google/wiki40b huggingface dataset:
השגות הראב"ד

השגות הראב"ד הן השגות שכתב רבי אברהם בן דוד מפושקירה על ספרו של הרמב"ם "משנה תורה".

מטרת הספר

הרמב"ם בספרו "משנה תורה" כתב את הלכותיו ללא מקור וללא התייחסות לדעות השונות, דבר שלא היה מקובל עד אז. הראב"ד שהיה מבוגר ממנו התנגד לשיטה זו, לדבריו אין לפסוק ללא ידיעת המקור, דבר שיכול לגרום לשגיאה, לדעת הראב"ד יש להציב לפני הקורא גם את השיטות השונות כדי שיוכל להכריע ביניהם. כך כתב:
סבר לתקן ולא תיקן. כי הוא עזב דרך כל המחברים אשר היו לפניו, כי הם הביאו ראיה לדבריהם וכתבו הדברים בשם אומרם והיה לו בזה תועלת גדולה, כי פעמים רבות יעלה על לב הדיין לאסור או להתיר וראייתו ממקום אחד ואילו ידע כי יש גדול ממנו (ש)הפליג שמועתו לדעת אחרת היה חוזר בו. ועתה לא אדע למה אחזור מקבלתי ומראייתי בשביל חבורו של זה המחבר. אם החולק עלי גדול ממני הרי טוב ואם אני גדול ממנו למה אבטל דעתי מפני דעתו. ועוד כי יש דברים שהגאונים חולקים זה על זה וזה המחבר (=הרמב"ם) בירר דברי האחד וכתבם בחיבורו, ולמה אסמוך אני על ברירתו והיא לא נראית בעיני ולא אדע החולק עמו אם הוא ראוי לחלוק אם לא.
— השגת הראב"ד בהקדמה ליד החזקה
באחת מתשובותיו של הרמב"ם הצטער על זה שלא כתב את מקורות ההלכות.
על טענותיו של הראב"ד השיב ר' יוסף קארו, בספרו "כסף משנה", שעם כל זאת מי שירצה יוכל לסמוך על פסיקתו של הרמב"ם בלי לעיין במקורות ההלכה.
הראב"ד כדרכו בשאר חיבוריו השתמש בביטויים חריפים כדי לדחות דעות השונות מהבנתו, כך גם כלפי הרמב"ם, אולם ברוב המקרים ההשגות נכתבו בלשון מכובדת. במקרים אחדים אף מאשר את פסקו ובמקום אחד יוצא דופן אף משבח הראב"ד את הרמב"ם וכותב "מלאכה גדולה עשה לאסוף ולכנוס בחופניו כל אלה"
לדעת "שלשלת הקבלה" הלשונות החריפים נגד הרמב"ם נועדו כדי לזלזל בו. רבים חולקים על הנחה זו, ולדבריהם ישנם סיבות אחרות לביטויים אלו. למשל לדעת הרמ"ע מפאנו, הראב"ד התכוון בסגנונו כדי שלא ימשכו אחר ספרו מורה הנבוכים, השערה זו נדחתה שהרי הראב"ד לא ראה את מורה הנבוכים שנכתב בערבית.
המהר"ם חאגיז משער שמטרת הראב"ד בלשונותיו החריפים לצנן את ההתלהבות מספר משנה תורה כך שיוכלו הדורות הבאים לחלוק עליו.
לדעת הרב חיים בנבנישתי בספרו "כנסת הגדולה", במקום שהראב"ד אינו משיג, נחשב שמסכים עם דעת הרמב"ם, אולם יש שחלקו על קביעה זו, וכראיה לכך מביאים מקרים שבהם בחיבוריו השונים דעתו שונה מהרמב"ם ובהשגות לא השיג על פרטים אלו.
דעה נוספת בעניין זה של הרב יוסף קאפח שאין ללמוד כלל הלכה מהשגות הראב"ד אלא רק משאר ספריו.

אופן הכתיבה

את כל ההשגות הראב"ד מתחיל בראשי תיבות: א"א, שפירושם אמר אברהם.
טאראף

טאראף (ברומנית: Taraf) היא הרכב מוזיקלי קטן של לאוטארים מקובל אצל הצוענים, שמבצע מוזיקה קלה או מוזיקה עממית.
הרכב הכלים של הטאראף משתנה ומותאם לפי חבל הארץ: במונטניה ובאולטניה הקובזה והצימבלום, במולדובה החצוצרה וחליל פאן, בטרנסילבניה קלרינט, בבאנאט הטאראגוט ובמרמורש גיטרה עם 2 עד 3 מיתרים. היו גם זמרים וזמרות וגם נגנים בעלי כישורים מיוחדים, שהפיקו צלילים מוזיקליים מכלים בלתי שגרתיים, עלים של עצים, גבעולי עשב, קליפת עץ לבנה, קשקש ועוד. בכל טאראף כמעט משתתפים אקורדיוניסט ולפחות כנר אחד.
בראש הטאראף עומד בדרך כלל מנהיג המכונה וטאף (vătaf). בעבר הצוענים ברומניה היו משועבדים ונגזר מכך שזה היה גם מצבם של הלאוטארים בטאראף.
אנדרטאות מלחמת העצמאות בישראל

