google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה צבי יבזרוב

ביוגרפיה

יהודה ליב יבזרוב נולד בשנת 1854 בעיר מסטיסלב שבפלך מוהילב שבמערב האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה), בנם של רבקה מאשה ומשה. אביו, סוחר וחוכר קרקעות, נהרג בעת שהשתתף במצור על פּלֶבֶן במסגרת במלחמה העות'מאנית-רוסית ב-1877.
התחנך כרגיל ב"חדר" והמשיך ללימודים בישיבות בעירו מסטיסלב ובחסלביץ שבפלך מוהילב, שבה התגורר במשך מרבית חייו.
נישא ללאה דבורה, והיה אב לחמישה.
התמנה כרב מטעם בחסלוביץ.
בשנים 1881–1888 פרסם מאמרים בשבועון הפוליטי-ספרותי היידי "יודישעס פֿאָלקס־בלאַט" שערך והוציא אלכסנדר צדרבוים בסנקט פטרבורג, במאסף בן שני הכרים לספרות, ביקורת ומדע "די יודישע פֿאָלקס-ביבליאָטהעק" שערך שלום עליכם (1888–1889), וכן בעיתונים העבריים "המליץ" וב"הצפירה".
בשנת תרמ"ו היה יבזרוב המגיד הראשון שהזמינה אגודת "בני ציון" במוסקבה לעבור בערי רוסיה ועיירות ולעשות נפשות לרעיון הציוני. בהמשך, לאחר היווסד הוועד האודיסאי ב-1890, היה חבר בו, ונסע להטיף מטעמו. בנוסף הטיף מטעם תנועת הציונות המדינית. במשך יותר מ-30 שנה נסע ברחבי רוסיה והטיף לציונות בבתי הכנסת, בתי המדרש ובאספות. נאם ברוח החרדים, והשפיע בעיקר על בני המעמדות הבינוני והנמוך.
לזכותו אגודות רבות של חובבי ציון, והביא רבנים רבים בכנפי התנועה הציונית. בשנת תרנ"ב (1891) פרסם עשרה מכתבים מרבנים נודעים לטובת הציונות בקובץ "שיבת ציון" ("קובץ מאמרי גאוני הדור בשבח ישוב ארץ ישראל") שהוציא אברהם יעקב סלוצקי בוורשה.
ב-1917 היה ציר לוועידה הציונית בפטרוגרד.
בשנת 1922 עלה לארץ ישראל. תחילה התגורר במושבה רחובות, ואחר-כל עבר לתל אביב. שם נהג לשאת דרשה מדי שבת בבית הכנסת הגדול.
נפטר בתל אביב באביב תרצ"ה (1935). נקבר בבית העלמין טרומפלדור. באפיטף שעל מצבתו נכתב: "מהמטיפים הראשונים לחבת ציון".
בתו חיה נישאה לרב משה אליעזר רבינוביץ, שכיהן כרב במוהילב ובאנגליה. שושנה נישאה לרופא ד"ר מאיר גוטליב (פרסם חוברות פופולריות ביידיש בנושאי בריאות הציבור) בוורשה. רחל נישאה לד"ר אשר ספיר. גיטל הייתה רופאת שיניים, ונישאה לעורך הדין וינוקור במוסקבה. ומשה יבזרוב היה מנהל "כרמל מזרחי" בחיפה.
בן אחיו של יבזרוב, אלכסנדר עזר (יבזרוב), היה פוליטיקאי, פעיל ציוני רוויזיוניסט יהודי-רוסי ויזם בארץ ישראל.
הוסטל (סרט)

עלילה

פקסטון וג'וש הם שני חברים מארצות הברית, שיצאו לטיול תרמילאים ברחבי אירופה. בטיול הם פוגשים את אולי, תרמילאי מאיסלנד. שלושת החברים תרים אחר נערות לבלות עימן. באמסטרדם הם פוגשים את אלכסיי, רוסי שמספר להם שבסלובקיה הצלחתם עם הנערות המקומיות מובטחת. הם נוסעים לסלובקיה, שם הם פוגשים את נטליה וסבטלנה. בלילה הראשון אולי נעלם, פקסטון וג'וש מניחים שהוא נטש אותם וחזר לאיסלנד, כאשר למעשה הוא נלקח למפעל בו פסיכופתים בעלי אמצעים רוכשים את הזכות לענות למוות בני אדם, תיירים או מקומיים. לאחר מכן נטליה מסממת את ג'וש וגם הוא נלקח, ומוצא שם את מותו. פקסטון, כשלא מוצא את חברו ג'וש, מתעמת עם נטליה והיא לוקחת אותו למפעל, שם גם הוא נלכד. לאחר שכורתים שתיים מאצבעותיו, מצליח פקסטון לברוח ומציל גם את איקאנה, בחורה נוספת שהייתה בשבי והורג את המענה שלה. בדרכם פקסטון דורס את אלכסיי שסיפר להם על הבחורות בסלובקיה ואת שתי הבנות שפיתו אותם. לאחר שברחו משוביהם, הם מגיעים לתחנת רכבת, שם איקאנה רואה שפניה הושחתו במפעל, קופצת אל המסילה ומתאבדת, ואילו פקסטון בורח. בדרך הוא מזהה את ההולנדי שקנה ורצח את ג'וש, ופקסטון מחליט לנקום בו בדרך מיוחדת הוא עוקב אחריו לשירותים שם הוא כורת שתיים מאצבעותיו, כפי שעשו לו ורוצח אותו על ידי שיסוף גרונו.

