נגורנו קרבאך

אטימולוגיה

המילה נגורנו (нагорный – "נגורני", ברוסית) ברוסית היא תואר השם שפירושו "רמה", ומכאן רמת קרבאך. המינוח האזרי כולל תואר שם דומה, dağlıq (הררי) ומכאן קרבאך ההררי או yuxarı (עילית, עליון) - קרבאך עילית/הקרבאך העליון. מינוח דומה לא מופיע בארמנית. השם "נגורנו קרבאך" היה שמה הרשמי של הרפובליקה הארמנית באזור, שנקראה "המחוז האוטונומי של נגורנו קרבאך". המינוח בשפות השונות נובע מהמילה "קרבאך" בתוספת אחד מתוארי השם הללו. בצרפתית, למשל, החבל נקרא Haut-Karabakh, שפירושו "קרבאך עילית".
קרבאך עצמה היא חבל ארץ הכולל את נגורנו קרבאך. המילה קרבאך מורכבת משני חלקים קארא=שחור ובאך=גן - גן שחור. המילה באך או באע' (باغ) נובעת מהשפה הפרסית והיא נפוצה גם בשפות אחרות כמו פשטו, כורדית, אורדו, אזרית, ארמנית, גאורגית ועוד (בשפות טורקיות: bāgh). משמעותה גן או פרדס.

היסטוריה

בהתאם להסכם קוראקצ'אי (רו') בין האימפריה הרוסית והאימפריה הפרסית, שנחתם בשנת 1805, הפכה חאנות קרבאך  (כולל נגורנו קרבאך) למדינת חסות של האימפריה הרוסית. מעמדה זה קיבל אשרור בהסכם גוליסטן משנת 1813, בה למעשה האימפריה הפרסית ויתרה על השליטה בה עוד לפני שהשליטה על כל עבר הקווקז עברה לידי האימפריה הרוסית בהתאם להסכם השלום של טורקמנצ'אי (1828). בעקבות הסכם השלום הייתה תזוזה של אוכלוסיות בין שתי האימפריות כאשר אזרים מוסלמים מצד אחד היגרו לתחומי האימפריה הפרסית וארמנים נוצרים מהאימפריה הפרסית היגרו לתחומי האימפריה הרוסית. ההגירה חידדה את המאזן הדמוגרפי בנגורנו קרבאך.

