google/wiki40b huggingface dataset:
אבל אגילאר

דפורטיבו קאלי

אגילאר התחיל לשחק כדורגל בליגה של בוגוטה, העיראק בה גדל, לצד שחקנים כרדאמל פלקאו וסטלין מוטה. יכולותיו הטובות לא נעלמו מראשי קבוצת דפורטיבו קאלי, שהחליטו להביא את הילד למחלקת הנוער, מהטובות בקולומביה. אבל שיחק במחלקות הנוער השונות של דפורטיבו ובשנת 2002 ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת. תוך שנה הפך לאחד השחקנים החשובים במועדון, כשהגיע איתו לגמר האליפות, שם הפסידו לדפורטס טולימה. כעבור שנה הגיעה הקבוצה ביחד איתו לרבע גמר גביע ליברטדורס ואת התגמול על יכולתו המצוינת קיבל בדמות זימון לטורניר הקופה אמריקה 2004 על ידי מאמן הנבחרת דאז, ריינלדו רואדה, שאף אימן אותו בבנבחרת הצעירה. את הפרק שלו בקאלי סיים ב-2005, כשהיה חלק חשוב מהקבוצה שזכתה באליפות הפינליססיון 2005.

היציאה לאירופה

בינואר 2006 הוא נמכר לאודינזה מהליגה האיטלקית הבכירה והושאל מיד לאסקולי ששיחקה בזמנו גם היא בליגה הראשונה, אך בעקבות קשיים טכניים בהעברה חזר בינואר 2006 לאודינזה. אגילאר קיבל מעט הזדמנויות בקבוצה וצבר במדיה 2 הופעות בלבד. בינואר 2007 הושאל לחרס מהליגה השנייה בספרד ושיחק במדיה 48 פעמים, אולם הקבוצה נכשלה וסיימה רק במקום ה-15. בעונת 2008/2009 עבר להרקולס וכבש תשעה שערים, וכמעט הצליח לעלות עם הקבוצה לליגה הבכירה כשהקבוצה סיימה במקום הרביעי. ביולי 2009 עבר לריאל סרגוסה מהליגה הראשונה, וערך את הופעת הבכורה שלו ב 29 באוגוסט כשפתח בהרכב ושיחק 71 דקות בניצחון הביתי של הקבוצה על טנריפה. אגילאר שוחרר רשמית מאודינזה ביולי 2010, וחתם על חוזה ל-4 שנים שוב בהרקולס, שרכשה 10% מכרטיס השחקן שלו תמורת 1.5 מיליון דולר. בעונת 2012/2013 עבר לשחק בדפורטיבו לה קורוניה ונשר איתה בסיום העונה לליגה השנייה. באוגוסט 2013 חתם על חוזה של שלוש שנים בשורות טולוז מהליגה הראשונה בצרפת. ב-20 במאי 2015 נפצע והושבת למשך שלושה חודשים, מה שגרם לו להפסיד את טורניר הקופה אמריקה 2015 עם הנבחרת.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל לבלנשש מליגה הפורטוגלית וערך את הבכורה בתבוסה 0-5 לבנפיקה. את השער הראשון בקבוצה כבש בניצחון 2-3 על מוריירנסה ב-13 בפברואר.

חזרה לדפורטיבו קאלי

ב-12 ביוני 2016 סגר אבל אגילאר מעגל כשחזר לקולומביה ולמדים של דפורטיבו קאלי, כמעט 11 שנים לאחר שעזב אותה. את הבכורה המחודשת עשה באצטדיון מנואל מוריו טורו ב-10 ביולי מול דפורטס טולימה ואת השער הראשון מאז חזרתו הבקיע בקלאסיקו מול אמריקה קאלי במסגרת שמינית גמר הגביע הקולומביאני.

הנבחרת הלאומית

אגילאר שימש כקפטן הנבחרת הצעירה של קולומביה והוביל אותה למקום השלישי באליפות העולם עד גיל 20 של שנת 2003 שנערכה באיחוד האמירויות. מאז שנת 2004 הוא משחק בנבחרת הבוגרת של קולומביה ובקופה אמריקה 2004 הוא כבש שני שערים שעזרו לנבחרת לסיים במקום הרביעי בטורניר. במוקדמות מונדיאל 2010 שיחק 7 משחקים אך כשל עם הנבחרת להעפיל. במוקדמות מונדיאל 2014 היה חלק חשוב מהנבחרת שהעפילה כששיחק 11 משחקים ואחר כך זומן להיות חלק מסגל הנבחרת במונדיאל עצמו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במפעל בניצחון של קולומביה 0-3 על יוון. במשחק של קולומביה נגד אורוגוואי במסגרת שמינית הגמר הוא בישל את השער הראשון של חאמס רודריגס בניצחון 0-2. אגילאר החמיץ את טורניר הקופה אמריקה 2015 בגלל פציעה, ולקופה אמריקה 2016 כלל לא זומן. במוקדמות מונדיאל 2018 הוא חזר לקראת החצי השני של הטורניר, שיחק 8 משחקים וכבש שער אחד והעפיל עם הנבחרת לרוסיה. למרות כושרו הירוד, הוא נבחר על ידי המאמן פקרמן לסגל הסופי לקראת מונדיאל 2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק השני של קולומביה בטורניר מול פולין אך יצא עקב פציעה כבר במחצית הראשונה ולא שב יותר לשחק בטורניר שבו הודחה קולומביה בשלב שמינית הגמר.
טריברקה

