google/wiki40b huggingface dataset:
אלבן פנישי

קריירת מועדונים

פנישי נולד בשווייץ להורים ממוצא קוסובני. פנישי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ווהלן. ב-31 באוקטובר 2009 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-2 לקריינס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, פנישי שימש כבלם מחליף ולא שיחק ברוב משחקי הקבוצה. בעונת 2011/2012 פנישי תפס את מקומו בהרכב הקבוצה.
בקיץ 2015 פנישי חתם בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית.
ב-9 ביולי 2018 פנישי חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-6 באוגוסט 2019 פנישי חתם בבני יהודה תל אביב לשנתיים.

קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2015 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו בתיקו 2-2 נגד אלבניה.
שלמה ישראל שיריזלי

ביוגרפיה

שלמה ישראל שיריזלי נולד בשנת 1878 בירושלים למשפחה יהודית-ספרדית מיוחסת שמוצאה מהעיר סרס, ביוון של ימינו, אז באימפריה העות'מאנית, ומכאן שמה. אביו הרב רפאל ישראל היה ממייסדי וגבאי בית החולים משגב לדך. אמו לונה ריקה הייתה בת הרב יוסף מרדכי מיוחס, שהיה שד"ר ועד העדה הספרדית בירושלים להודו, ונכדת הרב יוסף בכור ויטאל, ממקובלי בית-אל. דודו הוא הרב מרדכי ישראל שיריזלי. 
שיריזלי למד בתלמוד תורה של היישוב הספרדי ולאחר מכן בבית ספר של כל ישראל חברים. הוא היה חבר בחוגים של צעירים ספרדים בעד השפה העברית ועסק בפעילות ציונית-עברית מגיל צעיר.
שירזלי עסק מנעוריו בכתיבה ותרגום בלאדינו, השפה העיקרית של היישוב הספרדי בארץ ישראל ושל קהילות ספרדיות אחרות באימפריה העות'מאנית. בשנים 1889-1890 פרסם שלוש חוברות של כתב עת ספרותי בלאדינו בשם "ליברו די פאסאטיימפו" ("ספר לשעת הפנאי") שכלל סיפורים מתורגמים. בשנת תרנ"ט (1898) ייסד חנות ספרים וספרייה של ספרות חול והומור בעברית ובצרפתית בירושלים. בכך היה בין החלוצים להפצת ספרות חילונית בעיר. בשנת 1901, ביחד עם בן-ציון טרגן, ייסד כתב-עת ספרותי דו-שבועי בלאדינו בשם "גואירטה די ירושלים" ("גינת ירושלים"), שהופיע במשך כשנה וכלל בעיקר תרגומים ללאדינו של ספרות יפה אירופית. בשנת 1904 רכש, בשותפות עם טרגן, את בית הדפוס של אליעזר בן-יהודה והיה למו"ל של עיתוני בן-יהודה ("הצבי" ו"השקפה") ושל הכרכים הראשונים של מילון בן יהודה. לאחר שנה טרגן ירד למצרים ושיריזלי נותר הבעלים היחיד של בית הדפוס. בשנת תרס"ט (1909) ייסד את עיתון "הפרדס" (איל פאראדיזו / דער פארדעס) שיצא לאור במהדורות תלת-לשוניות בשפות עברית, לאדינו ויידיש.
שיריזלי היה מבין הראשונים בארץ ישראל שהוציאו לאור ספרות חילונית. ישנם חוקרים, למשל מוטי נייגר, הרואים בו אף את החלוץ בתחום, אף-על-פי שבית הדפוס שלו חסר כמה מאפיינים של הוצאה לאור של ממש. כמחצית הספרים היו בלאדינו, ושיריזלי היה אחד משני מפיצי ספרות הלאדינו הגדולים בירושלים (ביחד עם משה עזריאל). עיקר ספרי הלאדינו שהדפיס היו מהדורות של רומנים וסיפורים שפורסמו בהמשכים בעיתונות הלאדינו שבבעלות אלכסנדר בן-גיאת באיזמיר. בעברית פרסם בעיקר תרגומים ממיטב ספרות העולם. בנוסף הדפיס ספרות חול וספרות רבנית בעברית. הספרים הודפסו על נייר פשוט, במהדורות כיס שנמכרו במחיר זול. בסכ"ה יצאו בבית הדפוס כמאה ספרים בין 1902 לסוף מלחמת העולם הראשונה, ביניהם "הגנובה" מאת ויקטור הוגו בתרגום בן-יהודה וחמישה ספרים של חמדה בן-יהודה. פועלו התרבותי פורץ הדרך נשכח מחיבורים מאוחרים, בגלל היותו ספרדי איש ירושלים, שפעל במנותק מהמרכז הספרותי שהתפתח מאוחר יותר בתל אביב, ומהמוסדות המפלגתיים.
שירזילי עסק גם בתרגום ללאדינו ובכתיבה בלאדינו ובעברית בעצמו וכמו כן שימש בתור הכתב הירושלמי של עיתוני לאדינו מערי טורקיה ויוון.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה אולץ על ידי הממשל העות'מאני למכור את בית הדפוס. היה חבר מטעם העדה הספרדית בוועדה המקומית לשיתוף פעולה עם ועד הסיוע האמריקאי להקלת המצוקה ביישוב היהודי. במהלך המלחמה גויס לצבא העות'מאני ושירת כחובש וכעוזר לרוקח באזור אנטוליה. בשעות הפנאי לימד עברית בקרב הקהילה היהודית המקומית. לאחר המלחמה חזר לירושלים ויזם מחדש חנות ספרים קטנה אשר הספיקה רק בקושי לפרנסת משפחתו. עם זאת היה מעורב בפעילות צדקה וייסד את אגודת "המרפא" שיועדה לספק טיפול רפואי למעוטי יכולת.
היה נשוי לרחל בת הרב חזקיה שבתי, ולבני הזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר פטירתה נשא את חנה בת ר' אברהם מורסיאנו, ולהם שלושה עשר ילדים נוספים.
שיריזלי נפטר במרץ 1938, בגיל 60. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים. על שמו רחוב בירושלים.
Autodesk

