google/wiki40b huggingface dataset:
5' Cap

בביולוגיה מולקולרית ‎5′ cap הוא תהליך של הוספת cap בקצה 5' של pre-mRNA. תהליך זה הוא אחד מתהליכי עיבוד שעובר pre-mRNA שהופך ל-mRNA בוגר ויציב שמוכן לתרגום.
בביולוגיה מולקולרית הcap לקצה 5' הוא שינוי מיוחד בנוקלאוטיד בקצה 5' של ה-mRNA האאוקריוטי במטרה ליצור mRNA בוגר ויציב שיהיה מוכן לתרגום ולסינתזת חלבונים. התהליך מבטיח יציבות ל-RNA שליח בזמן התרגום ומתרחש באופן מסודר בגרעין התא.

תהליך עיבוד של הוספת cap בקצה 5'

המודיפיקציה בקצה 5' של ה-mRNA מתרחשת בצמוד לזמן השעתוק. אנזים שאחראי על ה-capping (גואנליל טרנספראז; Guanylyl transferase) יושב על קצה קרבוקסילי של חלבון הרנ"א פולימראז לפני תחילת השעתוק. כשהשעתוק מתחיל ונוצר תעתיק mRNA עם קצה 5' הוא עושה לו cap על ידי קישור של גואנין בקשר של 5' ל5' דרך גשר של שלושה פוספטים, הגואנין ממותל בעמדה 7' מיד לאחר הקישור ונוצר 7-מתילגואנזין cap.

התפקיד והיציבות של הcap

ה-cap בקצה 5' מעלה את יציבות ה-mRNA ומגן עליו מפני פירוק על ידי אנזימים מפרקים מסוג אקסונוקלאזות שרובם אינם יודעים לפרק קשר של 5' ל-5'. בנוסף הקשר המיוחד של 7-מתילגואנזין cap מעלה את רמת התרגום והיציאה מהגרעין.
ניקיטה בליך

ניקיטה יורייביץ' בֶּלִיך (נכתב גם ביליך; רוסית: Никита Юрьевич Белых‏; נולד ב־13 ביוני 1975) הוא פוליטיקאי רוסי, לשעבר ראש מפלגת ברית כוחות הימין (Союз правых сил) ומושל מחוז קירוב בשנים 2009 - 2016.

ביוגרפיה

בליך נולד בעיר פרם ב־1975. אביו מהנדס בתחום התעופה ואימו מרצה לכימיה באוניברסיטה.
סיים לימודי כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של פרם ב־1996. כבר בזמן הלימודים החל לעבוד כעיתונאי כלכלי בטלוויזיה המקומית של פרם וכן הקים מספר עסקים בתחום ייעוץ בנושא הפרטה וואוצ'רים (ראה כלכלת רוסיה), שם, לטענתו, עשה את הרווחים הראשונים. החל גם לימודי משפטים באותה אוניברסיטה, אך לא סיים אותם ובשנת 1998 התרכז סופית בעסקים, והתמנה לסגן־נשיא של חברת ההשקעות "קבוצת הפיננסים והתעשייה של פרם".
בשנת 1998 הצטרף גם לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת "כח חדש" (Новая сила) של סרגיי קיריינקו, ששימש כראש ממשלת רוסיה, אך פרש בעקבות המשבר הכלכלי של 1998. ב־1999 המפלגה התאחדה עם מספר מפלגות קטנות ל"ברית כוחות הימין", שהצליחה להיכנס אל הדומה השלישית. היא זכתה לתמיכתו של בוריס ילצין, אך כשזה פרש ובמקומו נבחר ולדימיר פוטין תמיכת הנשיא עברה למפלגות אחרות וברית כוחות הימין הייתה לאחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות. ב־2001 בליך נבחר מטעם המפלגה למועצה המחוקקת של מחוז פרם. ב־2003 התמודד בבחירות הכלליות, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה עקב פיצול בהנהגתה ובליך המשיך לשמש בתפקידים ציבוריים בתחום הכלכלה והמיסוי במחוז פרם. ב־2004 התמנה לסגן מושל המחוז.
במאי 2005 נבחר ליושב־ראש ברית כוחות הימין ופרש מתפקידיו הציבוריים, כדי להכין את המפלגה לבחירות לדומה החמישית שנערכו בשנת 2007. גם בבחירות האלה המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בעקבות התבוסה בליך התפטר מהנהגת המפלגה, אך חברי המפלגה הצביעו בעד הישארותו והוא נענה לקריאתם ושב לתפקיד.
בליך אמר שיש לו כוונות להתמודד על תפקיד נשיא רוסיה, אך הוא לא יוכל להשתתף בבחירות לנשיאות שעתידות להיערך ב־2008 עקב גילו צעיר (מועמד לנשיאות צריך להיות בן 35 לפחות). בהתאם לזאת המפלגה הודיעה כי לא תציג מועמד מטעמה בבחירות אלה ותתמוך במועמד שלדעתה מייצג את העמדות הדמוקרטיות ביותר.
ב־2009 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב למושל מחוז קירוב. ביוני 2016 נעצר על ידי המשטרה הרוסית באשמת נטילת שוחד והודח מתפקיד המושל.
משפחת סורסוק