היסטוריה

טריברקה הוזכרה לראשונה בסביבות 1523. עם זאת, על פי מקורות אחרים, היא נוסדה בשנות ה-60 של המאה ה-19 - העשור בו התיישבו באופן פעיל בחופי מורמן.
בסוף המאה ה-19 היישוב החל להתפתח כשנבנו בה כנסייה, מגדלור ותחנת מזג אוויר (הראשונה בחוף מורמנסק). שמות המאפיינים הגאוגרפיים של האזור, כמו כף דיפלרנסקוגו, זבאלישין ואחרים מתייחסים למשלחת הגדולה של פיוטר הגדול.
בתחילת המאה ה-20, טריברקה פותחו בה עסקי בקלה ודייג כרישים (שאומצו בעיקר על ידי הנורווגים אשר החזיקו בבעלותם מפעל דגה וחנות). בסוף שנות העשרים התארגן הכפר כחווה הקיבוצית הראשונה; היא כללה משק חלב ועדר איילים בנוסף לסירות הדייג.
לפני מלחמת העולם השנייה, הדייגים ועובדי רפת החווה הקיבוצית זכו מספר פעמים על הישגיהם ונשלחו להציג את מרכולתם במרכז ודנ"ח במוסקבה. בניית מספנות בכפר ליודייני החלה בערך באותה תקופה.
טריברקה התפתח במהירות לאחר המלחמה. בשנות ה-40 - 60 היו שתי כפרים, שתי רפתות, עופות, עדר איילים בן 2,000 ראשים, חוות גידול חורפנים אמריקאים ושני מתקני עיבוד דגים בכפר, כמו גם חנויות ומחסנים של בסיס הצי "גוסלוב" (ארגון ממשלתי לפועלים מיומנים). באותן שנים התרחבו המספנות ועבדו במלוא יכולתם. בכפר פעל מרכז קהילתי, מועדון חלוצים צעירים, שני בתי ספר (יסודי ותיכוני), פנימייה לילדים מיישובי החוף, מרכז אשפוז, בית חולים ותחנת טיפול נמרץ לאמבולנסים.
טריברקה הפכה למרכז המינהלי של המחוז המקיף אותו וצומח והתפתח בקצב מהיר מאוד.
הנפילה החלה בשנות השישים, אז הועבר המחוז לתחום השיפוט של העיירה סברומורסק. ככל שגדלה כמות הספינות וציי הדייג הצליחו לנסוע ביתר קלות באוקיינוס הפתוח, עסקי הדיג החופי הפכו פחות חשובים. מתחם עיבוד הדגים שהוקם במורמנסק הציב את מתקני העיבוד הקטנים יותר בטריברקה.
עם השנים החווה הקולקטיבית בוטלה, בסיס הים הלבן פורק, עדר האיילים הועבר לכפר לובואוזרו והמפעל לעיבוד הדגים נסגר משום שספינות דיג גדולות לא היו מסוגלות להיכנס לנהר מהאוקיינוס.
בשנות השמונים נהרס בית הגידול של דגי הסלמון במהלך הקמת המפעלים ההידרואלקטריים על נהר טריברקה. בשנות האלפיים הכפר שוב הוכפף למחוז במקום העיירה סוורומורסק.
בשנת 2019 מושל מחוז מורמנסק אנדריי צ'יביס הודיע כי ממשלתו מתכננת לפתח באופן מקיף את הכפר שננטש, שמהווה פנינה טבעית.

בתרבות הפופולרית

סרט הדרמה הרוסי לוויתן משנת 2014, שזכה בגלובוס הזהב בשנת 2015, צולם בטריברקה.
קוויקסילבר

קוויקסילבר היום

קוויקסילבר מתפעלת בסביבות 150 חנויות בערים מרכזיות באוסטרליה, ניו זילנד והאוקיינוס השקט, אירופה, צפון ודרום אמריקה, אסיה ואפריקה. מוצריה נמכרים גם בחנויות אחרות ברחבי העולם. בנוסף, החברה מתפעלת כמה חנויות נפרדות המוכרות רק מוצרים מקו רוקסי. בישראל המותג מיוצג על ידי חברת סקאל החזקות, ומפעילה חנויות בקניון ארנה, בקניון רמת אביב, בשדרה השביעית באר שבע ובאילת.
קוויקסילבר נותנת חסות לבערך 500 גולשי גלים חובבניים ומקצועיים, מחליקי סנואובורד, גולשי סקי ומחליקי סקייטבורד. ביניהם גולש הגלים קלי סלייטר ומחליק הסקייטבורד טוני הוק. בנוסף, לחברה זכויות על טורנירי גלישת הגלים "קוויקסילבר פרו" בצרפת ובגולד קואוסט שבאוסטרליה.