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1982 על ידי ג'ון ווקר ו-12 מייסדים נוספים אשר יצרו בשיתוף פעולה את אחת הגרסאות הראשונות של התוכנה אוטוקאד, תוכנת CAD (תכנון בעזרת מחשב) המשמשת אדריכלים, מהנדסים ומעצבי בניין לצורך יצירת סקיצות ראשוניות, עיצוב, ומידול מבנים. התוכנות אותן ייצרה החברה לאורך השנים משמשות אנשי מקצוע בתחומים רבים. בין היתר השתמשו בה לצורך תכנון מבנה מרכז הסחר העולמי החדש ובתהליך תכנון המכוניות החשמליות של טסלה.
התאגיד ידוע במיוחד בזכות תוכנת אוטוקאד, אך לאורך השנים פיתח בנוסף לכך מגוון רחב של תוכנות לתכנון, הנדסה ובידור, כמו גם שורה של תוכנות לשוק הצרכנים, בהן Sketchbook, Homestyler, ו-Pixlr. תוכנות אוטודסק לעיצוב אב-טיפוסים, בהן Inventor, ו- Autodesk Product Design Suite, משמשות את תעשיית הייצור לצפייה, סימולציה וניתוח ביצועים תוך שימוש במודל דיגיטלי. תוכנת Revit עבור BIM מאפשרת למשתמשים לחקור את התכנון, הבנייה והניהול של בניין לפני בנייתו.
מחלקת הבידור והמדיה של אוטודסק מתמחה בפיתוח תוכנות ליצירת אפקטים חזותיים, תוכנות לעריכת אנימציות, פיתוח משחקי וידאו, ועיצוב להדמיה. אוטודסק מאיה היא תוכנת אנימציית תלת-מימד המשמשת את תעשיית הסרטים ומשחקי המחשב.

רכישות בישראל

ב-2009 רכשה את חברת הסטארט-אפ  ויז'ואל טאו שייסד יונתן סרוסי ושהפך מאז למרכז המחקר והפיתוח שלה בישראל.
ב-2012 רכשה את Imagine Web שעסקה בפיתוח האפליקציה CMyCasa.
ב-2013 אוטודסק רכשה את For-Each חברת שירותי פיתוח אפליקציות למובייל. 
ב-2014 רכשה את חברת PurpleBit העוסקת בתחום מחשוב ענן ופיתוח אפליקציות ווב.
המרכז של אוטודסק בישראל עוסק בעיקר בפיתוח תוכנות בתחום האינטרנט והמובייל ובתחום הדפוס בתלת מימד.
חנה ושבעת בניה

סיפור האישה ושבעת בניה מתאר מעשה גבורה של אם יהודייה ושבעת בניה, שמצאו את מותם על קידוש השם כשהם מסרבים להשתחוות לפסל. הסיפור אירע על רקע גזירותיו של אנטיוכוס אפיפנס ומתואר בספר מקבים ב' כאחד הגורמים לפרוץ מרד החשמונאים בידי יהודה המכבי ואנשיו.
סיפור האישה ושבעת בניה נחשב דוגמה לעיקרון "ייהרג ובל יעבור" שבימים כתיקונם חל ביהדות רק על עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים, אך בימי שמד רוחני חל על כל המצוות.

