google/wiki40b huggingface dataset:
צ'וי הונג-מן

תחילת דרכו

צ'וי החל להתאגרף בשנת 2005 וב-2005\03\19 היה הקרב הראשון שלו נגד ווקשויו שהיה מתאבק סומו באותם ימים בגלל חוסר המקצוענות של ואקשויו בקיקבוקסר ניצח צ'וי בנוקאאוט כבר בדקה בשנייה של הסיבוב הראשון. מאז החל להתפרסם בעולם הלחימה וצבר מעריצים רבים. הקרב השני שלו נגד אקבונו שהיה לשעבר אלוף הסומו בגובה 1.96 מטר, ובמשקל 235 ק"ג. צ'וי ניצח גם אותו לאחר שנפל בפעם השלישית. בקרב הרביעי שלו התמודד נגד טום הווארד לאחר מספר סיבובים כופף צ'וי את ראשו של האוורד הרים את רגלו והכניס ברכיה בראשו של האוורד (דבר ידוע בלוחמת הקיקבוקסינג) כתוצאה מכך נסדקה עצם הגולגולת של האוורד, מאז ידוע צ'וי כמתמודד מאיים בשל ברכיותיו. הפסדו הראשון היה לרמי בונזאסקי ב-2005\11\19 שנקבע בהכרעת השופטים.
בעיית הראוי-מצוי

בעיית הראוי-מצוי (באנגלית: is-ought problem) הוא מונח במטא-אתיקה שטבע דייוויד יום, בספרו "מסכת טבע האדם". המונח מתייחס לכשל הלוגי שבעירוב טענות המתבססות על המצוי, עם מסקנות העוסקות בראוי. הווה אומר, לטיעונים המנסים להסיק מטענות הנוגעות למה שמצוי מה שראוי, ולהפך. הצדקה שכזו אינה תקפה מבחינה הלוגית, משום שהמסקנה מכילה יסוד זר להקדמותיו של הטיעון.
ברנדט פיטרס

ביוגרפיה

פיטרס נולדה בשם ברנדט לזארה למשפחה סיציליאנית אמריקאית בשכונת אוזון פארק שברובע קווינס, ניו יורק. היא הצעירה מבין שלושה ילדים. אביה פיטר עבד כנהג משאית ואמה מרגריט דחפה את פיטרס מגיל צעיר להופיע בתוכניות טלוויזיה. אחותה הגדולה היא המלהקת ההוליוודית דונה דהסטה.

קולנוע

פיטרס החלה את דרכה בקולנוע בשנות ה-70 של המאה ה-20 בתפקיד משני בקומדיית הספורט המצליחה של רוברט אולדריץ' "משחק מכור" בתור מיס טוט המזכירה של מפקד הכלא. היא פרצה לראשונה בקומדיות "סרט אילם" של מל ברוקס בתפקיד וילמה קפלן עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ו"השלומיאל" של קרל ריינר בו היא הופיעה בתפקיד ראשי לצידו של סטיב מרטין.
פיטרס זכתה בשנת 1981 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי על משחקה בתור המורה איליין בדרמה המוזיקלית של הרברט רוס "מטבעות מן השמיים", באותה השנה הופיעה גם בקומדיה המדע בדיונית "פעימות לב" בתפקיד הרובוטית אקווה. ב-1982 שיחקה פיטרס בקומדיה של ג'ון יוסטון "אנני" בתפקיד לילי סנט ריג'ס חברתו של רוסטר הניגן (טים קארי). ב-1989 הופיעה פיטרס לצידו של קלינט איסטווד בקומדיית הפעולה "קאדילק ורוד".
בשנת 1990 השתתפה פיטרס תפקיד קטן בסרטו של וודי אלן "אליס". ב-1997 דיבבה פיטרס בסרטי האנימציה "אנסטסיה" את דמותה של סופי ו"היפה והחיה 2: חורף קסום".

טלוויזיה

פיטרס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית בשנת 1977 על תפקידה בתור הצלמת הצעירה שארלוט דרייק בקומדיית המצבים שיצר נורמן ליר "הכול הוגן".
בשנת 1997 הופיעה פיטרס בעיבוד טלוויזיוני למעשייה "סינדרלה" בתפקיד אמה החורגת של סינדרלה (ברנדי נורווד) ובתפקיד האלה קירקה במיני סדרת הפנטזיה התקופתית בהפקתם של פרנסיס פורד קופולה וניקולס מאייר "האודיסיאה".
בשנת 2001 הייתה פיטרס מועמדת לפרס אמי על הופעת אורח שערכה בסדרה הקומית "אלי מקביל".
ב-2009 שיחקה פיטרס בעונה השלישית של הסדרה הקומית "בטי" בתפקיד ג'ודי פאפדקיס המורה של בטי (אמריקה פררה) שגונבת לה את משרת עורכת העיתון. ב-2012 השתתפה פיטרס בסדרת הדרמה המוזיקלית "סמאש" בתפקיד לי אמה של השחקנית אייבי לין.

תיאטרון

כשחקנית תיאטרון מוערכת הופיעה פיטרס בבמות ברודוויי במשך למעלה מ-50 שנה. היא הועמדה לשבעה פרסי טוני וזכתה בשניים על תפקידה בתור אנני אוקלי בעיבוד החוזר בשנת 1999 למחזמר הקלאסי "אנני אוקלי אשת לפידות" ועל משחקה במחזמר "שיר וריקוד".
בשנת 2012 קיבלה פיטרס פרס טוני של כבוד על פועלה.

