google/wiki40b huggingface dataset:
קאמילה לודינגטון

ילדות ונעורים

לודינגטון נולדה באסקוט, ברקשייר ב-15 בדצמבר 1983. היא למדה בבית הספר האמריקאי באנגליה אשר נמצא בעיר ת'ורפ במחוז סארי. היא עברה לאוסטין, טקסס כאשר היא הייתה בת 14. היא השלימה את לימודיה בבית הספר האמריקאי באנגליה ביולי 2002.
כאשר הייתה בת 19, היא נרשמה לאוניברסיטת סוסקהאנה בפנסילבניה, למרות זאת, היא מעולם לא ביקרה באוניברסיטה לפני שהיא הגיעה אליה בתור סטודנטית. אחרי חצי שנה, היא עברה לאקדמיה לקולנוע של ניו יורק. בשנת 2003, היא הייתה חלק מקבוצת משחק של סטודנטים שנה א'. אחרי שלמדה משחק, לודינגטון חזרה לאנגליה לפני שעברה ללוס אנג'לס כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.

סרטים

ללודינגטון היה את התפקיד הראשי בויליאם וקייט: הסרט, היא גילמה את קייט מידלטון. שנתיים אחר כך (2013), היא הופיעה בסרט האימה הברית II, וב-2016 היא הצטרפה לקאסט של המרפא בתור ססיליה, לודינגטון כיכבה באותה סדרה עם אוליבר ג'קסון כהן, ג'ונתן פרייס, חורחה גרסיה וקייטלין ברנרד.

טלוויזיה

לודינגטון עבדה בעיקר בארצות הברית. בפברואר 2011, הדיילי מייל כתב עליה: "בדרך לתהילה ועושר אחרי שהייתה בקאסט המצליח של ויליאם וקייט: הסרט, המדבר על מערכת היחסים בין הנסיך ויליאם וקתרין 'קייט' מידלטון". לודינגטון הצטרפה לקאסט של סדרת הדרמה קומדיה של שואוטיים, קליפורניקיישן לעונה החמישית של הסדרה בתור אומנת. היא גם הצטרפה לעונה החמישית של סדרת הדרמה/ערפדים של HBO, דם אמיתי בתור קלודט קריין. ביולי 2012 לודינגטון התחילה לשחק את הדמות ג'ו וילסון בדרמת הרפואה האנטומיה של גריי ומשחקת את דמות זו עד היום.

Tomb Raider

ביוני 2012, קריסטל דינמיקס אישרה כי לודינגטון תדבב את דמותה של לארה קרופט במשחק הווידאו Tomb Raider. לודינגטון הלכה בהתחלה לאודישנים כי חשבה שהיא הולכת לפרויקט הנקרא Krypted עם דמות הנקראת שרה. ביוני 2014, התגלה כי לודינגטון תדבב את לארה קרופט עוד פעם במשחק ההמשך הנקרא Rise Of The Tomb Raider, ולודינגטון אישרה את מידע זה שכתבה בטוויטר שהיא אכן הולכת לדבר את לארה במשחק החדש.

חיים אישיים

באוקטובר 2016 לודינגטון הודיעה כי היא מצפה לתינוקת עם השחקן והפרטנר שלה מת'יו אלן, בתם, היידן אלן נולדה ב-11 באפריל 2017.
מגלן חום

מאפיינים

למגלן מקור ארוך, עבה ומעוקל. אורך המגלן 58-52 ס"מ, מוטת כנפיו כ-90 ס"מ, ואורך המקור הוא כ-11 ס"מ. משקל המגלן החום נע בין 520 ל-600 גרם. תזונתו של המגלן החום משתנה לפי העונה בשנה וזמינות המזון. אם כי, חרקים בוגרים ופגיות מהווים חלק גדול מתזונתו, בין השאר חיפושיות, שפיריות, צרצרים, חגבים, זבובים ושעירי כנף; המגלן ניזון גם מתולעים טבעתיות כמו עלוקות; מרכיכות, בין השאר שבלולים וצדפות; סרטנים; ולעיתים רחוקות דגים, דו חיים, זוחלים, נחשים קטנים וגוזלים של מיני עופות אחרים.
המגלן מקנן מאפריל עד יוני. הקן מוקם בדרך כלל כמטר מעל המים. הנקבה מטילה 3-4 ביצים; היא והזכר דוגרים עליהן לסירוגין במשך 20 עד 23 יום. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 25-28 ימים.
המגלן מצוי באפריקה, אסיה, אירופה, אוסטרליה והאיים הקריביים. הוא מוצא את מזונו במקווי מים רדודים. הוא לן יחד עם אנפות בנוף מיוער. ניקוז הביצות הם סיבה לצמצום שכיחותו. כל המגלנים נודדים בסתיו. המגלן נפוץ בארץ ישראל. הוא דוגר על ביציו בצפון ובדרום הארץ.
בוציץ סוככני

