google/wiki40b huggingface dataset:
צ'זארה מלדיני

קריירה

מלדיני נולד בטריאסטה, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי טריאסטינה ב-1952. בשנת 1954 הוא עבר למילאן, במדיה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו - 12 שנים. בשיאו הוא אף שימש כקפטן הקבוצה, זכה עמה בארבע אליפויות איטליה בשנים 1955, 1957, 1959 ו-1962, וכן בגביע אירופה לאלופות ב-1963. הוא שיחק במשך מספר שנים גם בנבחרת איטליה, עמה השתתף בגביעי העולם (ה"מונדיאלים") של 1962 ו-1966. לאחר ששיחק ב-347 משחקי ליגה עבור מילאן הוא עבר לטורינו, במדיה סיים את הקריירה ב-1967.
ב-1973 החל מלדיני לשמש כמאמנה של מילאן, אך כעבור שנה עבר לאמן בקבוצת פוג'ה, ואימן בהמשך גם את קבוצות טרננה קלצ'ו ופארמה. לאחר מכן מונה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת איטליה, והיה חלק מהצוות המקצועי של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1982. 
ב-1986 מונה מלדיני למאמן הראשי של הנבחרת הצעירה של איטליה, תפקיד בו כיהן במשך כעשור. הוא הצעיד את הנבחרת לשלוש זכיות באליפות אירופה עד גיל 21, כאשר מספר מכוכבי הנבחרת שזכתה בתואר ב-1996 - פאביו קנבארו, ג'אנלואיג'י בופון ופרנצ'סקו טוטי - היו חלק מהנבחרת הבוגרת שזכתה עשר שנים מאוחר יותר במונדיאל 2006. לאחר אותו טורניר מונה מלדיני למאמן הנבחרת הבוגרת של איטליה, והוביל אתה במוקדמות מונדיאל 1998 להעפלה למונדיאל 1998, כאשר קפטן הנבחרת היה בנו, פאולו. באותו טורניר הודחה איטליה ברבע הגמר על ידי צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין.
לאחר אותו טורניר סיים מלדיני את תפקידו בהתאחדות האיטלקית. הוא אימן לתקופה קצרה את מילאן בשנית ב-2001, ותפקידו האחרון כמאמן היה בנבחרת פרגוואי, אותה הצעיד בטורניר מונדיאל 2002.
ב-3 באפריל 2016 הלך מלדיני לעולמו.
TS Entertainment

היסטוריה

TS Entertainment נוסדה על ידי קים טה-סונג באוקטובר 2008. החברה החתימה את הלהקה Untouchable בתור האומנים הראשונים שלה והוציאו לאור את סינגל הבכורה שלהם "It's Okay" באותו החודש.
באוקטובר 2009, החברה השיקה באופן רשמי את להקת הבנות המורכבת מ-4 חברות, Secret. הלהקה נחשפה לראשונה בפני הציבור על ידי תוכנית הריאליטי "Secret Story" אשר שודרה בערוץ Mnet. ב-13 באוקטובר 2009, סינגל הבכורה של הלהקה "I Want You Back" יצא לאור.
ביולי 2011, החברה מיסדה את עצמה מחוץ לקוריאה הדרומית באמצעות הקמת המטה TS Japan בטוקיו, יפן
בינואר 2012, החברה השיקה באופן רשמי את להקת הבנים המורכבת מ-6 חברים, B.A.P. חברי הלהקה נחשפו לראשונה בפני הציבור באמצעות התוכנית הדוקומנטרית "Ta-Dah, It's B.A.P" אשר שודרה בערוץ SBS MTV Korea ב-8 בינואר 2012. 
ב-29 בדצמבר 2014, החברה השיקה את להקת הבנות המורכבת מ-7 חברות, Sonamoo.

בקשה לסיום החוזה עם החברה

ב-26 בנובמבר 2014 ששת חברי הלהקה B.A.P באופן קולקטיבי הגישו תביעה כנגד TS Entertainment על מנת לסיים את החוזה שלהם. הנימוק לכך היה תנאים לא טובים וחלוקת רווחים לא שוויונית בין האומנים לבין החברה. ביום שלמחרת, החברה הוציאה הודעה לתקשורת שבה הם אמרו כי טענותיהם של האומנים אינן נכונות, כשהם מצהירים "לא היה יחס לא הוגן כלפי האומנים וכן סעיפים לא הוגנים בחוזה". ב-1 באוגוסט, B.A.P חזרו לחברה TS לאחר ששני הצדדים הגיעו להסכם.
טד (סרט)

