שמחה קפלן

ילדותו

קפלן נולד בעיירה ויסוקה שבפולין, למשפחה המיוחסת לש"ך. בהיותו בגיל שמונה החל ללמוד את הספר הלמדני "שיטה מקובצת" תוך ציון דברי האחרונים בגליונות העמודים. 
בגיל תשע נקט רשות מהוריו ונסע לעיר וילנא, ללמוד אצל הרב מאיר באסין (שניפישוקר) בישיבת רמיילס. בהגיעו לישיבה, סירבו בני הישיבה לקבלו לחברתם בשל היותו צעיר, אולם דבר זה התהפך משהכירו בכשרונותיו ובמעלותיו. כשהפך לנער התפלל בבית מדרשו של הגאון הרב חיים עוזר גרודזנסקי, כאשר היה מסיים את ברכת הכהנים היה ר' חיים עוזר מנשקו ואומר לו שהוא קיבל את "המנדט" לברך את יהודי וילנא בברכת כהן. הקשר עם ר' חיים עוזר התחזק בחג הסוכות, כאשר הושיבו ר' חיים עוזר בראש השולחן ואמר שהוא "אושפיזין דאברהם אבינו".

בחרותו

בגיל חמש עשרה עבר ללמוד בישיבת סלונים שבראשה עמד הרב שבתי יגל. בהירות דבריו וכושר הסברתו היו להפליא, והביאו לכך שהיה חוזר על השיעורים בישיבה לפני התלמידים. רישומיו משיעורי רבו, ר' שבתי, תרמו רבות כאשר הוציאו לאור את שיעורי ר' שבתי על הש"ס. גם אצל ר' שבתי זכה הרב קפלן לכבוד בחג הסוכות. ר' שבתי הושיבו בראש השולחן וקראו "אושפיזין כפול", גם 'אברהם' וגם 'שמחה'. לימים, שלמד בישיבת מיר, כונה בשם "אקליינער שעבתל" (שבתי קטן), כינוי שניתן לו בשל קרבתו לרבו, ר' שבתי יגל מסלונים. 
מישיבת סלונים עבר ללמוד בישיבת מיר, בתקופה בה למדו בחירי עולם התורה מליטא ומפולין. הרב קפלן שקע בישיבה ארבע עשרה שנה בהן למד ביגיעה עצומה. בישיבת מיר התפרסם בשל חריפות שכלו. תשומת לב מיוחדת נתן לספרי המפולפלים של בעל "קצות החושן", אותם למד בעיון רב, עד כדי כך שכונה בפי בחורי הישיבה "האינצקלופדיה של קצות החושן", מכיוון שזכר בע"פ את ספריו. הרב קפלן בחר להשתלם בכל מקצועות התורה ולא רק בלימודי המסכתות שנלמדו בישיבה, ואף היה בקי בחוכמות נוספות. חכמתו הנרחבת הובילה לכך שמינוהו להיות אחראי על כספי הישיבה. תפקיד זה דרש אחריות ושיקול דעת מרובה, כיון שהיו אלו זמנים של עוני ומחסור, והיה צורך בחכמה רבה כדי לדעת כיצד לנהוג בכספים.

