google/wiki40b huggingface dataset:
הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים

היסטוריה

ב-14 ביוני 2004, קבוצה של הומואים אוסטרלים המאוכזבים מיחסה של ממשלת אוסטרליה לזכויות להט"ב, הפליגו באונייה לה ניתן השם "פרח עליז" (GayFlower) בחיפוש אחר מקום מסביר פנים. עוד באותו יום, הקבוצה התיישבה באי הגדול ביותר בטריטוריית איי ים האלמוגים והניפה שם את דגל הגאווה. אחד מחברי הקבוצה, דייל פרקר אנדרסון הוכרז כקיסר המדינה בתור דייל ה-1. הפרישה מאוסטרליה, למעשה, הייתה מבויימת במחאה על החלטת הפרלמנט הפדרלי האוסטרלי לאסור נישואים חד-מיניים.
בתגובה לחקיקה האוסטרלית בנושא זה, דייל ה-1 הצדיק את ההחלטה לעזיבת הריבונות האוסטרלית כשהכריז:
אנו חיים תחת משטר אפרטהייד. הומופוביה היא לא פחות מאשר גזענות מינית. בראש ובראשונה אנו בני אדם. אנו עובדים, אנו מנהלים חיים, אנו אוהבים ומקיימים מערכות יחסים. אנחנו משפחה. עם זאת, למרות היותנו אזרחים, שבוחרים ומשלמים מסים, הומוסקסואלים ולסביות אוסטרלים אינם חולקים את אותן זכויות אותם לוקחים ההטרוסקסואלים כמובנים מאליהם.
— The Birth of a Queer Nation
עם החלטתם של מייסדי הממלכה לעזוב את אוסטרליה, הם ערכו טיוטה של הכרזת עצמאותם, בה נכתב, בין היתר:
הומוסקסואלים השתדלו בכל מקום, בכנות, למזג עצמם לחיים החברתיים של הקהילות הסמוכות וקבלת יחס זהה. אנו לא רשאים לעשות כן. אנו פטריוטים נאמנים לשווא, ונאמנותנו במקומות מסוימים מתמקצנת; אנו מקיימים את אותן ההקרבות בנפש וברכוש כמו אזרחינו, לשווא; אנו שואפים להגדיל את התהילה של מולדתינו באמנות ומדע, או את עושרה, באמצעות תעשייה ומסחר, לשווא; במדינות בהן חיינו לדורות, עדיין המעיטו בערכנו, כזרים... בעולם כפי שהוא עכשיו לתקופה בלתי מוגבלת... אני חושב שלא נוכל לחיות בשלום.
— 
בהשראת הכרזת העצמאות של ארצות הברית, הכרזת העצמאות של הממלכה ההומו-לסבית כללה את ההצהרה: "אנו מחזיקים באמיתות אלו כמובנות מאליהן, שכל בני האדם נבראו כשווים בין שווים, שהם ניחנו בידי בוראם בזכויות בלעדיות מסוימות, כי בקרב אלו הם חיי, חירות ורדיפת האושר."
טענות הממלכה אינן מוכרות בידי אף מדינה, לכן טרם הוקמה בה התיישבות קבועה. בעוד שהאי העיקרי של הממלכה מורכב משלושה קילומטרים מרובעים בלבד, הארכיפלג הגדול יותר של טריטוריית איי ים האלמוגים הוא מקבץ של שרטוני חול בלתי מאוכלסים המשתרעים על פני 780,000 קמ"ר – גודלן של נורווגיה ושוודיה גם יחד. גודל בירת הממלכה, Heaven Island (אי גן העדן), שווה בקירוב לשטחו של הסיטי של לונדון. הממלכה הנפיקה את בוליה הראשונים ביולי 2006, "במטרה ליצירת מוניטין גבוה וייחודי בין אחוות הבולאות".
לפי אתר הממלכה, ענפי הכלכלה היחידים הם תיירות, דייג ומכירת בולים. שחייה, הליכה על שוניות, צלילה בלגונה, צפרות, איסוף צדפות וחקירת ספינות טרופות הן פעילויות לא כלכליות.
באופן המבוסס היסטורית ומשפטית על חוק השבות הישראלי, אדם זוכה באופן אוטומטי למעמד של תושב קבע וזכאי באופן מיידי לקבלת אזרחות בממלכה ההומו-לסבית, מעצם היותו להט"ב. אין צורך באשרה כדי לבקר בממלכה, אך על המבקרים להיות בעלי נטייה מינית להט"בית. ראש הממשלה, דייוויד סמית', אימץ את פתיחות המדינה כלפי להט"ב ברחבי העולם – "המיניות שלהם הוא הדרכון שלהם".
ממשלת הממלכה פרסמה הצהרות רשמיות לגבי אימוץ גישתם של מספר סוגיות חברתיות ופוליטיות.
מרתון ברלין

