google/wiki40b huggingface dataset:
ב.מ.וו X6

ב.מ.וו X6 הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי יוקרתי המיוצר על ידי חברת ב.מ.וו מאז שנת 2008.
רכב ה-X6 מוגדר על ידי ב.מ.וו באופן רשמי כ'רכב קופה פנאי-ספורטיבי', כאשר הוא משלב תכונות של רכב פנאי בהן גובה הרכב מן הקרקע וגלגלים גדולים, הנעה כפולה ויכולות בתנאי מזג אוויר שונים, לצד עיצוב רכב קופה כגון גג אחורי משופע באופן בולט.

רקע

מכונית הקונספט הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט בשנת 2007 כאשר דגם הייצור הרשמי הוצג בתערוכת דטרויט בשנת 2008. 
מכונית ה-X6 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X5 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת. ה-X6 ארוכה ורחבה יותר מדגם הב.מ.וו X5, אך גם נמוכה יותר באופן משמעותי. בתחילה עוצבה המכונית להכיל ארבעה נוסעים כאשר החל משנת 2011 ניתנת אפשרות גם לחמישה.
בשנת 2009 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק הוצגה גרסת ה-M ל-X6 אשר נקראת X6M, גרסה קיצונית בעלת ביצועים גבוהים לדגם ה-X6. בנוסף בתערוכת פרנקפורט בשנת 2009 הוצגה ה-ActiveHybridX6, גרסת הנעה היברידית לצד הסדרה 7 היבריד. גרסת הדיזל הוצגה באפריל 2009.

בנזין

הדגמים הראשונים שיוצרו היו שני דגמי בנזין, דגם ה-xDrive35i אשר לו מנוע 6 צילינדרים טורי בנפח 3.0 ליטרים עם מגדש טורבו כפול אשר הספקו 302 כ"ס. מנוע זה נמצא גם בשימוש סדרות 1, 3 ו-5 של החברה. דגם הבנזין הנוסף הוא דגם ה-xDrive50i הבכיר, אשר לו מנוע V8 חדש עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 402 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.4 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.

X6 M

גרסת הקצה של הב.מ.וו X6, לה מנוע V8 עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 547 כ"ס ב-6000 סל"ד. תיבת ההילוכים של הרכב היא תיבת 6 הילוכים רובוטית כאשר מנופי העברת הילוכים עשויים אלומיניום ונמצאים מאחרי ההגה. לרכב מערכת מיתלים דינמיים וחישוקי סגסוגת בגודל 20 אינץ'. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
מכונית ה-X6 M שימשה בשנים 2010-2009 כרכב הבטיחות (Safety Car) של מרוצי אופנועי הגרנד פרי.

דיזל

למכונית ה-X6 שלוש גרסאות מנוע טורבו דיזל בנפח 3 ליטרים. גרסת ה-xDrive30d אשר לה הספק של 231 כ"ס. גרסת ה-xDrive35d לה הספק של 282 כ"ס, וגרסת ה-xDrive40d לה הספק של 301 כ"ס.

היבריד

ל-X6 היבריד מנוע V8 כפול מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 407 כ"ס, לצד שני מנועים חשמליים, כאשר בסה"כ הספק המכונית הוא 485 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.6 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
פרנצ'סקו סקרלטי

