google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק שילת

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת תש"ו (1946) כיצחק גרינשפן. מצד אימו, רבקה לבית רבינוביץ', הוא אחיינו של פרופסור יעקב יוחנן רבינוביץ' וצאצא רבי חיים מקרסנה. אביו יהודה היה מורה.
למד בבית הספר "מעלה" ומשנת 1960 החל ללמוד בישיבת מרכז הרב, בישיבת כרם ביבנה ובישיבת הכותל. בהיותו כבן חמש-עשרה, בשנת תשכ"א, פרסם את מאמרו המחקרי הראשון שעסק בנוסח המסורה של אהרן בן אשר. רוב לימודו היה ב"מרכז הרב", שם למד מפי הרבנים צבי יהודה הכהן קוק, עמו אף למד זמן מה בחברותא, והרב דוד כהן - "הרב הנזיר". מבין רבותיו ניתן גם למנות את הרב גדליה נדל, מתלמידי החזון איש ובעל קו מחשבה לא-שגרתי בציבור החרדי. שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל. מוסמך האוניברסיטה העברית במדעי הטבע.
בשנת תשל"ז (1977) ייסד יחד עם הרב חיים סבתו את ישיבת ברכת משה במעלה אדומים, וכיהן שם כר"מ. בשנת תשע"ה החלו הוא והרב סבתו לשמש כראשי הישיבה, לצדו של הרב נחום אליעזר רבינוביץ ולבקשתו. הוא מלמד מחשבת ישראל וסוגיות תלמודיות והלכתיות. בהתאם לפסיקת הרמב"ם שאין ליטול שכר עבור לימוד תורה, אותה אימץ כבר בשנות לימודו בישיבת מרכז הרב, שימש הרב שילת בנוסף כספרן של הישיבה.
בשנת תשמ"ח הוציא לאור מהדורה מדויקת ומוערת של אגרות הרמב"ם, תרגם מחדש וביאר את הקדמות הרמב"ם וכן חלקים מפירוש המשנה לרמב"ם. מהדורה שנייה ומתוקנת יצאה לאור בשנת תשנ"ה.
מפעלו הגדול הוא הוצאת מהדורה מדויקת של חיבורו הגדול של הרמב"ם, "משנה תורה". בנושא הגרסאות של כתבי הרמב"ם הרב שילת חולק במקומות לא מעטים על הכרעותיו של הרב יוסף קאפח, שהקדיש שנים רבות למפעל ההדרה של כתבי הרמב"ם על־פי כתבי היד, והספיק להוציא אף הוא, בין היתר, מהדורה מדויקת של ה"משנה תורה" ב־23 כרכים.
בשנת ה'תש"ע (2010) תרגם מחדש גם את ספר הכוזרי לר' יהודה הלוי. כיתר תרגומיו, גם תרגום זה הוא לעברית של ימי הביניים. על פי דבריו בהקדמה, התקנת התרגום לספר הכוזרי נעשתה לקראת כתיבת חיבור השוואתי בין משנותיהם של הרמב"ם וריה"ל, חיבור שפורסם כעבור כשנה. בתשע"ג (2012) הוחלט להעניק לו את פרס הרב קוק לספרות תורנית בקטגוריות ספרי מחקר על ההדרת אגרות הרמב"ם וההקדמות לפירוש המשנה.
מעבר לעיסוקו במשנת הרמב"ם, מרבה הרב שילת לכתוב וללמד בנושאים הלכתיים ואמוניים שונים. הוא היה העורך הראשון של כתב העת צהר.
פרסם מספר מאמרים פוליטיים ב"נקודה" ובבמות נוספות.
רעייתו, יהודית שילת, סגנית יו"ר אמונה לשעבר, היא מנהלת פורום תקנה. לזוג 9 ילדים. בנו משה, מנהל את ארגון "תורת חב"ד לבני הישיבות".
בתשע"ב קיבל את 'פרס היצירה היהודית' מאת 'הקתדרה לתורה ולחכמה' בגבעת שמואל.
החל משנת תשע"ד הוא גם ראש כולל ערב בישיבת מרכז הרב ומעביר שיעורים בסוגיות ברמב"ם.
בתשע"ט זכה הרב שילת בפרס של משרד הבריאות על הספר "רפואה, הלכה וכוונות התורה". בהתאם להנהגתו לא לקבל שכר על לימוד תורה, הוא חילק ספרים בשווי הפרס.
גלאם רוק

