google/wiki40b huggingface dataset:
אוכלי רכיכות

אוכלי רכיכות (שם מדעי: Molluscivore) הוא מונח המתאר בעלי חיים הניזונים בעיקר מרכיכות שונות, כמו חלזונות, חשופיות, צדפות וסילוניות כמו תמנונים ודיונונים. חלק מהרכיכות חיות על היבשה (בעיקר ענף שבלולי יבשה) ואחרות (רובן של הרכיכות) חיות בימים או באגמים וגם בחופי הים וכך גם טורפיהם. הרכיכות נחשבות למזינות וערבות לחיך, ועשירות בחלבונים. על כן הן מהוות חלק מהתזונה של בעלי חיים רבים, בהם האדם. בשל מאפייניהן של הרכיכות פיתחו טורפיהן אסטרטגיות וטכניקות לציד יעיל שלהן.

חסרי חוליות

מבין חסרי החוליות הניזונים מרכיכות ישנם גחליליות היכולות להחליק לתוך גוף החילזון ולהרוג אותו. כך נוהגים גם מיני נמלים טורפות.
גם סרטנים אוכלים רכיכות ואצל חלקם הפגיעה בקונכייה נעשית בעזרת מכות השוברות אותה. כך עושים חסילוני גמל שלמה או סרטן Menippe mercenaria.
כוכבי ים ונחשוני ים הם מהטורפים המסוכנים ביותר לצדפות שונות, המסוגלות להריח אותו. כוכב הים תופס צדפה או רכיכה אחרת, כורך עליה את כל זרועותיו ומנסה בכח להתיש את השריר שלה. בעת הניצחון הוא שולף את הקיבה שלו ומעכל את הצדפה חיה.
חלזונות ימיים וכן תמנונים והנאוטילוסים תופסים רכיכות אחרות, שולפים איבר דמוי מקדחה או מקור ומתחילים לקדוח בקונכייה עד שנעשה בה חור. בתוך החור מינים רבים יכולים להחדיר ארס המשתק את בעליו. כך נוהג חלזון החרוט.

חולייתנים

הגדול מבין אוכלי הרכיכות הוא גם החיה הטורפת הגדולה בעולם - ראשתן גדול-ראש - שניזון מדיונונים גדולים כמו דיונון ענק ודיונון עצום. הוא מחפש אותם במעמקי הים וטורף אותם בעזרת לסתותיו הענקיות וכן בעזרת איבר התהודה שלו שמפעיל גלי קול חזקים היכולים להרוג את הדיונון. עם זאת הדיונון יכול לגרום לראשתן גדול-הראש לצלקות על פני גופו.
מיני יונקים ימיים מסוימים ניזונים בעיקר מצדפות ורכיכות. הניבתן משתמש בניביו העצומים כדי לשלוף אותם ממחבואם ולעקור את הקונכיות הקשות. לוטרת הים מוצאת צדפות, מניחה אותם על בטנה ושוברת את הצדפה על ידי הכאות נמרצות בין 2 אבנים. קופי הקפוצ'ין מטפלים בצדפות בדרכים דומות ולטורפים כמו הקוצן, החדף, פיל ים או אריה ים לסתות חזקות מספיק לפצח את השריון של מינים שונים. דוב הגריזלי מטפלים בצדפות באיטיות בעזרת כפות רגליהם העצומות שחודרות לשרירי הצדפה ומתישים אותה.
עופות מים הם גם ציידים מומחים של צדפות. השלצדף זכה לשמו עקב יכולותיו לנפץ את שרירי הקונכייה של הצדפה. דיית החלזונות, פשוק-המקור והארמוס בעלי מקור מכופף המצליח להיכנס לגוף החלזונות ולשלוף אותו בלי לפגוע בשריון. עופות רבים ממשפחת החרטומניים ניזונים בעיקר מצדפות וכך גם כמה שחפים, ברווזים, כפניים, יסעוריים ורליתיים. המין קיכלי רונן הורג חלזונות בעזרת מבנה חד, בו הוא שובר את שריונם.
מבין הזוחלים ניזונים מצדפות כמה תנינים, צבי ים, נחש בירית, בני משפחת הפריאטיניים וכמה לטאות כוח שוכנות ביצות.
מבין הדגים ישנם דגים כמו המורנה, דגי הזאב הנצרן והנפוחית שהם בעלי לסתות חזקות מספיק לפיצוח קונכיות. כמו כן מתבססים עליהם מיני הקברנוניים, האמנוניים, העקרבנוניים, החמנוניים, המוליתיים. דג חרב ודג השמש ניזונים מתמנונים ודיונונים שונים.