מוזיקה

פיטרס הוציאה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה שישה אלבומי סולו והייתה מועמדת 3 פעמים לפרס גראמי על האלבומים
"I'll Be Your Baby Tonight", "Sondheim, Etc. – Bernadette Peters Live At Carnegie Hall", ו"Bernadette Peters Loves Rodgers and Hammerstein"

חיים אישיים

פיטרס הייתה נשואה משנת 1996 למייקל וייטנברג עד למותו בשנת 2005 בהתרסקות מטוס במונטנגרו.
פיטרס עוסקת בזמנה הפנוי גם בכתיבה והוציאה לאור מספר ספרי ילדים.
הצי המלכותי התאילנדי

פיקוד

בראש הצי עומד המפקד העליון של הצי המלכותי התאילנדי (Commander-in-Chief of the Royal Thai Navy). החל משנת 2011 מאיש את התפקיד אדמירל סורסק ראונונגרום (Surasak Rounroengrom). מפקדת הצי ממוקמת בארמון דרם (Derm Palace) בבנגקוק.

כלי השיט

הצי מחזיק מעל 130 כלי שיט. מתוכם מעל 50 הם מתוצרת ארצות הברית. שאר כלי השיט מוצאם מבריטניה, איטליה, סינגפור, יפן, קנדה, הולנד, סין ואוסטרליה. כמו כן מייצרת תאילנד בעצמה חלק מכלי השיט שלה, בעיקר את הקטנים שבהם.

פיקוד הגנת החופים

פיקוד הגנת החופים הוקם ב-1992 תחת פיקוד הצי, שכלל רגימנט הגנת חופים המצויד בתותחי 155 מ"מ ורגימנט הגנה אווירית המצויד בתותחים נגד מטוסים בקוטר 40 ו-37 מ"מ ובטילי כתף נגד מטוסים. כוח האדם של הפיקוד גויס מתוך חיל הנחתים המלכותי התאילנדי אך כיום מגויס ישירות. רגימנט הגנת החופים הראשון ממוקם ליד בסיס חיל הנחתים בסאטאהיפ ורגימנט ההגנה החופית ממוקם ליד בסיס הגנת האוויר הימית בנמל התעופה הבינלאומי של פאטאיה. פיקוד הגנת החופים הורחב מאוד ב-1992 בעקבות החלטת הממשלה להעביר את האחריות של הצי להגנת החופים בדרום ובמזרח. רגימנט הגנת האוויר השני ממוקם בסונגקהלה (Songkhla) שבדרום.
שמואל גלינקא

ראשית חייו

שמואל גלינקא נולד ב-4 ביולי 1927 בעיירה אוסטרוב-מזוביצקי שבפולין. אביו, חיים, היה עסקן ציוני ואמו, לאה, הייתה מחנכת עברית. בילדותו התחנך גלינקא בגן ילדים ובבית ספר עברי ציוני. בגיל 11 עלה עם משפחתו לארץ, שהתיישבה בכפר יהושע. למד בבית ספר החקלאי הראשון בארץ, מקוה ישראל.

קריירה צבאית

לאחר לימודיו במקווה ישראל הצטרף להגנה ובמסגרתה הדריך ילדים צעירים. בשנת 1946 התנדב לפלמ"ח בפלוגה הימית ולמד קורס ימאות שנועד להכשירו כימאי על מנת לסייע בהעפלה ארצה. בשבת השחורה, 29 ביוני 1946, נעצר גלינקא יחד עם רבים מחברי ההגנה והועבר למחנה המעצר בעתלית ולאחר מכן לרפיח ולאחר שישה שבועות שוחרר ושב לפעילות.
במלחמת העצמאות שירת בחטיבת הראל בתפקיד מ"פ, ובקרב על הראדאר נפגע קל אך המשיך בלחימה, לאחר המלחמה הצטרף לשירות קבע ונשלח לקורס מגדי"ם ומיד לאחר מכן מונה למפקד ענף-נשק בבית הספר לחיל הרגלים. בשנת 1950 קודם לדרגת סגן-אלוף ופיקד על גדוד בחטיבת גבעתי. בשנת 1955 שימש כקצין האג"ם של פיקוד הדרום ובשנת 1956 שימש כראש ענף המבצעים במטכ"ל. בשנת 1956 הקים את חטיבה 37 המשוריינת וכמה חדשים לאחר מכן הוביל אותה למלחמת סיני, בקרב על משלטי אבו עגילה בליל ה-31 באוקטובר נפצע קשה ותוך שהוא קורא קריאות עידוד לפקודיו פונה לבית חולים שדה שם נפטר מפצעיו, הוא נקבר בבית קברות לשעת חירום וב-7 בנובמבר 1957 הובא למנוחות ביישובו כפר יהושע.
היה נשוי לשרה ואב לשלושה ילדים. אחד מבניו הוא תת-אלוף רן גלינקא שהיה מפקד שייטת 13 וקצין חינוך ראשי.
רוברטו טראסאורס

