טובה (כלי נגינה)

מבנה הכלי

הטובה עשויה פליז, המצופה לכה או כסף. צינור הטובה מתרחב בהדרגתיות מן הפייה ועד לפעמון. לטובה שלושה עד חמישה שסתומים, ולעיתים רחוקות אף שישה או שבעה, המשמשים להארכת הצינור ושינוי גובה הצליל. נגנים מקצועיים מנגנים בדרך כלל בטובה בעלת ארבעה שסתומים לפחות, בעוד טובות בעלות שלושה שסתומים משמשות בעיקר תלמידים וחובבים.
שלושה שסתומים בשילובים שונים מאפשרים להפיק מכלי נשיפה ממתכת סולם כרומטי - כל צליל המשמש באופן מסורתי במוזיקה המערבית. השסתום הנוסף (הרביעי), הנקרא גם שסתום באס, או שסתום קוורטה, מאפשר להאריך את צנרת הטובה כדי לנגן צלילים הנמוכים בקוורטה. שימוש נוסף הוא העלמת בעיות כיוון (זיוף) בעזרת איצבועים חלופיים (שילובי שסתומים שונים המפיקים אותו צליל בכיוון מעט שונה).
שסתומי הטובה יכולים להיות ישרים או סיבוביים.

נגינה

הנגינה בטובה מתבצעת בדרך כלל בישיבה בגלל משקלה הגדול. הנגן מניח את הכלי על ברכיו ומפעיל את השסתומים בעזרת יד ימינו. נגנים מרקע קלאסי נוהגים לשנות את אורכי הצינורות המחוברים לשסתומים בעזרת יד שמאל כדי לשפר את הכיוון של צלילים מסוימים. ישנם כלים הדורשים שימוש ביד שמאל להפעלת חלק מהשסתומים.
במקרים בהם מתבקשת נגינה בעמידה, כמו בעת נגינת תפקיד סולו, נגינה כחלק מתזמורת צועדת, או בהופעות מוזיקה פופולרית, נהוג להשתמש ברצועה או מנשא ולבחור בטובה קלה וקטנה יחסית. מחוץ לעולם המוזיקה הקלאסית, מקובל הסוזאפון ככלי לנגינה בעמידה.

תפקיד

הטובה משמשת בסגנונות והרכבים מוזיקליים מגוונים: מוזיקה קלאסית תזמורתית וקאמרית, ג'אז, מוזיקה עממית, מארש, ואף בפאנק (Funk) ורוק.

מוזיקה קלאסית

בתזמורת הסימפונית, בה החלה את דרכה, יש בדרך כלל טובה אחת, המנגנת תפקידי בס, מתפקדת ככלי נשיפה בסקציה וככלי סולני.
ריכרד וגנר (שהמציא גם טובה וגנריאנית) הרבה לכתוב לטובה, בין השאר במנגינת "Ride of the Valkyries" שצוטטה רבות בתרבות הפופולרית, כמו בסרט אפוקליפסה עכשיו.
קונצ'רטי לטובה נכתבו בידי המלחינים המודרניים ראלף ווהן ויליאמס, אדוורד גרגסון (Edward Gregson), ג'ון ויליאמס, רוברט פלמינג (Robert Fleming) גרי קולשה (Gary Kulesha) ויוסף הורוביץ (Josef Horovitz).
הטובה משמשת בהרכבים קאמריים, שהבולטים בהם הם רביעיית טובות  וחמישיית כלי נשיפה ממתכת, הכוללת שתי חצוצרות, טרומבון, קרן יער וטובה.

