google/wiki40b huggingface dataset:
קומלינה

מאפיינים

רוב מיני הקומלינה הם עשבוניים חד שנתיים או רב שנתיים. קיים בהם מנגנון נדיר יחסית, בו הפרחים מוחזקים בנרתיק דמוי תרמיל במהלך היום. נרתיק זה נפתח ומתכווץ בתלות עם מידת האור והלחות באוויר, ומשחרר את החפים - סוג של עלי כותרת, המקיפים את האבקנים ולשונות השחלה. הפרחים נראים לעין רק בשעות היום בהם האור מועט, לרוב בשחר, ולאחר מכן קשה למוצאם. העלים מסורגים, מוארכים ובעלי שפה תמימה.

תפוצה

הקומלינה נפוצה ביבשות אמריקה, אפריקה, אסיה ואירופה, ובחלק מהמקומות נחשבים מיניה כעשבים שוטים. הצמח משתרש היטב באדמות סלעיות ויכול להתפרש באזורים אורבניים בקלות. ללא עישוב, הקומלינה יכול להתפשט לרוחב גנים שלמים. באירופה הוא נחשב לסימן של עזובה, היות שפרחיו בולטים בגנים נטושים והריסות עירוניות. מספר מינים אף השתרשו כפולשים בארץ, הבולט מביניהם הוא הקומלינה הזקופה.

שימושים

מספר מינים, כגון הקומלינה הבנגהלית, נאכלים כירקות עליים במדינות באפריקה ודרום מזרח אסיה.
קרסנאיה פוליאנה

היסטוריה

הסביבה באזור קרסנאיה פוליאנה עשירה בדולמנים פרהיסטוריים, ושרידיהם של כעשרים מבצרים מימי הביניים אותרו במקום. עם זאת, בהיסטוריה המתועדת המקום מוזכר לראשונה רק ב-1835, כאשר מרגל רוסי שנשלח לרגל במקום תיעד את התרשמותו משהותו באאול האבחזי-סדזי שהיה במקום, כשבין השאר ציין שהכפר מפורסם בייצור דבש שיוצא על ידי הסדזים לאימפריה העות'מאנית.
שלושה עשורים לאחר מכן, במסגרת טיהור אתני שבוצע עם סיום המלחמה הרוסית-צ'רקסית (שהסתיימה ב-1864), גורשו התושבים המקוריים, ובמקום היישוב שלהם הוקם ב-1869 יישוב רוסי, הוא היישוב הנוכחי - קרסנאיה פוליאנה. המוצא האתני של המתיישבים הראשונים בקרסנאיה פוליאנה היה מגוון, כשבנוסף לרוסים, התיישבו בכפר יוונים ו-36 משפחות אסטוניות, שב-21 באוגוסט 1886 הקימו את הכפר האסטוני אסטוסאדוק ((Э́стосадо́к השוכן כ-4 ק"מ מזרחית לקרסנאיה פוליאנה. ב-1898 נסללה דרך אל היישוב אדלר.
ב-19 ביוני 1899 ביקרה ביישוב משלחת מלכותית במטרה להפוך את האזור לשטח הציד של ניקולאי השני בקווקז המערבי. ב-1901 הוקמה במקום אחוזת ציד מלכותית, לאחר שבקתות אלפיניות אחרות כבר הוקמו באזור על ידי משפחות האצולה הרוסיות שמרטייב ובוברינסקי ואצילים ומכובדים אחרים. למרות שמעולם לא זכה הכפר לביקורו של הצאר עצמו, הוענקו לו עם זאת זכויות מוניציפליות מיוחדות ושמו הוסב ל"רומנובסק" על שם השושלת של הצאר, שושלת רומנוב.
לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 איבד הכפר מההילה היוקרתית וחזר לשמו ולמעמדו הקודם, ובהדרגה שקע לתהום הנשייה. עם זאת, קרבתו לעיר סוצ'י שנחשבת "בירת הקיץ" של רוסיה, גרמה מאוחר יותר לקומו לתחייה, וברבע האחרון של המאה ה-20 הוא נהנה מקורטוב של פופולריות בברית המועצות לשעבר, למרות מספר חדרי האירוח המוגבל, התשתיות הלא מפותחות וקשיי הגישה שהצריכה מעבר דרך משעולי ההרים הצרים. 
אובדן שטחי סקי בדרום הקווקז לאחר התפרקות ברית המועצות העלה שוב את חשיבותה ואת יוקרתה של קרסנאיה פוליאנה בעיני האליטות הרוסיות. עד סוף המאה ה-20 המקום הפך לאחד מאתרי הסקי המבוקשים במדינה הענקית. זהו גם אתר הסקי המועדף על נשיא המעצמה הרוסית, ולדימיר פוטין. אוכלוסיית קרסנאיה פוליאנה גדלה מכ- 3,300 נפש ב-1989 לכ- 4,600 ב-2010, גידול של קרוב ל-40 אחוזים.
חוסה חרוואסיו ארטיגס

