google/wiki40b huggingface dataset:
חלון החזית

עלילה

ג'ובאנה ופיליפו נשואים עם שני ילדים, גרים בבניין דירות, עם יחסים טובים עם השכנים. הם בדיוק חוזרים מהקניות ומתווכחים, כרגיל, על עבודה, סקס, ילדים, אוכל. פתאום הם מוצאים את עצמם עוזרים לזקן שכנראה איבד לחלוטין את הזיכרון ולא יודע איך קוראים לו ואיפה הוא גר. ג'ובאנה מתנגדת, אך פיליפו לא יכול שלא לעזור לו, וכך הוא אפילו נשאר אצלם כמה ימים. בתוך כל זה נמשכת ג'ובאנה יותר ויותר אל השכן, שגר מול חלון המטבח שלה. גם הוא צעיר, אך רווק, כנראה, וביניהם גם מתפתח רומן. 
לאורך הסרט נחשפת זהותו של הזקן וסיפור האהבה האסור בתקופת מלחמת העולם השנייה. מסתבר שהוא, דוידה, יהודי, והאהוב שלו, סימונה, היה יהודי גם, אך סימונה וכל משפחתו של דוידה נלקחו למחנה ריכוז, ודודיה ניצל, והוא לא מצליח, גם אחרי 60 שנה, להשלים עם זה.

מוזיקה

שיר הנושא של הסרט Gocce di memoria ("טיפות של זיכרון") מדבר על הזיכרון ועל כך, שהגוף והזיכרון בלתי ניתנים להפרדה, והוא מתייחס לשתי האהבות הלא ממומשות בסרט.

שואת יהודי איטליה בקולנוע האיטלקי

הסרט מצטרף לקבוצה קטנה של סרטים איטלקים שעוסקים בנושא שואת יהודי איטליה, כמו "החיים יפים" משנת 1997 של רוברטו בניני ו"שומר הלילה" משנת 1974 של ליליאנה קוואני, שניהם סרטים שנויים מאוד במחלוקת.
שנת תרפפ"ו

שנת תרפפ"ו הוא ביטוי נפוץ בסלנג הישראלי, ומשמעותו העבר הרחוק, תחילת המאה ה-20 או סוף המאה ה-19. כך למשל המשפט: "הבגדים האלה משנת תרפפ"ו" משמעו "הבגדים האלה ישנים ולא אופנתיים".
מקור הביטוי הוא בסלנג הלדיני: "דִיל טִימפּו דִי מִי טָארָאפָּאפּוּ", בזמנו של סבי השלישי, כלומר סב סבי. כיוון שהשנים העבריות מוצגות באותיות, הפכה המילה לשנה.
בשנת ה'תשס"ו נמצאו הטוענים - בהלצה - שהיא היא "שנת תרפפ"ו", מכיוון שבגימטריה תרפפ"ו=תשס"ו. הצורה תרפפ"ו לציון השנה אינה מקובלת, משום שהכתיב התקני לשנה, שזה ערכה בגימטריה, הוא תשס"ו, כלומר השנים 2005–2006, שבוודאי איננה בעבר הרחוק.
מעריב לילדים

מועצת החכמים

מועצת החכמים היא קבוצת ילדים שמשפיעה על העיתון בדרכים שונות. כדי להצטרף למועצת החכמים צריך להיות מעל גיל 7 ולשלוח את הפרטים הבאים: שם, שם משפחה, גיל, עיר, תמונה שלך ואישור מההורים. כיום המועצה מונה כ-25 ילדים. את מועצת החכמים ניתן למצוא ב"אתר" העיתון, שהוא למעשה נמצא בתוך האתר דף הבית הראשון שלי.
הקסוקינאז

הקסוקינאז הוא אנזים אלוסטרי המזרחן סוכרים בעלי שישה פחמנים, הקסוזות, לקבלת הקסוז פוספט. ברוב האורגניזמים והרקמות הסוכר הוא גלוקוז המשמש כסובסטרט החשוב ביותר והתוצר הוא גלוקוז- 6- פוספט. הקסוקינאז נוכח בכל רקמות הגוף, אנזים פעיל מאוד, בעל ערך Km נמוך.
ההקסוקינאז נמצא בכל האורגניזמים מחיידקים דרך שמרים וצמחים עד ליונקים ובני האדם. לאנזים גרעין של אתר קישור ל-ATP. בעל מספר איזופורמים או איזואנזימים בתוך אותו זן.
השלב הראשון בגליקוליזה הוא הזרחון של הגלוקוז על ידי ההקסוקינאז. המטרה המרכזית לזרחון זה היא למנוע מהגלוקוז לצאת מהתא בדיפוזיה. הזרחון מוסיף פוספט ליצירת גלוקוז-6-פוספט ולגרום לקוטביות. לכל האורגניזמים יש את הגנים לייצור הקסוקינאז. פעולת הזרחון מתבצעת על ידי העברת קבוצת פוספט ממולקולת ATP למולקולת החד סוכר. זירחון הקסוזה כמו גלוקוז מתחיל תהליכים מטבוליים אחרים כמו: גליקוליזה או סנטוז של גליקוגן. 
רוב ההקסוקינאזות החיידקיות הם בגודל של 50kD אך בצמחים ושאר בעלי חיים עילאיים האנזים יכול להגיע ליותר מ-100kD.