ג'אז

בתחילת המאה העשרים תפסה הטובה (או גרסתה הנוחה לנשיאה, הסוזאפון) מקום משמעותי בעולם הג'אז ככלי בס נייד וחזק שירש הז'אנר המתפתח מהתזמורות הצועדות. בהדרגה הוחלפה הטובה בקונטרבס, ונגנים רבים ניגנו בשני הכלים, בהתאם לנדרש. גם כיום מקובל להשתמש בטובה בנגינת דיקסילנד. גם כשהלכה ונעלמה מנוף הג'אז המשיכה הטובה להחליף את הקונטרבס בהקלטות, מכיוון שציוד ההקלטה באותה תקופה לא יכל לקלוט את צלילו העדין והלא כיווני. באותו זמן פותחה ה"טובה להקלטה" (Recording Tuba), שפעמונה פנה לפנים כדי להקל לקלוט את צלילה. בשנות השלושים, עידן הסווינג, כבר לא הייתה הטובה כלי ג'אז מקובל.
אחרי העדרות של כשלושים שנים מהזרם המרכזי של הג'אז, בהן שימשה בעיקר בהרכבי דיקסילנד, חזרה הטובה לבמה בעיבודיו של גיל אוונס, שמצא עניין בעושר התזמורי שהציעו לג'אז כלים המזוהים עם המסורת הקלאסית כקרן יער, בסון, אבוב, חליל צד וטובה. אוואנס השתמש בטובה באופן המושפע מהמסורת הקלאסית - לא ככלי בס רועם, אלא ככלי נשיפה בעל צליל עמוק, ששימש כחלק מחטיבת כלי הנשיפה וניגן קווים מלודיים בעלי אופי לירי ותפקידים הרמוניים.
במקביל להתפתחויות בזרם המרכזי של הג'אז, היו תמיד הטובה או הסוזאפון כלי הבס בתזמורת כלי נשיפה בסגנון ה-Second Line, שנולד בניו-אורלינס ומאפיין אותה, אך נפוץ במקומות רבים בעולם. תזמורות אלה מנגנות באירועים משמחים, לוויות וקונצרטים.
הסוזאפון משמש גם בתזמורות Shout Band, האופייניות לכנסיות השחורות בארצות הברית ומורכבות מטרומבונים רבים, בריטון תופים וסוזאפון.

מוזיקה בלקנית

בתזמורות כלי נשיפה בלקניות מקובל השימוש בסוג של טובה הנקרא הליקון.

תזמורות נוער ותזמורות צועדות

הטובה היא כלי הבס המקובל בתזמורות נוער, תזמורות צועדות כמו תזמורות קולג' ותזמורות משטרה וצבא, כמו תזמורת צה"ל. בניגוד להרכבים אחרים, בתזמורות אלו מקובל שיותר מנגן אחד מנגן בטובה. בתזמורות גדולות במיוחד יכולים להשתתף אפילו עשרות נגני טובה או סוזאפון.

הליקון

ההליקון הוא אביו של הסוזאפון. הוא קטן ממנו ועוטף גם הוא את גוף הנגן ויושב על כתפו. מקובל להשתמש בהליקון במזרח אירופה, ובפרט בתזמורות כלי נשיפה בלקניות.

מנעד

קיימים הבדלי מנעד בין הטובות השונות. קל יותר להפיק צלילים נמוכים במיוחד מטובה בסי במול או בדו, במיוחד אם צנרת הכלי רחבה; בהתאמה, קל יותר להפיק צלילים גבוהים מכלים קטנים כטובה בפה או במי במול. עם זאת, מנעד הנגינה תלוי מאוד בנגן ומיומנותו, יש נגנים המרחיבים את המנעד המקובל מעלה ומטה, בעוד נגנים חובבים רבים לא יוכלו להפיק מן הכלי את כל המנעד המקובל.

טרנספוזיציה

בניגוד לרוב כלי הנשיפה, טובות הבס והקונטרבס הן כלים ללא טרנספוזיציה, על נגן הטובה להכיר את האצבועים המתאימים לטובות השונות.
בעוד בדרך כלל מעיד שם צליל הנלווה לשם הכלי על הטרנספוזיציה שלו, כמו במקרה של חצוצרה בסי במול או סקסופון במי במול, שם הצליל הנלווה לשמה של הטובה מעיד על הצליל הנמוך ביותר שהיא מפיקה ללא שימוש בשסתומים.
אין מוסכמה גורפת בנוגע לטרנספוזיציה לאלטהורן, הבריטון והאופוניום, ותפקידים נכתבים עם או ללא טרנספוזיציה, בהתאם להחלטת המעבד או המלחין והמוסכמות באזורם או תחומם המוזיקלי.