חוסה חרווסיו ארטיגס (ספרדית: José Gervasio Artigas; נולד ב-19 ביוני 1764 ומת ב-23 בספטמבר 1850), מצביא אורוגוואי.
נולד במונטווידאו לאחת מהמשפחות שייסדו את העיר. בגיל 12 עבר לגור בכפר בקרב הגאוצ'וס ורכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש בנשק. כן יצר קשרים עם בני הצ'רואה (Charrúa) הילידים. בתקופת מגוריו באזור שמצפון לריו נגרו, "המערב הפרוע" של אורוגוואי באותה תקופה, מצא את פרנסתו בעיסוקים שהיו מחוץ לחוק. כשהיה בן 33 הצטרף, במסגרת הסדר חנינה לפורעי חוק, למיליציות הבלנדנגס (Blandengues), ששמרו על גבולות הקולוניה הספרדית. 
לאחר מהפכת מאי בארגנטינה נטש ארטיגס את המיליציה ועבר ב-1811 לבואנוס איירס. שם הוקצה לו כוח בן 180 אנשים, שנועד לשחרר משלטון הספרדים את ה"רצועה המזרחית" (Banda Oriental), כפי שנקרא באותו זמן השטח שתופסת כיום אורוגוואי. הכוח ניצח את הספרדים בלס פיידרס, ומאוחר יותר הטיל מצור על מונטווידאו. המצור הוסר כאשר החונטה המהפכנית המקומית החליטה לשתף פעולה עם שביתת הנשק שחתם הטריומווירט מבואנוס איירס עם המלוכנים.
באפריל 1813 מינה אותו הקונגרס של הפרובינציה למושל אזרחי וצבאי של הרצועה המזרחית. בתוקף תפקידו שלח שליחים לבואנוס איירס שישתתפו בכינון פדרציה של אזור ריו דה לה פלטה, שאחת מהחברות בה תהיה הרצועה המזרחית עצמה. משנדחו השליחים והתוכנית שהציעו התקררו קשריו עם השלטון בבואנוס איירס. ב-1814 הקים את "ליגת העמים החופשיים", שתחת כנפיה ביקש לאחד את כל תומכי הפדרציה באזור ריו דה לה פלטה. 
ב-1816 סירב להשתתף בקונגרס טוקומן, שמטרתו הייתה לבסס את השלטון הריכוזי (האנטי-פדרליסטי) של בואנוס איירס. מאוחר יותר באותה שנה פלשו אל הרצועה המזרחית כוחות פורטוגליים מברזיל ותפסו את מונטווידאו. בקרב טקוארמבו (Tacuarembó) ב-1820 הנחילו הברזילאים תבוסה ניצחת ל"ליגת העמים החופשיים". ארטיגס נסוג לפרובינציית אנטרה ריוס, שגם ממנה גורש בידי מושל הפרובינציה פרנסיסקו רמירס. הוא גלה לפרגוואי, שם נפטר כעבור שלושים שנה.
ארטיגס נחשב לגיבור לאומי בארצו ולאחד מאבות האומה האורוגוואית. עצמותיו הובאו לקבורה במונטווידאו ב-1856. ב-1884 נקרא על שמו מחוז ארטיגס בצפון מזרח המדינה, וב-1930 שונה שמה של עיר הבירה של המחוז לארטיגס.
ארצות הברית במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של ארצות הברית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 82 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-21 מדליות, מתוכן 4 מדליות זהב. המשלחת האמריקאית הגיעה להישגים נאים בענף האתלטיקה בדומה למשחקים האולימפיים וזכתה בחמש מדליות - מדליית זהב, מדליית כסף ושלוש מדליות ארד. ההישגים בענף נרשמו בתחרויות הבנות בריצה למרחקים קצרים (100, 200 ו-400 מטר) ובמקצועות השדה (קפיצה לרוחק והטלת כידון). ענפים נוספים בהם בלטה המשלחת הם ג'ודו, בה היא זכתה בשתי מדליות זהב, סיף, בה היא זכתה בשתי מדליות כסף, טריאתלון, בה היא זכתה במדליית כסף ומדליית ארד, וטאקוונדו, בה היא זכתה בשתי מדליות ארד.
בענפי הכדור הגיעו הנבחרות להישגים נאים. נבחרת הבנות בכדורסל זכתה במדליית ארד, בעוד נבחרת הבנים הגיעה למקום הרביעי. בענף הכדורעף נבחרת הבנות זכתה במדליית כסף. לעומת זאת, אכזבה נרשמה בענף השחייה, כאשר מרבית הנציגים במקצי הבנים לא הצליחו להעפיל למשחי הגמר והמשלחת זכתה רק בשלוש מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף. בענף הקפיצה למים בלט מיכאל היקסון שזכה במדליית ארד.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שארצות הברית שלחה עד כה. המשלחת מנתה 92 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפים. המשלחת דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות עם 22 מדליות, מתוכן 10 מדליות זהב. בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף האתלטיקה עם זכייה בארבע מדליות, שתי מדליות זהב ושתי מדליות ארד. ענף נוסף בו בלטה המשלחת היה שחייה, בה היא זכתה בשלוש מדליות זהב ומדליית ארד ונציגיה עלו למרבית משחי הגמר. נבחרת הבנות בכדורסל זכתה במדליית זהב בטורניר וקייטי סמואלסון זכתה במדליית ארד בתחרות הזריקות לסל.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת הגיעה להישגים באיגרוף עם שתי מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ובהיאבקות עם שלוש מדליות כסף. בענף ההתעמלות נרשמו הופעות טובות למתעמל, אלק יודר, ולמתעמלת האמנותית, לורה זנג, שזכו במדליית ארד כל אחד בנפרד. הופעה בולטת נוספת במשחקים הייתה של לוחמת הטאקוונדו, קנדל יונט, שסימנה כבר מגיל צעיר את רצונה להיות חלק מנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו (2020), שזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל מעל 63 ק"ג.

אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)

ארצות הברית השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 57 ספורטאים שהתחרו בכל 15 ענפי הספורט. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. המשלחת האמריקאית הציגה שליטה בענף הגלישת שלג עם זכייה בארבע מדליות, מדליית זהב אחת ושלוש מדליות כסף. המשלחת גם הגיעה להישג נאה בענף הלוז' עם זכייה במדליית זהב ומדליית ארד.

אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר היא הגדולה ביותר שארצות הברית שלחה עד כה במשחקי החורף. המשלחת מנתה 62 ספורטאים שהתחרו בכל 15 ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום הראשון בטבלת המדליות עם 16 מדליות, מתוכן עשרה מדליות זהב. המשלחת המשיכה להציג שליטה בענף גלישת שלג עם זכייה בחמש מדליות זהב ומדליית כסף אחת. בסקי אלפיני בלט הגולש, ריבר רדמוס, שזכה בשלוש מדליות זהב. הישגים נוספים רשמו נבחרת הבנים בהוקי קרח שזכתה במדליית זהב והנבחרת המעורבת בקרלינג שזכתה במדליית כסף.
סנדו דוד

קורות חיים

סנדו דוד נולד בשם דוידזון בעיר טרגובישטה ברומניה. בתקופת שואת יהודי רומניה הוגלה למחנה ריכוז בטרנסניסטריה (מחנה ואפניארקה, Vapniarka).
בשנת 1944 עלה לארץ ישראל ו מ-1950 היה לחבר במושב עדנים. הוא פעל במסגרת תנועת המושבים ומרכז מפא"י, בתפקיד מנהל המחלקה להתיישבות. בין השנים 1957–1960 ראש המועצה האזורית הירקון. 
שימש כיו"ר התאחדות אגודות הסופרים בישראל,
סגן יו"ר אגודת הסופרים העבריים ובוועדת הביקורת של אקו"ם].
משיריו של סנדו דוד (בעברית) הוצאו לאור שבעה ספרים. שיריו תורגמו ל-14 שפות.
נפטר ב-30 ביוני 2003.
ארכיונו האישי שמור בארכיון גנזים - אגודת הסופרים.
מועדונית משפחתית