ביוגרפיה

פרנצ'סקו סקרלטי נולד בפלרמו שבסיציליה. הואיל והאי היה תחת שליטת ממלכת נאפולי, יצא פרנצ'סקו ללמוד בקונסרבטוריון בעל המוניטין בעיר זו. התפקיד הראשון שהתמנה אליו לאחר לימודיו, בשנת 1690, היה לכנר בקאפלה המלכותית בנאפולי, בה בשעה שאחיו אלסנדרו היה למאסטרו די קאפלה שם. דבר מינויו היה שנוי במחלוקת: עינם של לא מעט מוזיקאים נאפוליטנים הייתה צרה בקרתן הצעיר ובקשריו בחצר. 
ב-1690 נשא פרנצ'סקו לאישה את רוזלינדה אלבנו וכעבור שנה שוחרר מתפקידו בחצר וחזר לסיציליה למשך 24 שנים לפחות. רישומים באיגוד המוזיקאים בפלרמו בינואר וביולי 1694 מעידים על עבודתו שם כמוזיקאי מקצועי. בין השנים 1703 ל-1711 בוצעו יצירות שלו בפלרמו, ברומא ובנאפולי.
אשתו של סקרלטי מתה בשנת 1706, אחרי שילדה לו חמישה ילדים לפחות.
בשנים הבאות סייר פרנצ'סקו ברחבי אירופה. הוא ביקר בלונדון בשנת 1719; מקורות מסוימים גורסים, שביקורו זה נעשה בהזמנת ידידו הנדל, שאותו פגש שנים אחדות קודם באיטליה, וייתכן שהיה זה פרנצ'סקו ג'מיניאני שהזמינו לשם.
מעט מאוד ידוע על הזמן שעשה בלונדון. ההנחה היא, שעבד בתזמורות תיאטרון. ג'ון ארבותנוט המליץ על סקרלטי לפני ג'יימס ברידג'ס, דוכס צ'אנדוס. צ'אנדוס, פטרונו של הנדל, ניהל מוסד מוזיקלי בביתו הראשי, "קאנונס" במידלאסקס, אבל נראה שסקרלטי לא הצטרף אליו.
בשנת 1724 חי פרנצ'סקו סקרלטי בדבלין, שם כיהן במשרת "ממונה על המוזיקה". נראה שבעת שהותו באירלנד נישא בשנית, הואיל ו"דבלין ז'ורנל" מ-1733 מודיע כדברים האלה: ג'יין סקרלטי, אשתו של פרנסיס סקרלטי, ממונה על המוזיקה, ברחה מבעלה האמור. הבריות מתבקשים שלא לתת כל אשראי לאותה ג'יין סקרלטי בהסתמך על בעלה הנזכר לעיל; שכן הוא לא ישלם שום חובות שתצבור; אף לא יפרע שום חשבונות שתוציא על שמו.
הרישום האחרון המזכיר את פרנצ'סקו סקרלטי הוא משנת 1741, כשנבצר ממנו, כמסתבר, להופיע בקונצרט מחמת בריאות לקויה. דבר לא נשמע על אודותיו מתאריך זה ואילך. חוקרים מניחים, שמת זמן קצר לאחר זאת.
ארץ לובה

ארץ לובה או חוף לובה (באנגלית: Loubet Coast) הוא קטע החוף המערבי של ארץ גראהאם בחצי האי האנטארקטי, המשתרע לאורך 168 ק"מ בין כף בלו לכיוון צפון-מזרח ובורז'ואה פיורד לכיוון דרום-מערב. דרומית לחוף לובה נמצא חוף פאלייר, צפונית לו חוף גראהאם.
החוף נקרא על שם אמיל לובה , נשיא צרפת בתקופה שהמשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בראשות ז'אן-באטיסט שארקו חקרה את האזור, בינואר 1905.

מיקום

חוף לובה מרוכז ב-67°00′S 66°00′W. מיפוי בריטי בשנים 1978-1976.
ביזוי דגל

השחתת דגל היא פעולה שמטרתה הפגנה של בוז, שנאה או מחאה כלפי המדינה או הארגון שדגלו מושחת. דרך נפוצה של השחתת דגל היא שרפתו, ודרכים נוספות הן דריכה על הדגל ועשיית צרכים עליו. פגיעה בכבוד הדגל נעשית לעיתים באמירה פוגענית.
איסור על ביזוי הדגל קיים במדינות רבות, ובהן ישראל. בארצות הברית קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שהשחתת דגל נכללת בחופש הביטוי המוגן בהתאם לתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, ולכן השלטון אינו רשאי למנוע אותה.
הג"א

כח אדם

בהג"א שירתו חיילי מילואים רבים בעלי פרופיל נמוך או מבוגרים. בשנות ה-50 שירתו בהג"א בני 45-50. בתחילה, שירתו חיילי המילואים של הג"א ללא מדים, והיו להם דרגות נפרדות מאלו של צה"ל. קציני המילואים זכו לדרגות: פקד משנה, פקד בכיר ורב פקד, והחוגרים זכו לדרגות עם התואר "גונן" (גונן, רב גונן, סמל גונן). 
לאחר מלחמת יום הכיפורים צה"ל פעל להשיב ליחידות הלוחמות חיילים רבים שהועברו להג"א, עקב מצוקת כוח אדם.

תפקידים

אנשי הג"א היו אמונים על תפקידי חילוץ והצלה וצה"ל קיים קורסים בחילוץ והצלה בבסיס ההדרכה המרכזי שלו.
עם התגברות הטרור ברחבי ישראל גויסו אלפי חיילי הג"א למשימות של פיטרול ובדיקות ביטחוניות בערי ישראל. בשנת 1985, הוחלט על העברת תפקידים אלו למשטרה, לאחר שנקבע שהשוטרים יעלו פחות ויהיו יותר יעילים מאנשי המילואים של הג"א.

