google/wiki40b huggingface dataset:
אודי סגל (עיתונאי)

ביוגרפיה

סגל נולד בדימונה וגדל בתל מונד. הוא החל את דרכו העיתונאית ככתב לענייני השטחים בגלי צה"ל, ואחר כך שימש ככתב מדיני בגלי צה"ל בתקופת הסכמי אוסלו. הוא שימש בתפקיד 5 שנים ואז עבר לשמש כתב בניו יורק של גל"צ ומעריב. בשנת 1999 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, ועד אוגוסט 2017 שימש שם כפרשן המדיני. במסגרת תפקידו סיקר את התהליך המדיני במסגרת יחסי ישראל והפלסטינים, וכן את יחסי ישראל והממשל האמריקני בהקשר זה. קיים ראיונות עם דיפלומטים בכירים, בהם ראשי ממשלות ושרי חוץ.
לסגל יש גם טור שבועי במעריב סופשבוע, ומזה כעשור הוא מגיש את תוכנית הרדיו "גומרים הולכים" עם דני סידס ברדיו תל אביב ואת התוכנית "חברה בע"מ".
סגל הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים, ומלמד בחוג לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-30 באוגוסט 2017 עזב את חברת החדשות לקראת הצטרפותו לזכיינית רשת, שבה הוא מגיש את התוכנית "לפני החדשות" בערוץ רשת 13.
סגל נשוי ואב לשלוש בנות ובן, ומתגורר בכפר מונש.
ב-2019 החל להגיש תוכנית בוקר שבועית בגלי צה"ל יחד עם קרן מרציאנו.
Lost Frequencies

רקע

פליקס דה לט נולד בבלגיה ואת דרכו המוזיקלית התחיל עוד בילדותו. הוא גדל במשפחה מוזיקלית וכבר בגיל צעיר ניגן בפסנתר עם אחיו. דה לט בחר את שם הבמה Lost Frequencies (מילולית: "תדרים אבודים") משום שכאשר התחיל ליצור רמיקסים, הוא היה עושה שימוש בשירים ישנים מסגנונות מגוונים, אותם הוא מכנה "תדרים אבודים". השם Lost Frequencies משקף את ההשפעות הרבות שלו, וכן את הרצון שלו לחשוף חומרים נשכחים ולהציג אותם באור חדש. לדבריו המוזיקה שלו לא קלה להגדרה ולקטלוג בז'אנר מסוים, ו"תדרים אבודים" מסכם אותה.
"Lost Frequencies מושפע ממגוון עולמות מוזיקליים ומשלב בין היפ הופ, דראם אנד בייס, קאנטרי ג'אז סול וטכנו.

2014–2015: "Are You with Me"

בשנת 2014, לוסט פריקוונסיז עשה רמיקס לשיר "Are You with Me" של אמן הקאנטרי איסטון קורבין. השיר הופיע במקור באלבום האולפן השני של קורבין, "All Over the Road", אך לא הופץ כסינגל. לוסט פריקוונסיז עשה רמיקס לשיר והעלה אותו לסאונדקלאוד. הלהיט נוצר בהשראת הרמיקס של Wankelmut לשיר "One Day / Reckoning "Song של אסף אבידן, אשר בעקבותיו החליט דה לט ליצור רמיקס שמבוסס על גיטרות ובאסים.
חברת התקליטים ארמדה מיוזיק ומייסד חברת התקליטים The Bearded Man, מרוואן טלילי, גילו את הרמיקס של לוסט פריקוונסיז והחתימו אותו. המהדורה הרשמית הופצה ב-27 באוקטובר 2014. ב-15 בנובמבר 2014 הסינגל הגיע למקום הראשון ה-Ultratop בבלגיה, כמו כן הגיע למקום השני בטבלת Walloon. בשנת 2015 הגיע לראש הטבלאות של אוסטרליה ואוסטריה. בנוסף השיר הגיע לעשרת השירים המושמעים ביותר במדינות נוספות באירופה, בהן פינלנד, צרפת, הולנד, נורווגיה, ספרד, גרמניה, פולין, אירלנד, שווייץ, בריטניה, שוודיה וטורקיה.

