google/wiki40b huggingface dataset:
גרילה גירלז בהופעה

גרילה גירלז בהופעה (באנגלית: Guerrilla Girls on Tour) הוא הופעות תיאטרון אנונימיות, שמטרתה לפתח פעילות מחזות חברתית, אמנות רחוב. התיאטרון פונה לפמיניזם ולהיסטוריה של נשים. המופע נוצר כאשר גרילה גירלז המקוריות התחלקו לשלוש קבוצות נפרדות ב-2001. הפעילות התפרסו בסיור על פני 17 מדינות ו-39 מדינות בארצות הברית עם ההצגה "פמיניסטיות מצחיקות", "אם אתה יכול לסבול את החום: היסטוריה של נשים ואוכל", "שקט זה אלימות" ו"היסטוריה של נשים בתיאטרון".

רקע

גרילה גירלז בהופעה היא אחת משלוש קבוצות שנוצרו כאשר הגרילה גירלז המקוריות התפצלו בשנת 2001. שתי הקבוצות האחרות הן גרילה גירלז בע"מ, וגרילה גירלז פס רחב.
מאז היווסדן גרילה גירלז בהופעה פיתחו טכניקת ביצוע פמיניסטית המשלבת מערכונים, אימפרוביזציה, ריקוד, פרודיה וקומדיה, ביחס לנושאים מגוונים כולל ערך עצמי, דימוי גוף, תעשיית היופי וסוגיות אחרות של נשים. טכניקת התיאטרון הפמיניסטית נשענת בכבדות על השתתפות הקהל ואינטראקטיביות. הן מערבות את הקהל במשימות והשתתפות על הבמה.
כמו הגרילה גירלז המקוריות, שנוסדו ב-1985, כל חברה בגרילה גירלז בהופעה מבצעת שימוש בשם של אישה אמנית שמתה ולובשת מסכה כדי להסתיר את זהותה האמיתית. הקבוצה כוללת בין 20 ל-30 נשות מקצוע: שחקניות, במאיות, מעצבות, מפיקות, ומנהלות תיאטרון. הופעותיהן של הגרילה גירלז בהופעה סוקרו ב"וילג' ווייס", "BackStage", "Mother Jones", בניו יורק טיימס ועוד, והופעותיהן שודרו במגוון תוכניות רדיו וטלוויזיה, כולל בטקס פרסי הטוני.

הופעות הלהקה

תערוכות של הגרילה גירלז בהופעה אורגנו במוזיאונים בארצות הברית, בסין, בפסטיבל הסרטים בפרוטבלו, בבריטניה, בדרום קוריאה ועוד.
באתר האינטרנט של הלהקה ניתן למצוא חומרים מכל הופעותיהן ברחבי עולם, וכן שתי רשימות: רשימת גינוי של תיאטראות שאינן מעלות מחזות מאת נשים, ורשימת תשבחות של תיאטראות שכן מעלות יצירות של נשים.
תיק העבודות שלהן נאסף על ידי מוזיאונים ואספני אמנות כגון אוסף לינדה לי לאמנות נשים, האקדמיה לאמנויות בפנסילבניה והגלריה הלאומית של קנדה.
ב-2010 זכתה גרילה גירלז בהופעה בפרס יוקו אונו לאומץ באמנות.

ספר זכרונות

ב-2016, יצא ספר זכרונותיה של פעילת הגרילה גירלז בהופעה, דונה קאז. שם הספר "UN/MASKED: Memoirs of a Guerrilla Girl on Tour", והוא חושף את הביוגרפיה האישית של קאז בנוסף לקורות להקת התיאטרון, ובו קאז מספרת כיצד שרדה מערכת יחסים מתעללת עם השחקן ויליאם הרט, וכאקט של העצמה פמיניסטית הצטרפה למאבק, חבשה מסיכת גורילה, ואמצה את שם הבמה/אקטיביזם "אפרה בהן", המחזאית והמשוררת הבריטית מהמאה ה-17. קאז היא הגרילה גירל הראשונה לחשוף את זהותה. ספרה זכה לביקורות חיוביות.

לקריאה נוספת

הספר "Voicing Dissent: American Artists and the War on Iraq" בהוצאת רוטלדג' (2009) כולל פרק על גרילה גירלז בהופעה.
תחנת ברסי

היסטוריה

במקום בו נמצאת התחנה שכנה תחנת רכבת לסחורות, אשר שירתה את שוק היין הענק של ברסי.
תחנת רכבות הנוסעים המודרנית נפתחה ב-1977 כתחנת-עזר לתחנת ליון.
בעבר שירתה התחנה את קו הרכבת לאיטליה, אך מאז 2011 הועברו רכבות אלה לגאר דה ליון.
גמא בקסיופאה