פיקוד

באוגוסט 1977 הוחלט לאחד את מחלקת ההגמ"ר (ההגנה המרחבית)- שהייתה כפופה לאג"מ/ מטכ"ל- עם מפקדת ראש הג"א (התגוננות אזרחית). איחוד זה הביא להקמת מפקדת קצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר - המכונה מקחל"ר. לאחר מלחמת המפרץ בשנת 1991 הוקם פיקוד העורף בו הוכללו יחידות הג"א.
ולייבו

ספורט

בעיר קיימת קבוצת כדורסל, מטאלץ ולייבו, המתמודדת בליגה הבכירה.
סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי

אזכורים והרחבות

המוטיב המרכזי בסוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי הוא הקישור ההדדי הבסיסי בין כל הדברים. פרטים רבים היכולים להיראות מיותרים, מתגלים כחלק אינטגרלי מהעלילה. ניתן לקשר לרומן זה את תורת הכאוס, כפי שהיא מוצגת באופן מופשט, וכן גם מכניקה קוונטית והפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן.
ברומן מופיעה ספה התקועה באופן בלתי הפיך בחדר המדרגות המוביל לדירתו של ריצ'רד. לפי הסימולציות שלו, לא היה לה כל אפשרות להגיע לשם מלכתחילה. דבר זה מבוסס ככל הנראה על תקרית שארעה כשדאגלס אדמס למד בקולג' סיינט-ג'ונז של אוניברסיטת קיימברידג'. במהלך שיפוץ מערכת המדרגות הונחו רהיטים בחדרים המשקיפים על הנחל בחצר השלישית. כשהושלמה מערכת המדרגות, התגלה כי לא ניתן יהיה להוציא את הספות מהחדרים כן שהן נשארו שם למשך מספר עשורים.
הסיפור כולל אזכורים משני פרקים של דוקטור הו אשר נכתבו על ידי דאגלס אדמס: "עיר המוות" ו"שאדה".
קיטור

קיטור הוא אדי מים - גז חסר צבע, אשר בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ, צפיפותו נמוכה פי 1,600 בערך מצפיפותם של מים במצב צבירה נוזלי.

שני המצבים של הקיטור

בהנדסה מתייחסים לקיטור בשני מצבים:

קיטור רווי

קיטור רווי הוא אדי מים בשיווי משקל כימי עם מים נוזליים. בקיטור רווי יש יחס חד-ערכי בין הלחץ לבין הטמפרטורה, הנקבע מתוך שיווי המשקל של המים בין גז ונוזל. כלומר, אם ידוע לחץ הקיטור הרווי, ניתן לדעת מה הטמפרטורה שלו, ולהפך. כדי למצוא את לחץ הקיטור המתאים לטמפרטורה, או את הטמפרטורה המתאימה ללחץ הקיטור, משתמשים בטבלאות קיטור המכילות את המידע הדרוש.

קיטור שחון

קיטור שחון ("יבש") הוא קיטור שהטמפרטורה שלו גבוהה מהטמפרטורה המתאימה ללחץ שלו על-פי טבלאות הקיטור, או - באופן שקול - שהלחץ שלו קטן מהלחץ המתאים לטמפרטורה שבה הוא נמצא. קיטור שחון נוצר כאשר קיטור רווי בא במגע עם משטח בטמפרטורה גבוהה, ועשוי להגיע לטמפרטורות של מאות מעלות צלזיוס.

שימושים אחרים בקיטור

לאדי מים בצפיפות נמוכה זו ישנם שימושים שונים. פעמים רבות הקיטור משמש לניקיון של בתים ומנועים של מכוניות, ואדי מים בלחץ נמוך משמשים גם לשימושים בריאותיים כמו באינהלציה או בסאונה. בהקשרים מכניים והנדסיים מנוע העשוי מאדי מים בלחץ משמש גם על מנת להניע בוכנות או טורבינות, וגם על מנת לייצר עבודה מכנית. אדי מים במצב רווי משמשים בדרך כלל במצבים בהם יש צורך בטמפרטורה קבועה וגבוהה. אדי מים שחונים משמשים ברך כלל על מנת להפעיל טורבינות, כאשר הימצאות של טיפות של מים במתקנים אלו עשויה להרוס את הטורבינה.
ברוך קמין