2016: Less Is More

ב-3 ביוני 2016, לוסט פריקוונסיז הפיץ את הסינגל "Beautiful Life", יחד עם סנדרו קוואזה, אשר היה לסינגל הראשון באלבום הבכורה שלו. הוא הודיע בטוויטר כי הוא מתכוון להפיץ את האלבום בספטמבר 2016. ב-8 בספטמבר הוא הפיץ רמיקס לשיר "Cold Water" של ג'סטין ביבר ומייג'ור לייזר. הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו בשם "Less Is More" ב-21 באוקטובר 2016. האלבום כולל את הלהיטים "Are You with Me" ו-"Reality" כמו גם את הסינגלים "Beautiful Life", "What Is Love" ו-"All Or Nothing" יחד עם המוזיקאי אקסל אהנסטרום. במאי ויוני 2017 שניהם הצטרפו לסיבוב ההופעות של הצ'יינסמוקרס. האלבום Less Is More הועמד על ידי IMPALA (איגוד חברות המוזיקה העצמאיות) לפרס אלבום השנה לשנת 2016, כאלבום הטוב ביותר שפורסם בלייבל אירופי עצמאי.
הסינגל "Reality" זכה להצלחה גם כן לצד הסינגל "Are You with Me" והגיע לראש המצעדים ברחבי אירופה. השירים זכו להצלחה רבה גם בארץ, ושני הלהיטים נכנסו לפלייליסט יום של גלגלצ.
Lost Frequencies מופיע גם בפסטיבלים בין לאומיים רבים כמו פסטיבל קואצ'לה וטומרולנד ברזיל בהם היה בשנת 2016, ביולי 2017 אף הופיע בטומורולנד המקורי אשר בבלגיה. Lost Frequencies אף הופיע פעמיים בישראל. ב-19 בינואר 2015 הגיע להופעה במועדון הבארבי בתל אביב. ב-11 באפריל 2017 הצטרף Lost Frequencies להופעה של דימיטרי וגאס ולייק מייק ב"רייב פסח" אשר נערכה בלייב פארק ראשון לציון וב-2018 היה לפתיחה של מרשמלו בישראל בתל אביב.
חואקין ארסורה

טיגרה

ארסורה היה חלק מאקדמיית הנוער של טיגרה עד שנת 2013, אבל ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ארגנטינה ב-29 בנובמבר 2011, כשעלה כמחליף במחצית השנייה במשחק הניצחון נגד דפנסה וחוסטיסיה, בו הבקיעה טיגרה שני שערים מאוחרים וניצחה בתוצאה 4-2. ב-31 באוגוסט 2013 ערך הופעת הבכורה שלו בליגה, נגד קילמס. ב-16 בנובמבר 2014 הבקיע ארסורה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-23 בהפסד 2-1 לניואל'ס אולד בויס במסגרת המחזור ה-16 בליגה. ארסורה שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 71 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

ריבר פלייט

ב-4 בינואר 2016 חתם בקבוצת ריבר פלייט. ב-19 בפברואר ערך ארסורה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-46 בהפסד 2-1 לגודוי קרוס במסגרת המחזור השלישי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך ארסורה 7 הופעות ליגה. 
ביולי 2017 הושאל לאוססונה.
הרמון הנדריקס

ביוגרפיה

נולד בניו יורק, בנו היחיד של אוריה הנדריקס (Uriah Hendricks), בן למשפחה ספרדית שהתגוררה באמסטרדם. המשפחה היגרה מאמסטרדם ללונדון, ובשנת 1755 היגר אוריה מלונדון לארצות הברית. תחילה פתח חנות לחומרי מזון, ובשנת 1764 הקים מפעל מתכות במושבות האמריקאיות וייבא נחושת ופליז מאנגליה. אוריה היה חבר פעיל של קהילת שארית ישראל ("Congregation Shearith Israel") בניו יורק, וב-1791 מונה כנשיא הקהילה.
הרמון הנדריקס חונך בארצות הברית. בשנת 1900 נישא הרמון לפרנסיס, בתו של הסוחר היהודי ג'ושוע אייזקס (Joshua Isaacs), אף הוא ממשפחה יהודית ממוצא ספרדי, שהיגר מגרנדה לארצות הברית, תחילה ללנקסטר שבפנסילבניה ואחר כך לניו יורק. 
לאחר מות אוריה הנדריקס, בשנת 1798, השתלט בנו הרמון על חברת המתכות, הרחיב אותה וקרא לה "הנדריקס ואחיו". בשנת 1812 הקים את אחד ממפעלי הנחושת הראשונים בארצות הברית ב-SOHO, ניו ג'רזי, יחד עם שותפו וגיסו, סולומון ג'. אייזיקס. בין לקוחותיו היו מחלקת ההגנה של ארצות הברית (אז "מחלקת המלחמה") ומחלקת הצי, והוא סיפק נחושת לצבא ולצי האמריקאים. לקוח נוסף היה פול רוויר.
הנדריקס היה פילנתרופ יהודי בולט בזמנו. היה פעיל בחיים היהודיים בניו יורק, ובשנים 1824–1827 כיהן נשיא קהילת שארית ישראל בניו יורק.  
להנדריקס היו חמישה בנים ושש בנות. שני בניו ושתי בנותיו נישאו לבנותיו ובניו של הסוחר היהודי טוביאס איזאק טוביאס (Tobias Isaac Tobias) (1861–1786). ארבעה מבניו של הרמון – אוריה, הנרי וושינגטון ומונטגיו – הצטרפו לעסק המשפחתי. בשנת 1830 התפרקה השותפות בין הרמון לגיסו אייזקס והחברה עברה ארגון מחדש, בראשות הרמון ובנו אוריה. 
הרמון הנדריקס מת ב-1838. לאחר מותו המשיכו שלושת בניו וארבעת נכדיו את המפעל המשפחתי. בשנת 1861, לאחר מותו של הנרי, שינו האחים אוריה ומונטגיו את שם החברה ל"אחים הנדריקס". החברה המשיכה לפעול גם במאה ה-20, ונסגרה בשנת 1938. בן המשפחה האחרון שפעל בעסק היה הרמון וושינגטון הנדריקס, שמת בשנת 1928.
טרי קרוז