האיזואנזימים המצויים ביונקים

- הקסוקינאז A/I – נמצא בכל הרקמות בגוף, בעל אפיניות גבוהה לגלוקוז. פעילות נשארת קבועה תחת שינויים פיזיולוגיים. אנזים זה נמצא בדופן החיצוני של המיטוכונדריה, אשר מאפשרת קרבה ל – ATP.
- הקסוקינאז B/II – מצוי ברוב הרקמות, מצוי ברקמת השריר והלב. אנזים זה נמצא בדופן החיצונים של המיטוכונדריה, אשר מאפשרת קרבה ל – ATP.
- הקסוקינאז C/III – מעוקב על ידי גלוקוז, הסובסטרט של האנזים, מעט ידוע על תפקידו הביולוגי.
- הקסוקינאז D/IV – מכונה בשם גלוקוקינאז, נמצא בכבד, לבלב, היפותלמוס ובמעי הדק.
ניקולס רואו (שחקן)

ביוגרפיה

רואו נולד באדינבורו שבסקוטלנד להורים אנגלים. אמו, אליסון, הייתה זמרת ואביו, אנדרו רואו היה חבר הפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית בבריטניה. רואו למד באיטון קולג' ושיחק בהפקות של בית הספר. הוא קיבל תואר BA בלימודים היספניים באוניברסיטת בריסטול.
רואו הופיע במגוון סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ומחזות. הוא גילם את שרלוק הולמס בסרט "שרלוק הולמס הצעיר" בבימויו של בארי לוינסון, לאחר שנבחן לתפקיד בהיותו תלמיד באיטון.

חיים אישיים

רואו היה בן זוגה של השחקנית לו גיש במשך שש שנים, עד למותה ממחלת הסרטן בפברואר 2006.
IE Business School

יזמות

IE שמה דגש רב על יזמות. קמפוס האוניברסיטה משמש גם כמרכז יזמות, ונערכים בו כנסים דו-שנתיים כדוגמת ה Venture Day, ומפגשים שבועיים כדוגמת ה Venture Network המושכים אליהם יזמים מספרד ומכל העולם. תוכנית הדגל של IE היא ה Venture Lab Accelerator המשמשת כחממת סטרט אפים עבור סטודנטים המעוניינים לפתח מיזמים עסקיים במהלך התואר.

בוגרים ישראלים

ל IE יש כיום מעל ל 40 בוגרים ישראלים שסיימו את תוכנית ה MBA הבינלאומית, וכמו כן כ 20 בוגרים שסיימו תוכניות אחרות. מאז 2010, לומדים ב IE בממוצע כ 8 סטודנטים ישראלים בשנה.
קרחון פלינט

גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי מגלה הארצות האוסטרלי סר יוברט וילקינס בטיסתו ב־20 בדצמבר 1928.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.

מקור השם

אנשי סקר חסות איי פוקלנד קראו לקרחון על שמו של חוקר הקרחונים ריצ'רד אפ. פלינט (Richard F. Flint), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת ייל.
נושא רומח רכוב

נושאי רומח (באנגלית: Lancer) הם סוג של פרשים שהתקיימו בצבאות שונים בעולם מהעת העתיקה ועד תחילת המאה ה-20. כלי הנשק העיקרי של פרשים אלו, בדומה לנושאי רומח הרגליים, היה הרומח. בנוסף לרומח צוידו בדרך כלל גם בכלי ירייה קלים כגון אקדחים ונשק קל כמו חרבות.

בעת העתיקה וימי הביניים

ישנם עדויות לפרשים אשורים אשר נלחמו בעזרת רומח כבר מסביבות שנת 700 לפנה"ס. בעת העתיקה צבאות רבים עשו שימוש בפרשים מסוג זה בהם יוון, מוקדון,האימפריה הפרסית, סין בשושלת האן והאימפריה הרומית. יחידות פרשים ידועות שנשאו רומח כנשקם העיקרי היו הקטפרקט הפרתי, וההטיירוי המקדוני. במהלך ימי הביניים נושאי רומח היו נפוצים מאוד בצבאות אירופה ואסיה בתור פרשים כבדים ומשוריינים. האבירים האירופים הרכובים היו למעשה נושאי רומח במובן הטקטי.