קריירת מועדונים

טראסאורס נולד בראבדה, כפר בגליסיה. בילדותו שיחק במחלקת הנוער של ראסינג ויללבס, לפני שהצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה ב-1995. ב-1999 קודם לקבוצת המילואים השנייה של המועדון, ברצלונה ג', ותוך זמן קצר קודם פעם נוספת, לברצלונה ב', ששיחקה בליגה השלישית. בעונתו הראשונה במדי הקבוצה, עונת 1999/2000, הופיע ב-18 משחקים. החל מהעונה הבאה הפך לשחקן קבע בהרכב הקבוצה. ב-8 באוגוסט 2001 ערך טראסאורס את הופעת הבכורה הרשמית במדי ברצלונה, כשנכנס כמחליף במשחק מוקדמות ליגת האלופות מול ויסלה קראקוב, בו ניצחה קבוצתו 4-3. את הופעת הבכורה בליגה הראשונה במדי ברצלונה ערך ב-6 באוקטובר, כמחליף בהפסד 2-1 לדפורטיבו לה קורוניה. הייתה זו הופעתו היחידה בליגה במדי ברצלונה. בגביע המלך הופיע במדי ברצלונה גם כן פעם אחת, בהפסד 1-0 לפיגרס ב-7 בנובמבר. בהמשך לא שותף במשחק נוסף של ברצלונה, ובכל עונת 2002/2003 היה בקבוצת המשנה.
בקיץ 2003 החליט טראסאורס לעזוב את ברצלונה והוא הצטרף לריאל מדריד ב', קבוצת המשנה של יריבתה הגדולה של ברצלונה, ריאל מדריד. גם בריאל מדריד ב', שהייתה בליגה השלישית, היה שחקן קבוע בהרכב, אך הוא לא זכה לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 2004/2005 סייע לקבוצה להעפיל לליגה השנייה, ובתום העונה עבר לנומנסיה, שהייתה גם היא בליגה השנייה. שם לא זכה לשחק בעקביות והוא השתתף ב-12 משחקים בלבד במהלך עונת 2005/2006, בהם הבקיע פעם אחת. ב-2006 חתם בלאס פאלמס, קבוצה נוספת בליגה השנייה, ובמשך שנתיים פתח בהרכבה בתדירות גבוהה, מבקיע 11 שערים ב-62 הופעות בליגה. כעבור שנתיים, ביולי 2008, הצטרף לסלטה ויגו, ששיחקה אז בליגה השנייה. בעונתו הראשונה שם הבקיע 3 שערים ב-33 משחקי ליגה. עונתו השנייה, עונת 2009/2010, הייתה שיא עבורו: ב-38 משחקים הבקיע 9 שערים. כמו כן היה שותף להגעה של סלטה ויגו לרבע גמר גביע המלך הספרדי. במשחק הראשון של רבע הגמר מול אתלטיקו מדריד הבקיע טראסאורס שער והמשחק הסתיים בתיקו 1-1, אך בגומלין הפסידה קבוצתו 1-0 והודחה מהטורניר. בעונת 2010/2011 הוסיף להיות שחקן משמעותי בהרכב סלטה.
ב-11 באוגוסט 2011 חתם טראסאורס על חוזה ל-5 שנים במדי ראיו ואיקאנו, שאך עלתה לליגה הראשונה בספרד. טראסאורס השתלב בהדרגה בקבוצה וערך הופעות כשחקן הרכב ומחליף לסירוגין בעונתו הראשונה בקבוצה. הוא הבקיע את שערו הראשון בליגה הספרדית ב-6 בנובמבר, אז ניצחה ראיו ואיקאנו את ריאל סוסיאדד 4-0. בסך הכול בעונה זו פתח ב-18 משחקים ונכנס כמחליף ב-11 משחקים, בהם הבקיע 2 שערים. בעונה זו חוותה הקבוצה קשיים ונשארה בליגה הראשונה במרחק 2 נקודות בלבד מהקו האדום. מאמן ראיו הוחלף בקיץ 2012 בפאקו חמס, שהדריך את הקבוצה לסגנון משחק התקפי, וטראסאורס מילא תפקיד חשוב בקישור הקבוצה. בעונת 2012/2013 הגיעה ראיו למקום ה-8, כשטראסאורס משתתף ב-35 משחקי ליגה לאותה עונה. בשתי העונות הבאות סיימה ראיו במרכז הטבלה, וטראסאורס המשיך לפתוח בעקביות בהרכבה.
בסוף עונת 2015/2016 ירדה ראיו ואייקאנו לליגה השנייה, וטראסאורס המשיך עם הקבוצה גם שם. בעונת 2017/2018 מיעט לשחק במדי הקבוצה, אך בכל זאת עזר לקבוצה לשוב לליגה הראשונה. באוגוסט 2018 הודיע על פרישתו ממשחק.