ברחבי מדינת ישראל פזורות כמאתיים וחמישים אנדרטאות למלחמת העצמאות ולנופליה. כאנדרטאות לראשונה שבמלחמות ישראל היוו רבות מהן תקדימים, אשר הניחו את היסודות לעיצוב האנדרטאות למערכות ישראל ולחלליהן.
הגם שרבות מהאנדרטאות הוקמו בעשור הראשון שלאחר המלחמה, הוסיפו אנדרטאות להיבנות בעשורים שלאחר מכן, ומאז ראשית שנות התשעים הוקמו בישראל למעלה מעשרים אנדרטאות חדשות למלחמה ולנופליה.

עיצוב האנדרטאות

עיצוב האנדרטאות למלחמה ולחלליה מקיף קשת גדולה של תוכניות וסגנונות, ועם זאת הן משתייכות ברובן לדגמים בסיסיים מעטים. מרבית האנדרטאות הן גוש אבן, סלע, גלעד או כותל הנושאים לוח זיכרון, וחלקן ניצבות ברחבה מתוחמת. שכיח היה השימוש באנדרטאות בדמות עמוד או אובליסק, הנראות למרחוק. לזכר נופלים בודדים הוקמו בעיקר אנדרטאות קטנות, לעיתים דמויות מצבה.
מקצת האנדרטאות הן פסלים מאבן או מברונזה. במספר מקרים התבססו האנדרטאות על מבנים פגועים המסמלים את הקרבות שהתחוללו סביבם, דוגמת הפילבוקסים בתל גיבורים שבחולון ובגשר עד הלום ומגדלי המים ביד מרדכי ובבארות יצחק.
כמה עשרות אנדרטאות – בעיקר כאלו שהוקמו משנות השישים ואילך – תוכננו כמרחב, שבו שובץ מספר גדול של מרכיבים עיצוביים. הדוגמה הבולטת לשכאלו היא אנדרטת חטיבת הנגב בבאר שבע, שתוכננה על ידי דני קרוון.
אחת מהאנדרטאות הבלתי שגרתיות ביותר בעיצובן שהוקמו היא האנדרטת פורצי הדרך לירושלים שליד מושב שואבה, מעשה ידי נעמי הנריק, המעוצבת ככף יד העשויה צינורות מתכת והשלוחה אל עבר ירושלים.
שימוש מועט יחסית נעשה באנדרטאות בשרידי ציוד צבאי. נזכרו לעיל אנדרטת הטנק בדגניה א' ואנדרטאות הנשק בירושלים, צפת וטבריה. בין האנדרטאות מטיפוס זה בולט השימוש במשוריינים המאולתרים שניבנו בראשית המלחמה. כאלו הם שרידי המשוריינים בשער הגיא – מן האנדרטאות המוכרות ביותר של המלחמה - שמקורה בכלי רכב שנפגעו וננטשו שם לאחר קרבות השיירות בגזרה זו. משוריינים נוספים ניצבים באנדרטאות לשיירת יחיעם, במזכרת בתיה ובקיבוץ גלאון.
רבות מהאנדרטאות מן העיצובים השכיחים שנימנו לעיל הוקמו בשנים הראשונות שלאחר המלחמה ובולט בהן השימוש בעיצוב ובחומרים פשוטים וצנועים, שאפשר ששיקפו את התנאים הכלכליים והשקפת העולם ששררו אז. השימוש בחומרים מורכבים יותר נעשה נפוץ בעיקר באנדרטאות שהוקמו שנים רבות לאחר המלחמה.
עם מתכנני ויוצרי האנדרטאות נמנו אמנים ואדריכלים ידועים ובהם חנה אורלוף, אבא אלחנני, יצחק דנציגר, בתיה לישנסקי, יחיאל ערד, יעקב פינקרפלד, מיכאל קארה, דני קרוון, יוחנן רטנר, נתן רפופורט, יחיאל שמי ויגאל תומרקין. בולט בין היוצרים הוא האדריכל אשר חירם, אשר תכנן עשר אנדרטאות.
אלכסנדר שיין

השכלתו

בשנת 1974 השלים את לימודיו במכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ הסובייטי וב-1988 השלים את השכלתו באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ. הוא הגיש דוקטורט בתחום ההיסטוריה בנוגע למדיניות צרפת במגרב בשנות ה-80.
נוסף לשפה הרוסית, השגריר שיין דובר אף ערבית, אנגלית וצרפתית.

עבודתו במשרד החוץ

בשנים 1990-1993 שימש כיועץ בשגרירות רוסיה בסוריה.
בשנים 1993-1994 היה יועץ המחלקה למזרח התיכון וצפון אפריקה במשרד החוץ הרוסי ובשנים 1994-1997 עמד בראש אותה מחלקה.
בשנים 2006 - 2011 היה סגן מנהל המחלקה למזרח התיכון וצפון אפריקה.

