google/wiki40b huggingface dataset:
מתיו ביינטון

ביוגרפיה

ביינטון נולד בסאות'אנד-און-סי שבאסקס. הוא הצעיר במשפחה בת שלושה בנים. הוא למד בבית הספר התיכון לבנים בסאות'אנד. הוא סיים תואר בהצטיינות בבית הספר למשחק Rose Bruford College of Speech and Drama, ואחר כך למד בבית הספר פיליפ גולייה בפריז. בראיון לעיתון "מטרו" הסביר ביינטון, "החוש הטבעי שלי להופיע הגיע מכך שהייתי מצחיק את בני המשפחה שלי, תמיד נמשכתי לצד המצחיק של הדברים. קומדיה היא באמת מתגמלת".

משחק וכתיבה

ב-2009 השתתף ביינטון בווידאו קליפ של השיר "No Kind Words" של להקת The Maccabees, לצדו של מתיו הורן.
ביינטון שיתף פעולה עם חברו ג'יימס קורדן, ששיחק לצדו בסדרה הקומית "גאווין וסטייסי" והשניים יצרו, כתבו וכיכבו בסדרה "האנשים הלא נכונים" עבור ערוץ BBC Two שעלתה לשידור בסתיו 2013. הסדרה הופקה בשיתוף חברת הולו בארצות הברית, שם שודרה לראשונה בנובמבר 2013. הסדרה בת שישה הפרקים זכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית, הסיקוול בשני חלקים ששודר בדצמבר 2014 זכה אף הוא להצלחה.
ביינטון מוכר כאחד מכוכבי סדרת הטלוויזיה לילדים בשם "Horrible Histories", והופיע בכל חמש העונות של הסדרה כזמר, כשחקן ולעיתים ככותב. תפקידים בולטים נוספים שלו היו בדמות דינו בסדרה "גאווין וסטייסי" ובתפקיד כריס בסיטקום "מרגל" בכיכובו של דארן בויד.
יחד עם חמישה שחקני הסדרה "Horrible Histories" בוינטון הוא יוצר, כותב וכוכב הסדרה "Yonderland", סדרת פנטזיה משפחתית קומית ששודרה לראשונה בערוץ Sky1 ב-10 בנובמבר 2013. הוא כיכב עם אותה חבורה בסרט הקומי של ה-BBC "ביל שייקספיר" המבוסס באופן חופשי על חייו של ויליאם שייקספיר הצעיר. סרט ההרפתקאות הקומי מתאר את המעבר של ביל שייקספיר ללונדון כדי להגשים את חלומו ולהיות מחזאי.
ב-2013 הופיע ביינטון בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, וכיכב בהצגת הבכורה העולמית של המחזה "Holes" מאת טום בסדן. בקיץ 2014 שיחק שוב באותו תפקיד בהפקה מחודשת של המחזה שהועלתה בלונדון.
בסוף 2015 גילם ביינטון תפקיד כפול של ג'יימי וינטון ואחיו התאום הרשע אריאל קונרוי במיני-סדרה מסוגת דרמה קומית מדע בדיונית בשם "אתה אני והאפוקליפסה".

מוזיקה

ביינטון היה חבר בלהקה Special Benny כזמר, גיטריסט ובסיסט. ב-2010 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "Toys". עוד הופיע כסולן בשם הבמה Dog Ears. תקליט ה-EP שלו "So It Goes" יצא לאור בנובמבר 2011. והוא כולל ארבעה שירים פרי עטו.

חיים אישיים

ביינטון נשוי להיסטוריונית הקולנוע קלי רובינסון. לבני הזוג יש בן שנולד ב-2011, ובת בשם איידה.

פרסים ומועמדויות

ב-2012 היה ביינטון מועמד לפרס Children's BAFTA לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בעונה הרביעית של הסדרה "Horrible Histories".
ב-2013 זכה ביינטון יחד עם קורדן וטום בסדן בפרס Royal Television Society לכותב הקומדיה הטוב ביותר על הסדרה "האנשים הלא נכונים". ב-2014 היו ביינטון וקורדן מועמדים לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה באותה קטגוריה, והיו מועמדים לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר.
המפלגה העממית-מהפכנית האתיופית