רוקסי

רוקסי (Roxy) הוא מותג של החברה המייצג ביגוד, אביזרים וציוד גלישה, המיועד לנשים ונערות. הביגוד מעוצב בעיקר בבריטניה על ידי אליס ווסט ושאר צוות רוקסי. לוגו המותג מורכב משני העתקים של הלוגו של קוויקסילבר, כאשר אחד מהם משתקף, ושניהם ביחד יוצרים צורה של לב. הרעיון המקורי מאחורי יצירת המותג היה יצירת ביגוד והנעלה לנשים ונערות העוסקות בספורט אתגרי, על מנת שלא תצטרכנה ללבוש ביגוד גברי בזמן העיסוק בספורט.
אומרים שהיה פה

מבנה התוכנית

כל פרק סוקר שנתיים בתולדות מדינת ישראל, והוא מורכב מקטעים בהם מדבר יהונתן גפן, לרוב בחרוזים. כמו כן משודרים במהלך הפרק ראיונות שונים עם אישים שהיו מעורבים באירועים בהם עוסק הפרק. בנוסף, במהלך הפרק מוצגות כותרות עיתונים מהשנים המדוברות.
עמוס שוקן

ביוגרפיה

עמוס שוקן נולד בשנת 1944, בן לשולמית פרסיץ ולגרשום שוקן ונכד לזלמן שוקן, מייסד הוצאת שוקן ולשושנה פרסיץ, חברת הכנסת הראשונה עד השלישית מטעם סיעת הציונים הכלליים. לעמוס שוקן אח ואחות: הלל שוקן, אדריכל, ורחלי אדלמן, מנהלת הוצאת שוקן.
בילדותו ובצעירותו עבד בתפקידים שונים בעיתון, כולל כמחלק עיתונים. שירת בממר"ם. לאחר שחרורו מצה"ל השתלב בעיתון כעוזר הנהלה, וסיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן נסע לארצות הברית, שם סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1972 מונה למנכ"ל "הוצאת עיתון הארץ בע"מ". ב-1983, חרף התנגדות אביו, הקים את העיתון "חדשות", שנסגר לאחר תשע שנות פעילות, משום שכשל כלכלית.
עמוס שוקן הוא מהבולטים באספני האמנות בישראל. נשוי לאירית ואב לשניים, הבכור שבהם, רוני שוקן, הוא עיתונאי ומשפטן.

השקפתו הפוליטית

שוקן כמעט ואינו מפרסם מאמרים פרי עטו ב"הארץ". מאמריו המעטים חושפים עמדות התומכות בחירויות הפרט על חשבון המדינה, למשל במקרה של תמיכה בסרבנות של טייסים (תוך הבעת התנגדות לעמדה המערכתית שאותה הביע עיתונו); או במקרה של מעמדם האזרחי של ערביי ישראל.
במהלך האינתיפאדה השנייה הודיעה העיתונאית עירית לינור, כי היא מבטלת את המנוי על "הארץ" בשל דעותיו ה"אנטי-ציוניות", כלשונה. שוקן הגיב למכתבה וענה:
מוזר לי שמישהו יכול לומר על "הארץ" שהוא עיתון אנטי-ציוני, כשבעיני הוא עיתון ציוני לעילא, וכזה היה תמיד... אני מבטיח לך שאעמוד על המשמר כדי ש"הארץ" ימשיך להיות העיתון הציוני כפי שהיה תמיד, בשנים טובות ורעות, ושלנגד עינינו יעמדו, כפי שעמדו תמיד, טובתה של מדינת ישראל וטובת האנשים שחיים בה, כמיטב הבנתנו ומצפוננו.
אחד ממאמריו הידועים, בשם "האם ישראל רוצה שלום?" פורסם ב"הארץ" בנושא השתלבות במרחב ושלום בין העמים, בעקבות החלטת הכנסת לאשר את התיקונים לחוק האזרחות והכניסה לישראל, לפיהם לא יוכל אזרח ישראלי (כשהכוונה בעיקר לערביי ישראל), הנשוי לבן או בת זוג שנולדו בשטחים, לחיות עמם בישראל. במאמר טען שוקן כי "בתיקון לחוק יש איפוא אפליה קשה ופגיעה בזכויות האזרח של ערביי ישראל". 
בדצמבר 2017, בעקבות התקרית שבה הנערה הפלסטינית עהד תמימי תקפה חיילי צה"ל בכפר נבי סאלח, צייץ שוקן בטוויטר כי הנערה היא "גיבורה שאינה מוכנה להיכנע להשפלה של נוכחות צבא כיבוש".
שוקן השווה בין אלמנטים מן השלטון הנאצי בגרמניה לבין המתרחש בישראל. בראיון לאתר וואלה! NEWS בשלהי 2017 הסביר: "נאצים זה לא רק תאי גזים, אלא גזענות, הדרה של מיעוט, הרבה דברים שיש במדינת ישראל."
שלמה פרחון