מסלול המירוץ

לפני שנת 1990 כאשר ברלין עדיין הייתה מחולקת המסלול התקיים רק בשטח של מערב גרמניה. בשנת 1990 לאחר נפילת חומת ברלין התקיים המרוץ הראשון שמסלולו עבר גם במזרח ברלין. במהלך הריצה כאשר הרצים עברו בשער ברנדנבורג נצפו דמעות בעיניים של רבים מהם.
מרתון ברלין נחשב לאחד המרתונים המהירים בעולם. בזכות מסלולו המישורי של מרתון ברלין, שיאי עולם רבים נשברו בו, ולמעשה, משנת 2003 כל שיאי המרתון לגברים נקבעו במרתון ברלין. גורמים נוספים שהופכים אותו למהיר הם מיעוט הפניות בתוואי המרתון, והעובדה שהוא נערך בסוף חודש ספטמבר, תקופה בה הטמפרטורה הממוצעת עומדת על C°‏ 15 ובדרך כלל אין בה רוחות חזקות.

מרתון הסקטים

מרתון הסקטים שנערך בברלין הוא הגדול בעולם לדוגמה בשנת 2008 השתתפו כ-7,685 מחליקים.

מרתון אופני יד

גם מרתון אופני יד פופולרי הוא חלק מאירועי מרתון ברלין. בשנת 2008 השתתפו כ-166 רוכבים במרתון. המרתון מתקיים ביום הראשון.
ספרות השואה

ספרות השואה היא כלל היצירות הספרותיות המתארות את השמדת היהודים בידי הנאצים בתקופה השואה ובמיוחד בין השנים 1939-1945. ספרות זו כוללת קטגוריות אחדות: יומנים אישיים, שנכתבו תוך כדי השואה, ספרי זיכרונות של ניצולי השואה, פרוזה, מחזות ושירה העוסקים בשואה, וכן ספרי מחקר היסטוריים, העוסקים בחקר אירועי השואה.

ספרי יזכור: ספרי זיכרון לקהילות שחרבו

אחת מדרכי ההנצחה הראשונות של השואה ברמה הקהילתית הייתה הוצאת ספרי יזכור. ספרי זיכרון אלה, שהחלו להופיע כבר בשנות ה-40, ראו אור כמעט תמיד ביוזמת הלאנדסמאנשאפטן – ארגוני יוצאי קהילות אירופה השונות (הערים, העיירות והכפרים) שהתארגנו במדינות שאליהן היגרו. על פי רוב היו אלה מאספים הקולקטיביים שהופקו ונכתבו על ידי יוצאי הקהילות השונות, כמעין אנדרטאות לקהילותיהם ומצבות לנספים שלא זכו להגיע לקבורה. ראשוני הספרים מסוג זה ראו אור בניו יורק, בעיקר ביידיש, שפת אמם של חברי הלאנדסמאנשאפטן ובהם הניצולים. החל בשנות ה-50, לאחר קום מדינת ישראל והעלייה ההמונית, התפרסמו מרבית ספרי היזכור בישראל, ובעיקר בעברית. בסך הכול, כ-75% מספרי היזכור הופיעו בישראל, ויותר מ-60% מכלל הספרים נכתבו בעברית. רוב ספרי היזכור הוקדשו לקהילות מזרח אירופה. מרביתם הופיעו בין אמצע שנות ה-50 לאמצע שנות ה-70; מאותה עת חלה ירידה במספר ספרי היזכור הקולקטיביים, שלוּותה בעלייה דראסטית במספר ספרי הזיכרונות האישיים של ניצולים.