בעת החדשה

בעת החדשה, בעידן בו התפתח אבק השריפה ואיתו הארטילריה והרובים, גם הפרשים בשדה הקרב עברו שינוי נרחב. נושאי הרומח הכבדים של העולם העתיק לא התאימו לעמוד אל מול כלי הנשק המודרניים והחלו לדעוך בשדות הקרב באירופה. החל מהמאה ה-17, נושאי רומח קלים ללא השריון שאפיין אותם בעבר הפכו לנפוצים כמעט בכל צבא באירופה, הודו ובאימפריה העות'מאנית. הם היו מזוהים במיוחד עם מזרח אירופה ובפרט פולין וגרמניה, שם הם נקראו אוּלנים (ułan, ו-‏Uhlan בהתאמה).
במהלך המאה ה-17 וה-18, מקומם ותרומתם של נושאי הרומח לשדה הקרב הוטלה בספק בצבאות שונים. בסוף המאה ה-18 במהלך המלחמות הנפוליאוניות השימוש המוצלח של צבאות שונים וביוחד של צרפת בנושאי הרומח בשדה הקרב, העלה שוב את היכולות הייחודיות של פרשים קלים הנלחמים עם רומח לעיתים לצד רובה וחרב. כך, במהלך המאה ה-19 חזרו והופיעו מספר יחידות נושאי רומח באופן מעט נרחב יותר באירופה, במיוחד ראוי לציין את הצבא הבריטי שבהתחלה התנגד ליחידות מסוג זה ומתחילת המאה ה-19 החל לשנות את דעתו ולכלול מספר רגימנטים מסוג זה. השימוש בנושאי רומח החל לדעוך בדומה ליחידות הפרשים האחרות בתחילת המאה ה-20 ומלחמת העולם הראשונה.

יחידות נושאי רומח כיום

כיום יחידות שונות בעולם נושאות בשמם את הסיווג ההיסטורי של נושאי רומח. לרוב יחידת נושאי רומח כיום בצבאות המודרניים יעודה הוא יחידת שריון. בין היתר ספרד (נושאי הרומח של המלך), הממלכה המאוחדת (לדוגמה; נושאי הרומח המלכותי), הודו, פקיסטן, אוסטרליה, איטליה, בלגיה ופורטוגל. הכוחות המיוחדים של קולומביה נקראים לנסרוס (Lanceros).
גרד מילר

באיירן מינכן

מילר נולד בנורדלינגן שבבוואריה ושיחק בשורות המועדון המקומי TSV 1861 נורדלינגן בשנים 1963–1964. ב-1964 הצטרף מילר לבאיירן מינכן, שם חבר למי שהיו עתידים להתפרסם ככוכבי הכדורגל הגרמני: פרנץ בקנבאואר וספ מאייר. המועדון היה אז בליגה השנייה בגרמניה. לאחר עונה אחת, עלתה באיירן לבונדסליגה והפכה מאז לאחת הקבוצות הבכירות בגרמניה. יחד עם גרד מילר זכה המועדון בתארים רבים בשנות ה-60 וה-70. הוא זכה ארבע פעמים באליפות גרמניה, ארבע פעמים בגביע הגרמני, שלוש פעמים בגביע אירופה ובתארים בינלאומיים רבים נוספים. מילר כבש במסגרת שלושת המפעלים לקבוצות באירופה (גביע אירופה לאלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע וגביע ערי הירידים) 62 שערים ב-74 משחקים. במשך שנים רבות היה זה שיא כיבושים, עד 4 בדצמבר 2007, אז הבקיע פיפו אינזאגי את שערו ה-63 במסגרות האירופיות ועקף את מילר (אם כי בימי פעילותו של מילר הייתה נהוגה שיטת הנוק-אאוט בכל השלבים, כלומר, שוחקו הרבה פחות משחקים מאשר בשנות האלפיים).

נבחרת גרמניה בכדורגל

מילר החל לשחק בנבחרת הלאומית של גרמניה ב-1966 וסיים ב-7 ביולי 1974 עם הזכייה במונדיאל 1974 במינכן. באותו טורניר הוא כבש את שער הניצחון במשחק הגמר מול נבחרת הולנד אשר הסתיים בתוצאה 1:2. ארבעה שערים בטורניר במינכן ועוד עשרה במונדיאל 1970 הפכו אותו למלך השערים בגביעי העולם בכדורגל, תואר אותו נשא עד מונדיאל 2006, בו שבר רונאלדו את השיא. במונדיאל 2010 הישווה מירוסלב קלוזה את השיא, ובמונדיאל 2014 הפך קלוזה למלך השערים של כל הזמנים בגביע העולם.
ביורו 1972 זכה מילר עם נבחרת גרמניה בתואר וגם היה מלך השערים בטורניר כשכבש ארבעה שערים.

סיום הקריירה בארצות הברית

לאחר סיום הקריירה שלו בבונדסליגה, עבר מילר ב-1979 לשחק בארצות הברית בליגת ה-NASL, שם שיחק שלוש עונות בקבוצת פורט לאודרדייל סטרייקרס וכבש 38 שערים. הוא הגיע עם קבוצתו פעם אחת לגמר הליגה (1980) אך קבוצתו נוצחה במשחק הגמר 3:0 על ידי ניו יורק קוסמוס.