השתלשלות הסיפור

אנשי הנציב על יהודה תפסו את האישה ואת בניה וניסו לשכנע כל אחד מן הבנים בזה אחר זה להשתחוות לפסל ולטעום מבשר חזיר, ועל ידי כך לעבור על איסורים חמורים בדת היהודית. כל אחד מן הבנים דחה את תביעת המלכות, והם הוצאו להורג בעינויים קשים לעיני אמם.
כשהגיעו אנשי הנציב לבן השביעי, ילד קטן, ניסו לפתות אותו בערמה. הם הטילו טבעת לארץ וביקשו מהילד להרימה. כך, חשבו, ייראה לכל שהילד נענה להם. אך הילד עמד במבחן: הוא לא עשה כמצוות המלך, וגם הוא הוצא להורג. אז ביקשה האם כי יניחו לה לנשק את בניה ההרוגים, ולאחר מכן התאבדה בקפיצה מהגג. 
וכך אמרה לבנה השביעי: "בני, לך אצל אברהם אבינו ואמור לו: כך אמרה אימי: אל תזוח דעתך עליך! אתה עקדת מזבח אחד, ואני עקדתי שבעה מזבחות, אתה – נסיון, ואני – מעשה" (איכה רבה א' נ').

מקורות הסיפור

סיפור "האם ושבעת בניה" מופיע בתלמוד הבבלי (מסכת גיטין נ"ז, ע"ב) באיכה רבה (א' נ') ובספר המקבים ב' פרק ז' פסוקים א-ו (אחד מן הספרים החיצוניים). גם רוב ספר מקבים ד' (פרקים ח-יח) מוקדש למעשה. הסיפור נפוץ בקינות לתשעה באב של יהודי ספרד והמזרח.
שמהּ של האישה שונה בגרסאות השונות של הסיפור: באיכה רבה היא מכונה מרים בת תנחום; במקורות אחרים היא מכונה חנה, או ששמה אינו נזכר כלל.

בנצרות

בנצרות נחשב הסיפור כדוגמה להקרבה עילאית. יחד עם אלעזר הזקן, האישה ושבעת בניה נחשבים לקדושים חשובים, מספר כנסיות הוקדשו להם (לפי האמונה קבורים שרידיהם בקלן, שם קיים אתר עליה לרגל) ויום החג שלהם הוא ה-1 באוגוסט.

סיפורים דומים

יוסף בן מתתיהו בספרו מלחמת היהודים (ספר א', פרק 16, פסוק ד') מתאר אב לשבעה בנים, שהרג את כל בניו האחד אחרי השני על מנת שלא יפלו בשבי.
יורם שמעון

ביוגרפיה

יורם שמעון נולד בשכונת הקסטל במבשרת ציון. הוא השני מבין שבעה ילדים של צביה ובנימין. סיים את לימודיו בתיכון אורט הנביאים בירושלים, שירת ביחידת חימוש בחטיבת שריון וסיים לימודי תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים קורס מזכירי חברות ממשלתיות וקורס יועצי השקעות ומנהלי תיקים בכירים. בין התפקידים הציבוריים אותם מילא: דירקטור במועצה הישראלית לצרכנות, מזכיר האגודה לתרבות הדיור בין השנים 1991–2013.
שמעון מכהן כחבר במועצה המקומית מבשרת ציון מאז 2003. בשנת 2008 התמודד לראשונה לראשות המועצה אך הפסיד בבחירות בהן ניצח אריה שמם. בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-2013 התמודד ברשימה עצמאית ונבחר לראש מועצת מבשרת ציון לאחר סיבוב שני בבחירות. בבחירות 2018 נבחר לקדנציה נוספת, לאחר שהיה המועמד היחיד שהתמודד בבחירות.
שמעון היה נשוי לליאת שמעון, ולשניים נולדו שני בנים - גיא ואיתי. בנם הצעיר איתי נפטר ממחלת הסרטן.
שמו של שמעון נקשר, בשנת 2017, עם חקירת משטרה בקשר לבניית "קניון מבשרת". הוא נחקר ונעצר בעקבות חשדות לעבירות מרמה והפרת אמונים בהן מעורב לכאורה גם איש העסקים רמי לוי, וחשדות נוספים הקשורים לטוהר המידות בענייני המועצה, ונשלח למעצר בית. בסיום החקירה הודיעה המשטרה כי אין תשתית ראייתית להעמדתו לדין, ובאוגוסט 2018 הודיעה הפרקליטות על סגירת התיק נגדו מחוסר אשמה. בנימוקים לגניזת התיק נכתב כי "משעה שנודע לראש המועצה כי הוא עשוי להיות בניגוד עניינים, פעל ראש המועצה כנדרש, קיבל ייעוץ משפטי מתאים ומנע את עצמו מלעסוק בענייניי הקניון".

