google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרה קרייו

קריירת מועדונים

קרייו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של אסתר גרנדה אליה הצטרף בגיל 13 וכעבור שלוש שנים הצטרף למחלקת הנוער של אליאנסה לימה. ב-5 בדצמבר 2009 קרייו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד אוניברסידד ססאר ואייחו.
ב-6 במאי 2011 קרייו חתם לחמש שנים בספורטינג ליסבון. ב-19 בספטמבר 2011 קרייו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ריו אבה. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בהפסד 2-1 לספורטינג בראגה.
ב-1 ביולי 2016 הצטרף ליריבה העירונית, בנפיקה ליסבון בה חתם לחמש עונות.
ב-24 באוגוסט 2017 הושאל לווטפורד מהפרמייר ליג, בה התאחד עם מרקו סילבה שאימן אותו בספורטינג. ב-20 ביולי 2018 הושאל לאל-הילאל מליגת העל הסעודית. ב-23 ביולי 2019 חתם באופן קבוע באל–הילאל לארבע שנים.

קריירה בינלאומית

ב-12 ביולי 2011 קרייו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לצ'ילה במסגרת שלב הבתים של הקופה אמריקה 2011. ב-15 באוגוסט 2012 קרייו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד קוסטה ריקה.
תל שרע

תל שֶׁרַע (בערבית: תַל אַ-שַרִיעַה) הוא תל גדול בנגב הצפוני, בגדתו הצפונית של נחל גרר, מדרום-מזרח לנתיבות ליד העיר הבדואית רהט, צפונית לבאר שבע. התל מתנשא על גבעת כורכר לרום של 169 מטרים, וכולל בשטחו כ-20 דונם. תל שרע נחרץ על ידי מדרונות תלולים רבים, ובינו לבין תל הרור נובעים מעיינות רבים.

זיהוי האתר

זיהוי האתר היה נתון לוויכוח ביו הארכאולוגים. אולברייט הציע לזהות את האתר עם חרמה, חוקרים אחרים הציעו את גרר ואת גת-פלשתים. לעומתם בנימין מזר, יוחנן אהרוני וארכאולוגים נוספים העדיפו לזהות את תל שרע עם העיר המקראית צִקְלַג. זיהוי זה שנעשה על בסיס שיקולים היסטוריים וגאוגרפיים, נתמך לאחר מכן בממצא הארכאולוגי שנמצא בחפירות באתר, שכללו קרמיקה פלשתית.

חפירות ארכאולוגיות

באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות על ידי החוג לארכאולוגיה של אוניברסיטת בן-גוריון בראשות א' אורן ובסיוע החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. החפירות נערכו במשך שש עונות חפירה רצופות בין השנים 1979-1972. באתר נחפרו 13 שכבות ארכאולוגיות ונמצא רצף התיישבותי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה הביזנטית. הממצאים באתר כוללים מבנים רבים, כגון אסמים מהתקופה הפרסית, ארמון (משערים שהארמון הוא מתקופתו של אסא מלך יהודה), ומבנה גדול מהתקופה הרומית. על פסגת התל קיים כיום בית קברות מוסלמי.
צ'ליוסקין

מסע האונייה

ב-16 ביולי 1933 עזבה האונייה את לנינגרד בדרכה לולדיווסטוק. על המסע פיקד רב חובל ולדימיר וורונין וראש המשלחת היה אוטו שמידט, גאוגרף וחוקר ידוע של אזור הצפון. בדרכה נכנסה האונייה למספנות בהן נבנתה ועברה תיקונים קלים. ב-2 באוגוסט 1933 עזבה האונייה את נמל מורמנסק ועל סיפונה 112 אנשים. מטרת המסע היה ללמוד את היכולת לעבור את המעבר הצפון-מזרחי במהלך קיץ בודד. באזורים הקשים היה מתוכנן להיעזר בשובר קרח.
גושי הקרח הראשונים החלו להפריע לתנועת האונייה מזרחה בים קארה. בעזרת שוברי קרח האונייה הצליחה לעבור את האזור והמשיכה בצורה עצמאית. בים צ'וקצ'י התברר שלא ניתן להמשיך במסע וב-23 בספטמבר נלכדה האונייה על ידי גושי קרח. במשך כחודשיים נסחפה האונייה מזרחה על ידי הקרח וב-4 בנובמבר 1933 התקרבה למצר ברינג. עד לים הפתוח נותרו קילומטרים בודדים ואף נשלח מברק ברכה לולדיווסטוק. עקב שינוי בכיוון תנועת הקרח החלה האונייה להיסחף בחזרה לכיוון צפון-מערב. בקרבת מקום הייתה שובר קרח, אך אוטו שמידט סירב לקבל את עזרתו כי חשב שאחר מסע כה ארוך בקרח האונייה תמשיך להחזיק מעמד. במשך מספר חודשים המשיכה האונייה להסחף ולהתרחק ממים פתוחים ללא קרח. ב-13 בפברואר 1934 בעקבות הלחץ הגדול על הדפנות, נשברה האונייה וטבעה בתוך שעתיים.
הצוות התארגן בעוד מועד ולכן הצליח לארגן על הקרח מחנה זמני ולהעביר למחנה את המצרכים. בסך הכול היו במחנה 104 אנשים. 8 אנשים עזבו את האונייה עוד במהלך המסע מסיבות שונות ומנהל המשק בוריס מוגילביץ' נהרג במהלך עזיבת האונייה.