המחלוקת שנוצרה בעקבות הסרט

עוד לפני יציאתו לאקרנים, הסרט קיבל תלונות רבות מסלובקיה ומצ'כיה, שמתוארות בסרט. בכירים בסלובקיה הסתייגו מהדרך בה הוצגה ארצם בסרט כמדינה לא מפותחת ולא מתורבתת, שבה אחוז הפשיעה והזנות כה גבוהות. הם חששו שהסרט יפגום במוניטין של ארצם וכי תיירים לא ירצו לשהות בה, משום שיחשבו כי היא מסוכנת. במאי הסרט, רות', הוזמן לסלובקיה על ידי לשכת התיירות הסלובקית על מנת לסתור את הדימוי של המדינה שהוצג בסרט.
אוהב אותך איסה +

עלילה

איסה פסקואלי זוכה בתהילה, ובית הספר החליט להעניק לה מלגת לימודים ולשלוח אותה לחו"ל, ללמוד בבית הספר "בראבו", מקום לתלמידים בעלי כישרונות. בבית הספר הזה היא תשפר את היכולות שלה בתור זמרת. יחד עמה מגיעים לבית הספר בן זוגה, אלכס רואיס, לינדה לונה הלומדת להיות רקדנית, וריי גאלן, הלומד משחק. במהלך הסדרה מצטרפת קטלינה, שהופכת ליריבתה של איסה.
קרייג וין

קרייג וין (Craig Winn) הוא איש עסקים אמריקאי אשר חיבר מספר ספרים המבקרים את האסלאם. 
יצירותיו כוללות את הספרים Prophet of Doom ו-Tea With Terrorists.
יחסי אוזבקיסטן–ישראל

היסטוריה

עם התפרקות ברית המועצות בדצמבר 1991 הכירה ישראל בעצמאותה של אוזבקיסטן. אוזבקיסטן מצידה הכירה גם בעצמאותה של מדינת ישראל. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות קיבלו גושפנקה ב-10 באפריל 1992, כשבחודש מאי באותה שנה נפתחה בטשקנט, בירת אוזבקיסטן, שגרירות ישראל. במקביל, אוזבקיסטן פתחה קונסוליה ברמת גן, ששודרגה בשנת 1997 למעמד שגרירות.
ביולי 1994 ערך שר החוץ שמעון פרס ביקור רשמי באוזבקיסטן. בביקור זה נחתמו הסכמים לשיתוף פעולה בתחומי ההשקעות, התחבורה האווירית, התחבורה והתיירות. באפריל 1997 ביקר בישראל שר החוץ של אוזבקיסטן, אַבְּדִילְאָזִיז קמילוב. במהלך ביקורו של קמילוב נחתמו הסכמים בתחומי התרבות, המדע והרפואה. הסכם בין ממשלת אוזבקיסטן לממשלת ישראל בדבר שיתוף פעולה בתחום התיירות נחתם ב-4 ביולי 1994 ונכנס לתוקף ב-31 בדצמבר 1995. לאחר החתימות על הסכמים אלו החל שיתוף פעולה גובר בתחום התיירות בין שתי המדינות.
ב-18 בדצמבר 1998 ביקר בישראל נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב. ביקור זה הביא לרמה חדשה את היחסים הבילטרליים בין המדינות. במהלך הביקור נחתמו שמונה הסכמים במישורים שונים, בהם אמנה למניעת כפל מס, ואף הוקמה ועדה לשיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות.
בשנת 2002, היקף הסחר בין המדינות הגיע לכ-53 מיליון דולר. ב-2007 חלה ירידה קלה במחזור הסחורות לכ-27 מיליון דולר, ובשנת 2008 עלה היקף הסחר לכ-40 מיליון דולר. ב-2003 שיגרה אוזבקיסטן לישראל 79 משלתמים לקורסים שונים ובוצעו 12 שליחויות קצרות של מומחים ישראלים באוזבקיסטן. לעומת זאת, ב-2004 השתתפו 137 משתלמים בקורסים בישראל, בוצעו עשרים שליחויות קצרות של מומחים ישראלים באוזבקיסטן ולשתי המדינות היו קורסים ומיזמים משותפים בתחומי החקלאות, הפיתוח הכלכלי-חברתי, הפיתוח הקהילתי והרפואה הציבורית.
ב-30 ביולי 2004 התפוצץ מחבל מתאבד בכניסה לשגרירות. בפיגוע נהרגו שני אנשי אבטחה מקומיים, ואנדרטה לזכרם הוצבה בסמוך למקום הרצחם. ב-13 במאי 2005 היה ניסיון נוסף לפגוע באמצעות טרור בשגרירות, אך המחבל נורה ונהרג בפעולה משותפת של השוטרים המקומיים וצוות האבטחה של השגרירות.
בשנת 2016, נבחרה משלחת ישראלית שמנתה כששה ישראלים לפקח על הבחירות שנערכו באותה שנה במדינה לנשיאות לאחר מותו של העריץ אסלאם קרימוב. בין הנבחרים היה גם פרופסור אדוארד יעקובוב, נשיא HIT מכון טכנולוגי חולון.
פסטיבל רנסאנס במבצר יחיעם