תיאור הצמח

הבוציץ צומח בתוך מים עומדים או זורמים לאט. הצמח נדיר ומוגן בישראל. צומח בגולן, בגליל ובמישור החוף.
עליו הסרגליים הצומחים מקנה השורש העבה שלו מגיעים לאורך מטר ולפעמים יותר. התפרחת צומחת בראש גבעול יחיד המגיע לגובה 1.5 מ'. לגבעול רקמה אוורירית הגורמת לו לצוף. הפריחה בחודשים אפריל עד אוגוסט. הפרחים בצבע לבן-ורוד עד לילך עז. הפרי הוא הלקט הבנוי משש קשוות.
מוצא הצמח באזורים האירו-סיביריים, ים-תיכוניים ואירנו-טורניים. בסוף המאה ה-19 הוא הובא לצפון אמריקה כצמח נוי תרבותי, אך בשל עמידותו הגבוהה והתפשטותו כפליט תרבות הוא מוגדר שם כיום כצמח פולש.
קנה השורש משמש למאכל באזורים מסוימים ברוסיה. בחפירות באתר גשר בנות יעקב בישראל, נמצאו ממצאים המעידים צמח זה היה בתפריט של האדם הקדמון אשר חי במקום.
קרלה הילס

ביוגרפיה

נולדה בשם קרלה אנדרסון בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה. היא קיבלה את בעלת תואר B.A. מאוניברסיטת סטנפורד, לאחר שלמדה במכללת סנט הילדה שבאוניברסיטת אוקספורד. היא בוגרת אוניברסיטה במשפטים מאוניברסיטת ייל ובשנת 1958 נישאה לרודריק מ. הילס, שנת סיום חוק לימודיה.
הילס התקבלה לבר המשפטים בקליפורניה בשנת 1959, ושימשה לעוזרת של התובע הכללי של לוס אנג'לס בשנים 1959–1961. מ-1962 עד 1974 הייתה שותפה במשרד עורכי דין. בשנת 1972, היא הייתה מורה מן החוץ באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. היא נשיאתה לשעבר של האיגוד הלאומי של עורכות הדין.
היא הייתה עוזרתו של התובע הכללי של ארצות הברית ועמדה בראש המחלקה האזרחית של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בטרם נקראה לשרת כמזכירת השיכון והפיתוח העירוני. אליוט ריצ'רדסון, אז התובע הכללי של ארצות הברית, ביקש למנותה לעוזרתו ב-1973, אך הוא התפטר זמן קצר לאחר מכן בעקבות פרשת ווטרגייט. את ההצעה חידש יורשו, ויליאם בארט סאקסביה, ב-1974.
חוסר הניסיון המשמעותי של הילס היה נושא שנוי במחלוקת במהלך הדיונים על מועמדותה לעמוד בראש מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. בין השנים 1978 ל-1989 היא שוב עבדה כעורכת דין, והיא שימשה כיושבת העירוני המכון העירוני בשנים 1983–1988.
הילס שימשה כנציבת הסחר של ארצות הברית תחת הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש מ-1989 עד 1993. מאז 2007 מכהנת כיושבת ראש המועצה ליחסי חוץ.
ליז רביאן