רבי שלמה בן אברהם בן פרחון, מילונאי יליד 'מצודת בני חמאד' שבאלג'יריה שהיגר לאיטליה, והיה ממפיצי תורת הלשון הספרדית באיטליה במאה ה-12, בן דורו של רבנו תם.
שם משפחתו יחיד במינו, אך מכך שהוא כותב בצמוד לשם משפחתו "הידוע" נראה שהיה מוכר בשם זה. בן פרחון נולד לפי דבריו במצודת בני חמאד. לימים היגר לסלרנו שבדרום איטליה, ושם השלים את מילון המקרא שלו, מחברת הערוך.
בן פרחון בדבריו קורא לספרו 'הערוך', ומזכיר שם את מילוניהם של מנחם בן סרוק ורבי נתן מרומי בן יחיאל. הספר נקרא בפי כל "מחברת הערוך" כדי להבדילו מספר הערוך, אף על פי ש"מחברת" הוא שם הניתן לכל אוסף כתבים. הספר מקיף את הלקסיקוגרפיה העברית של ימי הביניים לאחר רבי יונה אבן ג'נאח, והוא גם מודיע בהקדמתו כי שאב מספרי יונה אבן ג'נאח ויהודה חיוג' וספר השרשים הוא הבסיס שעליו הוא ייסד את מילונו. לא ידוע תאריך לידתו או תאריך פטירתו, אך לפי דבריו בסיום ספרו הוא מעיד שסיים את ספר הדקדוק שלו בשנת 1161 בעיר סלרנו שעל שפת הים (בדרום איטליה).
לפי דבריו קיבל בן פרחון תורה מפי שלשה חכמים גדולים – רבי אברהם אבן עזרא, רבי יהודה הלוי, ורבי אפרים מקלעה (תלמידו של הרי"ף); אך נראה שלא היה תלמידם של רבי אברהם אבן עזרא ורבי יהודה הלוי ממש, אלא דן אתם בסוגיות מספר כדבריו: "וכל מה שהוקשה לי בקשתי פירושו מרבותיי", אך לרבי אפרים מקלעה היה תלמיד חבר.
ב-1170 טען רבי יהודה אבן תיבון ש"הערוך" אינו אלא פלגיאט של מילון אבן ג'נאח; אך טענה זו אינה צודקת, הואיל ובימי הביניים מקובל היה יחס ליברלי לגבי השימוש בספרי אחרים. בנוסף לכך, מכיל ספרו של פרחון חומר מקורי, בין היתר חומר בעל עניין היסטורי-ספרותי והלכתי, וכן פירושים מקוריים לקטעים מקראיים.
עיקר חשיבותו של ספרו בהיותו כתוב עברית – עבור היהודים שישבו בעולם הנוצרי – ומביא להם את הישגי הבלשנות העברית שהושפעה מהבלשנים הערביים בספרד. זוהי גם מטרתו המוצהרת של פרחון, ובכך הלך בעקבות מורו אבן עזרא. הספר זכה לתפוצה רבה בשל בהירותו, רהיטותו וסגנונו המלוטש.
את החיבור העתיק והוציא לאור זלמן בן גוטליב בן כוכב טוב בשנת תר"ד (1844). בעמוד האחרון של הספר כותב המעתיק:
החכם מו"ה יש"ר נ"י כתב אלי במכתב "לא אמנע מהגיד לך, כי היה בידי זה שנים ספר כתיבת יד על קלף כולל ביאור על נביאים וכתובים בקיצור מופלג על פי הדקדוק ומלוקט מן המפרשים הקדמונים, מתחיל מספר מלכים והולך על הסדר עד סוף דברי הימים, ומן החרוזות הנמצאות בסוף הספר נראה שמחבר הביאור הזה הוא ר' שלמה פרחון עצמו. ויוקר הביאור גלוי לעין כל, באשר הוא כולל דעות בן גנאח וחיוג ושאר הקדמונים על כמה פסוקים קשי ההבנה.
ולסיום מוסיף מעתיק הספר בשמו של מ"א גינזבורג: "טוב מעתיק דברים מועילים, ממחבר דברים בטלים".
מודל מערכת השמש בשוודיה