בין גלאם רוק להארד רוק

לרוב, הגלאם רוק מזוהה עם מוזיקת ההארד רוק. הופעה נוצצת ועתירת איפור אפיינה את יוצרי הסגנון בשנות השבעים והשמונים בארצות הברית (למשל אליס קופר וקיס) ובקרב רבים נפוצה הטעות כי גלאם רוק והארד רוק הם היינו הך. אך לאמיתו של דבר, שני הסגנונות מגדירים אספקטים שונים של האומן: בעוד שהארד רוק מגדיר את הסגנון המוזיקלי, הרי שגלאם רוק מגדיר את ההופעה החיצונית. לכן, בהגדרה הרחבה, כולל הגלאם רוק, אפוא, לא רק את ההארד רוק, אלא גם אומנים מסגנונות אחרים לגמרי אשר דומים להארד רוק רק בהופעתם החיצונית כגון רבות מלהקות הבלק מטאל.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן

הספר כמוצר מסחרי

בעקבות ההצלחה של סדרת "הארי פוטר" יצאו שלושה ספרונים על פי הסדרה, אשר "חיות הפלא" הוא אחד מהם. ספרים אלה אינם מקדמים את העלילה אך מספקים רקע על עולם הקוסמים. ספר דומה יצא גם על תולדות הקווידיץ' - משחק הספורט הפופולרי ביותר בקרב הקוסמים - בשם "קווידיץ' בראי הדורות", המוצג כספר מספריית הוגוורטס.
הספר הופץ על ידי חברת "קומיק רליף", שהתחייבה לתרום 80% מהרווחים למדינות נחשלות שמצבן הכלכלי רע. הספר מלווה בהערות הכתובות לכאורה בכתב ידם של הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר.
ב-12 בספטמבר 2013 הוכרז שכותבת הספר, ג'יי קיי רולינג, הסכימה לעסקה עם אולפני האחים וורנר, שיעבדו את הספר לתסריט המבוסס על סביבת הוגוורטס. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2016. ב-14 במרץ 2017 יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר עם שישה יצורים חדשים ועם ההקדמה מאת ניוט סלמנדרה. מהדורה זו היא לכאורה עותק חדש מאחר שלא כלולות בה הערות בכתב יד כלשהן. הכנסות ממהדורה זו מותרמות לחברת "לומוס" בנוסף ל"קומיק רליף".
גיבסון לס פול

גיבסון לס פול (באנגלית: Gibson Les Paul) היא דגם פופולרי של גיטרה חשמלית מבית חברת הגיטרות גיבסון. זוהי אחת הגיטרות החשמליות הראשונות שנבנו עם גוף מלא (ללא חלל ריק). הלס פול הוא הדגם הנמכר ביותר של חברת גיבסון והמזוהה ביותר עם החברה.

היסטוריה

הלס פול נקראה על שם ממציאה, לס פול, גיטריסט הקאנטרי-ג'אז. בשנת 1928, כשהיה בן 12 וניגן במסעדות המבורגרים כדי להרוויח דמי כיס, החליט לס פול להגביר את הגיטרה שלו, הוא פירק את החלק העליון של הפטיפון, חיבר אותו לגיטרה באמצעות חוטי טלפון שאותם חיבר לרדיו, וכך יצר גיטרה חשמלית.
בתחילת שנות ה-40 החליט פול לנסות ליצור גיטרה חשמלית מגוף מלא. כאשר עבד אצל יצרני הגיטרות "אפיפון", ניצל את סופי השבוע וניסר לשניים גיטרה אקוסטית מתוצרת "אפיפון", ובמקום החלק המרכזי חיבר בול עץ. באמצעות זוויות פח הוא חיבר צוואר של גיטרת גיבסון, בנה פיקאפ בעצמו והלך עם המצאתו, שאותה כינה "בול העץ", לבית החרושת של גיבסון. אנשי "גיבסון" צחקו על פול וכינו אותו "הילד עם מקל המטאטא".
בשנת 1950, כאשר ליאו פנדר הצליח לייצר גיטרה חשמלית, דבר שאנשי גיבסון חשבו שאינו אפשרי, הבינה חברת גיבסון את טעותם וחיפשה את "הילד עם מקל המטאטא". לבסוף, בשנת 1951, הם מצאו אותו וביקשו ממנו לחתום עליה, והחתימה מוטבעת עד היום על כל גיטרת לס פול. גיטרות לס פול הראשונות יוצרו ב-1952. הגיטרה הייתה עשויה עץ יקר, יוצרה ברובה בעבודת יד קפדנית, והדגם נראה כמו גיטרת הג'אז האקוסטית של החברה, אך קטנה יותר ובעלת גוף מלא. לא חלו שינויים משמעותיים בדגם מלבד שינוי שיטת הצביעה ושינוי הפיקאפים.
בשנת 1961 ניסתה גיבסון לשנות את עיצוב הגיטרה. פול, שלא הסכים לשינוי, סירב לאשר את השימוש בשמו על הגיטרות החדשות, ולכן הן נקראו SG, וייצורו של דגם לס פול נפסק. כמה שנים מאוחר יותר התחילו גיטריסטים לגלות מחדש את הדגם הישן של הלס פול. לאור הביקוש הרב ללס פול שבה גיבסון לייצר את הלס פול במקביל להמשך ייצור ה-SG.