שנותיו הראשונות

קרוז נולד בפלינט שבמישיגן לטרי ופטרישיה קרוז. קרוז קיבל מלגה ללימודים במרכז לאומנויות Interlochen שבמישיגן ולאחר מכן זכה למלגת ספורט והצטיינות באומנות ללימודים באוניברסיטת מרכז מישיגן. קרוז היה חלק מרכזי בקבוצת הפוטבול באוניברסיטה. קרוז נבחר בסיבוב ה-11 בדראפט ה-NFL של שנת 1991 על ידי הלוס אנג'לס ראמס. במהלך הקריירה שלו שיחק קרוז כשחקן הגנה בקבוצות ה-NFL סנט לואיס ראמס, סן דייגו צ'רג'רס ווושינגטון רדסקינס .

קריירה

בשנת 1997 פרש קרוז מה-NFL והתחיל לממש את רצונו בקריירת משחק. התפקיד הראשון שביצע היה תפקיד קטן בסדרה בשם "Battle Dome". בשנים לאחר מכן שיחק קרוז בסרטים שונים כמו יום שישי שאחרי הבא לצידו של אייס קיוב. קרוז ביצע גם פרסומת עבור חברת נייקי. בשנת 2004 שיחק בסרט השנוי במחלוקת "הכל כלול" לצד קווין הארט וסנופ דוג, הסרט נקטל על ידי המבקרים ונכשל בקופות. בשנת 2005 קיבל את תפקידו של ג'וליוס רוק, אביו של כריס בקומדיית המצבים "כולם שונאים את כריס". קרוז הופיע לצידו של השחקן אדם סנדלר בסרטים משחק מכור וקליק. בשנת 2006 שיחק בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.
קרוז הופיע בקליפ של להקת בלינק 182 לשיר "Down". קרוז גם שיחק בסרט "זמנים קשים" לצידם של כריסטיאן בייל ואווה לונגוריה. ב-2008 שיחק בסרט "מלכי הרחוב" לצידו של קיאנו ריבס ובשנת 2010 כיכב בשובר הקופות בלתי נשכחים. קרוז כיכב בסדרת פרסומות מאוד מצליחה בפני עצמה למוצרי הטיפוח של אולד ספייס. קרוז השתתף בסדרה דוקומנטרית על חייו וחיי משפחתו. הסדרה נקראת "The Family Crews" ועלתה לשידור ב-21 בפברואר 2010.
החל מ-2013 מככב בסיטקום של FOX "ברוקלין תשע-תשע" לצד אנדי סמברג.
ב-2014 גילם את ניקנס, מנהל המלון הנלהב, בסרט הקומדייה "תקועים בחופשה", בכיכובם של אדם סנדלר ודרו ברימור.