קורות חייה

ליז רביאן גדלה במשפחה מוזיקלית. סבה, אושנג רביאן, היה כנר בתזמורת. דודה גיטריסט. אביה, שלמה רביאן, הוא זמר ופסנתרן, ויש לו להקה בשם "פלנג" (ברדלס בפרסית) שמנגנת פופ פרסי.
ליז רביאן נולדה וגדלה בכפר שלם, בתל אביב. הוריה הולידו אותה כשהיו בני עשרים. הם האמינו בה כל חייה ונתנו לה מקום להגשים את אהבתה לבמה. היא ניגנה חמש שנים על קלרינט ושלוש שנים על פסנתר, למדה ריקוד קלאסי ומודרני והייתה מתעמלת אמנותית תחרותית. היא בוגרת בית הספר לאמנויות במגמת תיאטרון. בהיותה בת 15 הוריה התגרשו והיא נשארה לגור עם אמה. היא בוגרת בית הספר תלמה ילין במגמת תיאטרון. היא בוגרת מחזור מ"ה בבית צבי (2007-2004). בבית צבי לקחה חלק בהפקות רבות, בהן: חתונת הדמים (הכלה), מרי סטיוארט (מרי סטיוארט), האביב מתעורר (אילזה), ובמחזות זמר וערבים מוזיקליים – שיקגו (וולמה), גריז (מרטי), קאטס.
במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל 2006-2004 (הצטיינות), זוהרה שאקוב, נתן מייזלר, מלגת משרד החינוך, התרבות והספורט, מלגת ראש העיר רמת גן.
מיד בתום לימודיה התקבלה להפקה "מייק" בתיאטרון בית ליסין. אחר-כך שיחקה בבית ליסין בהצגות אקווס, פרינסס מרי 7, תנאים של חיבה ומימונה. ב"מימונה", גילמה את דמותה של בחורה בת 25 ממשפחה נורמטיבית ממוצא מרוקאי שגרה בפריפריה. בזמן חגיגות המימונה היא מחליטה לצאת מהארון. לצידה שיחקו מתי סרי, שרה פון שוורצה, דרור דהן והדס מורנו.
היא שיחקה בהצגה "הוכחה" של דייוויד אוברון, בבימויו של יגאל זקס בתיאטרון הספרייה. גילמה את דמותה של קתרין, שאביה הוא גאון מתמטי ומשוגע. כשאביה נפטר היא חושפת בפני תלמידו של האב הוכחה מתמטית וטוענת שכתבה אותה. לא מאמינים לה ונשאלת השאלה האם אכן עשתה זאת. הייתה מועמדת על התפקיד לפרס שחקנית השנה בתיאטרון הישראלי לשנת 2011. זו הייתה הפעם הראשונה שתיאטרון הספרייה מועמד לפרס התיאטרון. הגרסה האמריקאית המקורית של ההצגה זכתה בפרסי הפוליצר, הטוני ופרס תא המבקרים של ניו יורק כמחזה הטוב ביותר לשנת 2001. המחזה עובד לסרט הוליוודי בכיכובם של אנתוני הופקינס וגווינת' פאלטרו בשנת 2005.
היא שיחקה בהצגה "הניה פקלמן", מאת ובבימויו של בן אבנר הכט, שהציגה בפסטיבל עכו. ההצגה מבוססת על סיפור חייה האמיתי של הניה פקלמן. רביאן גילמה את דמותה של הניה פקלמן אישה שמגשימה את חלומה הציוני לעלות לארץ ישראל מפולין. בישראל היא נאנסת, נכנסת מהאנס להיריון והתינוק מת. היא רצתה להוציא אוטוביוגרפיה ומשההוצאות סירבו להוציא את ספרה לאור – שלחה יד בנפשה.
רביאן שיחקה בהצגה "קיץ אחרון", פרי עטה של ג'יין צ'יימברס, בתיאטרון תהל. היא גילמה את דמותה של אווה, בחורה סטרייטית שמתגרשת מבעלה ונקלעת בטעות לחוף ים של לסביות. היא מכירה שם את ליל (ענת זמשטייגמן), בחורה לסבית ובין השתיים מתפתח סיפור אהבה גדול.
היא שיחקה בהצגת הילדים "לרקוד עם עדן", קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון מחול ענבל. היא גילמה את דמותה של עדן, בחורה מפותחת לגילה שמתביישת בגופה, שהתלמידים בכיתתה שמים אותה ללעג. היא רוקדת מאוד יפה ובאמצעות הריקוד חבריה לכיתה מעריכים אותה והיא לומדת להעריך את עצמה.
הופיעה בפרסומות למגה בול (שלטי חוצות), בנק פועלים אקספרס, ויזה, הראל וגריז.
מגלמת את שירז בסדרה "שמחות".
משחקת בהצגה "בוץ'", בתיאטרון תמונע.
בית ג'ן

על היישוב

שמו של היישוב נובע ככל הנראה מהגנים הרבים שננטעו בו. סברה נוספת גורסת כי במקום ישבה בעבר העיר בית דגון, אם כי הדעות חלוקות האם העיר שכנה במקום זה או בקרבת בית דגן, סמוך לראשון לציון.
במקום הייתה התיישבות מאז תקופת הבית השני, אך הכפר עצמו הוקם במאה ה-18 על ידי דרוזים שהגיעו מלבנון, וידוע כי במאה ה-19 ישבו בו גם יהודים.
בסוף המאה ה-19 ביקר בכפר המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב : "בכפר הזה נותרו רק 200 תושב, כולם דרוזים. לפני שנים ספורות בלבד הוא היה הרבה יותר גדול, כפי שמעידים הרבה בתים נטושים הנוטים ליפול, אמרו לי שיושביהם היגרו לחורן כדי להשתמט מגיוס חובה".
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,640 נפשות ושטחו השתרע על פני 43,550 דונמים (מתוכם 17,956 דונמים של שטחים ציבוריים). האומדן כלל גם את האוכלוסייה והשטח של הכפר הסמוך עין אל-אסד. בשנת 1955 נחנך כביש גישה לכפר מכביש 864.
היישוב משתרע על כמה רכסים, הגבוהים שבהם על הר צפריר (1047 מטר מעל פני הים) והר הארי (ג'בל חיידר 1048 מטר מעל פני הים), שעל פסגתו, נמצא אתר המוקדש לבהא אלדין, אחד מחמשת נביאי הדת הדרוזית. בקיץ מזג האוויר נעים ואף קריר בלילות, בחורף קר מאוד וגשום ושלג יורד מדי שנה לפחות פעם אחת.
ב-14 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה נפגע היישוב מרקטה שנורתה מלבנון.
בבית ג'ן בית ספר תיכון אחד, המצטיין בהישגיו. ב-2018 עמד שיעור הזכאים לבגרות ביישוב על 99%, הגבוה בישראל, ושיעור הנשירה של תלמידים על 0.6%.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בבית ג'ן 11,864 תושבים (מקום 151 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.3%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לבית ג'ן דירוג של 3 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 92.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 6,338 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).בעקבות מהפכה שהוביל מנהל בית הספר בכפר עלי סלאלחה, בשנת 2013 הוכרזה בית ג'ן במקום השלישי לזכאות לבגרות עם 85.46 אחוזים. בשנת 2013 שבר בית הספר התיכון בבית ג'ן שיא לאומי עם 100 אחוזי זכאות לבגרות. בשנת 2014 הוכרזה בית ג'ן במקום הראשון לזכאות לבגרות עם 94.3%, לאחר שעקפה בנתונים את כפר יאיר ומועצה אזורית חוף השרון.
התושבים מתפרנסים בעיקר משירות בזרועות הביטחון וגם מתיירות. 
ביישוב מתגוררים שלושה חברי הכנסת לשעבר: מגלי והבה מסיעת קדימה, סעיד נפאע מסיעת בל"ד (בעבר ראש המועצה) אסעד אסעד מהליכוד וחבר כנסת נוסף מהישוב, המכהן בהווה: סאלח סעד, חבר כנסת מטעם מפלגת העבודה בסיעת המחנה הציוני. כמו כן, מתגורר ביישוב איש החינוך עלי סלאלחה שהתמודד במקום החמישי ברשימת מרצ בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ג'ינה מקי