האדם

האדם הוא אוכל כל (אומניבור) וגם רכיכות נכללים בתזונה שלו. האדם צד ואוכל רכיכות מאז ימי קדם, הן רכיכות יבשתיות (כלומר: שבלולי יבשה דוגמת השבלול הרומי ושבלול הגינה שאף גודלו למאכל) והן רכיכות ימיות (כגון קלמארי או צדפות מאכל). במטבחים מסוימים, כגון המטבח הצרפתי, רכיכות נחשבות למעדן (למשל אסקרגו).
רוג'ר הרגריבס

צ'ארלס רוג'ר הרגריבס (באנגלית: Charles Roger Hargreaves;‏ 9 במאי 1935 - 11 בספטמבר 1988) היה סופר ומאייר בריטי הידוע בזכות סדרת ספרי Mr. Men ("מר איש") שכתב, המיועדים לגיל הרך. ספרי סדרה זו וסדרות נוספות של הרגריבס תורגמו גם לעברית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 יצאו לאור גם קלטות וידאו על פי הספר. בנוסף, הרגריבס כתב סדרה קצרה של "גברת אישה" (ביניהם: גב' שובבה, גב' פגע, גב' נהדרת).

לידה

הרגריבס נולד בבית חולים פרטי ב-Cleckheaton, מערב יורקשייר לאפלרד רג'ינלד ואת'ל מארי הרגריבס.

קריירה

הרגריבס עבד במשך שנה בעסק הכביסה וניקוי יבש של אביו לפני שהחל לעסוק בפרסום. שאיפתו המקורית הייתה להיות צייר קומיקס. בשנת 1971, במהלך עבודתו כמנהל קריאייטיב של חברה לונדונית, הוא כתב את ספרו הראשון בסדרת הספרים מר איש, ספר בשם מר דגדוג. בתחילה התקשה למצוא מוציא לאור, אך מיד עם שמצא הפכו הספרים להצלחה מיידית, עם מכירות של מעל מיליון עותקים במהלך שלוש שנים. ב-1974 הומרה סדרת הספרים לסדרת טלוויזיה ב-BBC, אשר קוריינה על ידי ארתור לואו.
ב-1976 עזב הרגריבס את עבודתו היומית. ב-1981 יצאה לאור סדרת הספרים גברת אישה, אשר ב-1983 הומרה גם היא לסדרת טלוויזיה מצוירת אשר קוריינה על ידי פאולין קולינס ובעלה ג'ון אלדרטון.
למרות שכתב עוד ספרי ילדים רבים, הרגריבס ידוע בעיקר בזכות 46 ספרי מר איש ו-33 ספרי גברת אישה.

מוות

לאחר מותו של הרגריבס משבץ מוחי ב-1988, אייר בנו אדם הרגריבס ספרים נוספים בסדרה, בהם הופיעו 10 דמויות חדשות. באפריל 2004 מכרה אלמנתו של הרגריבס, כריסטין, את הזכויות על הסדרה לתאגיד הבידור הבריטי "כוריון" תמורת 28 מיליון לירות שטרלינג.
בושהר

היסטוריה

מחוז בושהר היה חלקה הדרומי של ממלכת עילם הקדומה המוזכרת  בלוח העמים בבראשית "ובני שם- עילם...", דהיינו חבל ארץ זה מיוחס לקצה ההתפשטות של בני שם המקראי. שמה העילמי  של העיר בושהר היה לין או 'hamanu'. חצי האי עליו בנויה העיר בושהר, נקרא בעבר בפרסית 'רי-שהר', מצודת העיר ושרידים של עתיקות המקום מתקופת ממלכת עילם נמצאים היום בדרום העיר על שפת הים, מדרום לחוף הפרחים וממזרח לנמל התעופה הישן של העיר ומצפון לנמל הישן.
באוגוסט 2010 החל לפעול בבושהר הכור הגרעיני הראשון של איראן, והוא היה הכור הראשון שפוקח על ידי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.

גבולות

מחוז בושהר גובל עם מחוזות פארס, הורמוזגאן, כהגילויה ובויראחמד וח'וזסתאן. כל גבולו המערבי של המחוז הוא חוף עם המפרץ הפרסי.

יהודים בבושהר

שמה התלמודי של בושהר היה 'בי ארדשיר' וכנראה הייתה שם קהילת סוחרים יהודית משכילה.]
בבושהר קבור המקובל רבי אברהם שלום חמוי (ה'תרמ"ח), שחיבר כ-36 ספרי קבלה, כולל ספרים על קבלה מעשית.