מכירות הגיטרה

גיטרת הלס פול, וחברת גיבסון בכלל, נמצאות בתחרות מתמדת מול ענק הגיטרות השני, חברת פנדר ודגם הגיטרה החשמלית שלה, הפנדר סטראטוקסטר. בשנות ה-80 ירדו מכירות הלס פול לשפל מול הסטראטוקסטר, אך בתחילת שנות ה-90 עלו שוב המכירות של הלס פול, בעיקר בזכות נגנים כגון סלאש, הגיטריסט הראשי של להקת "Guns N' Roses".
פוקייה דילמה

ביוגרפיה

הפרסום של דילמה כספורטאית החל בשנת 1949, כיריבה לאתלטית ההולנדית המפורסמת פאני בלנקרס-קון, שזכתה בארבע מדליות זהב באולימפיאדת 1948, ונבחרה כ"אתלטית המאה" על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) ב-1999. דילמה זכתה בתואר "אתלטית המרוץ" לאחר שניצחה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר בטורניר בלונדון בשנת 1949, והביסה את בלנקרס-קון.
בשנת 1950, דילמה הושעתה מתחרות לצמיתות על ידי IAAF מכיוון שסירבה להיבחן בבדיקת אימות מין לקראת האליפות האירופאית בבריסל. דילמה הייתה הנבדקת המיועדת הראשונה לבדיקת אימות מין, פרקטיקה שההתאחדות האתלטית המשיכה בה עד לשנת 1992. השיא של דילמה, 24.1 שניות בריצת 200 מ', נמחק מן הרשומות.
ב-13 ביולי 1950, כשהייתה בדרך לתחרות בינלאומית בצרפת, עוכבה דילמה על ידי הרשויות ההולנדיות, ואז היא הושעתה לצמיתות גם על ידי התאחדות האתלטיקה ההולנדית, לפי הצהרת ההתאחדות "בשל תוצאות בדיקה" אשר מעולם לא פורסמו. דילמה פרשה לביתה בפריסלנד, ולא יצאה ממנו למשך יותר משנה. היא המשיכה לחיות חיים שקטים בעיירת הולדתה, ותמיד סירבה לדבר על המקרה.
דילמה, שזוהתה בלידתה כנקבה והייתה בעלת פנוטיפ נקבי, גדלה כילדה וחייתה כאישה. לאחר מותה, נערכה בדיקה גנטית מתאים שנלקחו מבגדים שלבשה, ולפי הבדיקה היו סימנים לקיום כרומוזום Y בDNA שלה. עלתה לפיכך ההשערה שהיא הייתה בעלת פסיפס גנטי בתאי עורה. הדו"ח העלה ספקולציה שדילמה התפתחה מזיגוטה עם תסמונת קליינפלטר (גנוטיפ XXY), אשר התפצל לעובר בעל חצי גנוטיפ XX וחצי XY, מצב שהיה מכונה "הרמפרודיטיזם אמיתי",
הביוגרף של דילמה, מקס דולה, הסיק שאם הייתה דילמה מסכימה לבדיקה, לא הייתה מורשית להמשיך ולהתחרות בתור בעלת כרומוזום Y. במהלך השנים, נערכו מספר סוגי בדיקות לגילוי כרומוזום Y אצל ספורטאיות, שחלקן ספגו ביקורת קשה מגופים מדעיים (כגון בדיקות גופיף בר ובדיקות PCR). כל אתלטית אשר התגלה אצלה כרומוזום Y על פי בדיקות אלה הושעתה מתחרות עד שנת 2011. בעשורים האחרונים, עלו מחאות רמות יותר מרחבי העולם נגד הבדיקות, והוועדה האולימפית נעתרה להתנגדויות והפסיקה את הבדיקות. עם זאת, הוועדה האולימפית וההתאחדות האתלטית עדיין עורכות בדיקות טסטוסטרון מאז 2011, ואתלטית עם היפראנדרוגניות לא תורשה להתחרות ללא טיפול רפואי למיגור התופעה, כולל ניתוחים להסרת בלוטות המין.
57 שנים לאחר ששיאה נמחק, ולאחר שכבר לא הייתה בחיים, החזירה התאחדות האתלטיקה ההולנדית לדילמה את שיאה והכירה בה כספורטאית לאומית. בשנת 2014 הוקמה לכבודה אנדרטה אשר הועברה ב 2018 לפארק ספורט באזור ליוורדן. גם בעיר הולדתה, בורום במחוז פריסלנד הוצבה אנדרטה לכבודה.
מי רצח את אגנתה פאלסקוג