פסטיבל רנסאנס למוזיקה עתיקה מתקיים זו השנה ה-15 במבצר יחיעם שבגליל המערבי. בפסטיבל, המתקיים בחול המועד סוכות, מופיעים נגנים והרכבים מקומיים לצד אורחים מחו"ל. לצד הקונצרטים השונים מקיים הפסטיבל מופעי רחוב, סדנאות יצירה, אמנויות עתיקות ומלאכות קדומות ברחוב של בעלי מלאכה. הסדנאות והמופעים מתאימים גם לילדים.
המוזיקאים מנגנים בכלים אותנטיים ובתלבושות תקופתיות, בסביבות המבצר העתיק. באתר שרידים של מצודה צלבנית קטנה מהמאה השתים עשרה, שנהרסה בכיבוש המוסלמי. ממרום המצודה נשקף נוף של האזור כולו. המבצר הועבר לידי המסדר הטבטוני הגרמני בשנת 1208 אולם כעבור כ-100 שנים נהרס בידי הסולטאן הממלוכי בייברס וכיום נותרו מן המבצר שרידים בלבד. המבצר עבר שיפוץ מקיף על ידי השליט הבדואי של הגליל במאה ה-18 דאהר אל עומר ונוספו לו בניינים בחלק העליון. הערבים קראו למקום ג'דין לפי מקור נוצרי צלבני מן המאה השלוש עשרה.
במאורעות 1936 - 1939 שימש המבצר מקום מסתור לכנופיות הערביות. המקום שימש כבית המשפט של הכנופיות. למרגלות המבצר הוקם בשנת 1946 קיבוץ יחיעם. במלחמת העצמאות התבצרו אנשי קיבוץ יחיעם במבצר ונלחמו נגד תוקפיהם הערבים.
כיום המבצר הוא גן לאומי, אתר ברשות הטבע והגנים ואפשר לבקר בו.
אואחאקה

היסטוריה

שבטי ילידים ישבו באזור אואחאקה של היום במשך אלפי שנים, בייחוד באזור האתרים הארכאולוגיים של מונטה אלבאן ומיטלה, הקרובים לעיר של היום. האצטקים הגיעו לאזור ב-1440 ובהמשך הקימו באזור העיר של היום מבצר בשם "ואשיאקק" (ממנו התפתח השם אואחאקה) כדי להשגיח על המקומיים ולפקח על נתיבי המסחר באזור.
ב-1521 משלחת ספרדית בהנהגת פרנסיסקו דה אורוסקו הגיעה לראשונה לאזור בחיפוש אחר זהב, לאחר ששליט האצטקים מוקטסומה השני מסר להרנאן קורטס שמקור הזהב של האצטקים נמצא באואחאקה. כעבור זמן קצר קורטס הורה למשלחת להקים כפר ליד מצבורי הזהב, אך הם לא צייתו לו והתחילו להתיישב באזור המבצר במטרה להקים בו עיר ספרדית בשם "סגורה דה לה פרונטרה". קורטס, שרצה לשלוט בכל האזור בעצמו, לא ראה בעין יפה את הקמתו של הכפר העצמאי באופן יחסי ופעל כדי לסלק את אוכלוסייתו. עקב כך, המתיישבים פנו לכתר הספרדי כדי שיכיר בכפר שהקימו והם נענו ב-1526. עם זאת, קורטס המשיך לנסות לפגוע בכפר והמתיישבים פנו למשנה למלך נוניו דה גוסמאן שצידד במתיישבים המקוריים. באותו זמן שם הכפר שונה ל"אנטקרה", כהוקרה לעיר אנטקרה בספרד, למרות שגם השם אואחאקה היה בשימוש לא רשמי.
קורטס היה באותו זמן מרקיז עמק אואחאקה, כך שהוא למעשה שלט בכפר ובאזור שמסביב לו. הוא ניצל זאת והטיל מיסים רבים על הכפר, ותושבי אנטקרה נאלצו להתמודד גם עם עוינות מצד הכפרים האחרים באזור שהיו נאמנים לקורטס. כדי להתגבר על כך תושבי הכפר ביקשו מהכתר הספרדי לקבל מעמד של עיר, דבר שייתן ליישוב זכויות וכן יבטיח את זה שהוא יהיה בשליטתו הישירה של המלך במקום זו של קורטס. בקשה זו נענתה על ידי המלך קרלוס הראשון ב-1532.
בהמשך המאה ה-16 העיר התחילה לגדול באופן משמעותי הודות להתפתחות המסחר והכרייה באזור, והיא הפכה למרכז מסחרי אזורי. הצמיחה המשיכה עד למאה ה-18, כשהעיר הייתה אחת מהערים החשובות במקסיקו.
ב-1812, במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, כוחות המורדים בהנהגת חוסה מריה מורלוס כבשו את העיר. ב-1821, לאחר המלחמה, שם העיר שונה רשמית לאואחאקה. כעבור מספר שנים מקסיקו חולקה למדינות ואואחאקה נבחרה להיות בירת מדינת אואחאקה.
ב-1872 שם העיר שונה ל"אואחאקה דה חוארס", כהוקרה לבניטו חוארס, נשיא מקסיקו שהתחיל את דרכו הפוליטית בעיר.
ב-2006 שביתת מורים בעיר הובילה לסדרת מחאות במדינת אואחאקה, במהלכה נהרגו מספר אנשים.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על ענף התיירות, למרות שהמאורעות באואחאקה ב-2006 פגעו בענף. ענפים נוספים בכלכלה המקומית הם כרייה ותעשייה.

חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית בניטו חוארס של אואחאקה, אוניברסיטת חוסה וסקונסלוס והאוניברסיטה המסואמריקנית.

תחבורה

את אואחאקה משרת נמל התעופה הבינלאומי חוחוקוטלאן, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית למרכז העיר. הנמל מציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.

תרבות

בשני ימי האחרונים של כל חודש יולי, מתקיימות בעיר חגיגות גֶלָגֶצָה (Guelaguetza) , הכוללות פסטיבל ססגוני של אוכל וריקודים מסורתיים. אלפי תיירים מגיעים לעיר וחוגגים את המסורת הילידית: דוכני אוכל ומזכרות ברחובות, להקות רוקדים וזמרים ברחבי העיר ופסטיבל לשתיית מסקל. ישנם שני שיאים לפסטיבל: חגיגת ריקודי שבטים באצטדיון הענק שעל הגבעה שמעל העיר (בשיתוף הקהל), המסתיימת במופע זיקוקים, והתהלוכה הססגונית עם הפסלים הענקיים למחרת, במרכז העיר ההיסטורית.
הסוללה הארצישראלית הראשונה לתותחנות נגד-מטוסית

הסוללה הארצישראלית הראשונה לתותחנות נגד-מטוסית (באנגלית:  1st Palestinian Light Anti-Aircraft Battery) הייתה יחידת נ"מ בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, שהורכבה ממתנדבים יהודים מארץ ישראל, וביניהם קבוצה שהתארגנה בין בוגרי בית הספר מקוה ישראל.  הסוללה הייתה קשורה לבסיס חיל האוויר הבריטי בעקיר (היום בסיס תל-נוף).
היחידה נוסדה ב-18 באוקטובר 1940  והתקיימה עד דצמבר 1944. היחידה עשתה שימוש במקלעים נגד מטוסים מסוג ברדה שנלקחו שלל מהצבא האיטלקי בצפון אפריקה, ובתותחי בופורס. בקיץ 1941, בעת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה, השתתפה היחידה בהגנת חיפה בחלק מההפצצות האוויריות על חיפה במלחמת העולם השנייה. בסוף 1943, עם התרחקות החזית מארץ ישראל וניצחון הגרמנים במערכה על האיים הדודקאנסיים, הוצבה היחידה בקפריסין.
ב-1944, עם הקמת הבריגדה היהודית מוזגה היחידה יחד עם פלוגת תותחי החוף, ליצירת "הגדוד היהודי של תותחי השדה". הגדוד צויד בתותחי 25 ליטראות והתאמן במחנה האימונים של הארמייה השמינית הבריטית בפיוג'י באיטליה. לאחר מכן השתתף יחד עם יחידות אחרות של הבריגדה במערכה על נהר סניו.
מעלון היחידה עולה שהתקיים שם הווי הכולל, למשל, נשף שנתי, הייתה ספריה, ואורגנה קופה לעזרה הדדית.

עלון היחידה

בשנים 1942 - 1943 הוצא לאור עלון היחידה, בטאון התותחנים. לשון הבטאון הייתה עברית, למעט קטעים מטעם או עבור הפיקוד הבריטי. העלון הודפס בדפוס השומר הצעיר במרחביה. בעלון הופיעו מאמרים בענייני אקטואליה וחיי היחידה, יצירות ספרותיות, קטעי הומור ועוד.
ישראמן

ישראמן - היא תחרות בטריאתלון למרחק איש ברזל המתקיימת מדי שנה באילת. התחרות מאורגנת על ידי חברת שוונג אירועי ספורט.
רויטל הנדלר