החיים לאחר הכדורגל

לאחר שמילר סיים את הקריירה ב-1982, התקשה מילר לתפקד ללא התעניינות התקשורת ואור הזרקורים והפך לאלכוהוליסט. חבריו לשעבר בבאיירן מינכן ובמיוחד אולי הנס, שכנעו אותו לעבור גמילה. כשהצליח, הוא קיבל עבודה כמאמן נוער בבאיירן מינכן, שם הוא עדיין עובד נכון ל-2012.
באוקטובר 2015 פרסמו משפחתו ומועדון באיירן מינכן כי מילר לקה במחלת אלצהיימר והוא מאושפז.
ברוך חבס

ביוגרפיה

חבס נולד וגדל בתל אביב, בנו של הרצל חבס ונכדו של ישראל חבס. אמו, צפורה, היא בתו של ברוך פרלמן, איש היישוב הישן בירושלים שעבר להתגורר בתל אביב. אביו, הרצל, היה שותף בעסקי העורות של המשפחה "ישראל חבס ובניו", ולימים הקים בתל אביב בית מסחר לעורות "הרצל חבס בע"מ". הוא למד בגימנסיה הרצליה והתאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב. 
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.61 מטר, אחרי סטן למפרט מארצות הברית (15.54 מטר) ומרקוס מדרום אפריקה (13.67 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר הוא זכה במקום ראשון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.34 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.87 מטר, בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בתוצאה של 15.99 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 49.60 מטר. 
חבס למד בטכניון ואחר כך למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בתל אביב במאי 1953 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 13.96 מטר, שיפור לשיאו הקודם עמד על 13.63 מטר.
בתחרות שנערכה באוקטובר 1955 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.12 מטר, שיפור לשיאו בן השנתיים (13.96 מטר) ובכך היה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-14 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדצמבר הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.47 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.50 מטר.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתחילת מאי 1956 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.04 מטר, ובכך קבע את הקריטריון אולימפי והיה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-15 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה אף היא בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.07 מטר. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר בס"מ על ידי אורי זוהר (15.08 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני הוא זכה במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.80 מטר, לפני ט. מכטי מהפועל תל אביב (12.12 מטר). 
וועדת האתלטיקה שליד ההתאחדות לספורט המליצה להתאחדות לספורט ולוועד האולימפי הישראלי על חבס כמועמד להשתתף באולימפיאדת מלבורן (1956), אך בסופו של דבר הוא לא השתתף במשחקים האולימפיים ונבחרו רק 3 ספורטאים שייצגו את ישראל.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.67 מטר, אחרי מ. אנגל מארצות הברית (14.86 מטר) ואורי זוהר מישראל (14.01 מטר).

בעל חברת נדל"ן

בשנת 1960 ייסד את חברת הנדל"ן קבוצת חבס ועמד בראשה ארבעים ושבע שנים. בשנת 1962 הקימה החברה את הפרויקט הראשון, ומאז בנתה אלפי יחידות דיור, מגדלי מגורים, מגדלי משרדים וקניונים. בין השכונות והפרויקטים למגורים שבנתה: שכונת רום העיר בכפר סבא, שנבנתה על קרקע של המשפחה, שכונת הקאנטרי במודיעין ופרויקט דן עדן בשיכון דן בתל אביב. כמו כן בנתה החברה את קניון ערים בכפר סבא, שנבנה על שטח שהיה בבעלות המשפחה, ואת הקניון בנס ציונה. במקביל ביצעה הקבוצה השקעות בחו"ל באמצעות חברות פרטיות, בין היתר בארצות הברית ובקובה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 בנתה החברה את מגדלי YOO. בשנת 2007 הסתיימה בנייתם של המגדלים, ובסוף אותה שנה פרש חבס מתפקידו כיו"ר החברה והתמנה לנשיאה. את מקומו תפס בנו, הרצל, שעד אז כיהן כמנכ"ל החברה.

משפחתו

חבס התגורר בתל אביב, היה נשוי לדיצה ואב לשני בנים ובת. בנו, הרצל הוא יו"ר קבוצת חבס ומשמש יו"ר ראש חבר הנאמנים של בצלאל. אחיו של ברוך, אברהם, ובנו יוסף, שותפים בעסקי המשפחה.
Christmas Lights

הפצה וקידום המכירות

ההודעה על תאריך הפצת הסינגל פורסמה באתר הרשמי של קולדפליי ב-24 בנובמבר 2010. 
קולדפליי הפיצה שלושה קטעי וידאו דרך אייטיונס המציגים את תהליך היצירה של קליפ הסינגל.
אדל האנל