משפחת סוּרסוֹק (سرسق) היא משפחה יוונית אורתודוקסית עשירה מביירות, לבנון. בשליש האחרון של המאה ה-19 (תקופת השלטון העות'מאני), רכשה המשפחה שטחי אדמה נרחבים בארץ ישראל (בעיקר בצפון הארץ). אדמות אלו נמכרו לארגונים ציוניים בשליש הראשון של המאה ה-20, ועליהם קמה התיישבות וחקלאות עברית.

על המשפחה

משפחת סורסוק נמנית עם המשפחות המכובדות של ביירות. את הונה עשתה בתחום התעשייה, המסחר, קרקעות, חקלאות ופיננסים (בנקאות). בני המשפחה היו מעורבים בעסקים שונים בכל רחבי המזרח התיכון ואגן הים התיכון המזרחי (טורקיה, לבנון, סוריה, ארץ ישראל, מצרים וקפריסין). 
המשפחה הגיעה במאה ה-15 מקונסטנטינופול, התיישבה בעיירה ג'ובייל (ביבלוס) כ-40 ק"מ מצפון לביירות, וב-1714 עברה לביירות.
מקור השם סורסוק הוא ככל הנראה שיבוש של השם היווני "קירי איסאק" (Κυριε Ισαακ) שפירושו "האדון יצחק"].

רקע

בשנות השבעים של המאה ה-19, מכרה ממשלת טורקיה אדמות בארץ ישראל אך הגבילה את הקניה לבעלי נתינות עות'מאנית. מגבלה זו הקשתה על קניית אדמות על ידי יהודים אך היטיבה עם משפחת סורסוק שרכשה כ-800,000 דונמים ברחבי הארץ.

עמק בית שאן

כאן מכרה המשפחה ליק"א, בתחילת המאה ה-20, כ-10,000 דונם קרקעות באל-ג'סר (גשר) ומלחמיה (מנחמיה).

רכוש המשפחה לאחר 1948

ב-1950 הגישה יורשת רכוש משפחת סורסוק, ליידי איבון קוקריין תביעה נגד מדינת ישראל לקבלת פיצוי על החרמת אדמות המשפחה במרכז יפו ובאזור הגנים הבהאים בחיפה על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים. תהליך ההתדיינות בין התובעת לבין המדינה נמשך כ-30 שנה עד שהתביעה הגיעה ב-1978 לפיתחו של בית המשפט העליון. לאחר התדיינות ארוכה הסכים בית המשפט לזכותה של המשפחה לקבל פיצוי.
אנדרבורי

היסטוריה

האטול התגלה בשנת 1823 על ידי משלחת ציד לוויתנים, ונקרא על שם סמיואל אנדרבי (Samuel Enderby), בעליה של חברת ציד הלוויתנים, כאשר השם נכתב בשגיאת כתיב. בשנת 1860 הכריזה ארצות הברית על שליטתה באי מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856, והחלה בכריית גואנו במקום. כריית הגואנו הגיעה לשיאה בשנת 1870, כאשר חברת גואנו הפניקס (Phoenix Guano Company) כרתה בתקופה של 64 יום כמות של 6,000 טונות גואנו. בשנת 1877 עזבה החברה האמריקאית את האי, וחברת כרייה בריטית השתלטה על האי והמשיכה בכריית הגואנו, אולם כרייה זו לא הייתה רווחית בשל הניצול האמריקאי של המרבצים. בשנת 1938 העביר נשיא ארצות הברית פרנקלין דלנו רוזוולט את האטול (וכן את האי קנטון), לשליטת משרד הפנים של ארצות הברית בשל חשיבותם האסטרטגית, שכן האיים אפשרו חניית ביניים למטוסי חברת פאן אמריקן נתיבי אוויר עולמיים, ובכך איפשרו טיסות לאוסטרליה ולניו זילנד. בפועל לא נעשה שימוש באי למטרה זו. באותה שנה התיישבו באי ארבעה מתיישבים במטרה להבטיח את השליטה האמריקאית בו, אולם בשנת 1939 הסכימו הממלכה המאוחדת וארצות הברית על חלוקת השליטה באי. ב-1942, בשל מלחמת העולם השנייה, פונו המתיישבים והבניינים באי נהרסו על מנת שלא יעשה בהם שימוש על ידי צבא יפן.
אמיתה גדולה

שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו

מדיווחיהם של הרופאים הקלאסיים עולה כי זרעי הצמח שימשו, בין היתר, לטיפול בנכישות ובעקיצות של בעלי חיים ארסיים, לזירוז הווסת ולניקוי מערכת המין הנקבית. בימינו משמשים הזרעים ברפואה העממית להמסת אבנים בכליות ולריפוי דלקות בדרכי השתן.
דורבניים

מאפיינים

הדרבניים הם מכרסמים כבדי גוף, גדולים ואטיים. מקור שמם, מהקוצים הארוכים והחלולים שבגבם, המשמשים להם כהגנה מפני טורפים גדולים מהם. הדרבנים הגדולים ביותר מגיעים למשקל 25 ק"ג, שאר המינים במשקל 1–4 ק"ג בקירוב. הראשים גדולים ושטוחים, האוזניים והעיניים קטנות. גודל הזנב משתנה בגודלו ממין למין. הגפיים הקדמיות והאחוריות קצרות וגסות בצורתן. בכפות הרגל הקדמיות 5 אצבעות, אולם האגודל קטן ומנוון. בכפות הרגל האחוריות 5 אצבעות מתפקדות. טפרי הרגל קצרים. בהליכתם, שמים הדרבניים את מרבית משקלם על עקב הרגל. 
מראה הפרווה משתנה ממין למין, אך לכולם קוצים מסוג כלשהו: לסוג דרבן ארוך זנב, קוצים קצרים ולא מפותחים ביותר למטרות הגנה. בסוג דרבן מצויץ, הקוצים חלולים ומגיעים לאורך של 20 ס"מ. הם מסומנים בטבעות שחורות-לבנות וחיבורם לגוף רופף. בעת סכנה מרעיד הדרבן את גופו וכך מרתיע את האויב. כמוצא אחרון, יצמד לגוף האויב עד שהקוץ ינעץ בגופו וישתחרר מגב הדרבן. בניגוד לאגדה הרווחת, הדרבן לא מסוגל "לירות" את קוציו לעבר האויב. הדרבניים מאופיינים גם בפרווה שער ארוכה וזקופה (כמין קוצים לא מפותחים) המופיעה על הצוואר והראש, ויוצרת מעין ציצית. 
הדרבניים שוכני קרקע, ולא מטפסים על עצים, כמשפחות אחרות בתת-סדרת דמויי דרבן. חופרים במיומנות את מחילותיהם, או מרחיבים מחילות נטושות של בעלי חיים אחרים. התזונה מורכבת מסוגי צמחייה מרובים, אך גם מפגרים (מקור לסידן). מסביב למאורתם ימצאו באופן תדיר עצמות מכורסמות. 
נמצאו מאובנים של המשפחה המתוארכים לתקופת המיוקן.
שטח הפקר

שטח הפקר הוא כינוי לשטח אדמה שאין עליו שליטה בפועל, בדרך כלל עקב היותו נושא מחלוקת בין שני צדדים לוחמים. הביטוי משמש בדרך כלל לתיאור שטח שבין שתי חזיתות של כוחות הנמצאים בעימות זה עם זה בזמן מלחמה. הביטוי היה מקובל במיוחד במהלך מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה ושימש לתיאור השטח שבין שתי התעלות (חפירים) של הצדדים הלוחמים שהיה חשוף והכניסה אליו מסוכנת. מונח זה מתייחס גם לשטח שבין שני מעברי גבול של מדינות. בדרך כלל רוחבו של שטח כזה הוא כמה מטרים, אך ישנם כמה מקומות בעולם שבהם שטח זה משתרע על פני כמה קילומטרים, כמו למשל האזור המפורז הקוריאני המפריד בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית.

היסטוריה

שטח ההפקר שהשתרע בין קווי החפירות של הצדדים הלוחמים במלחמת העולם הראשונה הוא דוגמה מפורסמת לשימוש במושג. הלחימה בשטח ההפקר הייתה לעיתים קרובות חוויה קשה עבור החיילים. רוחבו הגיע לכמה מאות מטרים בחלק מהמקומות ועד לכ-15 מטרים במקומות הצרים. השטח היה מוגן על ידי מכונות ירייה, רובאים, ומכשולים דוגמת מוקשים וגדרות תיל שהקשו על פינוי פצועים וחללים ונסיגתם של חיילים לחפירותיהם. פגיעות הארטילריה יצרו מכתשים באדמה והביאו לכך שכמעט ולא נותרו מקומות מחסה. אש שנורתהּ מהתעלות שממול הקשתה על ההסתערות.
המהלך שסיים את העימות הסטטי שהתפתח סביב שטח ההפקר במלחמת העולם הראשונה היה הכנסתם של הטנקים הראשונים לשדה הקרב. הטנקים הצליחו לחצות את השטח ולפגוע באויב בתעלותיו.

