google/wiki40b huggingface dataset:
IPadOS

היסטוריה

כאשר האייפד הוכרז, בתחילה הוא הריץ גרסה של iOS, שאז הייתה ידועה בתור iPhone OS. ככל שהפלטפורמה התפתחה, האייפד קיבל מספר תכונות מובחנות שאינן זמינות במכשירי האייפון, כגון שימוש בסביבת עבודה פנויה להפעלת יישומים מרובים בו זמנית, תכונת גרור ושחרר, ותמיכה ב-Apple Pencil. במהלך כנס המפתחים העולמי של אפל לשנת 2019, הכריזה אפל על מערכת הפעלה חדשה המציעה תכונות ייחודיות עבור מכשירי האייפד – iPadOS 13, זאת לצד iOS 13 – גרסת iOS חדשה עבור מכשירי האייפון.

תכונות

iPadOS מביאה לראשונה פריסה חדשה עבור מסך הבית ואת היכולת של מכשירי האייפד לתפקד כצג נוסף עבור מערכת macOS, תכונה הממותגת בשם Sidecar לצורך המחשת הדמיון עם רכב צד של אופנוע.
דאגלס DC-4

פיתוח

המטוס פותח על ידי חברת דאגלס לפי מפרט של חברת התעופה יונייטד איירליינס, עבור טיסות ארוכות טווח, אב הטיפוס של המטוס כונה דאגלס DC-4E, ונעשה בו שימוש בזנב משולש שלאחר מכן השתמשה בו חברת לוקהיד במטוס הקונסטליישן שלה.

המטוס טס לראשונה ב-7 ביוני 1938, בתקופת מלחמת העולם השנייה הוסב הייצור האזרחי למטוס הצבאי דאגלס C-54 סקיימאסטר.
בין השנים 1942 ל-1946 יוצר עבור צבא ארצות הברית 1,163 מטוסי סקיימאסטר. 
בעקבות המלחמה נפגעו מכירות המטוס, אולם חברות שכר רבות העדיפו אתו. יצור המטוס הופסק באוגוסט 1947.

מפעילים

בין חברות התעופה שהפעילו את המטוס: אוויאנקה, איראן אייר, אייסלנדאייר, מקסיקנה, KLM, סאות' אפריקן איירווייז, נורת'ווסט איירליינס, דלתא איירליינס, אל על, סוויסאייר, סקנדינביאן איירליינס, סבנה, וקוריאן אייר.
קירסאן איליומז'ינוב

קירסאן איליומז'ינוב (רוסית: Кирса́н Никола́евич Илюмжи́нов; נולד ב-5 באפריל 1962) הוא איש עסקים ומולטי-מיליונר רוסי, היה נשיא קלמיקיה שבפדרציה הרוסית בשנים 2005–2010. כיהן כיו"ר איגוד השחמט העולמי משנת 1995 ועד 2018

ביוגרפיה

איליומז'ינוב גדל בבירת קלמיקה אליסטה. כשהיה בן 14 זכה בתחרות הקלמיקית הארצית בשחמט. בשנת 1980 שירת כשנתיים בצבא הסובייטי. בין השנים 1983 ל-1989 למד במכון מוסקבה ליחסים בינלאומיים. בשנים 1989 ו-1990 היה נציג מכירות בחברת המכוניות הסובייטית-יפנית "Liko-Raduga" ובשנים 1990 ל-1993 היה נשיא התאגיד SAN במוסקבה. לאחר התמוטטות ברית המועצות רכש הון רב.
ב-12 באפריל 1993 נבחר לנשיא הראשון של קלמיקיה שבפדרציה הרוסית ושולט ברפובליקה מאז. הוא נבחר בשנית ב-1995 ובשנת 2002. בשנת 2010 הוחלף על ידי אלכסיי אורלוב.
בשנת 1995 נבחר לשמש כיו"ר איגוד השחמט העולמי והוא עמד בראשו במשך 23 שנים, עד 2018. בשנת 2010 טען בראיון טלוויזיוני כי בשנת 1997 פגש בביתו במוסקבה "חייזרים בחליפות חלל צהובות", תקשר עמם באמצעות גלי מוח ואף ביקר אצלם בחללית.
גבינה לבנה

גבינה לבנה היא גבינה טרייה (איננה עוברת תהליך הבשלה כחלק מתהליך הייצור של הגבינה) בעלת צבע לבן אופייני, הניתנת למריחה. לגבינה טעם חמצמץ אופייני, הנובע מתהליך ההחמצה של חיידקי המחמצת המשמשים בייצור הגבינה.
גבינה זו נחשבת לאחת הגבינות הנמכרות ביותר בישראל. היא משווקת ברמות שונות של אחוזי שומן.