ביוגרפיה

האנל גדלה בפריז. את קריירת המשחק החלה בגיל 11, אחיה ענה למודעת דרושים לסרט "הפרחחים", היא הצטרפה אליו למבחני הליהוק ונבחרה לשחק בתפקיד הראשי בסרט. לאחר סיום לימודי התיכון לוהקה ב-2007 לתפקיד ראשי בסרט ההתבגרות הלהט"בי "חבצלות המים", סרטה הראשון של במאית הקולנוע סלין סיאמה, על תפקידה הייתה מועמדת למועמדת לפרס סזאר לשחקנית המבטיחה ביותר. היא מיעטה לשחק עד 2011 בה השתתפה במספר סרטים, שלושה מהם הוצגו בפסטיבל הקולנוע בקאן. עבור תפקידה בסרט "L'Apollonide : Souvenirs de la maison close" זכתה בפרס לומייר והייתה מועמדת לפרס סזאר לשחקנית המבטיחה. 
ב-2013 זכתה בפרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "סוזאן". ב-2014 זכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה ב"מלחמה ממבט ראשון". ב-2015 זכתה בפרס רומי שניידר לשחקנית הצעירה והמבטיחה בקולנוע הצרפתי.
האנל נמצאת במערכת יחסים עם סלין סיאמה אותה הכירה בסרט "חבצלות המים".
חגי מירום

ביוגרפיה

מירום נולד בקבוצת השרון, ובעת שהיה ילד עברה משפחתו לקיבוץ יפעת. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. מירום השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קצינים. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. מירום סיים את שירותו בדרגת סרן. לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטת תל אביב ועסק בעריכת דין. היה מזכ"ל תנועת הנוער העובד והלומד ונמנה עם פעילי התנועה הקיבוצית. היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות.
מירום החל את פעילותו הפוליטית בשנות ה-80 במפלגת העבודה. בשנת 1988 הוא נבחר לכנסת ה-12 והיה חבר בוועדת החינוך, בוועדת החוץ והביטחון ובועדת חוקה, חוק ומשפט. בכנסת ה-13 (1996-1992) שימש כיושב-ראש ועדת הכנסת ולאחר מכן היה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון. בכנסת ה-14 הוא חזר להיות חבר בוועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון.
באותם זמנים הוא הצטרף לחוג "הכפר הירוק" (הידוע יותר בשם "השמינייה"), שבו היו חברי כנסת צעירים שהיוו את הסמן השמאלי במפלגה, ביניהם חיים רמון ועמיר פרץ. 
לקראת  בחירות 1999 פרש מירום מהמפלגה ביחד עם נסים זווילי והצטרף למפלגת המרכז בראשות יצחק מרדכי, אולם לא הצליח להיבחר לכנסת ה-15. 
הוא חזר למפלגת העבודה, הביע את תמיכתו בעמיר פרץ בפריימריז לקראת בחירות 2006, ואף שימש כיועץ לצוות המשא ומתן הקואליציוני של המפלגה לאחר הבחירות. 
עד 2006 שימש כיו"ר הקרן המרכזית לערבויות של התנועה הקיבוצית וב-18 ביוני 2006, נבחר על ידי תנועת העבודה הציונית לשמש כגזבר הסוכנות היהודית. בינואר 2010 מונה ליו"ר דירקטוריון אוצר התיישבות היהודים במקומו של דב שילנסקי. במקביל מכהן מירום משנת 2001 כיו"ר הוועד המנהל של מכללות סמינר הקיבוצים ואורנים.
דניאל פרידמן (שחמטאי)

ביוגרפיה

בשנת 1992 זכה פרידמן במדליית ארד באליפות העולם בשחמט לנוער עד גיל 16 (אחרי פטר סבידלר ורונן הר צבי).
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות לאומיות ובינלאומיות. בשנת 1996 הוא זכה באליפות לטביה. בשנת 1994 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי.
בשנת 1999 פרידמן היגר בגרמניה. בשנת 2001 הוענקה לו דרגת רב אמן. הוא ניצח במספר תחרויות בינלאומיות (בציריך 2002, במרסיי 2006, בלוזן 2006 בלירפול 2006). בשנים 2008, 2012 ו-2014 הוא זכה באליפות גרמניה. בשנת 2015 הוא זכה במקום השלישי באליפות גרמניה בשחמט.
פרידמן היה חבר נבחרת גרמניה באליפות העולם בשחמט וזכה במדליית זהב אישית בשנת 2013. בשנת 2011 הוא היה חבר נבחרת גרמניה בשחמט שניצחה באליפות אירופה בשחמט לנבחרות.
בשנת 2013 הוא זכה במקום השלישי בתחרות העל גרנקה קלאסיק. בשנת 2015 הוא חלק מקומות 7-5 עם דניאל דרודיצקי בתחרות שנערכה בריגה.
אשתו של דניאל פרידמן היא אנה זטונסקיך, רב אמן לנשים ואלופת ארצות הברית בשחמט.
קיט הרינגטון

