מינים אלו פעילי יום ולילה, עם שיא של שעות פעילות בשעות הזריחה והשקיעה, ומנוחה בשעות החמות של היום. הם תלויים מאוד במקורות זמינים של מזון, מים וצמחייה עבותה למסתור. הנקבות שלהם פעילות בקבוצות קטנות, והזכרים טריטוריאליים ונוטים לבדידות. תזונתם מורכבת בעיקר מעשבים. בניגוד לקורביהם הקובוסים, הם אינם אוהבים להשתכשך כל כך במים. הטמפרטורות בתחומי מחייתם נעים בין 10 ל-30 מעלות במשך השנה. אויביהם העיקריים הם הטורפים הגדולים של אפריקה כדוגמת האריה הברדלס, הנמר ועוד.
עמוס פוקורני

קריירה

פוקורני חלק מקום ראשון בתחרות פילזן 1911, חלק מקום 4–7 בתחרות צ'סקה טרבובה בשנת 1913 והגיע למקום השמיני באליפות בוהמיה בשנת 1913 (ניצח: קארל הרומאדקה).
לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע פוקורני למקום השני, אחרי מקס ולטר, בתחרות פרדוביצה בשנת 1923 (אליפות צ'כיה), הגיע למקום ה-11 בתחרות מורבסקה אוסטרבה בשנת 1923 (ניצח: עמנואל לאסקר), חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנטשין טפליזה בשנת 1926 (ניצחו: בוריסלב קוסטיץ' וקארל גילג), הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'סקה בודג'ובי בשנת 1927 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופצ'נסקי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 3–4 בתחרות ברנו 1929 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופצ'נסקי), חלק מקום 3–4 בתחרות פראג 1933 חלק מקום ראשון עם סאלו פלור בתחרות מינכנגראץ 1933 (אליפות צ'כיה).
השריר מצדיד האגודל הקצר

תיאור

תחילתו של השריר מצדיד האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus), בגבששת של עצם הסירה ובעצם רבת הזוויות הגדולה, שתיים מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
מצדיד האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד. יחד עם השריר כופף האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.

עצבוב

השריר מצדיד האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
טום ולינג

ביוגרפיה

ולינג נולד בפאטנם ואלי, ניו יורק. משפחתו עברה ממקום למקום והתגוררה במדינות ויסקונסין, דלאוור ומישיגן. ולינג שיחק בהצגות בבית הספר התיכון. יש לו שתי אחיות גדולות, רבקה וג'יימי, ואח קטן, מארק.
ב-5 ביולי 2002 נישא לשדרנית הרדיו ג'יימי וייט. הזוג התגרש ב-2015.
באפריל 2018 נישא לשחקנית ג'סיקה רוז לי, וב-5 בינואר 2019 נולד בנם הבכור.

קריירה

ב-1998, התגלה ולינג במסיבה על ידי סוכן דוגמנים שהציע לו לדגמן. ב-2000, עבר ולינג ללוס אנג'לס והצטרף לסוכנות הדוגמנות "לואיסה". הוא דגמן עבור טומי הילפיגר, קלווין קליין ואברקרומבי אנד פיץ'. ב-2001 הוא החל להופיע בפרסומות ובקליפים.
תפקידו הראשון כשחקן היה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "המשפט של איימי" ברשת CBS, בה גילם במשך שישה פרקים את רוב מלצר, מורה לקראטה ומושא אהבה של הדמות הראשית, השופטת איימי גריי.
בשנים 2001–2011 כיכב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "סמולוויל" בה גילם את קלארק קנט. על תפקידו זה, זכה ולינג בקטגוריית "תגלית השנה" בפרסי בחירת הנוער 2002. ולינג ביים שבעה פרקים בסדרה, ועבד כמפיק שותף בעונתה התשיעית וכמפיק בפועל בעונתה העשירית.
סדר דין מיוחד בתובענה לפינוי מושכר בלתי מוגן