כשגריר

מאוגוסט 1999 ועד מארס 2002 כיהן כשגריר רוסיה בעיראק. משנת 2002 ועד ינואר 2006 היה לשגריר רוסיה בירדן. מינואר 2011 ועד יולי 2015 היה שגריר רוסיה בתוניס.
מה-10 ביולי 2015 ועד ל-5 באפריל 2018 כיהן כשגריר רוסיה בישראל.
נמרוד שפר

ביוגרפיה

שפר נולד והתחנך בקיבוץ אלונים. בוגר בית הספר כרמל זבולון.
הוא התגייס לחיל האוויר ב-1979, סיים קורס טיס מספר 96 ב-1981 והוכשר כטייס קרב. בשנים 1984 עד 1986 שירת כמדריך בבית הספר לטיסה. שימש סגן מפקד טייסת הקרב הראשונה בזמן שקלטה את מטוסי ה-F-16 ("ברק") הראשונים בטייסת. ב-1994 מונה למפקד טייסת מטוסי "ברק" חד מושבי בדרגת סגן-אלוף. בין יולי 1995 לאוקטובר 1997 פיקד על טייסת 101, טייסת מטוסי F-16 חד-מושבי. ב-1997 מונה לראש ענף קרב במחלקת המבצעים של החיל והיה אחראי על התכנון המבצעי של מטוסי הקרב בחיל האוויר. ב-1999 קודם לדרגת אל"ם ומונה לראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר. בשנים 2001 עד 2004 פיקד על בסיס רמון. ב-2005 מונה לראש חטיבת התכנון באגף התכנון של המטה הכללי, ובמרץ 2008 מונה לראש להק האוויר. בינואר 2010 מונה לראש מטה חיל האוויר, סגנו וממלא מקומו של מפקד החיל. בתחילת 2012 היה אחד המועמדים להחליף את עידו נחושתן כמפקד חיל האוויר הבא, תפקיד אליו נבחר לבסוף אמיר אשל. באפריל 2012 מונה לראש אגף התכנון בדרגת אלוף ובסיום תפקיד זה פרש מצה"ל.
בינואר 2018 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ומחקר בתעשייה האווירית לישראל, וב-21 ביוני אישר הדירקטוריון למנותו למנכ״ל החברה.
שפר בעל תואר ראשון בגאופיזיקה ומדעים פלנטריים מאוניברסיטת תל אביב (1994) ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (2005). בוגר קורס למפקדים בכירים בחיל האוויר במכון למדיניות ואסטרטגיה של בית הספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
שפר נשוי לחיה, אחותו של תא"ל (מיל.) אבי יעקבי חברו לקורס הטיס, ואב לארבעה.
צמח מאזוז

הרב צמח מאזוז (נולד בכ"ז בשבט ה'תש"ז, 17 בפברואר 1947), הוא מייסד מוסדות "ישיבת כסא רחמים", ומשמש כמנהל הישיבה, משגיח, ור"מ. הוא בנו של הרב מצליח מאזוז, ואחיו הצעיר של הרב מאיר מאזוז.

ביוגרפיה

נולד בתונס שבתוניסיה לכמסאנה חנה והרב מצליח מאזוז, מייסד ישיבת "כיסא רחמים" המקומית. בילדותו סבל מגמגום קשה, עד שאביו הורה לו לדבר לאט, והדבר עזר לו לדבר בצורה טובה. בגיל 16 מונה לרב בישיבת אביו. לאחר שהאב נרצח על ידי מתנקש מוסלמי בשנת ה'תשל"א (1971), עלה יחד עם אחיו לישראל, והם ייסדו מחדש בבני ברק את ישיבתו של אביהם.
הרב צמח מכהן כר"מ שיעור א' בישיבה הקטנה, בשיטת הלימוד של הישיבה בדרך ה"עיון תוניסאי". כמנהלה הרוחני של הישיבה הוא מעביר שיחת מוסר שבועית לבחורי הישיבה הגדולה. הוא עוסק בחינוך למעלה מ-50 שנה, והעמיד מאות תלמידים בתוניס ובישראל. במקביל הוא מנהל את הישיבה ועוסק בביסוסה ובהרחבת מוסדותיה, בשנת ה'תשל"ז הקים את מכון הרב מצליח להוצאת כתבי היד של אביו, ובמשך השנים התפתח המכון בניהולו והוציא מאות ספרים. בעידודו וביוזמתו הקימו תלמידי הישיבה מוסדות תורה ברחבי הארץ, בהם מספר תלמודי תורה וישיבות, וסמינר לבנות ספרדיות בשם "עטרת רחל", כיום לומדים בכלל המוסדות שתחת הנהגתו למעלה מאלף תלמידים.
למרות הגימגום ממנו סבל בילדותו, הוא מרבה לעסוק בנאומים ודרשות בכנסים ציבוריים.
רבש"ץ

רבש"ץ, רכז ביטחון שוטף צבאי, הוא האחראי על אבטחת יישוב בשגרה ובחירום עד הגעת כוחות צה"ל או משטרה. עליו מוטל התפקיד להיות חולית הקישור בין גורמי ביטחון אזוריים וחירום כלליים, היישוב ותושביו.
את שכר הרבש"צים מממן משרד הביטחון מתקציבו. הרבש"צים ממלאים את תפקידם מתוקף כתב מינוי, הניתן להם מאת מפקד החטיבה המרחבית (חטמ"ר), אשר בגזרתה הם פועלים. המינוי ניתן בהתאם לצו בדבר הסדרת השמירה ביישובים.