תכונות

γ בקסיופאה מסווג כתת-ענק כחול מטיפוס B0.5IVe, כלומר קרינתו מכילה ספקטרום פליטה נוסף על הקרינה הרגילה. בנוסף לכך, נפלטת ממנו קרינת X שמקורה אינו ידוע. לכוכב מסה המוערכת בכ-17 מסות שמש, רדיוסו כ-10 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-30,000 קלווין אך ככל הנראה היא אינה אחידה והכוכב חם יותר בקטביו מאשר באזור קו המשווה שלו. עוצמת ההארה של γ בקסיופאה היא פי 65,000 מאשר עוצמת ההארה של השמש אך כמעט כל הקרינה היא בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר פי 5,000 מהשמש. הכוכב מסתובב על צירו במהירות גבוהה מאוד של כ-430 קילומטר בשנייה והוא משלים סיבוב אחד בפחות מ-30 שעות. כתוצאה מכך צורתו פחוסה, מה שגורם להבדלי טמפרטורה בין הקטבים ובין קו המשווה. הסיבוב המהיר גורם גם לזריקה של חומר מאזור קו המשווה ובשל כך נוצרה דיסקת חומר המקיפה את הכוכב. החומר בדיסקה מיונן מהקרינה העל-סגולה ויוצר את קווי הפליטה של מימן המאפיינים את הספקטרום של הכוכב.
בהירות הכוכב משתנה בצורה לא צפויה והגיעה בשיאה לדרגה 1.6, אך נחלשה לאחר מכן לדרגה 3 ומאז שוב עלתה בהדרגה. כיום יש לכוכב דרגת בהירות 2.15, כלומר למעשה זהו כיום הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. העובדה שהכוכב לא קיבל שם בימי קדם למרות בהירותו, מרמזת שייתכן שהיה אז עמום בהרבה לעומת בהירותו הנוכחית. השינויים הפתאומיים בבהירות נובעים ככל הנראה מאירועי זריקת חומר מקו המשווה של הכוכב אל הדיסקה המקיפה אותו והתנגשות החומר הנזרק עם החומר המקיף גורמת להתחממות הדיסקה ולעלייה בבהירות. בגלל הקושי להבדיל בין הקרינה הנפלטת מהכוכב עצמו ובין הקרינה הנפלטת מהדיסקה נתוני המסה, הרדיוס והטמפרטורה של הכוכב אינם ודאיים. עם זאת נראה שמסתו גדולה מספיק על מנת שיסיים את חייו כסופרנובה.

מערכת

ל-γ בקסיופאה יש בן זוג ספקטרוסקופי, כלומר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו הוסק ממדידות ספקטרוסקופיות של אור הכוכב. לבן הזוג מסה לא ידועה, אך היא קטנה בהרבה ממסתו של הכוכב הראשי והם מקיפים זה את זה בזמן הקפה של מעט יותר מ-200 ימים במרחק של פחות משתי יחידות אסטרונומיות. במרחק של כ-2 שניות קשת נמצא כוכב נוסף המסומן כ-γ בקסיופאה B שלו דרגת בהירות 11 והוא ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F6. הוא מקיף את הזוג γ בקסיופאה A במרחק של כ-370 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של לפחות 1,500 שנים. במרחק של כ-54 שניות קשת נמצא כוכב נוסף עם דרגת בהירות 13, המסומן כ-γ בקסיופאה C, אך הוא ככל הנראה לא קשור למערכת γ בקסיופאה ורק במקרה נמצא על אותו קו ראייה.
דאגלס אנגלברט

ביוגרפיה

אנגלברט נולד בפורטלנד שבאורגון, השני מבין שלושה ילדים להורים ממוצא גרמני, שוודי ונורווגי. משפחתו התגוררה בפורטלנד עד מות אביו, כאשר היה בן 9 או 10 עברו לכפר Johnson Creek. את לימודיו התיכוניים סיים בפורטלנד בתיכון על שם פרנקלין ב-1942. הוא למד תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת אורגון. באמצע לימודיו, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, זומן אנגלברט לחיל הים האמריקאי ושירת שנתיים בפיליפינים בתור טכנאי מכ"ם. על אי קטן בבקתה הוא קרא לראשונה מאמר של וניבר בוש "As We May Think", אשר השפיע עליו רבות. לאחר המלחמה חזר לאורגון וסיים את לימודיו בשנת 1948.
בשנת 1955 סיים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בעת זו היה גם חבר באחווה "Sigma Phi Epsilon", ולאחר מכן הוועדה הלאומית לאווירונאוטיקה שכרה אותו למרכז המחקר על שם אמס (Ames Research Center), שם עבד עד שנת 1951. כסטודנט בברקלי סייע בבניית המחשב הדיגיטלי של קליפורניה, CLADIC. עבודת הגמר שלו הובילה לרישום של מספר פרויקטים, ולאחר סיום התואר השני הוא נשאר בברקלי במשרת עוזר מרצה במשך שנה, אך לבסוף עזב כי גרס שלא יממש את מטרותיו שם.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה מעורב בפיתוח ARPANET - רשת מחשבים הראשונה בעולם שהופעלה ב-29 באוקטובר 1969. בשנת 1970 קיבל פטנט על התקן שהיה יכול לתת מיקום על צג המחשב: עכבר. הוא לא קיבל תמלוגים על המצאת העכבר, מכיוון שתוקף הפטנט פג בשנת 1987, לפני שהמכשיר נכנס לשימוש רחב.
מסיבות שונות, במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הפסיק אנגלברט את עבודתו בחברות המובילות בתחום המחשבים.
ביולי 2013 נפטר אנגלברט בגיל 88 בביתו באתרטון (Atherton) שבעמק הסיליקון, קליפורניה, בשל אי-ספיקת כליות. בשנותיו האחרונות היה מאובחן גם באלצהיימר. הוא הותיר 4 ילדים.