חייו

ברוך קמין נולד באקרמן, בסרביה, אז תחת שלטון האימפריה הרוסית ואחרי כמה שנים חלק מרומניה. הוא היה חבר ההנהגה הראשית ברומניה של תנועת הנוער הציונית "גורדוניה". קמין למד חקלאות באוניברסיטאות קישינב ויאשי ובשנת 1939 עלה לארץ ישראל.
בין השנים 1939-1947 היה חבר קיבוץ ניר עם. כחבר הפלמ"ח התנדב לצנוח באירופה הכבושה. הוא הוצנח ביום 29 ביולי 1944 יחד עם דב הררי (לשעבר ברגר) ברומניה. השניים ארגנו, בברכת ההנהגה הציונית המקומית ובידיעתם של וילהלם פילדרמן והרב שפרן, את צעירי היהודים להגנה עצמית ואספו ידיעות עבור בעלות הברית. גם אחרי סיום מלחמת העולם, נשאר קמין ברומניה כשליח הבריחה. 
בשנים 1948–1949 הוא היה בשליחות בצ'כוסלובקיה ובאוסטריה ומאוחר יותר בשנים 1964–1965 בשליחות בארצות הברית. בין השליחויות הספיק קמין לכהן כשנה וחצי בכנסת השנייה מטעם מפא"י ולאחר מכן כמזכיר מועצת הפועלים בהרצליה. גם אחרי חזרתו מארצות הברית היה קמין פעיל בתחום הפוליטי ושימש כמנהל מחלקה במרכז לתרבות של הוועד הפועל של ההסתדרות. 
בשנת 1969 פרש קמין ממפא"י ועבר לליברלים העצמאיים, מפלגה בה היה חבר עד שנת 1981 כשחזר למפלגתו הקודמת.
MESUR

MESUR (ראשי תיבות של: Mars Environmental SURvey) הייתה משימה של נאס"א לחקר מאדים כהכנה לנחיתה מאוישת עליו. המשימה היחידה שהושלמה כחלק מהתוכנית היא MESUR Pathfinder.

היסטוריה

בתוכנית MESUR תוכננו 16 משימות לפני השטח של מאדים שיהוו גם כן מערכת תקשורת על מאדים שתעבוד יחד עם המרס אובזרבר. התוכנית הוצעה במקור על ידי מרכז המחקר איימס אבל כללה בסופו של דבר הצעות רבות של המעבדה להנעה סילונית. התוכנית נחזתה כתוכנית זולה לחקר מאדים, סבילה יחסית לסיכונים, מפני שאובדן משימה אחת לא יפגע בתוכנית כולה שתכלול משימות זולות רבות.
המרס פאת'פיינדר תוכנן להיות "מוצא הדרך" (כפי שמעיד שמו) לשאר משימות MESUR שיבואו אחריו. הנחיתות הסדירות של MESUR תוכננו להתחיל ב־1999 ולהסתיים ב־2003 עם נחיתתן של 16 משימות על מאדים שיפעלו במשך 10 שנים. השיגורים יועדו להתחיל ב־1996. חלק מהמשימות תוכננו לשאת רוברים קטנים כדוגמת הסוג'ורנר של המרס פאת'פיינדר. התוכנית כולה יועדה לעלות כמיליארד דולר עם הגבלה של 150 מיליון דולר לשנה החל מ־1994.
הרוברים והנחתות יועדו לשאת מגוון מכשירים מדעיים לבחינת האקלים, הגאולוגיה ועוד על פני מאדים. 
התכנון היה שאחרי שיגור פאת'פיינדר ב־1996 ישוגרו ב־1999 4 גשושיות על גבי משגר אחד. בחלון השיגור שאחריו, ב־2001, ישוגרו ארבע גשושיות נוספות על משגר אחד וב־2003 ישוגרו 8 גשושיות על גבי שני משגרים.
בעקבות כישלון משימת מארס אובזרבר נגנזה התוכנית ומשימת מארס פאת'פיינדר הפכה לחלק מתוכנית דיסקברי.
לורן הולי