היסטוריה

היחאפה הוקם ב-1972 על ידי סטודנטים ואנשי צבא שדגלו באידאולוגיה מרקסיסטית-לניניסטית. אחרי הדחתו של הקיסר היילה סלאסי ב-1974 פרץ סכסוך אידאולוגי-פוליטי בין היחאפה לבין יריבו המרקסיסטי העיקרי המאיסון. המאיסון תמך בדרג ובמנגיסטו, ואילו היחאפה התנגד לו וטען שהדרג רחוק מיצירת "רפובליקה עממית", שהוא גוף פשיסטי ולמעשה חטף את המהפכה לידיו. הסכסוך הפוליטי-אידאולוגי הגיע לסכסוך אלים, היחאפה הקים זרוע צבאית בשם "הצבא העממי-מהפכני האתיופי", שיא האלימות בין שתי הקבוצות התרחש ב-1976 כאשר היחאפה החל לבצע התקפות כנגד מבני ציבור ופקידי דרג בכירים. בתגובה לכך הדרג האשים את היחאפה בטרור לבן נגדו והחל טרור האדום כנגד היחאפה וארגוני גרילה אחרים, הטרור האדום היה פעולה אכזרית להשמדת כל התומכים של המפלגה, בתחילה עם עזרה מהמאיסון ופקידי ממשלה מקומיים. לאחר הטרור האדום המפלגה לא יכלה להתאושש למרות שהמפלגה הצליחה לשגר התקפות קטנות ולא משמעותיות, חלק מן הזרוע הצבאית של היחאפה פרש ממנה והקים את התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית בשנת 1980 ופעל יחד עם הוויאנה ושאר המפלגה פעלה יחד עם היריבה המאיסון שהפנתה עורף לדרג.
היחאפה הוא חלק ממפלגת כוחות האיחוד הדמוקרטי-אתיופי.
ראש ממשלת מצרים

סמכויות

על פי תיקונים לחוקה המצרית מ-1980, הנשיא עוסק בענייני חוץ וביטחון בעוד שראש הממשלה אחראי על מדיניות הפנים והכלכלה. ראש הממשלה מתמנה על ידי הנשיא. ראש הממשלה אחראי לניסוח מדיניות הממשלה במגוון נושאים, והוא האחראי לניהולם הסדיר של משרדי הממשלה.

ממלכת מצרים (1922–1953)

בית מלוכה:
1922 פואד הראשון
1936 פארוק
ראשי ממשלה:
1942 מוסטפא אל נחאס (וואפד - בלחץ בריטי)
1944 אחמד מאהר ("הגוש הסעדי" זמן קצר, נרצח)
1945 מחמוד פהאמי אל-נוקראשי ("הגוש הסעדי")
1946 איסמעיל צידקי (לא מפלגתי, 8 חודשים)
1946 מחמוד פהאמי אל-נוקראשי (הגוש הסעדי)
1950 מוסטפא אל נחאס (וואפד)
נשיקה בחצות

עלילה

מילדותה, קייטי פרייס חיה עם רגישות מסכנת חיים לאור השמש הנגרמת על ידי מחלה גנטית נדירה, קסרודרמה פיגמנטוזום. במשך היום היא שוכבת בבית, ואביה, ג'ק, וחברתה הטובה מורגן משמשים לה כחברה. קייטי יוצאת מביתה כל לילה ומנגנת בגיטרה בתחנת הרכבת המקומית.
לילה אחד, היא פוגשת בחור בו היא מאוהבת בסתר זמן רב, צ'ארלי, בעת שניגנה בגיטרה בתחנת הרכבת. קייטי נלחצת ובורחת מהמקום, ושוכחת בתחנת הרכבת את המחברת בה היא כותבת את השירים שלה. צ'ארלי שומר את המחברת, ומחזיר לה אותה למחרת.
השניים מתאהבים ומתחילים לצאת יחד בלילות, אך קייטי עדיין לא מספרת לצ'ארלי על מחלתה, למרות אזהרותיו של אביה. לילה אחד צ'ארלי לוקח את קייטי לסיאטל, קייטי מופיעה עם גיטרה ברחוב, ולאחר מכן הם הולכים לשחות באגם. קייטי לא שמה לב לפני שהשמש התחילה לזרוח, והגיעה לביתה לאחר שנחשפה קצת לשמש.
חשיפת השמש פגעה בקייטי, והיא חלתה בסרטן עור שהתפשט במהירות. היא מחליטה לצאת לשיט עם צ'ארלי ולבלות איתו את ימיה האחרונים. היא כותבת לו שיר ומשכנעת אותו לחזור להתחרות בשחייה.
לאחר מותה, ג'ק אומר לצ'ארלי כי קייטי רצתה שהוא ישמור את מחברת השירים שלה. כשצ'ארלי פותח את המחברת הוא מוצא בתוכה מכתב פרידה מרגש שכתבה לו קייטי, ובו היא מעודדת אותו להלחם למען חלומותיו ושיזכור תמיד שהיא עדיין אוהבת אותו.
צאפיה זע'לול