ביוגרפיה

נולד בעיר ווסטר שבמערב אנגליה.
למד משחק בבית הספר המרכזי לנאומים ודרמה וכן באוניברסיטת לונדון.
התפרסם בשנת 2011 בזכות תפקידו בעונה הראשונה של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" כשגילם את ג'ון סנואו, בנו הממזר של הלורד אדארד "נד" סטארק (שון בין) הנחוש להצטרף אל "משמר הלילה". בעונות ההמשך
הפך הרינגטון לדמות מהותית בסדרה ולבסוף, בתום העונה השמינית האחרונה  והסופית  של  משחקי הכס  נחשב לכוכב הסדרה כולה .
לאחרונה, פורסם בתקשורת בהרחבה על כך שעם סיום הסדרה התקשה קרינגטון להתמודד עם מסעו לכל אורך דרכה ברכבת הרים רגשית ואישפז עצמו לגמילה כתוצאה מלחץ נפשי ומצריכה יתרה  של אלכוהול.
בהמשך, כיכב בסרט הדרמה ההיסטורית "פומפיי" (2014), ובסרטים הבריטיים "עדות נעורים" (2014) ו"Spooks: The Greater Good" ‏(2015). כן הופיע בתפקידי משנה בסרטים "הבן השביעי" (2015) ו"סיילנט היל: מהפכה" (2012).
בשנת 2018 שיחק בסרט הקנדי של הבמאי קסבייה דולן "חייו ומותו של ג'ון פ. דונובן" לצד נטלי פורטמן וסוזן סרנדון. 
הרינגטון נמצא בזוגיות משנת 2012 עם השחקנית רוז לזלי אותה פגש על הסט של סדרת הטלוויזיה משחקי הכס. בספטמבר 2017 השניים התארסו וביוני 2018 נישאו בכנסייה ליד אברדין בסקוטלנד.
ורקלויטה

היסטוריה

התנועה נוסדה בשנת 1932 בברלין כפלג הגדול מתנועת הנוער שהתפרקה, "קאמראדן" (בגרמנית: Kamaraden- Deustchjüdischer Wanderbund - "קומראדים- ברית משוטטים גרמנית-יהודית"). לאחר המשבר הכלכלי שפקד את גרמניה בשנת 1929, תנועת קאמראדן הליברלית נחלשה והתפצלה לארבעה פלגים שהגדול מביניהם היה "ורקלויטה" בהנהגתו של מנחם גרסון.
על אף שרבים מחבריה היו בני הבורגנות, הייתה בתחילה התנועה קרובה יותר לחוגים סוציאליסטים ולחוגים קומוניסטים והתנגדה לשלילת הגולה וחבריה האמינו כי יהודים ימשיכו לחיות בה תמיד, ובאשר ליהודי גרמניה, סברו כי יש להעמיק במורשת היהודית, אך גם לפעול למען החברה הכללית. אולם בהמשך, בהשפעת מאורעות התקופה, ועליית הנאצים לשלטון, נטתה התנועה יותר לכיוון ציוני חלוצי. יחד עם זאת גם נחלשה זיקתה הליברלית כלפי היהדות והתנועה אימצה גישה חילונית, בדומה לתנועות הציוניות.
בשנת 1933 עלו לארץ ישראל שתי קבוצות בוגרים כדי לעבור הכשרה בגבעת חיים ומשמר העמק. ב-1934 הקימו חברי התנועה את קיבוץ הזורע בפלשתינה, ובשנת 1936 הוקם קיבוץ משמר הדרום שהתאחד בסופו של דבר עם "הזורע". בשנת 1938 הצטרפו שני קיבוצי התנועה בפלשתינה לתנועת השומר הצעיר בעקבות היחסים הקרובים עם יעקב חזן, ובעקבותיהם גם יתר חברי התנועה בגרמניה.

בסיסים רעיוניים

במרכז התנועה עמדו הערכים של חיי-עדה, במובן שיתופי- קהילתי, ושיבה אל היהדות ברוח ההוגה מרטין בובר שפעל אז בגרמניה. את חיי העדה הגשימו חברי התנועה בקרב הפרולטריון היהודי בגרמניה ובחוגים בתוך התנועה הסוציאליסטית. כוונתם הייתה לעודד אחווה וקשרים בלתי-אמצעיים כתשתית למעשה פוליטי.
שיר גולדברג

שיר גולדברג (נולדה ב-1976) היא במאית תיאטרון ישראלית ומכהנת כמנהלת אמנותית של תיאטרון באר שבע וכמנהלת פדגוגית-אמנותית של גודמן - בית ספר למשחק בנגב.