פעילותו כראש המועצה המקומית מבשרת ציון

יורם שמעון החל את כהונתו כראש המועצה בשנת 2013 לאחר התמודדות מול חמישה מועמדים לראשות המועצה. סיעתו, סיעת "חי הדרך האמיצה" זכתה בשלושה מנדטים. 
שמעון קידם רבות את תחום החינוך ביישוב, בתקופת כהונתו עלה תקציב החינוך ל-45% מתקציב המועצה,נבנה בית הספר חמד"ת השקד ומעון יום. התקיים פרויקט "מחשב לכל ילד" והונגשו כיתות שמע.
עם כניסתו לתפקיד החל בתנופת בנייה, שדרוג, פיתוח וקידום מספר רב של פרויקטים, בהם הקמת אמפי פארק למרגלות הר הקסטל עם 5,000 מושבים בכיסאות ובדשא, פיתוח כניסה חדשה למבשרת ציון ושדרוג מחלף הראל (3 כניסות ליישוב ו-2 יציאות לירושלים ות"א), תכנון וביצוע כביש חוצבים מעוזים, החזרת התחבורה הציבורית למחלף הראל, שאטלים חינמיים בין מחלף הראל למחלף חמד, תכנון קונסרבטוריון, שדרוג והקמה של 48 גנים ציבוריים, הקמת 4 פארקי כושר מתקדמים ומשוכללים, הקמת מגרשי ספורט, כדורגל, כדורסל ופטאנק, הטמנת פחי אשפה בקרקע, איתנות פיננסית של המועצה וסיום עבודת החשב המלווה, תוכנית מתאר ליישוב, עזרה בקידום מרכז הבריאות "בריאותה" וביקור רופא, כניסתם של שלוחות משרדי ממשלה בהם: סניף משרד הפנים וסניף המוסד לביטוח לאומי, הרחבת מספר מקומות החנייה ביישוב ובניית חניונים, קידום החזות והנראות במרחב הציבורי: מפלי מים, שדרוג כיכרות, הקמת גינות כלבים, שיקום מדרכות וכבישים, השקעה ניכרת בתרבות: עדלאידע, פסטיבל הקובה, פסטיבל הופעות בקיץ, יום האישה ומופעים לילדים ולנוער, הרצאות וחידוש מסורת שבתרבות.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 היה שמעון המועמד היחיד לראשות המועצה וזכה בתמיכת 90% מהתושבים. הסיעה בראשותו, סיעת "חי בראשות יורם שמעון" זכתה להישג חסר תקדים בתולדות היישוב - 8 מנדטים מתוך 15 במליאת המועצה. בעוד שאר הסיעות זכו במנדט או שניים  בלבד.
קרן הפלא של הנער

קרן הפלא של הנער (בגרמנית: Des Knaben Wunderhorn) היא אסופה של שירה עממית גרמנית שאספו וערכו המשוררים הרומנטיים אכים פון ארנים וקלמנס ברנטאנו, ואשר התפרסמה בהיידלברג בשנים 1808-1805. העניין הגרמני באיסוף בלדות ושירת עם הוא תולדה של עניין דומה באנגליה ובסקוטלנד, כמו למשל האוסף Reliques of Ancient English Poetry של המשורר תומאס פרסי משנת 1765. יוהאן וולפגנג פון גתה הצהיר שמקומה של "קרן הפלא של הנער" "בכל בית ובית". קרן הפלא היא חפץ דומה לקרן השפע (קורנוקופיה).
שירים רבים מתוך האוסף הולחנו בידי מלחינים נודעים, בהם פליקס מנדלסון, רוברט שומאן, קארל לווה, יוהנס ברהמס, ואלכסנדר זמלינסקי. הלחנים הנודעים ביותר הם של גוסטב מאהלר, שהאוסף היה בין ספריו האהובים ביותר ואשר עסק בהלחנת השירים משנות העשרים לחייו (הטקסט לשיר הראשון מבין ארבעת "שירי שוליה נודד", שהלחנתו התחילה ב-1884, מבוסס על השיר "Wann mein Schatz" מתוך קרן הפלא של הנער) ועד לכשני תריסרי לחנים מן השנים 1887-1901, שרבים מהם שולבו כתנועות בתוך הסימפוניות השנייה, השלישית והרביעית שלו.
רון י. פינטר

ביוגרפיה

פינטר נולד ב-15 בדצמבר שנת 1953 בחיפה לאליהו וליזלוטה שהיו פליטים מגרמניה הנאצית בשנות השלושים של המאה ה-20 ונפגשו בארץ ישראל המנדטורית לאחר מלחמת העולם השנייה.
את לימודי התיכון שלו הוא סיים בבית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1971. 
 פינטר סיים את לימודיי התואר הראשון במדעי המחשב בטכניון בשנת 1975 בהצטיינות ראויה לשבח.
בשנים 1978-1975 שירת פינטר שירות חובה בחיל הקשר והאלקטרוניקה בצה"ל.
לאחר מכן, סיים תואר שני ודוקטורט בהנדסת חשמל ומדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, כאשר המחקר שלו בתואר השני עסק בתורת המספרים והמחקר בדוקטורט עסק בהשפעה של שיטות השמת שכבות על אלגוריתמי פריסה למעגלים משולבים בהנחיית פרופסור צ'ארלס אריק לייזרסון ורונלד ריבסט.
פינטר עבד בחברות הייטק רבות. בשנים 1990-1983 ובשנים 1999-1995 עבד במרכז הפיתוח והמחקר של איי-בי-אם בחיפה, קליפורניה וניו יורק, ושימש כחוקר ומנהל במגוון תחומים ובהם שפות תכנות ואחזור נתונים, אלגוריתמים על גרפים, אופטימיזציות קוד לארכיטקטורות מחשב מתקדמות ולמחשבים מקביליים ותכנון מעגלים משולבים.
בשנים 2001-1999 שימש כסמנכ"ל מחקר ופיתוח בחברת קומפיוג'ן בתל אביב.
פינטר מתגורר בחיפה, נשוי לשלומית ואב לשניים.