SRI ו ARC

ב-SRI International רשם אנגלברט כתריסר פטנטים, ובשנת 1962 פרסם דוח על המחקר המתוכנן שלו "Augmentation Research Center", ונהיה הכוח המניע מאחורי העיצוב והפיתוח של מערכת האון ליין, "NLS". אנגלברט והקבוצה שלו פיתחו ממשק משתמש כגון מסך ממופה ביטים והעכבר.
רבים מרעיונותיו פותחו על ידו לממשק משתמש באמצע שנות ה-60, הרבה לפני המצאת המחשב הביתי.
בשנת 1967 ביצע אנגלברט רישום לפטנט על עכבר מעץ העובד על שני גלגלי מתכת אשר פיתח עם ביל אינגליש, ובשנת 1970 הפטנט אושר. כמה שנים לפני כן תואר העכבר בתור "סמן למסך על ידי צירי X ו-Y", ולאחר מכן סיפר אנגלברט כי הכינוי "עכבר" הופיע בגלל צורת המכשיר וכן עקב החוט, שנראה כמו זנב. קבוצתו גם קראה לסמן על המסך "ג'וק", אך לבסוף כינוי זה לא נכנס לשימוש. אנגלברט לא קיבל כסף על המצאת העכבר. SRI רשמו את הפטנט על העכבר. אך לא היה להם מושג מה שוויו האמיתי. לאחר מספר שנים הם מכרו את הפטנט לחברת אפל בכ-40,000 דולר.
אנגלברט הציג רעיונות נוספים להמצאות בשנת 1968 במצגת שלימים זכתה לכינוי "אם כל המצגות" Mother Of All Demos .
הכניסיני תחת כנפך

למי פונה השיר

הציירת אירה יאן, שנודעה כאהובתו של ביאליק, התייחסה אל השיר, באחדים ממכתביה לביאליק, כשיר שנכתב למענה. חוקרת הספרות זיוה שמיר מציינת שבאותה מידה יכולה הייתה גם אשתו של ביאליק להבין את השיר כמיועד לה, ומוסיפה: "כשם שלפנינו שיר המתאים להפליא לשתי נשים ולשני יעדים, השונים זה מזה תכלית שינוי (שיר שיבה הביתה, לאישה החוקית ולקן הנטוש, ושיר התנצלות לפני האישה הזרה על הפרֵדה ועל כישלון האהבה), לפנינו גם שיר אישי ורגשי עד מאוד ושיר אידאי והגותי בעת ובעונה אחת".

החוסר בנעורים ובאהבה

אף שתלונתו של הדובר "הֵיכָן נְעוּרָי?" והמשכה "מַה-זֹּאת אַהֲבָה?" מנוסחים כתלונה אישית, מציינת זיוה שמיר שניתן לראות בה תלונה קולקטיבית, על אורח החיים היהודי בתקופת כתיבתו של השיר - "עם, שרוב בניו נכנסו אז לאוהלה של תורה ובעוּלה של תורה בגיל ארבע-חמש, ורוב בניו הובלו אל החופה בעודם קטינים, אכן לא ידע נעורים ואהבה מַהם".
חוקר הספרות, אבנר הולצמן, טוען, שהשיר חורג מעבר להקשר ביוגרפי מצומצם. כמה מוטיבים בשיר, כמו כנף אימהית מגוננת, שנמצאת גם ב"לבדי", החיפוש אחר הנעורים הגזולים, שנמצא גם  ב"ואם ישאל המלאך", הווידוי על העדר אהבה, שניתן למצוא גם בשיר "עם דמדומי החמה", למשל - כל אלו ועוד, הם ביטויים ברורים לווידויו של ביאליק על חייו שהתרוקנו מאהבה ומתוכן, ממשמעות ומתכלית, והוא מבקש מהנמענת עזרה ומחסה. שיר זה, לדעתו, מבטא את אחת האמירות האישיות המיוסרות והנואשות ביצירתו של המשורר.

ביצועים

השיר הולחן בלחן עממי  ממזרח אירופה, ואחר כך על ידי מלחינים אחדים, בהם: אלכסנדר קריין ב-1916, שמואל אלמן ב-1935, פאול בן חיים ב-1940 ומנחם אבידום ב-1955.
השיר זכה לביצועים אחדים של זמרים עבריים, ובהם נחמה הנדל ששרה אותו בלחן עממי בשנת 1960, ובעקבותיה הלכו אסתר עופרים, אורה זיטנר וריטה. יוני נמרי, ובעקבותיו שלישיית המעפיל ויהורם גאון ביצעו בלחן של נורית הירש; אריק איינשטיין בשנת 1980 בלחן של מיקי גבריאלוב. כמו כן, ביצעו אותו אוריאל שלומי במחרוזת השנייה באלבום "הקסם השחור", יואב יצחק באלבום "על גג העולם" והפרויקט של רביבו במחרוזת העשירית באלבום "מה נותר מאלה".
באחדים מהביצועים הושמט הבית הרביעי של השיר. בביצוע של אריק איינשטיין חוזר הבית הראשון גם אחרי הבית השני והבית השלישי, ובכך הופך לפזמון חוזר; כמו כן בביצועו, שינה איינשטיין את צמד המילים שנכתבו במקור "קַן-תְּפִלּוֹתַי" ל"קֵן-תְּפִלּוֹתַי". בביצוע של יהורם גאון מוכפל הבית השני, והבית הרביעי מושמע ארבע פעמים. דוד לביא, ששר את השיר במסגרת "כוכב נולד", נצמד למילותיו המקוריות, ללא השמטה וללא תוספות.
ראיין ריינולדס