מועדונית משפחתית היא מסגרת חינוכית משלימה לטיפול כוללני, אליה מגיעים אחרי שעות הלימודים תלמידים בגילאי 5-13 עם חסך סביבתי ופוטנציאל שכלי תקין, ממשפחות רב בעייתיות וממשפחות מרקע סוציו-אקונומי נמוך.
הילדים מקבלים במועדונית ארוחה אחת או שתי ארוחות חמות (צהריים וערב), יחס חם, עזרה בהכנת שיעורי הבית, אוזן קשבת וכן נהנים מפעילות כגון: הרצאות, חוגים ומשחקים.
המועדונית מיועדת לתת לילדים השוהים בה סביבה מטפחת ומטפלת במודל משפחתי, להרחיק אותם מהרחוב ולהשלים חסכים וחוסרים מבלי לנתק את הילד ממשפחתו.
פעילות הטיפוח נעשית בתיאום מקצועי עם שירותי הרווחה והחינוך ביישוב, בשאיפה לשיתוף פעולה עם משפחותיהם של הילדים.
המועדונית היא מסגרת משלימת בית ובית ספר, המביאה לשינוי משמעותי באמצעות השקעה אינטנסיבית, באינטראקציה של ילדים עם מבוגרים ועם בני גילם, שיפור הישגים לימודיים ושילוב הילד בתוכניות טיפול שונות בתחומי תפקוד שונים. צוות המועדוניות מקיים קשר מתמיד עם מורי ומחנכי הילדים ועוקבים אחר התקדמותו ובעיותיו של הילד בבית הספר. כמו כן מבקר הצוות בבתי הילדים ויוצר קשר שוטף עם ההורים.
המועדוניות פועלות בחסות אגף שח"ר של משרד החינוך. במועדוניות מועסק צוות מקצועי, הכולל עובדים סוציאלים, עובדי הוראה, מדריכים טיפוליים ועוד. ילדים מופנים למועדוניות על פי קריטריונים הכוללים מצב כלכלי ומצב משפחתי של ההורים ומצב בלימודים של הילד. ההחלטה על קבלתם היא באמצעות ועדה הכוללת אנשי מקצוע בתחום החינוך והשירות הפסיכולוגי.
משפט פוינטינג

באלקטרודינמיקה, משפט פוינטינג הוא ביטוי של שימור אנרגיה בשדה אלקטרומגנטי, בצורת משוואה דיפרנציאלית חלקית, שנוסח על ידי הפיזיקאי הבריטי ג'ון הנרי פוינטינג. משפט פוינטינג הוא אנלוגי למשפט עבודה-אנרגיה במכניקה קלאסית ודומה באופן מתמטי למשוואת רצף, היות שהוא מקשר בין האנרגיה האגורה בשדה האלקטרומגנטי לבין העבודה  הנעשית על מטען חשמלי, דרך הגדרת שטף האנרגיה באמצעות וקטור פוינטינג.
תומאס מאן (שחקן)

ביוגרפיה

מאן נולד בפורטלנד שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוא גדל בדאלאס. שיחק בתקופת התיכון שלו בקבוצת ההוקי המקומית. החל לשחק לראשונה כנער מתבגר בקומדיית המצבים של ערוץ ניקלודיאון "iCarly".
ב-2010 השתתף לראשונה בתור שחקן קולנוע בדרמה הקומית "סיפור מצחיק", בתפקיד ארון חברו של גיבור הסרט הצעיר קרייג גילנר (קיר גילכריסט). באותה שנה לוהק מאן על ידי הבמאי והמפיק הקומי המצליח טוד פיליפס לקומדיית הנעורים הפרועה "פרויקט X". מאן שנבחן לתפקיד גיבור הסרט הנער תומאס קאב לא היה אמור להתקבל מכיוון שהמלהקים רצו לבחור נער חסר ניסיון משחק מוקדם.
הסרט שיצא בתחילת 2012 זכה להצלחה רבה בקופות עם רווח של 100 מיליון דולרים. מאן זכה לביקורות טובות על הופעתו ולהצעות משחק רבות כשבראשן תפקיד משני בפנטזיית האימה הקומית בהפקתו של ויל פארל "עמי ותמי: ציידי המכשפה".
בשנת 2015 שיחק לצד מויסס אריאס בסרט "ניסוי הכלא של סטנפורד" אשר מבוסס על אירוע אמיתי. באותה שנה שיחק גם בסרט הנעורים "משימה סוף", לצד היילי סטיינפלד, סופי טרנר, דאב קמרון, ג'סיקה אלבה וסמואל ל. ג'קסון.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" לצד מל גיבסון ודייגו לונה, ובסרט הדרמה "הנס של סוזנה לצד קלואי גרייס מורץ. ב-2017 השתתף בסרט ההרפתקאות "קונג: אי הגולגולת", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי קינג קונג, והתארח בסדרה "פארגו". בשנת 2019 ישחק בסרט הרומנטי "היפהפייה והיחפן".
גלריית איסט סייד

היסטוריה

איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית).
ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו.
הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה.
במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009.
מיכאל קרון דהלי

קריירת מועדונים

קרון דהלי התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות ובגיל 19 הגיע לאקדמיה של אייאקס אמסטרדם. ב-17 בספטמבר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד רודה. לאחר מיונו של רונאלד קומאן למאמן הוא שוחרר ועבר לוואלביק. ב-15 באוגוסט 2004 הוא ערך את הופעתו הראשונה בוואלביק בתיקו 0-0 נגד חרונינגן. בקיץ 2006 חזר לאייאקס. לאחר שלא הרבה לשחק ב-31 בינואר 2007 הוא לספרטה רוטרדם עד לסיום העונה. בסיום העונה הוא חזר לאייאקס. ב-29 באוגוסט 2008 קרון-דהלי חתם בברונדבי. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד פ.צ. קופנהגן. ב-21 באוגוסט 2012 חתם בסלטה ויגו.
ב-2 ביוני 2015 חתם בסביליה.
ב-29 בינואר 2018 חתם קרון דהלי בדפורטיבו לה קורוניה.