קריירת נבחרות

בעודו משחק במחלקת הנוער ובקבוצת המשנה של ברצלונה, שיחק טראסאורס במספר נבחרות נוער של ספרד - עד גיל 16, 17, 18 ו-20. בנבחרת ספרד עד גיל 20 ערך הופעה אחת, במשחק ידידות ב-24 במאי 2001 נגד ארגנטינה.
ז'אק אדמר

קורות חיים

אדמר נולד בוורסאי בשנת 1865. את השכלתו רכש בפריז וכבר בשלב מוקדם של חינוכו הפגין מצוינות וכושר למידה. בשנת 1884 החל לפרסם מחקרים מדעיים. בשנת 1893 מונה למשרת פרופסור למתמטיקה בעיר בורדו, ובשנת 1896 עבר לאוניברסיטת סורבון בפריז. באותה שנה פרסם, במקביל לוואלה פוסן, את ההוכחה הראשונה למשפט המספרים הראשוניים, ההישג המדעי החשוב ביותר שלו. בשנת 1909 החל ללמד באקול פוליטכניק בעיר, משרה שהחזיק עד שנת 1937. במהלך שנים אלה, בשנת 1912 התקבל כחבר באקדמיה למדעים הצרפתית.
פרשת דרייפוס הייתה בעלת השפעה רבה על אדמר, והוא היה אחד מהלוחמים העיקריים להוכחת חפותו של אלפרד דרייפוס (שהיה קרוב של אשתו של אדמר). הפרשה גיבשה את השקפותיו על העם היהודי ומקומו בין העמים.
אדמר היה פעיל בתנועת למען אחווה בין העמים, והיה חבר כבוד בהנהלת האוניברסיטה העברית, חברות שבתוקפה גם ביקר בארץ ישראל. בזמן עלייתו של הנאציזם בגרמניה הגיש אדמר עזרה וסיוע למדענים יהודים ולא יהודים רבים שנמלטו מגרמניה הנאצית.
לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, ברח אדמר יחד עם משפחתו לארצות הברית, שם שהה במהלך מלחמת העולם השנייה, עבר לבריטניה, למשך שנה, ומשם חזר לצרפת לאחר סיומה של המלחמה. ב-1950, כשפנה לבקש ויזה לקונגרס המתמטי שנערך באותה שנה בקיימברידג', סירב משרד החוץ האמריקאי לבקשה, משום שאדמר נחשד בקומוניזם. רק לחץ כבד מצד אנרי קרטן, שהיה אז נשיא החברה המתמטית הצרפתית, סייע להפוך את ההחלטה.
מחקרו המדעי של אדמר היה רחב ורב-היקף, וכלל בין השאר את תחילתו של המחקר המודרני בטורי חזקות, הוכחת משפט המספרים הראשוניים, חקר הגאומטריה, ההידרודינמיקה, האנליזה המתמטית ועוד.
אדמר מת בשנת 1963 בגיל 98 (פוסן, שותפו להוכחת משפט המספרים הראשוניים, מת בשנת 1962, בגיל 96).
בעיית הכרעה

במתמטיקה ובמדעי המחשב, בעיית הכרעה היא בעיה אשר יש לה תשובה של "כן" או "לא".
דוגמה: השאלה האם מספר טבעי נתון הוא ראשוני היא בעיית הכרעה. מאידך, הבעיה "מציאת המספר הראשוני הקטן ביותר בעל 77 ספרות" אינה בעיית הכרעה, שכן התשובה עבורה אינה "כן" או "לא".
בעיית הכרעה ידועה בתולדות המתמטיקה היא הבעיה העשירית של הילברט.
בעיות הכרעה שקולות לשפות, כך שמילה נתונה נמצאת בשפה אם ורק אם התשובה עבורה בבעיית ההכרעה היא "כן".
קבוצות מסוימות של בעיות הכרעה, כגון זו הקרויה NP-קשה, הן נושא מרכזי במדעי המחשב, בהיותן בגדר בעיה פתוחה רחבת הקף.

חישוביות

תורת החישוביות היא תחום יסודי במדעי המחשב החוקר את היכולות והמגבלות של כל המחשבים באשר הם. שאלה מרכזית בתורת החישוביות היא האם כל בעיית הכרעה ניתנת לפתרון על ידי תוכנית מחשב כלשהי. בהסתמך על משפט קנטור ניתן להראות שהתשובה שלילית.
כל קלט (סופי) אפשרי הנתון בשפה כלשהי ניתן לקודד (לייצג) כמספר טבעי. קידוד שכזה נקרא מספור גדל ומחשבים מודרניים מיישמים אותו על ידי קידוד בינארי. בהינתן קידוד שכזה, לכל בעיית הכרעה ניתן להגדיר את הקבוצה  הכוללת את כל המספרים הטבעיים שמקודדים קלטים שלגביהם התשובה לבעיה היא "כן". ולהפך, לכל קבוצה של מספרים טבעיים  ניתן להגדיר בעיית הכרעה שמשיבה "כן" על כל הקלטים המקודדים על ידי מספר טבעי שנמצא ב-. במילים אחרות, את קבוצת כל בעיות ההכרעה ניתן לזהות עם קבוצת כל התת-קבוצות של הטבעיים, .
מצד שני, כל תוכנית מחשב היא רצף סופי של סימנים של שפת תכנות. לכן כל תוכנית מחשב ניתן לקודד כמספר טבעי יחיד (ואכן בפועל כל תוכנית מחשב בשפה מסוימת מתרגמת לקידוד בינארי שונה בשפת מכונה). מכאן שקבוצת כל תוכניות המחשב שקולה לקבוצת המספרים הטבעיים .
משפט קנטור קובע שעוצמת  (שהיא עוצמת הרצף) גדולה מעוצמת  (שהיא אָלֶף אֶפֶס), ולכן יש "הרבה יותר" בעיות הכרעה מאשר תוכניות מחשב אפשריות (על אף שמן השניים יש אינסוף). מכאן שישנן בעיות הכרעה (ולמעשה, כמעט כל בעיות ההכרעה) שאינן ניתנות לפתרון על ידי אף תוכנית מחשב. הדוגמה המוכרת ביותר לבעיית הכרעה שאין תוכנית הפותרת אותה היא בעיית העצירה. אלן טיורינג הוכיח זאת בשנת 1936 בשיטת הלכסון. דוגמאות רבות נוספות מגיעות ממשפט רייס.