מודל מערכת השמש בשוודיה הוא המודל הגדול ביותר בקנה מידה אמיתי של מערכת השמש, והוא פרוש לאורכה של שוודיה באופן הממחיש את ממדיהם האמיתיים של כוכבי הלכת וגרמי השמים ואת המרחקים ביניהם.
השמש מיוצגת במודל על ידי אריקסון גלוב, היכל הספורט הלאומי של שוודיה, הממוקם בסטוקהולם. ארבעת כוכבי הלכת הפנימיים (כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים) ממוקמים אף הם בסטוקהולם, אך כוכבי הלכת החיצוניים (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון) וכן גרמי שמים אחרים המהווים חלק ממערכת השמש, פרושים צפונית לסטוקהולם, בערים שונות לאורך חופו של הים הבלטי.
קנה המידה של המודל הוא 1 ל-20 מיליון.

המודל

גרמי השמים המיוצגים במודל כוללים את השמש, כוכבי הלכת (ובחלק מהמקרים הירחים שלהם), כוכבי הלכת הננסיים וסוגים שונים של גופים אחרים, כגון שביטים, אסטרואידים וגופים טרנס-נפטוניים. רכיביו השונים של המודל עוצבו ומוקמו במרוצת הזמן על ידי אמנים שונים. כיוון שמערכת השמש כוללת גרמי שמים קטנים רבים מאד, המודל ממשיך להתרחב ככל שנוספים אליו דגמים של גופים שמימיים אחרים.
השמש מיוצגת במודל על ידי "אריקסון גלוב", המבנה הכיפתי הגדול בעולם, שקוטרו 110 מטרים. על מנת להתאים לקנה המידה שנבחר, המבנה מייצג את השמש וכן את העטרה שלה.
דינה ברזילי

דינה ברזילי הוא שיר של להקת הנח"ל שנכתב על ידי הפזמונאי חיים חפר בשנת 1958 או 1959 והולחן על ידי סשה ארגוב. השיר נכלל בתוכניתה של להקת הנח"ל "לא לצאת מהכלים" שהועלתה ב-1959, בה היו חברים בין היתר אריק איינשטיין, יהורם גאון ויוסי פרוסט.
אברהם איכר

שנים ראשונות

נולד בשם אברהם קויפמן בי"א בחשון תר"ס לנחום קויפמן ולחובה בת אהרן קלצל בבראילוב, שבפלך פודוליה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. בילדותו למד בחדר והיה פעיל ב"פרחי ציון", תנועת הנוער של "חובבי ציון". עלה לארץ ישראל ב-1914, כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה, ובחר בשם המשפחה איכר כניגוד לשמו המקורי שמשמעותו "סוחר". הפסיק את לימודיו בגלל מלחמת העולם הראשונה, ועבד כפועל חקלאי וכשומר במושבות. לקראת סוף המלחמה נמנה עם מתנדבי היישוב לגדוד העברי הארץ ישראלי.

ב"הגנה"

אברהם איכר השתחרר מן הגדודים העבריים ב-1920, הצטרף ונמנה עם מייסדי "ההגנה". ב-1923 צורף למנגנון הקבע של ההגנה. היה ממניחי היסוד למערכת ההדרכה ב"הגנה", בשנת 1924 שימש מדריך ראשי בתל אביב וב-1926 התמנה למפקד המחוז. בתפקיד זה שימש כארבע שנים. במהלך פרעות תרפ"ט (1929) מונה, בנוסף לכך, גם למפקד מחוז ירושלים, במקום אברהם תהומי. הוא נעצר על ידי הבריטים אחרי הצלחתו בהפעלת אנשי ההגנה לבלימת הפורעים הערבים בירושלים בפרעות, ונידון למאסר קצר ולתשלום קנס.
בשנים 1933-1931 פיקד על ההגנה בעמק בית שאן, עמק יזרעאל ועמק הירדן.
במאורעות תרצ"ו - תרצ"ט היה איכר קצין הקישור למשטרה הבריטית מטעם הסוכנות היהודית, לענייני הנוטרות. הוא הקים עם אורד וינגייט את היחידות המיוחדות ואת המשמרות הניידים, הכשיר נוטרים בקורסים משותפים עם הבריטים, ולקח חלק ביצור נשק במחתרת, הפצתו לסליקים ויבוא נשק מחו"ל. איכר נמנה עם מקימי "משמר החופים" ופיקד עליו עד סוף מלחמת העולם השנייה, כאשר הועבר לידי הפלמ"ח.