תהליך הייצור

לאחר פסטור החלב וקירורו לטמפרטורת דגירה של כ-30 מעלות צלזיוס מוסיפים לגבינה מחמצת לקטית מזופילית ומשהים את החלב עד שחומציותו מגיעה לכ-4.6pH ( הנקודה האיזואלקטרית של חלבון החלב הקזאין). יש הנוהגים להוסיף מעט אנזים הגבנה לחלב כדי להפוך את הגבן לקשיח יותר. לאחר מכן יש הפרדה של חלק ממי הגבינה על ידי תליית הגבן בבד טפטוף (שיטה מסורתית) או בעזרת מפרדה.

שם

גבינה זו נקראת בשם "גבינה לבנה" בחלק משפות אירופה, למשל Weißkäse בגרמנית ו-biały ser בפולנית. השם מבדיל גבינה זו מגבינות פרה קשות, המכונות גבינות צהובות.

כשרות ביהדות

לצורך הכנת הגבינה היו משתמשים באבקה שנועדה לגבן את הגבינה. חלק קטן מהאבקה יוצר בעבר מקיבה של בהמות לא כשרות ביהדות, אך כיום ישנן שיטות כשרות.
אוקסיארטס

אוקסיארטס (יוונית Oxyártēs, פרסית وخش‌ارد, במקור מאיראנית עתיקה -Huxšaθra*) היה אציל מבאקטרה (כיום בלך באפגניסטן) ואביה של רוקסנה, אשתו של אלכסנדר הגדול.
הוא מוזכר לראשונה במקורות העתיקים כאחד מקציניו של בסוס בזמן נסיגתו, מבאקטרה לסוגדיאנה, מפני צבאו של אלכסנדר. לאחר מות בסוס, שלח אוקסיארטס את אשתו ובנותיו לחסות במבצרו, בסוגדיאנה, אשר היה בנוי בפסגת צוק ונחשב לבלתי ניתן לכיבוש. אך אלכסנדר הצליח להשתלט על המבצר והחליט שברצונו לקחת את רוקסנה לאישה. מששמע על כל זאת, מיהר אוקסיארטס להיכנע לאלכסנדר וב-327 לפנה"ס חגגו את הכלולות בסעודה גדולה.
זמן קצר לאחר מכן מתואר כי סייע בשכנוע כוריאנס, אשר החזיק במבצר-צוק משלו, להיכנע לאלכסנדר. זמן-מה לאחר מכן מונה בידי אלכסנדר לאחשדרפן פרובינציית פרופמיסאדה שבהודו (אזור הינדו-כוש). אוקסיארטס שמר על מקומו כאחשדרפן בפרופמיסאדה גם לאחר חלוקת השלל הראשונה שלאחר מות אלכסנדר (323 לפנה"ס) והשנייה, שנתיים לאחר מכן בטריפרדיסוס. בזמן מלחמת האזרחים שלח כח צבאי קטן לסייע לאאומנס, אך, לאחר מותו ב-316 לפנה"ס, נראה שהגיע לעמק השווה עם יריבו אנטיגונוס מונופתלמוס.
לא נמצא אזכור מאוחר יותר של שמו, לפיכך יש להניח שמת לפני מסעותיו להודו של סלאוקוס הראשון, אשר העביר את השליטה על פרופמיסאדה (יחד עם שאר הפרובינציות ההודיות) לצ'נדרגופטה מאוריה, שליט האימפריה המאורית.
ברוך ספרין

לפני השואה

נולד בסטולין לרבי שלום, האדמו"ר מקומארנו החמישי, ולחוה בתו של רבי ישראל פרלוב מחסידות קרלין ("הידוע בכינוי "הינוקא מסטולין"). התחנך בילדותו על ברכי סבו, אבי אמו, ובהמשך למד תורה וחסידות מפי סבו, אבי אביו, ר' יעקב משה, האדמו"ר הרביעי מקומראנו. כשהפך לאדמו"ר אמר בשני סעודות השבת הראשונות דברי תורה בתורת הנגלה כדרכה של חסידות קרלין ובסעודה שלישית דרש בתורת הנסתר כמקובל בחסידות קומארנו. 
בתרצ"ז מונה לאדמו"ר לפי צוואת אביו. על הבסיס של הנהגת אבותיו הוסיף משלו. הקים את ישיבת "בנין שלום" על שם אביו, דבר שלא היה מקובל בעולם החסידי.
הנהיג את החסידים בדרך חביבות ועדינות, אך שמר בתקיפות את קיום המצוות והמנהגים החסידיים. תפילת שחרית נמשכה אצלו זמן רב והיה מסיימה בחצות היום. היה משיב לחסידים תשובות קצרות וחריפות. נודע גם בלחניו ונגינתו. לאחר פטירתו של רבי חיים אלעזר שפירא ממונקץ', הצטרפו רבים מחסידיו לחסידות קומראנו.