קורות חייה

צאפיה זע'לול נולדה בשנת 1877 למשפחה מן האליטה העות'מאנית-מצרית הישנה. אביה, מוסטפא פהמי, היה ראש ממשלת מצרים הקולוניאלית במשך 13 שנה.
כשהייתה בת 18, נישאה צאפיה לסעד זע'לול, שהיה אז בן 36. הסופר קאסם אמין הוא שהכיר בין השניים. סעד היה ממעמד הפלאחים, ולא היה נהוג באותה תקופה שבת ממשפחת האליטות תתחתן עם גבר ממעמד זה, אולם אביה נתן את ברכתו.
סעד היה למנהיג המאבק נגד הקולוניאליזם הבריטי, וצאפיה לא נשארה בצלו, אלא השתתפה ותמכה במהומות 1919 כבר בתחילתם. למעשה, כשסעד הוגלה בשל פעילותו, הפכה צאפיה לדמות מרכזית במפלגת אל-ופד החדשה, וביתה היה למעין מטה של פעילי המהפכה. ממעמד מנהיגות זה, היא המשיכה לייעץ לבעלה מרחוק, ולייצג אותו בקרב חברי המפלגה.
הנשים המצריות באותה תקופה התנגדו לחוקים הבריטיים בכמה דרכים: חרם כלכלי, שביתות, והפצת חומרים כתובים נגד הקולוניאליזם הבריטי. השתתפות הנשים במהומות 1919 היה לאירוע המכונן לחיבור בין התנועה הפמיניסטית המצרית, שהייתה בפריחה, לבין התנועה הלאומית. המרד נתן במה בפעם הראשונה להשמעת קולות של נשים במרחב הציבורי, ובאופן שהתקבל מתוך הסולידריות הרווחת בין הקבוצות.
בכך הייתה צאפיה למנהיגה בשתי החזיתות. היא ארגנה הפגנה גדולה נגד הקולוניאליזם של 500 נשים, אשר יצאו מביתה של הודא שעראווי, ולאחר מכן המשיכה לארח את הפעילות בביתה. היא נודעה כדמות אם לפוליטיקה הרדיקלית המתפתחת בארצה, ונקראה "אם המצרים", וביתה נקרא "בית האומה". באותה תקופת גלות של סעד, היא גם נסעה לפגוש אותו בלונדון ובפריז כדי לבקש תמיכה לעצמאות מצרים. בחזרה במצרים, הייתה נואמת, כותבת עתירות ועלונים, ומעודדת את חבריה וחברותיה למאבק. כשסעד ועמיתיו היו במעצר לפני שהוגלה, היא סייעה לנשותיהם של העצורים להבריח אליהם פתקים. כשהדבר התגלה, הועברו הגברים לכלא אחר, אך גם לשם הצליחה צאפיה להיכנס, כשהיא מחופשת לאישה זקנה, ובמשך כשעה דיברה עם המהפכנים, הרגיעה ועודדה אותם.
ב-1922, כאשר בריטניה הכריזה באופן חד-צדדי על עצמאות מצרים, נערכו בחירות לשלטון ומפלגתו של סעד זכתה בניצחון סוחף, והוא נהייה ראש הממשלה הראשון של מצרים העצמאית. היא הייתה רעיית מנהיג מצרים הראשונה להופיע בציבור ללא כיסוי ראש. היא נותרה כדמות בעלת השפעה פוליטית, וכשסעד נפטר בשנת 1927, היא עמדה במרכז בחירת יורשו לתפקיד. גם בשנים אלה, עמדה צאפיה בראש פלג הנשים באל-ופד, ופעלה למען זכויות נשים, למרות אזהרות שקבלה מראש הממשלה המכהן, איסמעיל צידקי, להפסיק. אך ב-1937 החליטה לפרוש מחיי הציבור, בעקבות קרע במפלגה.
צאפיה זע'לול נפטרה ב-12 בינואר 1946.
מלאכת טווה

מְלֶאכֶת הַטּוֹוֶה היא אחת מל"ט מלאכות שבת, כמו שאר המלאכות היא מלאכה אותה עשו במשכן, בה טוו את סיבי הצמר עד שעשו ממנו חוט, שמוכן לטוויה במלאכת המשכן. טווייה היא התהליך בו נשזרים סיבים לכדי חוטים. הטווייה נעשית על ידי פיתול סיבים סביב עצמם עד כדי יצירת חוט.

הגדרת המלאכה

לפי שיטת הרמב"ם, גם עשיית לבד, היא תולדת טווה.

שיטת הראב"ד

הראב"ד מפרש את המונח "לבד" כצמר מלובן ומנופץ ששוטחים אותו על גבי בגד, ושכבה על שכבה עד שנעשה עבה, מרטיבים במים. אחר כך מקפלים עליו בגד אחד, עד שנמצא בגד מלמעלה ומלמטה וביניהם שכבה של מוך עבה. 
על פי הראב"ד פעולה זו אינה מלאכת טווה, הוא חולק על הרמב"ם וסבור שפעולה זו היא תולדה של מלאכת בונה.