ביוגרפיה וקריירה

רויטל הנדלר נולדה וגדלה בתל אביב, ביתם של שמואל הנדלר, יזם ואיש עסקים וגאולה הנדלר, מורה לפלדנקרייז והיא האחות הגדולה במשפחה. בתל אביב למדה בבית הספר התיכון עירוני א'. סיימה תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת העיר ניו יורק. בצה״ל שירתה כקצינת קישור בפיקוד העורף, בדרגת סגן. בין השנים 1998–2000 היא עבדה בקשת כמפיקה ומשם התקדמה להיות עורכת משנה בתוכניות שונות של קשת, כשתוך כדי לקחה על עצמה בהתנדבות לעבוד על אתרי האינטרנט של התוכניות, שם התאהבה באינטרנט. בין השנים 2000–2002 עבדה בחברת הסטארטאפ "Nonstop" בבעלות דנקנר, שהייתה חברת בת של הטלוויזיה בכבלים, כמנהלת מיזם התיירות בשותפות עם התוכנית 'מסע עולמי של אייל פלד' והמגזין 'מסע אחר', החברה נסגרה ב-2002 בגלל עיכוב כניסת האינטרנט רחב הפס לישראל.
בין השנים 2002–2004 שימשה מנהלת מחלקת התוכן בחברת GoNext, חברת סטארטאפ בתחום התוכן בסלולרים בבעלות חברות פלאפון וסאני.
לאחר הצלחתה, פעילות החברה מוזגה לתוך חברת פלאפון והפכה לחטיבת שירותי הערך המוסף של פלאפון.
ב-2004 יצאה הנדלר לטיול ארוך בדרום אמריקה, שם התקבלה בה ההחלטה להפוך ליזמת בעצמה ולהתמקד במיזמים חברתיים עסקיים. מסוף שנת 2004 ועד 2011 הנדלר ייסדה, הקימה ומינכ"לה את AllJobs, אותה הקימה יחד עם בן זוגה, גדי שבדרון, הרצל עוזר וניב אריאל. בחברה הושקעו בשני סבבי גיוס 300,000 דולר בלבד והנדלר הובילה אותה לאקזיט לאחר 3 שנים בלבד - החברה נמכרה לחברה בינלאומית "הד האנטר" מקבוצת DST, מבעלי Facebook לפי שווי 16 מיליון דולר בממוצע.
בשנת 2008, לאחר המשבר הכלכלי, מכרה החברה הבינלאומית את מניותיה לידיעות אחרונות, מי שתבעה את AllJobs על הפרת זכויות ב-2005 והתחרתה בה בתחום הדרושים.
בשנת 2012 הייתה שותפה להקמת הסטארטאפ WorkWith.Me עם בן זוגה רון בלסון, מיטל זסק ואייל קסירר - רשת חברתית שחיברה בין מעסיקים לעובדים על ידי המלצות מקולגות. הסטארטאפ נסגר והחזיר את כספי המשקיעים לאחר שלהנדלר ובלסון נולדו תאומים והם החליטו לפנות זמן למשפחה.
בשנת 2013 הקימה בשותפות והייתה ליו"ר הסטארט-אפ BreezoMeter - יחד עם רן קורבר, זיו לאוטמן ואמיל פישר - פלטפורמה למיפוי זיהום אוויר בזמן אמת. (שנבחר לסטארטאפ המבטיח בעולם לשנת 2014 ונבחר להציג באו"ם ובבית הלבן).
בין השנים 2014–2015 הובילה את הטור המצליח "סודות היזמות" בכלכליסט.
בשנת 2015 הצטרפה להקמת האקסלרטור הראשון בארץ לסטארטאפים חברתיים בשותפות עם ניר שמעוני, לארי אקרמן וחברת "מינגה".
במהלך 2015 הצטרפה לסטארטאפ memeni של אריק בן-זינו כנשיאה.
הנדלר מרצה על יזמות, חדשנות, חיבור בין עסקי וחברתי והעצמת נשים. בין היתר הרצתה ב-Tedx Jerusalem.

חייה האישיים

כיום הנדלר חיה עם בן זוגה רון בלסון, יזם טכנולוגי וממייסדי Bonimbayit.co.il, יחד הם מגדלים ארבעה ילדים - שתיים מנישואיו הקודמים של רון במשמורת משותפת ותאומים משותפים.
מסאי דגו

חיים אישיים

דגו נולד באדיס אבבה שבאתיופיה לביילין ואיינה דגו, ועלה לישראל יחד עם משפחתו כשהיה בן ארבע. משפחת דגו התגוררה עם עלייתה בבאר שבע, ולאחר כשנתיים עברה להתגורר באשדוד. דגו נשוי לאודליה, ולזוג שני בנים – ליאם ומיכאל, ובת – הללי. דגו הוא אחיו של כדורגל העבר ברוך דגו, ששיחק בעיקר במכבי תל אביב, בהפועל תל אביב ובהפועל אשקלון, וכן בנבחרת ישראל, וכיום משמש כעוזר מאמן בקבוצת מכבי שעריים.
בתקופה שלאחר פרישתו מכדורגל, וכן כאשר אימן את קבוצות הנוער בהפועל תל אביב, שימש דגו כפועל ניקיון בשוק הכרמל וכפקח על פועלי ניקיון בבת ים.