בימי השואה

לאר שכבשו הרוסים את מזרח פולין, הרבי דאג להעניק סיוע לפליטים שהגיעו לאזורו ועזר להם למצוא מקומות מגורים ופרנסה. מווילנה שהייתה עדיין עצמאית בא שליח מיוחד אל הרבי מקומארנו כדי להעביר את הרבי לווילנה ובאמצעות דרכון מיוחד יהגר לארצות הברית. אך הרבי התנגד בכל תוקף לעזוב את משפחתו וחסידיו.

הרבי המשיך במנהגיו ובסדר יומו גם לאחר שהנאצים כבשו את קומארנו. בג' בחשוון תש"ב (1941) רצחו הגרמנים 470 מיהודי קומארנו, והונחתו על הקהילה גזרות שונות. בין השאר נאסר לצאת מהעיירה ולא אפשרו ליהודים להתפרנס, והיה רעב גדול. הרבי מכר את כל הנכסים בעלי הערך שירש מאבותיו כדי לפרנס את בני הקהילה והפליטים. לאלו שניסו לשכנעו להימנע מכך הגיב: 
"אם העולם ישאר כמות שהוא – אקנה לי כלים חדשים, ואם יחרב העולם – בשביל מי ובשביל מה אני צריך אותם?!"

אף כשהרבי היה מיועד להשמדה, סירב לעזוב את הקהילה ודחה את השליח של חסידיו בהונגריה (הנאצים כבשו אותה רק כשנתיים וחצי מאוחר יותר). גטו קומארנו חוסל בכסלו תש"ג (1942) ומשפחת הרבי גורשה לעיר רודיק והועברה משם לגטו סמבור. הרבי עודד את יהודי הגטו והעביר להם שיעורים ודיבר על לבם להצדיק עליהם את הדין. אמו, רעייתו ושני ילדיו של הרבי נפטרו בסמבור והיו מראשוני הקרבנות בגטו. על אף הצרות הקשות הרבי לא נפל ברוחו ואמר לחסידיו: 
"חיילי ה' אנו ובתור שכאלו אנו צריכים להתייצב בפניו בכל המצבים ולהודות לו".

הרבי קרא לחסידיו להסתתר ביערות, אך עצמו סירב לברוח ואמר: 
"כל זמן שיהודי אחד יישאר בגטו, לא אעזוב את הגטו!"
בז' בסיוון תש"ג הובלו יהודי קומארנו לבית העלמין של העיירה ושם נרצחו ביריות. הנאצים פתחו את קברו של קרובו של הרבי, ר' אלתר מאלט שטאט וירו ברבי ליד הקבר הפתוח של קרובו ולתוכו נפל. כמה מחסידיו הגיעו בלילה לקבר וכיסוהו מחדש.
כתב היד של החיבור על השו"ע של ר' יצחק אייזיק יחיאל יהודה ספרין, האדמו"ר השני בחסידות קומארנו, שהיה בידיו, נמסר לאחת ממשפחות חסדיו, משפחת זיס, שהסתתרה אצל משפחה לא יהודית. הספר יצא לאור והתפרסם בשם "שלחן הטהור – זר זהב".  ר' ברוך חיבר ביאור לחיבור זה, אך כתבה היד נשאר אצלו ואבד.
ויסקי קוואליר

עלילת הסדרה

הסדרה עוקבת אחר סוכן מיוחד של ה-FBI, ויל צ'ייס, המוכר בכינויו "ויסקי קוואליר", הנשלח למשימה מורכבת לאחר שנפרד מארוסתו שבגדה בו עם חבר שלו. במהלך המשימה הוא נתקל בסוכנות CIA קרה ונחושה, פרנקי טראוברידג', שמפריעה לו במשימה בכדי להצליח במשימה שלה. לאחר שהשניים נלחמים לאורך זמן הם הופכים לצוות בין-משרדי ורב תחומי שמנסה להפיל ארגון מושחת. הסדרה עוקבת אחר היריבויות, התככים, המשימות והמתח הרומנטי שבאוויר.