המסדרון התעשייתי של אסאליה

כ -70,000 מהנדסים וטכנאים זרים עובדים כיום באזור תעשייה זה, שנמצא 270 ק"מ מדרום לבירה המחוזית בושהר. אזור תעשייה זה נמצא סמוך לשדה הגז המפורסם של דרום פראס בו השקיעה איראן מאות מיליוני דולרים בתשתיות. שדה הגז דרום פארס הוא שדה הגז הטבעי הגדול ביותר בעולם.
אזור התעשייה של אסאליה נחשב כה רווחי, שאפילו חברות אמריקאיות כמו American Allied International Corp ו-Halliburton עקפו את הסנקציות האמריקאיות כדי להיות מעורבות באזור.

רעידות אדמה

ב-9 באפריל 2013 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה 6.1 בסולם ריכטר במחוז בושהר. ברעידה נהרגו לפחות 37 בני אדם ונפצעו כ-850.
דרובין

יהודי דרובין

יהודים ראשונים התיישבו בדרובין במחצית השנייה של המאה ה-17, ומאמצע המאה ה-18 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו יהודי העיירה מפרעות שביצעו במקום חיילים גרמנים.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהחרם הפולני על עסקי יהודים, ובמספר מקרים הותקף בית הכנסת המקומי. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,300 יהודים, כמחצית מתושביה.

בשואה

ב-5 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, ערכו בה יחד עם פולנים מקומיים ביזה של חנויות היהודים. בהמשך, ביצעו הגרמנים מעשי התעללות ביהודי העיירה, ובמקרה אחד אולץ רב העיירה, שמואל אליהו קליבנסקי, לטאטא את כיכר השוק בעיירה. ביום כיפור ת"ש ריכזו אנשי גסטאפו את הגברים היהודים בעיירה, ומשך מספר שעות אילצו אותם לרקוד ולשיר, תוך גזיזת זקניהם, לשעשוע הקהל הפולני.
באוקטובר 1939 צוו יהודי העיירה לענוד טלאי צהוב, ובד בבד, הוקם בעיירה יודנרט. בהמשך, הוחרמו כל חנויות ובתי העסק של היהודים, ודירות היהודים נפרצו, ונבזזו, תוך שהוטל על היהודים לשלם סכום כופר גבוה. פליטים יהודים מכפרי הסביבה שהגיעו לעיירה, גורשו ממנה באביב 1940 בידי הגרמנים, ובתקופה זו הועסקו יהודי העיירה, כולל נשים וילדים, בעבודות כפייה. כמו כן, הרסו הגרמנים את בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן את בתי העלמין היהודיים בה, אשר מצבותיהם שימשו לריצוף מדרכות בעיירה, ועל שטחם הוקם מגרש ספורט.
ביולי 1940 גורשו היהודים מבתיהם במרכז העיירה, ודירותיהם הועברו לידי האוכלוסייה הפולנית. ב-7 במרץ 1941 בוצעה בדרובין אקציה, בה כ-600 יהודים הועברו במשאיות לפיוטרקוב טריבונלסקי, תוך שרכושם נלקח מהם, כאשר משם הועברו בשנת 1942 לאושוויץ. כ-700 היהודים שנותרו בדרובין רוכזו בגטו שהוקם בה, בו שררו תנאי מחיה קשים, ובדצמבר 1941 גורשו כולם לגטו נובה מיאסטו, ושם רבים מהם מתו ממגפת טיפוס הבהרות, והיתר שולחו לאושוויץ.
עם סיום המלחמה שבו לדרובין יהודים בודדים, אך בשל יחס עוין מצד הפולנים במקום, לרבות רצח 5 יהודים ביישוב סמוך, עזבו כולם את העיירה. כ-50 עד 60 יהודים מהעיירה שרדו את השואה.
אולגה קפליוק