ביוגרפיה

מקי היא בתו של כורה פחם, גדלה בפיטרלי ואיזינגטון שבמחוז דורהם ובסאנדרלנד. לראשונה התנסתה במשחק בסיום בית הספר היסודי כאשר מורתה סיימה את שנת הלימודים באלתורים. היא זוכרת את החוויה כפנטסטית וכתקופה הטובה ביותר עבורה. היא הגיעה למשחק במקרה, כשראתה מודעה להקמת קבוצת דרמה לצעירים בחלון של חנות. היא וחבריה החליטו להיענות למודעה בשביל הבידור שבדבר. מקימי ומנהלי הלהקה, רוס וגריים ריגבי, הצליחו לעורר בצעירים הספקנים התלהבות מתיאטרון. הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בסדרת טלוויזיה לילדים "Quest of Eagles" של רשת Tyne Tees.
החל מגיל 15 בילתה מקי שלושה קייצים בלונדון עם תיאטרון הנוער הלאומי. אחרי שסיימה את לימודיה בקולג' איסט דורהם, החליטה להרשם לבית ספר למשחק. בתי הספר "בריסטול אול ויק", "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" ו-"Central School of Speech and Drama" דחו את פנייתה, אך למרות שלא הייתה לה הכשרה פורמלית, לא ויתרה על המקצוע שבחרה.

קריירה

בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה בין השאר ב"מופע של לני הנרי". הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1988 בסרטו של קן ראסל "The Lair of the White Worm" בו כיכב יו גרנט. ב-1996 גילמה את מרי בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון", התפקיד זיכה אותה בשלושה פרסים כשחקנית הטובה ביותר, פרס באפט"א, "Royal Television Society Award" וכן "Broadcasting Press Guild Award".
בתיאטרון השתתפה מקי במחזות של הרולד פינטר "המאהב" ו-"The Collection" ב"קומדי תיאטר" בלונדון.
ב-2008 הופיעה ב-"Fiona's Story" דרמה של ה-BBC ובהפקה מחודשת של הווסט אנד למחזה "איבנוב" של צ'כוב. ב-2010 גילמה את דמותה של גונריל ב"המלך ליר" בתיאטרון "דונמר ורהאוס", בבימויו של מייקל גרנדייג' ובכיכובו של דרק ג'קובי. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד ב-2010 שיחקה בדרמת האימה הטלוויזיונית "The Silence" בתפקיד אם לנערה מתבגרת חרשת.
ב-2012 שיחקה בדרמה הפוליטית "מדינה סודית", מיני סדרה בכיכובו של גבריאל ביירן, בתפקיד העיתונאית אליס קיין.

חיים אישיים

מקי נשואה לקז קרי מאז 1989, הם חיים בסאסקס המזרחית שבאנגליה. היא צמחונית מאז 1982.
ב-2002 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סאנדרלנד.
ניקולאס נבארו