הפקה

הסדרה עלתה לשידור ב-24 בפברואר 2019, ונגמרה ב-22 במאי 2019. ב-12 במאי 2019 החליטה רשת הטלוויזיה ABC שלא להמשיך את הסדרה לעונה שנייה, אך עקב מחאת קהל הצופים הודיעו כי ישקלו את העניין בהמשך. ב-26 במאי 2019 הודיעה הרשת באופן סופי כי הסדרה לא תחודש לעונה נוספת.
חוברת (גלריה גורדון)

"חוברת" היא פנזין או קובץ מודפס של יצירות אמנות מושגיות שיצאה במאי 1974 בהוצאת גלריה גורדון. היא הכילה יצירות טקסט ועבודות מושגיות של דוד אבידן, תמר גטר, דוד גינתון, יאיר גרבוז, רפי לביא, מיכל נאמן ואפרת נתן. "חוברת" היוותה ביטוי לשימוש הנרחב בטקסטים באמנות מושגית בשנות השבעים של המאה ה-20. גרבוז הגדיר בדיעבד את יצירותיהם של משתתפי ה-"חוברת" כניסיון "בהגדרת טריטוריה פיזית ונפשית ובסימון מידותיה וגבולותיה."
החוברת, בת 48 עמודים לא ממוספרים, שהודפסו בסטנסיל. מיעוטם מודפס משני צדי הדף. "חוברת" הודפסה במכונה שהייתה שייכת ל"מדרשה לאמנות". בספרו "כל הסיכויים שבקרוב תעבור כאן רכבת" (2000), תיאר יאיר גרבוז את המניע שלו ושל רפי לביא להפקת החוברת כרצון להצגת העבודות המושגיות שיצרו האמנים במעין "תערוכה במדיום הסטנסיל". את המימון להפקתה סיפק שעיה יריב, בעליה של גלריה גורדון, שבה גם נמכרו עותקיה.
האמנים המשתתפים יצרו עבור "חוברת" עבודות בעלות ממד ארס פואטי בולט. דוד אבידן, לדוגמה, הדפיס את השיר "תרומה צנועה לתאורייה-של-הפואטיקה", שפורסם שנה קודם לכן בספרו "שירים שימושיים". אל מילות השיר מצורפות 22 הערות שוליים ממוספרות, בהתאמה למילות השיר. רפי לביא יצר מפות מנטאליות של דירתו ושל אזור מגוריו בתל אביב, ואילו יאיר גרבוז פרסם טקסט בשם "ביוגרפיה+תחביבים+רשימות+הסברים+תוכן העניינים" ובו דיווח בגוף ראשון על משמעות היות אמן, לצד סדרת רשימות המתבססות על שדות סמנטיים שונים, כגון מוצרי נייר וחומרי אמנות.
בעבודות רבות ישנה התייחסות אל הגוף ואל התודעה ומגבלותיהם. דוד גינתון, לדוגמה, יצר דפים ובהם כתמים שנוצרו על ידי הטבעת חלקי גופו, בצירוף כותרות מבארות כגון "נחתם על ידי האף". מיכל נאמן יצרה דפים המשלבים התייחסויות פוליטיות עם דימויים גופניים, כגון גרסה ל"גדי בחלב אמו". תמר גטר פרסמה דפים ובהם בדיקה תודעתית של גודלה של גלוית דואר, לצד עבודת טקסט המעמתת בין צורה לטקסט.
"חוברת", נתקלה בביקורת לא אוהדות של יהושע קנז, עורך המוסף הספרותי ב"הארץ" ושל יגאל תומרקין, שפרסם כתגובה חוברת פארודית.
הפניקס אחזקות

בעלי עניין

החברה נמצאת בשליטתה של קבוצת דלק בע"מ, המחזיקה כ-55% מהבעלות בחברה. בעלת עניין בולטת נוספת בחברה היא מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע"מ.
יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא אסף ברטפלד ומנכ"ל החברה הוא אייל לפידות.
You're Not Sorry

רקע וכתיבה

השיר נכתב על והולחן ידי טיילור סוויפט לבדה והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-רוק. את השיר שרה סוויפט במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה "Fearless Tour", בשילוב השיר "What Goes Around... Comes Around".
בארצות הברית, זכה השיר למעמד הפלטינה על סך מכירות של כמיליון עותקים.
דרך העמק

דרך העמק (בגרמנית: Talweg) הוא הכינוי הניתן לקו הדמיוני המחבר את הנקודות הנמוכות ביותר בעמק, בערוץ של נחל או בנתיבו של זרם מים.
פירוש המילה "טלווג" בגרמנית הוא "דרך העמק" ולמושג יש חשיבות בקביעת גבולות. בזרמי מים ראויים לשיט "דרך העמק" היא גם נתיב השיט ואם מדובר בנחל המהווה גבול בין מדינות (למשל תעלת כיליה בין רומניה ובין אוקראינה), הגבול יעבור במסלול "דרך העמק" - אם לא מדובר בנתיב שיט, הגבול עובר באמצע הנחל.
דן חסכן

דן חסכן היא תוכנית חיסכון פופולרית שבנק הפועלים יזם ופיתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, במטרה לעודד ילדי ישראל לחסוך כסף. כארבעה עשורים לאחר מכן, באמצע שנת 2009‏, חידש בנק הפועלים את רעיון התוכנית והחזיר אותה באמצעות פרסומות בבתי-ספר, באתרי אינטרנט ובעיתונים בישראל.

