גוג'ראנוואלה

היסטוריה

סבורים כי אזור גוג'ראנוואלה היה מיושב כבר מהעת העתיקה. על פי המהדורה הראשונה של דברי ימי המחוז, שמה הראשון של ההתיישבות במקום היה "חנפור שאנסי" על שם חבר בקבוצה האתנית ובקאסטת הג'אט , שייסדו 11 כפרים באזור הסמוך. גם הקבוצה האתנית גוג'אר התיישבה באזור והשפעתה הייתה כה גדולה עד כי העיר נקראת על שמם. על פי דברי הימים המלכותיים של הודו, נוסדה העיר על ידי גוג'ארים ומאוחר יותר שונה שמה על ידי נוודי סאנסי  מקבוצת ג'אט שבאו מאמריטסר והתיישבו במקום. אולם השם העתיק שרד וחזר לשימוש עד היום.
בשנת 630 עולה הרגל הבודהיסטי, הסיני שואנזאנג, ביקר בעיר גדולה בשם צה-קיה (או טאקי) שהייתה באזור של גוג'ראנוואלה המודרנית. תל ליד הכפר אסארור, שממזרח לגוג'ראנוואלה, זוהה כאתר של עיר עתיקה זו שעל פי דבריו של הנוסע, הייתה בירת האזור. עד הגעתם של המוסלמים, ידוע אך מעט על גוג'ראנוואלה, אלא זאת שטאקי ירדה מגדולתה ונעזבה ואת מקומה כעיר המרכזית באזור תפסה לאהור. תחת השלטון המוסלמי שגשג האזור למשך זמן, אלא שאז, באופן מסתורי, עזבה אותו האוכלוסייה וכל המחוז היה עזוב לחלוטין. "דברי הימים" של המחוז מתארך את מתן השם גוג'ראנוואלה לעיר לאמצע המאה ה-16.
לאחר מותו של השליט המוגולי אורנגזב ב-1707, השתלטו הסיקים על פנג'אב. העיר הפכה לחשובה במשך שלטונם של אביו וסבו של המהרג'ה הסיקי רנג'יט סינג. סינג עצמו נולד בגוג'ראנוואלה ב-1780 והפך לגדול השליטים של הממלכה הסיקית. בנייתה של העיר החדשה של גוג'ראנוואלה מיוחסת לשר הצבא של הממלכה הסיקית, הארי סינג נאלווה.
אזור העיר נכבש על ידי הבריטים ב-1849 וסופח לשטח שלטונם בהודו. גוג'ראנוואלה הוכרזה כישות מוניציפלית ב-1867 וב-1881 נסללה מסילת ברזל לאורך כביש הגרנד טראנק, כדי לחבר את ערי פנג'אב לערי החוף בים הערבי ולשפר את אפשרויות הסחר. מסילת הברזל הצפון מערבית של הודו חיברה את גוג'ראנוואלה לשאר ערי הודו הבריטית כולל לערי המסחר החשובות קולקטה ומומבאי. ב-1901 מנתה אוכלוסיית העיר 29,224 נפש. ב-1903 עמדה ההכנסה השנתית הממוצעת לנפש על 83,100 רופיות וההוצאה השנתית הממוצעת לנפש עמדה על 67,900 רופיות.
לאחר הקמת פקיסטן ב-1947, התפתחה גוג'ראנוואלה במהירות והיא כיום אחת מהערים הראשיות בפקיסטן. היא משמשת כמרכז לסחר חקלאי באזורה וכמרכז מסחרי ותעשייתי.

גאוגרפיה ואקלים

גוג'ראנוואלה נמצאת בצפון מזרח מחוז פנג'אב של פקיסטן. היא נמצאת 67 קילומטר צפונית ללאהור - בירת המחוז והעיר הגדולה שבו. גוג'ראנוואלה נמצאת במחוז גוג'ראנוואלה ששטחו 3,622 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מנתה ב-1981 7.5 מיליון נפש. המחוז נמצא בין שני יובליו של נהר האינדוס, הצ'נאב בצפון מערב והדאג בדרום מזרח ומורכב מאדמת הסחף המצויה בסמוך לנהרות ומרמה הנמצאת בין שני הנהרות. קטע זה בין הנהרות, בו נמצא המחוז, הוא כעין קטע מעבר בין מורדות ההרים הפוריים של מחוז סיאלקוט  בצפון מזרח ובין המישורים המדבריים של מחוז ז'אנג , הנמצא מדרום למחוז שיחאופורה שגובל במחוז גוג'ראנוואלה. אדמת המחוז נחשבת כפוריה וכראויה לעיבוד חקלאי. 
חלקה המערבי של העיר הוא הישן יותר בעוד שהחלקים החדשים יותר נמצאים בצידה המזרחי.
אקלים מחוז גוג'ראנוואלה הוא חם ויבש בקיץ וקריר בחורף. הקיץ מתחיל באפריל ונמשך עד ספטמבר כשיוני הוא החודש החם בשנה ובו הטמפרטורה המרבית הממוצעת עומדת על 40° והמזערית הממוצעת על 27°. החורף מתחיל בנובמבר ונמשך עד מרץ כשינואר הוא החודש הקר בשנה ובו עומדת הטמפרטורה המרבית הממוצעת על 19° והמזערית על 5°. עונת המונסון נמשכת בין החודשים יולי וספטמבר וממוצע המשקעים השנתי במחוז הוא 888 מילימטרים כשחלקו המזרחי של המחוז מקבל מנה גדולה יותר של משקעים.