מבצע ההצלה

יומיים לאחר קבלת הידיעות על הטביעה החלה התארגנות למבצע הצלה. בראש הוועדה הועמד ואלריאן קויבישב. הוחלט לארגן מבצע אווירי. כעבר שלושה שבועות, ב-5 במרץ 1934 הצליח הטייס אנטולי ליאפידבסקי להגיע למחנה ולפנות ממנו 10 נשים ושני ילדים. בטיסה השנייה התקלקל מטוסו והוא הצטרף לשוהי המחנה.
הטיסה הנוספת נערכה רק ב-7 באפריל. במהלך שבוע הצליחו חמישה טייסים לפנות את המחנה. בסך הכול בוצעו 24 טיסות בהם השתתפו 6 מטוסים - שלושה מתוצרת ברית המועצות, שניים מתוצרת ארצות הברית ומטוס נוסף מתוצרת גרמניה. האנשים הועברו ליישוב על שפת הים כ-160 ק"מ מהמחנה. טייס האוניה עם מטוסו הגיע ליישוב באופן עצמאי.
בימים האחרונים של השהייה במחנה, חלה מנהל המשלחת אוטו שמידט ולכן הוחלט להעביר אותו לנום, ארצות הברית לטיפול רפואי.
למבצע היה סיקור נרחב בתקשורת הסובייטית והטייסים נחשבו לגיבורי-על של המדינה. כאשר הטייסים וחברי המשלחת הגיעו למוסקבה אורגנה להם קבלת פנים חגיגית. בעקבות האירוע הוחלט על ייסוד תואר הכבוד גיבור ברית המועצות והטייסים היו מקבלי התואר הראשונים. עבור העזרה במבצע ההצלה קיבלו שני טכנאים אמריקאים עיטור לנין. כל שוהי המחנה קיבלו את עיטור "הכוכב האדום". הצוות הטכני שתמך במבצע מהיבטים שונים כולל יצירת קשר רדיו עם המחנה גם קיבל עיטורים.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 החלו חיפושי האונייה. בשנת 2004 נערך מבצע ארכאולוגי תת-ימי ונמצאו שרידי אונייה. בהמשך התברר שמדובר באונייה אחרת. בשנת 2006 נמצאו שרידים נוספים. צילומים וחלקי מתכת הועברו לדנמרק. בפברואר 2007 אישרו מומחי המספנות הדניות שמדובר בחלקי האונייה צ'ליוסקין.
כבר בשנת 1934 הוקרן סרט תיעודי על מבצע ההצלה. בשנת 1984 באולפני לנפילם צולם סרט נוסף על הנושא.
טלוטריסטט אתיל

תסמונת קרצינואידית

תסמונת קרצינואידית היא קבוצה של תסמינים פארא-נאופלסטים הקשורה עם גידולים קרצינואידים. אלה הם גידולים של המעי הדק, המעי הגס, התוספתן והצינורות הברונכיאליים בריאות. גידולים קרצינואידים הם נדירים, ולעיתים מתפתחים באיטיות. תסמונת קרצינואידית מתרחשת במעט מאוד אנשים עם גידולים קרצינואידים, לאחר שהגידול התפשט לכבד או לריאה. גידולים קרצינואידים מפרישים ביתר את המוליך העיצבי סרוטונין, כמו גם מספר חומרים אחרים, הגורמים להתרחבות של כלי דם, מה שגורם לתסמונת הקרצינואידית. התסמינים העיקריים הם הסמקה, נגעים בעור הפנים, שלשולים, קושי בנשימה וקצב לב מהיר.