הדמות

דן חסכן הוא גמד זקן וטוב לב שאומר לכל האנשים איך לחסוך בכסף ובלי לבזבז אותו.
דן חסכן דובב בסדנת הפתיחה על ידי צביקה פורמן אבל בכל הגרסאות העבריות הוא דובב על ידי דב רייזר.

התוכנית המקורית

לכל ילד שפתח תוכנית "דן חסכן" בשנות ה-60 וה-70 ניתן "כרטיס חוסך". במסגרת התוכנית גם יצאו לאור ספרים חינוכיים ועוד. הפעילות נחלה הצלחה בראשיתה, ועודדה חיסכון ומודעות פיננסית.
בין שנת 1963 ועד שלהי שנות ה-80, ראו אור בהוצאת עם עובד 160 ספרי ילדים במסגרת "מועדון ספריית דן חסכן", בהן קלאסיקות רבות. עורכי הסדרה היו ט. כרמי, חיים באר ונירה הראל.

התוכנית החדשה

במסגרת התוכנית שיצאה ב-2009 הושקו קופות חיסכון אדומות שחולקו חינם בסניפי הבנק ברחבי הארץ.
במרכז הפרויקט עומד אתר אינטרנט בשם "עולמו של דן חסכן", אתר תוכן המאפשר לילדים הגולשים לשחק משחקים, לקרוא כתבות ולענות על שאלות ובתמורה לצבור "דנדשים" (כסף דן חסכן) אשר יאפשרו להם לקבל פרסים ממשיים. ה'דנדשים' הם דמויות של גמד שנקרא בשם 'דן החסכן'. החינוך לחיסכון מתבטא בכך שהילדים צוברים סכום מסוים ובוחרים את מועד ואופן השימוש בו ברכישת פרסים דרך האתר.
ג'ובאני מנצואולי

מנצואולי כמבצע

צ'ארלס בורניי, היסטוריון מוזיקה בן התקופה, תיאר כך את הקסטראטו הנאפוליטני: "קולו של מנצואולי היה הסופרן החזק והשופע ביותר שנשמע מאז ומעולם על הבמה שלנו מאז ימי פארינלי; אורח שירתו ביטא גדולה והדרת כבוד. הוא התקבל בסערת תשואות של שבח ותהילה אוניברסליים."
אנילין

שימושים

אנילין הוא חומר מוצא לצבעים רבים וזה היה השימוש הראשון בחומר מאז הופק מהצבען הצמחי אינדיגו ב-1826 ובאופן בלתי תלוי מזפת פחם בשנת 1834. השם אנילין מקורו בצמח ממנו הופק האינדיגו Indigofera anil (אחד המינים מהסוג ניל).
צבעי אנילין (מכונים גם צבעי זפת פחם) משמשים כחומרי צביעה: מובאין (mauveine) פוכסין (fuchsine) וספרנין (safranine). צבעי האזו משמשים כיום כחומרי צביעה וכצבעי מאכל: בין צבעי המאכל ניתן למצוא את אלה המצוינים על ידי הקודים E102, E104, E107, E110, E122, E123, E124, E127, E129, ועוד.
כיום, עיקר השימוש באנילין הוא כחומר מוצא למתילן דיפניל דיאיזוציאנט המשמש להכנת פוליאוריתן.

בטיחות ורעילות

אנילין רעיל בשאיפת אדים, ספיחה דרך העור ובליעה. חשיפה גורמת לכאבי ראש, סחרחורת, כיחלון (הכחלה של העור והריריות עקב הצטברות המוגלובין לא מחומצן), בלבול ובמקרים חמורים: עוויתות. חשיפה ממושכת לאדים או מגע עור בחומר פוגעת במערכת העצבים והדם וגורמת עייפות כרונית, אבדן תיאבון, כאבי ראש וסחרחורות. 
אנילין לא הוכח כמסרטן אך צבעי אנילין הם גורם סיכון לסרטן שלפוחית השתן.
כריסטה ברן