קריירה בינלאומית

ב-11 באוקטובר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 2008 נגד ליכטנשטיין. ב-29 במרץ 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סלובקיה במסגרת משחק ידידות. ב-9 ביוני 2012 הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו נגד הולנד במסגרת יורו 2012. שמונה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את השער השוויון הזמני בהפסד 2-1 לגרמניה שבסיומו דנמרק סיימה במקום ה-3 בבית והודחה מהיורו.
אוניברסיטת הסינגולריות

אוניברסיטת הסינגולריות (באנגלית: Singularity University) היא מוסד אקדמי הממוקם בשדה התעופה האזרחי-צבאי Moffett Federal Airfield (ידוע בקיצור כ"Moffett Field") בעמק הסיליקון בקליפורניה שבארצות הברית, ומטרתו המוצהרת היא: "להרכיב, ללמד ולעורר השראה של מנהיגים השואפים להבין ולאפשר את ההתפתחות של ההתקדמות הטכנולוגית המעריכית ולהשתמש, למקד ולהדריך בכלים אלה על מנת לתת מענה לאתגריה הגדולים של האנושות".
היא פועלת במשותף עם אוניברסיטת החלל הבינלאומית. אוניברסיטת הסינגולריות אינה אוניברסיטה שנערכים בה מסלול לימודים של ארבע שנים לתואר, ומטרתה להוות תוספת על מוסדות אקדמיים מסורתיים.
היא מציעה קורס קיץ שנתי בן עשרה שבועות המכוון לתלמידים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים ותוכניות בנות עשרה ימים למנהלי תאגידים בכירים ופקידי ממשל בכירים. תוכנית הבוגרים הראשונה החלה ביוני 2009, שכר הלימוד הכולל היה $25,000 (אם כי רוב המשתתפים זכו למלגות מלאות או חלקיות). הכיתה הראשונה בשנת 2009 הוגבלה לארבעים משתתפים שנבחרו מבין למעלה מ-1,200 מועמדים. שמונים סטודנטים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים התקבלו לקורס הבוגרים שהחל בקיץ 2010 מתוך 1,600 שהגישו את מועמדותם.
שיעור הקבלה הנמוך וסף הקבלה הגבוה מאפשר לאוניברסיטת הסינגולריות לאגד תלמידים בעלי נתונים אקדמיים מהגבוהים בעולם, המקדישים עצמה לפתור את הבעיות הדוחקות ביותר של העולם.

ניהול

הגוף המפקח על אוניברסיטת הסינגולריות הוא חבר נאמנים, הכולל את הנשיא והנאמן ריי קורצווייל, סגן הנשיא ויושב ראש פיטר דיאמנדיס (Peter Diamandis), הנאמן רוברט ריצ'רדס (Robert D. Richards), הנאמן מייקל סימפסון (Michael Simpson) והנאמן סאלים אסמאעיל (Salim Ismail).
השותפים המייסדים והממנים כוללים את נאס"א, גוגל, IDEO‏, LinkedIn,‏ ePlanet Ventures וקרן X Prize.
אלמיש

מאבקו לעצמאות

במאבקו נגד הכוזרים לעצמאותה של בולגריה של הוולגה, ביקש אלמיש את עזרת הח'ליפה העבאסי אל-מוקתדר מבגדאד. אלמיש שלח מכתב לח'ליפה ובו ביקש לקבל הדרכה כדי לעבור לדת האסלאם ועזרה בבניית מבצר, כדי שיוכל להתגונן מפני אויביו. בתגובה שלח הח'ליפה שגריר (מזכירו של השגריר היה אחמד אבן פדלאן שתיעד את המסע) ומורים על מנת להושיט את העזרה הדרושה לבניית המבצר.
על פי אבן פדלאן, אלמיש פנה לעזרת הח'ליפה בגלל דרישת כגן הכוזרים לבנותיו של אלמיש. הכגן שמע שלאלמיש יש בת יפה ותבע אותה לאישה. לאחר שאלמיש השתהה, שלח הכגן שליח שלקח אותה בכוח. לאחר מות הבת ביקש הכגן בת נוספת, אך אלמיש מיהר לחתן אותה עם אחד מאציליו כדי למנוע את לקיחתה. בנוסף, הבולגרים היו חייבים במס של 50,000 פרוות צובל, אחת מכל משק בית.
לאחר בניית המבצר, עמד אלמיש בהבטחתו, וב־11 במאי 922 הכריזו שבטי הבולגרים על הפיכת האסלאם לדת המדינה.
נתן חץ