המלחמה הקרה

במהלך המלחמה הקרה כונו השטחים בקרבת מסך הברזל "שטח הפקר". באופן רשמי היו השטחים שייכים למדינות הגוש המזרחי, אולם לאורך כל גבולותיהן עם המערב השתרעו רצועות לא מיושבות ברוחב של כמה מאות מטרים, אשר כללו מגדלי שמירה ומוקשים ונועדו למנוע מאנשים לעבור מהגוש המזרחי למערב.

שטחי הפקר בישראל

בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים הייתה קיימת באזור לטרון רצועת שטח מפורז ברוחב של כקילומטר עד 3 קילומטרים, בין ישראל לבין הגדה המערבית אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. עם זאת, בעוד הצבא הירדני לא נכנס אל השטח, חקלאים פלסטינים מצידו הירדני של הגבול נכנסו אליו ועיבדו בו את האדמות. 
בשטח זה הוקמו, לאחר כיבושו בידי ישראל במלחמת ששת הימים, היישובים נוה שלום, מכבים, כפר רות, לפיד ושילת, ופארק "מיני ישראל". מעמדו של השטח נותר לא ברור מבחינה משפטית, אם הוא נחשב חלק ממדינת ישראל או לא.
גם בירושלים החצויה הייתה רצועה צרה ברוחב של בין 80 ל-200 מטרים, שהייתה שטח הפקר ועברה בין היתר בסמוך לחומה המערבית והצפונית של העיר העתיקה. רוחבה נבע מרוחב עיפרון השעווה הירוק של עבדאללה א-תל, מפקד הכוחות הירדנים בעיר, שבו השתמש בשרטוט על המפה של קווי הפסקת האש מול המפקד של הכוחות הישראלים משה דיין.
מוקטעה

המוקטעה (ערבית المقاطعة, תעתיק מדויק: אלמֻקאטְעה, מחוֹז), הוא מתחם הנמצא בעיר רמאללה, הכולל את בנייני הממשלה של הרשות הפלסטינית וכן את מעונו הרשמי של נשיא הרשות הפלסטינית הנמצא במצודת טגארט. לפני הסכמי אוסלו שימש המבנה את הממשל הצבאי של צה"ל ברמאללה.
במהלך האינתיפאדה השנייה הייתה המוקטעה בלב העניין התקשורתי, לאחר שממשלת ישראל החליטה להטיל מצור על יו"ר הרשות יאסר ערפאת ששהה במקום. במבצע חומת מגן, באפריל 2002, הרסו דחפורי D9 ומחפרים של צה"ל חלקים מן המבנה, ובסריקות במקום נמצא מצבור גדול של כלי נשק בלתי חוקיים, וכן מסמכים רבים המוכיחים כי ערפאת אישר את ביצועם של פיגועי טרור. מאז הריסתה החלקית במבצע חומת מגן ועד סמוך למותו, היה יאסר ערפאת נצור במוקטעה יחד עם מבוקשים בכירים, רובם מהפת"ח. לאחר מותו נקבר ערפאת ליד המוקטעה ברמאללה.
כיום מתגורר במוקטעה יושב ראש הרשות הפלסטינית, אבו מאזן.
ריי (איראן)

היסטוריה

העיר מוזכרת באווסטה בשמה הקדום ראגא (Raghā) כאחד המקומות הקדושים שברא אהורא מזדא. בספר טוביה מסופר כי טוביאס נשלח לעיר רגאש כדי להביא משם כסף.
האסלאם הגיע לריי בסביבות אמצע המאה ה-7, אך מרידות והתקוממויות נמשכו לאורך שנים. ריי נודעה בתוצרת המשובחת שלה, במיוחד במשי, פיתוחי עץ וקרמיקה.
ריי שימשה כאחת מערי הבירה של הסלג'וקים, אך תחת כיבושי המונגולים ניזוקה קשות ומעמדה ירד.
בשנת 1888 חוברה ריי במסילת ברזל לטהראן, דבר ששיפר את מצבה, וכיום היא מקושרת לעיר הבירה במידה כזו שהיא משמשת כאחד מפרברי הבירה.
יאנג די-פרטואן אגונג

היסטוריה

מוסד היאנג די-פרטואן אגונג הוקם ב-1957, עם קבלת העצמאות של פדרציית מלאיה מבריטניה. הוא המשיך במתכונת זהה גם לאחר איחוד ויצירת מלזיה ב-1963.