ביוגרפיה

הולי נולדה בבריסטול, פנסילבניה. אמה, מישל אן, היא היסטוריונית של האמנות, מנהלת המרכז והתוכנית האקדמית על שם סטאר במכון לאמנות סטרלינג ופרנסין קלארק, ולשעבר פרופסור בקולג'ים על שם הובארט וויליאם סמיט. אביה, גראנט הולי, הוא תסריטאי ופרופסור לספרות בקולג'ים של הובארט וויליאם סמיט.
הולי גדלה בז'נבה שבמדינת ניו יורק, וסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ז'נבה בשנת 1981, שם הייתה מעודדת. ב-1985 סיימה תואר ראשון באנגלית מקולג' שרה לורנס בניו יורק.
בהיותה בת 23, הצטרפה הולי לאופרת הסבון "כל ילדיי" של רשת ABC בתפקיד ג'ולי צ'נדלר (1989-1986). באותה שנה שיחקה בדרמה הרומנטית "בחורות יפות" בכיכובה של אומה תורמן. ב-1990 היא גילמה את דמותה של בטי מהספר הקומי בתוכנית הטלוויזיה "Archie: To Riverdale and Back Again". 
הולי הופיעה כמארי סוונסון, מושא אהבתו של לויד כריסטמס, בקומדיה של ג'ים קארי "טיפשים בלי הפסקה" משנת 1994. היא גילמה את דמותה של לינדה לי קולדוול, אשתו של אמן הלחימה ברוס לי, בסרט "הדרקון: סיפורו של ברוס לי" משנת 1993. כן גילמה דוקטור בגרסה המחודשת של סידני פולאק לסרט "סברינה"; ואת סגן אמילי לייק, האשה היחידה שמשרתת בצוללת, בקומדיה "Down Periscope" של קלסי גרמר משנת 1996. היא שיחקה גם בסרט "יום ראשון הגדול". ב-1999 גילמה את ד"ר ג'רמי הנלון בסדרת הדרמה הרפואית "שיקגו הופ", בעונתה השישית והאחרונה.
הולי הופיעה בווידאו המוזיקלי של דיקסי צ'יקס בסינגל "Goodbye Earl", ביחד עם ג'יין קרקובסקי, דניס פרנץ, אדריאן פסדר, מייקל דלואיס ואוון ברנרד.
הולי כיכבה כמקסין סטיוארט, סגן השריף של עיר קטנה, בסדרת הטלוויזיה "Picket Fences" של המפיק דייוויד אי קלי. בשנת 2001 שיחקה בסרטו של ברט ריינולדס "המפיק האחרון". בשנת 2002 שיחקה בסרט "לבבות מתחלפים" לצד איאן סומרהולדר. בשנת 2004 שיחקה בסרט המלחמה "בידי האויב", על התקפה של צבא ארצות הברית וצבא בריטניה על הצבא הנאצי בעזרת צוללות גרעיניות. ב-2005 היא הצטרפה לצוות הסדרה "NCIS" כמנהלת NCIS ג'ני שפרד. בשנת 2006 שיחקה בסרט "עקרון התענוג" לצד בילי זיין, ושיחקה במותחן הדרמה "הצהרה חוקית", בתפקיד מגי דוידסון, חברת סנאט המאוימת על ידי ארגון טרור מוסלמי. בשנת 2009 השתתפה בדרמה המוזיקלית "העידן המושלם לרוקנרול" לצד טארין מנינג, ובסרט הטלוויזיה הקנדי "מאוחר מדי להיפרד" לצד רוב לאו. ב-2010 שיחקה בדרמת הספורט "מרדף 3000" לצד ריי ליוטה.   
בשנת 2014 שיחקה בדרמת המלחמה "שדה נעליים אבודות" בכיכובו של ג'ייסון אייזקס. בשנת 2015 שיחקה בקומדיה הרומנטית "סינדרלה והעיר הגדולה", בסרט הדרמה "הובי", ובמותחן הפסיכולוגי "הבת של בלאקאוט" בכיכובה של אמה רוברטס.  
בשנת 2021 תשחק בסרט הדרמה "הקובני", בהשתתפותם של שוהרה אע'דאשלו ולואיס גוסט ג'וניור.

חיים אישיים

הולי הייתה נשואה לשחקן ג'ים קארי בשנים 1996–1997.
חינוך רע

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר השתלשלות חייהם של שני חברי ילדות: איגנסיו (השחקן גאל גרסיה ברנאל) ואנריקה (השחקן פלה מרטינס). השניים הם בוגרי בית ספר קתולי בספרד של שנות ה-60, ולא היו בקשר אחר כך במשך כ-15 שנים. הם נפגשים מחדש באמצע שנות ה-80. אל חייו של אנריקה, שעם השנים הפך לבמאי קולנוע מצליח, נכנס חבר ילדותו, איגנסיו, המבקש להתנתק משמו הקודם ולהיקרא בשם הבמה "אנחל", ומגיש לו תסריט שכתב, בשם "הביקור".
אנריקה קורא את התסריט ומגלה בו מחדש את החוויות שעבר בבית הספר, את ההתנסויות המיניות הראשונות שלו עם איגנסיו ואת ההתעללויות בהם על ידי המורה, האב מנולו (דניאל חימנס קאשו). בתסריט קיימת דמות נוספת, טרנסקסואלית המתמכרת לסמים, שמתאבדת בסוף התסריט.
אנריקה אוהב את התסריט הייחודי, המבוסס על קטעים מילדותו, ומודיע לאנחל שבכוונתו לביים סרט על-פיו. להפתעתו מבקש אנחל לגלם דווקא את דמותה של זאהרה. אנריקה מתנגד לכך, וחושד שאנחל אינו איגנסיו, וההתקשרות בין השניים מתפוצצת.
אנריקה נוסע לבית אמו של אנחל בכפר קטן בגליסיה. הוא שומע מהאם שאיגנסיו מת ארבע שנים קודם לכן, ומתברר לו מי שהזדהה בפניו כאיגנסיו הוא אחיו הצעיר, חואן. האם נותנת לאנריקה מכתב שאיגנסיו שלח אליו אך חזר בדואר. אנריקה מגלה שהמכתב הוא התסריט "הביקור", שאותו כתב איגנסיו.
אנריקה מחליט לביים את הסרט, עם חואן בתפקיד איגנסיו. אנריקה משנה את התסריט, כך שהאב מנולו, אותו מנסה איגנסיו, המתמכר לסמים, לסחוט כדי לממן ניתוח להתאמה מגדרית, מביא לרציחתו של איגנסיו. בסיום צילום הסצנה, חואן פורץ במפתיע בבכי.
לבמת הצילומים מגיע לביקור מנואל ברנגר (ליואיס אומאר), שהוא האב מנולו האמיתי, שהתפטר משירות הכנסייה, נישא והפך לאב לבן. מנואל מתוודה בפני אנריקה שהסיום החדש של הסרט אינו רחוק מהמציאות: איגנסיו אכן סחט את האב מנולו, שהצליח לגייס את הכסף, אך במקביל גילה עניין באח הצעיר, חואן. חואן ומנואל החלו במערכת יחסים, ולאחר זמן מה הבינו ששניהם חפצים במותו של איגנסיו. חואן השיג הרואין טהור, שהביא למותו של איגנסיו ממנת יתר.
אנריקה מזועזע, ואינו מגלה עניין בצידוקים שנותן חואן למעשהו. קודם שחואן עוזב, הוא נותן לאנריקה מכתב אליו שאיגנסיו הדפיס סמוך למותו, ובו רק משפט הפתיחה: "אנריקה, אני חושבת שסוף סוף הצלחתי..."