עלילה

עלילת הסרט מגוללת את סיפורם של ג'ון בנט (מגולם על ידי מארק וולברג), שדובון הצעצוע שלו, טד (אותו מדבב מקפרלן עצמו) מתעורר לחיים בעקבות משאלה שהביע בילדותו במקביל לנפילה של כוכב.
בסרט משתתפים גם השחקנים מילה קוניס בתפקיד לורי, חברתו של ג'ון, שחשה שחברותו עם טד מגבילה אותו; הקומיקאים אלכס בורסטיין וראלף גרמן בתפקיד הוריו של ג'ון; וג'ובאני ריביסי בתפקיד דוני, אדם העוקב אחרי טד באופן אובססיבי ומבקש לרכשו עבור בנו. נורה ג'ונס, סאם ג'יי ג'ונס וטום סקריט מגלמים בסרט גרסה נלעגת של עצמם, אלמנט מקובל ביצירותיו של מקפרלן.

ביקורת

הסרט זכה לתגובות מעורבות בקרב המבקרים, אך ברובן חיוביות, והוא מדורג באתר "Rotten Tomatoes" עם ניקוד של 68%. חלק מהמבקרים כתבו שזהו סרט קליל ומצחיק וחלק מהמבקרים כתבו כי זהו סרט לא מצחיק, עלוב, נואש להצחקה וטיפשי. רוב המבקרים ביקרו את האנטישמיות בסרט שהיא לא מצחיקה, מיותרת ומסיתה נגד היהודים. כך לדוגמה בתחילת הסרט מופיעה סצנה של בוקר חג המולד בה חבורה של ילדים מרביצים לילד יהודי רק בגלל דתו ולפי הקריין כך נהוג לעשות. דוגמה נוספת היא שבמהלך הסרט הדמות של טד מסבירה כי הדמות של אלף היא יהודית בשל אפו הגדול ומשום שהוא הורס את חייהם של בני המשפחה, לא עוזב אותם וסוחט מהם כסף.
לצד זאת זכה הסרט להצלחה בבתי הקולנוע, והוא מדורג במקום ה-96 ברשימת הסרטים שוברי הקופות של כל הזמנים בעולם.
לאור הצלחת הסרט, הודיעו מנהלי האולפנים על כוונתם להתחיל ליצור בקרוב סרט המשך ל"טד". הסרט יצא לאקרנים ביוני 2015.
האיגרת אל הרומאים

איגרת אל הרומאים היא אחת מהאיגרות שנכתבו על ידי פאולוס והמהוות חלק מספרי הברית החדשה. מתייחסת אל האיגרת בקיצור בשם "רומאים".

תאריך כתיבת האיגרת

האיגרת נכתבה ככל הנראה בזמן שפאולוס שהה בקורינתוס שביוון.
מועד כתיבת האיגרת אינו מצוין בה, אולם כתוב באיגרת כי פאולוס היה בדרך לירושלים ולכן מדובר בביקורו השני ביוון (מעשי השליחים, י"ט 21). בעקבות תיארוך זה סבורים החוקרים כי האיגרת נכתבה בין שנת 55 לשנת 58.

הרקע לכתיבת האיגרת

במהלך עשר השנים שקדמו לכתיבת האיגרת (בין השנים 47 - 57) נסע פאולוס ברחבי הים האגאי בניסיון לשכנע אנשים להתנצר. בעקבות מסעות אלה הוקמו כנסיות רבות, ופאולוס החל לחשוב על מסעו הבא - מסע לרומא.
באותה עת עוררו מסעותיו התנגדות רבה בקרב הקהילות היהודיות באזורים אלה, וכן התעוררו מחלוקות בינו לבין פטרוס וברנבא.

תמה עיקרית

התמה העיקרית של האיגרת, המפורטת בפרק א' פסוקים 16 - 17, היא שהמאמינים במשנתו של ישו הנוצרי יזכו לגאולה, וכי כל האנושות אשמה בחטא הקדמון, ורק בזכות מותו וקימתו לתחייה של ישו יכולה האנושות לזכות לגאולה.

מבוא (א 1- 15)

במבוא מתאר פאולוס את שליחותו ומציין כי האיגרת מופנית לכנסייה הנוצרית ברומא. כמו כן מתואר הקשר בין ישו לבין בית דוד. על פי האמור במבוא (פסוק 5), האיגרת מיועדת הן ליהודים ברומא והן לגויים.