ביוגרפיה

נולד וגדל ברמת גן כנתן חייצ’וק. שירת כטייס בחיל האוויר. סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, ובעל תואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בשנת 1980.
החל את דרכו בעולם העסקים כחשב בקבוצת כלל. לאחר מכן מונה לסמנכ"ל הכספים ובהמשך למנכ"ל של קבוצת אקרשטיין תעשיות. 
בשנת 1989 הקים את חברת אלוני חץ העוסקת בהשקעות נדל"ן. בשנת 1993 החלה החברה להיסחר בבורסה ובשנת 1996 נכנס אליה מוזי ורטהיים כשותף. ביחד מחזיקים השניים בכ-45% מהשליטה החברה, בעוד שהציבור שולט בשאר במניות. כיום לחברה נכסים במערב אירופה, בישראל ובצפון אמריקה. בשנת 2005 רכשה החברה כ-80% ממניות אמות השקעות, אשר כיום משמש חץ כיו"ר שלה.
חץ משמש כחבר בוועד הפועל איגוד החברות הציבוריות והוא חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. בעבר שימש כדירקטור בבנק המזרחי. נשוי לקלרה ומתגורר ברמת גן.
אדריאן גולדסוורת'י

אדריאן קית גולדסוורת'י (באנגלית: Adrian Keith Goldsworthy; ‏נולד בשנת 1969) הוא סופר, והיסטוריון בריטי. המתמחה בתולדות רומא העתיקה.

ביוגרפיה

גולדסוורת'י נולד בוויילס למשפחה נוצרית, והתחנך בבית הספר בעיירת הנופש פנרטה . הוא למד היסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בצבא הרומי, והוא השתמש בה כבסיס לספרו "The Roman Army at War 100 BC – AD 200". הוא מעביר הרצאות וקורסים בעיקר בתחום רומא העתיקה, אם כי גם על מלחמת העולם השנייה. על פי עדותו הוא נהנה יותר מכתיבה מאשר מהוראה. כמו כן הוא מופיע בשעשועוני היסטוריה, ובסרטים תיעודיים של ערוץ ההיסטוריה. 
בשנת 2010 החל לכתוב סדרה של רומנים צבאיים העוסקים בתקופת נפוליאון בונפרטה, שמותיהם של מרביתם לקוחים מתוך שירי לכת צבאיים בני התקופה. הוא מתגורר כיום בדרום ויילס.
נבוישה מרינקוביץ'

קריירה

מרינקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טימוצ'נין, בגיל מאוחר יותר הוא הצטרף לזו של פרטיזן בלגרד. ביוני 2004 חתם על חוזה במועדון, אך לא זכה לדקות משחק ושיחק לרוב בטלאופטיק (קבוצת המילואים של פרטיזן). את עונת 2005/2006 התחיל עם 4 שערים ב-7 הופעות, אך בינואר 2006 הוחלט להשאילו לאוביליץ'. בעונת 2006/2007 חזר למועדון וסיים כמלך השערים של המועדון בכל המסגרות עם 14 שערים. במהלך התקופה שלו בפרטיזן, הוא הושאל פעמים רבות ובקיץ 2008 שוחרר מהמועדון וחתם בצ'וקריצ'קי. בינואר 2009 הושאל לז'ימנסטיק טרגונה.
בינואר 2010 חתם במכבי פתח תקווה. כבר בהופעת הבכורה שלו נגד מכבי נתניה כבש את שער הבכורה שלו במשחק שנגמר בתיקו 2-2. בקיץ 2011 חתם בהפועל עכו, ובקיץ 2013 חתם בהפועל חיפה. לאחר שמיעט לשחק בהפועל חיפה, עזב את ישראל וחתם בפרת' גלורי האוסטרלית.
באוקטובר 2017 חזר לסרביה וחתם בראד בלגרד מליגת העל הסרבית. בינואר 2018 חתם בסראוואק המלזית.
Heeb

אודות

המגזין נוסד על ידי ג'ניפר בלייר (Bleyer) בשנת 2002 אשר שימשה כעורכת הראשונה. משנת 2003 עורך את העיתון ג'ושוע ניומן, מרצה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת ניו יורק. שמו של המגזין הוא וריאציה על כינוי הגנאי כנגד יהודים באנגלית "Hebe" (קיצור של המילה "Hebrew").
המגזין מתאפיין בגישה צעירה ולא ממוסדת כלפי נושאים שונים הקשורים לתרבות היהודית בארצות הברית ובהומור פרוע ולעיתים גס. הקו המערכתי הדומיננטי במגזין הוא לרוב שמאלי עד שמאלי-רדיקלי, הן כלפי הפוליטיקה האמריקאית והן כלפי נושאים במדיניות ישראל.
יורגן סטוברוד

יוֹרְגֶן סְטוּבֶּרוּד (בנורווגית: Jørgen Stubberud;‏ 17 באפריל (או 19 באפריל) 1883 - 12 בפברואר 1980) היה חוקר קטבים נורווגי, שהשתתף במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן לאנטארקטיקה בשנים 1912-1910.