לאחר תום המלחמה

לאחר שבמהלך שנותיו של הרייך השלישי גלו ממנו אינטלקטואלים וסופרים רבים שהיו ממתנגדי המשטר, ואחרים נאלמו דום, החלה לאיטה ההתמודדות הפנים־גרמנית עם אימי המשטר, המלחמה, האנטישמיות ושואת יהודי אירופה.
חברי קבוצה 47 התבלטו ב"ספרות ההריסות", שנכתבה בשנים שמיד לאחר המלחמה, מתוך מציאות של חורבן ושמה. הבולטים בין חברי הקבוצה היו זוכי פרס נובל לספרות, לימים, היינריך בל ("היכן היית, אדם?", "נווד, אם הולך אתה לספ...") וגינטר גראס (תוף הפח), ועמם גם גינטר אייך, אריך קסטנר ואחרים. ספרות זו התמקדה בחורבן שהשאירה המלחמה, בהתרוששותה המוסרית של גרמניה, ובחוויותיהם של פליטי המלחמה - שבוייה, עקוריה ועוד.
ברבות השנים לבש העיסוק הגרמני בנושא צורה אחרת, רב-קולית ומגוונת יותר. המחזאי השווייצרי מקס פריש המחיש במחזהו אנדורה (1961) את האבסורדיות שבאנטישמיות. הסופר הגרמני יליד פולין, יורק בקר, תיאר בספרו יעקב השקרן (1969) את הלבטים המוסריים של שוכני גטו לודז'. המחזאי האוסטרי תומאס ברנהרד הרבה לתקוף את ארצו על השתעבדותה מרצון לנאציזם. מחזהו המובהק ביותר בנושא הוא הלדנפלאץ, שהסעיר את אוסטריה בשנת 1988. ספרו של הסופר הגרמני ברנהרד שלינק, נער קריאה (1995), הקנה למחברו תהילה בזכות ההתמודדות המורכבת שלו עם דמותה של שומרת במחנות הריכוז. הסופר הגרמני וינפריד גיאורג זבאלד, שגר ופעל בבריטניה, עסק בחוויית העקירה, התלישות וההגירה, של היהודים בעיקר, בספריו המהגרים (1992) ואוסטרליץ (2001). זווית אחרת, שנויה במחלוקת, סיפקה השערורייה סביב ספרו של בנימין וילקומירסקי, "רסיסים", שנחשף כהונאה אוטוביוגרפית מתוחכמת, של מי שלא היה כלל יהודי או ניצול המחנות.
החל בשנות השמונים של המאה העשרים, התחוללו בגרמניה כמה סערות ציבוריות סביב הזיכרון ההיסטורי של השואה (ויכוח ההיסטוריונים), שבהן לקחו חלק גם דמויות ספרותיות בולטות, כמו מרטין ולזר, שטען לשימוש ציני ב"זיכרון אושוויץ" והואשם על ידי רבים באנטישמיות. בשנות התשעים של המאה העשרים, ובשנות האלפיים, חל מפנה בתיאור הספרותי של התקופה, והדגש עבר אל תיאור סבלם של הגרמנים, שהוצגו לא פעם כקורבנות-שכנגד. כך למשל בספריו המאוחרים של גינטר גראס ("המאה שלי", "בהילוך סרטן").
יאחונט

מאפיינים

טווח הטיל הוא מעבר לאופק והוא למעשה פועל בשיטת שגר ושכח. בעת שיגורו, ניתן להגדיר את מסלול הטיסה של הטיל - טיסה בגובה נמוך או טיסה בגובה בינוני. כמו כן, הטיל הוא על קולי בכל שלבי הטיסה, והוא ניתן לשיגור ממגוון רב של פלטפורמות מסוגים שונים, החל בספינות מלחמה, עבור בצוללות וכלה במשגרים יבשתיים מתנייעים. 
הטיל יכולת התמודדות בפני מערכות נגדיות, בפני לוחמה אלקטרונית ותחת אש אויב.
אמבר הרד

ביוגרפיה

הרד נולדה וגדלה באוסטין בירת טקסס, בתם של פייג' והקבלן דייוויד הרד. היא גדלה כקתולית ובגיל 16 הפכה לאתאיסטית לאחר שאיבדה חברה קרובה בתאונת דרכים.
למדה דרמה באקדמיה הקתולית "סנט מייקל" והופיעה בפרסומות מקומיות, לפני שנסעה בגיל 17 לניו יורק כדי לפתח קריירת דוגמנות. לאחר מכן נסעה ללוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק.

קריירה

בשנת 2004, הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד קטן בסרט הדרמה "אורות ליל שישי". באותה שנה התארחה בפרק בסדרה "ג'ק ובובי". בשנת 2005, שיחקה בעונה השנייה בסדרה "The O.C." ובסרט "ארץ קרה".
ב-2006 התפרסמה לראשונה במותחן האימה "כל הבנים אוהבים את מנדי ליין" בתפקיד הראשי של התלמידה מנדי ליין. באותה שנה היא התארחה בפרק בסדרה "מחשבות פליליות". בשנת 2007 שיחקה בדרמת ההתבגרות "לזכור את המבוכה" לצד לייטון מיסטר. ב-2007 שיחקה בסדרת ההתבגרות "תמרים חבואיים" והתארחה בפרק בסדרה "קליפורניקיישן".
בשנת 2008 שיחקה בדרמת הפעולה "לעולם אל תיכנע", בקומדיה "פיינאפל אקספרס" בתור אנג'י אנדרסון חברתו של הפקיד דייל דנטון (סת' רוגן) ובדרמה "לילות אל. איי".
בשנת 2009 הופיעה לצידם של דמי מור ודייוויד דוכובני בדרמה הקומית " הג'ונסונים", במותחן הפסיכולוגי "האב חורג" בתפקיד קלי חברתו של מייקל הארדין (פן בדג'לי) ובתפקיד קטן בקומדיה "ברוכים הבאים לזומבילנד".
בשנת 2010 שיחקה הרד בסרט "מחלקה סגורה", וב-2011 כיכבה בתפקיד ראשי לצידו של ניקולס קייג' בסרט הפעולה "מרדף עצבני" בתור המלצרית פיפר והשתתפה בדרמה הספרותית "יומן הרום", בתפקיד שנאל ארוסתו של איש העסקים סנדרסון (אהרון אקהרט).בנוסף שיחקה בשבעה פרקים בסדרה הכושלת "מועדון הפלייבוי" בתפקיד שפנפנת הפלייבוי באני מאורין. 
בשנת 2013 שיחקה בסרטים "מצ'טה קטלני" "סירופ" ו"פרנויה".
בשנת 2014, שיחקה בסרט המותחן "3 ימים להרוג" לצידו של קווין קוסטנר. 
בשנת 2015, הופיעה בסרט "מג'יק מייק 2" לצידו של צ'נינג טייטום.
שיחקה בתפקיד מירה ביקום הקולנועי של DC בסרט "ליגת הצדק" שיצא ב-2017 ובסרט "אקוומן" שיצא ב-2018.