ביוגרפיה

שיר גולדברג נולדה וגדלה בחדרה. בתיכון למדה במגמה לאמנות פלסטית. בצבא שירתה ביחידת ההסרטה של חיל האוויר (שה"ד). 
בתום שירותה הצבאי, בשנת 1997, גולדברג למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. היא בוגרת תואר ראשון במסלול בימוי (BA), בחוג לתיאטרון (2001); בוגרת תואר שני בבימוי (MFA), שני התארים בפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב (2005). בין מוריה היו הפרופסורים יוסי יזרעאלי, תום לוי, עדנה שביט ונורית יערי. פרויקט הגמר שלה היה בימוי המחזה "המדמה" מאת חנוך לוין, בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב. הייתה זו הבכורה העולמית של המחזה. 
במחזור שלה למדה שחר פנקס ומאז הן עשו עבודות רבות ביחד, כשבדרך כלל פנקס כותבת וגולדברג מביימת. ההפקה הראשונה עליה עבדה הייתה "איש לכת", אותה כתבה וביימה עם משה פרלשטיין ושחר פנקס והציגה בפסטיבל עכו 2005, עליה זכתה בפרס הבמאית המבטיחה של השנה. כעבור שנה ביימה את הקברט המוזיקלי הסאטירי "היי יפה" שרץ עד היום (2014) בתיאטרון הקאמרי וברחבי ישראל. מבוסס על שני ספרי הדרכה לנשים: "היי יפה" ו"יופייך בידייך", שראו אור בישראל בשנות החמישים של המאה העשרים. 
מאז סיום לימודיה גולדברג ביימה הצגות רבות בפרינג' ובבתי ספר למשחק ועבדה כדרמטורגית. לפרנסתן עבדו גולדברג ופנקס כתחקירניות ותמלילניות בטלוויזיה. 
ב-2011 ביימה גולדברג את "בשר גבירותיי ורבותיי" מחזה מקורי מאת שחר פנקס בתיאטרון אנסמבל הרצליה. ב-2012 ביימה בתיאטרון החאן מחזה שכתבה פנקס על פי "תהלה" של עגנון. ב-2013 ביימה בהבימה את "אדם לא מת סתם", מחזה שכתבה פנקס על פי סיפורים של דבורה בארון. באותה שנה ביימה בחאן את "האדרת" מאת גוגול.
ב-2014 ביימה גולדברג את ההצגה "המאהב" בהבימה, על פי ספרו של אברהם ב. יהושע ואת הצגת הילדים "מסעות אודיסאוס" בתיאטרון גשר.
ב-2014 זכתה ביחד עם שחר פנקס בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לאמנים צעירים ומבטיחים, – על עיבודים  של יצירות ספרותיות להצגות בעלות סגנון מיוחד, פיוטי ואימג'יסטי.
גולדברג מרצה ומעבירה סדנאות בימוי וניתוח טקסט דרמטי (בבתי ספר למשחק ובתוכנית הכשרה למדריכי דרמה) החל משנת 2011.
בפברואר 2019 מונתה למנהלת אמנותית של תיאטרון באר שבע וכן למנהלת פדגוגית-אמנותית של גודמן - בית ספר למשחק בנגב.
שיר נשואה ליריב לביא, יינן ולהם בן אחד.
קדחת הקרח

עלילה

ביום הולדתה של אנה, אלזה מתכננת לה מסיבת הפתעה עם עזרתם של קריסטוף, סוון, ואולף; אבל בעוד היא מובילה את אנה במסע אחר מתנות יום ההולדת באמצעות חוט שמתפתל סביב הממלכה, אלזה חוטפת צינון, ושלא ביודעין מייצרת קבוצה של אנשי שלג קטנים עם כל עיטוש. אנשי השלג הקטנים מתחילים לפרק את הקישוטים של מסיבת יום ההולדת בזמן שקריסטוף מנסה לעצור אותם. בעוד אלזה מובילה את אנה ברחבי הממלכה, קריסטוף, סוון, ואולף מנסים להשתלט על אנשי השלג הקטנים ולתקן את הקישוטים בדיוק בזמן לחזרתן של אנה ואלזה. לאחר שאלזה כמעט נופלת ממגדל השעון, אנה משכנעת אותה לקחת מנוחה, והשתיים חוזרות לארמון. בארמון, בעוד אנה מופתעת מהמסיבה שאירגנו לכבודה, אלזה מתעטשת ויוצרת כדור שלג ענק דרך שופר ענקי, שפוגע בהאנס המרצה את עונשו בבית הכלא. או אז אלזה נשכבת במיטתה תחת השגחתה וטיפולה של אנה. בינתיים, אולף, קריסטוף, וסוון מלווים את אנשי השלג הקטנים אל ארמון הקרח של אלזה, שם הם נשארים עם איש השלג הענק מרשמלו.
סימפרופול