שיטת הרמב"ם

על פי פרשנים אחרים המקבלים את דברי הרמב"ם, לבד זה אינו כפי שהגדירו הראב"ד, אלא מדובר ביריעה של צמר דחוס (או סיבי שיער אחרים) שאינם טוויים ואינם ארוגים אלא אחוזים יחדיו, מרדדים את הצמר עד שנעשה יריעה של צמר ועדיין היריעה רפויה ולא ראוי להשתמש בה עד שהצמר מתקשה ומתאחד ונעשה חזק כאריג, (הגורמים לחיזוקו והידוקו של הצמר עד שנעשה טוב ויפה הם לחץ, חום, חיכוך, ולחות), ולכן העושה את הלבד נחשב כאילו טווה, כי העיקרון במלאכת טוויה הוא אחיזת ואיחוד סיבי הצמר זה בזה עד שנעשה חוט. גם העושה לבד פעולתו דומה כי הוא מאחז ומקשר סיבי צמר זה בזה עד שנעשים יריעה. אופן אחיזת הסיבים זה בזה והתקשרותם בעשיית לבד על ידי דחיסה שונה מאשר בעשיית החוט, שם הסיבים מתקשרים ומתאחזים כי האדם סובב ומגלגל אותם זה עם זה. תוצר הטוויה הוא חוט ותוצר הלבד הוא יריעה. 
לפי זה, ייתכן כי אין למעשה מחלוקת בין הראב"ד והרמב"ם.
יוסף נסים

ביוגרפיה

נסים נולד בתל אביב למשפחה שעלתה מיוון בשנת 1932. במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, למד לתואר שני בניהול וכלכלה באוניברסיטה העברית. בשנת 1985 סיים את שירותו הצבאי ופנה לעולם העסקים בו ביצע תפקידי שווק בחברת אלול טכנולוגיות. החל משנת 1990 שימש כמנכ"ל חברת סייפן מכשירי דיוק, אשר רכשה את חברת קרמירה אותה ניהל ביחד עם סייפן.
בשנת 1996 הצטרף למכבי שירותי בריאות במסגרתה ביצע 6 תפקידי ניהול בכירים הכוללים ניהול מחוזות, הקמת וניהול אגף הרכש, ניהול אגף משאבי אנוש וראש מחוז השרון בתפקידו האחרון. במשך למעלה מעשר שנים שימש כיו"ר ועדת המכרזים בנוסף על תפקידיו הניהוליים.
כיום עצמאי ובעל חברת ייעוץ בתחום המכרזים.

צה"ל

במלחמת יום הכיפורים היה סגן מפקד גדוד 74 בחטיבה 188. לחם עם החטיבה ברמת הגולן בקרבות הבלימה הקשים. ב-21 באוקטובר פיקד על כוח הטנקים שהשתתף במבצע קינוח, המבצע לכיבוש החרמון מידי הסורים. במהלך הפעולה נפצע קשה. על פועלו במלחמה קיבל את עיטור המופת.
לאחר פציעתו הקשה במלחמת יום הכיפורים חזר לתפקידי מטה שונים במסגרת המטה הכללי וחיל השריון. שימש כנספח יבשה הראשון של צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון ונטל חלק בצוות השיתוף פעולה אסטרטגי עם צבא ארצות הברית. במהלך שירותו במטכ"ל התמנה בין היתר כמפקד היחידה לשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית. במסגרת תפקידו ביצע תרגילים משותפים עם צבא ארצות הברית ושימש כמפקד מרכז ההתראה של צה"ל (כאיש מילואים) במלחמת המפרץ הראשונה.
מנוע דלק מוצק

מנוע דלק מוצק (מכונה גם מנוע הודף מוצק) הוא מנוע הפועל על דלק מוצק / מחמצן מוצק, ומשמש רקטות, טילים ומשגרי לוויינים וחלליות. מנועים מסוג זה הופיעו לראשונה בזיקוקין די-נור שהומצאו על ידי הסינים במאה ה-12 לצרכים פולחנים ואחר כך השתמשו בהם ברקטות ללחימה במאה ה-13. כל הרקטות עד למאה ה-20 פעלו על סוג כלשהו של מנוע דלק מוצק או אבקת נפץ. מנועי דלק מוצק נחשבים כבטוחים ואמינים עקב ההיסטוריה הארוכה והתכנון הפשוט שלהם.
יתרון נוסף של מנועי דלק מוצק הוא שאין צורך בתדלוק סמוך לזמן השיגור, בניגוד למנועי דלק נוזלי, בהם אחסון דלק במיכל לאורך זמן גורם לקורוזיה חריפה. יתרון זה משפר את מבצעיות המערכת עקב זמן הכנה קצר לשיגור.
החיסרון של הנעה בדלק מוצק הוא הקושי לשלוט בבערה או להפסיק אותה לפני סיומה (מכונה נקודת הקיטעון) על פי תוכנית הטיסה.