עלייתו לארץ ישראל, נישואיו והכתרתו לרבנות צפת

הוריו של הרב קפלן ובני משפחתו, עלו לארץ ישראל עוד קודם פרוץ מלחמת העולם השנייה והתגוררו בשכונת רמת-יצחק בעיר רמת גן. משהשחירו שמי אירופה עם פרוץ המלחמה הנוראה, הצטרף הרב קפלן לעלייה לא"י יחד עם הרב מבריסק, הגרי"ז סולובייצ'יק. הסתופפותו של הרב קפלן בצילו של הרב מבריסק השפיעה עליו רבות, ופעמים רבות היה מעלה זיכרונות מתקופה זו. 
לאחר שהגיע לארץ ישראל, פנה הרב קפלן לישיבת לומז'ה בפתח תקווה שם למד בשקידה יחד עם הגאון הרב שמואל רוזובסקי, לימים ראש ישיבת פוניבז'. לימודו עם ר' שמואל פיתח בין שני הגאונים ידידות מופלאה שנמשכה עד פטירתו של הרב קפלן. בישיבת לומז'ה, היה  ראש הישיבה הרב ראובן כץ מתייעץ עם הרב קפלן בבעיות שונות ואף מינהו להעביר שיעורים בישיבה. בתקופה זו למדו בישיבה רבנים רבים, כגון: הרב שמואל רוזובסקי, הרב יוסף רוזובסקי, הרב ראובן יוסף גרשונוביץ, הרב אליהו מישקובסקי, הרב זלמן רוטנברג, הרב צבי מרקוביץ, הרב חיים קנייבסקי ועוד. הקשר בין תלמידי הישיבה נשמר לאורך שנים רבות ובידידות כזו שאין לשערה ולתארה כלל. באותה תקופה התחבר לרב איסר זלמן מלצר שלימים העניק לרב קפלן תארים מופלגים בכתב סמיכה לרבנות. בתקופה זו לימד בישיבתו של הרב יגל בפרדס חנה, ושיעוריו היו לפלא בעיני התלמידים. בפרדס חנה התיידד עם הרב דיסקין ולמד עמו חברותא בענייני דיינות.
בה' באדר תש"י (1950) נישא הרב קפלן להדסה, בתו של הרב אברהם לייב זילברמן. השדכן היה הרב צבי מרקוביץ, ראש ישיבת קרלין ואב"ד העיר ר"ג. החופה נערכה בשעה 15:00 בצהרים על ידי הרב הרצוג, ובשעה 16:00 הוכתר הרב קפלן לרבה הראשי של העיר צפת ולאב"ד צפת והגליל. בכתב הסמיכה של הרב קפלן חתמו רבנים רבים.

על כס הרבנות

בשנת 1950 התמנה הרב קפלן לכהן כרבה של העיר צפת וכאב"ד צפת והגליל, ובתפקיד זה שימש בקודש עד שנת 1989, שנת פטירתו. הרב קפלן המשיך את שושלת הדורות של רבני צפת, והיה לדור חמישי ברבנות צפת. הראשון בשושלת היה הרב שמואל הלר שכיהן ברבנות צפת קרוב לשישים שנה. אחריו, כיהן הרב רב שהיה בתחילה רבה של העיירה אומן ומשעלה לישראל התמנה לרבה של צפת. בנו של הרב מרדכי זילברמן, הרב רפאל זילברמן כיהן ברבנות צפת מיד לאחר פטירת אביו וכינוי היה "ר' רפאל ש"ך" על שם בקיאותו העצומה בכל חדרי התורה. רביעי בשושלת היה הרב אברהם לייב זילברמן, שהשתתף במסע המושבות יחד עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרביוסף חיים זוננפלד. החמישי בשושלת, הלא הוא הרב קפלן שנישא לביתו של הרב אברהם לייב זילברמן.   
הרב קפלן ראה חשיבות גדולה בשושלת המשפחתית של הרבנות. דוגמה בולטת לכך היא, שכאשר רבו הרב ראובן כ"ץ, רבה של פתח תקווה, הציע לרב קפלן לרשת את מקומו ולהתמנות לרב העיר, הרב קפלן ענה לו שבצפת יש לו "חזקה של רבנות במשפחה", ועל כן אינו יכול לעזוב את העיר.  
השתלבותו של הרב קפלן בעיר צפת לא הייתה מובנת מאליה בשל העובדה שצפת הייתה ועודנה עיר בעלת אופי חסידי וספרדי, בעוד הרב קפלן היה באופן מובהק חניך ישיבות ליטא. אולם, מתח זה לא הפריע להסתגלותו לעיר ועד מהרה למד את מנהגי העיר צפת (ובראשן את מנהגי הבית יוסף והאר"י) ואף קיבל על עצמו חלק ממנהגים אלו ("אני יושב על הכיסא של הבית יוסף", כך היה מתבטא לא אחת). זאת ועוד, החלוצים שבנו את קיבוצי ומושבי הגליל חרתו על דגלם את ערך החילון, וניסו אף להשפיע על העיר צפת. הרב קפלן, שהרגיש אחריות גדולה כלפי כלל ישראל, ערך תוכנית לאירוח קבוצות ילדים מקיבוצי הגליל בשבתות בצפת, ולא פלא ששנים לאחר מכן תושבי הקיבוצים פנו אליו שיערוך את חופותיהם, וכמובן שהוא היה נענה בשמחה. כמו כן אנשי הקיבוץ היו מגיעים מספר פעמים בשנה לתפילות בבית מדרש האר"י, לפגוש את הרב קפלן בעומדו עטוף בטלית בשבת שובה ובשבת הגדול. אהבתם של בני הקיבוץ את הרב קפלן, באה לידי ביטוי במודעת האבל שכתבו בעקבות פטירתו: "הרב החכם וידיד האמת שאבד לקיבוץ".   
הרב קפלן פעל לחיזוק העיר בתחומי הדת והרוח והורה פסקי הלכה מחודשים וחריפים. אחד מפסקי ההלכה הידועים שכתב היה אודות הקבורה בבית הקברות הישן בעיר צפת. הרב קפלן הורה כי אין לקבור בבית העלמין הישן בצפת, מכיוון שהיה מלא בקברים, ופסקו התקבל על כל החוגים. במקביל פעל לבניית בית עלמין חדש בשכנות לבית העלמין הישן. בשנת תש"כ רבתה האוכלוסייה בעיר, והרב קפלן שהבחין בבעיות שיכולות לעלות עקב עלייה זו, פעל רבות לפיתוח המקוואות בצפת. עניין השבת אף הוא תפס מקום נרחב בעיסוקיו של הרב קפלן, ואף בתחום זה לא נח ולא שקט עד שהגיע אל מבוקשו.   