פרמקולוגיה

טלוטריסטט הוא מעכב של טריפטופן הידרוקסילאז, אנזים אשר מתווך את השלב קובע-הקצב בביוסינתזה של סרוטונין.

תופעות לוואי

תופעות לוואי נפוצות שתועדו במהלך הניסויים הקליניים, כוללות בחילות, כאבי ראש, עליה ברמות אנזימי כבד, דיכאון, הצטברות נוזלים הגורמת לנפיחות (בצקת פריפריאלית), גזים, ירידה בתיאבון וחום גבוה. עצירות היא תופעה נפוצה גם כן, ועלולה להיות רצינית או מסכנת חיים (במיוחד בעקבות מינון יתר).

צורות מינון

התרופה משווקת על ידי חברת לקסיקון פרמסוטיקלס כטבליה המכילה טלוטריסטט אטיפראט 328 מ"ג, שווי ערך ל־250 מ"ג של טלוטריסטט אתיל.
דרסטה

ילדות ונעורים

וויקר נולד וגדל בעיר קומפטון שבקליפורניה. הוא הפך לחבר בכנופיית "קריפס" יחד עם אחיו. שניהם היו מקושרים עם חבורת Nutty Blocc Compton Crips. הוא הורשע בשל תקיפת חבר כנופיה אחר בקומפטון בשנת 1985 או 1986, ונכלא בבית הכלא לעבריינים צעירים בקארמילו, קליפורניה.

תחילת הקריירה המוזיקלית

בזמן שריצה את זמן המאסר, התחיל וויקר לכתוב מילים לשירים ולשיר ראפ באופן רציני, ונשאר בקשר צמוד עם אחיו B.G. Knocc Out. לאחר שחרורו המוקדם, Eazy-E גילה את שני האחים, נפגש איתם והקליט עימם שירים. דרסטה ו-B.G. Knocc Out הוחתמו ל-Ruthless Records על ידי איזי-אי. שניהם הופיעו במיני אלבום של איזי-אי "It's On (Dr. Dre) 187um Killa" בסינגל "Real Muthaphuckkin G's". בעקבות הצלחתו של הסינגל, האחים קיבלו חשיפה והחלו להקליט את אלבום הבכורה שלהם, Real Brothas. לאחר מותו של איזי-אי, יצא לאור האלבום. כמו כן, ערכו האחים שלוש הופעות באלבומו של איזי-אי "Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton".

אחרי Real Brothas

לאחר מותו של Eazy-E ומאסרו של B.G. Knocc Out, דרסטה החל לעבוד עם Death Row Records. דרסטה הופיע בשני שירים של אלבום הקומפילציה של דת' רואו Too Gangsta for Radio, אך למעשה מעולם לא הוחתם לחברת התקליטים. דרסטה הצהיר בראיון שהוא כרגע עובד על סדרת מיקסטייפים בשם Dirty West. דרסטה גם כתב שיר לאלבום של ד"ר דרה Detox, אך דרה לא רוצה לשתף פעולה עמו. דרסטה מתח ביקורת על ד"ר דרה על שהקיף עצמו בראפרים ממוצעים ואיחר את תאריך שחרור האלבום. כרגע דרסטה מתגורר בלנקסטר, קליפורניה.

חיים אישיים

בינואר 1994, שרד דרסטה פגיעות מרובות מאקדח במהלך עימות בין כנופיות. הוא הורשע גם כעבריין מין.
אינסופיות (קומיקס)