חיים אישיים

הרד ביסקסואלית. בשנת 2010 יצאה מהארון כאשר הגיעה לאירוע מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, עם בת זוגה הצלמת טסייה ואן רי, איתה יצאה בין השנים 2008 עד 2011. היא אמרה בנוגע למיניותה: "אני לא מסווגת את עצמי בדרך כזו או אחרת - היו לי מערכות יחסים מוצלחות עם גברים ועכשיו אישה. אני אוהבת את מי שאני אוהבת; זה האדם שחשוב." בשנת 2012 החלה לצאת עם השחקן ג'וני דפ. השניים נישאו ב-3 בפברואר 2015 בטקס אזרחי פרטי בביתם בלוס אנג'לס. דפ והרד התגרשו כעבור 15 חודשים, בגירושים מכוערים, לטענתה, לאחר פרשיית אלימות מצידו כלפיה. הרד תרמה את כלל כספי הגירושים לצדקה.
בדצמבר 2018, הרד פרסמה מאמר עמדה בוושינגטון פוסט, בו היא אמרה שעקב הפיכתה לסמל של קורבן לאלימות זוגית, היא איבדה הזדמנויות עבודה ונענשה על ידי החברה. במרץ 2019 פורסם כי דפ תובע תביעת דיבה על סך 50 מיליון דולר כנגד הרד עקב הנאמר באותו מאמר, למרות שהוא אינו מוזכר.
להרד מספר קעקועים, ביניהם ציטוט של פבלו נרודה בספרדית וציטוט של עומר ח'יאם בפרסית.
פייסל מוליץ'

קריירה

מוליץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נובי פאזאר מעיר הולדתו. ב-20 במאי 2012 שיחק את משחקו היחיד בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 ליאגודינה.
בשנת 2013 עבר מוליץ' עם משפחתו למינכן שבגרמניה והצטרף לקבוצת מינכן 1860, לאחר שנבחן בשורות המועדון במשך ארבעה חודשים. תחילה שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-7 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–1 נגד שאלדינג-היינינג. בסך הכל שיחק שנתיים וחצי במינכן, ובמדי הקבוצה הבכירה של המועדון ערך 13 הופעות בבונדסליגה השנייה.
בינואר 2016 חתם מוליץ' במוסקרון מליגת העל הבלגית. ב-23 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 נגד לוקרן, ובאותו משחק גם כבש את שערו היחיד במועדון. ב-6 בפברואר 2016 הורחק בהפסד 0–1 לגנק, ובסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במוסקרון עד תום העונה.
ב-13 ביולי 2017 הגיע מוליץ' לישראל וחתם בקבוצת הפועל עכו. ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–4 לעירוני קריית שמונה בגביע הטוטו. ב-13 באוגוסט 2017 הבקיע את שערו הראשון בתיקו 2–2 נגד מכבי חיפה בגביע הטוטו. במחזור הראשון של עונת 2017/2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הפועל עכו בהפסד 1–2 לבני סכנין. את שערו הראשון בליגת העל כבש במחזור השלישי, בניצחון 2–0 על מכבי חיפה. בסך ערך בחצי עונה 21 הופעות במדי הפועל עכו בכל המסגרות, בהן כבש שני שערים.
ב-31 בינואר 2018 חתם בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית עד לסוף העונה. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על מכבי אחי נצרת בעילוט. חמישה ימים מאוחר יותר כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על עירוני נשר באצטדיון רמת גן. בסך הכל כבש מוליץ' שבעה שערים ב-16 הופעות עד תום עונת 2017/2018, ועלה עם הקבוצה לליגת העל. בתחילת עונת 2018/2019 התקשה מוליץ' לתפוס מקום בהרכב לאחר חזרתו של עומר דמארי למועדון, אך הבקיע שער אחד בניצחון 2–1 על הפועל קטמון בגביע המדינה, ובינואר 2019 הוחלט על שחרורו מהקבוצה.
ב-5 בפברואר 2019 הושאל מוליץ' לקבוצת בני יהודה תל אביב עם אופציה לרכישתו בתום העונה. ב-5 במאי 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–2 על מכבי תל אביב.
ב-12 ביולי 2019 מוליץ' חתם במורה מליגת העל הסלובנית.
אמא מולדת (וולגוגרד)

בניית הפסל

בניית הפסל החלה בשנת 1959 והסתיימה בשנת 1967. בעת סיום הבנייה הוא היה הפסל הגבוה בעולם (נכון לשנת 2011 הוא נמצא במקום ה-11), בגובה של 85 מטר מכפות רגלי המולדת, ועד לקצה חרבה. גובה הדמות עצמה 52 מטרים, ואורך החרב 33 מטרים. מאתיים מדרגות, המסמלות את 200 ימי קרב סטלינגרד, מובילות מתחתית הגבעה ועד לפסל.
הפסל הראשי בפרויקט היה יבגני ווצ'טיץ', ומהנדס המבנים שהיה אחראי לפתרון הקשיים בעבודה ב-7,900 טון הבטון ששימשו להכנת הפסל היה ניקולאי ניקיטין.