ללא בושה (א 16 - 17)

פאולוס מציין כי הוא לא מתבייש באיגרת שלו. פסוקים אלה מהווים תמה עיקרית של הספר. כמו כן מציין פאולוס כי הוא פונה בראש ובראשונה אל היהודים (אשר מתחו ביקורת קשה על פעולותיו).

משפט האל (א 18 - 32)

כל מי שעשה רע ייענש על ידי האל (כמו, לדוגמה, כל מי שעושה פסל של האל). האיגרת אוסרת פעילות הומוסקסואלית, וכן אומרת שכל מי שעושה רע (לדוגמה, רצח) דינו מוות.

הבטחה לגאולה

בפרקים 5 - 8 מבטיח פאולוס למאמינים כי הם ייגאלו לאחר שישתחררו מחבלי החטא, וכל מי שחטא וחוזר בתשובה יכול לזכות בגאולה.
בפרקים 9 - 11 דן פאולוס בהבטחת האל ואומר כי בני ישראל יזכו להבין את האמת ויאמינו לבסוף בישו.

השינוי של המאמינים

בפרקים 12 - 15 פאולוס דן בשינוי (טרנספורמציה) של המאמינים - שיחיו לא על פי התורה אלא תחת חסד האל אם יצייתו לאל.

פסוקי הסיום

בפסוקי הסיום של האיגרת מתאר פאולוס את תוכניתו לנסוע לירושלים.

השפעות

האיגרת השפיעה רבות על הנצרות הפרוטסטנטית. מרטין לותר ציין כי האיגרת היא "החשובה בספרי הברית החדשה, והטהורה שבהם". דעות אלה היוו בסיס לפרסום 95 התזות שלו ולביקורת שלו על הכנסייה הקתולית.
מלון מצודת דוד

היסטוריה

המלון נבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כחלק מפיתוח מתחם ממילא, על חורבותיהם של כמה גושי בניינים מן השכונה ההיסטורית שנהרסו. הוא תוכנן בידי האדריכל משה ספדיה כמבנה בצורת פרסה, המדמה מבנה תיאטרון רומי ומתנשא לגובה עשר קומות. שתי זרועות המבנה מסתיימות בטרסות מדורגות המהוות את מרפסות הסוויטות שלו, ומשקיפות אל מגדל דוד וחומות העיר העתיקה. המבנה, המשתלב בתכנון הכולל של מתחם ממילא שתוכנן כולו בידי ספדיה, הוא בסגנון נאו-אוריינטלי המשלב אלמנטים ירושלמיים ומזרח תיכוניים עם אדריכלות מודרנית מקורית. במלון 384 חדרים וסוויטות, שקרוב למחציתם נשקפים לעיר העתיקה ויתרתם לעיר החדשה. 
המלון נמצא בבעלות קבוצת אלרוב של היזם ואיל הנדל"ן אלפרד אקירוב. הוא נפתח בשנת 1998 תחת השם "הילטון ירושלים", ונוהל בתחילתו בידי רשת הילטון הבינלאומית בהתקשרות שנועדה להעניק לו מוניטין בינלאומיים, יוקרה וניהול מקצועי. בשנת 2001 נתגלעו חילוקי דעות עסקיים ומשפטיים בין אקירוב לבין רשת הילטון, והיא הוצאה מניהול המלון. לאחר שהוחלט שלא ליצור התקשרות חדשה עם חברת ניהול בינלאומית אחרת, הוסב שמו ל"מלון מצודת דוד" והוא מנוהל בידי חברת אלרוב מלונות כחלק מקבוצת אלרוב. בבוררות שהתנהלה בין חברת אלרוב לחברת המלונות הילטון, קבע הבורר בשנת 2009, כי הביטול במאי 2001 של הסכם הניהול של בית מלון היה שלא כדין. הבורר פסק לרשת הילטון פיצוי של כ-20.5 מיליון דולר.
המלון ממוקם בצמידות למלון ממילא שנבנה גם הוא על ידי קבוצת אלרוב, ושני המלונות מתפקדים למעשה כמלונות תאומים עם הבדלים דקים בלבד ביניהם. בנוסף בעת תקלת שירות נהוג בזוג המלונות לפצות לקוחות על ידי מתן אותו השירות במלון השני, לדוגמה במידה ובאחד המלונות בריכת השחיה סגורה זמנית מופנים הלקוחות לבריכת השחיה במלון השני, וכדומה.
מדי פעם מתארחים במלון אח"מים, אך הבלעדיות הכמעט מוחלטת בעניין זה נותרה בידי מלון "המלך דוד" הסמוך והמפואר יותר. בין היתר ארח המלון את נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מזכירת המדינה האמריקאית לשעבר קונדוליסה רייס, מזכירת המדינה האמריקאית לשעבר הילרי רודהם קלינטון, מזכיר המדינה ג'ון קרי, וסגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן. בשנת 2015 התארחו במלון כוכבת הריאליטי קים קרדשיאן ובעלה קניה ווסט.
בשנים 2010, 2011, 2014 דורג המלון בין עשרת "המלונות הטובים ביותר במזרח התיכון" של קונדה נאסט טראבלר.
תלמי השביעי