עלילה

בעוד האוונג'רס יוצאים לחלל כדי להביס את "הבנאים" - הזן העתיק ביותר ביקום - תנוס ניצל הזדמנות זו כדי לפלוש לכדור הארץ עם קבוצת "המסדר השחור" שלו. בעוד המסדר השחור עסוק בקרב עם קבוצת האילומינטי, תנוס אוסף מידע על יהלומי האינסוף. הפנתר השחור הצליח להדוף את ננס שחור מהמסדר, בעוד דוקטור סטריינג' עסוק במאבק מנטלי נגד לוע-שחור. חיה והאקס-מן נאבקים בלהב-עורב ובעל-ענקית, פרוקסימה מידנייט מתעמתת עם נאמור בחורבות אטלנטיס (אשר נהרסה במתקפת צבאות ואקאנדה), אך תנוס הורה על נסיגה ברגע. חזיז שחור ביקר את להב-עורב, אשר מספר לחזיז שחור כי תנוס הוציא צו המורה על הריגתם של הבלתי אנושיים בגילאי 16-22, אחרת תושבי כדור הארץ יושמדו. חזיז שחור משתמש בקודקס טריגן כדי לגלות שתנוס הוציא צו זה כדי לאתר ולהרוג את בנו.
האוונג'רס והמועצה הגלקטית מותקפים בחלל על ידי הבנאים. קפטן אמריקה והמועצה הגלקטית מתכננים פעולת תגמול, והם מגייסים מספר זני חייזרים. בכדור הארץ, מספר גיבורים נלחמים בפלישה של תנוס. דוקטור סטריינג' מוצא את בנו של תנוס בגרינלנד. לוע שחור מגיע למקום, חוטף את הילד וגורם לסטריינג' לשכוח את האירועים אשר קרו. חזיז שחור מתעמת עם תנוס, וגורם להחרבת עיר הבירה של הבלתי אנושיים. עקב כך, חזיז שחור מפוצץ פצצת טריגן ומשחרר את ערפילי טריגן בכל כדור הארץ. מיליוני תושבים סובלים מטריגנסיס וביניהם גם בנו של תנוס, ת'אן. לאחר שתנוס הביס את חזיז שחור,, קפטן אמריקה מבין כי האוונג'רס בנחיתות מספרית ונכנע לבנאים. תור מתנגד לכך וצובר בעלי ברית רבי עוצמה שאבדו, וקפטן יוניברס מתעוררת מהתרדמת ומשמידה את הבנאים בספינת האם שלהם. ביאושם, הבנאים פוקדים על האלפאס שלהם להשמיד את עצמם וכל אשר נקרה בדרכם.
אט-אט, האוונג'רס ובני-בריתם היטו את הקערה לטובתם והשמידו את חברי האלפאס הנותרים, והמועצה הגלקטית מודיעה להם על פלישתו של תנוס. לוע שחור נותן לת'אן חליפה השולטת בכוחותיו, ומדווח לתנוס. המסדר השחור ותנוס פלשו לוואקאנדה, בעקבות הכרזתו של נאמור, כדי למצוא את יהלומי האינסוף. המסדר מגיע לנקרופוליס של ואקאנדה ומוצא שם פצצות אנטי חומר, אשר היו אמורות להשמיד את כדורי ארץ של יקומים אחרים באמצעות חזיז שחור. המסדר השחור עוזב לגרינלנד והשאיר את על-ענקית מאחור, להתמודד עם האילומינטי, מקסימוס ולוקג'או. 
בעזרת שומרי הגלקסיה, האוונג'רס פורצים את המחסום שתנוס הציב ונלחמים במסדר השחור שלו. כאשר חברי האילומינטי הגיעו לחדר פצצות האנטי-חומר בנקרופוליס, על-ענקית הביסה אותם באמצעות חזיז שחור. כאשר על-ענקית החלה לפוצץ את הפצצות, מקסימוס ולוקג'או השתמשו בפצצות כנגד על-ענקית, ופוצצו אותה בכוכב לכת מרוחק ובלתי מיושב. בקרב של האוונג'רס נגד המסדר השחור, לוע שחור שיחרר את ת'אן ונתן לו להילחם באביו. ת'אן כולא את תנוס ואת פרוקסימה מידנייט במצב של "מוות חי", והמסדר שחור מפורק: לוע שחור נמלט, היפריון הורג את להב-עורב ורונאן המאשים הורג את ננס שחור. איירון מן מעביר את תנוס ופרוקסימה מידנייט לנקרופוליס, רונאן המאשים חוזר לעמו, הסקרול מכתירים את קל'רט כמלכם ואניהילוס פותח את הפורטל לאזור השלילי.
כחלק מהשלכות הסיפור, עיר הבירה של הבלתי-אנושיים נחרבת. כמו כן, מיליוני אנשים נחשפו לערפילי טריגן עקב פיצוץ פצצת טריגן, ופיתחו כוחות-על. בין היתר ניתן למנות את דוני גיל, שרה גרזה וקמלה חאן. לבסוף, מתחיל אירוע "בלתי אנושיות".
קתדרלת פטריק הקדוש (מלבורן)

קתדרלת פטריק הקדוש היא קתדרלה רומית-קתולית במלבורן בוויקטוריה אשר באוסטרליה. הקתדרלה בנויה בסגנון התחייה הגותית ובעלת צריח הכנסייה הגבוה באוסטרליה.