שותפים באלבום

רוב שירי האלבום נכתבו על ידי אהד פישוף, "בום וטראח" ו-"פיקציה" נכתבו על ידי אדם הורוביץ ו"אני טקסט פוליטי?" נכתב על ידי אוהד פישוף במשותף עם רותי אשורי. ההלחנה נעשתה על ידי כל הלהקה. האלבום הופק על ידי שלומי ברכה מלהקת משינה.
שחף צר-מקור

מבנה גוף

שחף צר-מקור הוא שחף לבן-ראש הדומה לשחף אגמים. גב בצבע אפור, כנפיים לבנות בעלות קצוות שחורים, זנב ובטן לבנים, רגליים בגוון שחור-סגלגל, וראש לבן שנצבע בעונת הרבייה בגוון שחרחר. השחף צר-המקור שונה משחף האגמים בצוואר ומקור ארוכים יותר וצבע המקור הוא אדום כהה, שנראה לפעמים כשחור בניגוד לשחף האגמים שמקורו כתום. סוג שחף זה מתאפיין בגחון בגוון ורדרד ובמקור בצבע אדום עמוק.
אורך גופו : 35–39 סנטימטרים. מוטת כנף: 86–99 סנטימטרים.
על פי מידותיו הוא נחשב לקטן למדי, מעט יותר גדול משחף אגמים.
מקורו ארוך יותר ודק וגם הרגליים ארוכות יותר, העין בהירה.
דגם הכנף בתעופה דומה לשל שחף האגמים.

מזון

שחף צר-מקור ניזון בעיקר מדגים ומחסרי חוליות, שאותם הוא צד בדרך כלל בעודם בחיים.
הוא ניזון מבעלי חיים ומזון שמקורו בטבע, אינו אוכל פסולת בנמלים או אשפתות-לא ניזון מאשפה שמקורה אצל בני אדם.

תפוצה

תפוצתו של השחף צר-המקור מצויה בעיקר בחופי הים התיכון, הים השחור, ים סוף, המפרץ הפרסי ובאגמים מלוחים במרכז אסיה.
שחף צר-מקור נודד בחורף לים התיכון ולחופי חצי האי ערב.

תפוצתו בישראל

השחף צר-המקור מצוי לאורך חופי הים התיכון ומפרץ אילת. באילת הוא נמצא בבריכות במשך כל השנה, ובבריכות המלח שבעתלית הוא שכיח מאוד כמעט כל השנה.
בין חודש ספטמבר לחודש אפריל מספר השחפים צרי-המקור עולה ואף מגיע לכמה אלפים.

סגנון הקינון

הקינון של השחף צר-המקור נעשה בקבוצות של שחפים בתוך קן שנבנה על הקרקע ומרופד במעט נוצות וצמחייה. בקן מוטלות עד שלוש ביצים מנוקדות. והדגירה  נמשכת 25 ימים. 25 ימים לאחר הבקיעה הצעירים מסוגלים כבר לעוף.
אד ווד (סרט)

עלילת הסרט

הסרט מתאר את חייו של אדוארד ווד, אותו מגלם ג'וני דפ, לאורך תקופה של שש שנים. בסרט מעט אלמנטים המקדמים את העלילה, וההתמקדות הכללית היא על עבודתו של ווד כבמאי, לצד תיאור חייו האישיים. בין היתר מסופר על הקשר המיוחד שיצר ווד עם שחקן הקולנוע בלה לוגוסי, אשר מגלם מרטין לנדאו. לוגוסי היה כוכב סרטי אימה בהוליווד בשנות השלושים, והתפרסם בעיקר בזכות הסרט דרקולה. לאחר מכן מיעט להופיע בסרטים, עד אשר פגש את ווד והופיע במספר סרטים שביים. בהמשך מתברר כי לוגוסי היה מכור לסמים במשך תקופה ארוכה, ובעזרתו של ווד הוא נכנס לשיקום. זמן קצר לאחר שהוא יוצא מן המחלקה השיקומית, נפטר לוגוסי.
נושא מרכזי נוסף בסרט הוא חיבתו של ווד ללבוש בגדי נשים, אשר בעקבותיה יצר את הסרט האוטוביוגרפי "גלן או גלנדה". בעקבות חיבה זו עוזבת אותו חברתו דולורס פולר (שרה ג'סיקה פרקר), שאף כיכבה בסרט.
חלקו האחרון של הסרט מתאר את הפקת סרטו המפורסם ביותר של ווד, "תוכנית 9 מהחלל החיצון". בלה לוגוסי נפטר זמן קצר לפני התחלת הצילומים, וכדי למלא את מקומו נשכר שחקן שדומה לו, אשר הסתיר את פניו במשך הסרט. תקציבו הנמוך של הסרט ותנאי ההפקה הדלים גרמו ליצירת סרט אשר נחשב על ידי רבים כאחד הסרטים הגרועים ביותר שנוצרו אי פעם.