בשנות המדינה

בשנים 1950 עד 1960 היה אברהם איכר קצין הביטחון של הסוכנות היהודית. בין השאר, היה ממונה על הכשרת כיתות הכוננות ביישובים החדשים להגנה נגד מסתננים. היה חבר עם גולדה מאיר-יושבת ראש, דוידקה נמרי ויהודה ארזי, בוועד להקמת מוזיאון ההגנה בבית אליהו גולומב בשדרות רוטשילד בתל אביב. 
איכר נמנה עם מייסדי מושב אביחיל, ליד נתניה. מיוזמי ומקימי מוזיאון בית הגדודים במושב. הוא התגורר במושב עד פטירתו בשנת 1980 ונטמן בבית העלמין בו.

משפחתו

אברהם איכר היה נשוי ארבע פעמים. מאשתו הראשונה צילה לבית שטיינגרט נולדה הבת קטינה. אשתו השנייה הייתה מרים (1909–1936), בתם של שמואל וסולטאנה טאג'יר, ממייסדי תל אביב. לשניים נולדה הבת מרים (מיקי). בנה הוא איש העסקים והפוליטיקאי אראל מרגלית.
מאשתו השלישית טובה לבית קוסובסקי נולדו בתו אבה ובנו ישראל (איזי). איכר אימץ את בנה של אשתו הרביעית אנה, רוני איכר, תא"ל במיל. ומנכ"ל חברת אחוזות החוף.
יחסי הממלכה המאוחדת–צ'כיה

סחר

הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-6.7 מיליארד ליש"ט ב-2011.

הגירה

על פי מרשם האוכלוסין של בריטניה בשנת 2001, 12,220 צ'כים התגוררו בבריטניה . לאחר הצטרפותה של צ 'כיה לאיחוד האירופי במאי 2004, הצ'כים יכלו לחיות ולעבוד במקום אחר באיחוד האירופי, ובעקבות כך היגרו צ'כים רבים לבריטניה בחיפוש אחר עבודה. המשרד הלאומי לסטטיסטיקה מעריך, כי מאוקטובר 2010 עד ספטמבר 2011, בין 24,000 ל-40,000 צ'כים חיו בבריטניה.

ביקורים רשמיים

אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת הגיעה לצ'כיה במרץ 1996, וביקרה בפראג ובברנו, והתקבלה על ידי הנשיא ואצלב האוול.

יחסים דיפלומטיים

צ'כיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-3 קונסוליות בבלפסט, אדינבורו, ומנצ'סטר. מאידך, בריטניה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג בלבד.
מחלף ג'לג'וליה

היסטוריה

בפברואר 2011 פורסם מכרז לבניית מחלף ג'לג'וליה. במכרז זכתה חברת סולל בונה, ניהול הפרויקט בוצע על ידי אינג' רון מצר מחברת אי.די.סי.אס בע"מ. הוא התחיל להיבנות באמצע שנת 2012  והבנייה הסתיימה בסוף שנת 2013.
הפרויקט כלל סלילה של קטע דו-מסלולי ודו-נתיבי באורך 1.9 קילומטר בכביש 531, ובניית שני גשרים באורך 78 מטר כל אחד, הדרומי ברוחב 22.5 מטר והצפוני ברוחב 12.5 מטר.

ביקורת

על הקמת המחלף נמתחה ביקורת מצד יישובי כביש חורשים, בשל גרימת פקקים, לדעתם, שתנבע מביטול היציאות מכביש חורשים (5233) לכביש 444 או לכביש 531 שאינן על הגשר המתוכנן.
יהוא (שם פרטי)

יֵהוּא הוא שמם של כמה אישים במקרא. הבולט בהם הוא יהוא בן יהושפט בן נמשי מלך ישראל, הידוע גם ממקורות חיצוניים בני התקופה. נראה שמעיקרו הוא שם תאופורי המורכב מן היסוד יוֹ- (< יהו-), המתייחס כרגיל לה', בתוספת כינוי הגוף הוּא, במתכונת דומה לשמות המקראיים אֲבִיהוּא ואֱלִיהוּא. אולי הוא קיצור של צירוף מעין "ה' הוא (אלי)" או כיוצא בו. הצורה יֵהוּא במקום *יוֹהוּא (< *יהוהוא) משקפת כנראה בידול פונטי שחל ברצף של שתי תנועות מעוגלות: o-u > e-u. תופעה מקבילה מתועדת בשם יְהוֹשֻׁעַ, שבימי הבית השני התגלגל לצורה יֵשׁוּעַ (במקום *יוֹשׁוּעַ).
עדות למבטא השם במאה התשיעית לפני הספירה מצויה באובליסק השחור של שלמנאסר השלישי, שבו מוזכר יהוא מלך ישראל כשליט וסאל המעלה מס למלך אשור. שמו מופיע שם בצורה ia-ú-a. קשה לשחזר את צורת ההגייה העברית הקדומה המדויקת העומדת בבסיס תעתיק זה (אולי *יַוְהוּאַ [yawhūʔa]), אבל נראה שהתנועה הסופית משקפת הגייה קדומה של כינוי הנסתר  הפרוד בצורה הוּאַה, מסורת הידועה גם ממגילות מדבר יהודה מאות שנים אחר כך.
ירחמיאל רבינוביץ'