עבודתו האקדמית

במחקריו בביולוגיה חישובית מערכתית פינטר פיתח והשתמש בשיטות של מתמטיקה דיסקרטית ואלגוריתמים בתורת הגרפים לצורך מחקר של בעיות בתחומי מדעי החיים והרפואה בעיקר בתחומים הבאים: מידול וניתוח של רשתות ביולוגיות, גנומיקה, מטגנומיקה השוואתית ופרמקוגנטיקה.
תוצאות עבודתו התפרסמו בכתבי עת אקדמיים בולטים כגון, PNAS, Journal Of Computational Biology, Nature. עיקר פרסומו בקהילה המדעית הוא בזכות עבודתו החלוצית על התאמה בין מסלולים מטבולים והמידול הבדיד של רשתות בקרה של גנים המאפשר הבנה איכותית של ההתנהגות של רשתות אלו, ובעבודתו המשותפת עם עידו דגן ומרטין גולומביק בהגדרת המשפחה של גרפים טרפזוידלים.
פינטר שימש ומשמש כחבר בוועדות מארגות וועדות תוכנית של כנסים מובילים בביואינפורמטיקה ובביולוגיה חישובית, כגון הכנס האירופאי החמישי לביולוגיה חישובית
.
בנוסף, פינטר משמש כחבר באיגודים שונים. כך בשנת 1995 שימש פינטר כחבר בכיר באגודה הבינלאומית לחשמל ואלקטרוניקה, בשנת 2003 שימש כיו"ר הכנס הישראלי השישי לביואינפורמטיקה, ובשנים 2006-2003 כחבר מייסד וחבר מועצה באגודה הישראלית לביואינפורמטיקה וביולוגיה חישובית.
בשנים 2010-2009 שימש פינטר כחבר בוועדת ההיגוי של מרכז לוקיי הבינתחומי למדעי החיים וההנדסה בטכניון.
כמו כן פינטר משמש כמבקר בכתבי עת מדעיים, בהם Journal Of Computational Biology, Bioinformatics.

נושאי מחקר

תחומי המחקר של פינטר עוסקים בביולוגיה חישובית מערכתית, ביואינפורמטיקה, פרמקוגנומיקה , תיכון אוטומטי של מעגלים משולבים, ביואינפורמטיקה, שיטות אופטימיזציה של קוד במהדרים מודרניים.

מאמרים ופרסומים

פינטר השתתף בכתיבת מעל 80 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי עת בתחום ביואינפורמטיקה, פריסת מעגלים משולבים, שפות תכנות ותאוריה של מדעי המחשב-אלגוריתמים וגרפים. מאמריו צוטטו למעלה מ-2900 פעמים.
וירגה

וִירְגָּה, או גשם תלוי, היא תופעה מטאורלוגית המתארת משקעים, שהתאדו לפני הגיעם לקרקע.
לעיתים מדובר בטיפות גשם בעלות קוטר קטן, אך כאשר האידוי נעשה בגובה רב, מדובר בגבישים קטנים של קרח, המתאדים בעודם באוויר. התופעה מתרחשת לרוב, כתוצאה מלחות נמוכה מתחת לענן אשר גורמת להתאדות הטיפות טרם הפגיעה בקרקע. במקביל קיימת התקררות מקומית מהירה, כתוצאה משינויים בלחץ האטמוספירי של האוויר בקרבת הקרקע. תופעת הוירגה שכיחה למדי באזורי המדבר, כדוגמת הנגב. התופעה מתרחשת תכופות גם בענני צירוס. באזורים הגבוהים בהם נמצאים עננים הסירוס הלחות נמוכה וכתוצאה מכך מתאדות הטיפות הנוצרות.
אחת מתוצאות תופעת הוירגה היא בהשפעה דראסטית על מזג האוויר המקומי. האידוי של משקעים רבים גורם להתחממות מקומית מהירה תוך זמן קצר. תופעה נוספת של הוירגה היא בהיווצרות מהירה למדי של ערפילים, דבר המקשה על הראות ועשוי להיות מסוכן לתעופה.
תופעת הוירגה יכולה להעיד, לעיתים קרובות, על הימצאות קרובה של ענני קומולונימבוס.
הוירגה עשויה ליצור מצגי יופי נדירים, בעיקר בסמוך לשקיעת השמש, כאשר אור השקיעה האדום משתקף ברסיסי הטיפות רגע לפני אידויים.
אז'ן גוסנס האב

אז'ן גוסנס (בצרפתית: Eugène Goossens, père ‏  25 בפברואר 1845 - 30 בדצמבר 1906) היה מנצח בלגי.