שיפוץ

המבנה החל לנטות בעקבות שינוי ברמות מי התהום תחתיו, אשר גרמו לתזוזה ביסודותיו. ההטיה הולכת ומחריפה. ההטיה החלה כבר בשנת 1966 ובשנת 2009 הגיעה לכ-21 ס"מ. ערך זה מהווה 75% מהערך המרבי התכנוני.
עבודות שיפוץ ושחזור התקיימו שלוש פעמים: ב-1972, אז הוחלפה החרב, וב-1986. באביב 2017, החלה תוכנית שחזור ושיפוץ רחבה של המבנה בעלות של שני מיליארד רובלים. במסגרת עבודות השחזור והשיפוץ, יכוסה הפסל בפיגומים למשך שנה וחצי, ייצבע מחדש וכל הסדקים בבטון יתוקנו.
ים השלווה

ים השלווה (בלטינית: Mare Tranquillitatis; באנגלית: Sea of Tranquility) הוא ים ירחי הנמצא בתוך אגן השלווה. הקואורדינטות הסֶלֶנוֹגרפיות שלו הן 8°30′N 31°24′E וקוטרו 873 קילומטרים.
ב-1965 התרסקה בים השלווה הגישושית ריינג'ר 8, לאחר ששידרה בהצלחה 7,137 תצלומים של הירח ב-23 הדקות האחרונות של משימתה. בים השלווה נחתה גם נחתת הירח של משימת אפולו 11. נחיתה זו הייתה הנחיתה המאוישת הראשונה על הירח. לאתר הנחיתה ניתן השם בסיס השלווה, ושלושה מכתשים קטנים מצפון לבסיס נקראו מכתש אולדרין, מכתש קולינס ומכתש ארמסטרונג על שם האסטרונאוטים של משימה זו.
ב-11 באפריל 2019 התרסקה באזור זה גם הגשושית הישראלית "בראשית", שהייתה גשושית החלל הראשונה במימון פרטי שהגיעה לירח.
סומרס

היסטוריה

האי היה שייך לשוודיה עד לשנת 1721, אז הועבר לשליטת האימפריה הרוסית בהתאם לחוזה נישטאד. הצאר פיוטר הגדול העניק את האי במתנה לליצן החצר שלו יאן ד'אקוסטה. האי נשאר נטוש במשך כמאה שנה, עד שבשנת 1808 נבנה על האי מגדלור. בסוף המאה ה-19 שודרג המגדלור, הותקן בו צופר להתרעה לספינות. כמו כן נבנה בית מעץ, בו התגורר מפעיל המגדלור עם משפחתו.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה החל הצבא הרוסי בבניית מוצבים על האי. בניית המוצבים הופסקה ב-1917, לאחר מהפכת אוקטובר, כאשר החיילים הרוסים נטשו את האי. בתחילת 1918 השתלט על האי כוח מהצבא הפיני. בשנת 1920 הוסדרה השליטה הפינית באי במסגרת חוזה טרטו. הפינים השלימו את בניית המוצבים ותחזקו את המגדלור על האי. 
עם פרוץ מלחמת החורף פוצצו הפינים את המגדלור שעל האי ופינו את כוחותיהם מהאי. ב-1 בדצמבר 1939 הנחית הצי הסובייטי כוחות על האי, אשר כבשו אותו ללא קרב. בתום המלחמה, במסגרת חוזה השלום שנחתם במוסקבה, הועבר האי באופן רשמי לשליטת ברית המועצות. הסובייטים הקימו מחדש את המגדלור (שפוצץ על ידי הפינים) ומיקמו על האי חיל מצב קטן.
ב-2 בדצמבר 1941 פונו כוחות הצבא האדום מהאי בהתאם להחלטת הפיקוד הצבאי של חזית לנינגרד. החיילים שהתפנו מהאי הצטרפות למגיני העיר לנינגרד. ב-19 בינואר 1942 הנחיתו הפינים כוחות על האי והשתלטו עליו. הם הציבו על האי חיל מצב שכלל כ-100 חיילים עם 5 תותחי שדה ו7 תותחי נ"מ. 
בקיץ 1942, החליט הפיקוד הסובייטי לכבוש את האי מחדש ותכנן מבצע נחיתה על האי. המבצע יצא לפועל ב-8 ביולי 1942 ונכשל כישלון חרוץ. הסובייטים אומנם הצליחו להנחית כוחות על האי ולהשתלט על אחד המוצבים, אבל הפינים, בסיוע ספינות הצי הגרמני, הצליחו להדוף את המתקפה הסובייטית. בסופו של דבר כמעט כל החיילים הסובייטים שנחתו על האי נהרגו או נפלו בשבי. רק 23 חיילים פצועים (מתוך כ-250 חיילים שהונחתו) הצליחו להתפנות על גבי ספינות טורפדו שהתקרבו לאי.
הפינים החזיקו באי עד לספטמבר 1944, כאשר פינלנד חתמה על הסכם שביתת נשק עם ברית המועצות. לאחר חתימת ההסכם עזב הצבא הפיני את האי והצבא האדום השתלט עליו שוב. בתקופת ברית המועצות החזיק הצי הסובייטי על האי בסיס קטן ובו תחנת מכ"ם. לאחר התפרקות ברית המועצות פונה הבסיס.
מורלוס