הכשרה

ההכשרה של הרבש"ץ במתבצעת במסגרת צה"ל בקורסים של בית הספר להגנת היישוב.

אחת לשנה מתקיים בבית הספר להגנת יישובים בבסיס האימונים לכיש של פיקוד המרכז קורס ייחודי המכשיר רבש"צים מכל רחבי הארץ לפיקוד על כיתת הכוננות ביישוב בו הם גרים.
בפקודות צה"ל נקבע, כי הרבש"ץ ישמש כמפקד היישוב בשגרה וכממונה על השמירה. מינוי הרבש"ץ יבוצע על ידי אלוף הפיקוד או על ידי מי שהוסמך על ידיו - מפקד החטמ"ר. הרבש"ץ ממלא את תפקידו בשליחות צה"ל, וכפוף למפקדת החטמ"ר. הרבש"ץ אחראי בתחום היישוב, בין היתר, על הטיפול בחיילי הגנ"ש (הגנת יישובים), במרכיבי הביטחון ובכיתת הכוננות. הרבש"ץ חייב לעבור הכשרה במסגרת קורס רבש"צים וזאת כתנאי להעסקתו. ניתן להעמידו לדין צבאי על כל עבירה הנוגעת לנושאים המוטלים עליו. לרבש"צ יש אפשרות לסגן רבש"ץ שממלא את מקומו בהיעדרויות קצרות. בפקודות צה"ל נקבע, כי נוהל מינוי ממלא מקום הרבש"ץ הוא כנוהל מינוי רבש"ץ ותפקידיו של ממלא מקום רבש"ץ הם כתפקידיו של רבש"ץ.

ביהודה ושומרון

תפקידו של רבש"ץ ביהודה ושומרון הוא מקיף ומורכב יותר מאשר תפקידו בשאר חלקי הארץ. הוא פועל גם מחוץ לתחום היישוב, מטפל בשאלות ביטחון פנים, והפעלת כיתת הכוננות.
תוכון אוסטרל

מאפיינים

תוכי זה מגיע לאורך 35 ס"מ ושוקל עד 160 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומעט כהות ובעל אזור שת וזנב אדמוניים וראש קטן בעל מצח אדום ומקור מעוקל וארוך בצבע כהה. המקור מותאם לחילוץ זרעים מענפי מחטניים דרומיים כמו האראוקריה. במבנה מקורו הוא מזכיר מאוד את צלוב המקור מיערות המחט הצפוניים.
כמו מרבית התוכים גם תוכי זה מעופף בלהקות שיכולות להגיע לעיתים ל-100 פרטים המעופפים ביערות המחטניים הדרומיים וכן בערבות ושיחיות ונפוצים עד לגובה 2,000 מטר. ואולם התוכי הוא עוף מונוגמי.
מהדי בנעטיה

קריירת מועדונים

ב-3 בפברואר 2010 החתימה אודינזה את בנעטיה, מקבוצת קלרמונט מהליגה השנייה בצרפת. ב-5 ביולי 2013 החתימה רומא את בנעטיה מאודינזה עבור סכום העומד על כ-13 וחצי מיליון אירו. ב-26 באוגוסט החתימה באיירן מינכן את בנעטיה תמורת 26 מיליון יורו לחוזה ל-5 שנים. ומשחקו הבכורה בבאיירן מינכן היה בליגת האלופות נגד מנצ'סטר סיטי. ב-14 ביולי 2016 הושאל ליובנטוס האיטלקית.
ב-1 ביולי 2017 בנעטיה חתם ביובנטוס באופן קבוע. ב-28 בינואר 2019 חתם בנעטיה בא-דוחייל הקטרית.

נבחרת לאומית

בנעטיה ייצג את נבחרת צרפת הצעירה (ארץ הולדתו) עד גיל 18, אך מאוחר יותר הצטרף לנבחרת מרוקו (בשל מוצאו מאביו) שעד גיל 20. 

ב-19 בנובמבר 2008 שיחק את המשחק הבינלאומי הראשון שלו בבוגרים של נבחרת מרוקו, נגד נבחרת זמביה, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה.
חבורת אוטומורפיזמים