אופן הפעולה

המנוע מורכב ממעטפת גלילית העשויה לרוב ממתכת אלומיניום, ומצידה הפנימי גרעין דלק מוצק הכולל דלק, מחמצן ומאגד. בין גרעין המנוע לבין המעטפת ישנה שכבה מבודדת (liner). בראש המנוע מורכב מצת וקצהו השני מורכב נחיר הפליטה. בעת הפעלת המצת שכבת הדלק החשופה נשרפת ונפלטת מנחיר הפליטה.
טורק (יישוב)

תולדות היישוב

טורק נזכרת לראשונה בשנת 1136, ובשנת 1341 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי טורק

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-2,700 יהודים, מתוך כ-9,900 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בה מעשי שוד ורצח של יהודים, תוך שריפת אחד מבתי הכנסת בעיר על המתפללים שהיו בו. בנובמבר 1939 שולחו כ-700 יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבוכניה.
מפברואר ועד יולי 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם ביישוב. ב-1 באוקטובר 1941, יום כיפור תש"ב, גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו הכפרי שהוקם בקובלה פנסקיה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
אדם גרגורי

חיים וקריירה

גרגורי נולד בסינסינטי, אוהיו, הצעיר מתוך 3 ילדים. גרגורי סיים את לימודיו התיכוניים ב-2006, התקבל לאוניברסיטת צפון קנטאקי אבל נשר מהלימודים כדי להיות שחקן. הוא נשוי מאז פברואר 2010 לשרידן ניקול ולהם בן.
גרגורי הופיע כחבר לשעבר של אשלי טיסדייל בקליפ השיר "It's Alright, It's OK". 
באוגוסט 2010 לוהק כתומאס פורסטר החדש בתוכנית היפים והאמיצים, המשודרת בערוץ CBS, ולקח את התפקיד מדרו טיילר בל. הוא שיחק בתוכנית במשך כ-3 שנים אבל דמותו הוצאה מהתוכנית ב-2013.
ב-2014 שיחק בתפקיד הראשי בסרט קדושים וחיילים: האינסוף.
גרגורי מדגמן ל"נו מודלס" ומתאמן באיגרוף.
המפלצות שלי

תקציר העלילה

משפחת קרלסון חוזרת מאנגליה, ואדי, הילד של המשפחה מגלה שיש להם מרתף ושם יש מפלצות, והם נהפכים להיות חברים. המפלצות עושות להם הרבה צרות, אבא של אדי, אמא של אדי ואנג'לה, אחות של אדי, שונאים את המפלצות אך במהלך הסדרה מתחילים להסתדר אחד עם השניים.
נורמות קבוצה

נורמות קבוצה משמשות בתורת המבחנים כאשר ציונו של התלמיד מפורש ביחס לביצועי תלמידים אחרים שעברו את המבחן בעבר. קבוצת התלמידים שעברה את המבחן בעבר נקראת "קבוצת הנורמה". כאשר מחנך יאמר שתלמיד קיבל ציון במאון ה-90 במבחן הישגים ארצי, הכוונה היא שביצועי התלמיד עלו על ביצועיהם של 90% מחברי קבוצת הביקורת. ביצועי התלמיד מושווים לביצועי תלמידים אחרים.
"קבוצת הנורמה" אינה הכיתה או בית הספר אליהם משתייך הילד. הכוונה היא לקבוצת תלמידים שעליהם נבנה ותוכנן המבחן, שמהווים מדגם מייצג של תלמידי האזור או המדינה.
כדי לקבוע ביתר דיוק את מיקומו של התלמיד ביחס לקבוצת הנורמה (מדגם תיקנון) יש להפוך את ציון הגלם למדד יחסי. המאפשר להשוותו לאחרים, וכן להשוות בין הישגים של אותו התלמיד במבחנים שונים.
הציונים היחסיים הנפוצים ביותר הם ציוני תקן, שמבטאים את המרחק שבין ציון הגלם של התלמיד לבין הממוצע ביחידות של סטיות תקן. כל ציון גלם ששווה בדיוק לממוצע הקבוצה מקבל את הציון אפס. מי שציונו הוא סטיית תקן אחת מעל לממוצע יקבל את הציון +1, ומי שציונו חצי סטיית תקן מתחת למוצע יקבל את הציון 0.5-. מכיוון שהערכים השליליים יוצרים קושי בדיווח הציונים (וכן קושי פסיכולוגי), בדרך כלל מבצעים טרנספורמציה (ממוצע 500 וסטיית תקן היא 100, כמו במבחן פסיכומטרי).
וסטפורט (אמסטרדם)

היסטוריה

רובע ווסטפורט הוא אחד ממחוזות אמסטרדם מאז שנת 1990 אך בניגוד לרבעים אחרים הוא מעולם לא היה רובע עצמאי עם עירייה ודירקטוריון המקבלים החלטות שונות, הרובע קיבל שירותים מהמועצת העיר המרכזית.
בתאריך 1 בינואר שנת 2015 הפך לנמל האוטונומי של אמסטרדם ובנוסף הועברו אליו מספר בתי עסק מדרום העיר.
אבא קונסטנטין שפירא