תלמי השביעי נאוס פילופטור (ביוונית: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ;‏ 162 - 145 לפנה"ס) היה מלך מצרי מבית תלמי אשר שלטונו שנוי במחלוקת, וייתכן שלא מלך בכלל, ורק לאחר מותו כובד בכבוד המלוכה.

ביוגרפיה

תלמי השביעי היה בנם של תלמי השישי וקלאופטרה השנייה. בשנת 145 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו בקרב, מינה תלמי השישי את בנו, תלמי פילופטור, שהיה בן שבע עשרה, לעוצר ושותף לכתר. בעקבות מוות זה נוצר משבר ירושה באלכסנדריה. תלמי השמיני, שהיה באותה עת שליט בקירנה (לוב של ימינו), רצה להשיג את הכתר לעצמו וגייס לשם כך תומכים מבין בני אלכסנדריה, אתם היה בקשר בעבר. העם באלכסנדריה התחלק לשתי סיעות של תומכים. תלמי השמיני השתלט על קפריסין, הגדיל את צבאו והופיע בשערי פּילוּסיוֹן (עיר נמל יוונית ליד ימת ברדוויל). רוב התמיכה של הצבא הייתה נתונה לתלמי השמיני. בקלאופטרה השנייה ובבנה תלמי השביעי תמכו גדודים מעטים, בעיקר של החיילים היהודים בפיקוד חוניו ודוסתאי.
ברומא החליטו להתערב ולמצוא פתרון שיחליש את התלמיים ויחזק את רומא. הם שלחו נציג שהציע הצעת פשרה, לפיה תלמי השמיני יישא את קלאופטרה השנייה לאישה ושלושתם ימלכו במשותף. קלאופטרה לא הצליחה להתנגד. לאחר מכן פרסם תלמי השמיני צו חנינה החל על כל אוכלוסיית מצרים. קלאופטרה השנייה עשתה מאמצים להגן על בנה, אך למרות זאת הצליח תלמי השמיני להרוג את תלמי השביעי, לעיניה, במהלך טקס החתונה.
יש חוקרים המזהים אותו עם תלמי מֶמְפִיטֵיס, בנו של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה, שנרצח על ידי אביו בערך בשנת 131/132 לפנה"ס בעת שניסתה להדיח את תלמי השמיני ולהכריז עליו כמלך.
חלק מההיסטוריונים לא התייחסו אליו כאל מלך והוא לא נספר ברשימת המלכים של בית תלמי. אצלם תלמי השמיני רשום כתלמי השביעי וכך הלאה משתנה הספרור של המלכים התלמיים הבאים אחריו. הזיהוי נעשה דרך השם המלא של המלך והכינוי, שנשאר ללא שינוי.
שומרת יום כנגד יום

שומרת יום כנגד יום הוא מושג יסודי בהלכות נידה המתאר את מצבה של אשה שהיא "זבה קטנה" - שראתה דם בימי הזיבה, הרי היא טמאה ביום שראתה, וכדי להיטהר עליה לשמור (לבדוק את טהרת גופה)  כל היום שלאחר ראייתה עד סוף היום, ואם אכן לא תראה בו תוכל לטבול ולהיטהר.

רקע

זמן ראיית הדם באישה מחולק לשני זמנים: ימי נידה וימי זיבה. ימי נידה הם שבעת הימים הראשונים מאז שהתחילה לראות דם, מהיום השמיני והלאה עד יום 11, אלו ימי זיבה. אישה הנמצאת בתקופת הזיבה, ורואה דם באחד מן הימים, במקרה וראתה יום אחד היא נקראת "זבה קטנה" ודינה הוא שתשמור יום אחד בטהרה. ומכאן שמה "שומרת יום כנגד יום" - כלומר צריכה לשמור יום שלא תראה בו דם נגד אותו יום שראתה בו, ואם ביום שאחרי ראייתה לא ראתה שוב דם, יכולה לטבול ולהיטהר. אף במקרה וראתה שני ימים רצופים דם, תשמור את היום השלישי בטהרה, ותוכל לטבול ולהיטהר. 
אך במקרה והאישה ראתה דם שלושה ימים ברציפות במהלך אותן 11 'ימי זיבה' היא נהפכת ל"זבה גדולה", ודינה כדין זבה, וצריכה לספור שבעה ימים שלמים שלא תראה בהם דם כלל (-שבעה נקיים), ורק לאחריהם תוכל לטבול ולהיטהר.
דין זה היה קיים במצב הבסיסי של הלכות נידה, אך כיום כבר אינו תופס בגלל חומרא דרבי זירא לפיה כל אישה שראתה אפילו טיפת דם, צריכה לספר שבעה ימים נקיים קודם שתטבול ותטהר.
ארמין הארי