מבנה העלילה

עלילת הסרט רחוקה מלהיות ליניארית. היא מוצגת בעיקר דרך זכרונותיהם של גיבורי הסרט, אנריקה, איגנסיו, חואן (המתחזה בחלק מהזמן לאיגנסיו) ומר ברנגר (הוא האב מנולו). זכרונות אלה נודדים קדימה ואחורה בזמן, ומערבבים בין הסרט "חינוך רע" ובין הסרט "הביקור" הנוצר במהלכו. מבקר הקולנוע אורי קליין כתב על כך: "מדי כמה זמן מחליף הסרט מהלך ומתחיל לספר סיפור חדש או שונה מזה שאחריו עקבנו עד כה - כך נדמה לפחות. ... כך מצטבר 'חינוך רע' ליצירה, שיותר מכל סרט אחר מתארת את העבר כהמצאה ואת הזיכרון כתהליך יצירתי שבורא ומעצב אותה. ... דבר אינו קיים ב'חינוך רע' חוץ מההמצאה עצמה, ואין בו מציאות חוץ מזו המדומה על ידי יוצרה."
מארה (יונק)

מבנה גוף ותנועה

המארה היא חיה דמוית ארנבת ארוכת רגליים, היא דומה אף לקנגורו למרות שהשניים מתת-מחלקות שונות. משקלה יכול להגיע עד 11 קילו ומהירותה ל-50 קמ"ש בריצה/דילוג.
תנועתן במרחב נעשית בצורת הליכה קופצנית במצב רגיל, כשהן רצות הן עושות זאת בצורת דילוגים דמויי ארנב, עם כל ארבע הרגליים באוויר, הן יכולות לקפוץ למרחק של עד כמעט 2 מטר.
אלברטו איגלסיאס

חייו

איגלסיאס נולד בעיר סן סבסטיאן שבספרד. הוא התמחה בנגינה בפסנתר באקדמיה למוזיקה בסן סבסטיאן וכן בפריז. איגלסיאס מוכר כמלחין פורה. הוא הלחין מוזיקה למספר סרטים (רובם סרטיו של פדרו אלמודובר, ביניהם "הכל אודות אמא", "דבר אליה", "חינוך רע", "לחזור", "רודף העפיפונים" ו"חיבוקים שבורים"), ועל מוזיקה זו איגלסיאס גרף שבעה פרסי גויה וכן מועמדות אחת לפרס אוסקר.
איגלסיאס הלחין וכתב את הפסקול לסרטו האפי-היסטורי של רידלי סקוט "אקסודוס: אלים ומלכים" שיצא בדצמבר 2014.
בניין עיריית יפו

