המופע של טרומן

תקציר העלילה

טרומן הוא בחור פשוט וחביב, המתגורר באי "סיהייבן". הוא נשוי ומועסק כסוכן ביטוח בחברה גדולה. טרומן סקרן ורוצה לגלות עולמות חדשים. הוא חולם לעזוב את חיי השגרה שלו, ולנסוע לאיי פיג'י. יום אחד הוא נתקל ברחוב בהומלס, שדומה מאוד לאביו, אשר טבע בילדותו של טרומן. תוך זמן קצר גבר ואשה גוררים את אביו לאוטובוס ומונעים מטרומן לשוחח עמו. הוא מספר על כך לאמו, והיא מרגיעה אותו ואומרת לו שהדבר לא ייתכן. בהמשך, הוא נזכר באירוע שקרה לו בעבר. בחורה נאה, היודעת את שמו צדה את עינו בקמפוס, עוד בטרם נישא לאשתו - מריל. הוא פוגש אותה שוב בספריה, מתברר ששמה לורן. הוא מעוניין לצאת איתה והיא מסרבת. היא מספרת ששמה הוא סילביה ושאסור לה לשוחח עמו. לאחר שהיא כותבת  לו שהם חייבים לצאת מיד לפגישה, הם בורחים יחד לשפת הים ומתנשקים שם. על דש בגדה סיכה ועליה כתוב: "כיצד זה ייגמר". היא אומרת לטרומן: "אין לנו זמן. הם תיכף יגיעו. הם לא רוצים שאדבר אתך. כולם יודעים כל מה שאתה עושה. הם מעמידים פנים". תוך זמן קצר מגיע גבר ברכב לחוף ומכניס את סילביה בכוח לרכב. האיש אומר לו שהוא אביה, שבתו חולה בסכיזופרניה ושהם עוזבים לאיי פיג'י. מכאן מתברר לנו מדוע משתוקק טרומן לנסוע לפיג'י.
כל העת, ישנם צופי טלוויזיה הצופים במתרחש מבלי שטרומן יהיה מודע לעובדת היותו מצולם ונצפה, בתוכנית טלוויזיה על חייו, המשודרת ברחבי העולם.
טרומן חוזר לביתו. יש לו תחושה שהתנהגותה של אשתו לא טבעית. הוא חושד בה ועוקב אחריה לעבודתה. היא מגלה שהוא עוקב אחריה. הוא מגיע לבית החולים שם האחות לא מתירה לו להיפגש עם אשתו, הוא מבקש שישאירו לה הודעה שהוא נוסע לפיג'י. מביימים בבית החולים סצנה של ניתוח (החולה שלכאורה תחת הרדמה, קופצת בבהלה כשמניחים על החזה שלה יד בחוזקה), ומרחיקים את טרומן משם. 
טרומן נכנס לסוכנות נסיעות, הסוכנת אומרת שאין טיסות פנויות לפיג'י בחודש הקרוב.  וטרומן ממשיך למסוף האוטובוסים וקונה כרטיס לשיקגו. טרומן עולה על האוטובוס, אך הנהג לא מצליח להתניע את האוטובוס והנוסעים מורדים למטה בגלל התקלה. אשתו של טרומן חוזרת מהעבודה הביתה ורואה אותו מתחבא בתוך מכוניתו. היא נכנסת למכונית וטרומן חושף בפניה שהוא יודע שיש אירועים מחזוריים החוזרים על עצמם בסדר מסוים (האשה שעוברת, ואחריה רוכל הפרחים והמכונית הצהובה הדפוקה). כשהוא אומר לה שברצונו לנסוע לפיג'י והוא מתחיל לנסוע, מגיחות לפתע מכוניות מכל עבר, יוצרות פקק ארוך וחוסמות את דרכו. 
טרומן מוצא דרך מילוט, הוא נתקל במחסום משטרה, נכנס  עם מכוניתו ללהבות ועשן ויוצא ללא כל פגע. השוטר אוסר עליו את הכניסה כיוון שבמקום התרחשה תאונה גרעינית. הוא קורא לטרומן בשמו. טרומן מבין שהאירוע מבוים, הוא פורץ דרך בין השוטרים ובורח ליער, נלכד ומוחזר הביתה לאשתו על ידי המשטרה. התנהגותו המוזרה מפחידה את אשתו, המתנהגת כמו שחקנית בפרסומת, כשהיא מציעה לו לשתות שוקו קקאו. הוא שואל אותה אל מי היא מדברת, היא קוראת לעזרה כאשר התנהגותו מאיימת עליה. בשלב זה טרומן מבין שהיא מדברת למישהו חיצוני שלא נמצא בחדר. בדיוק ברגע זה חברו הטוב מתדפק על הדלת ואשתו בורחת החוצה. טרומן אומר לו שהוא מרגיש כאילו כל העולם סובב סביבו ונראה בהתמוטטות עצבים. החבר מבשר לו שעוד מעט יפגוש את אביו. הבמאי של המופע מחליט להחזיר את האב לתסריט המופע, והאב הנעדר חוזר ונפגש עם טרומן על הגשר, בנוכחות מצלמות הטלוויזיה המשדרות את האירוע המרגש לכל הצופים.