ביוגרפיה

ריינולדס נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה. אביו, ג'ים, הוא סיטונאי מזון, ואמו, תמי, היא אשת מכירות. לו שלושה אחים גדולים.
סיים את לימודיו בתיכון קיטסילאנו בוונקובר בשנת 1994. מאוחר יותר הוא למד באוניברסיטת קוואנטלן פּוליטכניון, אך נשר.

קריירה

הקריירה של ריינולדס החלה בשנת 1990 כאשר כיכב כבילי באופרת הסבון "הילסייד", שהופצה בארצות הברית על ידי ערוץ ניקלודאון. כאדם בוגר, כיכב ריינולדס ב"יחצ"ן המסיבות" ובסדרה "שני בחורים ובחורה", בה שיחק תלמיד לרפואה בתפקיד מייקל "ברג" ברגן. בשנת 94–1993 גילם תפקיד חוזר ב"האודיסיאה" כמאקרו. בנוסף, הופיע הופעת קמע ב"הרולד וקומר משתוללים באמריקה" כאחות, וכן שיחק ב"מתחתנים עם ההורים" ו ובסרט "חסין תקלות".
בשנת 2005 שיחק ריינולדס מלצר בשם מונטי ב"סקס והמסעדה הגדולה", ומנהל מוזיקה בקומדיה הרומנטית "רק ידידים". לאחר מכן, בשנת 2008 שיחק ריינולדס את גיבור הסרט "בטוח, אולי". הוא הופיע גם בסיום העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "סקראבס". מאוחר יותר, בשנת 2009 גילם את אנדרו פקסטון ב"ההצעה", ואת מייק קונל ב"קיץ מסחרר".
ריינולדס שיחק בעיקר בקומדיות, אך עבר גם אימון גופני אינטנסיבי לשם תפקידו כמלך חניבעל בסרט "בלייד: טריניטי". בשנת 2005 שיחק את ג'ורג' לוץ בריימיק של "אימה באמטוויל". כמו כן גילם סוכן FBI בשנת 2006 בסרט הפעולה "לחסל את האס".
בשנת 2010 כיכב ריינולדס במותחן הספרדי "קבור" שהוקרן בפסטיבל סאנדנס.
ריינולדס גילם את האל ג'ורדן בסרט גיבורי העל "גרין לנטרן", שיצא ב-17 ביוני 2011, וגילם גם את אתניק וולקר בעיבוד של סרטי יוניברסל לרומן הגרפי "Rest in Piece Department", שיצא בשנת 2013.
ריינולדס גילם את דדפול ב"X-מן המקור: וולברין" והוחתם לגלם אותו שוב בספין-אוף "דדפול" אשר יצא לאקרנים ב-2016. מאוחר יותר אושר שהסרט יהיה רימייק ויתעלם מהאירועים שהתרחשו ב"X-מן המקור". עבור תפקידו ב"דדפול" הועמד ריינולדס לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - קומדיה.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "סימן חיים". בנוסף, שיחק בסרט "שומר הראש והמתנקש" לצד סמואל ל. ג'קסון. 
בשנת 2018 חזר ריינולדס לגלם את דדפול בסרט דדפול 2.
בשנת 2019 דיבב את דמותו של פיקאצ'ו בסרט פוקימון: הבלש פיקאצ'ו וכן הופיע על המסך לזמן קצר בתפקיד הבלש הארי גודמן.

חיים אישיים

בשנת 2007 נישא לשחקנית סקרלט ג'והנסון לאחר קשר של פחות משנה. השניים התגרשו ביולי 2011.
ב-9 בספטמבר 2012 נישא לשחקנית האמריקאית בלייק לייבלי, לאחר שהשניים יצאו במשך כשנה. לזוג יש שתי בנות, הבכורה נולדה בדצמבר 2014, והבת השנייה בספטמבר 2016. כיום הזוג מצפה לילד נוסף.
המס היהודי

המס היהודי (לטינית: Fiscus Iudaicus) היה מס שגבתה האימפריה הרומית מנתיניה היהודים בכל רחבי האימפריה אחרי חורבן בית המקדש השני.

הטלת המס

המס היהודי הוטל על ידי הקיסר אספסיאנוס אחרי דיכוי המרד הגדול. שיעורו היה שתי דרכמות בשנה, שווה למחצית השקל שהיהודים העלו כתרומה לבית המקדש. כדי להשפיל את היהודים ולהדגים את ניצחון אלוהי הרומאים על אלוהי ישראל המס הועלה למקדש יופיטר שברומא. שמו של המס היה בתחילה "מחיר שני הדינרים של היהודים" שם זה השתמר לפחות עד שנת שלטונו השמינית של הקיסר דומיטיאנוס שנת 89 לספירה. לאחר מכן נקרא במסמכים השונים פשוט "מס היהודים".
בניגוד לתרומה שניתנה לבית המקדש, אשר נגבתה רק מגברים עד גיל 50, תשלום המס היהודי היה חובה על כל היהודים באימפריה כולל נשים, ילדים  מגיל 3 וזקנים עד גיל 65.