קריירה

נבארו החל לשחק בקבוצת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במהלך קלאוסורה 2007. בסך הכל נבארו הופיע ב-22 משחקי ליגה בארחנטינוס ג'וניורס ושימש כשוער הראשון של הקבוצה במהלך אפרטורה 2007.
בינואר 2008 רכשה נאפולי מחצית מכרטיסו תמורת כ-2 מיליון אירו אחרי שלא הצליחה לרכוש את אגוסטין אוריון, שוער סגל נבחרת ארגנטינה, מסן לורנסו. נבארו אמור לרשת את מקומו של ג'נארו אייזו בקבוצה. הוא שיחק בשלושת משחקיה האחרונים של הקבוצה בעונת 2007/08 ואמור לשמש כשוער הראשון של הקבוצה בעונת 2008/09. ב-20 באוגוסט 2009 הושאל לקבוצה הארגנטינאית ריבר פלייט, לבסוף שיחק בקבוצה 4 משחקים בלבד. בעונת 2010/2011 חזר ארחנטינוס ג'וניורס. ב-2011 עבר לקבוצה הטורקית קייסריספור, ב-2013 הושאל לטייגרה וב-2015 עבר לחימנסיה לה פלאטה.
נבארו היה בסגל ארגנטינה הצעירה אשר זכתה במונדיאל הנוער ב-2005. לאחר פציעתו של אוסקר אוסטארי במהלך משחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) צורף נבארו לסגל הארגנטינאי שזכה במדליית הזהב כמחליפו של סרחיו רומרו.
בריאן כריסטנטה

קריירה מוקדמת

כריסטנטה נולד בסן ויטו אל טליאמנטו, אך גדל בסן ג'ובאני די קארסה, שם החל לשחק כדורגל כילד. הוא עבר לליבנטינה גורגנסה, קבוצת כדורגל חובבנית מטרוויזו, לפני שהצטרף לקבוצת הנוער של מילאן בשנת 2009.

מילאן

במהלך התקופה שלו בקבוצה הצעירה של מילאן, הוא היה חבר בקבוצה עד לגיל 15, שבה הם זכו באליפות הארצית בשנת 2010, כשכבש שמונה שערים. כמו כן, הוא היה חבר בקבוצה על לגיל 17, שגם בה הם זכו באליפות הארצית.
ב-6 בדצמבר 2011, כריסטנטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 16 ו-278 ימים, כשנכנס כמחליפו של רוביניו במשחק נגד ויקטוריה פלזן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שנגמר בתוצאה 2-2. בעקבות זאת, הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר של מילאן ששיחק במשחק ליגת האלופות והשחקן הצעיר השלישי של מילאן בכל המפעלים.
ב-4 במרץ 2013, כריסטנטה חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו, ששמר אותו במילאן עד לשנת 2018. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת בתחילת עונת 2013/14.
ב-10 בנובמבר 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשנכנס כמחליף של קאקה במשחק נגד קייבו ורונה, שנגמר בתוצאת תיקו מאופסת. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש ב-6 בינואר 2014, בניצחון 3-0 בסן סירו נגד אטלנטה.

בנפיקה

ב-1 בספטמבר 2014, כריסטנטה חתם על חוזה לחמש שנים באלופה הפורטוגלית, בנפיקה ליסבון, בעבור סכום של 4.84 מיליון אירו.
ב-12 בדצמבר, הוא ערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון הליגה 5-0 על ויטוריה סטובאל. ב-14 בינואר 2015, הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 4-0 על ארוקה במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה הפורטוגלית.

אטלנטה

בינואר 2017, כריסטנטה הצטרף לאטלנטה בהשאלה מבנפיקה. בקיץ של שנת 2018, אטלנטה רכשה אותו ב-9.5 מיליון אירו עם סעיף שחרור של 4 מיליון אירו.

השאלה לרומא

ב-8 ביוני 2018, כריסטנטה הושאל לרומא לעונה אחת בעבור סכום של 5 מיליון אירו עם אופציית רכישה עבור סכום של 15 מיליון אירו ועוד 10 מיליון אירו התלויים בסעיפים הקשורים ליכולת.

קריירה בינלאומית

כריסטנטה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של איטליה לקראת צמד המשחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת מקדוניה ונבחרת אלבניה, שנערכו ב-6 וב-9 באוקטובר, בהתאמה. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך ב-6 באוקטובר, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה של משחק הבית נגד מקדוניה, שנגמר בתוצאה 1-1.
יצחק איש-שלום

ביוגרפיה

יצחק איש-שלום נולד בשנת 1921 באיסטנבול שבטורקיה. הוא גדל בבית ציוני דובר עברית, וכבר בגיל 17 ארגן במחתרת חוג ללימודי השפה העברית, שבו השתתפו מאה איש.
בשנת 1941, בהיותו בן 20, ניסה יחד עם שני חברים להעפיל לארץ ישראל על מנת להתגייס לצבא הבריטי יחד עם בני היישוב, אולם נתפס על ידי שלטונות המנדט הבריטי והוחזר לאיסטנבול. בהמשך חזר על ניסיונו להעפיל לארץ ישראל, אך נתפס בפעם השנייה וגורש שוב. איש-שלום לא אמר נואש, וניסה בשלישית להעפיל לארץ ישראל, אולם גם הפעם נתפס, על ידי הטורקים, נשפט על עריקה מהצבא הטורקי, ושירת בצבא הטורקי במשך 4 שנים.
בשנת 1949 עלה לישראל, והתיישב בכפר יונה ב-1950.
עבד כגזבר המועצה המקומית כפר יונה במשך כ-10 שנים. לאחר שהתפטרו ראש המועצה וסגניתו בשנת 1959, החל לכהן כראש המועצה, תחילה בהמלצת סגנית ראש המועצה המתפטר.
בבחירות לראשות המועצה בשנת 1965 נבחר פה-אחד על ידי כל 9 חברי המועצה, לרבות יריביו הפוליטיים.
שימש כראש המועצה המקומית כפר יונה בין השנים 1950–1952 ובין השנים 1959 ל-1972.