סיבוכיות

חלק ניכר מתורת הסיבוכיות עוסק בבעיות הכרעה. העניין בבעיות הכרעה נובע מכך שהטיפול המתמטי בהן הוא פשוט, שכן התשובה לבעיה מוגבלת ל-"כן" ו-"לא". עם זאת, בעיות שאינן בעיות הכרעה ניתנות להמרה לבעיות הכרעה שקולות.
דוגמה לכך היא הבעיה "האם יש גורם ראשוני": כאשר נתונים שני מספרים שלמים, n ו-k, ענה האם ל-n יש גורם ראשוני קטן מ-k. אם אנו מסוגלים לפתור את בעיית ההכרעה הזו באמצעות משאבים בסדר גודל מסוים, אנו יכולים לפתור את הבעיה "פירוק לגורמים", שאינה בעיית הכרעה, באמצעות משאבים מאותו סדר גודל, וזאת על ידי סדרה של שאלות התוחמות את ערכו האפשרי של k.
בת' דיטו

חיים אישיים

דיטו, ילידת ארקנסו, היא לסבית הידועה בתמיכתה לקהילה הלהט"ב, וגם כן ידועה בריקודי הבמה הייחודים במינם בהופעותיה וחשיפת גופה ותדמיתה.
בשנת 2007 דיטו הצטלמה למגזין "NME" בעירום מלא, ונבחרה כ"הבחורה המגניבה ביותר" של המגזין לשנת 2006, ושנה מאוחר יותר כ"הבחורה הסקסית ביותר" באותו מגזין. בשנת 2009 דיטו שוב הצטלמה בעירום הפעם למגזין "LOVE".
דיטו קיבלה על כך שבחים ותמיכה רבה מאנשים רבים, ועל כך שאינה הולכת לפי הטרנד המקובל, ותרבות הרזון והיופי ושאינה מתביישת במשקל גופה.
ביולי 2009 השיקה דיטו קולקציית בגדים משלה אשר החלה להימכר בבריטניה.
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "להפוך לאלוהים במרכז פלורידה" ברשת Showtime, בתפקיד של בת'ס גומז, לצדה של קירסטן דנסט.
חיים דוד ברנהרד

