google/wiki40b huggingface dataset:
ג'יימס דיקי

ביוגרפיה

ג'יימס דיקי נולד בפרבר של העיר אטלנטה . אביו, שהיה עורך דין ואוהב שירה, משך אותו לעיסוק ואהבת השירה. בתום לימודיו בשנת 1942 התגייס לחיל האוויר האמריקאי, ושירת במערכה נגד היפנים באוקיינוס השקט. המשוררים שהשפיעו עליו בצעירותו הם קונרד אייקן ודילן תומאס.
בשובו מהמלחמה למד דיקי באוניברסיטת ואנדרבילט בטנסי. הוא למד פילוסופיה, צילום אמנותי, אסטרונומיה ואנתרופולוגיה. וכן למד ספרות ואנגלית. בעידודו של מורהו החל לכתוב ולפרסם משירתו. הוא גויס שוב למלחמת קוריאה, השתלם כקצין, ובשובו החל ללמד באוניברסיטת פלורידה. בשנת 1956 יצא לניו יורק, שהה שם כמה שנים, הצטיין בקריאת שיריו, ועבד בענף הפרסום. הוא פרסם את ספר שיריו הראשון, "אל תוך האבן", בשנת 1960. מלכתחילה משכה שירתו המיוחדת את תשומת לבו של קהל קוראי השירה באמריקה. הטבע הפראי ממלא בשירתו תפקיד מכריע.
בשנת 1961 יצא דיקי עם משפחתו לאיטליה, ספרי שירתו שיצאו לאור בשנות ה-60 זכו בפרסים חשובים, ובהם "פרס הספר הלאומי". ג'יימס דיקי התמנה ל"משורר הקונגרס", או "משורר החצר", והחזיק במשרה החשובה משנת 1966 עד שנת 1968. הוא גם הוזמן לקרוא משיריו בטקס ההכתרה של הנשיא ג'ימי קרטר, כאיש רוח דרומי מפורסם וידוע. באחרית ימיו חלק לו הדרום האמריקאי כבוד רב, כגיבור מלחמה, כמשורר, כמוזיקאי, כסופר נערץ, צייד ואיש יערות, וכמי שהעלה את הטבע הפראי של הדרום לערך לאומי.
יצירתו הנודעת ביותר של דיקי היא הרומן Deliverance (בתרגום מילולי "הצלה"), שיצא לאור בשנת 1970. הספר עובד ב-1972 לסרט בשם "גברים במלכודת", בבימויו של ג'ון בורמן, וזכה לפרסום עולמי. דיקי עצמו מופיע בסרט בהופעת אורח. הביקורת כתבה על הסרט, בין השאר: "ארבעה אנשי עסקים מאטלנטה יוצאים למסע, שהופך לסיוט. המסע מעמיד את כל ערכיהם האמריקאיים הגבריים במבחן. הוא יצירה עזת ביטוי, שנעזרת בהופעתו של צוות מצוין של שחקנים: ג'ון וויט, ברט ריינולדס, נד ביטי, רוני קוקס. יותר מאשר אמירותיו של הסרט, עוצמתו נובעת מהאופן שבו בורמן ממקם את גיבוריו בנוף הפיסי והאנושי."
מיצירתו הענפה של דיקי תורגם לעברית ספרו "גברים במלכודת". שירים בודדים שלו תורגמו בידי עודד פלד, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים.
ממשלת אנדורה

סגן ראש הממשלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מור ממן

ביוגרפיה

ממן נולדה וגדלה בבאר שבע. אמהּ, אילנה זכתה בתחרות מיס באר שבע בצעירותה. למדה בתיכון במגמת גרפיקה ממוחשבת.
בתחרות מלכת היופי שיתפה ממן בחוויותיה האישיות כילדה מלאה, וביקשה להביא למודעות את נושא ההשמנה והטיפול בו בכלים נכונים. ייצגה את המדינה בתחרות היופי מיס עולם באותה השנה. 
שירתה בצה"ל לאחר התחרות בחיל האוויר. 
מאז נכנסה לעולם העסקים, בבעלותה חברת קוסמטיקה הפועלת בכמה אזורים באמריקה ועוסקת בנדל"ן בישראל.
ב-2016 פורסם כי היא החלה להתקרב לדת, ונמצאת בקשר קרוב עם הרבנית רונית ברש.
בתחילת 2017 נפרדה מבן זוגה בשלוש השנים האחרונות אריאל בוסקילה. כעבור תקופה החלה לצאת עם איש העסקים הצרפתי ישראל פרנק אמסלם- חוזר בתשובה בעצמו. בנובמבר של אותה שנה הזוג התארס וב-18 בינואר 2018 נישאו.
ביוני של אותה שנה ילדה את בנה הבכור.
הרולד מרקוזה

הרולד מרקוזה (נולד ב-15 בנובמבר 1957 בווטרברי קונטיקט) הוא פרופסור יהודי אמריקאי להיסטוריה גרמנית מודרנית. הוא מלמד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.