דמוגרפיה


רובה המכריע של אוכלוסיית העיר הוא מוסלמי. קיים מיעוט נוצרי קטן, המתגורר בשכונת פרנסיסאבאד ונהנה מחופש פולחן. בשכונה זו קיימות מספר כנסיות. כמו כן, קיים בעיר מיעוט סיקי קטן.

כלכלה

ענפי התעשייה המרכזיים הם: טקסטיל, קרמיקה, תעשיית עיבוד מתכות כגון ברזל, נחושת, פליז וחמרן, מוצרי חשמל, זכוכית, חלקים לכלי רכב, אביזרים סניטריים, תעשיית משי ועיבוד עורות.
העיבוד החקלאי באזור תלוי בהשקיה המתבצעת על ידי רשת תעלות מים שרובן מקבלות את מימיהם מנהר הצ'נאב. הגידולים העיקריים הם: חיטה, כותנה, אורז, שעורה, תפוחי אדמה ודוחן. כמו כן, קיימים בעיר מפעלים לעיבוד תוצרת חקלאית.

תחבורה

מסילת הברזל המרכזית העוברת בעיר היא מסילת הברזל שבין לאהור ופשאוור. תחנת הרכבת המרכזית של גוג'ראנוואלה נבנתה על ידי השלטון הבריטי ונמצאת במרכז העיר. המסילה והתחנה צמודים ל"דרך הראשית הגדולה" שכינויה המודרני הוא N-5 ואשר מקבילה וצמודה למסילת הברזל לכל אורכה. כביש זה הוא הנתיב המרכזי בפקיסטן. אורכו 1819 קילומטר והוא מחבר את קראצ'י, לאהור, רוואלפינדי ופשאוור. כבישים חשובים נוספים הם הכביש צפונה לסיאלקוט והכביש לכיוון דרום מערב המוביל לשחאופורה ולפייסלאבאד.
בעיר קיים נמל יבשתי הנותן מגוון שירותים המאפשר הובלת ויצוא סחורות דרך מערכת מסילות הברזל והכבישים של פקיסטן אל רחבי המדינה ואל נמלי הים הערבי ומשם לחוץ לארץ.
אין בגוג'ראנוואלה נמל תעופה. נמלי התעופה הסמוכים ביותר לעיר הם: נמל התעופה הבינלאומי אלאמה איקבל בלאהור ונמל התעופה הבינלאומי של סיאלקוט.

בריאות

בגוגראנוואלה קיימים מוסדות רבים לטיפולים בריאותיים: בתי חולים, מרפאות וארגונים חוץ ממשלתיים כמו "קרן סונדאס" ו"בתי רושני". עם זאת, בתי החולים בעיר אינם מתוכננים ואינם מסוגלים לתת טיפול נאות לאוכלוסיית העיר שצמחה במהירות. חלק גדול מהאוכלוסייה נוסע ללאהור כדי לקבל טיפולים רפואיים. בעיר קיים בית חולים ממשלתי אחד בלבד שהוא בעל היקף ורמה נאותים, DHQ Hospital, והוא עמוס במטופלים תושבי גוג'ראנוואלה. בית חולים נוסף הקיים בעיר הוא בית החולים הצבאי המשולב (Combined Military Hospital).

תרבות וספורט

השפה המדוברת היא הפנג'אבי והיא מדוברת במספר דיאלקטים גם בתוך אזור העיר.
הספורט הפופולרי ביותר בגוג'ראנוואלה הוא היאבקות. במיוחד פופולרי סוג ההיאבקות האופייני לתת היבשת ההודית, הפהלווני  והעיר אף זכתה לכינוי "עיר הפהלוונים". מתקן הספורט העיקרי בעיר הוא אצטדיון הקריקט שנקרא בעבר האצטדיון העירוני והיום נקרא אצטדיון ג'ינה. האצטדיון מארח משחקים ותחרויות בינלאומיות ומכיל 20,000 מושבים. ב-1987 ארח האצטדיון את אחד ממשחקי טורניר הגביע העולמי בקריקט.

מידע ותקשורת

בנוסף לעיתונות הארצית, מופיעים בגוג'ראנוואלה מספר עיתונים מקומיים. הוותיק בהם הוא ה-Daily Samaaj המופיע מ-1980. עיתונים נוספים הם ה-Daily Gujranwala Times וה-UrduWaqt המופיעים באורדו.
בעיר פועלת תחנת טלוויזיה מקומית - GTV‏ (Gujranwala TV) שהחלה את שידוריה ב-1999 ופועלת במתכונת של תחנת טלוויזיה קהילתית המסקרת את הנעשה בעיר ואת כל תחומי החיים, כולל: ספורט, תעשייה, חינוך, בידור ופעילויות חברתיות.