הנצחה

תחום החינוך היה קרוב ללבו של איש-שלום, ובית הספר איש-שלום שבכפר יונה (משנת תש"ע בית ספר שש-שנתי, ז'–י"ב) קרוי על שמו.
רגע של פזיזות

תקציר העלילה

לוסיה הרפר (ג'ואן בנט) גרה עם בתה ביאטריס ("בי") (ג'רלדין ברוקס) ובנה דייוויד באי בלבואה, על חוף הים דרומית ללוס אנג'לס. בעלה נמצא רוב הזמן בעסקים באירופה והיא למעשה מנהלת את המשפחה. הבת בי לומדת בבית ספר לאמנויות בלוס אנג'לס ולוסיה מגלה שהיא מנהלת יחסים עם גבר מבוגר בעל עיסוקים מפוקפקים בשם טד דרבי (שפרד סטרודוויק).
לוסיה נוסעת ללוס אנג'לס, נפגשת עם דרבי ומתעמתת אתו בדרישה שיפסיק להיפגש עם בי. הוא מוכן לעשות זאת תמורה תשלום. לוסיה חוזרת לבלבואה מוסרת זאת לבתה ואוסרת עליה להיפגש עם דרבי. בי לא מאמינה לה וריב פורץ ביניהן. בלילה מתחמקת בי לפגישה עם דרבי על החוף בבית סירה ליד הבית. הוא מודה שדרש כסף והיא חובטת בו ובורחת. דרבי נופל, נתקל בעוגן ונהרג. לוסיה מחפשת את בי שחוזרת נסערת ומסתגרת בחדרה. לוסיה יוצאת החוצה עם פנס ולא מוצאת דבר. רק בבוקר היא מגלה את גופתו של דרבי, מטעינה אותו על סירת המוטור שלה וזורקת אותו על החוף במרחק כמה קילומטרים. היא לא מגלה זאת לבי.
המשטרה מגלה את הגופה ומתחילה מיד בחקירה. הם חוקרים חקירה שטחית את בני המשפחה. לבית לבית גבר בשם מרטין דונלי (ג'יימס מייסון). דונלי הוא שותף לעבריין בשם נייג'ל (רוי רוברטס). דרבי היה חייב לנייג'ל כסף ונתן לו כערבות את מכתביה של בי לדרבי. כעת דורש דונלי מלוסיה 5.000 דולר תמורת המכתבים האלה.
לוסיה אובדת עצות, אין לה את הכסף הזה אבל אם יתגלו המכתבים למשטרה יהיה ברור שבי קשורה לרצח. היא מנסה כל הזמן להתחמק ודונלי מתחיל להתאהב בה. הוא מוכן לוותר לה על חלקו בסחיטה אבל שותפו נייג'ל הוא אלים ואינו מוכן לוותר. הוא מגיע לביתה של לוסיה ומאיים עליה. באותו הזמן מגיעה למקום דונלי, מתעמת עם נייג'ל וחונק אותו למוות.
הם מעמיסים את הגופה למכוניתו של דונלי ולוסיה נוסעת אחריו. בדרך מתהפך דונלי ונמחץ למוות. לפני שהוא מת הוא אומר לשוטרים שהוא רצח את דרבי.
כריס סקווייר

ביוגרפיה

סקווייר נולד בפרבר של לונדון, אביו היה נהג מונית ואימו הייתה עקרת בית. עיסוקו במוזיקה החל עוד כשהיה ילד, כששר במקהלת הכנסייה המקומית עם חברו אנדרו ג'קמן, אשר ייסד איתו לאחר שנים את להקת The Syn. בשנת 1964, כאשר היה בן 16, הושעה סקווייר מבית הספר בעוון של "שיער ארוך", וניתן לו מעט כסף לתספורת. הוא לקח את הכסף, אך לא הסתפר, ולא שב לבית הספר.
במהלך שנות השישים היה סקווייר חובב של LSD והוא התנסה בסם זה פעמים רבות, אולם לאחר שקיבל בהזדמנות אחת מנה באיכות גרועה, ונאלץ לשכב מספר ימים בבית החולים ועוד מספר חודשים בהחלמה בבית ידידה, החליט שלא לצרוך סם זה יותר לעולם. במהלך אותם החודשים בהם שהה בבית ידידתו, כשהוא מבוהל מכדי לעזוב, התאמן סקווייר בנגינה על גיטרת הבס שלו, ופיתח את סגנונו הייחודי.
השפעותיו המוקדמות היו מגוונות, ממוזיקת מקהלות כנסייתית ועד לג'ק ברוס (אשר ניגן באותה התקופה עם להקת קרים) וג'ון אנטוויסל. בשנות השישים המוקדמות הקים סקווייר מספר הרכבים, בהם the syn בו ניגן עם ג'קמן, ופיטר בנקס, וההרכב Mabel Greer's Toyshop בו חברו אליו בנקס וג'ון אנדרסון.
בשנת 1968 עזב אנדרסון את להקת Mabel Greer's Toyshop, הצטרף אליו סקווייר ויחד הם ייסדו את להקת יס. הם צרפו ללהקתם החדשה את פיטר בנקס, ביל ברופורד וטוני קיי.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון בשנת 1969. למרות השינויים הפרסונליים הרבים במהלך 40 שנות פעילות הלהקה, סקווייר היה החבר היחיד אשר השתתף בהקלטות כל האלבומים (אנדרסון נעדר רק מ-Drama). סקווייר גם היה כח חשוב בלחנים של הלהקה, בעוד אנדרסון היה אחראי על רוב התמלילים, סטיב האו וסקווייר כתבו עמו את הלחנים, וסיפקו הרמוניות קוליות לשירים.