הרב קפלן היה ידוע בצמד תכונות סותרות שהיה מכיל בתוכו, מחד היה תקיף ביותר, ומאידך היה רחום ביותר. דוגמה לתקיפותו ניתן לראות בסיפור הבא. בתקופה בה ישיבת צפת עמדה בקשיים רבים, אחד המפעלים הגדולים שהרב קפלן נתן להם הכשר נענה לתרום לישיבה סכום כסף נכבד. לאחר תקופה מסוימת הופיעו בעלי המפעל בבית הרב וספרו לו שברצונם להכניס מכשיר חדש למפעל והם רוצים את הסכמתו של הרב. לפתע, קם הרב מכסאו, ניגש לארון, הוציא לנגד עיניהם הנדהמות את ההמחאה עם סכום הכסף הנ"ל, וקרע אותה לגזרים. עוד בעלי המפעל היו מוכי תדהמה, דפק הרב על שולחנו בחוזקה, ואמר: אני אוסר עליכם להכניס את המכשיר החדש לשימוש. לאחר שבעלי המפעל התעשתו, הם שאלו את הרב, אנחנו מקבלים את דברי הרב אך מדוע הוא קרע את ההמחאה ששלחנו להצלת הישיבה? מה הקשר בין שני הדברים? ענה להם הרב קפלן: אמת, גם אם הייתי משתמש בכספי תרומתכם הייתי פוסל את המכשיר לשימוש, אבל לדפוק על השולחן בחוזקה ובתקיפות לא הייתי יכול. דוגמה לרחמונתו ניתן לראות בעדותם של בני משפחתו, שכאשר הרב היה חוזר הביתה לאחר בית הדין היה יושב במשך זמן ממושך ובוכה על המקרים הקשים שהוצגו בפניו. מקורביו של הרב קפלן שאלו אותו אודות הסתירה בין שתי תכונות האופי שהתמזגו אצלו כאחד, ועל כך ענה להם הרב קפלן:    
שאנחנו רואים בפסוקים בתנ"ך ובמימרות חז"ל שאת המידות מכנים הם כ"לבוש" למשל: "ה' מלך גאות לבש" או "ומלבשתו ענוה" וכדומה. מדוע נקראו המידות השונות לבוש? כי המידות צריכות להיות אצל האדם בבחינת בגד שלפעמים לובשים ולפעמים פושטים, אפשר להיות תקיף מצד אחד, כאשר יש צורך בכך, ולהיות רך ונעים הליכות, מצד שני, בעת הצורך.
אחת מפסיקותיו הראשונות כרב העיר צפת הייתה שלא לקבור יותר בבית הקברות העתיק של צפת בגלל החשש שבמהלך הקבורה ייפתחו קברים חדשים. הרב קפלן שימש כנשיאה של ישיבת צפת, בראשה עמד גיסו, הרב שמואל זילברמן, אשר ייסדה.  
בשנת 1960 נבחר הרב קפלן למועצת הרבנות הראשית.
בשליחותו של האדמו"ר מבויאן, הוא הדליק את ההדלקה המסורתית בל"ג בעומר במירון. גם לאחר מינויו של האדמו"ר הנוכחי, הוא המשיך להדליק עמו יחד.
בנו, הרב מרדכי דב, מכהן כראש ישיבת צפת המחודשת. חתנו, הרב מרדכי דרורי, הוא ראש ישיבת חמד.