בתורת החבורות, חבורת אוטומורפיזמים של חבורה G היא אוסף כל האוטומורפיזמים של החבורה לעצמה, כלומר, אוסף הפונקציות ההפיכות , המקיימות את התנאי  (מאקסיומה זו נובע גם ש- , כאשר 1 הוא איבר היחידה של G).
אם G היא חבורה, כל פעולת הצמדה, מהצורה , היא אוטומורפיזם, הנקרא אוטומורפיזם פנימי. אוסף האוטומורפיזמים הפנימיים הוא תת-חבורה נורמלית של , שאותה מסמנים בסימון . הפונקציה  המעתיקה את האיבר g לאוטומורפיזם ההצמדה  היא הומומורפיזם, שהתמונה שלו היא כמובן , והגרעין שלו הוא המרכז  של G. לפי משפט האיזומורפיזם הראשון, .
אוטומורפיזם שאינו פנימי נקרא "חיצוני". תוך שיבוש קל של הטרמינולוגיה, חבורת המנה  נקראת חבורת האוטומורפיזמים החיצוניים של G. לחבורה אבלית אין אוטומורפיזם פנימי לא טריוויאלי, אבל כאשר המרכז קטן (ובפרט, כאשר הוא טריוויאלי), לא פשוט לבנות אוטומורפיזמים חיצוניים, ובדרך כלל חבורת האוטומורפיזמים החיצוניים קטנה ביחס לחבורה. חבורה בת מרכז טריוויאלי ונטולת אוטומורפיזמים חיצוניים נקראת חבורה שלמה.
עץ לבוד

עץ לבוד (נקרא גם לביד, ובעגת תעשיית העץ והנגרים: דיקט או סנדוויץ') הוא לוח עץ תעשייתי המורכב משכבות עץ ניצבות זו לזו (לבדים). הלבדים בעובי של 1 מ"מ עד 4.7 מ"מ. בדרך כלל, הכריכה בעובי של 1.5 מ"מ ולבדי המילוי עבים יותר. מספר הלבדים הוא תמיד אי-זוגי - באופן זה מתקבל איזון כוחות פנימי מיטבי ונטיית החומר להתכופף היא מינימלית. העץ הלבוד הוא בעל יחס חוזק למשקל גבוה יחסית לחומרים מרוכבים אחרים, ואחיד יותר מעץ טבעי. העץ הלבוד משמש לבניית סירות ובתים ועד לסוף מלחמת העולם השנייה היה חומר פופולרי גם לבניית מטוסים. לצד זה הוא משמש לבניית רהיטים, ובייחוד ארונות ומטבחים. 
טכנולוגיית ייצור העץ הלבוד מאפשרת יצירת לוחות עבודה מעץ בממדים אשר לא תמיד ניתן לנסרם מתוך העץ הגולמי. בעוד לוחות עץ גושני (בעגה: "עץ מלא") מנוסרים ישירות מגזע העץ ולפיכך מוגבלים ברוחבם לכל היותר לקוטר הגזע, לוחות עץ לבוד יכולים להיות רחבים הרבה יותר. נוסף על גודלו, לעץ לבוד יתרונות נוספים על עץ גושני. עץ גושני, מעצם היותו חומר היגרוסקופי (סופח ופולט לחות) נוטה להתעוות עם הזמן, בעוד שבתוך עץ לבוד, ששכבות העץ המרכיבות אותו מונחות שתי וערב, מתקיים איזון בין כוחות הפועלים לעיוותו במימד אחד לבין כוחות הפועלים לעוות אותו בניצב להם. התוצאה היא לוח שנוטה להתעקם ולהתעוות משמעותית פחות מעץ גושני.

תהליך הייצור

בולי העץ נחתכים בניצב לאורכם, ליצירת בולים באורך המתאים לעיבוד (בדרך כלל 260 ס"מ). לאחר מכן מקולפים ומרוככים על ידי בישול בקיטור. בול העץ המבושל מוזן למחרטת למינציה. במחרטה, בול העץ מסובב כנגד סכין המקלפת פורניר (אנגלית: veneer, שכבת עץ דקה) רציף בעובי קבוע, בתהליך הדומה לחידוד עיפרון.
הפורניר הרציף נחתך בגיליוטינה ליחידות בגודל אחיד, וכך גם מוודאים שמקטעים פגומים יוסרו. לאחר מכן הפורניר מיובש ל-14% עד 2% רטיבות משקלית בהתאם לסוג הדבק והמיקום המיועד בלביד (כריכה או מילוי). פיסות הפורניר המיובשות מצורפות זו לזו ליצירת פיסות בעלות ממדים אחידים.
פיסות הפורניר נמרחות בדבק (הפיסות הזוגיות משני הצדדים, או כל פיסה מצד אחד למעט הכריכה) ומונחות זו על גבי זו בכיוונים מאונכים זה לזה. הדבק יכול להיות עמיד במים (WBP) או עמיד ברטיבות (MR). הדבק העמיד במים הוא פולימר של פנול-פורמאלדהיד, ונקרא גם דבק אדום. הדבק העמיד בלחות הוא אוראה-פורמאלדהיד, ונקרא גם דבק לבן. לאחר ההרכבה של דפי הפורניר זה מעל זה עד ליצירת ערמה בגובה של כמטר, הערימה נכבשת במכבש קר על מנת להעביר את הדבק בין שכבות הפורניר, ולהדביק את הדפי הפורניר שיצרו לביד בודד זה לזה, כך שניתן יהיה להכניס אותם בקלות למגרה במכבש החם. הלוחות שנוצרים בכבישה הקרה, מוזנים למכבש חם, כל לוח במגרה נפרדת ונכבשים. ככל שטמפרטורת הכבישה גבוהה יותר, זמן הכבישה קצר יותר. טמפרטורת כבישה אופיינית לדבק לבן היא 115°, ולדבק אדום 140°. זמן כבישה אופייני הוא דקה לכל מילימטר עובי.
התוצר של המכבש החם הוא כבר עץ לבוד. העץ הלבוד עובר מריחה של חומר לטיפול קוסמטי בפגמים קלים, מנוסר למידה (המידה הסטנדרטית היא 122 על 244 ס"מ), מלוטש, וממוין לפני שנארז ונשלח לרחבי העולם.