ביוגרפיה

קפליוק נולדה בשנת 1932 בעיר קרקוב שבפולין כבת לשני רופאים, ד"ר אוגוסטה וד"ר וולף-זאב מנדל. בילדותה למדה בבית ספר עברי. בשנת 1942 הועברה המשפחה לגטו, שממנו נמלטה תוך שימוש בזהות נוצרית בדויה. ב-1946 עברה המשפחה לפריז, שם למדה קפליוק בבית ספר תיכון.
בשנת 1948 עלתה המשפחה לישראל והתיישבה ביהוד. ב-1950 התגייסה לצה"ל. ב-1952 החלה ללמוד באוניברסיטה העברית ערבית; מורה היה פרופ' יעקב פולוצקי, מקים החוג לבלשנות באוניברסיטה העברית, אשר עורר בה את העניין בלימוד שפות שנחקרו במידה פחותה. קפליוק החלה ללמוד אתיופית עתיקה, אמהרית, את שפת אריתריאה תיגרינית וארמית, וסיימה את התואר הראשון בשנת 1956. היא עבדה כקריינית, ולתואר השני למדה בשנים 1956 עד 1958. קפליוק קיבלה מלגת השתלמות מטעם ממשלת צרפת, ולמדה במכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח (INALCO ) בפריז.
בשובה לישראל החלה לחקור וללמד באוניברסיטה העברית, ועשתה זאת במשך שלושים ושתיים שנים בחוגים לבלשנות ולימודי אפריקה. היא התמקדה בשפות, בהיסטוריה ובתרבות של אתיופיה ובבלשנות שמית. עבודת הדוקטור שלה, בהנחיית פולוצקי, הייתה בנושא "שפת השיחה בספרות האמהרית החדשה", ועליה קיבלה תואר דוקטור בשנת 1969.
בשנת 1970 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה. ב-1972 התמנתה למרצה בכירה, ב-1981 לפרופסור חבר וב-1985 לפרופסור מן המניין. ב-1995 פרשה כפרופסור אמריטה.
בין 1976 ל-1979 לימדה קפליוק ניתוח תחבירי של אמהרית ותיגרינית במכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח בפריז. בין 1985 ל-1986 שימשה פרופסור אורח באוניברסיטת אדיס אבבה, והייתה המרצה הישראלית היחידה באתיופיה בשש עשרה השנים שבהן לא התקיימו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. ב-1990 יצאה לשנת שבתון במוסקבה, שם שימש בעלה אמנון קפליוק ככתב ידיעות אחרונות, ומצאה שם ספרים בארמית חדשה. בשנת 1994 יצאה לפרישה מוקדמת מן האוניברסיטה על מנת להקדיש את עצמה למחקר.
משנת 1994 עד שנת 1996 שימשה קפליוק חברת המערכת המדעית של כתב העת ללימודים אתיופיים Journal of Ethiopian Studies (אוניברסיטת אדיס אבבה). בשנת 2000 הייתה חברת המערכת המדעית של כתב העת Aethiopica (המבורג). בשנת 2003 כיהנה כיושבת ראש הוועדה המקצועית להוראת האמהרית כשפה זרה שנייה בבגרות בבתי הספר התיכוניים.
קפליוק סייעה בקליטת יהודי אתיופיה, ובין השנים 1980 ו-1982 שימשה יועצת בהתנדבות למחלקה לחינוך מבוגרים במשרד החינוך והתרבות בנושא הוראת עברית לעולים מאתיופיה, וחיברה מאמרים העוסקים בהשוואה בין הדקדוק העברי לבין הדקדוק האמהרי והטיגריני. בין השנים 1982 ו-1986 כיהנה כחברה במועצה הלאומית למען יהודי אתיופיה.
תן לי סימן

רקע כתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון ה-EDM, בדומה לשיר "חצי משוגע". על פי ראיון שערכו מאקו עם קירל, נאמר כי היא מתכננת לאגד את כל הסינגלים שהוציאה עד עכשיו לאלבום אחד שעתיד לצאת בשנה הקרובה.
אתר המוזיקה הישראלי "חרסונסקי מיוזיק", סקר את השיר ואמר עליו כי: "לפי השיר הזה, יכול להיות שהיא נערת הפופ הכי חמה נכון לעכשיו, אבל היא לא תיכנס להיכל התהילה של הפופ המקומי. אני לא נסחף, כי היוצרים שכתבו לה את השיר הם יותר יצרנים לפי דרישה מאשר יוצרים מתוך אינטגריטי, לבטח כשמדובר בנערה בת 15."