קריירה אקדמית

מרקוזה הוא בעל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת ויסליאן שבמידלטאון קונטיקט. הוא קיבל תואר שני בתולדות האמנות מאוניברסיטת המבורג ב-1987, על עבודת הגמר שלו על זיכרון 1949, אשר הוקדש ל" לקורבנות הרדיפה הנאצית ומאבקי ההתנגדות".
ב-1985 מרקוזה הפיק תערוכת צילומים במומנטים ואתרי זיכרון לזכר מאורעות הנאצים ומלחמת העולם השנייה. 
ב-1986 החל לכתוב עבודת דוקטורט באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור על ההיסטוריה שלאחר 1945 של מה שהיה מחנה הריכוז דכאו. מרקוזה טוען שלאחר מלחמת העולם השנייה הרבה אומנות, ספרות ודיון ציבורי בגרמניה סובבים סביב הנושאים של התנגדות ושיתוף פעולה עם הרייך השלישי.
מרקוזה החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ב-1992.

משפחתו

מרקוזה התחתן פעמיים. מאשתו הראשונה נולדו לו שני ילדים. הוא נכדו של התאורטיקן הביקורתי והפילוסוף הרברט מרקוזה.
הכחדה סימבולית

הַכְחָדָה סִימְבּוֹלִית (או הכחדה סמלית, אָנִיהִילַצְיָה סִימְבּוֹלִית, באנגלית: Symbolic annihilation) היא תאוריה ביקורתית אשר עוסקת בהיעדר ייצוג באמצעי תקשורת המונים. במונח נעשה לרוב שימוש בתחום המחקר של ביקורת התקשורת בתחומי הפמיניזם והתאוריה הקווירית לתיאור הדרכים בה המדיה מקדמת סטריאוטיפים ומונעת ייצוג אינדיבידואליסטי ובמה לזהויות ספציפיות.
לפי הפרופסורית לסוציולוגיה גיי טוכמן (Gaye Tuchman), להכחדה סימבולית שלושה חלקים: השמטה, טְרִיוְיָאלִיזַצְיָה וגינוי. לדבריה, ייצוג בעולם הפיקטיבי, משמעו קיום ממשי בעולם החברתי והיעדר הייצוג הוא הכחדה סימבולית.

טלוויזיה

מחקרים שונים מוצאים כי נשים נוכחות בטלוויזיה פחות מגברים, ואלה אשר נוכחות זוכות לתפקידים שליליים מאלה של גברים.

היבט כמותי

מבט על תחום החדשות בישראל מדגים כי למרות המאמצים הרבים לאורך השנים הייצוג הנשי נחות יותר מזה הגברי. בשנת 1995 המרכז הקנדי Media Watch בדק 70 מדינות, כולל את ישראל, מבחינת דימויי המינים בעמודי החדשות בעיתונות ובמהדורות החדשות ברדיו ובטלוויזיה באותו יום ומצא כי בישראל רוב המרואיינים או המוזכרים בחדשות הם גברים - 91% בטלוויזיה, 90% ברדיו, 85% בעיתונות הכתובה. במחקר מאוחר יותר שנערך בשנת 2015 בישראל על ידי ד"ר עינת לחובר  נמצא כי רק 24% מהדמויות שהופיעו בחדשות באותה שנה היו נשים.

היבט איכותני

באותו מחקר קנדי שהוזכר לעיל נמצא גם כי התפקיד העיקרי של נשים בחדשות היה תפקיד הקורבן. מחקר אחר שנערך באותן שנים בישראל שבדק את הסיקור בנושא האינתיפאדה העלה כי נשים הוצגו בתפקידים נשיים מסורתיים וכנחותות יותר מגברים. כמו כן היה גם הבדל בהצגת תכונות האופי: נשים הוצגו כיותר רגשניות, יותר רומנטיות, יותר תלותיות ויותר פגיעות.
גם המחקר משנת 2015 של ד"ר לחובר מצא כי רק ב-18% מסיפורי החדשות האישה היא במרכז, וכי כ-95% מסיפורי החדשות השתמשו בשפה ודימויים מסוימים אשר חיזקו בדרכים אלו ואחרות את הסטריאוטיפיים המגדריים הקיימים. גם מחקר זה מצא כי רב הסיפורים החדשותיים במרכזם עמדה אישה עסקו בפשע או אלימות וכי ב-11% מכלל הסיפורים בהם הופיע אישה היא הייתה הקורבן לעומת 5% אחוז מהגברים.