כריסטה ברן לבית דנר (בגרמנית: Christa Beran;‏ 1922–1992) הייתה אוסטרית שקיבלה את התואר "חסידת אומות העולם" בשנת 1985.
כריסטה סייעה לאדית האן בר, יהודיה אוסטרית מווינה, להשיג דרכון ארי מזויף על מנת למנוע את גירושה לפולין.
כריסטה נתנה לאדית תעודת טבילה, את תעודת הסטודנט שלה ואת מכסת בולי המזון שהבטיחו לאדית הקצבת מזון. כריסטה דיווחה למשטרה שהיא איבדה את מסמכיה ב-29 ביולי 1942 בעת שיט על הדנובה. אדית האן נטלה את זהותה של כריסטה, עברה למינכן ושרדה את המלחמה בגרמניה כפועלת כפייה בחוות אספרגוס באוסטרבורג  בצפון מזרח גרמניה ובחברה מסחרית באשרסלבן . לאחר מכן נישאה לגרמני והתיישבה בעיר ברנדנבורג אן דר האוול.
ממרח זיתים

ממרח זיתים הוא ממרח העשוי זיתים, שכאשר מוסיפים לו צלפים הוא מכונה טַפֵּנָד (Tapenade, מפרובאנסלית tapenas, צלפים).
הממרח לרוב ירוק (כאשר הוא עשוי מזיתים ירוקים) או שחור (מזיתים שחורים), אך קיימים גוונים נוספים בהתאם לסוג הזית ממנו עובד. לרוב מרקמו חלק וטעמו כטעם הזית הכבוש - חמצמץ וחזק. כמו כן הממרח מכיל כמות גדולה של שמן זית המהווה את רובו של הממרח.
הטפנד היה נפוץ עוד בתקופת האימפריה העות'מאנית, בעיקר בקרב ארמון המלוכה של האימפריה בתבשילי הדגים - ובמיוחד בדגים המעושנים, והיה מסווג כממרח לעשירי הממלכה באשר הם.
בתקופות מאוחרות יותר נכלל הטפנד, בצורה שונה, ברוב מרכיבי המאכלים הפופולריים שבהם כיכב שמן הזית - אז נהגו פשוט לרסק את הזיתים (ירוקים ושחורים יחדיו) לתוך צנצנת מלאה בשמן זית. בהמשך נהגו לכתוש את הזיתים שרוסקו בצורה אינטנסיבית יותר, לאחסן בצנצנות - ולמכור בשווקים.
קארן גילאן

ביוגרפיה

גילאן נולדה באינברנס, סקוטלנד שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-קתולית. בת יחידה להוריה, ריימונד ג'ון ומארי גילאן. בגיל שבע למדה לנגן בפסנתר. מילדותה אהבה לשחק, היא הצטרפה לכמה להקות תיאטרון לנוער והשתתפה בהפקות בבית הספר בו למדה "צ'ארלסטון אקדמי". בגיל 16 החלה ללמוד ב"טלפורד קולג'" שבאדינבורו. אחר כך התקבלה לבית הספר למשחק "איטליה קונטי אקדמי" בלונדון ללימודים לתואר BA. בגיל 18 עברה לגור בלונדון כדי ללמוד בבית הספר למשחק.

קריירה

ב-2007 לפני שגילאן הייתה לשחקנית, היא עבדה כדוגמנית עבור "London Fashion Week" ועבור המעצבת אלגרה היקס בתצוגת הסתיו/חורף. בראיון אמרה שלא תוותר על קריירת המשחק כדי לחזור לדוגמנות. שהיא נהנתה לדגמן, אבל המשחק היה תמיד מטרתה העיקרית.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה גילאן במספר סדרות דרמה בטלוויזיה. התפקיד הקבוע הראשון של היה בסדרת המערכונים "המופע של קווין בישופ" (The Kevin Bishop Show) בו הופיעה במשך שנתיים וגילמה דמויות שונות בהן דמויות של ידוענים כמו קייטי פרי ואנג'לינה ג'ולי. היא הופיעה בתפקיד ג'יני בסרט הטלוויזיה "Stacked" של צ'אנל 4. גילאן שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "The Well" סדרה של סרטי אימה קצרים ששודרו ב-BBC. מאוחר יותר הם שודרו ברשת כסדרת ווב של BBC.co.uk.
במאי 2009 לוהקה גילאן לתפקיד איימי פונד, המלווה של הדוקטור האחד עשר (מאט סמית) בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו". הפרק הראשון בו הופיעה כאיימי פונד היה "השעה האחת -עשר" ואת בת דמותה כילדה גילמה בת דודתה של גילאן, קייטלין בלקווד. גילאן השתתפה קודם לכן בסדרה, בפרק מהעונה הרביעית (2008) "השריפות בפומפיי" בו גילמה את הדמות סות'סייר. בתפקיד איימי פונד הופיעה בעונות החמישית, השישית והשביעית של "דוקטור הו" כשלצידה משחק ארתור דרוויל בתפקיד בן-זוגה רורי ויליאמס.
בתיאטרון הופיעה גילאן לראשונה באוקטובר 2011 ב-Donmar Warehouse שבלונדון. היא שיחקה במחזה "Inadmissible Evidence" מאת ג'ון אוסבורן לצידו של דאגלס הודג'.
ב-2012 גילמה את דמותה של דוגמנית העל ג'ין שרימפטון בסרט "We'll Take Manhattan" של BBC Four. הסרט תיאר את מערכת היחסים בין שרימפטון והצלם דייוויד ביילי.
היא לוהקה לתפקיד בריטני ב"רומיאו ובריטני", עיבוד לרומיאו ויוליה מאת שייקספיר, שמביים דויד בדיאל.
ב-2014 שיחקה בתפקיד נבולה בסרט "שומרי הגלקסיה" ביקום הקולנועי של מארוול. עבור תפקיד זה גילחה את ראשה ונשארה קרחת בזמן צילומי הסרט. ב-2017 שיחקה בסרט ההמשך "שומרי הגלקסיה: חלק 2". ב-2018 גילאן שבה לתפקידה בתור נבולה בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", וגם ב"הנוקמים: סוף המשחק" שיצא ב-2019.
בשנת 2017 גילמה את רובי ראונדהאוס בסרט "ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל" לצד דה רוק. בנוסף, גילמה את אנני בסרט "המעגל" לצידה של אמה ווטסון.
חמלניצקי (עיר)