חיים אישיים

קרוז נשוי לרבקה קינג קרוז ולשניים יש 4 בנות ובן אחד.
ג'וזף וייצנבאום

חייו

וייצנבאום נולד בברלין בשנת 1923. בגיל 13 נמלט עם משפחתו מגרמניה הנאצית, והיגר לארצות הברית. בשנת 1941 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת ויין שבדטרויט. ב-1942 התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושירת כמטאורולוג. לאחר תום המלחמה חזר לאוניברסיטה, סיים תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1948 ותואר שני ב-1950. הוא המשיך כעוזר מחקר באוניברסיטה, עבד על מחשבים אנלוגיים וסייע בבניית מחשב ספרתי. בשנת 1956 עבד בחברת ג'נרל אלקטריק על מחשב חלוצי לקריאת תווים מגנטית. 
בשנת 1964 הצטרף לסגל של MIT. ב-1966 פיתח את אלייזה, תוכנה אינטראקטיבית המדמה טיפול פסיכותרפי. "אלייזה" קיבלה את שמה מאלייזה דוליטל, הדמות ממחזהו של ג'ורג' ברנרד שו "פיגמליון", שלומדת לדבר במבטא של המעמד הגבוה. התוכנית קיימה דיאלוג עם מטופל באמצעות הצגת הצהרות שכותב המטופל כשאלות והפנייתן אליו. למשל, התגובה ל"כואב לי הראש" יכולה להיות "למה אתה אומר שכואב לך הראש?" והתגובה ל"אמי שונאת אותי" יכולה להיות "מי עוד במשפחתך שונא אותך?"
בשנת 1976 יצא לאור ספרו רב ההשפעה Computer Power and Human Reason, שבו הציג את עמדתו לפי ייתכן פיתוח של בינה מלאכותית, אך אין לתת למחשב לקבל החלטות חשובות, משום שלעולם יחסרו בו תכונות אנושיות כמו חמלה. הוא הבחין בין החלטה לבחירה - החלטה היא פעילות חישובית שניתן לתכנת, ואילו בחירה היא תוצאה של הפעלת שיקול דעת. היכולת לבחור, שכוללת גם רגשות, היא שעושה אותנו אנושיים. 
יצר את שפת התכנות SLIP. 
בשנת 1996 היגר לברלין, והתגורר סמוך לשכונת ילדותו. בשנת 2007 הופק בגרמניה סרט תיעודי על אודותיו. הוא מופיע גם בסרט התיעודי Plug & Pray שהופק לאחר מותו. 
וייצנבאום נפטר בשנת 2008 ונטמן בבית הקברות היהודי בברלין. בשנת זו נוסד פרס וייצנבאום  על שמו. אשר מוענק כל שנתיים ל"חוקר אשר תרם משמעותית לנושאי המידע והאתיקה בתחום המיחשוב על ידי מחקרו, עבודתו, שירותו או חזונו".
הרולד אברהמס

ביוגרפיה

אברהמס נולד בבדפורד. אביו, איזק היגר לאנגליה מפולין הקונגרסאית. הוא עבד בתור איש כספים ונישא לאסתר ילידת ויילס. אחיו הבכור, סיר סידני אברהמס היה אתלט אולימפי בקפיצה לרוחק ונשיא בית המשפט העליון של סרי לנקה. הוא למד בבית ספר רמפטון ואחר כך בג'ונסוויל וכאיוס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה אצן וקופץ לרוחק מאז ילדותו, והמשיך לעשות זאת גם כשלמד בקיימברידג'. 
באולימפיאדת אנטוורפן (1920), בלגיה סיים אברהמס במקום 16 בריצת 100 מטר, במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.0 שניות, במקום 20 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.05 מטר ובמקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 43.0 שניות.
בארבע שנים שלאחר אולימפיאדת אנטוורפן שלט אברהמס בריצות הקצרות ובקפיצות לרוחק בבריטניה. 
באולימפיאדת פריז (1924), צרפת זכה אברהמס בשתי מדליות, במדליית זהב ובמדליית כסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.6 שניות, תוצאה שקבע פעמיים נוספות כבר בשלבים המוקדמים, תוך שהוא מביס את כל האצנים האמריקאים הפייבוריטים, כולל את האלוף האולימפי מאולימפיאדת אנטוורפן צ'ארלי פדוק מארצות הברית. מדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.2 שניות, אחרי הרביעייה האמריקאית שקבעה שיא עולם חדש של 41.0 שניות. בריצת 200 מטר הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 22.3 שניות. אריק לידל, שגם מופיע סרט במרכבות האש, השתתף בריצה זו וזכה במדליית הארד. הוא לא השתתף בקפיצה לרוחק באולימפיאדה זו. שנה לאחר מכן, אברהמס נפצע ברגלו מה שגרם לו להודיע על פרישה.
לאחר פרישתו, היה אברהמס עיתונאי ספורט במשך ארבעים שנה, והיה גם פרשן ספורט ברדיו ה-BBC.
אברהמס התנצר בשנת 1934. בשנת 1936 הוא התחתן עם סיביל אוורס, זמרת מצו סופרן. הזוג אימץ שני ילדים בן ובת.
הרולד אברהמס מת באנפילד שבלונדון ב-14 בינואר 1978. הוא היה בן 78 במותו.
פרינקיפאט

תקופת הפרינקיפאט (27 לפנה"ס - 284) היא שמה של התקופה הראשונה באימפריה הרומית, שהשתרעה מתחילת שלטונו של אוקטביאנוס קיסר אוגוסטוס עד משבר המאה השלישית, שלאחריו, התפתח משטר חדש המסמל תקופה חדשה - תקופת הדומינט. תוארו הרשמי של הקיסר היה בהתאם לכך - 'פרינקפס'.
תקופת הפריקיפאט מאופיינת במאמץ רב מצד הקיסרים לשמר את האשליה שתקופתם היא המשך רשמי של הרפובליקה הרומית.