תולדותיו

נולד כנראה בשנת 1775 בדזאלושין שבפולין, ליששכר בער ולרחל. יש הסבורים כי אביו הוא יששכר בער פלנקסון, רופא, סוחר ומשורר, מחבר הספר "שירתם של יהודי פולין", שהיה מבאי ביתו של משה מנדלסון]. בגיל 14 עבר לברלין לרכוש השכלה כללית. למד רפואה, כנראה באוניברסיטת ורוצלב, במלגה שקיבל מהקיסר פרידריך השני. את תעודת הגמר ברפואה קיבל כנראה באוניברסיטת ארפוד. שירת כרופא בבית החולים הצבאי בברלין. ב-1797 הוצב בוורשה כרופאם של הלגיונות הפרוסים שם ולאחר מכן במחוז ראדומסק. לאחר שובו לברלין התמנה לרופא הארמון של קיסר פרוסיה, כנראה פרידריך וילהלם השלישי, ולרופא הראשי של צבא פרוסיה. בארמון הכיר את אשתו הלנה, לימים הדסה, בתו של הבנקאי היהודי שמואל הלוי לנדו מברסלו, אשר נתנה שעורי רקמה וקריאה לבנות החצר. בני הזוג היו מבאי הסלונים בברלין.
לאחר כיבושי נפולאון בונפרטה וייסוד הדוכסות של ורשה מונה ברנהרד לרופאו של הגנרל יוזף זאיונצ’יק שם וכרופא הראשי של המחוזות המערביים של הדוכסות. הוא עמד שם בקשר עם שר הצבא יוזף פוניאטובסקי ועם אדם צ'רטוריסקי. שימש כפרופסור לרפואה באוניברסיטת ורשה, המעמד הרם ביותר באקדמיה שיכול היה להגיע אליו יהודי בימים ההם בפולין. ברנהרד השתייך לחוג היהודים המתבוללים, אשר ייסדו בתי-ספר שבהם למדו בפולנית. 
מסופר כי רבי דוד מלעלוב החזירו בתשובה, בעצה אחת עם החוזה מלובלין והיהודי הקדוש והשניים הפכו לידידים קרובים. אגדות רבות מתארות תהליך זה. 
ב-1810, על פי בקשת הגנרל זאיונצ’יק, חזר ברנהרד לגור בדזאלושין. לאחר מכן עבר לרדומסק הסמוכה וב-1816 לפיוטרקוב, שבה דר עד סוף חיו.
לאחר חזרתו בתשובה הוכר כצדיק ושימש כרופאם ומקורבם של החוזה מלובלין, המגיד מקוזניץ, רבי אפרים-פישל מסטריקוב, "היהודי הקדוש", רבי שמחה בונים מפשיסחא, רבי מנחם מנדל מקוצק, רבי מרדכי יוסף ליינר מאיזביצה, רבי שלמה הכהן רבינוביץ' מרדומסק, רבי ישכר בר מרדושיץ ואחרים. נודע גם כנדבן וכתלמיד חכם הבקיא בתורת החסידות והקבלה. הוא המשיך לעסוק ברפואה, להתהלך במלבוש אירופאי ולטפל ביהודים ובפולנים. סירב לשמש כאדמו"ר. 
בפיוטרקוב שימש כרופא ראשי בבית החולים העירוני היהודי ומ-1852 בבית החולים העירוני המשותף. מסופר כי עמיתו הפולני דוקטור ויגזיוולסקי ניסה להתנכל לו. מאוחר יותר נוכח ויגזיוולסקי בטעותו וכדי להביע את חרטתו שכר צייר כדי לצייר את פורטרט הדוקטור שאותו העמיד בביתו. כיום גנוז הפורטרט (המופיע לעיל) באוסף שבדרון בספרייה הלאומית. 
ב-1813, אחרי ניצחון הרוסים על נפוליאון, ניסה זיונצ'יק, שנתמנה על ידי הצאר אלכסנדר הראשון להיות נציב ממשלת פולין, להשפיע על ברנהרד שיחזור ויקבל עליו את ראשות שירותי הבריאות בפולין. הוא דחה את ההצעה בשל אכזבה ממעמדם ותנאי חייהם הנמוכים של היהודים בפולין. בשנת 1830 החל ברנהרד לארגן את שירותי הבריאות של המורדים הפולנים נגד הרוסים. המרידה דוכאה לאחר שנה.
ברנהרד היה שוחר אמנות והוא הביא את האמן דוד פרידלאנדר לתכנן את בית הכנסת הגדול בפיוטרקוב ולעטר את כותל המזרח, ואת דוד גולדשטיין - את כותל המערב, של בית הכנסת . הוא תכנן לעלות לארץ ישראל יחד עם החוזה מלובלין והמגיד מקוזניץ, תוכנית שלא יצאה לפועל, ותמך בממונו ביישוב. 
ברנהרד נפטר בפיוטרקוב, בכ' בשבט תרי"ח (3 בפברואר 1858). בשנת תרל"ח הקימו חסידי רבי ישכר דוד בריש הכהן מוולברוז' "אוהל" במקום קבורתו. האוהל נהרס במלחמת העולם השנייה, הוקם מחדש ב-1945 ושופץ ב-1992, על ידי משפחת דסאו.
אשלג בישראל

האשלג נחשב לאחד מאוצרות הטבע העיקריים של מדינת ישראל. שיעור האשלג בים המלח מגיע ל-7.26 גרם לליטר. בשנת 1902 חזה בנימין זאב הרצל את הפקת המחצבים מים המלח "...מי המינרלים העשירים בברום, גופרית ותרכובות זרחניות..." . הצעדים המעשיים הראשונים נעשו על ידי זלמן דוד ליבונטין אשר עמד להסדיר כי היישוב היהודי בארץ ישראל יקבל את הזיכיון לניצול אוצרות הימה ובקעת הירדן כבר בשנת 1905. בשנת 1911 משה נובומייסקי בדק את מי ים המלח ותכנן, בין השאר, להפריד את המלחים השונים ולהפיק אשלגן וברום.
ברם, את הצעד המעשי הראשון להפקת האשלג עשה מייג'ור תומאס גרגורי טאלוק. תוך כדי עבודתו בתעשייה הצבאית הבריטית נודע לו כי מחיר האשלגן בעולם הרקיע שחקים. בשנת 1918 נודע לו, לגמרי במקרה, מפי ידידו, שים המלח מכיל כמויות ניכרות של החומר הגולמי ממנו מופק האשלגן. הוא פנה לשר המלחמה הבריטי ובקש כי בתום המלחמה יינתן לו הזיכיון. ואכן הובטח לו שכך יהיה.
משה נובומייסקי אף הוא פנה בבקשה לקבלת הזיכיון, ולאחר שהמנדט על ארץ ישראל ניתן לבריטניה הוחלט במשרד המושבות הבריטי להעניק את הזיכיון לשניהם. הם הקימו את חברת אשלג ארץ-ישראלית, החלו בהפקה בשנת 1930. החברה פעלה עד מלחמת העצמאות. בשנת 1952 זכויות ההפקה נמסרו למפעלי ים המלח. בשנת 2007 מפעלי ים המלח הפיקו יותר מ-2.5 מיליון טונות אשלג.