קריירת משחק

דגו גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון, ששיחקה בליגת העל. דגו שימש כקפטן נבחרת ישראל עד גיל 19 ונבחרת ישראל עד גיל 17. את רוב הקריירה המקצוענית שלו, לאחר ההשאלה מהפועל תל אביב למועדון ספורט אשדוד, העביר דגו בליגות הנמוכות בישראל, ואף שיחק זמן קצר במועדון הקפריסאי פאפוס, אך לא ערך בו הופעת ליגה. בנובמבר 2013, כשהוא בן 27, נפצע דגו בקרסולו, וכאשר הודיע לו הרופא כי יצטרך להחליט אם לבצע ניתוח שלישי או לפרוש מכדורגל, החליט דגו לפרוש.

קריירת אימון

דגו החל את קריירת האימון שלו בקבוצות הנערים של הפועל תל אביב, לאחר שחברו גילי ורמוט תיווך בינו לבין אייל ברקוביץ', מנג'ר הפועל תל אביב, לאחר פרישתו של דגו. בחודש נובמבר 2016 החל דגו לשמש כעוזרו של המאמן שרון מימר בהפועל כפר סבא, ובהמשך שימש כעוזרם של שני מאמנים נוספים בקבוצה – אלי כהן ופליקס נעים. ב-28 ביוני 2017 מונה דגו למאמנה של הפועל כפר סבא, אולם ב-23 בינואר 2018 פוטר, דווקא לאחר ניצחון בגביע המדינה על בית"ר ירושלים, לטענתו לאחר שלא כלל בהרכב את טום שלח, נכדו של בעלי הקבוצה יצחק שום. ב-14 בפברואר מונה לדגו למאמנה של הפועל אשקלון מליגת העל, כשהוא מחליף את יובל נעים המפוטר, ובכך הפך למאמן האתיופי הראשון בהיסטוריה של ליגת העל. דגו לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, ובסוף העונה עזב אותה. ב-14 ביולי מונה דגו למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, וב-19 במאי 2019, לאחר שהצליח להשאיר את הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, מונה למאמן עירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-20 באוקטובר פוטר דגו מאימון עירוני קריית שמונה לאחר פתיחת עונה רעה בליגה.
מנוע קרנו

מנוע קרנו או מחזור קרנו הוא מושג בתרמודינמיקה המתאר את מנוע החום בעל הנצילות המקסימלית. המנוע נקרא על שם סאדי קרנו, ממניחי יסודות התרמודינמיקה.
למרות תיאור התהליך שלכאורה ניתן לביצוע - מנוע קרנו הוא תאורטי בלבד, ואיננו ניתן לבנייה בפועל.
משפט הערך הממוצע של לגראנז'

משפט הערך הממוצע של לגראנז' הוא משפט בחשבון אינפיניטסימלי העוסק במשיק לפונקציה רציפה בקטע סגור. לפי המשפט, אם הפונקציה גזירה בכל הקטע (למעט אולי נקודות הקצה), אז יש נקודה שבה המשיק מקביל לקו המחבר את קצות הגרף של הפונקציה. משפט זה מהווה הרחבה פשוטה יחסית של משפט רול, שבו מניחים ששני הערכים שהפונקציה מקבלת בקצות הקטע שווים זה לזה. ההנחה על קיום הנגזרת חיונית: אם הפונקציה אינה גזירה בכל הקטע הפתוח, ואפילו רק בנקודה אחת, ייתכן שהמשיק המבוקש אינו קיים. אחד השימושים החשובים של המשפט הוא בהערכת השגיאה כאשר מקרבים פונקציה בעזרת טור חזקות. 
בניסוח אחר, המשפט מתייחס להשתנות של הפונקציה בין נקודות הקצה של הקטע - ומראה שתמיד קיימת נקודה שהשינוי הרגעי בה שווה לשעור ההשתנות הממוצע. לדוגמה, אם מכונית עוברת מרחק של 100 קילומטר בשעתיים, בהכרח היה רגע במהלך הנסיעה שבו מהירותה הייתה בדיוק 50 קמ"ש (וזאת כמובן בהנחה שפונקציית המרחק שהמכונית עוברת רציפה וגזירה - כלומר שלמכונית יש מהירות בכל רגע נתון).
אף שהמשפט אינו נותן כלי מעשי למציאת הנקודה שבה מתקבל הממוצע, יש לו חשיבות תאורטית רבה והוא שימושי בהוכחתם של משפטים רבים, שכן הוא מסייע להעריך את השינוי בערכה של פונקציה באמצעות הכרת נגזרתה.

המשפט והוכחתו

משפט הערך הממוצע: תהי  פונקציה רציפה בקטע הסגור  וגזירה בקטע הפתוח . אז קיימת נקודה  שעבורה .
הוכחה: תהא  נוסחת הקו הישר שעובר דרך הנקודות   ו-. זוהי פונקציה רציפה וגזירה בכל מקום, שנגזרתה קבועה, . 
אנו מעוניינים להראות כי הנגזרת של  שווה, בנקודה מתאימה, לשיפוע של הישר המיוצג על ידי , כלומר ל-. לשם כך נשתמש במשפט רול על פונקציה חדשה, שהיא ההפרש בין  ו-. הסיבה לכך היא שאנו מעוניינים להוכיח שקיימת נקודה שבה שתי הנגזרות שוות זו לזו, כלומר, נגזרת ההפרש היא 0.
נגדיר את פונקציית ההפרש . זוהי פונקציה רציפה ב- (כהפרש של פונקציות רציפות), גזירה ב- (כהפרש של פונקציות גזירות), ומקיימת  (זאת משום ש- ובדומה גם לגבי הנקודה ). לכן, ממשפט רול נובע כי קיימת נקודה  כך ש-.
אבל , כלומר:
.