חייו

גוסנס נולד בברוז'. בילדותו למד מוזיקה בכנסיית נוטר דאם בברוז' ואחר בקונסרבטואר בעיר זו. בגיל ארבע-עשרה התקבל לקונסרבטואר של בריסל, שם למד הלחנה.
גוסנס ניצח על להקות אופרה ברחבי אירופה ובשנת 1873 עבר לאנגליה, שם ניצח על הלהקה של סלינה דולארו בניהולו של ריצ'רד ד'אוילי קארט ב-1876. במאי 1878 ניצח, בשביל קארט, על "הקוסם" מאת גילברט וסאליבן וכן, בחודשי יולי ואוגוסט של אותה שנה, על "פינאפור", כאשר אלפרד סלייר סייע לארתור סאליבן בקונצרטי הפרומס בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. גוסנס ניצח גם על "מופע אופראי מיוחד" של "פינאפור" בקריסטל פאלאס ב-6 ביולי 1878.
גחוסנס התפרסם כמנהל מוזיקלי של להקת האופרה "קארל רוזה", שם ניצח על ההצגה האנגלית הראשונה של טנהויזר מאת ריכרד וגנר בשנת 1882 בליברפול. הוא היה למנצח הראשי של "קארל רוזה" ב-1889 וב-1892 ניצח על "בת הגדוד" בהצגה מלכותית לפני המלכה ויקטוריה בארמון בלמורל. 
אז'ן גוסנס היה אביו של המנצח והכנר אז'ן גוסנס הבן וסבם של המנצח והמלחין סר יוג'ין גוסנס, הנבלנית סידוני גוסנס והכנר לאון גוסנס. 
בראשית שנות ה-90' של המאה ה-19 עבר גוסנס לליברפול, שם ייסד את "מקהלת הגברים של גוסנס", כיהן כנגן עוגב ומנצח מקהלה בכנסיית סנט אן הקתולית ולימד שירה. הוא מת הליברפול בשנת 1906, בן 61.
אובליסק תאודוסיוס

"אובליסק תאודיסיוס" או "עמוד תאודוסיוס" הוא אובליסק מצרי שהוצב בהיפודרום קונסטנטינופול בידי הקיסר תאודוסיוס הראשון (בלטינית: Flavius Theodosius) בשנת 390 לספירה.
האובליסק העשוי אבן גרניט ורודה, נבנה עבור המקדש בכרנך בלוקסור בתקופת מלכותו של פרעה תחותמס השלישי בשנת 1490 לפנה"ס. תאודוסיוס חתך את האובליסק לשלושה חלקים על מנת להובילו לקונסטנטינופול. רק החלק העליון של האובליסק נשתמר, והוא עומד כיום באותו מקום בו עמד האובליסק. האובליסק מוצב על בסיס אבן שעליו תבליטים המתארים את הקיסר ומלויו יושבים בתא בהיפודרום כשהם מוקפים בדמויות של שומרים וצופים. 
הקומפוזיציה של התבליטים היא סימטרית. סימטריה זו באה לביטוי בהפניית ראשי הדמויות למרכז התבליט וסימטריה פנימית של כל פנל בנפרד, וגם ביחס שבין אורכו של הבסיס לרוחבו. בנוסף, הפנלים מחולקים לשתי רצועות אורך (רגיסטרים) אותן אפשר לפרש הן כמיקום הגבוה ביותר בהיפודרום והן כראשיתה של קונבנציית התיאור הביזנטית של תיאור היררכי.
למרות קווי דמיון משותפים כגון אופי הדמויות והעובדה כי קיים "חלל" אשר בתוכו מתוארות הדמויות תוך תיאור חלקים ארכיטקטוניים רומיים, אופי תיאור הדמויות כבר שונה מרחק רב מן התיאור הרווח באמנות הרומית ממנו מושפעת האמנות הביזנטית. הדמויות הן שטוחות ועיצובן אינו יוצר עומק אלה דווקא תיאור שטוח ובעל נטייה לסמליות. מורגש בעיצוב התבליט נטייתו של היוצר לדקורטיביות ולהדגשה של מרקמים. נטייה זו תוארה לעיתים כיוצרת תחושה של תבליט העשוי מעץ.
גרהארד ארמור הנסן

ילדות ולימודים

הנסן נולד בעיר ברגן שבנורווגיה ולמד רפואה באוניברסיטת פרדריק המלכותית (כיום אוניברסיטת אוסלו). 
בשנת 1866, קיבל תואר דוקטור לרפואה והתמחה בבית החולים הלאומי בכריסטיאניה (שמה הקודם של אוסלו) וכרופא בלופוטן (Lofoten).