חכירת בקעת הירדן וים המלח

זלמן דוד ליבונטין, לאחר פתיחת סניף בנק אנגלו-פלשתינה, לימים בנק לאומי לישראל בירושלים, בשנת 1905, בא במשא ומתן עם הפחה העות'מאני בירושלים, רשיד ביי, וגיבש עמו הצעה לקבלת זיכיון בתנאים הבאים:
פקידות נכסי השולטן מוסרת בחכירה לצמיתות לחמישה מוכתרים ממושבות יהודה, את כל הקרקעות השייכות לממשלה בככר הירדן, יחד עם הזכות להשתמש במי הירדן לשם השקאה וליסוד תחנה אלקטרית (להפקת חשמל) וכן לניצול חמרי ים המלח .
— זלמן דוד ליבונטין, לארץ אבותינו - ספר שני, שנת תרפ"ד
ליבונטין שילם 1,000 לירות טורקיות עובר הטיפול לשלטונות באיסטנבול אחרי שלושה חודשים הוא קבל מכתב מההסתדרות הציונית לפיו "אנחנו כולנו פה חושבים, שיותר טוב שלא יצא עניין זה לפועל. על ידי השתדלוית בעניין זה רק נזיק לעבודתנו בעניינים אחרים שם, כלומר באיסטנבול .ואל נא ידאג אם מעניין זה לא יצא כלום".

מפעלי ים המלח

לאחר שיתוק המפעל, בדרום ים המלח, במשך חמש שנים, בשנת 1952 - מפעלי ים המלח החלו בהפקת אשלג ומינרלים אחרים מים המלח. בשנת 1958, לאחר ביצוע סקרים הנדסיים נרחבים ביוזמת מנהל המפעל מרדכי מקלף והמדען מ. כהנר נקבעו מגמות פיתוח אוצרות ים המלח.
בשנת 1966 - שטח בריכות האידוי מגיע ל-135 קמ"ר. בשנת 1975 - ייצור אשלג עולה על 1 מיליון טון בשנה. בשנת 1980 - מפעלי ים המלח החלו בבניית מתקנים המיישמים את תהליך הגיבוש הקר של האשלגן. בשנת 1986 - ייצור אשלג עולה על 2 מיליון טון בשנה ובשנת 2007 מפעלי ים המלח הפיקו יותר מ-2.5 מיליון טונות אשלג.
דייוויד אליאנס

חייו האישיים

אליאנס נולד בעיר כאשאן שבאיראן בשם דאוד אליאנס (בפרסית: داوود آلیانس‎‎), והתחנך בבית הספר "איתיחאד". אליאנס הוא גרוש ואב לשלושה ילדים, שניים מהם מאומצים. הוא מתגורר כיום בלונדון ובמנצ'סטר.

עיסוקיו

אליאנס היה היושב ראש של קבוצת "N Brown PLC", חברה העוסקת במכירת בגדים, בשנים 1968-2012, והוא הבעלים של 33% ממניותיה. כמו כן, הוא היה ממייסדי חברת "Coats PLC" ("מעילים בע"מ", שנקראה בעבר "Coats Viyella PLC"), אשר חולשת על 22% מנתח השוק הבינלאומי, מעסיקה כ-70,000 עובדים ב-67 מדינות שונות ומוערכת כיום בשווי של 2 מיליארד ליש"ט. בנוסף, אליאנס הוא הבעלים של מספר חברות קטנות יותר וכן של מספר אוספי יצירות אמנות. 
אליאנס לוקח חלק במספר ועדות באנגליה, בין היתר בקרן הנסיך הבריטי ליזמות צעירה, במועצה לתעשייה ולהשכלה גבוהה ובקרן אוניברסיטת מנצ'סטר. כמו כן, אליאנס הוא חבר בגופים רבים, ביניהם "החברה המלכותית לעידוד האמנות, היצרנים והמסחר", "מכון העיר והגילדות של לונדון", ו"בית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב שנקר" בישראל, בו הוא חבר לשם כבוד. אליאנס הוא אחד התורמים המרכזיים להקמתו של "המרכז ללימודים איראניים" באוניברסיטת תל אביב, שהוקם בשנת 2006. אליאנס הוא בעל תואר דוקטור למדעים מאוניברסיטת הריוט-וואט הסקוטית ובעל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת מנצ'סטר. 
ב-18 במאי 2009 הוענק לאליאנס תואר דוקטור לשם כבוד בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב. במסגרת הענקת התואר נכתב:
לורד דיוויד אליאנס מקבל דוקטור לשם כבוד לפילוסופיה לאות הוקרה על היותו אחד הבכירים והמצליחים שביזמי בריטניה הגדולה; על מנהיגותו הפעילה באין-ספור ארגונים חברתיים ... על פעולותיו נדיבות הלב בעלות החזון באמצעות קרן משפחת אליאנס המקדמת מפעלי יהדות, מדע, חינוך, רווחה ובריאות בישראל ובבריטניה; ולאות הוקרה מיוחדת על פעילותו המסורה במשך עשרות שנים לביצור ביטחונה הלאומי של ישראל; על תרומתו לחיזוק חוסנה של החברה בישראל במיוחד בתמיכתו במדע ובאקדמיה; על יוזמותיו הברוכות לשיפור רווחתן וביטחונן של קהילות יהודיות בתפוצות; ועל יחסיו המיוחדים עם המרכז ללימודים איראניים באוניברסיטת תל אביב, מרכז המתרחב ומשגשג בחסותו.
אליאנס קיבל תואר CBE ("מפקד") במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1984, ובשנת 1989 הועלה לתואר הגבוה ביותר GBE ("אביר מפואר"). הוא אף זכה בשנת 2004 בתואר "לורד לחיים" כברון אליאנס של מחוז מנצ'סטר. כמו כן, אליאנס לוקח חלק בפעילות פוליטית בפרלמנט של בריטניה כחבר המפלגה הליברל-דמוקרטית. ב"רשימת האנשים העשירים" לשנת 2009 שערך העיתון האנגלי "סאנדיי טיימס", מוקם אליאנס במקום ה-267 מבין עשירי אנגליה, עם הון מוערך של 208 מיליון ליש"ט.
אלמושד