תיאטרון

סקר שנערך על ידי יאיר אשכנזי ופורסם בעיתון הארץ ב-19 באוקטובר 2018 לגבי השנים 2013-2018 העלה כי בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי (הבימה, הקאמרי, בית לסין, גשר, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע ותיאטרון החאן) בשנים אלה היו 1,164 תפקידים לנשים לעומת 2,043 תפקידים לגברים. פערים גדולים יותר נמצאו בתחום המחזאות והבימוי.
וילפרד אוון

חייו

אוון נולד באוסווסטרי בשרופשייר (Oswestry in Shropshire) ממוצא אנגלי וולשי. זכה לחינוך טוב, ועבד כמורה פרטי בצרפת לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה. ב-1915 גויס לצבא, אך לאחר כמה חוויות טראומטיות אובחן כסובל מהלם קרב ונשלח לבית חולים צבאי באדינבורו לקבל טיפול. שם פגש משורר אחר, זיגפריד ששון, שעודד אותו ועזר לו בבעיות סגנוניות. כיום שירתו של אוון מוערכת ומוכרת כיום יותר משל מורו. 
כמה אירועים בחייו של אוון מובילים למסקנה כי הוא היה הומוסקסואל חבוי, ושהוא נמשך לששון. עזיבת הלה את בית החולים הותירה אותו שבור. לאחר שהחלים בעצמו, התחבר אוון לחבורת אמנים שששון הכיר לו, שכללה בין השאר את רוברט רוס ורוברט גרייבס. ב-1918 חזר אוון לשירות פעיל בצרפת. הוא נהרג בזמן שחצה את תעלת סַמְבְּר-וואז, שבוע לפני תום המלחמה. אמו קיבלה את הידיעה על מותו ביום שביתת הנשק.
רק שלושה משיריו פורסמו לפני מותו. ששון ואדית סיטוול דאגו מאוחר יותר לכך שכל שיריו האחרים יתפרסמו אף הם.
שיריו הנודעים של אוון כוללים את "Anthem for Doomed Youth" -"המנון לנוער אבוד","Dulce Et Decorum Est" ואת "The Parable of the old man and the young". כמה משיריו מוצגים ברקוויאם המלחמה של בנג'מין בריטן.
בן מקנזי

ביוגרפיה

נולד בשם בנג'מין מקנזי שנקן (Benjamin McKenzie Schenkkan) באוסטין, טקסס שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה ממוצא בריטי והולנדי אם כי סבו מצד אביו היה יהודי. בתיכון הוא שיחק בקבוצת הפוטבול של התיכון שם הכיר את דרו בריס שהפך לשחקן פוטבול מקצועי עבור ה-NFL, השניים חברים עד היום. בשנים 1997–2001 למד באוניברסיטת וירג'יניה שם למד יחסי חוץ וכלכלה. החל מ-2015 בזוגיות עם השחקנית הברזילאית-אמריקאית, מורנה בקארין. ב-2016 נולדה בתם המשותפת. לבקארין בן נוסף מנישואיה הראשונים.

קריירה

פריצתו הגדולה של מקנזי הייתה בסדרה "The O.C." של רשת FOX אשר עלתה לאוויר באוגוסט 2003. על משחקו בסדרה זכה מקנזי בשני פרסים בטקס פרסי בחירת הנוער בנוסף לשתי מועמדויות נוספות. עם עליית הפופולריות של הסדרה הופיע מקנזי על שערים של מגזינים כדוגמת "פיפל" ו"אס ויקלי", והעיתון "אינדפנדנט" דירג אותו במקום החמישי ברשימת הגברים הסקסיים בעולם. הסדרה איבדה אחוזי צפייה בעונה השלישית והסתיימה בסופה של העונה רביעית בשנת 2007.
במקביל למשחקו באו.סי הופיע מקנזי בהופעת בכורה בקולנוע בסרט "ג'ונבאג" לצידם של איימי אדמס ואמבת' דייוויץ. הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות כולל בפסטיבל סאנדנס. לאחר מכן שיחק בסרט "88 דקות" לצידו של אל פצ'ינו.
בשנת 2009 החל לשחק את תפקידו של בן שרמן בדרמה המשטרתית של רשת NBC שנקראה "סאות'לנד". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת אך רשת TNT קנתה את זכויות השידור של הסדרה וחידשה אותה. הסדרה בוטלה לבסוף לאחר עונתה החמישית.
בפברואר 2014 לוהק לתפקיד ג'יימס גורדון בסדרת הטלוויזיה "גותהאם" המבוססת על העיר של באטמן.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג את מקנזי במקום ה-75 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009. בשנת 2012 דורג במקום ה-58 ברשימה. בשנת 2014 חזר לרשימה ודורג במקום ה-66 וב-2015 דורג במקום ה-50.
אדולף אלבין

חייו

אלבין נולד בבוקרשט למשפחה אמידה ממוצא גרמני - אבותיו הגיעו מהמבורג לז'יטומיר באוקראינה ומשם עברה משפחתו לרומניה. לאחר שהשלים את לימודיו בווינה חזר לרומניה, שם ניהל את בית הדפוס Frothier בבוקרשט. בשלב מאוחר יותר בחייו חזר לווינה עם אשתו ושלושת ילדיו. הוא מת בגיל 72 בווינה.

ספר אודותיו

Adolf Albin, A Chess Master in Late Nineteenth Century America by Olimpiu G. Urcan
פסגת דיאדם

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1898 על ידי נורמן ג'יי קולי וצוותו (יו סטאטפילד (Hugh Stutfield) והרמן וולי (Hermann Woolley)) בהגיעם לפסגה, וזאת לאחר שראו עטרה (כתר) של שלג שגובהה 30 מטרים המכסה את פסגת ההר.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו ג'י. קולי (J. Collie), ה. סטאטפילד (H. Stutfield) ו-ה. וולי (H. Woolley) בשנת 1898.