ביוגרפיה

הארי נולד בקווירשיד שבחבל הסאר. 
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1958 זכה הארי בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.3 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.2 שניות.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-21 ביוני בשנת 1960 קבע הארי בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 10.0 שניות בדיוק.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת רומא (1960) זכה הארי בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.2 שניות לפני דייב סיים מארצות הברית 10.2 שניות ופיטר רדפורד מבריטניה (10.3 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר לאחר שהשוו את שיאם העולמי שקבעו בשלב המוקדמות 39.5 שניות, לפני ברית המועצות (40.1 שניות) ובריטניה (40.2 שניות). ארצות הברית שניצחה במירוץ בתוצאה של 39.40 שניות נפסלה.
איגוד האתלטיקה הגרמני השעה את הארי לאחר המשחקים האולימפיים מאחר שדרש תשלום עבור תחרות שבה אמור היה להשתתף, אף על פי שמארגני התחרות סירבו לשלם לו (באותה תקופה רק חובבים יכלו להשתתף באולימפיאדה). אירוע זה הוביל לפרישתו מספורט תחרותי. 
בשנת 1980, כסוחר נדל"ן נמצא הארי אשם בהונאת הכנסייה הקתולית בסכום כולל של 3,200,000 מארק גרמני, הוא נידון למאסר על תנאי למשך 18 חודשים עד שנת 1983.
סיארה

היסטוריה

השטחים המהווים כיום את סיארה ניתנו מלכתחילה לאנטוניו קרדוזו דה ברוס, במסגרת חלוקת שטחי ברזיל לקפיטניות ב-1534, אך הוא לא יישב אותם. ניסיון ההתיישבות הרציני הראשון במקום נעשה בשנת 1603, אולם רק בשנת 1612, על גדת נהר סיארה, במקום השייך כיום בחלקו לאזור המוניציפלי של פורטלזה ובחלקו לזה של קאוקיה, נבנתה מצודת סאו סבסטיאו. המצודה הייתה למעשה ההתיישבות הראשונה במדינה.
השליטה באזור הייתה עילה לעימות ממושך בין הפורטוגזים לבין ההולנדים. האחרונים פלשו לאזור פעמיים, ופעמיים נהדפו. ההתיישבות בסיארה נתקלה בהתנגדות עזה מצד השבטים הילידים והיה עליה להתמודד גם עם פלישות של שודדי ים אירופאים. דווקא בנייתה של המצודה ההולנדית שוננבורך, במהלך אחת מן התקופות שבהן שלטו ההולנדים באזור, הקלה על המתיישבים את ההתמודדות עם שודדי הים. כך בפרט כאשר בשנת 1654, נכבשה המצודה על ידי הפורטוגזים והפכה ל"פורטלזה דה נוסה סניורה דה אסונסאו". ההולנדים ויתרו על שאיפותיהם הטריטוריאליות באזור בשנת 1661; מסביב למצודה שייסדו נבנתה העיר השנייה בסיארה, הלא היא פורטלזה. פורטלזה הייתה לבירתה של סיארה בתאריך 13 באפריל 1726, אחרי שגברה בקרב פוליטי על העיר אקירז.
במשך תקופת ברזיל הקולוניאלית עד 1799 הייתה סיארה כפופה לאחריותה של שכנתה פרנמבוקו. כפיפות זו, פוליטית ומנהלית, היוותה מכשול בפני פיתוחה. רק לאחר שהושווה מעמדה לאלה של שכנותיה הואצו תהליכי הפיתוח. בתקופת שלטונו של הקיסר דום פדרו השני נבנו בה תשתיות, התרבו קווי הטלפון ותאורת הגז הגיעה כמעט לכל מקום.
באותו זמן צמחה בסיארה תנועה חברתית בעלת חשיבות חברתית ופוליטית עצומה: "התנועה לביטול העבדות", אשר הצליחה להגשים את יעדה ביום 25 במרץ 1884, ארבע שנים לפני שאר חלקי ברזיל. העיר הראשונה בסיארה - וממילא בברזיל - אשר ביטלה את העבדות, הייתה ארקאפה, אשר שינתה את שמה לאחר מכן ל"רדונסאו" - גאולה.
ההיסטוריה של סיארה רצופה במאבקים פוליטיים אלימים. כך, לאורך תקופת הרפובליקה הראשונה. ואולם, התמורה הפוליטית הגלומה בחקיקת החוקה החדשה בשנת 1945 הביאה שלווה גם לסיארה. בשנת 1960 נחנך בה סכר אורוס, השווה בממדיו לסכר אסוואן, והוא מספק לה את מרבית מימיה. בשנת 1995 החלו עבודות בנייתו של סכר קסטניאו.