גרסה אינטגרלית

למשפט הערך הממוצע לנגזרת יש גרסה מקבילה לאינטגרל. המשפט קובע כי לכל פונקציה רציפה  בקטע  קיים  כך שמתקיים: . המשמעות הגאומטרית לפונקציה אי-שלילית היא שקיימת נקודה  על הגרף של  כך שהשטח מתחת לגרף של  שווה לשטח המלבן שאורכו אורך הקטע  וגובהו כגובה הנקודה . 
קיימת גרסה נוספת למשפט, כך שאם  רציפה בקטע   ו-  פונקציה אינטגרבילית שלא משנה סימן בקטע  (תמיד חיובית או תמיד שלילית), אז קיים:  כך ש:
סינתיסייזר

סינתיסייזר או סינטיסייזר (בעברית: מְסַנְתֵּז) הוא התקן או כלי נגינה המפיק תדרים וצלילים באמצעות מעגל אלקטרוני.
הסינתיסייזר מחולק לשני סוגים על פי צורת הפקת הצליל: דיגיטלי ואנלוגי. כמו כן ניתן לחלק את הסינתיסייזר לבעלי מקלדת אלקטרונית ולחסרי מקלדת כזו.

סינתיסייזר אנלוגי

הסינתיסייזר האנלוגי מפיק צליל באמצעות מתנד הרמוני (Tone generator/oscillator) אשר יוצר צורת גל באמצעות העברת מתח חשמלי.
את הגל הקבוע ניתן לאפנן על ידי שימוש במסננים שחותכים או מדגשים תדרים בגל המופק, קובעים את מהירות כניסת הצליל (Attack), יציאת הצליל (Release) וכן באמצעות מודולציות היוצרות תנועה גלית בצליל (LFO). כל סוגי האיפנון נוצרים על ידי שינוי פיזי באות החשמלי המופק.
הסינתיסייזרים האנלוגים הראשונים היו מסובכים לתפעול, גדולים ויקרים מאוד. המתנדים המפיקים את הצליל לא היו יציבים מספיק ולכן קשה היה לכוון אותו.
ב-1971 יצר רוברט מוג את הסינתיסייזר האנלוגי הנייד הראשון אשר היה, יחסית, נוח יותר לתפעול. 
יצרניות ידועות של סינתיסייזרים אנלוגיים הן: Moog, Alesis, Casio, Clavia, korg ,Yamaha, Roland ועוד.

סינתיסייזר דיגיטלי

הסינתיסייזר הדיגיטלי מפיק צלילים באמצעות שבבי מחשב. ההבדל העיקרי בין סינתיסייזרים אנלוגיים לדיגיטליים הוא שסינתיסייזרים דיגיטליים יותר יציבים וקלים לכוון.
עוד הבדל בין דיגיטליים לאנלוגיים שבסינתיסייזרים דיגיטליים קיים שימוש במעבדי DSP העוזרים לעיבוד האות בכלי ובכך מפחיתים מהעומס ומשפרים בדרך עקיפה את איכות הצליל.
נמל התעופה פודגוריצה

היסטוריה

נמל התעופה נבנה במיקומו הנוכחי ב-1961. הוא כלל מסלול נחיתה באורך 2,500 וברוחב 45 מטר מאספלט. ב-1977 עבר הרחבה ושדרוג נוסף. רוב התנועה בתקופה זו כללה טיסות פנים לבלגרד, בירת יוגוסלביה, שמונטנגרו היוותה חלק ממנה.
גני קרלטון

היסטוריה

האזור שבו שוכנים גני קרלטון נרכש על ידי עיריית מלבורן בערך ב-1856, והאחריות לעיצוב הגנים הוטלה על אדוארד לה טרוב בייטמן. בתקופה זו נבנו מספר שבילים ומאפיינים בולטים אחרים של הגנים, אך מגבלות שהוטלו על תקציב התחזוקה מנעו את התפתחותו. האחריות על הגנים הועברה לממשלת ויקטוריה הקולוניאלית בשנות ה-70 של המאה ה-19, ולאחר מכן בוצעו בגנים מספר שינויים תחת פיקוחו של קלמנט הודג'קינסון. מומחה הגינון ויליאם סנגסטר נשכר כדי לעצב מחדש את הגנים.
ב-1880 הושלמה בנייתו של בניין התערוכה המלכותית לרגל התערוכה העולמית שהייתה עתידה להיערך באותה שנה במלבורן. לאחר שהתערוכה הסתיימה, ב-30 באפריל 1881, הוחלט להרוס חלק מהאגפים הזמניים שנבנו בחלק הצפוני של הגנים. ב-1888 נערכה בגנים חגיגת יובל המאה לתחילת ההתיישבות האירופאית באוסטרליה.
חלקים אחדים מהגנים שימשו כמחנה לקליטת מהגרים בין 1948 ל-1961. ביולי 2004, לאחר מספר שנים של שכנוע מצד מועצת העיר מלבורן, הכריז ארגון אונסק"ו על בניין התערוכה המלכותי ועל גני קרלטון כאתר מורשת עולמית.
בניין התערוכה המלכותי משמש לתצוגות, כולל תצוגת הפרחים והגן הבינלאומית של מלבורן הנערכת בכל שנה. מרכז התערוכות והכנסים של מלבורן, שנפתח ב-1996 בסאות'בנק, משמש כאתר מודרני יותר לאירועים השונים, ומשמש גם כמרכז בחינות עבור מספר מוסדות השכלה השוכנים במלבורן.