מקור השם

מקור השם הוא ברפובליקה הרומית, בה הוכרז מדי 5 שנים (על ידי הקנסורים) פרינקפס סנאטוס - "הראשון בסנאט". 
משמעות השם משקפת את טענת הקיסרים בתקופה זו, שהם היו כביכול רק "ראשון האזרחים", דבר שלא עומד בסתירה מובהקת לרוח הרפובליקה, ולא "שליט", וכדומה. בפועל, תקופת הפרינקיפאט הייתה תקופה של אבסולוטיזם נאור, עם אפילו גיחות קטנות ל'מונרכיה חוקתית'. 
קיסרים נטו שלא להפגין את כוחם, ובדרך כלל כיבדו את זכויותיהם של האזרחים.
הברית השוואבית

הברית השוואבית היא ברית שנכרתה בין כמה ערים חופשיות בשוואביה (אזור שבין וירטמברג לבוואריה), כדי להגן על הערים הללו מפני הפיאודלים, הנסיכים והרוזנים שבאזור.

המשטר הפיאודלי והערים החפשיות

במאות ה-12 וה-13, החל להיווצר בגרמניה מעמד של "עיר חופשית". עד אז היה מקובל באירופה שלטון פיאודלי, כך שכל שטח שהוא היה נתון לשליטתו של אציל כלשהו, אם רוזן ואם נסיך. הפיאודל היה השליט, השופט וגם אחראי על הדת במקום. למשל, כומר של אזור מסוים היה מוגדר כעובד שכיר של הפיאודל, והוא היה יכול לפטרו, להלקותו כעונש, ולקבוע לו משכורת כאוות נפשו, אם מקופתו ואם מ"מעשר" תבואה שנגבה מהאוכלוסייה המקומית.
סמכותו של פיאודל הייתה קשורה לשליטתו באחוזותיו. ולכן סוחר שלא התפרנס מחקלאות או ממרעה, לא היה תלוי באופן ישיר בפיאודל. עם התפתחות חיי המסחר, נוצרו ערים גדולות יחסית (עשרת אלפים תושבים לעיר נחשבו כאוכלוסייה גדולה בתקופה ההיא), שלמעשה לא היו כפופות לפיאודל, אף שרשמית הן היו בשטחו ותחת שליטתו.
למלכים היה עניין בפיתוח חיי המסחר, ולכן מדי פעם היו מעניקים לעיר מעמד של "עיר חופשית", כלומר עיר שאינה כפופה לפיאודל, ואינה צריכה להעלות לו מס כלשהו. אינטרס נוסף היה למלך לתת לעיר מעמד כזה - עיר כזו אוטומטית הפכה לנחלת הקיסר, ותושביה היו מעבירים אליו, ואליו בלבד, את כל המיסים.

הרקע להקמת הברית

ברור שבעיני הפאודלים עובדה זו לא מצאה חן כלל, ועל כן מדי פעם ניסו לאלץ עיר כזו לקבל את חסותם ואת מרותם. לכן התארגנו כעשרים ערים, בהנהגת הערים אוגסבורג ואולם, ובשנת 1331 הקימו את הברית השוואבית, שיצרה מסגרת ארגונית אחת לכל הערים החפשיות הללו. הברית הקימה ממשלה, צבא חזק ובית משפט עליון, שבשיאו, בתחילת המאה ה-16, מנה כ-13000 חיילים. במשך הזמן הצטרפו לברית כמה נסיכים, בעיקר בעלי אחוזות קטנות יותר, ובהן אפילו כמה ערים שבראשן עמדו נסיכים בוחרים, כגון מיינץ (1488), וטריר (1488), וכן עוד כמה מחוזות כגון טירול, שהאינטרס המובהק שלהם היה לשמור על אחוזותיהם מפני נסיכים חזקים יותר, וצבא הברית נתן להם חסות. בין שאר הנסיכויות שהצטרפו הייתה נויבורג, שנסיכה, אוטו, היה ממשפחת הקורפירסט מפפאלץ (1538).
עם הקמת התנועה הפרוטסטנטית, נהו רוב תושבי אזור זה אחריה, ולכן הצטרפה הברית לברית שמלקלדן והשתתפה במלחמה השמלקלדית, בה הביס קרל החמישי את צבא הברית וכבש את הערים שהשתייכו לברית. קרל לא פגע לאחר המלחמה במעמד הערים הללו.
הדיוויזיה ה-52 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-52

הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1939, והועמדה תחת פיקוד קרל-אדולף הולידט. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה כחלק מהקורפוסים ה-12, ה-43, וה-13 לסירוגין במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ולאחר שספגה אבדות כבדות בקרב סמולנסק השני פורקה הדיוויזיה ב-1 בנובמבר 1943.

דיוויזיית ההדרכה ה-52

ב-10 בדצמבר 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית ההדרכה ה-52, והועמדה תחת פיקוד קבוצת ארמיות מרכז.