כלכלה

בעבר התבססה כלכלתה של סיארה על חקלאות. תחת המשטר הצבאי הוחל בתוכנית תיעוש. בתקופה זו החלו להתפתח בה תעשיות טקסטיל, נעליים ומזון. בשנות השמונים של המאה ה-20 נמצא נפט סמוך לחופיה סיארה. בשנת 1999 תפסה התעשייה 39.3% מן התוצר המקומי הגולמי. גם לתיירות מקום חשוב בכלכלת המדינה. בממוצע מבקרים בפורטלזה לבדה כחצי מיליון תיירים מדי שנה.
מרכיב משמעותי מהייצוא של סיארה הוא פלדה ומתכת.
את סיארה משרתים שני נמלים מרכזיים נמל פורטלזה ונמל פסם (Pecem).
שרמן אדמס

חייו

אדמס נולד בעיירה דובר שבורמונט והתחנך בבית ספר ציבורי בפרובידנס, בירת רוד איילנד. משם המשיך אדמס ללימודים בדארטמות' קולג', ולאחר הפסקה בת חצי שנה, במהלכה הצטרף לחיל הנחתים האמריקני במלחמת העולם הראשונה, סיים ב-1920 את לימודיו. לאחר מכן, פתח עסק לייצור נייר בלינקולן שבניו המפשייר.
ב-1923 נישא אדמס לרייצ'ל וייט. לזוג נולד בן אחד, סמואל, ושלוש בנות, ג'ין, שרה ומריון.
ב-1941 נכנס אדמס לפוליטיקה וב-1945 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של ניו המפשייר, וכיהן בקונגרס שנתיים. בתווך התמודד על המועמדות מטעם המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו המפשייר, אך הפסיד לצ'ארלס דייל.
ב-1949 התמנה אדמס למושל ניו המפשייר, שסבלה באותה תקופה, שנות אחר מלחמת העולם השנייה, ממיתון ולכן קרא לחסכנות במישור הפרטי והמדיני כאחד. בשל היות גמלאים חלק נכבד מאוכלוסיית המדינה, הוביל אדמס להגברת הרווחה מטעם המדינה ולחקיקה שתאפשר להם לזכות בביטוח פדרלי. ב-1950 הקים ועדה שתעגן את המלצותיו בחוק. בשנים 1951–1952 כיהן כיושב ראש ועידת המושלים של ארצות הברית ולקראת סוף כהונתו כמושל התבקש אדמס להתמנות לראש הסגל של הבית הלבן תחת הנשיא הרפובליקני הנבחר, דווייט אייזנהאואר.
ב-1953 התמנה לתפקיד. בתקופתו כראש הסגל, מלבד חברי הקבינט ומספר יועצים, עברו דרך משרדו כל הבקשות שהופנו לנשיא אייזנהאואר. ב-1958 אולץ אדמס לפרוש מתפקידו כשתת-ועדה בבית הנבחרים חשפה כי אדמס קיבל מעיל מצמר ויקוניה מצויה ושטיח אוריינטלי מברנרד גולדפיין, יצרן טקסטיל מבוסטון, אשר היה תחת חקירה בחשד להפרות סחר. בחקירתו בתת-הוועדה הואשם גולדפיין בביזיון הקונגרס כשסירב לענות לשאלות בנוגע לקשריו עם אדמס. 
בעקבות המקרה הסתיימה הקריירה הפוליטית של אדמס, שחזר לעיר לינקולן, ופתח עסק באתר הסקי על ההר לון. אדמס נפטר ב-1986 ונקבר בבית הקברות ריברסייד שבעיר.
נשק אוטומטי