היסטוריה

ידועה מ-1431.  מאז יסודה נקראה פלוֹסְקִירוֹב/פווֹסְקִירוֹב (פולנית: Płoskirów). ב-1648 נכבשה על ידי הקוזאקים של בוגדן חמלניצקי בפיקוד מקסים קריבונוס ודמיטרי נצ'אי, שחוללו פרעות ביהודים ולבסוף הביאו לרציחתם.
לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795 צורפה לאימפריה הרוסית. העיר נקראה במסמכים הרוסיים פרוֹסְקוּרוֹב (רוסית: Проску́ров) ובפי האוקראינים פרוֹסְקוּרִיב (אוקראינית:  Проску́рів), עד 1954
בזמן מלחמת האזרחים נכבשה לסירוגין על ידי האוקראינים הלאומנים, הפולנים ולבסוף הסובייטים. ב-1919 התרחשו בעיר פרעות נגד היהודים. בנובמבר 1920 נכבשה על ידי הצבא האדום. ב-1941 הפכה למרכז מחוזי בחבל פודוליה, שמרכזו בקמיינץ פודולסקי. ב-8 ביולי 1941 נכנסו לעיר חיילים גרמנים.
 ב-1954, לכבוד 300 שנה לאיחוד אוקראינה עם רוסיה, שונה שם העיר לחמלניצקי על שם בוגדן חמלניצקי, אבי האיחוד, ומרכז החבל הועבר לעיר מקמיינץ.

יהודים

ב-1907 הייתה בעיר אחת הקהילות הגדולות בפודוליה ובה 15,000 איש. ב-1917 היהודים היוו כמחצית מתושבי העיר. 
בפברואר 1919 מפקד הקוזאקים סמסנקו החליט לקחת את הפיקוד על שמירת העיר לידיו לאחר שבעיר התרחש מרד הקומוניסטים. הוא קרא לחייליו להרוג יהודים כדי "להציל את אוקראינה" כלשונו, אך לא לבזוז. החיילים צעדו ברחוב המרכזי של העיר ולאחר מכן התפזרו בבתי היהודים. היהודים לא היו מוכנים, ולכן היו בידיים ריקות. תוך שלוש שעות רצחו הקוזאקים באכזריות 1,800 יהודים, בהם גם נשים וילדים. חלק מהנשים והנערות נאנסו לפני שנרצחו. למרות הפרעות, הקהילה היהודית השתקמה מהר ועם תחילת השלטון הסובייטי המשיכו היהודים להיות הקהילה הגדולה ביותר בעיר. 
לאחר שהנאצים נכנסו לעיר בקיץ 1941, רצחו בה שוטרים אוקראינים כ-800 יהודים. באוגוסט 1941 רוכזו בין 10,000 ל-12,000 יהודי העיר הנותרים בשני גטאות שהוקמו בה, וכ-2,000 יהודים נוספים מהסביבה רוכזו בהמשך במחנה עבודה שהוקם בעיר. באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים בין 5,300 ל-8,000 מיהודי הגטו הגדול שבעיר, בנוסף לכ-2,500 יהודים מיישובים נוספים. ב-30 בנובמבר 1942 נרצחו כ-7,000 היהודים שנותרו בעיר, ביחד עם כ-600 יהודים ממיקולאייב. מספר הנרצחים היהודים הכולל בעיר מוערך בכ-14,000 עד 16,000 איש. אלכסנדרה מלניק מתושבי העיר קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם וביתה אף קיבלו אישור לעלות לישראל.
בשנות ה-90 הגיע לעיר פרץ חרך, נציג חסידות קרלין, החזיר לקהילה את בית הכנסת והקים מחדש קהילה דתית. בשנת 2000 הוא עזב את העיר, וכיום פועל בעיר שליח הרבי מליובאוויטש, הרב יוסף טייטלבוים
רגימנט הרובאים (בריטניה)