דיוויזיית האבטחה ה-52

ב-12 באפריל 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית האבטחה ה-52, והיא המשיכה לפעול בבלארוסיה. ביולי 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה בקובל, ובאוגוסט אותה שנה לחמה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית בקורלנד. לאחר מכן לחמה הארמייה בכיס קורלנד כחלק מהארמייה ה-18 עד סוף המלחמה.
יהושע דורפמן

ביוגרפיה

יהושע דורפמן נולד בבני ברק למשפחה של ניצולי השואה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1968 התנדב לצנחנים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. השתחרר בדרגת סמל ב-1971. במלחמת יום הכיפורים לחם במילואים כלוחם חיל רגלים בסיני. בשנת 1977 עבר קורס קציני חי"ר במהלך שירותו במילואים. בשנת 1978 התגייס לשירות קבע ועבר הכשרה כקצין תותחנים. לאחר שירות כקצין עמדה ומפקד סוללה בגדוד 411, שירת בתפקידי פיקוד והדרכה בענף יסוד (השלמה חילית של חיל התותחנים) בבית הספר לתותחנות שדה. ב-1981 מונה לסגן מפקד גדוד 55 ועסק בהכנות לקראת מבצע של"ג. במלחמת לבנון הראשונה היה חניך במכללה לפיקוד ולמטה, הוא הצטרף לכוחות התותחנים בלבנון והשתתף בהנחתת כוחות גדוד 412 דרך הים, בהמשך המלחמה הצטרף למטה אגד 215 ולאחר מכן ארגן את קורס קציני החיל (קורס יסוד) כגדוד תותחנים שהצטרף ללחימה. ב-1983 למפקד קורס מפקדים וב-1984 למפקד גדוד 405. לאחר השתלמות בארצות הברית מונה ב-1986 למפקד בסיס טירוני תותחנים בשבי שומרון. ב-1987 מונה למפקד הסיוע הארטילרי בעוצבת הגליל ובמקביל כיהן כמפקד עוצבת אדירים, אגד ארטילרי במילואים. ב-1989 מונה למפקד עוצבת גולן, אגד ארטילרי 282, וב-1991 למפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הצפון. 
בתחילת 1993 מונה לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף. במהלך תקופתו בתפקיד בלט חיל התותחנים במבצע דין וחשבון שנערך בדרום לבנון, החל שדרוג המערך הקני לתותחים מתנייעים מדגם "דוהר", בוטל פרויקט השולף, ונשלחה לארצות הברית משלחת הקליטה של מערך "המנתץ", משגרי רקטות M-270 MLRS. ב-1996 מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון ביפן וקוריאה הדרומית. 
לאחר שחרורו עבד כמנהל שיווק בחברת אלישרא. בנובמבר 2000 מונה על ידי ממשלת ישראל למנכ"ל רשות העתיקות וב-2006 הוארכה כהונתו לקדנציה נוספת. ב-14 השנים שבהן עמד בראש הרשות היא הפכה לגוף הארכאולוגי הגדול במדינה, והשתכללה באמצעות הכנסת טכנולוגיה מתקדמת יחד עם כלים ושיטות ממדעי הטבע לשם חקר הארכאולוגיה. דורפמן הוביל את פרויקט הקמתה של הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל בירושלים, שאליה יתכנסו כל יחידותיה של רשות העתיקות הפזורות בירושלים. על ביקורת שספג מגורמים שונים על פעילות רשות העתיקות אמר: "כשהשמאלנים חושבים שאתה ימני, הימנים חושבים שאתה שמאלני, החרדים חושבים שאתה לא יהודי וכולם תוקפים אותך - כנראה שאתה בסדר". ב-2012 זכו רשות העתיקות ודורפמן כמנהלה בפרס שומר ציון מטעם מרכז אינגבורג רנרט ללימודי ירושלים שבאוניברסיטת בר-אילן.
ביוני 2015 יצא ספרו של דורפמן לאור. הספר "מתחת לפני השטח" מדבר על יחסי הגומלין בין ארכאולוגיה לפוליטיקה במדינת ישראל מנקודת מבטו של הכותב שכיהן כ14 שנים כמנהל רשות העתיקות. הספר נכתב על ידי דורפמן בזמן מחלתו והושלם זמן קצר לפני מותו.
דורפמן היה בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. היה נשוי לתלמה, ואב לשלושה בנים.
נפטר ב-31 ביולי 2014 ממחלת הסרטן, הובא למנוחות בבית העלמין בגדרה.
ב-3 במרץ 2017 נחנך "מצפור שוקה" על שמו בגשר הישנה.
ב- 8 באוקטובר 2018 (יום הולדתו של שוקה) נחנך חדר ההקרנה, באתר עין הקשתות, על שמו של שוקה דורפמן ז״ל.
ב- 26 ביוני 2019 נחנך "מצפור שוקה" על שמו, בתל אשקף אשר בעמק חפר.
אל-קסר אל-כביר