חוזק

עץ הוא חומר העשוי מטבעו סיבים בעלי כיוון אחיד. כאשר מגלפים את העץ הטבעי ומתקבל
הווניר, לפיסה דקיקה זו חוזקי כפיפה, מתיחה וגזירה שונים בהתאם לציר הפעלת הכוח. עם כיוון הסיבים, ללוח יכולת התנגדות למאמצים אלו אולם בניצב לכיוון הסיבים הוא חלש הרבה יותר. הדבקתם של הוונירים בכיוונים מאונכים זה לזה לסירוגין מקנה ללוח העץ חוזק בשני הכיוונים גם יחד וכן מגדילה את עוביו ובכך מגדילה את מומנט ההתמד שלו כנגד כפיפה וגזירה.
סמוקוב

היסטוריה

היישוב נוסד בראשית המאה ה-15 כמחנה כורים אשר עסקו בכריית ברזל באזור. התעוד הכתוב הראשון ליישוב קיים בתעודות עות'מאניות מ-1455. החל מראשית המאה ה-16 נודעה העיר כצומת מסחר ובה בתי מלאכה לייצור אמצעי לחימה לצבא ולצי העות'מאני, שהתבססו על חרשי הברזל שהתגוררו בה. באמצע המאה ה-19, בעידן התחייה הלאומית הבולגרית, נודעה העיר כמרכז תרבותי ורוחני ובה התגוררו סופרים, ציירים ואדריכלים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), הפכה מתוקף חוזה סאן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה. בראשית המאה ה-20 התפתחה במקום גם תעשיית טקסטיל, עיבוד נחושת וטבק.

כלכלה

בסמיכות לעיר מצויים שני נתיבי תעבורה אירופיים – עורק מספר 4, המחבר את מרכז אירופה דרך בולגריה לאיסטנבול, ועורק מספר 8, כביש חוצה-בלקן, שנתיבו עובר דרך אלבניה, מקדוניה, בולגריה ורומניה.
ענף התיירות מניב את עיקר התוצר המקומי הגולמי, ובשטח הרשות המקומית ישנם גם מספר מפעלי טקסטיל, עיבוד עץ ומתכת. סמוקוב נודעת בכל בולגריה בתפוחי האדמה המגודלים בשטחה. התחבורה מהעיר ואליה מתבצעת באמצעות אוטובוסים.
צומת גוש עציון

היסטוריה

בשנת 1926 רכשה חברת "זיכרון דוד" את האדמות הכוללות את אזור הצומת, במטרה להקים התיישבות יהודית על אם הדרך ירושלים-חברון. בשנת 1927 הוקם במקום מגדל עדר, היישוב היהודי הראשון על אדמות גוש עציון בעת החדשה. כעבור שנתיים, במהלך מאורעות תרפ"ט, ננטש היישוב, הועלה באש ונהרס כליל על ידי הערבים.
ב-1933 רכש את המקום שמואל צבי הולצמן מידי חברת 'זיכרון דוד'. סמוך לצומת הקים הולצמן בשנת 1936 מרפאה שטיפלה בתושבים של כפר עציון ואף בתושבי הכפרים הערביים באזור, כדי לקיים שכנות טובה. מבנה המרפאה, אשר ננטש בשנית במהלך המרד הערבי הגדול קיים עד היום בפינתו הצפון מערבית של הצומת ומשמש כקיוסק. מעבר לכביש לכיוון דרום הוקם באותה תקופה מאגר מים מקורה על ידי המנדט הבריטי.

ביטחון


בצומת הגוש אירעו אירועים ביטחוניים רבים, במיוחד במהלך אינתיפאדת הסכינים, ובמהלך האינתיפאדה השנייה היה במקום מחסום בידוק צה"לי.
בי"ג בתשרי ה'תשס"ו התבצע בטרמפיאדה לכיוון קריית ארבע פיגוע הירי הקטלני ביותר בצומת, ונרצחו בו שלושה אנשים. בצומת הוקם גל-עד לזכר שלושת הנרצחים. לאחר הפיגוע הוגברה נוכחות צה"ל במקום, אולם בשנים הבאות התבצעו בצומת עוד מספר ניסיונות (שחלקם הצליחו) לפיגועי דקירה ודריסה.
במהלך גל הטרור שאירע בסוף שנת 2015 התבצעו בצומת כעשרה פיגועי דריסה ודקירה שבהם נפצעו ונהרגו 2 ישראלים. בעקבות כך תוגברה האבטחה על הצומת והוצבו בו מצלמות אבטחה ועמדות שמירה נוספות, אשר מאוישות גם כיום.
ב-2018 הלחין יוני גנוט שיר המלווה בקליפ בשם "אין לי צומת אחר" (מילים: שמואל מוניץ) לזכר הישראלים שנרצחו בצומת.
Flashdance... What a Feeling