חייו

סטוברוד נולד בסווראטסקוג, במחוז אקרשוס בנורווגיה. פגישתו הראשונה עם רואלד אמונדסן התקיימה בביתו של אמונדסן בסווארטסקוג בשנת 1909, כשעבד כנגר בתיקון בתים ישנים. נראה שאמונדסן התרשם לטובה מעבודתו, כי בהמשך ביקש ממנו לבנות את פראמהיים בגנו. המשימה שהוטלה עליו הייתה: "זה צריך להיות מבנה למגורי חורף, באורך חמישה מטרים, ברוחב ארבעה מטרים ובגובה חמישה מטרים. את השאר תחשב בעצמך!"
כשנשלמה העבודה לשביעות רצונו של אמונדסן, פורק הצריף והוכן למשלוח באונייה "פראם". סטוברוד עצמו ניצל את ההזדמנות וביקש מאמונדסן לצרפו למשלחת. הבקשה אושרה וסטוברוד, בברכת אשתו, חתם על חתם על חוזה העסקה עם אמונדסן לשבע השנים הבאות. כשהגיעו לאנטארקטיקה, הוקם פראמהיים מחדש ושימש בסיס למשלחת.
על לויטננט קריסטיאן פרסטרוד הוטלה המשימה להוביל קבוצה של שלושה אנשים לחקר הטריטוריה של ארץ אדוארד השביעי, מצפון וממזרח לפראמהיים, ארץ לא-נודעת באותם ימים. יחד עם פרסטרוד והיאלמר יוהנסן, סקר יורגן סטוברוד ומדד שטח רחב-ידיים מצפון ומזרח לפראמהיים וסיפק מידע ומיפוי רבי-ערך, שהעצימו את התוצאות המדעיות של משלחת אמונדסן. 
סטוברוד צורף לקבוצה המקורית של שמונה אנשים, שיצאו בכוונה להגיע אל הקוטב ב-8 בספטמבר 1911. גיחה זו נכשלה בגלל טמפרטורות קיצוניות, שאילצו אותם לסגת לאחר שהגיעו אל 80° דרום, בחלקו מחמת ארגון לא מספק, שהציב את חייהם של שניים מן האנשים בסכנת מוות. היאלמר יוהנסן ביקר בחריפות את התנהלותו של אמונדסן בנסיבות אלה, בהסתמך על ניסיונו בחקר החוג הארקטי עם פריטיוף ננסן. ביקורת בוטה כל כך הייתה ללא תקדים ואמונדסן הגיב עליה בארגון קבוצת הקוטב מחדש, תוך צמצום המשתתפים בה. שנים לאחר מעשה דיבר סטוברוד רק טובות על אמונדסן, אך גם הוא הסכים, שדרך טיפולו במחלוקת עם יוהנסן לקתה בחסר.    
על חלקו במשלחת, קיבל סטוברוד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה הנורווגי שיזם הוקון השביעי, מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן. בשנים הבאות עבד סטוברוד כפקיד מכס וחי באוסלו.
צבי יעלי

מאפיינים

למינים יש קרניים עם עיקולים לאחורה, פרווה עבה, אוזניים מחודדות, כתם כהה על החוטם, וצוואר וראש קצרים ורחבים. בניגוד ל"צבאים האמיתיים" יש להם זנב קצר מאוד, והנקבות שלהם נעדרות קרניים. הם בעלי דמיון מסוים לאיילים, ויש להם על העכוז כתם לבן גדול דמוי לב. עצמות האף שלהם רחבות, מה שנחשב כהסתגלות לאוויר הדליל בחמצן של רמות מרכז אסיה. רגליהם קצרות למדי, והם קפצנים ואצנים מהירים. 
מינים אלו הם פעילי יום, וחיים בדרך כלל בקבוצות קטנות או בעדרים גדולים - תלוי במין. בית הגידול שלהם הוא ערבות ומישורים גבוהים, והם נמצאים החל מגבהים של 2,000 מטר מעל פני הים. בית גידולם צחיח למדי עם כמות משקעים נמוכה וטמפרטורות קפואות. הטורף העיקרי של מינים אלו הוא הזאב המונגולי.
טקס פרסי אוסקר ה-89