הפקת הסרט

הסרט מבוסס במידה רבה על הביוגרפיה של אדוארד ווד "Nightmare of Ecstasy" מאת רודולף גריי, הכוללת ראיונות עם משפחתו ועם עמיתיו של ווד. בהכנות לבימוי הסרט מרי ריילי המבוסס על דוקטור ג'קיל ומיסטר הייד, ביקר מפיק ובמאי הסרט טים ברטון בעיר פוגקיפסי שבמדינת ניו יורק, שם הציעו לו לראשונה להפיק את "אד ווד".
ברטון מודה כי תמיד היה מעריץ של ווד, ולכן הסרט מציג את ווד באופן סימפתי, במקום לשים ללעג את סרטיו. בביוגרפיה "Burton on Burton", סיפר הבמאי כי ככל הנראה תיאר את ווד והשחקנים באופן יותר מדי סימפתי, מאחר שלא רצה ללעוג לאנשים אשר כבר לעגו להם במשך הרבה זמן. את הכבוד של ברטון לווד ניתן לראות גם בסרטו "המספריים של אדוארד", עליו הודה ברטון כי שם הדמות הראשית לקוח מן הדמיון לשם "אד ווד".
עקב בעיות מנהליות ואמנותיות ב"מרי ריילי", החליט ברטון לעזוב את הפרויקט, ולביים את "אד ווד" במקום, וזאת בתנאי שהתסריט ייכתב במהרה. את תסריט הסרט כתבו סקוט אלכסנדר ולארי קרצ'בסקי, אשר קודם לכן היו ידועים בעיקר מתסריטי הסדרה "מותק, הילד השתגע." את מערכת היחסים בין אדוארד ווד לבלה לוגוסי ביסס ברטון על יחסיו עם אלילו וינסנט פרייס, שאף הופיע בסרטו "המספריים של אדוארד".
את פסקול הסרט הלחין הווארד שור. זהו אחד הסרטים היחידים של ברטון בו לא שיתף פעולה עם דני אלפמן, אשר הלחין את מוזיקת הרקע ברוב סרטיו.

הצלחת הסרט

תקציב הסרט עמד על כ־18 מיליון דולר. הסרט, אשר עמד בצילם של שוברי קופות מאותה שנה כ"פורסט גאמפ" ו"מלך האריות", זכה להצלחה מעטה בעת הקרנתו בקולנוע, והכנסותיו בארצות הברית נאמדו בכשישה מיליון דולר בלבד.
עם זאת, ביקורות רבות שיבחו את הסרט, ובמיוחד את האווירה המיוחדת שיצר הצילום השחור-לבן ואת המשחק המשובח של השחקנים. דירוג הסרט באתר האינטרנט Rotten Tomtoes הוא 89%.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וזכה בשניהם: שחקן המשנה הטוב ביותר (מרטין לנדאו), והאיפור הטוב ביותר. על משחקו בסרט זכה לנדאו גם בפרס גלובוס הזהב.
Child in Time

כתיבה ותוכן השיר

Child in Time הוא שיר מחאה אנטי-מלחמתי. בראיון שהעניק ב-2002 גילה איאן גילן שהשיר מבוסס על השיר הפסיכדלי "Bombay Calling" של להקת "It's a Beautiful Day": "לשיר יש שני צדדים - הצד המוזיקלי שבו, והצד המילולי שבו. הצד המוזיקלי שלו מבוסס על השיר "Bombay Calling". היה זה רענן ומקורי כשג'ון ניגן את השיר על הקלידים, וזה נשמע טוב. אז אמרנו שנשנה אותו מעט ונכתוב שיר על בסיס ריף הקלידים שלו. השיר שיקף מאוד את המצב באותה תקופה, על כן הוא נעשה כל כך פופולרי" הצד המילולי שבו מתייחס למלחמת ווייטנאם. 
השיר בבסיסו מורכב מנגינה פשוטה, הכוללת פתיחת סולו עוגב, שלושה אקורדים, ושתי דקות של סולו גיטרה הנבנה לאיטו לקצב מהיר עד לסיומו הפתאומי. השיר גם ידוע בזכות שירתו של איאן גילן המתחילה בשירה שקטה ההולכת ומתעצמת עד לשיאה בצווחות של גילן כשהוא מנצל את מירב מנעדו הקולי. על אף שלרוב משתמש בלקמור בגיטרת פנדר סטראטוקסטר, בשיר הוא מנגן ב-Gibson ES-335.
השיר היה פופולרי ביותר בהופעותיה החיות של הלהקה בעיקר בין השנים 1970–1973, ובהופעות האיחוד שלהם באמצע שנות השמונים, אך מאז 1995, השיר חדל מלהיות מבוצע כמעט לחלוטין. איאן גילן נתן סיבות שונות מדוע הלהקה הפסיקה לבצע את השיר, אך סביר להניח שהסיבה האמיתית היא גילו המתקדם של גילן ומורכבות השיר שהופך אותו לכמעט בלתי אפשרי לביצוע. בפעם האחרונה שביצעה הלהקה את השיר בחרקוב, הוגברה נגינת הגיטרה על מנת לחפות על מגבלותיו של גילן בחלק שבו הוא צועק. טכניקה דומה נעשית בהופעות כיום בעת ביצוע השיר Space Truckin'.
הביצוע החי הידוע ביותר של השיר הוא באלבום ההופעה המפורסם Made in Japan מ-1972.