ביוגרפיה

נולד בגרודנו שבאימפריה הרוסית. קיבל השכלה תורנית. בבית המדרש התחבר עם אברהם שלום פרידברג, חברות שהחזיקה מעמד עד מותו. שפירא התוודע לספרות חולין וניסה לכתוב שירה. אביו שגילה זאת הענישו בחומרה, ולכן ברח מהבית, עזב את מנהגי הדת והפך למשכיל. לצורך פרנסה למד צילום, שהה זמן מה בווינה, וכששמע על משרת צלם בסנקט פטרבורג, מיהר לשם, אולם עד שהגיע המשרה אוישה. לאחר תקופה שבה היה מובטל התקבל לעבודה אצל צלם יהודי, וכעבור כשנתיים שבהן התפרסם, הפך לצלם עצמאי. במהלך התקופה, כאשר חלה וחשש שקצו קרב, המיר בהשפעת בת-זוגו הנוצרייה את דתו, אולם שמר על קשר עם היהדות והיהודים, ובביתו התארחו סופרים ואנשי רוח רוסים ויהודים.
נולדו לו שני בנים שהוטבלו בינקותם. נפטר בסנקט פטרבורג ונקבר כנוצרי בכפר שממנו באה אשתו. הוריש חלק ניכר מרכושו לטובת "הוועד האודסאי", שתמך במושבות העלייה הראשונה.
שיריו שייכים לזרם "שירת חיבת ציון" הציוני, שירה עברית הממוקמת בין "ההשכלה" ו"התחייה".
משיריו הידועים: "בשדמות בית לחם" ו"קבר רחל" (על רחל אמנו).
רמקול

רמקול (הלחם של המילים "רם" ו"קול") הוא מתמר המשמש להפיכת אותות חשמליים לצלילים שניתן לשמוע.

סוגים

עם הזמן התפתחו אמצעי השמע ונוצרו מספר שיפורים. אחד השיפורים הוא להפריד את תחומי התדרים השונים לרמקולים ייעודיים שכן קשה לתכנן רמקול בודד שיחולל את כל תחום התדרים באיכות גבוהה. לצלילים הנמוכים (תדירות נמוכה) יש אורך גל גדול, ולכן נדרשת הזרמה גדולה של אוויר שאיננה אפשרית ברמקול קטן. לשם כך נבנה הוופר (woofer) - רמקול גדול יחסית המסוגל להזרים הרבה אוויר. עבור צלילים בתדרים גבוהים (מאוד מהירים) יש צורך להניע את הממברנה במהירות גבוהה, בעיה קשה עבור רמקול רגיל. לשם כך המציאו את הטוויטר (tweeter) - רמקול קטן יחסית אשר מסוגל לנוע בתדירויות גבוהות ולהשמיע צלילים גבוהים באיכות טובה.

וופר

הוופר הוא אלמנט המשמש לשמיעת הצלילים הנמוכים, בדרך כלל בין 40 הרץ לבין כמה קילו-הרץ בודדים. סאב-וופר הוא אלמנט המשמיע צלילים אף יותר נמוכים מהוופר הרגיל, אך שמו נטמע בתור האלמנט היחיד האחראי לתדרים נמוכים.
מקורו של השם הוא מאנגלית - Woofer - כמו כלב המשמיע קולות נמוכים של נביחות (Woof).
מבנה הוופר מורכב כך שבמרכזו יש שדה מגנטי חזק, ובתוכו סליל. כאשר מזרימים לסליל זרם בתדירות מסוימת, הסליל זז בהתאם לשדה המגנטי ויוצר תנועה בקונוס האלמנט כך שמתקבל צליל בתדירות המתאימה.
קיימים וופרים שונים המסוגלים להשמיע טווחי תדרים שונים, התלויים בשיטה שבה מונעים מגע של הסליל עם המגנט עצמו, ובמשתנים כגון גודל הקונוס, חוזק ומשקל המגנט וחופש התנועה שניתן לקונוס.

טוויטר

הטוויטר הוא אלמנט לשמיעת הצלילים הגבוהים, בדרך כלל בין 2 קילו-הרץ לבין 20 קילו-הרץ.
בעבר היו נוהגים לייצר טוויטרים כוופרים מוקטנים, אבל עם הזמן התברר שההתנגדות גדולה מדי ומגבילה את הטוויטר, שאמור לבצע רעידות קטנות באוויר כדי ליצור קול בתדרים גבוהים, ולכן כיום טוויטרים בנויים בצורת כיפה, ופועלים באופן דומה לוופר אך נתקלים בפחות התנגדות. סוג נוסף של טוויטר נפוץ היום הוא מסוג רצועה. טוויטר זה פועל בשיטה שונה מהטוויטרים המפורטים למעלה אך עקרון הפעולה שלו מתבסס על שדה מגנטי על מנת ליצור תנודה.

מיד-ריינג'

המיד ריינג' (mid-range) מיועד להשמיע את טווח התדרים בין הוופר לטוויטר, בדרך כלל בין 500 הרץ ל-5 קילו-הרץ.
יש שני סוגים של מיד ריינג':, האחד הוא מסוג הקונוס הפועל באופן דומה לוופר, השני הוא מסוג הכיפה שהוזכר אצל הטוויטר ופועל באופן זהה.
אלמנט המיד ריינג' נמצא רק במערכות שמע שבהן שלושה אלמנטים או יותר, מפני שכאשר משתמשים רק בשני רמקולים רוצים לכסות את תחום התדרים המרבי ולכן ישתמשו בוופר ובטוויטר.