קורות חייו

נישא לבתו של רבי דוד דוב אב"ד שדה לבן שברוסיה חתנו של רבי יהושע יחזקאל פייביל פרנקיל-תאומים מאוסטרובצה. בימי חייו של אביו התפרנס במסחר שעונים ובתיקונם. צדיקי הדור אמרו עליו שהצניע את כל גדולתו במלאכת השענות שעסק בה משך 13 שנה בחיי אביו, ואילו החסידים אמרו שבתיקונים אלה ייחד יחודים נפלאים.
לאחר פטירת "היהודי הקדוש" עברה הנהגת העדה לתלמידו המובהק, רבי שמחה בונים מפשיסחא. רבי ירחמיאל, החל להנהיג חצר חסידית בעיירה פשיסחה 14 שנה לאחר פטירת אביו. הנהגתו של רבי ירחמיאל הייתה מתונה מאביו וקרובה באופייה לחצרות החסידיות האחרות בפולין, וחסידיו של רבי שמחה בונים, שבית מדרשו שכן גם באותה עיירה, טענו שדרכו עממית מדי ואינה ממשיכה את שיטתו החדה והנוקבת של אביו. 
היה תלמידו של רבי ישכר דוב מרדושיץ. מתלמידיו היו רבי שמואל מאוסרובצה ורבי חיים מאיר יחיאל שפירא שאמר בשעת קבורתו של רבי ירחמיאל שבכל פעם שרצה לדעת מה קורה בשמים בעולמות העליונים היה הולך אל רבי ירחמיאל.

ספרות עליו

דברי תורתו כונסו בספר "תפארת היהודי" על אביו, ובקונטרס "תפארת בנים" שבסוף ספר זה. נכתב עליו במספר ספרים, ביניהם בספר "סיפורי חסידים" לרב שלמה יוסף זוין.
בתורתו אנו מוצאים שילוב מעניין של אימרות קצרות וחריפות בדרך אביו מאידך, והעממיות החסידית מבית מדרשו של החוזה מלובלין מצד שני.

צאצאיו

"הרבי ר' ירחמיאל מפשיסחא" נישא לרבנית גולדה, בת ר' דוד דוב משדה-לבן. ממנה נולדו שני בניו.
לאחר פטירת "הרבי ר' ירחמיאל" עברה הנהגת העדה לשני בניו, רבי נתן דוד משידלובצה ורבי יעקב יצחק אלחנן מפשיסחא. הבן הגדול, רבי נתן דוד, לא התיישב במקום אביו ועבר לכהן בשידלובצה לחסידי אביו. כ-4 שנים לאחר מכן, עם פטירת רבו המובהק רבי ישכר דוב מרדושיץ, החלו לנסוע אליו גם מחסידי רדושיץ, והם היוו את רוב חסידי שידלובצה. 
האח הצעיר, רבי יעקב יצחק אלחנן, כיהן בפשיסחא, ורבים הסתופפו בצילו בהיותו איש מופת. 
חתנו של ר' ירחמיאל היה רבי צבי רפפורט מדובענקא אביו של האדמו"ר מראווה ר' יחיאל ישעיה.
צאצאיהם של שני בניו של "הרבי ר' ירחמיאל" כיהנו ברבנות ובאדמו"רות בפולין עד לשואה שבה נספו רבים מהם ומחסידיהם. נכדו של רבי ירחמיאל, רבי יצחק יעקב רבינוביץ, הוא מייסדה של חסידות ביאלה הממשיכה להתקיים בדורנו.
חרות ישראלי

חרות ישראלי (נולדה ב-1939) היא פסנתרנית ישראלית, זוכת פרס רובינשטיין.
חרות ישראלי למדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל אמה גורוכוב ואחר נסעה לצרפת שם המשיכה את לימודיה בקונסרבטואר של פריז.
ישראלי הופיעה כסולנית עם רבות מן התזמורות בישראל, ברסיטלים ובטלוויזיה, וכן הקליטה לקול ישראל. במשך השנים ניגנה יצירות של מלחינים ישראלים מן השורה הראשונה בביצועי בכורה, בהן יצירות שהוקדשו לה. בשנת 1983 הופיעה במערב ברלין ובשנים 1993-1994 ערכה סיור קונצרטים בדרום אמריקה (ארגנטינה, ברזיל, פרו וקולומביה).
בשנים 1993 ו-1997 השתתפה בסמינרים בינלאומיים למוזיקה קאמרית בת זמננו ביהוד. 
"דואו אביבית", צמד שהקימה עם הכנרת חיה לבני יצא לסבב הופעות במקסיקו (1993), קרואטיה (1999) וסבב נוסף בקרואטיה וסלובניה (2002).
"דואו אביבית" הופיע כחלק מרביעיית "מעיין הזהב" בפסטיבל לתרבות יהודית  בשטרסבורג בשנת 2000.
בשנים 2001-2004 הופיעה על במות שונות ברחבי ארצות הברית.
לארי איש הכבלים

לארי איש הכבלים ( מאנגלית: Larry the Cable Guy ), שם הבמה של דניאל לורנס ויטני (Daniel Lawrence Whitney, נולד ב17 בפברואר 1963) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן, ומפיק אמריקאי.