היסטוריה

המתיישבים הראשונים הגיעו מקרתגו שבצפון אפריקה, לאחר המלחמות הפוניות, העיר נשלטה על ידי הרומאים וניתן לה השם אופידום נובום (Oppidum Novum).
ב- 1578, סבשטיאו, מלך פורטוגל ספג מפלה ניצחת בקרב אל-קאסר אל-כביר מול המלך עבד אל-מלכ, מלך מרוקו. מפלה זו שמה קץ לשאיפת פורטוגל לפלוש ולנצר את המגרב. שני המלכים נהרגו בקרב זה. מותו של סבשטיאו, מלך פורטוגל, החל את המאורעות אשר הובילו לאיחוד הזמני של הכתר של פורטוגל וספרד תחת פליפה השני, מלך ספרד. ניצחונו של מלך מרוקו, עבד אל-מלכ העניק למרוקו עצמה משמעותית ויוקרה בינלאומית.
העיר גדלה באופן משמעותי עם הצבת חיל משמר ספרדי ב 1911 כחלק מהסכם בין ספרד ומרוקו להקמת מרוקו הספרדית כמדינת חסות של ספרד. לאחר קבלת העצמאות של מרוקו והקמת סכר עוד אל מקהזין על ידי המלך חסן השני כדי לשלוט במשטר הזרמים של נהר לוכוס, העיר הפכה למרכז הפצה ראשי של האזור החקלאי.
The Carters

2018-הווה: הקמת הלהקה

ב-16 ביוני 2018, הקרטרים הכריזו במהלך סבב ההופעות: "On the Run II Tour", וידאו קליפ לסינגל: "Apeshit". לאחר סיום ההופעה הופיע כיתוב "ALBUM OUT NOW", על מסכי המופע. אלבום הבכורה הועלה מידי לכל הרשתות המוזיקה.
סטן קרונקי

נדל"ן

קרונקי למד באוניברסיטת מיזורי וסיים עם מספר תארים בתחום מנהל עסקים. ב-1983 הוא הקים את קבוצת קרונקי שהיא תאגיד נדל"ן שהיה אחראי לבניית מספר מרכזי קניות ובנייני מגורים. לאחר נישואיו לאן וולטון הוא זכה להזדמנות לפתח את האזורים הסמוכים לחנויות הרבות של רשת וולמארט הנמצאת בבעלות משפחת אשתו. קרונקי הוא גם היושב-ראש של THF Realty שהיא חברת נדל"ן עצמאית המתמחה בפיתוח עירוני. חברה זו הוקמה בסנט לואיס ב-1991.

ספורט

קרונקי הוא עסקן ספורט ידוע והבעלים והמנהל של "יזמות הספורט קרונקי". קרונקי היה הבעלים-שותף של סנט לואיס ראמס מה-NFL מאז שהקבוצה עברה לסנט לואיס ב-1995. ב-3 באוגוסט 2010 מימש את זכות הסרוב הראשונה שלו וקנה את הבעלות המלאה על הקבוצה, באישור הנהלת ה-NFL.
בשנת 2000 הוא הפך לבעלים של דנוור נאגטס מהליגת ה-NBA ושל קולורדו אוולאנש מה-NHL. בשנת 2002 שמו נחרט על גביע סטנלי ביחד עם קולורדו כשזכו בגביע סטנלי. ב-2010 העביר קרונקי את השליטה בשתי הקבוצות לבנו ג'וש, ועד סוף 2014 עליו להשאר באחזקות מיעוט בלבד בשתי קבוצות אלה. כל זאת משום שליגת ה-NFL אינה מרשה לבעלים של קבוצת NFL בעלות על קבוצות ספורט מקצועניות בשווקים בהם יש קבוצות NFL, ובדנוור יש את קבוצת דנוור ברונקוס. 
בשנת 2002 חבר לג'ון אלווי ולפט בולן, והפך לאחד מהבעלים של קולורדו קראש מה-Arena Football League. הוא המשיך להרחיב את פעילותו בתחום הספורט גם ב-2004 לאחר שרכש מפיל אנשוץ את קולורדו מאמות' מליגת הלקרוס הלאומית וקולורדו ראפידס מה-MLS.
חברת הספורט של קרונקי מחזיקה בבעלותה את פפסי סנטר בדנוור, והיא הבעלים-שותף של פארק ספורט בקומרס סיטי שבקולורדו, שנבנה על ידי חברת הפיתוח שלו. בשנת 2004 פתח קרונקי ערוץ טלוויזיה בתחום הספורט על מנת להתחרות בחברת Fox Sports Net. בערוץ זה משודרים משחקיהן של כל הקבוצות מדנוור הנמצאות בבעלות קרונקי. 
במהלך השנים הפך קרונקי למשקיע חשוב במועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. חברת ITV מכרה את אחזוקתיה בארסנל לאחת מהחברות של קרונקי. הוא המשיך לרכוש מניות נוספות בארסנל, והגדיל את החלק שלו ל-12.19% מכלל מניות המועדון. חבר המנהלים של ארסנל הביע ספקנות באשר לניסיונו של קרונקי להשתלב בניהול המועדון, אך לבסוף החלה לשתף עמו פעולה על מנת לעצור את פעילותו של אלישר אוסמנוב.
ביוני 2008 חבר המנהלים של ארסנל היה מוכן להעניק לקרונקי את השליטה בארסנל, וב-19 בספטמבר 2008 הוכרז רשמית שקרונקי צורף לחבר המנהלים. פיטר היל-ווד, יושב-ראש ארסנל, אמר באתר האינטרנט הרשמי של המועדון כי "אנחנו מאושרים לקבל את סטן להנהלת ארסנל... הוא מביא עמו ניסיון רב באמצעות מעורבותו הישירה במועדוני ספורט בארצות הברית ואנו מצפים להרוויח מתובנותיו המסחריות והידע שלו. מר קרונקי תומך לחלוטין בגישת ההנהלה לגבי הכיוון שאליו המועדון צועד"
זליג סגל