שבחים

ב-1989 דורג השיר במקום הראשון ברשימת "השירים הגדולים של הזמנים" של "Radio Veronica". ב-1998 דירגו קוראי מגזין "Guitarist" את סולו הגיטרה של השיר במקום ה-16 ברשימת "100 הסולואים הטובים בכל הזמנים". שדרן הרדיו הבריטי ג'ון פיל דירג את השיר ברשימתו המפורסמת  "Festive Fifty"  במקום ה-25.
ונטספילס

יהודים

בשנות השלושים של המאה העשרים חיו בוונטספילס כ-1,000 יהודים, שהיוו כשמונה אחוזים מתושבי העיר. באוגוסט 1940 עברה העיר לשלטון סובייטי. בתקופה זו הגימנסיה היהודית בעיר נסגרה, הפעילות הציבורית של היהודים בה שותקה, ועסקי היהודים הולאמו.
הגרמנים כבשו את ונטספילס ביולי 1941, וריכזו את יהודיה בגטו, בו הוטלו עליהם גזירות שונות, ובוצעו בהם מעשי התעללות והשפלה פומביים. עד אוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והלטבים את כל יהודי העיר.
ריאד אגבריה

פרופ' ריאד אגבאריה (נולד באום אל-פחם בשנת 1959) הוא יועץ הרקטור לענייני סטודנטים ערבים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מייסד פרויקט "ניצני רפואה" מטעם אוניברסיטת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לשעבר מנהל בית הספר לרוקחות בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ערבי-ישראלי מוסלמי.

ביוגרפיה

בשנת 1980 עבר אגבריה לבאר שבע ועבד בה כבנאי. סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1990, בפרמקולוגיה קלינית בפקולטה למדעי הבריאות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
 בין השנים 1990–1994 התמחה במכון הלאומי למדעי הבריאות של ארצות הברית, ביתזדא, מיראלנד, בפיתוח תרופות לסרטן ואיידס.
 הצטרף לסגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1998. יזם ומנהל בהתנדבות את פרויקט "ניצני רפואה במדבר", תוכנית העשרה והכנה ללימודי מקצועות הרפואה בקרב תלמידים בדואיים ועיירות פיתוח בנגב. יזם והיה מעורב בפרויקטים חברתיים נוספים לקידום אוכלוסיות ממגזר המיעוטים.
 בשנת 2012 מונה ליועץ הרקטור לענייני סטודנטים ערבים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ז'ארדל

חיים אישיים

ז'ארדל קיבל אזרחות פורטוגזית בשנת 2016.
ויקון

וִיקוֹן (Vecon) הוא ציר שמקורו במטבח הבריטי, העשוי מירקות מרוכזים. צבעו שחור והוא מלוח ומרוכז מאוד. הוא משמש כממרח על לחם אך גם כתחליף לתיבול של מרקים, תבשילים, פסטות ועוד, ואפילו להכנת משקה מתאבן.
הויקון פופולרי בקרב צמחונים וטבעונים בזכות היותו מועשר במספר ויטמינים ויסודות הנדירים בדיאטות צמחוניות, כמו ברזל וויטמין B12.
ממרח ויקון מופיע בגרסאות שונות ומכיל לרוב בצל, שום, עלי סלרי, פטרוזיליה, עגבניות, גזר, תרד, שורש סלרי, חזרת הגינה, אצת ים, פפריקה, ממרח שמרים, ויטמינים ומינרלים ומרכיבים נוספים.
פרד ברוקס