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי איירין קארה וקית' פורסי והופק על ידי ג'ורג'ו מורודר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין את שירי פסקול הסרט "פלאשדאנס". במקור, השיר יועד לדונה סאמר שוויתרה עליו והחליטה שלא להקליטו.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הזהב בארצות הברית, על סך מכירות של 500,000 עותקים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-3 בפברואר 2010. הקליפ מכיל בתוכו קטעים מתוך הסרט "פלאשדאנס". בין היתר, ניתן לראות את איירין קארה רוקדת על כיסא, תוך שמים נשפכים עליה מהתקרה.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-44 מיליון צפיות.
יעקב אורנשטיין (אדריכל)

יעקב אורנשטיין (Jacques Ornstein‏; 18 בדצמבר 1885–1953) היה אדריכל ומהנדס ביישוב, מראשוני האדריכלים בסגנון הבינלאומי בתל אביב.

קורות חייו

ז'אק (יעקב) אורנשטיין נולד בווינה שבאוסטריה לאיגנץ וברטה לבית גנס, במשפחה בת תשעה ילדים. הוא סיים לימודי הנדסה בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה ב-1908 ועבד כמהנדס בניין עבור הרכבת הקיסרית בווינה ובאינסברוק. נישא למרגרטה (מרגלית) לבית אופנהיימר, ילידת 1888, ממשפחה וינאית יהודית אמידה. לבני הזוג נולדו התאומות יהודית ושושנה (סוזי; 1911 - 1998) והבן דוד (1918 - 2007). בפרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האוסטרי, שירת כקצין ומהנדס וזכה בעיטור צלב הברזל הקיסרי. האם, מרגלית, עברה עם בנותיה לבית הוריה בווינה, שם הייתה בבעלותם חנות אופטיקה מפוארת.
אורנשטיין שימש כמאמן בקבוצת הכח וינה ופגש את בנימין זאב הרצל במהלך אימון. השניים שוחחו והתרשמו הדדית זה מזה.
עקב כך עלה יעקב לבדו לארץ ישראל ביוני 1920 ולאחר שמצא משרה שכנע את האם להצטרף אליו. המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1921 והתיישבה ברחוב אחד העם 42 בתל אביב. מרגלית אורנשטיין פתחה את הסטודיו הראשון למחול מודרני בארץ ישראל ב-1922 בבית המשפחה.
בסביבות שנת 1933 הגיע האדריכל שלמה ליאסקובסקי (?1903 - 2001) לביקור בארץ ישראל. אורנשטיין הציע לו לפתוח משרד אדריכלים בשותפות וליאסקובסקי עלה לארץ. בתקופה זו תכננו השניים בעיקר מבנים מסחריים ומבנים מעורבים. לאחר חמש שנים פורקה השותפות בעקבות החלטתו של ליאסקובסקי להגר לארגנטינה.
דמיטרי צ'יסטיאקוב

קריירת מועדונים

את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ערך בליגה המקצועית עבור זניט-2 ב-15 ביולי 2013 במשחק נגד טוסנו. הוא אומנם נכלל בסגל של זניט סנקט פטרבורג, אך מעולם לא הופיע במדיה ובעיקר נשלח להשאלה לקבוצות אחרות ושיחק במדי מיקה אשטראק הארמנית ובשיניק ירוסלבל ובטמבוב מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, לפני שזכה להתעניינות מצד מועדונים בכירים אחרים במדינה.
לבסוף, ב-7 ביוני 2019, הוא חתם על חוזה לארבעה שנים עם רוסטוב. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי במדי רוסטוב ב-13 ביולי 2019 במשחק מול אורנבורג.

קריירה בנבחרת

הוא נקרא לסגל הנבחרת הלאומית לראשונה למשחקי מוקדמות יורו 2020 מול סקוטלנד וקפריסין, ב-10 וב-13 באוקטובר 2019.
RavMonE.exe

RravMonE (מוכר גם כ-RJump) הוא וירוס מחשבים מסוג סוס טרויאני שנכתב בפייתון, אשר "פותח דלת אחורית" במחשבים, שמערכת ההפעלה שלהם היא חלונות. ברגע שהמחשב נדבק, הווירוס מאפשר למשתמשים בלתי מורשים לקבל גישה לתכולת המחשב. הדבר מהווה סכנה לבעל המחשב, כיוון שהתוקף מסוגל לגנוב מידע אישי ולהשתמש במחשב כנקודת גישה לרשת פנימית.
RavMonE התפרסם בספטמבר 2006 כאשר מספר נגני איפוד נשלחו כשהם מכילים את הווירוס. חברת אפל ספגה ביקורת ציבורית על כך שהמוצר שלהם הכיל וירוס.
גרמניה עילית