היסטוריה

משלחות של ספרדים הגיעו לאזור מורלוס של ימינו לראשונה ב-1520 לאחר נשלחו על ידי הרנאן קורטס.
לאחר קבלת עצמאות מקסיקו מורלוס של ימינו הייתה מחוז קוארנבקה במדינת מקסיקו שנוצרה ב-1824. בתקופת כהונתו הקצרה של חואן אלברס ב-1855, בירת מקסיקו הועברה ממקסיקו סיטי לקוארנבקה, אך המצב חזר לקדמותו ב-1857.
מורלוס הפכה למדינה נפרדת ב-21 בספטמבר 1868, והיא נקראה על שמו של חוסה מריה מורלוס, שהיה ממנהיגי המקסיקנים במלחמת העצמאות של מקסיקו. בירתה של המדינה נקבעה בקוארנבקה.
עקב תעשיית הסוכר הענפה, אזור מורלוס הפך להיות אחד העשירים במקסיקו לאחר קבלת עצמאותה. עקב כך, במהלך המאה ה-19 באזור הוקמו תשתיות שונות, בהן כבישים וקווי טלגרף. במהלך תקופה זו נוצרה ריכוזיות גדולה במדינה, מה שגרם לכך שמורלוס הייתה אחד המוקדים של המהפכה המקסיקנית בתחילת המאה ה-20, ואף אחד ממנהיגיה, אמיליאנו ספאטה, היה תושב המדינה.

כלכלה

כלכלת מורלוס מתבססת על חקלאות ותיירות, אם כי החקלאות הופכת לפחות דומיננטית בעשורים האחרונים. הגידולים העיקריים במדינה כוללים תירס, שעועית, בננה, אנונה, מלון, מלפפון, אלפלפה, כותנה, בוטן, בצל ועגבנייה.
ידי האמונה

בדת הבהאית, ידי אמונת האל (באנגלית: Hands of the Cause of God) או ידי האמונה, ובאופן לא רשמי הידיים, הוא הכינוי שניתן לקבוצה של אנשים שמונו לכל חייהם, ושתפקידם היה להפיץ את האמונה הבהאית ולהגן עליה. לפי צוואתו של עבד אל-בהאא ימונו "ידי האמונה" על ידי שומר האמונה ויסורו למרותו. סך הכל מונו חמישים איש לתפקיד, ארבעה על ידי בהאא אללה, ארבעה על ידי עבד אל-בהאא ו-32 על ידי שוגי אפנדי, אשר מינה עשרה נוספים לאחר מותם. חלק מ"ידי האמונה" נמנים גם עם 19 שליחי הבהאא אללה. 
בעת מותו של שוגי אפנדי ב-1957 לא היה לו יורש, אך 27 אנשי "ידי האמונה" בחרו מקרבם תשעה חברים שכונו "המשגיחים" או "המפקחים" (Custodians), ואשר הנהיגו את התנועה הבהאית. המשגיחים סיימו את תפקידם עם הקמתו של בית הצדק העולמי ב-1963. מאז, הדת הבהאית מונהגת בידי בית הצדק העולמי באמצעות מנגנון המנהל הבהאי. 
אחרון חברי "ידי האמונה" נפטר ב-2007, והתואר שוב אינו מוענק לאיש.
אביגיל מייזליק

אביגיל מייזליק (נולדה ב-1967) היא שפית, מחברת ספרי בישול וסופרת.