הליך הבחירה

היאנג די-פרטואן אגונג נבחר לכהונה של חמש שנים מקרב שליטי תשע המדינות המונרכיות בוועידת השליטים (Majlis Raja-Raja) - גוף המרכז את ראשי המדינות של מלזיה. ועידת השליטים היא גם הגוף שבוחר את הממונה לתפקיד, אם כי למושלי ארבע הרפובליקות במלזיה (סבה, סראוואק, מלאקה ופננג) אין זכות להצביע או להיבחר בבחירות אלו. לאחר שאחד השליטים נבחר לתפקיד, הוא או יורשיו לא יכולים לכהן בתפקיד עד ששליטים מכל המדינות האחרות יכהנו בתפקיד. כמו כן שליט לא ימונה לתפקיד אם הוא קטין, הוא אינו מעוניין בתפקיד או אם בהצבעה חשאית של הוועידה נקבע שהמועמד לא כשיר לתפקיד, כשלפחות חמישה מחברי הוועידה הצביעו בעד ההחלטה.
אם התפקיד מתפנה לפני סוף הכהונה (עקב מוות, התפטרות וכו') הוועידה בוחרת אדם חדש לתפקיד באותה דרך בה הייתה בוחרת אלמלא התפקיד התפנה. השליט החדש נבחר גם במקרים אלו לכהונה של חמש שנים אשר לאחר מהן לא יוכל להיבחר מחדש בהתאם לתנאים הרגילים.
לאחר ששליט נבחר לתפקיד הוא ממנה מעין עוצר, לרוב קרוב משפחה שלו, שישלוט במהלך כהונתו במדינה הפדרלית ממנה הוא בא, אם כי הסמכויות הדתיות שהיו לו בתור המנהיג המוסלמי הראשי של המדינה נותרות בידי השליט גם בכהונתו כיאנג די-פרטואן אגונג.
רוני רוק

קריירה

רוק נולד בגילדפורד שבסארי, והחל את הקריירה שלו בקריסטל פאלאס מהליגה השלישית הדרומית. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, ושיחק בעיקר עבור קבוצת המילואים של פאלאס כאשר בין 1932 ל-1936 הוא משתתף רק ב-18 משחקי ליגה ומבקיע בהם ארבעה שערים. הצלחתו החלה כאשר הצטרף לפולהאם מהליגה השנייה בנובמבר 1936, והוא היה למלך השערים של המועדון במשך שלוש עונות רצופות; בסך הכל הוא הבקיע 57 שערים ב-87 משחקים, כולל את כל השישה בניצחון 6 - 0 במשחק מול בארי במסגרת גביע ה-FA. הישג זה הוא שיא מועדון שטרם נשבר.
הקריירה שלו נעצרה בשיאה בגלל מלחמת העולם השנייה; רוק התגייס לחיל האוויר המלכותי, המשיך להשתתף במשחקים הלא רשמיים במדי פולהאם, ואף זכה להופיע פעם אחת במדי נבחרת אנגליה כשזו ניצחה את נבחרת ויילס במשחק ידידות. משחקי הפוטבול ליג התחדשו ב-1946, ולמרות שכמעט היה בן 35 וללא ניסיון בליגה הבחירה הוא הוחתם על ידי ארסנל בגלל יכולת לא טובה של שחקני ההתקפה.
רוק הצליח להשפיע מיד, והבקיע את שער הניצחון בהופעת הבכורה שלו במשחק מול צ'רלטון את'לטיק ב-14 בדצמבר 1946. באותה עונה הוא הבקיע 24 שערים ב-21 משחקי ליגה, ובעונה הבאה (1947/1948) הוא הבקיע 33 שערים וקבע שיא מועדון עבור התקופה שלאחר המלחמה. שיא זה טרם נשבר. רוק זכה בתואר מלך השערים של הליגה, והוביל את ארסנל לזכייה באליפות.
בעונת 1948/1949 הוא הבקיע 14 שערים נוספים, אך עזב את ארסנל בקיץ 1949 כדי להצטרף לקריסטל פאלאס פעם נוספת, הפעם כמאמן-שחקן. בסך הכל הוא הצליח להבקיע 70 שערים ב-94 משחקי ליגה בלבד. כמאמן קריסטל פאלאס הוא זכה להצלחה מסוימת בהתחלה; בעונה שלפני הגעתו המועדון סיים בתחתית הליגה השלישית הדרומית, אך רוק הוביל את המועדון למקום השביעי בעונה שלאחר מכן (1949/1950), שהיה המיקום הטוב ביותר מאז המלחמה ועד עליית הליגה ב-1961.
רוק עזב את פאלאס בנובמבר 1950, ובין 1951 ל-1953 הוא מילא תפקיד של מאמן-שחקן בבדפורד טאון. הוא אימן את בדפורד פעם נוספת בין 1959 ל-1961. לאחר מכן הוא פרש לחלוטין מכדורגל והחל לעבוד בנמל התעופה של לוטון. הוא מת ב-1985 כתוצאה מסרטן ריאות.
גונאר תורודסן