היסטוריה

הרגימנט הוקם כאמור בשנת 2007 לאחר איחוד וסיפוח של הרגימנטים מהדיוויזיה הקלה, גם זאת לאחר שורה של איחודים ושינויים מבניים לאורך ההיסטוריה של יחידות הרגימנט. לגדודים השונים ברגימנט מורשת ייחודית ומאחוריהם היסטוריה ארוכה ומפוארת, כל אחד בנפרד.

המונח רובאי (Rifleman) הוא מונח אשר התייחס בראשית הדרך לחיילים שחומשו ברובה מחורץ ולא רובה בעל קנה חלק כמו המוסקט. בין המאה ה-18 לבין אמצע המאה ה-19, צבאות עשו שימוש נרחב בכוחות חיל רגלים חמושים במוסקטים, כאשר כוחם התבטא יותר בכמות ורציפות אש של שורת חיילים אל מול האויב ופחות בדיוק האש. לקראת סוף המאה ה-18 החלו להופיע רובים בעלי קנה מחורץ אשר העניקו דיוק רב יותר, אך דרש גם זמן רב יותר לטעינה. לכן, כדי לעשות שימוש בנשק החדש היה צורך בבניה של יחידות מיוחדות אשר להם תהיה טקטיקה ייעודית לירי מדויק יותר בשדה הקרב.
הרובה המחורץ הראשון שהפך לרובה השירות של יחידות הרובאים היה הבייקר, הוא היה ייחודי ליחידות הרובאים והבדיל אותם באופן משמעותי מיחידות הרגלים הרגילות.
בבריטניה בשנים הראשונות של המאה ה-19 הוקמו הרגימנטים הראשונים שעשו שימוש ברובים המחורצים, הם פעלו בתפקיד חיל רגלים קל ולכן לא פעלו בשורות הצבא הרגילות אלה לפני ההתקדמות כאשר הם נלחמים קרבות קטנים ומפוזרים יותר אל מול חיל הרגלים הקל של האויב. שלא כמו שאר הצבא הבריטי (שלבש ברובו מעילים אדומים), לבשו הרובאים מדים ירוקים כהים אשר העניקו להם יותר הסוואה בלחימה מפוזרת, בנוסף שיטת הלחימה בשנים הראשונות הייתה של לחימה בזוגות משום הזמן הרב שלקח לטעון את הנשק, כך כל חייל חיפה על חברו. ניתן לומר שהופעת הקלעים בשדה הקרב היוותה מהפכה אמיתית, כשהם מוסווים יותר ופועלים בדיוק וחשיבה רבה יותר, כך יכלו לצלוף מרחוק בקצינים ומטרות 'איכותיות' ובכך לתרום תרומה עצומה בשדה הקרב.
באמצע המאה ה-19, הופיעו הרובים הבריחים והטכנולוגיה הפכה את הנשקים למדויקים יותר ומהירים לטעינה, כך דעך מקומם הייחודי של הרובאים בשדה הקרב. עם זאת, השם 'רובאי' ממשיך להתקיים עד ימינו, יחידות רובאים בצבא הבריטי נשתמרו כחיל רגלים קל. בשנים האחרונות, בעיקר החל משנות ה-60 של המאה ה-20, הצבא הבריטי נמצא בתהליך של צמצום ואיחוד מספר רב של יחידות. יחידות הרובאים ההיסטוריות אשר שירתו בצבא הבריטי במהלך כ-200 שנים, אוחדו גם הם לכדי 'רגימנט הרובאים' אשר כיום משמר את מסורת הרובאים בצורת כובעים וכומתות ירוקות כהות, צבעי הרגימנט (ירוק אדם ושחור) וסמל הקרן של הרובאים.

הגדוד השישי, השביעי והשמיני

הגדוד השישי היה סיפוח של 'רגימנט הרובאים המתנדבים' (Rifle Volunteers), הגדוד השביעי הורכב מסיפוח של 'רגימנט הרובאים המתנדבים המלכותי' (Royal Rifle Volunteers) הנוסף לפלוגות מ-'רגימנט המעילים הירוקים המלכותי' אשר שירתו עד אז ברגימנט לונדון. גדוד המילואים השמיני הוקם בנובמבר 2017 והוצב תחת פיקוד החטיבה ה-38, הגדוד איגד את פלוגות המילואים E, ‏D ו-Y.