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיא לשיר צולם על ידי גיא סחף ובוים על ידי גל אל-עד וסתיו מרון מורג. הקליפ צולם בשחור-לבן, והוא הראשון של קירל אשר צולם בסגנון הזה. תחילת, ניתן לראות את קילר בבית חשוך, כשרקדנים רבים סביבה ולבסוף, את קירל מכה אותם בעזרת כוח המחשבה שלה.
נכון ל-27 במרץ 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון צפיות.
מארק אלן (שחקן סנוקר)

קריירה

בשנת 2003 זכה אלן בתחרות הראשונה שלו, אליפות צפון אירלנד בסנוקר לחובבים. בשנת 2004 זכה אלן באליפות אירופה בסנוקר לחובבים ובאליפות העולם בסנוקר לחובבים. שנה לאחר מכן נכנס לסבב הסנוקר המקצועני העולמי. הוא הגיע לרשימת 16 המדורגים הראשונים בעולם תוך שלוש עונות בלבד.
למרות כישרונו והעובדה שנמצא באופן קבוע במקומות גבוהים בדירוג העולמי, ניצח אלן רק בשנת 2009 את תחרות המקצוענית הראשונה שלו, כשזכה בטורניר ג'יאנגסו קלאסיק.
כעבור 3 שנים נוספות הצליח אלן סוף סוף לזכות בתואר הדירוג הראשון שלו, כשהביס בגמר הטורניר העולמי הפתוח (World Open) לשנת 2012 את סטיבן לי בתוצאה 1–10.
ב-2018 זכה בטורניר המאסטרס היוקרתי כשניצח בגמר את קיירן וילסון בתוצאה 7–10.

הישגים

עד כה זכה אלן בחמישה תוארי דירוג, חמישה תוארי דירוג מינוריים, ובשני תארים לא דירוג.
כמו כן, ביצע 420 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, ורצף מקסימלי רשמי אחד של 147 נקודות.

סגנון משחק

אף על פי שהוא ימני באופן טבעי, משחק אלן עם יד שמאל, אך כשהוא משתמש במקל העזר, הוא מחליף לידו הימנית.
בשל סגנון משחקו המהיר וההתקפי, מכונה אלן "האקדח" (The Pistol).
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות

היסטוריה

בין השנים 1907 ל-1914 שימש המבנה את מערכת העיתון "הפועל הצעיר", בעריכת יוסף חיים ברנר. את שמו - "בית הסופרים" קיבל כיוון שהמבנה שימש גם כבית מגורים לסופרים כגון דבורה בארון, יוסף אהרונוביץ, אשר ברש, יהודה בורלא ואחרים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הפסיק הבניין לשמש למטרה זו. הוא הפך לבית מגורים רגיל עד שננטש לחלוטין בשנות ה-60 של המאה ה-20. 
בשנת 1992, לאחר הכללתו של הבניין בתוכנית שימור המבנים של תל אביב, החל בו שיפוץ מקיף על ידי האדריכל רוני זייברט. המוזיאון נפתח בחודש מאי 1998 ואת האוסף תרמה  משפחתו של האמן נחום גוטמן, שביקשה להנציח את פועלו האמנותי. בנוסף, הועברו אל מבנה המוזיאון פריטים מן הסטודיו של גוטמן, אשר שוחזר מחדש באחד מחדרי המוזיאון. המנהל הראשון של המוזיאון היה האוצר יואב דגון. כיום האוצרת הראשית היא טלי תמיר. מנהל המוזיאון הוא מר רוני דיסנצ'יק. בספטמבר 2009 נפתח אגף חדש במוזיאון על שם מורי ואיירין פרגמנט ובו גלריה נוספת לתצוגת תערוכות, אולם אירועים לכ-70 איש וכן חנות מוזיאון חדשה.
התערוכות במוזיאון מפגישות את יצירתו של נחום גוטמן עם אמנים אחרים הפועלים בשדה האמנות העכשווי בארץ, ומנהלים עמו דיאלוג בין תקופות ובין נקודות מבט. 
בשנת 2013, חבר הנהלת המוזיאון, עו"ד יצחק שוויגר, התפטר מתפקידו, בטענה שהמוסד הפך ל"במה לתעמולה פלסטינית".
קורבנות הנשיאים