גרמניה עילית הייתה פרובינקיה רומית שהשתרעה מדרום לריין במעלה זרימת הנהר לעומת גרמניה תחתית. הפרובינקיה השתרעה על האזורים הכלולים היום בדרום מערב גרמניה, מערב שווייץ ומחוזות אלזס ויורה שבצרפת. היישובים העיקריים בפרובינקיה היו בסנקון, שטרסבורג, ויסבאדן ובירת הפרובינקיה, מיינץ. האזור של הריין הזורם דרך גרמניה עילית נקראת "הריין האמצעית".
האזור של גרמניה עילית נכבש על ידי יוליוס קיסר בשנת 58 לפני הספירה. בין השנים 32-28 לפני הספירה לקח אוגוסטוס קיסר לאחריותו הישירה את האזור, ביחד עם פרובינקיות נוספות, בטענה שהוא מצוי בסכנה. 
בשנת 27 לפני הספירה הכליל אוגוסטוס קיסר את האזור בתוך פרובינקיית גאליה בלגיקה. 
בשנים הבאות הוצבו יחידות צבא רבות באזורי גרמניה עילית ותחתית במסגרת ההגנה מפני השבטים הגרמאניים ויציאה למסעות כיבוש וענישה בגרמניה. במסגרת זאת הוקמו בגרמניה עילית מבצרים במיינץ, וטרה וכסנטן ששימשו כבסיסי יציאה עבור הלגיונות הרומיים, בין השאר של דרוסוס יוליוס קיסר. 
בשנים 69-70 התרחש באזור המרד הבטאווי אשר הצליח בהתחלה בהשמדת ארבעה לגיונות רומיים, והשמדת כל המבצרים הרומיים לאורך הריין. עם תפיסת השלטון על ידי אדריאנוס הוא יצא למסע לכיבוש מחדש של האזור והמבצרים נבנו מחדש. בסביבות שנת 90 לספירה ארגן הקיסר דומיטיאנוס מחדש את פרובינקיית גאליה בלגיקה וחילק אותה בין אזור אזרחי לאזור צבאי. האזור הדרום מזרחי של הפרובינקיה הפך לפרובינקיית גרמניה עילית.
ספרינגבוק (דרום אפריקה)

היסטוריה

עד 1852 שכנה במקום בו נמצאת כיום ספרינגבוק חוות מלקבושקויל (Melkboschkuil). באותה שנה נקנה שטח החווה תמורת 750 ליש"ט (כ-573 אלף ליש"ט בערכי 2010), במטרה להקים במקום מכרה נחושת. ב-1862 הוקמה העיר, בשם ספרינבוקפונטיין (Springbokfontein, מילולית: "מעיין הדלגנים". עם השנים התקצר שמה לספרינגבוק. במהלך מלחמת הבורים הוקמה בעיר מצודה ששימשה את מאני מאריץ ואנשיו.
מרבצי הנחושת סביב העיר הידלדלו עם השנים, אך היא נותרה המרכז העירוני החשוב בנמקוואלנד. כיום מתפרנסים תושביה בעיקר מתיירות, מסחר וחקלאות.

גאוגרפיה

העיר שוכנת בגובה של 1,007 מטר מעל פני הים, בעמק בין שתי כיפות הגרניט של הרי הנחושת הקטנים (Klein Koperberge). היא שוכנת במפגש בין שני כבישים ארציים חשובים: N7, המוביל מקייפטאון לנמיביה ו-N14, המוביל ממנה לאפינגטון, קרוגרסדורפ ופרטוריה.
העיר שוכנת באזור מדברי, המפורסם בכך שבעונת האביב משנה את פניו ומתכסה בפריחה ססגונית.
הדיוויזיה השמינית (ורמאכט)

הדיוויזיה השמינית

הדיוויזיה הוקמה הוקמה באופלן ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד היינריך הרינג. בשנת 1939 הדיוויזיה לחמה במסגרת המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה ה-14. הדיוויזיה נעה בשלזיה וכבשה את קרקוב, ולאחר מכן השתתפה בהתקפה על הצבא הפולני בין לבוב ולובלין. לאחר סיום המערכה בפולין הועברה הדיוויזיה אל הרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הדיוויזיה במסגרת הארמייה הרביעית, והשתתפה עמה בקרב על בלגיה. לאחר כיבוש בלגיה נעה הדיוויזיה אל תוככי צרפת, השתתפה בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940, ובכיבוש דנקרק ופריז. באביב 1941 הדיוויזיה הועברה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה.

הדיוויזיה הקלה השמינית

לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 להדיוויזיה הקלה השמינית. הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק.

דיוויזיית היגר השמינית

ביוני 1942 היא הפכה להיות דיוויזיית היגר השמינית. היא לחמה בקרבות שונים תחת הארמייה ה-16, והשתתפה בקרבות על פסקוב תחת הארמייה ה-18. בשנת 1944 היא השתתפה בקרבות בהונגריה, בקרפטים ובסלובקיה. היא נכנעה לצבא האדום ב-8 במאי 1945.