ביוגרפיה

ברוקס נולד בעיר דרהאם שבמדינת קרוליינה הצפונית ולמד לתואר ראשון באוניברסיטת דיוק שבעיר הולדתו. הוא קיבל  תואר דוקטור במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת הרווארד בהנחיית האוורד אייקן. ב-1956 הצטרף לחברת IBM וב-1964 עבר לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל והקים שם את המחלקה למדעי המחשב. 
באמצע-סוף שנות השמונים, הוביל ברוקס את כוח המשימה של משרד ההגנה האמריקאי לבחינת הכשלים הרבים שאירעו בפרויקטים גדולים לפיתוח תוכנה באותה העת. כוח המשימה הגיע למסקנה שיש לעבור לשיטה של בנייה ואספקה מחזורית והדרגתית של תוכנה, ולזנוח את מודל מפל המים ותקן DoD-STD-2167‏. המלצות אלה היו הגרעין ממנו צמחו בהמשך מתודולוגיות הפיתוח האיטרטיביות, ו-Unified Process בפרט.
בשנת 1994 נבחר לעמית ACM.

חוק ברוּקס

בספר The Mythical Man-Month, טבע ברוקס את האמרה הבאה, שכיום ידועה כחוק ברוקס:
"Adding manpower to a late software project makes it later."
 
אבחנה זו משמעותה למעשה שלא ניתן להמיר שנות אדם בשנים "סתם", כשמחשבים את אורכו של פרויקט לפיתוח תוכנה. במילותיו של ברוקס: "היריון נמשך תשעה חודשים ולא משנה כמה נשים נוספות הוקצו לו". מחוק ברוקס משתמע שיעיל יותר לפתח תוכנה בצוות קטן של מתכנתים מוכשרים, מאשר בצוות גדול של מתכנתים מוכשרים פחות.
סנטי קאסורלה

קריירה

קאסורלה החל את דרכו במחלקת הנוער של ריאל אוביידו, וכשהיה בן 17 וחצי עבר לויאריאל, במדיה החל את הקריירה המקצוענית שלו. בשנת 2006 עבר לרקראטיבו ולבה, אך כעבור שנה ניצלה ויאריאל סעיף בחוזה שאיפשר לה לרכוש אותו חזרה, וקאסורלה חזר לקבוצת נעוריו, במדיה שיחק עד שנת 2011, ולאחר מכן שיחק עונה אחת במאלגה.
בקיץ 2012 חתם קאסורלה בקבוצת ארסנל מהפרמייר ליג. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, מול סנדרלנד, נבחר לשחקן המצטיין במשחק. את שער הבכורה שלו במדי ארסנל כבש בניצחון 0-2 על ליברפול באצטדיון אנפילד. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף קאסורלה בכל 38 משחקי הליגה, וכבש 12 שערים. בשנת 2013 דורג במקום העשירי ברשימת 50 הכדורגלנים הטובים באירופה. בעונת 2013/2014 כבש ארבעה שערים ב-31 הופעות בליגה, וזכה עם ארסנל בגביע האנגלי. בתחילת העונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה במגן הקהילה וכבש את השער הראשון במשחק. החל מאוקטובר 2016 סבל מפציעה קשה עבר בתקופה 8 ניתוחים ונעדר מאז מהמגרשים.
ב-21 במאי 2018 עזב קאסורלה את ארסנל.
ב-5 ביוני 2018 דווח כי קאסורלה שב להתאמן בויאריאל במטרה לחתום על חוזה לעונה אחת במהלכה ינסה להתאושש מפציעתו. נכון ליולי 2018, נכלל קאסורלה בסגל הקבוצה.

נבחרת ספרד

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ערך קאסורלה ב-31 במאי 2008, במשחק ידידות מול נבחרת פרו. קאסורלה זכה עם הנבחרת ביורו 2008 ויורו 2012, אך החמיץ את מונדיאל 2010 עקב פציעה. במונדיאל 2014, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, שותף קאסורלה בשני משחקים.
ניקולאס קולאסנטו

ביוגרפיה

קולאסנטו נולד בפרובידנס, בירת רוד איילנד, למד ב"אוניברסיטת בריאנט" ושירת בצי האמריקני במשך שנתיים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
התפרסם לראשונה בדרמת האגרוף "עיר שמנה" בתור רובן, מאמנו של המתאגרף בילי טולי.
ב-1976 השתתף בסרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק "מזימות".
ב-1980 שיחק בתפקיד משני בדרמת האגרוף המצליחה של מרטין סקורסזה "השור הזועם", בתור ראש המאפיה טומי קומו.
קולאסנטו זכה להערכה רק בגיל מבוגר מאוד כאשר שיחק בתפקיד ארני "המאמן" פנטוסו, מאמן הבייסבול של סאם מאלון (טד דנסון) בקבוצת "בוסטון רד סוקס" בקומדיית המצבים "חופשי על הבר". על תפקידו זה קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי בשלוש עונות בסדרה.
קולאסנטו נפטר לקראת סוף העונה השלישית ממחלת לב, כשהוא בן 61. ההפקה החליטה לא להשאיר את דמותו בהמשך הסדרה, ובמקומו בחרה ללהק את וודי הארלסון הצעיר, שהצטרף לצוות השחקנים, בתפקיד אחר.
ארתור פטרוסיאן