תיאור

הגנים משתרעים על פני שטח של 260 דונם, ובהם נמצאים בניין התערוכה המלכותי, מוזיאון מלבורן, בית קולנוע, מגרשי טניס וגן משחקים לילדים. הם משתרעים בשיפוע מבניין התערוכה המלכותי לכיוון דרום-מערב וצפון-מזרח. 
הגנים מקיפים את בניין התערוכה מכל ארבעת צדדיו, והחלקים העיקריים נמצאים צפונית ודרומית לבניין. הגנים הדרומיים תוכננו על ידי ג'וזף ריד כגני שעשושים, ואילו הגן הצפוני שימש כמקום לביתנים זמניים גדולים בזמן התערוכות השונות שנערכו במקום. הגנים היו חלק מהתערוכה העולמית שנערכה ב-1888, אך למרות זאת הם שמרו על העיצוב המקורי משנות ה-80 של המאה ה-19. אף כי חלק מהעיצוב המקורי נעלם עם השנים, קיימים מספר עצים שננטעו עם הקמת הגנים.
הגנים הדרומיים נבנו בצורה סימטרית מסביב לשביל ישר המסתיים בכניסה הדרומית, ושתילת הצמחים השונים נעשתה בהתאם לחשיבותם הבוטנית. הצמחים שודרו בשדרות עצים, וערוגות הפרחים הגדולות שימשו לתצוגות בעונת הקיץ. בגנים נחפרו שני אגמים מלאכותיים עם איים, שיחים ומזרקות, שביניהם חיברו שבילים. המתחם כולו היה מוקף בגדר ברזל המונחת מעל אדני אבן כחולים. אחת מנקודות הציון בגנים הדרומיים היא מזרקת הוכגורטל, הנחשבת לאחת מהמזרקות הגדולות ביותר באוסטרליה. הגנים הדרומיים הם אלו שנותרו בצורה הקרובה ביותר לצורתם המקורית, אחריהם הגן הצפוני ולבסוף הגן המזרחי והגן המערבי.
הגן הצפוני שימש בעבר כשטח שבו הוקמו אוהלי תערוכה זמניים. לאחר שהאוהלים פורקו בסוף התערוכה העולמית הראשונה שנערכה באתר, הפך האזור לפארק ציבורי. עיצוב הגן מיוחס לקלמנט הודג'קינסון, ובדומה לגן הדרומי הייתה מסביב לגן זה גדר ברזל שרק חלק מאז שב-1928 הוסרו חלקים נרחבים ממנה. המבנה המרכזי בגן הצפוני הוא מוזיאון מלבורן שנבנה בשנת 2000, ובנייתו השפיעה על הגן. חלק מהשבילים פורקו, וסידורם המרחבי שונה על מנת למנוע מעבודות הבנייה לפגוע בשדרות העצים.
יקב קסטל

רקע

היקב נוסד במושב רמת רזיאל בהרי יהודה והוא בבעלות משפחת בן זקן. את היקב הקים אלי בן זקן, עולה מצרפת ומסעדן ירושלמי, ויחד עמו עוסקים במלאכה בנו אריאל שהתלמד בצרפת, בנו איתן ובתו אילנה.
בקיץ 2015 עבר היקב למשכנו במושב יד השמונה, גם כן בהרי יהודה.
השם קסטל נגזר מחורבות מצודה צלבנית המצויה במקום ועל תוויות הבקבוקים מופיע הכיתוב Domaine du Castel. בשנת 1995 שיווק בן זקן לראשונה שש מאות בקבוקים מענבים שגידל בחלקה הסמוכה לביתו מבציר 1992.

מאפיינים

הענבים המשמשים את היקב מקורם בנטיעות גפנים בחלקות הסמוכות ליקב, והם מהסוגים קברנה סוביניון, מרלו, שרדונה, קברנה פרנק, מלבק, סירה ופטי ורדו.
היקב החדש במושב יד השמונה תוכנן מהיסוד והוא יקב מודרני ומרשים. היקב הצטייד במכונת מיון אופטית לענבים, ובמערך קליטה המאפשר קבלת ענבים למיכלים בגרביטציה בלבד (ללא שימוש במשאבות).
מרתף היקב מכיל מאות חביות עץ אלון ומיכלי בטון גדולים שיובאו מאיטליה.