מחקר הצרעת

בשנת 1868 שב הנסן לברגן לחקור את מחלת הצרעת יחד עם המומחה בעל השם, דניאל קורנליוס דניאלסן.
צרעת נחשבה אז בעיקר למחלה תורשתית או מיאזמית אך הנסן הסיק על בסיס מחקר אפידמיולוגי שצרעת היא מחלה עם גורם ספציפי. 
בשנים 1870-1871 עבר הנסן לבון ווינה על מנת לרכוש את ההכשרה הנחוצה לו על מנת להוכיח את ההשערה שלו. 
בשנת 1873 הכריז הנסן כי הוא גילה את ה-Mycobacterium leprae ברקמותיהם של כל חולי הצרעת שבדק אך מכיוון שלא זיהה תגלית זו כחיידק, קיבל תמיכה מועטה. 
בשנת 1879, נתן הנסן דגימות רקמה לאלברט ניסר (Neisser) שהצליח לזהות את החיידק בעזרת טכניקת ההכתמה (Staining) ובשנת 1880 פרסם ניסר כי גילה את האורגניזם המחולל את מחלת הצרעת.

ויכוחים על הגילוי וניצחון להנסן

בין ניסר להנסן היו מחלוקות בנוגע לגילוי החיידק. בעוד הנסן היה החוקר שמצא אותו, ניסר זיהה את החיידק כגורם האטיולוגי למחלה. ניסר ניסה להמעיט בערכו של הנסן בתגלית ואכן תגליתו של הנסן נפגעה בעקבות הכישלון שלו בהפקה של תרבית מיקרוביולוגית טהורה על מצע מלאכותי, דבר שהיה נחוץ על מנת להוכיח שהאורגניזם דמוי המקל (Rod shaped) שמצא אכן מדבק.

שלהי חייו

בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים.
הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבינלאומי שנערך בברגן בשנת 1909.

מותו

הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912.

הנצחה

מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר - בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם.
בשלהי המאה ה-19 הוקם בירושלים "בית החולים למצורעים עזרת ישו" כדי לטיפול בחולי מחלת הנסן, שמו שונה אחר כך לבית החולים הנסן.
ריצת 110 מטר משוכות

ריצת 110 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם באתלטיקה. המתחרים בריצה זו רצים לאורך מסלול שאורכו 110 מטרים, שלאורכו 10 משוכות שגובהן 1.067 מ'. המשוכה הראשונה ממוקמת 13.72 מ' מקו הזינוק, ויתר המשוכות מרוחקות זו מזו מרחק שווה של 9.14 מ'. המשוכה האחרונה מרוחקת 14.02 מ' מקו הסיום. על הרצים לדלג מעל המשוכות במהלך הריצה. המשוכות צמודות זו לזו, אך בכל מסלול משוכה נפרדת, כך שאם יפיל אותה הרץ, הדבר לא יפגע ברצים שמצדיו. אין בנפילה של משוכה כדי להביא לפסילת הרץ, ולמעשה ניתן לסיים את המירוץ גם לאחר הפלת כל עשר המשוכות. עם זאת, הפלה כזו מאטה את הריצה, ומהיר יותר לדלג מעל המשוכה.
בריצת 110 מטר משוכות מתחרים גברים בלבד ואילו נשים מתחרות בריצת 100 מטר משוכות.

היסטוריה

התחרויות הראשונות נערכו באנגליה בסביבות 1830, לאורך מסלול באורך 100 יארד (91.44 מ'). ב-1864 שונה אורך המסלול ל-120 יארד (109.7 מ'), ונקבע כי לאורכו יהיו 10 משוכות בגובה 3 וחצי רגל (1.067 מ'), תקן הנשמר גם כיום. ב-1888 נקבע המסלול בהתאם לשיטה המטרית, והוא עוגל ל-110 מ'. ב-1895 הוחלפו המשוכות הכבדות שהיו נהוגות עד אז במשוכות קלות יותר, בצורת האות T. באותה העת, ועד 1935, רץ שהפיל 3 משוכות היה נפסל, ושיאים היו מוכרים רק אם הרץ לא הפיל אף משוכה. באותה שנה גם הוחלפו המשוכות לצורתן המוכרת כיום.

ריצת 110 מטר משוכות במשחקים האולימפיים

תחרויות ריצת 110 מטר משוכות נערכות מאז חידוש המשחקים האולימפיים בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896). האלוף האולימפי הראשון היה תומאס קרטיס מארצות הברית. לי קלהון (רומא 1960 וטוקיו 1964) ורוג'ר קינגדום (לוס אנג'לס 1984 וסיאול 1988) זכו כל אחד פעמיים ברציפות בריצה זו באולימפיאדה.
עומאר מקלאוד (  ג'מייקה), הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016).