השתלטות ארמניה

קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
ההשתלטות הארמנית על שטחי אזרבייג'ן הביאה ללחץ בינלאומי לנסיגתה. בשנת 1992 הוקמה קבוצת מינסק (OSCE), שכללה את נציגי צרפת, גרמניה, הונגריה, איטליה, רוסיה, שוודיה ובלרוס, במטרה למצוא פתרון לסכסוך  בדרכי שלום. באפריל 1993 שוגרו משקיפים מטעם הקבוצה לאזור ובמקביל דרשה מועצת הביטחון מארמניה לפנות את כוחותיה מאזרבייג'ן. אולם השפעת מהלכים אלה לא הייתה יעילה.
ב-5 במאי 1994 נחתם פרוטוקול בישקק, הסכם הפסקת אש זמני, בין נציגי ארמניה, אזרבייג'ן, נגורנו קרבאך ורוסיה, בבישקק שבקירגיזסטן. הוסכם כי הכוחות הארמניים יסוגו מהשטחים שכבשו באזרבייג'ן ונגורנו קרבאך תקבל אוטונומיה תחת אזרבייג'ן. כמו כן הוסכם כי יינתן מעמד מיוחד למסדרון לצ'ין, מעבר הרים באזור החיץ באזרבייג'ן המהווה את הדרך הקצרה ביותר מנגורנו קרבאך לארמניה וכן הוסכם על הצבת כוחות "שמירת שלום" רוסיים באזור דוגמת הכוח שהוצב בגאורגיה. אף על פי שאזרבייג'ן חתמה על ההסכם הזמני בבישקק היא לא חתמה על הסכם הקבע במוסקבה. מאז ערוכים הצבא האזרי והצבא הארמני לאורך קו הפסקת אש עמוס תעלות. למרות תקריות ירי שמתרחשות מעת לעת, הפסקת האש נשמרת.
אף על פי שההסכמות שהושגו בין הצדדים היו לא מבוטלות עדיין לא הושג הסכם מה יהיו מרכיבי כוח שמירת השלום שיוצב באזור. ארמניה דרשה שהכוח יהיה מורכב מרוסים, שכן הרוסים נטו לטובתם. אזרבייג'ן דרשה שכוח מטעם הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה יעמוד ביחד עם הכוח הרוסי, היות שהאזרים חששו מאותה נטייה רוסית לטובת ארמניה. הארמנים בנגורנו קרבאך התנגדו להכללת חיילים טורקיים בכוח הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, מחשש לנטייה הטבעית שלהם להעדיף את האזרים.
ב־25 בינואר 2005 אימצה האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE) את החלטה 1416 המגנה את הטיהור האתני כנגד האוכלוסייה האזרית וקוראת לנסיגת הכוחות הארמניים משטח אזרבייג'ן.
בנובמבר 2007 הוצע הסכם שלום שנקרא עקרונות מדריד . הגרסה הראשונה של ההסכם הוצגה לשרי החוץ של ארמניה ואזרבייג'ן בכנס השרים שהתקיים בנובמבר 2007 במדריד. זו הייתה גרסה מתוקנת של הצעת הסדר השלום של קבוצת מינסק (בראשות צרפת, רוסיה וארצות הברית) מקיץ 2006. העקרונות שהתבססו על הסכמי הלסינקי משנת 1975, הציעו כי בשלב הראשון ייסוגו הכוחות הצבאיים הארמנים ממחוזות אגדם, פיזיולי, ג'בריל זנגלן וקובאדי וכן מ-13 כפרים במחוז לצ'ין. כמו כן הוצע גם פירוז את השטח הנשלט על ידי הכוחות הארמנים ופינוי המוקשים שבו. בשלב השני ייסוגו הכוחות הארמנים ממחוז לצ'ין ומחוז קלבג'ר, ובמקביל חזרה של האוכלוסייה אזרית לנגורנו קרבאך. כוחות "שמירת השלום" ייפרסו להבטחת ביטחונם של הפליטים השבים לבתיהם הנטושים. נגורנו קרבאך תקבל רמה גבוהה של אוטונומיה בדומה לזו המתקיימת בטטרסטן שבתחומי הפדרציה הרוסית. ההצעה נתקבלה בשביעות רצון מצד האזרים אולם נדחתה בידי ארמניה והפזורה הארמנית במערב.
ב-2 באפריל 2016 דווח כי קרבות פרצו בין כוחות ארמניים לכוחות אזריים במובלעת הבדלנית הארמנית נגורנו קרבאך.

כיום

95 אחוז מאוכלוסיית הישות הם ארמנים. המדינה לא זכתה להכרה משום גוף מדיני בעולם, כולל ארמניה. האזור כולו נמצא בשליטתו של הצבא הארמני. בנושא זה ובעניינים אחרים, קיימו ארמניה ואזרבייג'ן שיחות שלום בתיווך הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.

גאוגרפיה

המדינה היא בעלת שטח של 4,400 קילומטרים מרובעים, וב-1989 מנתה אוכלוסייתה 192,000 נפש. האוכלוסייה באותה עת הייתה בעיקר ארמנית (76%) ואזרית (23%), עם מיעוט רוסי וכורדי. הבירה היא סטפנקרט (או בשמה האזרי "חאנקנדי"). עיר עיקרית אחרת בה היא העיר ההיסטורית שושה, אשר הייתה מאוכלסת בעיקר באזרים לפני הסכסוך שפרץ באזור וכעת ידועה כעיר רפאים.