קריירה

פטרוסיאן גדל במחלקת הנוער של קבוצת שיראק. בשנת 1989 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). הוא שיח במשך 9 שנים בקבוצה והיה למלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. עם הקבוצה זכה בשלוש אליפויות ליגת העל הארמנית.
בשנת 1998 הגיע פטרוסיאן לישראל, כדי לשחק בשורות מכבי פתח תקווה. בתום עונת 1998/1999. שיחק כמה חודשים בקבוצת לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד מליגת המשנה הרוסית ושב לקבוצת נעוריו - שיראק. בשנת 2000 עבר לליגת העל השווייצרית, שם שיחק בקבוצות יאנג בויז ברן ופ.צ. ציריך. בשנת 2006 פרש ממשחק פעיל.
פטרוסיאן זומן לראשונה לנבחרת ארמניה בשנת 1992. הוא שיחק בשורות הנבחרת במשך 14 שנים, ולזכותו 69 הופעות במדיה. פטרוסיאן כבש 11 שערים במדי הנבחרת, והוא מדורג במקום השני בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
לאחר פרישתו הצטרף פטרוסיאן לצוות המאמנים של קבוצת פ.צ. ציריך כמאמן של קבוצות הנוער והנערים של המועדון. בשנת 2016 שב לארמניה ומונה לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת ארמניה, תפקיד בו שימש עד שנת 2018. בעונת 2018/2019 אימן את קבוצת לורי מליגת העל הארמנית
הוראס וולפול

חייו

וולפול נולד ב-1717 בלונדון, כבנו הצעיר של רוברט וולפול, ראש ממשלתה הראשון של בריטניה. בהיותו בן עשר שנים נשלח לבית הספר היוקרתי איטון, שם למד לטינית וצרפתית. ב-1734 החל ללמוד איטלקית בקינגס קולג' בקיימברידג', שם ספג לתוכו את הדאיזם. ב-1739, לפני שסיים את חוק לימודיו, יצא למסע באיטליה עם ידידו תומאס גריי. הם התגוררו בפירנצה כאורחיו של הוראס מאן, מיופה הכוח של בריטניה, שאִתו ניהל וולפול חליפת מכתבים שנמשכה 45 שנה.
ב-12 בספטמבר 1741, לפני שובו לאנגליה, נבחר וולפול לחבר הפרלמנט, משרה שאליה נבחר שוב ושוב במרוצת 26 שנה. בנאומיו בפרלמנט התנגד לעבדות, תמך בעצמאות ארצות הברית וחזה כי תגיע לשיאה של הציוויליזציה.
ב-1745 נפטר אביו, ווולפול זכה בכספי הירושה. ב-1747 שכר אחוזה שאותה קנה ב-1749 והפך לטירה בסגנון ניאו גותי של ימי הביניים שנודעה בשם "סטרוברי היל", שבה התקין מכונת דפוס. שם הדפיס את ספריו, ומשם שלח את 3601 מכתביו ששרדו עד ימינו אלה.
החל ב-1762 פרסם את זיכרונותיו המהווים מקור חשוב להיסטוריונים של המאה השמונה עשרה. ב-1765 פרסם את הרומן "טירת אוטרנטו" (יצא לאור בעברית בהוצאת סיאל, 2014, תרגום: עמנואל לוטם), ששימש כדוגמה לאלפי סיפורים דומים של מחברים אחרים. ב-1766 פגש בפריז את מדם דו דפאנד, שניהלה חוג ספרותי בביתה, ומאז התקיימה ביניהם ידידות והתכתבות שנמשכה עד מותה ב-1780.
וולפול היה שוחר שלום שהזהיר מפני השימוש בכדור פורח (שהומצא על ידי האחים מונגולפייה ב-1783) לצורכי מלחמה וכתב: "אני תקווה שמכונות אלה תשמשנה כשעשוע להולכי בטל ולמלומדים, ולא תהפוכנה לכלי מלחמה שיביאו להרס המין האנושי, כפי שקורה בדרך כלל עם תגליות מדעיות."
וולפול, שסבל ממחלת השיגרון כל ימיו, הפך בזקנתו לנכה רגליים, אך המשיך לכתוב ולשוחח עם אורחיו שבאו לראותו בטירתו. הוא נפטר בביתו בלונדון ב-1797.