היסטוריה

ההתיישבות האנושית הראשונה על שטחה של סימפרופול המודרנית הופיעה בעידן הפרהיסטורי.
בתקופה הקדומה במקום שכנה העיר נאפולי הסקיתית. בתקופת ח'אנות קרים במקום התקיימה עיר טטרית אקמסג'יד (מסגד לבן), ששימשה כמקום מושבו של האיש השני בממלכה.
העיר המודרנית נוסדה ב-1784 בצו מטעם הנסיך גריגורי פוטיומקין לאחר כיבוש חצי-האי על ידי האימפריה הרוסית. שמה של העיר נגזר מיוונית - "עיר שימושית" בתרגום מילולי. במהלך מלחמת קרים מוקמה בעיר מפקדה ראשית של הצבא הרוסי. בנוסף לכך נפתחו בעיר בתי החולים הצבאיים של כוחות הרוסים בחצי האי קרים. חיילים רבים שמתו ממחלות או מפציעות בבתי החולים נקברו בעיר (מספרם מוערך בכ-30 אלף). במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הייתה בעיר המפקדה עליונה של כוחות הצבא הלבן בפיקודו של הגנרל פיוטר וראנגל. העיר נכבשה על ידי הצבא האדום ב-13 בנובמבר 1920.
החל משנת 1921 ועד לפלישה הנאצית לברית המועצות ב-1941 הייתה סימפרופול בירת הרפובליקה האוטונומית של קרים. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני ב-1 בנובמבר 1941. במהלך הכיבוש הגרמני, שנמשך כשנתיים וחצי, ביצעו הנאצים כמה מעשי טבח באוכלוסייה של העיר - כ-22 אלף איש נרצחו בה. האוכלוסייה היהודית של העיר (כ-14,000 איש) הושמדה כליל בדצמבר 1941 על ידי איינזצגרופן ד' בפיקודו של אוטו אולנדורף, גם בעת הזו נמצאו צדיקים בודדים שהצילו יהודים ובהם טטיאנה זלנסקיה שהצילה ילדה יהודיה והוכרה כחסידת אומות העולם.
באפריל 1944 שוחררה העיר על ידי הצבא האדום. כחודש לאחר השחרור גורשו כל תושביה הטטרים של סימפרופול לקזחסטן באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים. באותה שנה בוטלה הרפובליקה האוטונומית של קרים, היא הפכה למחוז (אובלסט) רגיל ברפובליקה הפדרטיבית הרוסית. בשנת 1954 סימפרופול, ביחד עם כל המחוז של קרים, הועברה לרפובליקה הסוציאליסטית של אוקראינה. ההעברה בוצעה לכבוד 300 שנה לאיחוד בין רוסיה לאוקראינה. משנת 1991 (לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית) סימפרופול היא שוב בירת הרפובליקה האוטונומית של קרים.

סיפוח לפדרציה הרוסית

בפברואר 2014, עם שכוך אירועי יברומאידאן, חמושים פרצו לבניין המועצה העליונה של חצי האי קרים (בית המחוקקים של חצי האי) הממוקם בעיר. החמושים הורידו את הדגל האוקראיני והציבו במקומו את דגל רוסיה. לאחר מכן, במשאל עם שהוגדר כלא-חוקי על ידי הקהילה הבינלאומית, סופח חצי האי קרים לרוסיה, וסימפרופול נקבעה כבירת המחוז הפדרלי קרים. לפי שעה, קרים נחשבת כשטח מחלוקת תחת שליטה דה פקטו של רוסיה ודה יורה, לדעת הקהילה הבינלאומית, כשטח כבוש של אוקראינה.

אקלים


מזג האוויר נוח, ובעיר נושבות רוחות הרריות שמונעות את זיהום האוויר. בקיץ הרוחות ההרריות מונעות יובש.
צ'ארלס בלגדן

תגליות מדעיות

בלגדן ערך ניסויים וחקר את יכולת עמידתו של גוף האדם בטמפרטורות גבוהות. בדו"ח שלו לחברה המלכותית ב-1775, היה הראשון לזהות את תפקידיה של הזיעה ברגולציה התרמית האנושית.
ניסוייו של בלגדן בנושא השפעת מומסים על נקודת הקיפאון של מים, הובילו אותו לגלות כי נקודת הקיפאון של תמיסה נמצאת ביחס ישר לריכוז התמיסה, חוק הידוע כחוק בלגדן:
טבע עברי

טבע עברי היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2009, ופועלת לקידום אחריות סביבתית יהודית בישראל.
העמותה הוקמה על ידי עינט קרמר ושורה של פעילים סביבתיים המחוברים לעולם המורשת היהודית. 
נשיא העמותה הוא הרב מיכאל מלכיאור.

מטרות העמותה

מטרות העמותה כפי שהן רשומות ברשם העמותות הן: 
1.     קידום תוכניות חינוכיות בבתי הספר ובחינוך הלא פורמלי העוסקות בחיבורים  בין יהדות וסביבה. 
2.     ארגון כנסים והוצאת חומרי לימוד והעשרה לאנשי מקצוע העוסקים בתחום של "יהדות וסביבה". 
3.     בניית מרכז פדגוגי ומאגר מידע מקוון לצורך ריכוז תכנים של יהדות וסביבה והפצתם.  
4.     חיבור הציבור הרחב לעיסוק ביהדות וסביבה דרך שבתות וימי עיון, פסטיבלים וליווי יוזמות מקומיות בתחום.