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

יהודי אלמושד

יהודים החלו להתיישב במקום בשנת 1770, אך בשנת 1840, משהותרה התיישבות יהודים בערים, עזבו רבים את הכפר. רוב יהודי המקום היו רוכלים.
בשנת 1830 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ובית עלמין. בשנת 1938 ישבו באלמושד 83 יהודים.
בשנת 1944 חיו במקום 63 יהודים, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי המקום לגטו נאגיוואראד, שבו רוכזו כל תושבי המחוז היהודים. וכעבור כמה שבועות גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר רק יהודים ספורים שניצלו וחיי הקהילה לא נתחדשו. משנת 1950 אין יהודים במקום.
סתוויון

תכונות

הסתוויון הוא זן רב-שנתי ממין הדורה התרבותית (Sorghum bicolor). הסתוויון נבדל מן הזן העיקרי של הדורה התרבותית בגובהו הרב, המגיע למעל ארבעה מטרים, ובהיותו רב-שנתי ולא חד-שנתי. הסתוויון גדל בצפיפות רבה, הוא אינו מתעצה והוא נותר ירוק עד לאחר הפריחה. עליו מתוקים. עונת הצמיחה שלו הוא לקראת הסתיו, ומשך הגידול הוא כ-3 חודשים
כגידול חקלאי הסתוויון מושקה בהמטרה והיבול מגיע לכ-10 טון לדונם. הסתוויון משמש כמספוא ירוק לבקר כאשר יחידת מזון אחת דורשת בין 7.5 ל-8 קילוגרם סתוויון. תכולת החלבון הנעכל בסתוויון הוא נמוך יחסית לסוגי מספוא אחרים ועומד על כ-50 גרם ליחידת מזון.
בין המזיקים של הסתוויון בישראל נמנים דרור הבית וחזיר בר.

תפוצה

מקורו של זן הסתוויון בדרום אפריקה, שם נקרא באנגלית Kaffir Corn או Kafir Corn, אך שם זה איננו בשימוש כיום מסיבות של תקינות פוליטית, שכן המונח "כאפירים" היה שם גנאי לילידי אפריקה שחורי-עור. מספר זנים דומים יובאו גם לארצות הברית, כבר בסוף המאה ה-19, וגודלו שם כמספוא לבהמות וכצמח גרעינים להאכלת עופות, בעיקר בקנזס.

בארץ ישראל

הסתוויון הובא לארץ ישראל מדרום אפריקה על ידי המחלקה לחקר החקלאות ברחובות בתחילת שנות ה-40, כדי לספק מספוא ירוק לפרות החולבות בעונת הסתיו, בין אספסת לתלתן. הוא נזרע בסביבות חודש מאי. בשנת 1945 גודל הסתוויון בארץ ישראל על שטח של כ-1000 דונם ובראשית שנות ה-50 על כ-10,000 דונם. בין השאר, הוא גודל במשמר השרון, בארות יצחק, עין חרוד, ומרחביה. בבוסתן הגליל שגשג הסתוויון למרות האדמה המלוחה יחסית, שהקשתה על האספסת והתירס. בשנת 1958 היה הסתוויון סוג המספוא הזול ביותר למעט מרעה.
היקף השימוש בסתוויון היה שונה במשקים שונים. במאמר משנת 1953 הומלץ להשתמש בשמינית השטח המוקצב לגידול מספוא לצורך סתוויון ושהסתוויון ישמש להאכלת הבקר בחודשים אוקטובר - נובמבר, בהם אין מרעה. במשמר הנגב עמד היקף הסתוויון מכלל החציר הירוק על כ-2% בשנת 1955. בגניגר מצאו אנשי המשק שהסתוויון פחות טוב מגידולי התירס והפסיקו לגדלו במהלך שנות ה-50. בבית זרע היווה הסתוויון 4.6% ממספוא הבקר בשנת תשי"א ובשנת תשט"ו לא נעשה בו שימוש. בחוקוק מצאו שהסתוויון, כגידול שלחין, הוא יקר ועברו למרעה טבעי וגידולי בעל. במזרע היה הסתוויון פחות מאחוז ממספוא הבקר בשנת תשי"ד. בבית אלפא בתש"ך סיפק הסתוויון כ-1.5% ממספוא הבקר. בסוף שנות ה-50 כמעט ופסק השימוש בסתוויון בעמק יזרעאל בגלל עלויות המים.
בשנות ה-50 עשה דוד ליבנה בעין חרוד ניסיונות הכלאה של סורגום וסתוויון.
קציר הסתויון נעשה תחילה במגל שכן החרמש לא התאים לקצירתו. בשנת 1950 נעשו ניסיונות לשימוש בקומביין לקצירתו. לקראת סוף שנות ה-50 שיווק מפעל גל-נע מנהריה מקצצת שהתאימה לקציר הסתוויון. בשנת 1963 הציגה חברת מ.ה.ל מכסחת המתאימה לקציר סתוויון.