טרומן עדיין נמצא במשבר נפשי. הבמאי של המופע של טרומן, כריסטוף, מתראיין לרגל מלאת 30 שנה לתוכניתו המצליחה "המופע של טרומן". הוא מספר, שליווה את טרומן מיום היוולדו באמצעות מצלמות הטלוויזיה, זה התחיל במצלמה אחת ועתה ישנן 5,000 מצלמות המתעדות את חייו של טרומן. האי נרכש על ידי תאגיד טלוויזיה ותקשורת, כל תושביו מועסקים בהפקה, כשחקנים וכצוות טכני. כולם יודעים את הסוד על קיומו של "מופע הטלוויזיה של טרומן" ומשתפים פעולה עם הבמאי (הבמאי מדומה לאלוהים, המדליק את השמש ומחולל סערות בים...). האי חסום למעבר באמצעות כיפה האוטמת אותו מכל עבר, כאשר השמש, הירח והים, הם אורות מלאכותיים הסרים לפקודתו של הבמאי. האפשרות היחידה לצאת מהאי סיהייבן, היא דרך הדלת, ברשותו של הבמאי.
הבמאי כריסטוף, המקפיד מאוד לשמור על פרטיותו, מסכים באופן חד פעמי להתראיין לטלוויזיה ולספר על התוכנית. כריסטוף נשאל על ידי המראיין מדוע טרומן לא התקרב עד אותו רגע לגלות את המציאות על העולם. תשובתו של כריסטוף היא ש"אנחנו מקבלים את המציאות המוצגת בפנינו כמציאות". סילביה מתקשרת לבמאי במהלך הריאיון ומתחננת בפניו שיניח לטרומן לחיות את חייו. הבמאי מסרב הוא טוען שהעולם אותו יצר בשביל טרומן הוא העולם המושלם והטוב שכדאי לחיות בו. 
טרומן, המתאושש מהתמוטטות העצבים שלו, מערים על הבמאי כריסטוף, ועל המצלמות, ומצליח לחמוק מהם ולשוט בסירה. הבמאי והצוות מחפשים אותו, לבסוף מגלים אותו שט בסירה. כריסטוף מנסה לגרום לטרומן לחזור בעזרת סערות ים אך טרומן לא מוותר. בסופו של דבר המים יורדים וטרומן מגיע לקצה האופק, נוגע בו ומגלה שהוא נתקל בדופן בלתי עבירה. זהו רגע "ההארה" בו מבין טרומן שהוא לכוד במקום שאין ממנו מוצא. טרומן מנסה לשבור את הדופן שצבוע בתור שמיים, אך אינו מצליח בכך, ואז הוא מבחין בגרם מדרגות. הוא הולך על מקום המפגש בין המים לדופן, לעבר למדרגות, עולה בהן, ומבחין בדלת היציאה, ופותח אותה.   
ברגע קריטי זה, הבמאי כריסטוף מחליט לחשוף את עצמו לפני טרומן. הוא פונה אליו ברמקול ומדבר אתו. הוא מספר לו על כך שהוא מלווה אותו מאז היותו תינוק ושכל העולם מלווה את התפתחותו בהרבה אהבה והזדהות. הוא אומר לטרומן שבאפשרותו לצאת מסיהייבן דרך דלת היציאה, אך מציע לו להיענות להצעתו ולהשתתף בתוכנית "המופע של טרומן", תוכנית המביאה שמחה אושר ותקווה למליוני אנשים. "סיהייבן היא איך שהעולם צריך להיראות. העולם האמיתי – הוא המקום החולה", מנסה הבמאי לשכנע את טרומן לא לברוח: "שם בחוץ אין יותר אמת מאשר בעולם שיצרתי לך".
טרומן משיב לו במשפט המזוהה ביותר עמו, "And in case I don't see ya, good afternoon, good evening and good night", (במקרה שלא אראה אתכם, צהריים טובים, ערב טוב ולילה טוב) קד קידה לקהל וצועד החוצה. בסוף רואים את סילביה הנרגשת יוצאת בסערה מדלת ביתה ואת הקהל בבית מריע לטרומן. יחד עם זאת, לאחר שהשידור הפסיק, שני שוטרים שצפו בתוכנית מתכוונים לשנות תוכנית.

רקע

הרעיון המרכזי של הסרט הוצג עוד לפני כן בספרות. הסופר פיליפ ק. דיק כתב סיפורים קצרים, וכן ספר ידוע בשם Time Out of Joint, שבהם הגיבור חי בעולם מלאכותי שבו האנשים אותם הוא תופס כמשפחתו וחבריו הם למעשה שחקנים בשכר שתפקידם לשמר את האשליה שבה הוא חי. מאוחר יותר פורסמו ספרי מדע בדיוני נוספים בעלי רעיון מרכזי דומה. אמנם ספרים אלו לא מדברים על תוכנית מציאות, כמו ב"מופע של טרומן", אך הם בהחלט חולקים עם הסרט את הרעיון של עולם מלאכותי, שבנו אחרים, הסובב סביב אדם מסוים.

משמעות הסרט

מהסרט עולות סוגיות מוסריות רבות, כשהעיקרית בהן היא השאלה האם "כליאת" טרומן בעולמו הוא מעשה מוסרי. מסיבה זאת הסרט היה אחד הסרטים המדוברים ביותר בשנות התשעים.
כמו כן היו שפירשו את הסרט כמשל לאלוהים ואדם וכהתמודדות עם תכנים דטרמיניסטיים.