גביית המס

על גביית המס היהודי מונה פקיד מיוחד, "המפקח על מס הגולגולת של היהודים" (לטינית: procurator ad capitularia Iudaeorum).
בימיו של הקיסר דומיטיאנוס המס נגבה באכזריות וגבייתו הורחבה לא רק ליהודים אלא גם לאנשים שהיו קרובים אל היהדות, וגם הגבלת הגיל על גבייתו בוטלה. סווטוניוס מספר שבהיותו ילד קטן היה עד לבדיקת נימולותו  של זקן כבן 90. יש הטוענים שהגברת הנוקשות בגביית המס באה כתוצאה מתנועת גיור.
הירצחו של דומיטיאנוס ועליית נרווה לשלטון הביאה הקלה בגביית המס. על דבר זה מעידים המטבעות שנרווה טבע שנושאים את הכיתוב "בוטלה אכזריות גביית המס היהודי" (לטינית: fisci Iudaici calumnia sublata).

ביטול המס

לא ברור מתי בוטל המס היהודי. לפי עדויות ממסמכי גביית מיסים המשיכו לגבות את המס גם באמצע המאה השנייה ומקורות ספרותיים מעידים על קיום המס גם בתחילת המאה השלישית.]
יש שמייחסים את ביטול המס לקיסר יוליאנוס הכופר.

הנצרות והמס היהודי

בתקופת המרד הגדול, מרבית הנוצרים החשיבו את אמונתם כפלג משיחי של היהדות ולמעשה רבים מהם היו מהעם היהודי והיו נימולים. עם זאת לא עבר זמן רב מהטלת המס ונוצרים-יהודים דרשו להכיר באמונתם כדת נפרדת מהיהדות למטרות גביית המס. שהרי המס לא נגבה מיהודים לאחר שהמירו את דתם לאחת אחרת, והנוצרים ככלל לא השתתפו במרידות כנגד הרומאים. לבסוף בתקופת הקיסר נרווה בקשתם התקבלה. ניתן לסמן אירוע זה כאחד המרכזיים בתהליך ההתפצלות של שתי הדתות.
אלכסנדר (בית הורדוס)

אלכסנדר (36 לפנה"ס - 7 לפנה"ס) היה נסיך יהודי מבית הורדוס.

ביוגרפיה

אלכסנדר נולד בממלכת יהודה והיה בנו של המלך הורדוס ממרים החשמונאית, ונקרא כנראה על שם סבו אלכסנדר השני. בהיותו בערך בן שלוש עשרה הוא נשלח ביחד עם אחיו אריסטובולוס להתחנך ברומא בביתו של הסנאטור גאיוס אסיניוס פוליו, כיורשי העצר הפוטנציאליים.
בסתיו של שנת 16/17 לפנה"ס  חזר לארץ. עם חזרתו של אלכסנדר ליהודה יחד עם אחיו אריסטובולוס, החלו כמה גורמים בבית הורדוס, ובראשם דודתם שלומית (אחות הורדוס), להוציא את דיבתם רעה בפני המלך, ואף להאשים אותם במזימה להתנקש בו. הורדוס שהחל אט-אט להאמין בדברים, החליט למנות גם את בנו אנטיפטרוס כיורש עצר (בנוסף לאלכסנדר ואריסטובולוס), כדי לגרום להם להיות זהירים יותר בהתנהגותם, אך הם ראו בכך פגיעה קשה במעמדם. מהלך זה גם גרם לאנטיפטרוס לפעול כנגדם בעקיפין, כדי לשפר את מעמדו ולהפוך ליורש העצר היחיד. התנהגותם של אריסטובולוס ואלכסנדר וגינוים הפומבי לעונש המוות שגזר הורדוס על אמם, החמירה את מצבם וסיפקה לאויביהם תחמושת כנגדם. הורדוס האשים אותם בפני אוגוסטוס במזימה לרוצחו, אולם הקיסר הצליח להשכין שלום בין האב לבנים.
אלא שלמרות הפיוס, החשדנות ההדדית לא פגה. אלכסנדר ואחיו הואשמו שנית במזימה לרצוח את הורדוס. כאשר הבין אלכסנדר שאביו לא משנה את דעתו, החליט לחבר 4 מגילות ובהן הודה אמנם בקשירת קשר, אבל טען כי היו לו שותפים למזימה: פירורא ושלומית, אחיו של הורדוס. בין האשמותיו החמורות, הוא אף טען כי דודתו שלומית "נכנסה בכוח לילה אחד לחדרו ואילצה אותו לשכב עמה". בסופו של דבר ניצלו אלכסנדר ואחיו, הודות לתושייתו של חמיו ארכלאוס .
לאחר זמן מה, חנפן בשם איריקלס שנשלח על ידי אנטיפטרוס, הצליח להסית את הורדוס כנגד הבנים. הורדוס קיבל רשות מאוגוסטוס להעמידם למשפט, שבו הם נמצאו אשמים ונגזר עליהם מוות. מסופר שבעקבות רצח הבנים, אמר אוגוסטוס, כי "מוטב להיות חזירו של הורדוס מלהיות בנו".
לאחר הוצאתו להורג, גלפירה, אלמנתו של אלכסנדר, וילדהם חזרו לקפדוקיה וילדיו איבדו כל קשר עם היהדות. בנו ונכדו כיהנו לזמן קצר כמלכי ארמניה. אחד מצאצאיו, אבידיוס קאסיוס, מרד בשנת 175 בקיסר מרקוס אורליוס.
יוסי דגן