חייו הפרטיים

סקווייר נישא לניקי בשנות ה-70'. היא השתתפה כזמרת בשני שירים באלבום הסולו שלו Fish Out of Water. הם התגרשו לאחר כ-15 שנות נישואין. הוא נישא בשנית במאי 1993, למליסה, אשר ילדה לו את בנו קמרון בטרם התגרשו. סקווייר נישא בפעם השלישית, ומנישואיו אלו יש לו בת ובן.
אורה מאירסון

אורה מאירסון (נולדה ב-1956) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה

מאירסון נולדה בכפר סבא. היא בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי.
בשנת 1984 שיחקה במחזה "קליגולה", קופרודוקציה של תיאטרון החאן והמרכז התיאטרוני בנווה צדק. בשנת 1986 שיחקה במחזה פרי עטו של הנריק איבסן, "איולף הקטן". בשנת 1989 שיחקה בתיאטרון החאן במחזה "האביב מתעורר". היא קיבלה פרס-מלגה מטעם עיריית תל אביב-יפו - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (1991). ב-1992 לוהקה למחזה "מחול המוות".
בשנת 1993 שיחקה בתיאטרון הבימה במחזה "הילד חולם", בבימויו של חנוך לוין. בשנת 1992 שיחקה במחזה "בשפל", פרי עטו של מקסים גורקי, אותו עיבדה עזה צבי וביימה אופירה הניג. בשנת 1994 גילמה את "ברטה, משרתת במחזה "הדה גאבלר". בשנת 1995 השתתפה במחזה "השושנה המקועקעת", שהוצג בתיאטרון הבימה. בשנת 2000 שיחקה במחזה "סאלינג'ר", בתיאטרון תמונע. בשנת 2003 שיחקה במחזה "החשפנית", פרי עטה של ענת ברזילי. בשנת 2005 שיחקה בסרט הקולנוע "מלנומה אהובתי".
בשנת 2006 לקחה חלק במחזה "דולי סיטי", המחזה הוא עיבוד בימתי לספרה של אורלי קסטל-בלום, "דולי סיטי". בין השנים 2007–2008 שיחקה במחזה, "החתונות של אבא", אותו כתב וביים יוסי יזרעאלי, עבור תיאטרון תמונע. בשנת 2008 שיחקה במחזה "כמו שתרצו אותי", של תיאטרון הספרייה. בשנת 2010 שיחקה במחזה "המתנדב", באולם אלי ליאון. בשנת 2012 שיחקה בתיאטרון הסינמה במחזה, "כל יום חמישי", אותו כתב אלירן כספי, על תפקידה במחזה הייתה מועמדת לפרס שחקנית השנה "בקיפוד הזהב".
היא שיחקה במחזות: "יובל", "שעת סיפור", "תהילה", "פעמונים בירושלים", "הדיבוק", "עידו ועינם", "הכלה המתה", "עלילות יחזקאל פיירמן", "רוזנטה חוזר משדה הקרב", "על במה אחת", "באר הבז", "היורדים אל הים", "נולדנו אשמים", "ליאונס ולנה", "לילה במאי", "ינתי פרזי", "רופא בעל כרחו", "האשה הגדולה מן החלומות", "רציחות קטנות", "פצפונת ואנטון", "מסע ארוך אל תוך הלילה", "רוקדים בלונאסה" ו"הבחורים בדלת ממול".
כמו כן, היא שיחקה במחזות "דבורה בארון", של תיאטרון הקאמרי, "הכל אודות חווה", של תיאטרון באר שבע ו"הצמא והרעב" של תיאטרון חיפה. היא שיחקה במחזה "הרצל", בעיבודה של רנה ירושלמי על פי יומניו וכתביו של הרצל והספר "הרצל" מאת ע. איילון. בעשור השני של המאה ה-21 הצטרפה לתיאטרון באר שבע ושיחקה במחזות "בין חברים", "רק אתמול נולדה", "בית ברנרדה אלבה", "גרין מייל", "הלוויה חורפית". ב-2017 החלה לשחק במחזה "אהבה וכסף" מאת דניס קלי בתיאטרון תמונע.
הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית שחקנית בתפקיד משנה, על תפקידה במחזה "רק אתמול נולדה".
מאירסון נשואה ומתגוררת ברמת גן.
פרשת האונס בשמרת