בישראל נקבעה המרצת פתיחה מיוחדת שתכליתה להפוך הגשת תובענות במקרים של פינוי מושכר שחוק הגנת הדייר לא חל עליו, לפשוטה וקלה יותר.
אחת הבעיות שהעיקו על בעלי בתים בישראל והרתיעו השקעה בבניה להשכרה הייתה הקושי שהיה לפנות דיירים מדירות שכורות, גם כאלו שהפסיקו לשלם את שכר הדירה, גם כאלו שתקופת הסכם השכירות שלהם הסתיימה ולא רצו לעזוב את הדירה ובעיקר כאלו שאין להם טענת הגנה כלשהי מפני פינויים מהדירה.
על פי תקנות סדר הדין האזרחי (תיקון מס' 2), תשס"ח-2008, בעל דירה הנרתע מהעלויות והזמן הכרוכים בהגשת תובענה רגילה לפינוי מושכר יכול (אך לא חייב) לעשות שימוש בסדר דין מיוחד.

כתבי הטענות

על התובע להגיש את תביעתו עם כותרת המציינת כי מדובר ב"תביעה לפינוי מושכר". לכתב התביעה עליו לצרף תצהירי עדות ראשית של עדים, חוות דעת מומחה, אסמכתאות משפטיות ואת כל המסמכים הנוגעים לעניין (הנתבע אינו צריך לבקש בקשה לגילוי מסמכים). כתב ההגנה של הנתבע יכלול גם הוא את כל התוספות הנ"ל, והוא יוגש תוך 30 יום מהיום שבו המציא לו התובע את כתב התביעה. התובע אינו יכול לתבוע בכתב התביעה שלו סעדים שאינם פינוי המושכר (אך הוא יכול להגיש תביעה נפרדת בסדר דין רגיל מבלי לבקש היתר פיצול סעדים), כמו כן הנתבע לא זכאי להגיש תביעה שכנגד או הודעה לצד שלישי.

הדיון ופסק הדין

הדיון מתקיים בתוך 30 יום מהמועד להגשת כתב ההגנה האחרון, ועד 7 ימים לפני מועד הדיון רשאים הצדדים להגיש אסמכתאות משפטיות ועיקרי טיעון. הדיון עצמו יסתיים תוך יום אחד, והסיכומים יעשו בעל פה ביום הדיון (בניגוד לפרקטיקה המקובלת בהליכים אזרחיים להגיש סיכומים בכתב). פסק הדין ניתן בתוך 14 יום.
קוואי צינג

קֱוַואי צִינְג (בסינית: 葵青區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, והוא ממוקם בטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 21.82 קמ"ר. אוכלוסיית התחום היא 523,300, וצפיפותה היא כ-22,000 נפש לקמ"ר. הוא מיושב על גבי שני האזורים קוואי צ'ונג והאי צינג ומכאן שמו.   
עד 1985 היה התחום חלק מתחום צואן וואן, אז החליטו להפרידו והוא נקרא תחום קוואי צקונג וצינג יי. רק בשנת 1988 קיבל את שמו החדש קוואי צינג.
המקום נודע בעיקר בזכות גשר צינג מה, שהוא הגשר המחבר בין צינג יי ללנטאו, ולמעשה מחבר את הונג קונג עם שדה התעופה.
מבנה נתונים