קורות חייה

נולדה בשם אביגיל ביסר בקיבוץ גזית ליד הר תבור, שם גדלה בבית חילוני עד גיל 18. בת לאב ארגנטינאי - יצחק בייסר ואם צרפתיה - מדלן בייסר. האם, ילידת אלבי שבצרפת. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרפו הוריה לפרטיזנים צרפתים בדרום צרפת והסתירו את בתם במנזר. לאחר המלחמה עברו לארגנטינה, שם נפגשו הוריה של אביגיל, עלו לישראל והתחתנו. אביגיל למדה לבשל מאמה.
בצבא הייתה כתבת בירחון "במחנה נח"ל" ובמקביל מכרה עוגות שאפתה. בתום שירותה הצבאי למדה במשך שנה בקורס "אמנות המטבח" במלון דן, ובמקביל עבדה במסעדת "קרן" של חיים כהן. אחר-כך עבדה במסעדות שונות, בהן מסעדת Lucknam Park השוכנת בטירה עתיקה ליד באת' (1988-9), שם עבדה קרוב לשנה בכל מחלקות המטבח ושם פיתחה רבות את כישוריה. אחר-כך שבה לישראל ועבדה במסעדת "גרגנטוא" של לאון אלקלעי, שעברה מיפו להרצליה פיתוח, בה עבדה כשפית הראשית.
אביגיל מייזליק כתבה בכתב העת "על השולחן" בשנים 1995–2000. במקביל החלה להתמחות במזון בריאות. כמו כן פתחה באותה תקופה קייטרינג פרטי שהכין ארוחות עבור אירועים קטנים. אחר-כך נסעה שוב לאנגליה, בה עבדה בכמה מסעדות בריאות, כששבה לישראל עבדה חודשיים במסעדת "ניצת השקד".
בגיל 27 חזרה בתשובה, הצטרפה לחסידות ברסלב ועברה לירושלים. היא המשיכה לכתוב ב"על השולחן", ובמקביל החלה לכתוב טור מזון קבוע בעיתון החרדי "משפחה", אותו היא כותבת עד היום, בו היא משלבת מתכונים וסיפורים מהחיים. כתבה ספרי בישול רבים וכמה ספרי סיפורת, רוב ספריה היו רבי מכר. היא נישאה ב-1996 לישראל מייזליק, גם הוא חוזר בתשובה, ולזוג חמישה ילדים. הם מתגוררים בבית שמש והיו בעלים של ההוצאה לאור החרדית "מייזליק ספרים", שהוקמה ב-2006. ב-2013 נמכרה ההוצאה וכיום היא בבעלות של "קולמוס".
במהלך חייה הוציאה אביגיל מייזליק ספרי בישול רבים, ספרי קריאה שחלקם מאגדים בתוכם את הסיפורים המתפרסמים באופן קבוע בעיתון משפחה וחלקם ספרים המיועדים לנוער ומבוגרים. כמו כן היא עובדת כמורה לקורס פרופשיונאל שף ומלמדת את אמנות הבישול באופן מקצועי.

שיתופי פעולה מסחריים

מייזליק הכינה חוברות מתכונים לחברת "תלמה" עבור המרגרינה "מחמאה", השתתפה בקמפיין עם "תנובה" להשקת קצפת פרווה חדשה, כתבה חוברת מתכונים במסגרת מבצע של "אסם", חוברת מתכונים לבירה קרלסברג, חוברת מתכונים לחברת "חסלט", מתכונים ליינות הגולן, חוברת מתכונים לשבועות בשם "טעמים של אושר" לרשת "אושר עד" (2015) ושיתופי פעולה אחרים עם חברות מזון ומשרדי פרסום שונים.
מייזליק גם מרצה בפני נשים בנושאי בישול, בריאות וחסידות.
תחנת הרכבת סביוני ים

שירות התחנה

תחנת הרכבת עתידה לשרת את השכונות הצפוניות של  קריית מוצקין, קריית ים, וקרית ביאליק  ואזור התעשייה הסמוך בקריית ביאליק. זאת, בנוסף להמשך פעילותה של תחנת הרכבת קריית מוצקין.
מערכת העצבים האוטונומית

הבדלים פיזיולוגיים בין תתי המערכת

הבדלים במוליך העצבי המשמש את שתי המערכות: בשתי המערכות המוליך העצבי בסינפסה הפרה-גנגליונית הוא אצטילכולין. לעומת זאת, בסינפסה הפוסט-גנגליונית קיים הבדל במוליך העצבי בשתי המערכות: בגנגליון הפאראסימפתטי המוליך העצבי הוא אצטילכולין. בסינפסה של הנוירון הפוסט-גנגליוני במערכת הסימפתטית עם איבר המטרה המוליך העצבי הוא נוראדרנלין (למעט בלוטת הזיעה, שם המוליך העצבי הוא אצטילכולין).

שיתוף הפעולה בין תתי המערכת

שתי המערכות הללו מנוגדות אחת לשנייה, וכל אימת שהאחת מעוררת, השנייה מעכבת. אל הלב, השרירים החלקים ורוב הבלוטות מגיעים סיבי עצבים משני הסוגים. לדוגמה, כאשר המערכת הסימפתטית מגבירה את קצב הלב, המערכת הפארא-סימפתטית מאטה את קצב הלב.