קורות חייו

בשנת 1934 תורודסן קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת איסלנד. באותה שנה הוא נבחר (בגיל 23 בלבד) לאלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) מטעם מפלגת העצמאות הימנית והיה חברו הצעיר ביותר בהיסטוריה. בהמשך השלים את לימודיו בדנמרק, בגרמניה ובבריטניה, כאשר במקביל (בשנים 1940-1935) התמחה בעריכת דין ברייקיאוויק.
בשנים 1959-1947 תורודסן כיהן כראש עיריית רייקיאוויק. בשנת 1948 הוא נבחר לחבר בוועד הפועל של מפלגת העצמאות. בשנים 1965-1949 (ומאוחר יותר בשנים 1983-1971) תורדסן היה חבר מועצת העיר של רייקיאוויק.
בשנים 1965-1959 תורודסן כיהן כשר האוצר של איסלנד — בממשלתו החמישית של אולאפור תורס (שבאמצע הקדנציה שלו הוחלף זמנית בתפקיד ראש הממשלה על ידי ביארני בנדיקטסון) ובתחילת כהונתה של ממשלה שהוקמה על ידי בנדיקטסון ב-1963.
בשנים 1969-1965 תורודסן היה שגרירהּ של איסלנד בדנמרק. במהלך הכהונה בתפקיד, ב-1968, הוא רץ בבחירות לנשיאות (תפקיד סמלי בעיקרו). תורודסן קיווה להחליף בתפקיד את חותנו אסגיר אסגירסון, שהיה נשיא מאז שנת 1952. בתחילת המירוץ תורודסן הוביל בסקרי דעת הקהל, אך לבסוף הוא נוצח על ידי כריסטיאן אלדיארן.
בשנים 1974-1968  תורודסן היה שר התעשייה ושר הרווחה בממשלתו של גייר הלגרימסון. בשנים 1976-1968 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון. ב-1978 תורודסן נבחר לסגן יו"ר מפלגת העצמאות.
בשנים 1983-1980 תורודסן היה ראש ממשלת איסלנד. הוא כיהן בתפקיד זה אחרי שמנהיג מפלגה העצמאות — גייר הלגרימסון — סירב להקים ממשלה בראשותו בשיתופה של המפלגה הפרוגרסיבית, על אף הניצחון של מפלגתו בבחירות שנערכו בדצמבר 1979 (משום שמנהיג הפרוגרסיבים בשנות ה-70, אולאפור יוהאנסון, הקים פעמיים באותו עשור ממשלה בראשותו ללא מפלגת העצמאות — למרות היותה של מפלגה זו הגדולה באלת'ינגי). תורודסן הוביל את מיעוט חברי האלת'ינגי ממפלגת העצמאות שהיו מוכנים לשיתופה של המפלגה הפרוגרסיבית בממשלתם החדשה והקים ממשלה בראשותו בפברואר 1980.
תורודסן היה ראש הממשלה המבוגר ביותר בתולדות איסלנד — בן 69 בזמן השבעתו. בבחירות שנערכו באפריל 1983 תורודסן לא הציג את מועמדתו לאלת'ינגי (בגלל מחלתו). בבחירות אלה מפלגת העצמאות נותרה המפלגה הגדולה ביותר, אך מנהיג שותפתה בממשלה היוצאת — יו"ר המפלגה הפרוגרסיבית סטינגרימור הרמנסון — הוא שהקים את הממשלה במאי של אותה שנה. מפלגת העצמאות הייתה חלק מממשלתו של הרמנסון. בספטמבר 1983 מחלתו של תורודסן הביאה למותו.
חתול האנדים

מאפיינים

לחתול זה פרווה ופנים בצבע אפור, אך אזור הלחיים לבן ובעל כמה פסים קטנים בקצוות. יש לו אוזניים עגולות, אף ושפמים שחורים. רגליהם בעלי 2 פסים בקצה של כל רגל והזנב מפוספס בטבעות שחורות או חומות כהות. פרוותם צפופה עם שערות באורך 45 מ"מ ומשווה להם מראה גדול מכפי שהם באמת. הם גדולים מעט מחתול בית ואורכם 57-85 ס"מ. משקלם יכול להגיע ל-5.5 ק"ג.