לקריאה נוספת

• James Outram, In the Heart of the Canadian Rockies, Rocky Mountain Books Ltd, 1 Feb 2011
• Bill Corbett, The 11,000ers of the Canadian Rockies, PP52-53
החשוד העיקרי (סרט תיעודי)

תקציר העלילה

באוקטובר 2000 פרצו ביישובים ערבים ברחבי הארץ מהומות, בפברואר 2001 התחילה לפעול ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת האירועים ונסיבות מותם של 13 ערבים ישראלים – כולם בתחומי המחוז הצפוני של המשטרה. היו שהאשימו בתוצאות את "החשוד העיקרי" - מפקד המחוז הצפוני, ניצב אליק רון. ואולם, ככל שמעמיק הסרט לחקור, נארגת תופעה של פער בין אליק רון, האדם הפרטי לבין ניצב רון, הפרסונה הציבורית.
לדברי במאי הסרט, יקי יושע, "הכרת דמותו של אליק רון אינה מפחיתה מחומרת מותם של 13 בני אדם, היא רק מחריפה את הטרגדיה שבה כולנו שחקנים ראשיים".
החוליה החלשה

מהלך המשחק

את המשחק פותחים תשעה משתתפים אשר מציגים את עצמם: שם, גיל, מקצוע ומקום מגורים. המשחק מחולק לתשעה סיבובים (כמספר המשתתפים) שמשכם הולך וקצר. במהלך הסיבוב שואלת המנחה את המשתתפים, לפי הסדר, שאלות טריוויה. אם התשובה נכונה, נצבר סכום כסף לזכות המשתתפים, בשרשרת עולה - בגרסה הישראלית השרשרת מורכבת ממאה ש"ח, 200, 500 וכו' עד 10,000 שקלים חדשים, כאשר הקבוצה יכולה לצבור בסיבוב אחד עד 10,000 שקלים חדשים (בגרסה המקורית הסכום המרבי לסיבוב הוא 1,000 לירות שטרלינג והסכומים בשרשרת הם 20, 50, 100, 200 וכן הלאה). אם משתתף אינו יודע את התשובה, הקבוצה מאבדת את כל הכסף שצברה עד כה בסיבוב זה. חברי הקבוצה יכולים לשמור חלק מהכסף שצברו עד כה, אם יאמרו "בנק" כשמגיע תורם להישאל רק לפני שהשאלה נשאלת, אולם אז מתאפס מחדש סכום השרשרת. אם המשתתפים מצליחים להרכיב את השרשרת עד תומה ולצבור 10,000 ש"ח לפני תום הזמן המוקצה לסיבוב, אזי הסיבוב מסתיים.
בתום כל סיבוב שולף כל משתתף שם של משתתף אחר אשר לדעתו (כביכול או שלא כביכול...) הוא "החוליה החלשה". המשתתף נגדו הצביעו מירב המשתתפים האחרים יוצא מן המשחק. במידה ויש שוויון קולות, החוליה החזקה בוחרת מי יצא. מחד גיסא פועלת הקבוצה במטרה משותפת, שהיא להגדיל את קופת המשחק, אבל מאידך גיסא, כל משתתף דואג להשרדותו האישית במטרה להגיע לשלב הגמר ולקחת את הקופה.
בשלב ההמתנה להצבעת המשתתפים מודיע הקריין לצופים בבית מי מבין המשתתפים היה, בסיבוב החולף, החוליה החלשה, ומי היה החוליה החזקה. קביעת החוליה החלשה והחזקה הוא שקלול של מספר התשובות הנכונות שנתן המשתתף באותו סיבוב, מספר התשובות השגויות והשאלות שלא ענה עליהן, וכן כמות הכסף שהכניס לקופת הקבוצה על ידי אמירת "בנק". במידה ובהצבעת המשתתפים על החוליה החלשה יש שוויון בין שני משתתפים או יותר, המשתתף שהיה החוליה החזקה באותו סיבוב, מכריע מי מהם יצא מן המשחק. אם הוא שותף לשוויון הוא יכול גם לשנות את ההצבעה שלו.
הסיבוב הבא מתחיל תמיד במשתתף שהיה החוליה החזקה בסיבוב הקודם, אך אם הודח, אז המשתתף שהיה החולייה החזקה אחריו מתחיל את הסיבוב הבא.
בשלב טרום הגמר, כאשר נשארים שני משתתפים, הם מתחרים בסיבוב בן דקה וחצי. הכסף שהם צוברים בסיבוב זה מושלש ומצטרף לסכום שנצבר עד כה.
בשלב הגמר נשאלים המתחרים עשר שאלות - חמש שאלות כל אחד. ומי שצובר יותר תשובות נכונות. במידה ולאחר עשר שאלות נגמר המשחק בשוויון, ממשיכים בשובר שוויון עד שאחד מהם מנצח.
רק אחד מהמשתתפים יכול לקחת את הכסף וכל השאר הולכים בלי כלום. לכן במשחק פועלים שיקולים שלעיתים אינם ענייניים, ולעיתים המשתתף בעל ידע רב באופן מופגן לעומת חברי הקבוצה, מודח מהמשחק.