פול-ריינג'

הפול ריינג' הוא אלמנט המשמש למערכות בעלות אלמנט אחד בלבד לכל יחידה. הפול-ריינג' מיועד להשמיע את טווח התדרים המרבי שאלמנט יחיד יכול להפיק ולכן התדרים הקיצוניים סובלים מחוסר יעילות בהשמעתם.

ביי-אמפ

כאשר התקדמה הטכנולוגיה התברר שגם למגברים יש קושי לייצר הספק שיפיק צליל מספיק חזק וטוב מכל האלמנטים ולכן יצרו את טכנולוגיית הביי-אמפ (bi-amp, קיצור של bi amplification). טכנולוגיה זו מאפשרת לחבר מגבר נפרד לכל אלמנט או למספר אלמנטים המפיקים תחומי תדרים שונים, וכך לקבל צליל חזק יותר ואיכותי יותר. החיסרון בטכנולוגיה זו הוא הסרבול המתקבל: יש להוסיף מכשיר המפריד בין הצלילים על מנת לשלוח לכל מגבר את תחום התדרים המתאים לו.
אלקאיוס

פעילותו הצבאית והפוליטית

אלקאיוס נטל חלק פעיל, כמו משוררים אחרים, במלחמה שניטשה בין עירו לבין אתונה בין השנים 608 ו-606 לפנה"ס. הוא השתייך למעמד האריסטוקרטי שבמיטילנה, מה שסיבך אותו לא פעם במצבים עדינים ומורכבים. הוא התבצר בעמדתו מול הסיעה הטיראנית, הספק-דמוקרטית, שבעיר, זו שהגדירה עצמה כקולו של העם, ובשל כך נאלץ, כמו רבים אחרים, לצאת לגלות.
בתקופת גלותו שירת אלקאיוס כלוחם שכיר בצבאות זרים, ובדומה לו, אחיו. ואף השתתף בניסיון פיזי-צבאי של קבוצת הגולים לשוב בחזרה למיטילנה. מהלך זה זכה לביטוי בכמה מיצירותיו, שם הוא תוקף את השליט המיטילני פיתאקוס, אשר הכשיל את ניסיונו לשוב לעיר מולדתו.

יצירתו

יצירותיו נתפרסמו מציטטות שנודעו בחיבוריהם של יוצרים שונים, כגון המשפט: "ההגנה המבוצרת ביותר של עיר הפוליס היא חזית הלוחמים האזרחים שבה".
נושאי יצירותיו היו מגוונים, וביניהם נמצא שירי הלל לאלים, מכתמים פוליטיים, לעיתים בעלי גוון אישי מאוד, וכן שירי אהבה ויין, כאלה שהוקראו בקול וברגש ב"סימפוסיום" האפלטוני.
מיצירותיו נותרו רק קטעים בודדים, ואלה מצאו ביטוי בכתביהם של יוצרים מאוחרים וכן בפפירוסים שונים, כמו עשר המגילות שנמצאו באלכסנדריה ההלניסטית.
אלקאיוס פיתח משקל לירי שנקרא על שמו, "המשקל האלקיאי" והורטיוס, המרבה להביא ציטטות מאלקאיוס, להללו ולהתייחס ליצירתו כמודל לחיקוי, מחמיא למשקל זה.
סכנין (יישוב עתיק)

סכנין היה יישוב יהודי גדול בגליל התחתון שהתקיים בתקופות בית שני, המשנה והתלמוד במקום בו שוכנת היום העיר סח'נין.
ייתכן כי יוסף בן מתתיהו מזכיר במלחמות היהודים את סכנין בצורה סיגוף, כאחת מ-19 הערים אשר ביצר לקראת המרד הגדול ברומי. תושביה נחשבו מהקנאים.
בספרות חז"ל היישוב נזכר רבות, בצורות "סכני", "סיכניא", "סיכנין", "סוכני" ו"סכנין". מן העיר יצאו חכמים, תנאים ואמוראים. גדול התנאים שיצא מהיישוב הוא חנינא בן תרדיון, וגדול האמוראים הוא יהושע דסכנין, הנזכר רבות במדרשים.
במקום התקיימה כנראה קהילה של יהודים נוצרים (בתקופה הקודמת לפיצול הסופי בין הדתות), ובמקורות נזכר יעקב איש כפר סיכיניא שהיה מרפא בשמו של ישו.
בספר הזוהר מסופר על הינוקא מכפר סכנין, שהיה כינויו של ילד קדוש ממנו למדו חכמים לקח. 
בקעת סכנין נחשבה לאחת הבקעות הפוריות בארץ ישראל. עושר יבולי היישוב והבקעה מתואר במדרש חז"ל על כך שתאני המקום נטפו דבש: "אמר ר' שמעון בן חלפתא היה מעשה שאמר ר' יהודא לבנו בסיכנין עלה והביא לנו גרוגרות מן החביות, עלה והושיט ידו ומצאה של דבש".
בתחומי העיר סח'נין מצויים שרידי עתיקות, ובהם קבר המיוחס לרבי יהושע דסכנין שחי במאה הרביעית, המכונה בערבית "נבי א-סאדיק". בימי הביניים היה הקבר אבן שואבת לעלייה לרגל. אף היום יש העולים לרגל לקבר.
קורט יאהן