חייו המוקדמים

נולד ב-Pawnee City  נברסקה כאחד משלושה אחים למשפחת חקלאים. ויטני למד לימודי דרמה ותיאטרון בוסט פאלם ביץ' ובאוניברסיטת נברסקה בלינקולן . 
כתוצאה מהעובדה ששותפיו למעונות הסטודנטים הגיעו מחגורת התנ"ך, אימץ ויטני מבטא דרומי, שהפך לאחד מסימני ההיכר שלו.

הקריירה שלו

הקריירה של ויטני התחילה בשנות ה-90, עם הופעתו במגוון תוכניות רדיו מקומיות, במגוון מדינות, ביניהן נברסקה, פלורידה, טקסס, מרילנד, קנזס וניו המפשייר.
לאחר התחלה פושרת בסטדנאפ, החלר ויטני לנסות ולהופיע בתור דמות של איש כבלים, הכולל סטראוטיפים מובהקים של RedNeck , מבטא דרומי כבד, וסלוגן חוזר - "!Git-R-Done".
שני אלבומי הסטנדאפ הראשונים שלו : Lord, I Apologize מ-2001 ו- The Right to Bare Arms מ-2005 זיכו אותו בתעודת "זהב" מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בשנת 2007 יצא אלבום שלישי בשם Morning Constitutions.
בשנת 2006 יצא סרט הקאלט בכיכובו: "Larry the Cable Guy: Health Inspector", שבו ויטני מככב כלארי איש הכבלים, שבמקרה זה נהפך למשגיח בריאות אשר סוגר מסעדות בעלות היגיינה מפוקפקת.
בנוסף, ויטני נבחר לדובב את דמותו של מייטר (מכונית הגרר החלודה) בסרט מכוניות של פיקסאר. בהמשך דיבב את דמותו של מייטר בשאר הסרטים והתוכניות שבזכיון "מכוניות", ביניהם מכוניות 2, מכוניות 3 ו-Cars Toons .
ב-2011 יצאה סדרה בערוץ ההיסטוריה בכיכובו - "Only in America with Larry the Cable Guy". הסדרה זכתה להצלחה עם מעל 4 מיליון צפיות. חברת מזון מהיר מצפון דקוטה בשם Bektrom Foods קראה לקו מוצרים על שמו.

חייו האישיים

ויטני חי כיום עם אשתו בלינקולן, בירת נברסקה עם אשתו ושני ילדיו. הוא אוהד את קבוצת הפוטבול המקומית  אשר מתחרה בדרג הגבוה ביותר בארצות הברית במסגרת הNCAA.
בנוסף לכך, ויטני גם חבר בהמשמר הלאומי של ארצות הברית, חבר של לואיס בלק, ופילנטרופ של בתי-ספר מקומיים ובתי חולים לילדים. (הוא הופיע במספר הופעות צדקה).
White Horse

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט וליז רוז, והופק על ידי סוויפט ונייתן צ'פמן. השיר זכה בשני פרסי גראמי, בקטגוריות - "ביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר - אישה" ו-"שיר הקאנטרי הטוב ביותר".
בנוסף לכך, זכה השיר גם בשני פרסי BMI, ובפרס SESAC.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-16 ביוני 2009. הקליפ בוים על ידי טריי פנג'וי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סוויפט, כשהיא מדברת בטלפון. בהמשך, היא נפגשת עם חברה שלה ומדברת איתה על בן זגוה. 
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-142.5 מיליון צפיות.
טורשי

טורשי או טורשו (בפרסית: ترشى, טורקית: turşu, בולגרית: туршия, יוונית: τουρσί) הוא מאכל העשוי ירקות חמוצים המקובל במטבח הים תיכוני (וכן במטבח המזרח-תיכוני, בייחוד במטבח העיראקי ובמטבח הפרסי) ומטבחי הבלקן. מקור שמו של המאכל במילה הטורקית  "טורשי  שמשמעה "חמוץ".
בבלקן הטורשי מוגש כ"מזה". 
הטורשי לרוב עשוי מירקות (לרוב כרוב, כרובית, סלרי, גזר, סלק או חציל) המחומצים בשום, פלפל צ'ילי, מלח ותבלינים, וכן בחומץ.