המנחה

תפקיד חשוב ומרכזי בשעשועון תופסת המנחה. בגרסה האנגלית מילאה את התפקיד אן רובינסון. תפקידה המרכזי הוא הצגת השאלות למשתתף וארגון מהלך המשחק: הצגת ההוראות, שאילת השאלות, הדחה, הוצאת השחקנים המודחים באמירה המסורתית: "אתה החוליה החלשה, שלום!" (ובאנגלית, שפת המקור, "‏!You are the weakest link, goodbye") שיחד עם ההתנהגות האדישה לנכונות התשובות של השחקנים היא מבטאת יחס מינימלי ולא אמפתי כלפיהם שיכול להיראות בעיני צופים רבים כזלזול.

"מצעד הבושה" ורגע החסד

כל משתתף שיוצא מן המשחק (בהכרזה של המנחה: "אתה החוליה החלשה! שלום!") צועד את "מצעד הבושה" (באנגלית: The walk of shame) שבו הוא עוזב את המשחק. לאחר מכן הוא מקבל "רגע של חסד" מצולם, שבו הוא שופך את לבו בתגובה להוצאתו.

הגרסה הישראלית

בשנת 2002 עלתה בערוץ 10 הגרסה העברית של התוכנית, אותה הנחתה המשפטנית פנינה דבורין. החל מ-23 באוגוסט 2004 שימשה כמנחה חנה לסלאו, עד הורדת התוכנית בהמשך אותה שנה.
יחסי איי מרשל–שווייץ

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה ההלווטית לבין רפובליקת איי מרשל כוננו ב-2003 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
איי מרשל מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת איי מרשל, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. שווייץ סייעה לאיי מרשל באחסון רישומי בית הדין לתביעות גרעיניות של איי מרשל. הארכיון הפדרלי בשווייץ אחראי לאחסון עותק גיבוי דיגיטלי של הרשומות.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מאיי מרשל יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
עפיין אירופי

בריאות

העפיין עלול להכיל ריכוז של חומצה דומואית (Domoic acid), אשר גורמת ל"הרעלת רכיכות אמנזית" בבני אדם, יונקי ים וציפורים. בנוסף, העפיין מכיל חומצת שתן בדרגה גבוהה, שיכולה לגרום לדלקת הנקראת "שיגדון" (פודגרה). 
העפיין הנמכר בישראל בשם "אנשובי" מכיל כמות גבוהה של מלח ולפיכך כמות גבוהה של נתרן אשר צריכה עקבית שלו מעלה את הסיכון למחלות לב וכלי דם.
Infinite (אלבום של אמינם)

רקע

פירוש המילה Infinite הוא "אינסופי".בבחירת שמו של האלבום, אמינם הסביר: "מטבע הדברים, אני הייתי צעיר והושפעתי על ידי אמנים אחרים, קיבלתי הרבה משובים מאנשים שאמרו לי שאני נשמע כמו ראפרים אחרים כמו נאס ו-AZ. 'אינסופי' היה הניסיון שלי להבין איך אני רוצה שסגנון המוזיקה יהיה ייחודי רק לי, ואיך להישמע על המיקרופון ולהציג את עצמי.
אמינם עבד לזמן מה בעבודת שכר מינימום, בה בישל ושטף כלים במסעדה, ובשנת 1992 חתם אמינם בחברת ההפקות FBT, בבעלות האחים ג'ף ומארק בס. הקליט את האלבום (הראשון Infinite) במרתף ביתו עם ציוד האולפן של האחים בס ב-1996. אמינם בתחילת הקריירה שלו שיתף פעולה עם ראפר אחר מדטריוט בשם רויס דה "9'5, תחת שם הבמה Bad Meets Evil.
לילה אחמד

קורות חיים

נולדה ב-1940 בשכונת הליופוליס בקהיר לאב ממעמד הביניים ואם ממוצא טורקי מהמעמד הגבוה. ילדותה עוצבה מערכים מוסלמים מצריים וכן מעקרונות הליברליות של האליטה של מצרים תחת השלטון הטורקי. לאחר הפלת המושל האחרון של מצרים על ידי תנועת הקצינים החופשיים ב-1952, השתנו חיי משפחת אחמד; אביה, שהיה מהנדס אזרחי במקצועו, התנגד לבנייתו של סכר אסואן שיזם גמאל עבד אל נאצר בשל סיבות אקולוגיות, ולכן נרדף על ידי המשטר.
אחמד קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1960. לאחר מכן עברה לארצות הברית כדי ללמוד ולכתוב, שם קיבלה ב-1981 את דרגת הפרופסור בחוג ללימודי נשים ולימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מסצ'וסטס. בשנת 1999 קיבלה דרגת פרופסור בלימודי נשים ודת בבית הספר ללימודי דת באוניברסיטת הארוורד, בה היא מרצה וחוקרת כיום.