קריירה מוקדמת

יאהן נולד ב-16 בפברואר 1892 בשמלקלדן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס יאהן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-30 (באדן ה-2). שם הוא הועלה לדרגה ב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובקיץ 1916 מונה לשלישו של מפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-29. בתחילת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-29, ובסוף אותה שנה הועבר לרגימנט הרגלים ה-113. באביב 1918 הועבר למטה הקורפוס ה-5, בקיץ 1918 הועבר למטה הדיוויזיה-42, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף יאהן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.  ב-1 במאי 1933 הועלה יאהן לדרגת אובר לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-35. ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-35, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד בית-הספר לתותחנות בייטרבוג, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

מלחמת העולם השנייה

ב-5 באוקטובר 1940 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-121, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-25 במאי 1941 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-15 במאי 1942 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-233, שהפכה ב-7 ביולי אותה שנה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-233. ב-15 במרץ 1943 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-709 בצרפת, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-308, שהיה חלק מהארמייה השנייה. ב-14 באפריל 1944 מונה יאהן למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18, וב-25 במאי 1944 מונה לזמן קצר למפקד הדיוויזיה ה-12. ב-8 ביולי 1944 מונה יאהן למפקד הקורפוס ה-87, וב-1 באוקטובר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. יאהן פיקד על הכוח הגרמני-איטלקי בלומברדיה, וב-1 במאי 1945 נפל בשבי הבריטי.

לאחר המלחמה

בשנת 1948 השתחרר יאהן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר יאהן בעיר קובורג, עד למותו ב-7 בנובמבר 1966, והוא בן 74 שנים.
The Book of Souls

רקע, כתיבה והקלטה

סולן הלהקה ברוס דיקינסון, סיפר על התוכנית להקליט אלבום חדש עוד ב-2013, כשהוצאה לאור צפויה ב-2015. בעקבות טיפול רפואי של דיקינסון, לאחר שהתגלה אצלו גידול סרטני, דחה את הוצאת האלבום ל-4 בספטמבר, כשהשם, העטיפה ורשימת השירים פורסמו ב-18 ביוני 2015. העטיפה נוצרה בידי מארק וילקינסון, אשר עיצב את עטיפות אלבומי הלהקה עוד מ-1998.
האלבום יצא לאור על ידי חברת פרלופון. הראשון שלא יצא על ידי EMI, מאחר ששתי החברות נרכשו על ידי חברת האחים וורנר ב-2013. האלבום הוקלט באולפני Guillaume Tell, פריז, עם שירלי, בקיץ 2014, כשהעבודה הסתיימה בתחילת 2015. הלהקה הקליטה בעבר באולפן זה את אלבומה Brave New World, לפי דברי בסיסט הלהקה סטיב האריס, רוב השירים נכתבו והוקלטו מיד מה שנותן לרוב השירים "הרגשה חיה".
האלבום שמשכו 92 דקות, הוא האלבום הארוך ביותר של הלהקה, ובנוסף גם האלבום הכפול הראשון בקריירה שלה. כהסבר לכך, דיקינסון ציין "כולנו הסכמנו שכל שיר באלבום הוא חלק אינטגרלי באלבום, ואם זה צריך להיות אלבום כפול, אז אלבום כפול זה יהיה!". בנוסף, האלבום כולל את האפוס הסוגר "Empire of the Clouds", שמשכו 18 דקות, ולמעשה מחליף את "The Rime of the Ancient Mariner" (מהאלבום Powerslave) כשיר הארוך ביותר של הלהקה. השירים הפותחים את האלבום, "If Eternity Should Fail" ו-"Speed of Light" מסמנים את האלבום כראשון של הלהקה מאז Powerslave שיצא ב-1984, אשר דיקינסון כתב בו את שני השירים הראשונים באלבום.
סיבוב ההופעות לקידום האלבום נדחה לשנת 2016, בשביל החלמתו המלאה של דיקינסון לאחר הטיפול לסילוק הגידול הסרטני.

ביקורת

מיד עם יציאתו האלבום זכה לביקורת חיובית מאוד מצד אתרי ביקורת המובילים. האתר Metacritic נתן לאלבום ציון של 84 מתוך 100. אתר Allmusic נתן ציון של 4 מתוך 5 וציון גולשים של 4.5 מתוך 5. אתר Metal Hammer הגרמני נתן לאלבום זה את הציון הכי גבוה שאפשרי.