בעת חנוכת המשכן, הקריבו נשיאי שבטי ישראל קורבנות, ונתנו מתנות ללווים.
קורבנות הנשיאים הוקרבו בתחילת חודש ניסן החל מא' בניסן ועד יב בניסן בשנה השנייה ליציאת בני ישראל ממצרים. (ב'תמ"ט) בהתחלה נתנו הנשיאים כקבוצה שש עגלות לנשיאת המשכן, ואיתן 12 פרים למשוך את העגלות. העגלות חולקו לבני גרשון ומררי. ולאחר מכן הקריבו הנשיאים במשך 12 יום קורבנות, ונתנו מתנות למשכן - כל נשיא ביום נפרד. קורבנות הנשיאים ומתנותיהם היו זהים:
"קַעֲרַת כֶּסֶף אַחַת שְׁלֹשִׁים וּמֵאָה מִשְׁקָלָהּ מִזְרָק אֶחָד כֶּסֶף שִׁבְעִים שֶׁקֶל בְּשֶׁקֶל הַקֹּדֶשׁ שְׁנֵיהֶם מְלֵאִים סֹלֶת בְּלוּלָה בַשֶּׁמֶן לְמִנְחָה. כַּף אַחַת עֲשָׂרָה זָהָב מְלֵאָה קְטֹרֶת. פַּר אֶחָד בֶּן בָּקָר אַיִל אֶחָד כֶּבֶשׂ אֶחָד בֶּן שְׁנָתוֹ לְעֹלָה. שְׂעִיר עִזִּים אֶחָד לְחַטָּאת. וּלְזֶבַח הַשְּׁלָמִים בָּקָר שְׁנַיִם אֵילִם חֲמִשָּׁה עַתֻּדִים חֲמִשָּׁה כְּבָשִׂים בְּנֵי שָׁנָה חֲמִשָּׁה"
— פרשת נשא, ספר במדבר, פרק ז'
קורבנות הנשיאים הוקרבו בשנים עשר יום רצופים, כולל בשבת בהוראת שעה.

קריאת קורבנות הנשיאים

כל קורבנות הנשיאים נמצאים בפרק ז' בספר במדבר, והם חלק מפרשת נשא.
קורבנות הנשיאים הם קריאת התורה בחנוכה כאשר בכל יום קוראים קורבן של נשיא אחד, חוץ מיום ראשון של חנוכה בו קוראים מ"ויהי ביום כלות משה להקים את המשכן" (או מפרשיית ברכת כהנים), ומהיום האחרון בו קוראים קורבנות של חמישה נשיאים ולאחר מכן את פרשיית מעשה המנורה. 
יש הנוהגים לקרוא את פרשיות קורבנות הנשיאים החל מא' בניסן ועד י"ב ניסן בסוף תפילת שחרית, בכל יום את פרשת הנשיא שהקריב באותו היום, ולאחריה את ה"יהי רצון" בו מופיע שם השבט ושם הנשיא של אותו יום. בי"ג ניסן אומרים את הקטע של "זאת חנוכת המשכן והלאה".
הזדהות ארגונית

הזדהות ארגונית (באנגלית: Organizational Identification - OID) היא מונח מתחום ההתנהגות הארגונית ופסיכולוגיה תעשייתית - ארגונית.
במהלך השנים הוצעו הגדרות שונות למונח, אשר ברובן מתייחסות לשייכות הפרט לארגון. השייכות יכולה להתבטא בתפיסת העצמי כחלק בלתי נפרד מהארגון; או, כחיבור קוגניטיבי בין ה"אני" לארגון.
פראט ( Pratt, 1998) מציע כי הזדהות ארגונית מתרחשת כאשר האמונות של הפרט אודות הארגון אליו הוא משתייך הופכות לחלק מההגדרה העצמית.
מהגדרות אלו משתמע כי הפרט לא צריך להיות חלק מהארגון על מנת להזדהות איתו. כמו כן, מתוארות בהגדרות ההשלכות הקוגניטיביות שיוצרת הזדהות ארגונית. כיום, דנים גם על ההשלכות הרגשיות וההתנהגותיות הנובעות מהזדהות זו.
פראט מגדיר שני נתיבים להזדהות: האחד, באמצעות ההכרה כי ערכי הארגון דומים לערכי הפרט ("הזדהות" במובן של זיהוי); השני, שינוי ואדפטציות ב"עצמי" כדי להתאים לארגון ולהטמיע את ערכיו ("הזדהות" במובן של הטמעה).
כדי להבהיר מהי הזדהות ארגונית חשוב להבחין אותה מתופעות ארגוניות אחרות. ראשית, הפנמה (Internalization) של ערכי הארגון, אשר כמו הזדהות ארגונית, כוללת הטמעה של ערכים ואמונות של הארגון. עם זאת, הטמעה זו נובעת מצרכים ומניעים שונים. הפנמה נובעת מהרצון להיות צודק בעוד הזדהות עם ערכי הארגון במובן ההזדהות הארגונית נובעת ממשיכה לארגון. בנוסף, הפנמה גוררת שינוי מהותי בעצמי משום שהיא מצריכה הטמעה מעמיקה יותר של ערכי הארגון. כמו כן, הגדרתו של פראט באשר לשני הנתיבים המובילים להזדהות, מבחינה בין הזדהות והפנמה כך שההפנמה היא שלב מקדים והכרחי ליצירת הזדהות בנתיב השני המתואר (שינוי ואדפטציה ב"עצמי" על מנת להתאים לארגון).
שנית, לעיתים קיימת עמימות בהבחנה בין הזדהות לבין המונח "מחויבות ארגונית" (Organizational Commitment). מחויבות ארגונית, כמו הזדהות, מתארת את הקשר והחיבור לארגון. בניגוד להזדהות, המחויבות הארגונית אינה מסבירה את הקשר באמצעות מונחים מעולם ה"עצמי" (self). מחויבות ארגונית דנה במידת שביעות הרצון של העובד מהארגון ולא בצורה בה העובד רואה עצמו ביחס לארגון ומגדיר עצמו ביחס אליו. כמו כן, מחויבות ארגונית מתייחסת ומדגישה את מידת הקבלה של ערכי הארגון בעוד הזדהות מדגישה את הטמעת ושיתוף הערכים.
לבסוף, עמימות קיימת גם בהבחנה בין הזדהות לבין התאמה בין עובד לארגון (Person-Organization Fit). מונח זה מתייחס גם הוא לקשר בין עובד וארגון, אך מנקודת מבט אינסטרומנטאלית. כלומר, הקשר נבחן במונחים של עלות–תועלת, יתרונות ורווחים שהאחד מפיק מהשני (הארגון מהעובד, וההפך). מאידך, הזדהות ארגונית בוחנת את הקשר בין העובד לארגון מנקודת מבט של תאוריות זהות.
קנדיס היל