המושג נשק אוטומטי מתייחס לרוב לכלי ירייה המשתמש באנרגיה הנוצרת בעת הירי כדי לפלוט את התרמיל הריק ולטעון כדור חדש.
בנשק אוטומטי הלחיצה על ההדק יורה את הכדור, פולטת את התרמיל הריק, הבריח חוזר אחורה מהגז או הרתע, ואז עם קפיץ חוזר קדימה, גורף כדור מהמחסנית ודוחף אותו אל בית הבליעה, ואם ההדק לחוץ - יורה אותו. סדרת הפעולות הללו חוזרת על עצמה עד לעזיבת ההדק או עד הפסקה באספקת התחמושת.
קיימים כלי נשק המכונים חצי אוטומטיים היורים כדור אחד עם כל סחיטת הדק וכלי נשק אוטומטיים היורים כדורים בזה אחר זה בקצב מהיר ("צרור") כל זמן שההדק סחוט, עד לסיום התחמושת. בכלי נשק מסוימים, דוגמת ה-M16 ניתן לבחור בין מצב פעולה חצי אוטומטי ואוטומטי. 
הנשק האוטומטי נע מתת-מקלעים קטנים דוגמת העוזי 9 מ"מ עד לתותחים אוטומטיים (כמו ה-M61 וולקן) השוקלים מאות קילוגרמים ויורים פגזים בקליבר של כ-20 עד 40 מ"מ בדרך כלל.
השימוש בנשק אוטומטי מוגבל במרבית המדינות המפותחות לגופים צבאיים וכוחות משטרה, אם כי תת-מקלעים נפוצים גם בקרב ארגוני פשע - הרוכשים אותם באופן בלתי חוקי.
Snapdeal

Snapdeal.com הוא שוק מקוון אשר משרדיו הראשיים בניו דלהי, הודו. החברה הוקמה בשנת 2010 על ידי קונאל באל (Kunal Bahl), בוגר וורטון ורוהיט בנסאל (Rohit Bansal) שלמד ב IITD (מכון טכנולוגי בדלהי).
האתר המקוון הצליח לצבור קהל משתמשים עצום במהירות ותוך שנתיים כבר היה ל-3 בגודלו בהודו (אחרי Amazon ו Flipkart) עם מעל 20 מיליון משתמשים ומעל 4 מיליון מוצרים למכירה.
מרוצי העקרב

מרוצי העקרב (באנגלית: The Scorpio Races) הוא ספר אשר נכתב על ידי הסופרת מגי סטיווטר וראה אור באנגלית בשנת 2011 ובעברית, תחת הוצאת כנרת, בשנת 2013. 
הספר זכה לביקורות משבחות מהניו יורק טיימס ומהגרדיאן.

תקציר העלילה

הספר עוסק בשתי דמויות שונות שמתחרות במרוצי העקרב. מרוצי העקרב הם מרוצים עקובים מדם המתקיימים על גבי סוסי מים - סוסים מיתולוגיים ואכזריים שיוצאים מתוך האוקיינוס אל האי תיסבי (שם מתרחשת העלילה) כל נובמבר.  כאשר כל אחת מן הדמויות זקוקה לניצחון באופן נואש.
קייט קונולי איבדה את הוריה שנה קודם לכן,  והיא זקוקה לניצחון כדי שתוכל לחיות את חייה ללא דאגות כלכליות ולשלם את שכר ביתה המט ליפול, שאם לא כן תגורש ממנו, היא גם מקווה שהשתתפותה במירוצים תעכב ותמנע את עזיבתו של גייב אחיה. 
מנגד ניצב שון קנדריק, זוכה ארבע שנים ברציפות במרוצים, ושהפעם זקוק לניצחון יותר מתמיד, כדי שיוכל לרכוש את סוס המים קור, אליו הוא קשור בכל ליבו, ממעבידו.
השניים מודעים לקונפליקט ועדיין מפתחים מערכת יחסים רומנטית המובילה למפנה בסוף הסיפור.