בניין עיריית יפו בפינת הרחובות שדרות ירושלים 45 והתקומה נבנה בשנת 1935 על ידי עאסם בק סעיד, ראש עיריית יפו בשנים 1918–1938 לאחר שעבר אליו מבית הסראייה ששכן בכיכר השעון. כיום משמש כבניין מגורים.
בשנת 1934 פרסמו הבריטים את פקודת העיריות לפיה הוכרזה תל אביב כעיר עצמאית שאינה תלויה בשכנתה יפו. בעקבות החלטה זו החליטו השלטונות הבריטים לתכנן את העיר מחדש "במטרה למחוק את הזהות המזרחית" ולהשליט בה סגנון מערבי. שנה לאחר מכן הקים ראש העיר "בק סעיד", בניין בולט בסגנון הבינלאומי בן שלוש קומות בכיכר עיריית יפו על צומת הדרכים הראשיות: שדרות ירושלים (נקרא אז שדרות המלך ג'ורג) ודרך בן צבי (נקרא אז בשם: דרך ירושלים) על הכביש הישן אל ירושלים. שתי הקומות העליונות שימשו למגורים למשפחת סעיד והקומה הראשונה הושכרה לעיריית יפו. בקומת הקרקע של המבנה נפתחו חנויות ובית קפה. בסמוך הוקמה כיכר מטופחת שנקראה כיכר העירייה, זכתה לכינוי 'כיכר המנהלה' והייתה לכיכר הומה. בשנת 1948 עם כיבושה של העיר יפו ננטש הבניין והפך למשרד האפוטרופוס לנכסי נפקדים ביפו ולמשרדי חברת עמידר. הכיכר שהייתה במרכז השדרה נהרסה והמזרקה הועברה לרחבה ממול. לצדה עומד כיום המרכז הקהילתי הרפורמי משכנות רות דניאל.
גילה קצב

ביוגרפיה

גילה קצב נולדה בבית החולים הדסה שבתל אביב-יפו בשנת 1948, בת לבן-ציון ורחל פרדני (לבית אלפסי), יוצאי תנועת בית"ר מפולין ומאוקראינה, חסידי גור. סבה היה ממייסדי העיר בני ברק. אביה עלה ארצה מפולין. הוא היה מפקד אחד מגדודי בית"ר בתל אביב, היה טכנאי שיניים במקצועו ובעל מעבדת שיניים ברחוב יוחנן הסנדלר. אמה רחל הייתה עקרת בית. גילה היא בתם השלישית מתוך ארבעה ילדים; אחיה יאיר הוא איש חב"ד, אחותה חיה עבדה במשך שנים, עד לפרישתה לגמלאות, באוניברסיטת חיפה ואחיה הצעיר אהרון הוא עובד בנק מראשון לציון.
אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים, שוחררה מצה"ל מטעמי דת.
בשנת 1967 הכירה את משה קצב דרך שידוך בעקיפין של דודה של גילה, יצחק אלפסי. בני הזוג קצב נישאו בשנת 1969 באולמי בני ברית שבתל אביב, ולהם ארבעה בנים ובת. גילה קצב עבדה במשך כ-30 שנה בבנק לאומי. עם בחירות 2000 לנשיאות ישראל נבחר בעלה, חבר הכנסת משה קצב, לנשיאות ישראל וגילה עזבה את הבנק ואת קריית מלאכי ועברה להתגורר עם בעלה במשכן נשיאי ישראל שבירושלים. בשנת 2006 זכתה בפרס ירושלים מטעם ערוץ 7.
במהלך חקירת עבירות המין שבהן נחשד משה קצב והמשפט שבו הורשע, עמדה לצדו והביעה בו אמון מלא, אם כי נמנעה מחשיפה תקשורתית.
מאי ישראלי

מאי ישראלי היא זמרת סופרן ישראלית.

ביוגרפיה

ישראלי היא בוגרת תואר שני באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, וזכתה במלגת קרן פליציה-בלומנטל ללימודי המשך בלונדון, בהדרכת פרופסור אליסון פירס מהאקדמיה המלכותית. בנוסף למדה משחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד מרכז.
ישראלי הופיעה עם התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית אשדוד, אנסמבל "אקוואריוס" ותזמורות נוספות, וכן ברסיטלים בלונדון, בסקוטלנד ובפריז. בנוסף הוזמנה לשיר בקונצרט גאלה בפריז, במסגרת פסטיבל הבינלאומי הראשון ליצירותיו של המלחין וילה לובוס. בישראל העלתה שלושה מופעים אישיים, המוקדשים למחזות זמר, לשירי עם ברזילאיים ולשיר האמנותי הישראלי.
החל משנת 2004 היא מופיעה בישראל ומחוצה לה בתפקיד שנכתב במיוחד עבורה באופרה "צחוק של עכברוש" של התזמורת הקאמרית הישראלית.
מאי היא ראש המחלקה הווקאלית בקונסרבטוריון בהרצליה (שלוחת מערב) מאז 2002, ומלמדת פיתוח קול במסגרות פרטיות ומקצועיות נוספות.
אלעד שמחיוף