זכיות ומועמדויות

המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-89 הוכרזו ב-24 בינואר 2017. ההכרזה בוצעה לראשונה באמצעות שידור חי באתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה, ברשתות החברתיות ובשידורים מקומיים ברחבי ארצות הברית. ההכרזה בוצעה על ידי מספר זוכים ומועמדי עבר לפרס ביניהם נשיאת האקדמיה, שריל בון אייזקס, הבמאים ג'ייסון רייטמן וגיירמו דל טורו, השחקנים ברי לארסון, גבורי סידיבי, גלן קלוז, ג'ניפר הדסון, דמיאן ביצ'יר, טרנס הווארד, מרשה גיי הארדן וקן ואטאנבה והתסריטאי דסטין לאנס בלאק. הסרט שקיבל את מירב המועמדויות היה "לה לה לנד" עם 14 מועמדויות שהשתווה בכך לשיא למספר המועמדויות של הסרטים "טיטניק" ו"הכל אודות חוה". הסרטים "אור ירח" ו"המפגש" היו מועמדים כל אחד לשמונה פרסים.
אליבלטו ריביירו

קריירה

אליבלטו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלמנגו, אך לא זכה להגיע לקבוצה הבוגרת. בשנת 2012 חתם באימפריאל. כעבור עונה הושאל לקאבופריינסה, ועונה לאחר מכן חזר לאימפריאל.
בעונת 2014 חתם באקרנאס מליגת העל הליטאית. בסיום העונה, הקבוצה הפסיקה את פעילותה ואליבלטו קיבל את כרטיס השחקן שלו בחזרה וחתם בז'לגיריס וילנה. בז'לגיריס, אליבלטו זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ושני סופר קאפים.
ב-3 בינואר 2018 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
באוגוסט 2018 חתם בריגה סקולה. בינואר 2019 חתם בטאראז הקזחית.
ינס טוט

פרייבורג

טוט שיחק כנער במועדון מהעיר נינבורג, ובגיל 19 החל לשחק במועדון TSV הבלסה. בשנת 1991 עבר לשחק בפרייבורג ביחד עם מאמנו פולקר פינקה. המועדון שיחק אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונת 1993 כבש טוט 11 שערים ב-42 משחקים, והיה חלק חשוב בעלייתה של פרייבורג אל הבונדסליגה מהמקום הראשון, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעונה הראשונה של פרייבורג בבונדסליגה הקבוצה ניצלה מירידה במחזורי הסיום, אך בעונה השנייה של הקבוצה בבונדסליגה, טוט היה שותף, ביחד עם שחקנים כיורג היינריך ורודולפו קרדוסו להישג היסטורי בו הקבוצה סיימה במקום השלישי המפתיע, בעונה שאף כללה ניצחון גדול בתוצאה 5-1 על באיירן מינכן. טוט שיחק עונה נוספת בפרייבורג, בה סיימה הקבוצה במקום ה-11, ובסיומה עזב את הקבוצה בקיץ 1996, לאחר שהבקיע 29 שערים ב-168 הופעות.

ורדר ברמן

בקיץ 1996 חתם טוט בוורדר ברמן, כגיבוי לדיטר איילטס בן ה-31 וכתחליף למירקו ווטאבה בן ה-40 שעזב את הקבוצה. טוט שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות, בהן צבר 72 הופעות והבקיע שישה שערים. עם ורדר ברמן טוט זכה בגביע הגרמני בשנת 1999, לאחר ניצחון בפנדלים על באיירן מינכן, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 120 דקות. ורדר ברמן נהנתה מהחמצות של שטפן אפנברג ולותר מתאוס, וניצחה על אף שטוט החטיא קודם לכן את הפנדל שלו ובאיירן מינכן נראתה בדרך לניצחון.

שטוטגרט

בקיץ 1999 חתם טוט בשטוטגרט. טוט שיחק במועדון עד לפרישתו בשנת 2003, אך מיעט להופיע עקב פציעות מרובות, ובסך הכל הבקיע שער אחד ב-41 הופעות.

קריירה בינלאומית

לטוט שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה. את הבכורה ביצע טוט במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה בשנת 1994, שהסתיים בתיקו ללא שערים. טוט זומן על ידי ברטי פוגטס המאמן לסגל נבחרת גרמניה ליורו 1996 ברגע האחרון בגין פציעות של שחקנים, אך לא שיחק דקה בטורניר זה, בו זכתה הנבחרת הגרמנית.

לאחר הפרישה

טוט עבד לאחר פרישתו כעיתונאי בעיתון הגרמני הנפוץ דר שפיגל, ואחר כך עבד כמאמן נוער בהמבורג ובהמשך בוולפסבורג. בהמשך כיהן כמנהל ספורטיבי בבוכום, עד לפיטוריו בשנת 2013.
בינואר 2017 מונה טוט כמנהל מקצועי בהמבורג.