ביוגרפיה

יוסי דגן גדל בבני ברק. בכיתה ט' עבר עם משפחתו לשבי שומרון. הדריך ב"בני עקיבא" והצטרף לנוער "מולדת" והיה בקשר הדוק עם ראש המפלגה, רחבעם זאבי. דגן הוא בוגר מחזור א' של ישיבת דרכי נועם ולאחר מכן גם של ישיבת שבי שומרון, אף שהספיק ללמוד גם תקופה קצרה בישיבת ניר קריית ארבע. שירת בצה"ל והוא בדרגת סגן במילואים. לאחר השירות הצבאי הקים את הגרעין הדתי בהתנחלות שא-נור. הוא בעל תואר ראשון ושני במשפטים והוא מגשר מוסמך. 
הקים את ארגון "חומש תחילה". דגן נבחר למועצה האזורית כנציג שבי שומרון ב-2007 וב-2012. אחרי הבחירות שנערכו בשנת 2012 מונה לסגנו של ראש המועצה האזורית שומרון, גרשון מסיקה, והיה אחראי על תחומי החינוך, המתנ"סים וההסברה. ייסד ועמד בראש המערך ההסברה של השומרון: סיורי האח"מים, מיזם "שומרון – נעים להכיר" ויחידת קשרי החוץ. בשנת 2008 יסד את ועד מתיישבי השומרון. דגן הוא חבר מרכז הליכוד מאז שנת 2012.

בראשות המועצה

לאחר שגרשון מסיקה השעה עצמו מתפקיד יו"ר מועצה אזורית שומרון עקב פרשת השחיתות בישראל ביתנו מונה דגן לממלא מקומו, ולאחר מכן נבחר באוגוסט 2015 לראשות המועצה בבחירות מיוחדות כשהוא מנצח את שריה דמסקי מאלון מורה ברוב של 63.1%.
בבחירות אוקטובר 2018, פרש גרשון מסיקה מהמירוץ בעקבות בוררות בינו לדגן, אצל הרב שמואל אליהו. דגן התמודד מול פול גולובנבסקי, ניצח ברוב של 81.19% (13,148 מהקולות), ונבחר לכהונה שנייה ברציפות.

חיים אישיים

דגן נשוי לאוריה ואב לארבעה. הוא מתגורר בשבי שומרון, לשם עבר משא-נור עם פינוי היישוב במסגרת תוכנית ההתנתקות. ב-9 באוקטובר 2015, בעת ששהה במאהל מול בית ראש הממשלה בירושלים נסעו אשתו וילדיו לבקרו, ונפצעו קל מיידוי אבנים על מכוניתם.
מחסנית (מבנה נתונים)

מחסנית היא סוג של מבנה נתונים מופשט הפועל בצורה דומה לזו של מחסנית רובה: האיבר שנכנס ראשון למחסנית יוצא ממנה אחרון (תכונה זו מכונה נכנס אחרון יוצא ראשון - LIFO).

יישומי המחסנית

מחסנית היא מבנה נתונים בסיסי במימוש שפות תכנות. במעבדים רבים קיים אוגר מיוחד המשמש כמצביע למחסנית, ובשפת המכונה של מעבדים אלו ממומשת הקריאה לתת-שיגרה על ידי הכנסת כתובת החזרה למחסנית. ברוב השפות העיליות נשמרים גם המשתנים המקומיים במבנה המחסנית הנתמך במעבד.
ישנו קשר הדוק בין מחסנית לעץ: מחסנית היא מבנה הנתונים הנפוץ ביותר לצורכי מעבר על עצים, על ידי אלגוריתם DFS, וכן ניתן להציג כל רצף פעולות על מחסנית בעזרת עץ מכוון. בכל רגע נתון, האיברים הנמצאים במחסנית הם המסלול משורש העץ אל הצומת שבו נמצאים. דוגמה לשימוש כזה אפשר למצוא בשפות פורמליות: לכל מילה הנגזרת בעזרת דקדוק חסר הקשר קיים עץ גזירה, ולכל דקדוק כזה קיים אוטומט מחסנית המקבל אותו.
מדיירה