תפוצה והתנהגות

החתולים חיים ב-4 מדינות באמריקה הדרומית: בצ'ילה, ארגנטינה, בוליביה ופרו. החתולים הנדירים נחשבים לחיה מוגנת בכל המדינות ועונש מאסר כבד מונח על מי שסוחר בעורות שלהם. אעפ"כ יש לעיתים ציד בלתי חוקי לתעשיית פרוות מפרוותם המשובחת.
הם חיים במדרונות הרי האנדים ברום של עד 4,000 מ' ודומים מאוד לחתול הפמפס החי באותם אזורים ושניהם הם שניים מתוך שלושה חתולים החיים בהרי האנדים (השלישי הוא הפומה). קשה להבדיל בין שני המינים שהם באותו הגודל, אותם אזורי מחיה והם גם מתבססים על אותו טרף עיקרי - ויסקאשה דרומית, מכרסם הררי המזכיר מעט ארנבת שמהווה עתים יותר מ-50% מתזונתם. כמו רוב החתולים הם חיים לבדם ולאחר ההזדווגות הנקבה עוזבת את הזכר וממליטה גורים לבדה (ההמלטה מתרחשת בין אפריל לאוקטובר).
רזולוציה אופטית

רזולוציה אופטית היא היכולת של מערכת להבחין בפריטים המגיעים אליה בצורה אלקטרומגנטית, על ידי מערכת אופטית כגון עדשות, מראות או שילוב ביניהן. מערכת אופטית פשוטה מורכבת מעדשה וגלאי אור הרגיש לספקטרום רחב של תדרים, החל מקרני גמא עד לקרני תת-אדום, העין היא דוגמה למערכת אופטית, היא כוללת עדשה המרכזת את האור הנכנס לעין וממקדת אותו על הרשתית שהיא גלאי האור של המערכת.

קריטריון ריילי

קריטריון ריילי לרזולוציה זוויתית שנקבע על ידי לורד ריילי, משמש למדידה של רזולוצית העדשה. הערך שמתקבל באמצעות קריטריון ריילי הוא גבולות הרזולוציה:

גבול אבה

הפיזיקאי הגרמני ארנסט אבה הציב תנאי לגבול הרזולוציה האופטי המקסימלי של מערכת אופטית, התנאי נתון על ידי המשוואה הבאה:
 כאשר  הוא אורך הגל, ו- NA הוא מפתח המערכת (numerical aperture). גבול זה ניתן לעקיפה כך שישופר גבול הרזולוציה על ידי שיטות מיוחדות של סופר רזולוציה, שיטות אלו משתמשות בעקרונות אופטיים כך שייתכן לראות פרטים הקטנים מגבול זה.

פונקציית תמסורת אופטית

פונקציית תמסורת אופטית (OTF) מכלילה את רעיון הרזולוציה של מערכת אופטית. פונקציית תמסורת היא הניגודיות (קונטרסט) של פרטים בגדלים שונים. כאשר הניגודיות יורדת מתחת לסף מסוים נאמר שזהו סף הרזולוציה של המערכת. נהוג לציין את הערך 0.02 כערך הסף, כלומר 2% מניגודיות מושלמת. בתכנון מערכת אופטית נהוג להשתמש בפונקציית התמסורת ולא ברזולוציה, מכיוון שהיא נותנת יותר אינפורמציה על ביצועי המערכת.
קרב קלושינו

רקע

ביוני 1610 צבא רוסי-שוודי שחרר את מוסקבה ממצור של דמיטרי הכוזב השני. מפקד הצבא מיכאל סקופין-שויסקי נפטר באופן מפתיע והפיקוד הועבר לאח של הצאר - דמיטרי שויסקי. הצבא החל בתנועה לכיוון סמולנסק במטרה להסיר את המצור הפולני מהעיר. זיגמונט השלישי, מלך פולין ללא הפסקת מצור על סמולנסק שלח לכיוון הרוסים יחידת פרשים תחת פיקודו של הטמן סטניסלאב ז'ולקבסקי. הכוחות הקדמיים של הרוסים נעצרו על ידי הפולנים והתמקמו במבצר קטן. ב-23 ביוני הכוח הראשי של הרוסים התקרב למבצר. ראשי הכוח הרוסי דמיטרי שויסקי, יאקוב דלגרדי וגורן ידעו היטב על יחסי הכוחות והתכוונו עם שחר להתחיל במתקפה. כל הלילה הם בילו בשתייה והכנות לחלוקת השלל הצפוי. ז'ולקבסקי ידע על כך שכוחות שכירי חרב (בעיקר שוודים אך גם אנגלים וצרפתים) לא קיבלו את משכורתם בזמן. הכסף למעשה עבר מהרוסים למפקד הכוחות הזרים אך יאקב דלגרדי החליט להעביר את התשלום רק לאחר הקרב תוך "חיסכון" בכספים של ההרוגים הצפויים. המטא של ז'ולקבסקי לאחר התלבטויות החליט להתחיל במתקפה לילית בתקווה להביס את הכוח העודף.