היבטים מחקריים

פעולתה של מערכת העצבים האוטונומית צריכה להילקח בחשבון עבור פרדיגמות מחקריות שונות. 
למשל, עבור בדיקת השפעתם של חומרים שונים נהוג להשתמש בקבוצת ביקורת המקבלת פלצבו. כאשר חוקרים נבדקים אנושיים הדבר נעשה כדי לוודא שההשפעה הנצפית נגרמת כתוצאה מהחומר הפעיל ולא מהאמונות של הנבדקים אודות ההשפעה שלו. חשד זה אינו קיים עבור בעלי חיים משום סביר מאוד להניח שאין להם "אמונות" בנוגע להשפעת החומרים הנבדקים. עם זאת, משום שברוב המקרים נעשה שימוש בהזרקה במסגרת ניסויים בבעלי חיים, אופן מתן החומר יכול להיות בלתי נעים עבור החיה ובכך להפעיל את מערכת העצבים האוטונומית שלה. במקרה זה יש צורך בקבוצת ביקורת כדי להפריד בין השפעת החומר להשפעה של תגובת מערכת העצבים האוטונומית.
קירבי

סדרת המשחקים


Kirby's dreamland הוא המשחק הראשון בסדרה יצא ב-2 באוגוסט 1992. בניגוד למשחקי קירבי אחרים הוא לא יכול לקבל כוחות על דברים שהוא שואב במשחק זה (בשל העובדה שהוא המשחק הראשון). משחק זה שוחרר לקונסולת הגיימבוי ולכן הוא בשחור לבן. המשחק השני שיצא הוא "Kirby's Adventure" (ידוע ביפן כ - 星のカービィ 夢の泉の物語 Hoshi no Kirby: Yume no Izumi no Monogatari, קירבי של הכוכבים: הסיפור על מזרקת המשאלות) לקונסולת ה-NES. במשחק זה הכוחות של קירבי היו קיימים אבל המראה שלו בכוחות נורמליים לא משתנה לפי הכוחות שלו בניגוד למשחקים חדשים יותר. סדרת משחקי קירבי מספרת על קירבי שמציל את העולם מרשעים אקראיים, הבולט ביותר בהם הם המלך דידידי, פינגווין זללן שפעם גנב את כל האוכל בארצו של קירבי הוא לא שולט על ארץ החלומות. המלך דידידי הופיע בכל משחק של קירבי, מלבד משחק הגיימבוי אדוונס, Kirby & The Amazing Miror. עוד דמות ראשית בסדרה הוא מטה נייט, שעוזר או נלחם בקירבי לעיתים קרובות.מטה נייט גם מאותו גזע של קירבי שנחשב נכחד במשחקים ובאנימה.

סדרת אנימה

בשנת 2001, שוחררה סדרת אנימה בשם !Kirby: Right Back At Ya, הסדרה נוצרה על ידי הסטודיו Warpstar Inc, ודובבה לאנגלית על ידי 4Kids Entertainment, שגרסתם לסדרה דובבה למספר של שפות, ביניהן עברית(שודרה בערוץ הילדים בין השנים 2004-2005). הסדרה מספרת שלפני אלפי שנים, יצור אפל בשם סיוט (Nightmare, הרשע של המשחק Kirby's Adventure), הופיעה ויצר חברה בשם Nightmare Enterprises, הידועה גם כ"תאגיד NME", שהיו בו הרבה צבאות שכבשו חלק נרחב מהייקום. היו צבאות שנלחמו בתאגיד, אך נכשלו. עם זאת, כולם די הופתעו כאשר הספינה של קירבי מתרסקת קרוב לקאפי טאון (כפר Pupupu בדיבוב היפני). הם מוצאים שהוא זעיר, עגול, ורוד, וילד, שלא כמו הרצון של טיף (Fumu בדיבוב היפני) שיהיה אביר חזק. למרות המאפיינים כמעט כמו הלוחם שלו, הוא ממהר להציל את כל מי שנמצא בסכנה. הוא התיידד מהרה על ידי האחים טיף וטוף(Bun בדיבוב היפני), יחד עם משרתיהם פולולו (לולולו במשחקים ובדיבוב היפני) ופאלהלה (להלהלה במשחקים ובדיבוב היפני).קירבי ומטה נייט(באנגלית:meta knight) הם מגזע שפעם נלחם בסיוט בשביל להגן על הגלקסיה והם יכולים להגיע לגיל שמעל 200.
אנדרו מקייב

ביוגרפיה

מקייב סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת דיוק בשנת 1990 ולאחר מכן באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. החל לעבוד ב-FBI ב-1996. מ-1 בפברואר 2016 מכהן מקייב כמשנה לראש ה-FBI. ב-16 במרץ 2018 הודיע ג'ף סשנס על פיטוריו המיידיים מתפקידו.
לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ פיטר את ראש ה-FBI ג'יימס קומי ב-9 במאי 2017, כיהן מקייב כראש ה-FBI בפועל. מקייב הוסיף למלא את התפקיד עד 2 באוגוסט 2017, אז הושבע לתפקיד ראש ה-FBI כריסטופר ריי.
מקייב נשוי לג'יל, רופאת ילדים במקצועה ופוליטיקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, שהתמודדה ב-2015 על מושב בסנאט של מדינת וירג'יניה. לזוג שני ילדים. מקייב הוא טריאתלט.