גאוגרפיה ואקלים

פוּנשָל, עיר הבירה של איי מדיירה, נמצאת בחוף הדרומי של האי המרכזי.  הערים החשובות באיי מדיירה הן פוּנשל, פורטוּ סנטוּ המוכרת גם כ"וילה בליירה", ריביירה בראבה, מָשִיקוּ, קאמָרה דֶה לוֹבּוּש, סנטה קְרוּשׁ וקַלְיֵיטה.
הארכיפלג ממוקם 520 קילומטר מחופי אפריקה, 860 קילומטרים מליסבון, 384 קילומטרים מטנריפה ו-770 קילומטרים מסנטה מריה, האי הקרוב ביותר מבין האיים האזוריים.  
האי מדיירה הוא האי הגדול ביותר בקבוצת איים אלו, שטחו 741 קמ"ר ואורכו מגיע לכ-57 קילומטרים.  אורך חופי האי כ-137 קילומטרים. פירוש שם האי הוא עץ.
האי נוצר במקור על ידי התפרצות הר געש שיצר את האי. במקום ישנם זרמי ים חמים חזקים הנובעים מזרם הגולף.

תרבות ותושבים

מקור היין המדיירי הוא באי זה.  האי גם ידוע בפרחים שבו ובפירות הטרופיים הגדלים בו. בשנת 1999 הוכרז חורש הלאוריסילבה במדיירה באי כאתר מורשת עולמית. 
כיום חיים באי כ-250,000 תושבים בשני האיים המרכזיים כאשר רק כ-4,800 תושבים חיים בפורטו סנטו.  באי מדיירה הצפיפות היא כ-337 איש לקמ"ר והצפיפות בפורטו סנטו היא 112.  המתיישבים הראשונים באי היו ברובם פורטוגזים וכיום ניתן לראות באי רחובות, בתים ועיירות קטנות שהשאירו המתיישבים הראשונים כפי שנבנו בפורטוגל.

היסטוריה

בכתביו מתאר ההיסטוריון היווני טִימָאיוֹס מושבה קרתגית בארכיפלג, אולם חוקרים מאמינים כי במקום התקיימה מושבה פיניקית עוד בטרם ביסוס קרתגו.
הסופר הרומאי פליניוס הצעיר כתב כי צפה באיים באוקיינוס האטלנטי אשר כיום יש לשער כי אלו האיים הקנריים או איי מדיירה.
ב-1419 שלושה מבין רבי החובלים של הנסיך הפורטוגלי אנריקה הספן (ז'ואאו גונסלווש זארקו, טרישטאו ואז טיישיירה וברתולומאו פרשטרלו) הוסטו מערבה עקב סופה, וכך גילו את האיים. הקולוניזציה של האיים החלה ב-1425. ב-23 בספטמבר 1433 הופיעו האיים לראשונה במפה, במפה זו הם נקראו "אִילְיָה דָה מָדֵיירָה" ("אי העץ").
בשנת 1921 הוגלה שליט אוסטרו-הונגריה קארל הראשון למדיירה לאחר ניסיון הפיכה כושל. הוא מת באי לאחר שנה.
בשנת 1976 (כתוצאה ממהפכת הציפורנים בפורטוגל) ניתנה אוטונומיה לאי.
סנטה מוניקה

היסטוריה

סנטה מוניקה הוקמה רשמית ב-30 בנובמבר 1886. שם העיר ניתן לה על ידי הנזיר הפרנציסקני חואן קרספי  והוא קרא לה על שם הקדושה הנוצרית מוניקה, אימו של אוגוסטינוס וזאת משום שהמתיישבים הספרדים הראשונים הגיעו לאזור ביום החג של מוניקה.
בשל האקלים הים תיכוני שלה והמיקום האטרקטיבי שלה, בתחילת המאה ה-20 הפכה סנטה מוניקה ליעד נופש פופולרי. העיר חוותה פריחה משמעותית בעקבות העלייה בתיירות באזור זה במהלך שנות השמונים.
רון שני

ביוגרפיה

רון שני נולד ברמת גן, שם למד בתיכון "בליך" אותו סיים בשנת 1971. בשנים 1972–1975 למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום לימודיו, חזר לצבא. 
לאחר קורס קצינים והשלמות בבית הספר לחובלים, שירת בחיל הים בתפקידים שונים בשנים 1975–1984. הוא משרת במילואים בחיל הים בדרגת סגן-אלוף.
בשנים 1979–1981 שירת רון בבסיס חיל הים במפרץ שלמה וגר עם משפחתו באופירה. עם פינוי אופירה והחזרת סיני למצרים רון עבר עם משפחתו לחיפה שם גרו עד שנת 1983 בה עברו למצפה אבי"ב במשגב.
לאחר שחרורו מהצבא התמחה רון בתחום התקשורת בתעשיית ההיי-טק שהייתה אז בראשית דרכה. בשנים 1985–1996 עבד בחברת פיברוניקס שהייתה חלוצה בתחום תקשורת אופטית, בתפקידים שונים בפיתוח ושיווק, עד לתפקידו כסמנכ"ל שיווק. 
בשנים 1996–1998, עבד בחברת אלביט בתפקיד סמנכ"ל פיתוח עסקי בתחום התקשורת וההשקעות. בשנים 1998–2000 הצטרף לחברת הסטרט-אפ "פיץ'" שעסקה בתחום מערכות הפעלה לטלוויזיות חכמות בתפקיד דירקטור וסמנכ"ל שיווק ולאחר רכישת החברה על ידי מיקרוסופט עבד עבורה בין השנים 2000–2002.
בשנים 2002–2007 הצטרף רון לחברת הסטרט-אפ אקסטנד בתפקיד סמנכ"ל שיווק וחבר הנהלה ולאחר רכישתה על ידי חברת "ואיו", המשיך לעבוד בה עד לבחירתו לראשות מועצה אזורית משגב.
לשני תואר שני בניהול תעשייתי מהטכניון, אותו קיבל בשנת 1992.
רכבת נכנסת לתחנה