אוטוביוגרפיה

בספרה "A Border Passage" שהתפרסם ב-1999, אחמד מתארת את החינוך הרב-תרבותי שקיבלה בקהיר וחייה בוגרים כגולה ומהגרת במערב. היא מספרת איך למדה על האסלאם מסבתה בילדותה, והיא מבדילה אותה "האסלאם הרשמי" כפי שמלמדת האליטה הדתית הגברית. תובנה זו מהווה בסיס לספרה הראשון, "Women and Gender in Islam", העוסק בהיסטוריה של האסלאם, פמיניזם מוסלמי, ותפקידן ההיסטורי של נשים באסלאם.
אחמד מתארת את החוויה שלה באירופה ובארצות הברית ככרוכה במתח ובלבול, כאשר ניסתה ליישב בין הזהות המצרית המוסלמית לבין ערכי המערב. לדבריה היא התמודדה עם גזענות ודעות קדומות נגד מוסלמים. לאחר התמודדותה עם אמונות מסורתיות גבריות בתרבותה, החלה לפעול נגד מיתוסים ותפיסות מוטעות המקובלות במערב על האסלאם ועל נשים מוסלמיות. כיום, אחמד ידועה בזכות עבודתה בתחום ההשקפה האסלאמית על נשים והמעמד ההיסטורי והחברתי שלהן בעולם המוסלמי.
אחמד מתחה ביקורת על הלאומיות הערבית במצרים ובמזרח התיכון. היא הקדישה פרק שלם באוטוביוגרפיה שלה לשאלת הלאומיות הערבית, ולסקירת הגורמים והמאמצים שהושקעו בבניית זהות ערבית למצרים לאחר ההפיכה הצבאית בה. אחמד טענה כי הרעיון שהמצרים היו "ערבים" כמעט ולא היה מקובל גם במאה ה-20. היא מתארת את הלאומיות הערבית, כמו צורות אחרות של לאומיות, כסוג של אימפריאליזם תרבותי המכרסם בגיוון וביצירתיות התרבותיים הן של דוברי הערבית והן של מיעוטים שאינם דוברי ערבית במזרח התיכון ובצפון אפריקה.

סרטים

אחמד הייתה יועצת לסרט התעודה זוכה הפרסים "Muhammad: Legacy of a Prophet" של PBS,‏ 2002.
מוטגן

בביולוגיה, מוּטָגֵן (Mutagen; מלטינית: מקור השינוי) הוא גורם/חומר פיזיקלי או כימי הגורם לשינוי במידע הגנטי (בדרך כלל DNA) של אורגניזם ובכך מגדיל את תדירות המוטציות מעל הרמה הטבעית. כיוון שמוטציות רבות גורמות לסרטן, מוטגנים הם לרוב קרצינוגנים. לא כל המוטציות נגרמות על ידי מוטגנים: "מוטציות ספונטניות" מתרחשות עקב טעויות בהכפלת ה-DNA, תיקון ושחלוף של רצפי DNA.

השפעות של מוטציות

השינויים ברצפי חומצות גרעין על ידי מוטציות כוללות החלפה של זוגות בסיסים, החדרות או החסרות של נוקלאוטיד אחד או יותר ברצפי ה-DNA. למרות שרוב המוטציות קטלניות, או גורמות למחלה קשה, לחלקן יש השפעה מינורית, כיוון שהשינויים שהם גורמים לרצפים המקודדים של החלבונים חסרי משמעות. מוטציות רבות כלל לא גורמות אפקטים נראים לעין, אם בגלל שהן מתרחשות באינטרונים, או בגלל שהן לא משנות את רצף חומצות האמינו, עקב ניוון קודונים.

סחף גנטי

השינוי בחומר הגנטי של אוכלוסייה עקב הצטברות מוטציות אקראיות נקרא סחף ומשרת כשעון מולקולארי. באופן כללי, ככל שיש יותר הבדלים ברצף הנוקלאוטידים בין שני אורגניזמים, כך עבר יותר זמן מאז שהם נפרדו מהאב הקדמון המשותף שלהם. למרות שישנו קושי בהערכת מספר המוטציות הממוצע באורגניזמים מורכבים, הערכות לשיעורי מוטציה נעשו הן עבור E.coli והן עבור איקריוטיים. הוערך כי באורגניזמים הללו, בערך אחד מכל 10¹⁰ נוקלאוטידים משתנה וממשיך לעבור דרך הרבייה לדורות הבאים של התאים.

גילוי המוטָגֶנֵזה

ב-1920, הרמן מולר גילה כי קרני רנטגן גורמות מוטציות בזבובי פירות (דרוזופילה). הוא השתמש בקרני רנטגן כדי ליצור מוטציות בזבובי הפירות, וביצע מחקרים בהם. הוא גם גילה כי קרני רנטגן גורמות מוטציה לא רק בחומר הגנטי של זבובי פירות, וכי יש להן השפעה על החומר הגנטי של האדם.