הסוגה

מבקרים התקשו לקבוע את אופי הסוגה של הסיפור כיוון שעל אף שהספר כולל אלמנטים מעולם הפנטזיה והעל טבעי, אלו הם לא האלמנטים המרכזיים בסיפור, שכולל בין היתר אלמנטים מז'אנרים כמו אימה, מתח, מסתורין, פעולה, רומנטיקה והתבגרות.
פלך טביליסי

חלוקה דמוגרפית

בשנת 1897 נספרו בפלך טביליסי 1,051,032 איש, כ-20% מהם בהתיישבות עירונית. החלוקה האתנית שלהם הייתה: 44.3% גאורגים, 18.7% ארמנים, 10.2% אזרים, 9.7% רוסים כולל אוקראינים ומאמינים ותיקים, ‏6.4% אוסטים, 3.2% (אווארים קווקזים), 2.6% יוונים, 2.4% טורקים ועוד. מעל למחצית מהאוכלוסייה דבקה בכנסייה המזרחית, יתר המיעוטים היו בעיקר מוסלמים, קתולים ויהודים.
O heilges Geist- und Wasserbad, רי"ב 165

O heilges Geist- und Wasserbad (בעברית: הו מרחץ קדוש של רוח ומים) רי"ב 165, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה לראשונה ב-16 ביוני 1715, לכבוד חג השילוש הקדוש.

היסטוריה ומילים

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה השנייה שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 31.
סדר הקריאה לחג כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ומהבשורה על פי יוחנן בהם מתוארת פגישתו הראשונה של ניקודמוס עם ישו, שבה הם דנים על הטבילה לנצרות. הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו והיא מתייחסת לנושא הטבילה ולקשר שנוצר כך בין המאמין לבין ישו. כמו כן, היא עוסקת בגאולה הבאה על ידי מותו של ישו. אזכור נוסף לסדר הקריאה הוא נחש הנחושת שמוזכר בשיחת ישו עם ניקודמוס ופרנק מרחיב את ההתייחסות גם לנחש הקדמוני שמסמל את החטא הקדמון. החלק האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני של המשורר הגרמני בן המאה ה-16, לודוויג הלמבולד (Ludwig Helmbold).
כמו קנטטות אחרות שלו מתקופת ויימאר, הוא ביצע את הקנטטה פעם נוספת בעת עבודתו בלייפציג, באותו מועד בשנת 1724. הפרטיטורה המקורית ששרדה היא מהביצוע בלייפציג, בעוד זאת של הביצוע הראשון אבדה.

הקלטות

היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-7 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון גוסטב ליאונהארדט (ב-1987), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
המנון רומניה

"התעורר, רומני!" (ברומנית: "Deşteaptă-te, române"), הוא ההמנון הלאומי של רומניה החל משנת 1989, לאחר המהפכה הרומנית.
המילים נכתבו על ידי אנדרי מורשנו (1816-1863). הלחן מיוחס למוזיקאי ולסופר אנטון פאן והוא כנראה ממקור טורקי או יווני. ההמנון נכתב ופורסם בזמן מהפכת 1848, בשם "קול מהדהד" ("Un răsunet") והותאם ללחן על ידי תלמידו של אנטון פאן, גאורגה אוצ'נסקו. המועד 29 ביולי ברומניה נחשב "יום ההמנון הלאומי". המנון זה שימש גם כהמנון של מולדובה במשך כמה שנים, עד שהוחלף ב-1994.
דונאטוס, רוזן הסן

ביוגרפיה

דונאטוס נולד ב-17 באוקטובר 1966 בקיל, למוריץ, רוזן הסן ולטטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש. דונאטוס הוא נין של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, ובן נין של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה, אומברטו הראשון, מלך איטליה וניקולא הראשון, מלך מונטנגרו.
בשנת 1968 מת לודוויג, נסיך הסן, אשר היה ראש בית הסן-דרמשטדט ואשר אימץ את אביו ללא יורשים, ובעקבות כך איחד סבו את בית הסן. בשנת 1980 מת סבו פיליפ, רוזן הסן, ואביו מוריץ, רוזן הסן הפך לראש בית הסן.
ב-25 באפריל 2003 התחתן דונאטוס עם פלוריה פרנציסקה מארי לואיזה אריקה פון פאבר, רוזנת קסטל, וב-17 במאי נערך טקס החתונה הדתי בארמון פרידריכסהוף לשעבר בקרונברג (כיום מלון יוקרה ומסלול גולף), שבו התגוררה הקיסרית ויקטוריה בתקופת אלמנותה, בהשתתפות 300 מוזמנים, ובהם קרוליין, נסיכת הנובר, בנדיקט, נסיכת דנמרק, אנה מריה, מלכת יוון וגלוריה, נסיכת טורן וטקסיס.
בשנת 2013 מת אביו מוריץ, רוזן הסן, ודונאטוס ירש את תאריו ואת ראשות בית הסן. בנוסף דונאטוס מנהל את יקב "נסיך הסן", ואשר כולל גם כרם בשטח של 45 דונם.