תוכן

בסרט אילם זה, שאורכו 50 שניות, נראית כניסה של קטר קיטור המושך רכבת אל תוך תחנת רכבת בעיר החוף הצרפתית לה סיוטא. כמו רוב סרטי האחים לומייר המוקדמים, רכבת נכנסת לתחנה הוא סרט הכולל שוט אחד רצוף בלבד, ללא כל עריכה, ללא כל תנועת מצלמה מכוונת, המציג אירוע קצר מחיי היום-יום.

הפקה

סרט זה, באורך של 50 שניות, צולם בלה סיוטא שבמחוז שפך הרון, צרפת. הסרט צולם באמצעות סינמטוגרף, מצלמה ששימשה גם כמכשיר הקרנה וגם כמכשיר לפיתוח לסרטים. כמו כל סרטי האחים לומייר המוקדמים, סרט זה צולם עם סרט צילום בפורמט 35 מ"מ עם יחס רוחב-גובה של 1.33:1.‏

תגובת הקהל המקורי לסרט

אגדה אורבנית ידועה בעולם הקולנוע קשורה בסרט זה. על פי הסיפור, כאשר הסרט הוצג לראשונה, הקהל חש כל כך מאוים על ידי התמונה המרגשת של רכבת בגודל טבעי, כשהיא מגיעה ישירות לעברם, עד כדי כך שחלק מהאנשים צרחו ורצו לחלק האחורי של החדר. הלמוט קרסק מהמגזין הגרמני דר שפיגל כתב כי לסרט הייתה "השפעה בת-קיימא במיוחד; כן, זה גרם לפחד, אימה, אפילו בהלה". עם זאת, ישנם אלו אשר מטילים ספק באמיתות האירוע הזה, כמו המלומד והיסטוריון הקולנוע מרטין לויפרדינגר, אשר כתב מאמר בשם "רכבת נכנסת לתחנה של [האחים] לומייר: המיתוס המכונן של הקולנוע". בין אם המיתוס נכון ובין אם לאו, אין ספק כי קהל הצופים בסרט נדהם ממנו, שכן האנשים לא היו רגילים לצפייה באשליות מציאותיות מופלאות הנוצרות על ידי התמונה הנעה. האחים לומייר ידעו בבירור את ההשפעה הדרמטית שתהיה, כאשר הציבו את המצלמה שלהם על רציף רכבת, כשהיא קרובה כל כך לרכבת המגיעה.
היבט נוסף משמעותי של הסרט הוא שהוא מדגים את השימוש בלונג שוט כשוט מכונן, ולאחריו מדיום שוט ולבסוף קלוז אפ (מאחר שהמצלמה היא סטטית לכל הסרט, הגדלים השונים של השוט מושגים כתוצאה של תנועת האובייקטים המצולמים בלבד). הרכבת מגיעה מנקודה רחוקה ופונה כלפי מטה (ביחס למבט של הצופה), עד שלבסוף היא חוצה את הקצה התחתון של המסך.

גרסת תלת-מימד

עוד לפני הקרנת סרט זה, בהקרנה הציבורית הראשונה אי פעם של סרט קולנוע, האחים לומייר ניסו לצלם תמונת תלת-מימד. בסופו של דבר, לואי לומייר צילם מחדש רכבת נכנסת לתחנה עם מצלמה סטריאוסקופית, והקרין אותו - יחד עם סרטים קצרים נוספים - בשנת 1935, בפגישה של האקדמיה הצרפתית למדעים. בהתחשב בעובדה שישנן סתירות בהיסטוריה הידועה של הקולנוע המוקדם וטרום-הקולנוע, אין זה בלתי מתקבל על הדעת שהיסטוריונים של הקולנוע המוקדם התבלבלו בתגובות הקהל בשתי הקרנות נפרדות אלו של "רכבת נכנסת לתחנה". תגובת הקהל האינטנסיבית מתאימה יותר להקרנה המאוחרת יותר, כאשר הרכבת באמת נראתה כאילו היא יוצאת מהמסך אל עבר הקהל. אבל בשל העובדה שסרטי תלת-ממד מעולם לא הצליחו מסחרית באותה מידה שהצליחו סרטי הדו-מימד, הכללת פרטים שכאלו לא תורמת ליצירת מיתוס מושך.

הסרט כיום

הסרט הקצר נכלל במספר אוספים של סרטי קולנוע, ביניהם Landmarks of Early Film volume 1.‏ כמו כן, הסרט משולב בסרט הקולנוע משנת 2011 "הוגו". בסרט תיעודי בשני חלקים ששודר בערוץ 4 הבריטי, בשם The 100 Greatest Scary Moments., דורגה סצנת כניסת הרכבת לתחנה במקום ה-100.