במדעי המחשב, מבנה נתונים הוא דרך לאחסון נתונים במחשב, כך שניתן יהיה להשתמש בנתונים באופן יעיל. האחסון הוא בזיכרון המחשב או בטבלאות בבסיסי נתונים. מבני נתונים מספקים הפשטה מסוימת של המציאות. מקובל מגוון רחב של מבני נתונים, שכל אחד מהם מאפשר אלגוריתם יעיל לבעיה מסוימת של אחסון נתונים ואחזורם. פעמים רבות, בחירת מבנה הנתונים הנאות היא שלב חשוב בעיצוב התוכנית. בתכנות מונחה עצמים מיוחסת חשיבות מיוחדת לתמיכה במבני נתונים.
יש להבחין בין מבנה נתונים לבין מבנה נתונים מופשט (ADT - abstract data type). מבנה נתונים מופשט מגדיר ממשק והוא חסר מימוש, ויכולים להיות מבני נתונים אחדים שמממשים את הממשק שהוא מציע. לדוגמה, מחסנית היא מבנה נתונים מופשט, שמערך ורשימה מקושרת הם מימושים אפשריים שונים שלו.
העיסוק במבני נתונים הוא חלק מהתפתחותם של מדעי המחשב בחצי השני של המאה העשרים

שיקולים בבחירת מבנה נתונים

בחירת מבנה נתונים מתאים יכולה לכלול מספר שיקולים וכרוכה לעיתים בלבטים. השיקולים העקריים הם צריכת הזיכרון ומהירות הביצוע. לכל מימוש של מבנה נתונים יש פעולות שאותן הוא מבצע מהר יחסית ופעולות איטיות יותר. בחירת מבנה נתונים נובעת, לכן, מהשכיחות היחסית המוערכת בין הפעולות השונות. לעיתים יש חשיבות מרבית לזמן הביצוע הממוצע ולעיתים לזמן הביצוע הגרוע ביותר.
לדוגמה, לעיתים קרובות עולה התלבטות לגבי שמירה של סדרת נתונים ברשימה מקושרת או במערך דינמי. לרשימה יש יתרון בהוספת איבר חדש בין איברים קיימים ברשימה. למערך יש יתרון בגישה מהירה לאיבר שרירותי. הבחירה בין שני מבני הנתונים מתבססת בדרך כלל על השכיחות המצופה של הפעולות הללו.
מרדכי קמרט

ביוגרפיה

נולד ב-1915 בפולין לשמואל קמרט. למד בחדר ובישיבה, וכן בבית ספר יסודי ובגימנסיה בעיר בנג'ין. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. נישא לנפשיה נרקיס, בתו של מרדכי נרקיס, מנהל בית הנכות בצלאל בירושלים, ואחותו של חוקר האמנות היהודית בצלאל נרקיס. עסק בהוראת השפה העברית והיה מנהל האולפן ללימוד עברית "עציון" בירושלים.
יחד עם אדווין סמואל (בנו של הנציב הבריטי הרברט סמואל) הוציא את המילון האטימולוגי העברי-אנגלי "שורשים". כמו כן פרסם מספר ספרי לימוד והדרכה ללימוד השפה העברית. 
נפטר בירושלים ב-3 במאי 1970.

ילדיו

בנו, יובל קמרט, חיבר את "יודאיקה לקסיקון" (יצא לאור בהוצאת כתר). בתו, ד"ר דבורה לנג-קמרט, היא ביולוגית והיסטוריונית של המדע, מנהלת המחלקה לנוער שוחר מדע במשרד החינוך, לשעבר עורכת מדעית של מוזיאון המדע בירושלים.
שטח-ראש הודי

תפוצה

תפוצת הדג באוקיינוס ההודי; בים האדום, במזרח אפריקה ועד הפיליפינים, בצפון עד דרום יפן וקוריאה, ודרום עד צפון אוסטרליה. לדג תפוצה נרחבת במזרח האוקיינוס ההודי מבנגל ועד מפרץ תאילנד.
שטח-ראש הודי הוא דג פולש בים התיכון, אליו הגיע דרך תעלת סואץ באמצעות תהליך שנקרא הגירה לספסית. הדג התגלה לראשונה בים התיכון בשנת 1953 בחופי ישראל על ידי החוקר הישראלי דור בן טוביה. במצרים זוהה לראשונה בשנת 1963, ובלבנון בשנת 1977. כיום הדג נדיר יחסית בים התיכון.