ריצת 110 מטר משוכות באליפויות העולם

באליפויות העולם באתלטיקה נערכות הריצות מאז היווסדן של האליפויות ב-1983. אלוף העולם הראשון היה גרג פוסטר מארצות הברית שזכה 3 פעמים ברציפות בריצה זו. אלן ג'ונסון מארצות הברית זכה באליפות העולם 4 פעמים וקולין ג'קסון מבריטניה זכה פעמיים בתואר.
סרגיי שובנקוב (  רוסיה), הוא אלוף העולם (בייג'ינג 2015).

שיא עולם

שיא העולם שייך לארייס מריט (  ארצות הברית) ועומד על 12.80 שניות, נקבע ב-7 בספטמבר 2012 בבריסל.

שיא ישראל

שיא ישראל שייך למיכאל אילין ועומד על 13.87 שניות, נקבע ב-10 ביוני 2007.
אלי גינזברג

אלי גינזברג (נולד ב-21 בנובמבר 1959) הוא מנכ"ל החברה העירונית "עזרה ובצרון", המשמשת כזרוע הביצוע של עיריית תל אביב-יפו לניהול ופיקוח על פרויקטים בינוי ושיפוץ בעיר. 
החל מאוקטובר 2018 משמש גינזברג כדירקטור במועצה הישראלית לצרכנות והחל משנת 2016 מכהן גינזברג גם כיו"ר מועצת הנפט והגז, לאחר שמונה לתפקיד על ידי שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ד"ר יובל שטייניץ.

ביוגרפיה

כנער התנדב גינזברג במגן דוד אדום. שירת בצה"ל כלוחם ובהמשך כמדריך חובשים בבה"ד 10. לאחר השחרור היה פרמדיק ומדריך בקורסי עזרה ראשונה. היה ממקימי מערך החירום של מגן דוד אדום במרחב ירקון בתל אביב, ומנהל אירועים רבי נפגעים במ.ד.א תל אביב.
גינזברג בעל דוקטורט (PhD) במדעי המדינה מאוניברסיטת בוקרשט לאחר עמידה בבחינת המל"ג בישראל, תואר שני (MAׂׂ) מוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון (B.S.c)  בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר, בה גם כיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים. 
לפני שעבר למגזר הציבורי, מילא גינזברג מספר תפקידים בשוק הפרטי. הוא כיהן כמנכ"ל חברת "א.ג.מ. - א.ש"' חברה ליזמות בתחומי הבנייה והייבוא. היה הבעלים והמנכ"ל של חברת "Nirona Impex"' חברה להשמת כוח אדם בענף הבנייה ברומניה. כמו כן היה הבעלים והמנכ"ל של חברה בענף הבנייה בקפריסין, שעסקה בניהול נכסים בארץ ובעולם.
בשנות ה-2000 גינזברג שימש כחבר דירקטוריון של החברה העירונית, יו"ר הוועדה לפרויקטים יזמיים וחבר ועדת כספים, ועדת משאבי אנוש ומנגנון והוועדה לייעוץ משפטי.
ב-2006 מונה גינזברג לתפקיד מנכ"ל חברת "עזרה ובצרון". החברה מרכזת תחת קורת גג אחת את כל תחומי הבנייה ועוסקת בייזום, בתכנון ובבנייה של פרויקטים לבינוי ציבורי לרווחת תושבי העיר, בהם גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, מבני תרבות ומרכזים קהילתיים, המשתלבים באורח החיים התל אביבי ומותאמים לצורכי התושבים. בנוסף החברה מובילה את נושא ההתחדשות העירונית בעיר ת"א-יפו למעלה מ30 שנה.
החל משנת 2008 גינזברג משמש בנוסף כמזכ"ל איגוד החברות העירוניות, המאגד מאות מהחברות העירוניות בישראל.
גינזברג הוא קצין בדרגת סא"ל במילואים, משמש כמפקד מדור פצועים בחירום במערך מודיעי הנפגעים של צה"ל בקצין העיר תל אביב, ממלא מקום קצין העיר, וקצין העיר בקיראון בשעת חירום.
לגינזברג פעילות התנדבותית ענפה לאורך השנים. הוא היה חבר בעמותת יל"י למען ילדים וחולי סרטן; חבר הנהלת אגודת ספורט "צהלה" וחבר בוועדת הכספים ופרויקטים של האגודה; חבר ומנהל תפעולי בהקמת עמותת "תפוח" להקניית השימוש באינטרנט לאנשים מיעוטי יכולת; וחבר בעמותה לאימוץ ילדים מחו"ל המהווה סוכנות רשמית לאימוץ ילדים פיליפינים בישראל.
גינזברג מתגורר עם בת זוגו בתל אביב בשכונת רביבים, ולהם ארבעה ילדים.