אנלוג לבסיס

אנלוג לבסיס הוא כימיקל שיכול להחליף נוקלאו-בסיס בחומצות גרעין.
דוגמה נפוצה היא 5-ברומו-אורציל (5BU), הבסיס החריג שנמצא בנוקלאוטיד המוטגני האנלוגי BrdU. כשנוקלאוטיד המכיל 5-ברומו-אורציל מסתפח לתוך ה-DNA, רוב הסיכויים שהוא יזווג עם אדנין; אולם, הוא יכול להפוך באופן ספונטני לאיזומר שמזווג עם נוקלאו-בסיס אחר, גואנין. אם דבר זה קורה במהלך הכפלת DNA, גואנין יוחדר לרצף מול האנלוג לבסיס, ובמהלך הכפלת ה-DNA הבאה, הגואנין הזה יזווג עם ציטוזין. התוצאה של כך היא שינוי בזוג בסיסים אחד שב-DNA, ובמילים אחרות, הדבר יגרום למוטציית החלפה.
מפת"ח

נוהל מפת"ח (ראשי תיבות של מתודולוגית פיתוח ותחזוקה) הוא מתודולוגיה לניהול פרויקטי תוכנה, הנדסת תוכנה, ניתוח מערכות וניהול איכות תוכנה בישראל. הנוהל הוא פרי פיתוח  של משרד האוצר.
מפת"ח הוא שילוב של מתודולוגיה, מאגר ידע וגלופות עבודה לניהול מכלול הפעילויות המתבצעות בתחום המחשוב בארגון, הן ברמת הפרויקט והן ברמת הארגון.
מפת"ח נמצא בשימוש בכל מגזרי המשק בישראל: משרדי ממשלה, מערכת הביטחון וארגונים רבים בסקטור הציבורי, בנקים, חברות ביטוח, חברות תעשייה ובתי תוכנה. ארגונים רבים עברו הסמכה ל- ISO 9000 על בסיס מפת"ח. מפת"ח משובץ דרך קבע בתוכניות הלימודים של אוניברסיטאות ומכללות בארץ ומשמש שיטה להגשת פרויקטים ועבודות גמר. קורסי ניתוח מערכות וניהול פרויקטים בארץ מבוססים דרך קבע על מפת"ח.
 המהדורה העדכנית של הנוהל, נכון לתחילת שנת 2013, היא מהדורה 10. 

במהדורה זו התווספה תפיסה מתודולוגית חדשה הנקראת MyIT. מטרתה היא התאמת הנוהל באופן אקטיבי לצרכים המשתנים של כל ארגון. המתודולוגיה החדשה היא בנוסף למתודולוגיה הקלאסית השיטתית בה נבנה נוהל שיטתי המיועד לכל הארגונים.
בהחלטת ממשלת ישראל מאוקטובר 2014 בוטל נוהל מפת"ח כנוהל מחייב.

ברמת הפרויקט

ברמת הפרויקט מגדיר מפת"ח כיצד לנהל, לפתח ולתחזק מערכות ממוחשבות בכל היקף ומכל סוג שהוא: מערכות מידע, מערכות תשתית, מערכות בפיתוח עצמי, מוצרי מדף וכו'. Buy or Build. מפת"ח מגדיר את השלבים ואת התוצרים לאורך כל מחזור החיים של הפרויקט - החל בייזום ואפיון המערכת, דרך עיצוב ובנייה (או רכש והתאמות), המשך בבדיקות מערכת (טסטים) וכלה בהתקנה, תפעול ותחזוקה. שלב נוסף חשוב הוא תחקור והערכת מערכת. מפת"ח מספק גם כלים תומכים לאורך כל מחזור החיים, כגון: ניהול סיכונים, ניהול סקרים (Reviews), בניית תוכניות עבודה (גאנט), חישוב ואומדן עלויות, ניתוח חלופות, ניהול התיעוד, ניהול תצורה, ממשק אדם-מחשב, אבטחת מידע, ניהול זמן, מדדים ועוד.

ברמת הארגון

ברמת הארגון מכיל מפת"ח מגוון שיטות וכלים המיועדים לדרג הניהולי האחראי לראייה ארגונית כוללת - הנהלת יחידת המחשוב והנהלת הארגון כולו. לדוגמה: תוכנית עבודה שנתית, תוכנית אב למחשוב, מבנה ארגוני, איכות כוללת, מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע, ניהול תשתיות, ניהול הייצור ועוד. מפת"ח מסייע לארגון (ולפרויקט) לעמוד ולהיבדק לדרישות תקינה ורגולציה, כגון: תקן ISO 9000, ולידציות (FPA, IQNet) ועוד, ולעמידה בדרישות מודל CMMI.