פרשת האונס בשמרת הוא כינויו של אונס שהתרחש בקיבוץ שמרת בשנת 1988 ושל המשפטים שנערכו בעקבותיו בתחילת שנות התשעים. הפרשה הייתה בעניין אונס שביצעה חבורת נערים, חלקם בני הקיבוץ, לאורך מספר ימים בנערה בת 14 וחצי בת הקיבוץ. הפרשה עוררה הדים רבים בישראל והביאה לשינוי בהתייחסות החוק למעשה אונס.
נגד שמונה מהחשודים באונס הוגש כתב אישום לבית המשפט המחוזי בחיפה. הם זוכו מחמת הספק, אך בעקבות לחץ ציבורי, הוגש ערעור על ידי המדינה לבית המשפט העליון נגד ארבעה מהם: נדב ביטון, אריק חזון, אופיר בארי וצפריר צביסון. ארבעתם הורשעו ונגזר עליהם מאסר בפועל. בפסק הדין נאמר כי חובה על הגבר לחפש ולוודא את הסכמתה המפורשת של האישה לפני מגע מיני איתה, ואם לא ניתן אישור כזה, מדובר באונס.
הנאנסת, יעל גרימברג, חשפה את זהותה בשנת 2001. מאז האונס, מצבה הבריאותי והנפשי הדרדר, ובשנת 2007 ניסתה לשים קץ לחייה.

מעשה האונס

מעשי האונס התרחשו בין 10 ל־14 באוגוסט 1988. הנאנסת, בת הקיבוץ, נאנסה בראשית על ידי אחד הנערים המבוגרים ממנה בקיבוץ. במהלך הימים הבאים היא הועברה בין הנערים האחרים שאנסו אותה גם הם. הנערים, בני השכבה הבוגרת (עולים לכיתה י"ב), היו בגילאי 16.5 עד 17.5.
בתקופת מעשי האינוס, אחד הנערים ניסה לשכנע את הנערה כי הוא יגן עליה ולא ייתן לאחרים לגעת בה, אולם לאחר ששכב איתה, בהסכמתה, הודיע לחבריו "שיש אחת שמזדיינת" ובכך עודד את המשך מעשי האונס. נער אחר ניצל את הערצתה אליו כדי לשכנע אותה לנסוע איתו לשדות, שם הוא השאיר אותה ברכב עם שניים מחבריו. המצב הגיע לכדי כך שהם קיימו "תורים" ולוח זמנים לאנוס אותה. במסגרת האירועים היו מקרים שבהם אנסו אותה יותר מנער אחד בו-זמנית. מעשי האינוס החלו בסביבת הקיבוץ, בחדרה של הנערה, ונמשכו במקומות שונים בהם השדות מסביב לקיבוץ, מפעל הרהיטים של הקיבוץ, בוסתן הגליל, וחוף הים בעכו.
לפי עדויות כל המעורבים, יחסי המין לא היו ביוזמת הנערה, אלא היו יוזמה של חבורת הנערים. היא טענה כי המעשים נעשו שלא מרצונה ואגב השמעת איומים, תוך שהיא ניצבת מול חבורה מאורגנת המנצלת אותה מינית ונפשית. לטענת הנערים, המעשים נעשו בהסכמה ללא הבעת התנגדות וללא איומים.
הנערה התלוננה בפני אחות הקיבוץ וסיפרה לה על המעשים. האחות הגישה לה טיפול רפואי אך נמנעה מלדווח על המקרה לרשויות. לאחר יומיים סיפרה הנערה על המעשים גם לאמהּ, ששכנעה אותה להגיש תלונה במשטרה, חמישה ימים לאחר סיום מעשה האונס. הנערה אמרה כי פחדה לפרסם את דבר המעשים ובכך לצאת נגד בני הקיבוץ.

לאחר המשפט

בינואר 2001 התראיינה הנאנסת בתוכנית הטלוויזיה של יאיר לפיד, ולראשונה נחשף בציבור שמה: יעל גרימברג. בראיון סיפרה שהיא אם חד הורית לשלוש בנות.
במהלך שנת 2007 חלה הדרדרות במצבה, ובנותיה נמסרו למשפחות אומנה. היא עצמה שהתה מספר פעמים בבית חולים פסיכיאטרי. בנובמבר 2007 שלחה גרימברג הודעת ביפר לעיתונאי ובה היא הודיעה שבכוונתה להתאבד. עקב הודעת העיתונאי למשטרה נמצא בביתה מכתב התאבדות. גרימברג נמצאה, בחיים, מספר שעות לאחר מכן.