ביוגרפיה

היל גדלה בקונירס שבג'ורג'יה, בתם של גארי ולורי ולה אחות צעירה בשנה. 
בגיל 12 החלה להתחרות בריצה, ב-2013 זכתה באליפות ג'ורג'יה לתיכונים דרג 6A (הדרג הגבוה ביותר) בריצות 100 מטר ו-200 מטר וכן באליפות ארצות הברית, ב-2014 חזרה על הישג זה וכן שברה בריצות אלו את שיאי מדינת ג'ורג'יה לגילאי נוער. ביוני 2015 קבעה תוצאה של 10.98 שניות בריצת 100 מטר בתחרות שנערכה בוושינגטון, זוהי התוצאה הטובה בעולם עד גיל 16 והתוצאה הטובה ביותר בארצות הברית עד גיל 19. חודש לאחר מכן השתתפה באליפות העולם באתלטיקה לנוער שהתקיימה בקאלי שבקולומביה, היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.08, שיא אליפות חדש ובמדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.43 שניות. היא נבחרה לאתלטית השנה בתיכונים בארצות הברית לשנת 2015-2014 והייתה בכך לספורטאית השנייה שזכתה בתואר כבר בשנתה השנייה בתיכון, לאחר מריון ג'ונס. בדצמבר 2015 הודיעה על מעבר לקריירה מקצוענית וחתמה על חוזה אימוץ עם חברת אסיקס. 
ביולי 2016 זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20, כשקבעה שיא אליפות של 11.07 שניות. ב-2017 סיימה במקום השלישי בריצת 300 מטר באליפות ארצות הברית באולם.
עופר בן-אמוץ

קורות חיים

עופר בן-אמוץ נולד בחיפה בשנת 1955. הופיע לראשונה כפסנתרן בגיל 9. בגיל 16 זכה בפרס הראשון בתחרות "חת" לפסנתר. החל ללמוד קומפוזיציה ותאוריה של המוזיקה אצל יוסף דורפמן באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, והמשיך לימודיו בקונסרבטוריון של ז'נבה בשווייץ ובאקדמיה למוזיקה בדטמולד, גרמניה. ב-1987 עבר לארצות הברית, שם למד אצל ג'ורג' קראמב באוניברסיטת פנסילבניה, וסיים את לימודי הדוקטוראט בקומפוזיציה. ד"ר בן-אמוץ משמש כיום כפרופסור לקומפוזיציה ולתאוריה בקולורדו קולג'.
יצירותיו של בן-אמוץ מבוצעות בקביעות באולמות קונצרטים ובפסטיבלים ברחבי העולם. הוא זכה בתחרות בינלאומית בווינה (1994), בפרס קאוואנה (1988), בפרס הזהב בתחרות רודפורט בדרום אפריקה (1993), בתחרות הבינלאומית לקומפוזיציה לחליל בקובה, יפן (1991) ועוד. חבר המרכז ליצירה ולתרבות יהודית ומשנת 1997 משמש כמנהלו האמנותי של מרכז זה בתחומי צפון-אמריקה. כמו כן, משמש כיועץ ארכיון מילקן למוזיקה יהודית-אמריקנית.
ביצירותיו של עופר בן-אמוץ בולט ביטוי רגשי ואישי עמוק. היסודות העממיים והטקסטורות העכשוויות, בשילוב תיזמור ייחודי ורב-דמיון, יוצרים מתח דינאמי ודרמטי ומגדירים את שפתו המוזיקלית של בן-אמוץ. יצירותיו הוצאו לאור על ידי מו"לים בינלאומיים חשובים כמו ברנרייטר וקליסטי, והוקלטו על ידי חברות נודעות כמו נאקסוס, סטיילטון ופלנה.
מאמן