ביוגרפיה

אלעד שמחיוף נולד וגדל ברמת השרון למשפחה ממוצא רומני ובוכרי, צאצא של מלאבוי שמחיוף. בנעוריו שיחק בקבוצת הכדורסל של רמת השרון ושרת בגלי צה"ל. 
במהלך מלחמת לבנון השנייה ב־2006 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2. הוא שימש כאחראי על הכתוביות הרצות בתחתית המסך, עורך את מבזקי הבוקר, עורך כלכלי ועורך משנה במהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2007 מונה כמגיש מבזקי חדשות. בנוסף הגיש את פינת הנדל"ן ב"תוכנית חיסכון", והיה לכתב כלכלי בחדשות 2.
בשנת 2013 מונה לשליח חברת החדשות באירופה, והחליף את קודמו ליאור פרידמן. לפיכך העתיק את מגוריו לשם והוא מתגורר בלונדון.
באוגוסט 2012 התחתן עם בת זוגו, נעמה. חופתם נערכה על ידי אברי גלעד והרב דוד סתיו. בספטמבר 2015 נולדה בתם ובדצמבר 2017 נולד בנם.
ערן דורון (ראש מועצה אזורית)

קורותיו

דורון גדל בעיר כרמיאל שבגליל. בילדותו היה חבר בתנועת הנוער חוגי סיירות של החברה להגנת הטבע שם נחשף לראשונה לחיים בנגב. בצעירותו הגיע לנגב למדרשת בן-גוריון שבנגב ושם נשאר לגור.
דורון הוא בוגר בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית ובוגר תוכנית "עמיתי סביבה" של מרכז השל. מוסמך לתואר שני בלימודי סביבה ותואר ראשון בגאומורפולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בוגר קורס מדיניות ציבורית של אוניברסיטת דיוק בעל תעודת הוראה ובוגר תוכנית למנהלי בתי ספר. ב-2007 לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית שב דורון לרמת הנגב והחל לעבוד במועצה האזורית בתפקידי ניהול שונים.
לאחר שנים כרכז קורס מורי דרך של משרד התיירות ומנהל חוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע באזור הדרום, מונה ב-1999 דורון לתפקיד מנהל בית ספר שדה שדה בוקר ושימש בתפקיד זה עד 2003. בתקופה זו זכה בית הספר במגן השר לאיכות הסביבה לחינוך הסביבתי. לאחר מכן שימש כמנהל תחום פיתוח משאבים במדרשת שדה בוקר.
במועצה שימש בתחילת כמנהל השותפויות עם הקהילה היהודית בארצות הברית. לאחר מכן מונה למנהל התיירות.
בתפקידו כמקדם פרויקטים בחברה הכלכלית בתחום האנרגיות המתחדשות ריכז דורון את העבודות להקמת מרכז כוח סולארי בשטח המועצה. רמת הנגב ומצפה רמון הם האזורים עם הניצולת הגבוהה ביותר לאנרגיה סולארית בארץ. במסגרת עבודתו ניהל דורון מכרז להקמת מרכז כוח סולארי באזור היישוב אשלים בשטח המועצה במטרה להגדיל את כמות החשמל מאנרגיות לא מזהמות שבשימוש תושבי המועצה. הפרויקט היה הגדול מסוגו בארץ.
בשנת 2010 מונה דורון למנהל אגף חינוך וקהילה במועצה. דורון הקים את האגף ובכך חיבר בין אגף החינוך, הגנים והמתנ"ס. בתפקיד זה ריכז תחתיו את כל תחום החינוך, הפורמלי והבלתי פורמלי, הספורט, התרבות ותרבות הפנאי לילדים, נוער ולמבוגרים.
ביוני 2015 לאחר שמנכ"ל המועצה חגי רזניק עבר לשמש כיועצו של שר הבינוי השיכון יואב גלנט מונה דורון על ידי ראש המועצה שמוליק ריפמן למנכ"ל המועצה האזורית רמת הנגב לאחר שמונה שנות עבודה במועצה. ב-4 באפריל 2017 החליף את ריפמן אשר הלך לעולמו בעקבות מחלה קשה לאחר שכיהן כראש מועצה במשך 25 שנה. דורון הוא חבר ביחידת החילוץ הר הנגב. בבחירות 2018 הוכרז דורון כראש המועצה לאחר שהיה המועמד היחיד לתפקיד. בשנת 2019 נבחר ערן דורון לתפקיד יושב ראש ועדת החינוך במרכז המועצות האזוריות.

משפחתו

דורון נשוי לעינת, ואב לארבעה ילדים. בתחילת 2011 נולדו למשפחה שלושה ילדים. בסיפור יוצא דופן, שתועד בתוכנית "עובדה" עם אילנה דיין, הביאו בני הזוג ערן ועינת זוג תאומים מאם פונדקאית בהודו. בעודם מלווים את האם הפונדקאית נכנסה עינת להריון. שלושת התינוקות נולדו בהודו ובארץ וגדלים במדרשת בן-גוריון.