ביוגרפיה

זליג סגל נולד בשנת 1933 בירושלים במשפחה חרדית וגדל בשכונת בית ישראל. סבתו הייתה המיילדת של היישוב היהודי בחברון ואביו היה מלמד בתלמוד תורה "עץ חיים" בשכונת מזכרת משה. בילדותו למד ב"חדר" ובישיבת "מרכז הרב" וישיבת תורת אמת של חב"ד. בשנת 1949 החל ללמוד במחלקה למתכת ב"בצלאל החדש". סגל התגורר בירושלים ופעל בסדנה במתחם "חוצות היוצר" בעיר.
סגל היה נשוי עד מותו לאביבה, והיה אב לשני בנים: שחר סגל, במאי, ועידו סגל, יזם הייטק. נפטר ב-2015 לאחר מחלה קשה, בגיל 82. נקבר בירושלים.
עיקר יצירותיו של זליג סגל היה בתחום העיצוב. יצירותיו עשו שימוש בשפות שפיתחו העיצוב המודרניסטי והאמנות המינימליסטית בתוך מסגרת של יודאיקה מודרנית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עסק גם בציור ובפיסול מופשט.
וינסנט מרטלה

החיים וקריירה

מרטלה נולד ב-15 באוקטובר 1992 ברוצ'סטר שבניו יורק למשפחה ממוצא איטלקי. הוא הופיע בסרט "מודלים לחיקוי" בהשתתפותם של שון ויליאם סקוט ופול ראד. היה לו תפקיד ראשי בסרט "חנות פתיונות" יחד עם בילי אנגוול, בילי ריי ומיילי סיירוס. הוא שיחק גם ב"מדריך ההישרדות של נד" ואת אלבומו הראשון הוציא בבית הספר ובו הוא ניגן בפסנתר ושר. האלבום שנכתב על ידי מרטלה זמין ב-iTunes. הוא גר בדילנד שבפלורידה עם אימו, אביו ושלושת אחיו.

מועמדות לפרסים

מרטלה הועמד פעמיים לפרס האמן הצעיר ופעם אחת לפרס השחקן הצעיר בשל משחקו ב"כולם שונאים את כריס".
מרגלית זוננפלד

ביוגרפיה

זוננפלד נולדה בברנו שבצ'כוסלובקיה, בתם של קארל זוננפלד ואירמה לבית לוונטל. אחות צעירה ללוטה ואחות תאומה לרות.
בגיל חמש החלה לשחות והייתה חברת מועדון השחייה של אגודת בר כוכבא בעיר ברנו. לאחר שאביה נאסר ב-1939, הוא הסדיר עבור מרגלית ואחותה רות אישור הגירה לארץ ישראל במסגרת תנועת מכבי העולמית. הן חיו בפנימייה ולאחר מכן עברה זוננפלד לקיבוץ וב-1958 לתל אביב. היא הוכשרה בהוראת חינוך גופני והתמחתה בהידרותרפיה עבור משותקים. יחד עם גרשון הוברמן הנהיגה קייטנות לילדים משותקים ויחד היו מחלוצי ספורט הנכים השיקומי בישראל. 
הייתה שותפה בהקמת מרכז הספורט לנכים ועבדה כמאמנת שחייה פאראלימפית עבור כל משלחות ישראל מאולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) ועד לאולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), נוסף לתחרויות לאומיות ובינלאומיות אחרות לרבות משחקי סטוק מנדוויל.