מהלך הקרב

במהלך הלילה רוב הכוח הפולני נע לכיוון הצבא הרוסי תוך השארת רק כ-700 לוחמים ליד המבצר. מעבר דרך היערות היה קשה והתותחים נשארו מאחור. עם שחר הכוחות הפולנים היו קרוב למחנה רוסי-שוודי, אך לקח להם כשעה להתארגנות לקרב. כתוצאה מכך המתקפה כבר לא הייתה הפתעה שלמה. שוודים התארגנו להגנה וכ-10 התקפות פרשים פולנים לא הצליחו לשבור את קווי ההגנה של השוודים. לעומת זאת, הכוחות הרוסים לא עמדו בלחץ והחלו בנסיגה. דמיטרי שויסקי ראה את המצב אך לא שלח תגבורת שהייתה ברשותו. כתוצאה מכך הגדוד הרוסי נמלט משדה הקרב. בינתיים התותחים הפולנים הגיעו לשדה הקרב ולאור האש הכבדה, השוודים החלו בנסיגה והתארגנות מחדש. בשלב זה הפרשים הצרפתים (חלק של הכוח הרוסי) ביצעו מתקפה אך היא הייתה כושלת. תוך רדיפת הכוחות הצרפתים, הפולנים הגיעו למחנה הרוסי. למרות זאת, שויסקי עם עתודה של 5,000 לוחמים ו-18 תותחים המתין ללא התערבות ממשית במהלך הקרב. בשלב זה, שכירי החרב השוודים, האנגלים והצרפתים שהיו ממורמרים באי-העברת המשכורת במועד החלו לנטוש את שדה הקרב. הרוסים החלו בחלוקת הכספים לשוודים, אך אנגלים וצרפתים שלא קבלו את חלקם החלו בביזה של המחנה הרוסי. בשלב זה ז'ולקבסקי הצליח להגיע להסכם עם מפקדי הכוח השוודי שכל שכירי החרב השוודים, הצרפתים והאנגלים יכולים לעזוב את שדה הקרב עם הכספים שברשותם. במצב זה הרוסים החלו בנסיגה כוללת תוך נטישת המחנה. כל המחנה כולל תותחים, דגלים, כספים רבים וכו' נתפש על ידי הפולנים.

השלכות הקרב

הצבא הרוסי נמלט משדה הקרב ולמעשה לא היה יכול להמשיך במאבק המזוין. תוך זמן קצר ואסילי שויסקי סולק מהשלטון. השלטון הועבר למועצה בויארית שנשבעו למלך פולין ונתנו לסטניסלאב ז'ולקבסקי להיכנס למוסקבה. ואסילי שויסקי ואחיו הועברו לוורשה.
המצור על סמולנסק נמשך עוד כשנה והעיר נכבשה רק ביוני 1611 לאחר 20 חודשי מצור.
Beauty and a Beat

רקע

"Beauty and a Beat" נכתב במקור על ידי המפיק המוזיקלי זד בשביל אלבומו, Clarity, אלא שבהמשך הרגיש שהשיר לא ממש התאים לסגנון האלבום החדש שלו, ולכן, הוא, יחד עם מקס מרטין, סוון קוטצ'ה וניקי מינאז' כתבו גרסה לאלבום האולפן השלישי של ביבר, Believe, שפורסם ב-2012. ניקי מינאז' השתתפה גם היא בשיר, כאמנית אורחת. מאוחר יותר דיבר ביבר על שיתוף הפעולה עם מינאז' ואמר: "רציתי ראפר, ואני חושב שהיא הבחירה הטובה ביותר לכך. הרגשתי שהיא מתאימה בדיוק לשיר". אלבום של רמיקסים שוחרר ב-11 בדצמבר 2012.

הופעות חיות

ביבר הופיע עם השיר לראשונה בפרסי המוזיקה האמריקאית עם מינאז'. כמו כן, שרה מינאז' את חלקה בשיר כחלק מסיבוב ההופעות Pink Friday: Reloaded Tour. ביבר אף הופיע עם השיר בוויקטוריה סיקרט פאשן שואו, וכן בוונגו טנגו 2015.

פרסום

השיר פורסם ב-12 באוקטובר 2012 בערוץ היוטיוב של ביבר, והחזיק לתקופה בשיא של רף הצפיות הגבוה ביותר ל-24 שעות עם 10.6 מיליון צפיות תוך יממה אחת. בנוסף, מופיע השיר ב-Just Dance 4.