מאפיינים טכניים

מפת"ח הוא מוצר תוכנה ממוחשב הפועל בטכנולוגיית WEB במספר תצורות בסיסיות: רשת אינטראנט ארגונית, תחנת עבודה עצמאית, רשת האינטרנט. בכל התצורות, משמש מפת"ח הן כ"נוהל" ומאגר ידע והן ככלי עבודה, תוך ניצול מלא של יכולות טכנולוגיית WEB ועבודה בשיתוף. התוכנה מאפשרת איתור נושאים לפי מילון מונחים ומילות מפתח, הדרכה מקוונת, הדפסה והעתקה סלקטיבית של קטעים נדרשים וכן הפעלה ישירה של גלופות עבודה או הורדתן למחשב המשתמש. התוכנה נותנת מענה לעבודה בתיקיות פרויקטליות מסודרות. הכלי מיועד הן למשתמש מתחיל בגישה של למד והתחל לעבוד (Study & Work) והן למשתמש מנוסה בגישה של עבוד והיעזר במאגר הידע לפי הצורך (Work & Help). בשוק קיימים כבר מספר שילובים של מפת"ח עם כלים של יצרנים אחרים לניהול פרויקטים וניהול תכנים.
מפת"ח מתעדכן באופן שוטף בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות והכלכליות בעולם המחשבים, בהתאמה לשיטות ותקני איכות בינלאומיים ולפי צורכי המשתמשים.
מוג'אנג

היסטוריה

בעקבות הצעת עבודה מחברת Valve בשנת 2010 רצו חבורה של מתכנתי משחק, וביניהם מרקוס פרסון, להקים סטודיו כדי להמשיך עם הפיתוח של Minecraft. החברה מפעילה כמה פרויקטים חינוכיים, ביניהם: פרויקט "בלוק אחר בלוק" ביחד עם האו"ם, במטרה לבנות מבנים בכפרים עניים באפריקה ו"MinecraftEdu" אשר מעודד שימוש במשחק בבתי הספר.
ב-15 בספטמבר 2014 נרכשה החברה על ידי מיקרוסופט עבור 2.5 מיליארד דולר.
טרי אוקווין

ביוגרפיה

אוקווין נולד בניוברי שבמדינת מישיגן שבארצות הברית למשפחה קתולית. למד באוניברסיטת מרכז מישיגן ובאוניברסיטת איווה.
את קריירת המשחק התחיל אוקווין בשנות השבעים. הופיע במספר סרטים, ביניהם: "Tombstone", "שערי החופש", "הרוקטיר" ו"אב חורג". תפקידיו המוקדמים בטלוויזיה כללו תפקידים אורחים בסדרות כגון: "מיאמי וייס", harth 2', "בלשים בלילה" ו"מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בשנת 1995 שיחק בתפקידי אורח מורחבים במספר סדרות הטלוויזיה של המפיק כריס קרטר: "תיקים באפלה", "מילניום" ו-"Harsh Realm".
בשנת 2001 שיחק לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים" בבימויו של לס מייפילד, ואחרי שהופיע מספר פעמים בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה" בשנת 2002, הפך אוקווין לשחקן מועדף על המפיק ג'יי ג'יי אברהמס. מאוחר יותר, בזמן ששיחק בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", קיבל שיחה מאברהמס שהודיע לו כי הוא מעוניין בו, ללא מבחן בד, לתפקיד בסדרה החדשה שלו "אבודים" (של רשת ABC), אוקווין החל לשחק בסדרה את אחת הדמויות המרכזיות, ג'ון לוק, איש מסתורי שיש לו קשר לא מוסבר עם האי. ב-2005 היה אוקווין מועמד לפרס אמי על תפקידו בסדרה. ב-2007 היה מועמד פעם נוספת והפעם זכה, בקטגוריית שחקן משנה בסדרת דרמה. בשנת 2011 הצטרף אוקווין לסדרה "הוואי 5-0" לעונה אחת בלבד בתור ג'ו וויט, המאמן של השחקן הראשי סטיב מקגארט (אלכס או'לאפלין). מאוחר יותר חזר לגלם את הדמות לכמה פרקים נוספים.
בסוף שנת 2012 החל לשחק לצדה של רייצ'ל טיילור בסדרת המסתורין של רשת ABC "שדרות פארק 666" עד יולי 2013 למשך עונה אחת בלבד.
בשנת 2017 שיחק בסדרה "הרשימה השחורה: הגאולה" ברשת NBC אשר מהווה ספין-אוף לסדרה הרשמית "הרשימה השחורה" בתור הווארד הרגריב, אביו של טום קין.
אוקווין נשוי ללורי. הזוג עבר להוואי בעקבות צילומי הסדרה "אבודים". לאוקווין ולאשתו שני בנים, החיים במערב ארצות הברית.
ארבע בשורה

ארבע בשורה הוא משחק חשיבה לשני שחקנים. לכל שחקן אסימונים בצבע אחד, וכל שחקן בתורו מפיל אסימון לתוך הלוח המורכב משבע עמודות ושש שורות. מטרת המשחק היא לחבר ארבעה אסימונים מצבע זהה ברצף מאונך, מאוזן או באלכסון - לפני שהיריב עושה זאת. המשחק מבוסס על המשחק העתיק Gomoku בו השתמשו בחמש אבנים במקום ארבע.