בספורט, מאמן הוא אדם המדריך ספורטאי או קבוצת ספורטאים, מייעץ להם ומנהל את פעולותיהם כאשר הם מתכוננים לתחרות ספורטיבית, ובזמן שהם משתתפים בה בפועל. רבים מהמאמנים עסקו בעבר בענף הספורט שבו הם מתמחים. חלקם למדו אותו במסגרת אקדמית או מקצועית.

מקומו בארגון

ארגונים ספורטיביים מודרניים כוללים בתוכם מבנה ארגוני מורכב, על פי רוב היררכי, שכולל יותר ממאמן אחד, ומחלק את תחומי האחריות בין נושאי התפקידים השונים. בייחוד אמורים הדברים במועדוני ספורט מקצוענים.
במסגרת מבנה היררכי זה, פועלים ביחד בדרך כלל מאמן ראשי, יחד עם עוזרי מאמנים ומאמנים ייעודיים כגון מאמני שוערים בכדורגל, או כאלו שאחראים על כושר גופני. ישנם מאמנים המופקדים על מחלקות הנוער וקבוצות המשנה של מועדוני ספורט, כמו גם כאלה שמאמנים נבחרות לאומיות בגילאים שונים. 
בארגונים מסוימים, כמו בקבוצות הכדורגל בבריטניה, מקובל מודל שמקנה למאמן הראשי סמכויות נרחבות יותר, הגולשות גם להיבט הכלכלי-ניהולי של הקבוצה. מאמן כזה אף נקרא לעיתים מנהל או מנג'ר. ארגונים אחרים מחלקים את מלאכת הניהול בין מאמן הנקרא מנהל ספורטיבי, למנהל אדמיניסטרטיבי המשלים אותו.
מקובל שעל הספורטאים לנהוג יראת כבוד מסוימת במאמן, שמתבטאת בין השאר בפנייה אליו כ"המאמן" ולא בשמו. יחס זה נובע בחלקו מכפיפות הספורטאים למאמן, ובחלקו מעובדת היות המאמן, ברוב הגדול של המקרים, מבוגר מהספורטאים אותם הוא מדריך.

כדורגל

בכדורגל, המאמן אחראי על העברת האימונים, לפני המשחקים. על קביעת המערכים וההרכבים למשחק וניהול המשחק עצמו (חילופים, טקטיקות וכו'). 
במקרים רבים שקבוצה אינה מצליחה, מפוטר המאמן, אך אין אינדיקציה שפיטורי המאמן גורמים לקבוצה להצלחה. 
בישראל, כדי להיות מאמן מקצועי חובה לעבור הסמכה במכון וינגייט או הסמכה מקבילה במוסד בחו"ל.
רוב המאמנים היו שחקנים מקצוענים בעברם.
תחת מאמן הכדורגל עובדים לרוב עוזר או עוזרי מאמן, מאמן כושר ומאמן שוערים.
לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג

ביוגרפיה

לואיזה איזבלה נולדה בהכנבורג ב-19 באפריל 1772, לווילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג ולאיזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ.
ב-31 ביולי 1788 התחתנה לואיזה איזבלה עם פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של נסאו-ויילבורג, וב-28 בנובמבר אותה שנה מת חמיה קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג, ובעלה פרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו.
ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו ילדים נקבע שבעלה פרידריך וילהלם יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת בעלה פרידריך וילהלם מנפילה במדרגות, ובנו וילהלם מונה לנסיך נסאו-ויילבורג. לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816, עלה בנה וילהלם לשלטון במקומו כדוכס נסאו. ב-6 בינואר 1827 מתה לואיזה איזבלה בווינה, והיא בת 55 שנים.