היסטוריה

ב-1801, כעבור 12 שנים בלבד מייסודה של מלבורן, המזכיר הקולוניאלי של ויקטוריה העניק לכנסייה הרומית-קתולית שטח לבניית כנסייה באזור הגבעה המזרחית (Eastern Hill). זמן קצר לאחר מכן, הנזיר האוגוסטיאני ג'יימס אליפיוס גולד (James Alipius Goold) הגיע מבריטניה וייסד את הדיוקסיה של מלבורן ונהפך לבישוף הראשון שלה. הוא החליט לבנות את הקתדרלה על השטח שהוקצה לה בגבעה המזרחית. מאחר שהקהילה הקתולית במלבורן באותה עת הורכבה כמעט אך ורק מאירים, הוחלט להקדיש את הכנסייה לקדוש הפטרון של אירלנד, פטריק הקדוש.
ויליאם וארדל, האדריכל הדתי הראשון במעלה במלבורן, קיבל עליו את המשימה לתכנן את הקתדרלה. הפרויקט התעכב בגלל מחסור בעובדים במהלך הבהלה לזהב של 1851 שמשכה הרבה גברים כשירים לחיפוש אחר זהב. כתוצאה מכך, אבן הפינה הונחה רק ב-1858. הקתדרלה תוכננה בסגנון התחייה הגותית בהתבסס על הקתדרלות הגדולות של אנגליה. סגנון הספינה הראשית הוא גותיקה אנגלית מוקדמת (Early English) בעוד ששאר המבנה הוא בסגנון גאומטרי מקושט (Geometric Decorated), סגנון גותי אנגלי מאוחר יותר. וארדל גם תכנן את קתדרלת מרי הקדושה בסידני בסגנון דומה. הצריחים המחודדים בנויים בסגנון גותי מוקדם במרקם חלק.
אף על פי שהספינה הראשית הושלמה תוך 10 שנים, הבנייה התנהלה באטיות והתעכבה בעקבות המיתון הכבד שפגע במלבורן ב-1891. הקתדרלה נחנכה לא לפני 1897 וגם אז לא הייתה שלמה. בהינתן גודל הקהילה הקתולית במלבורן באותה תקופה, הקתדרלה הגדולה בסגנון גותי הייתה מיזם יקר ועצום, והיו עיכובים ארוכים בזמן שכספים גויסו למטרה. קתדרלה זו הייתה אחת מן הגדולות שבנייתן הושלמה במהלך המאה ה-19.
דניאל מניקס (Daniel Mannix), שנהפך לארכיבישוף של מלבורן ב-1917, הפגין עניין קבוע בקתדרלה והיה נחוש לראות אותה מושלמת אחרי העיכובים והדחיות הארוכים ב-30 השנים שקדמו לו. הוא השגיח על הוספת הצריחים המחודדים ואלמנטים אחרים בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 והקתדרלה הושלמה רשמית ב-1939.
ב-1970 האפיפיור פאולוס השישי היה האפיפיור הראשון שביקר בקתדרלת פטריק הקדוש וב-1974 העניק לה את התואר של בזיליקה מינורית. ב-1986 האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בקתדרלה.
הקתדרלה בנויה בסגנון צלב לטיני המורכב מספינה ראשית בת 3 אגפים וטרנספט (בית רוחב) בן 3 אגפים, ובית מקהלה עם 7 קפלות וחדר תשמישי קדושה. אורך הקתדרלה הוא 103.6 מטר, רוחבה בטרנספט הוא 56.4 מטר ו-25.3 מטר בספינה הראשית. גובה הספינה הראשית הוא 28.9 מטר. גובה צריח המצלב הוא 105 מטר וגובה צריחי החזית הוא 61.9 מטרים. הצריחים בנויים בסגנון גותי מוקדם במרקם חלק.
ב-1997, לרגל חגיגות המאה לחניכת הקתדרלה, עברה הקתדרלה עבודות שימור עם כספים שנתרמו מהממשל הפדרלי האוסטרלי והממשל הוויקטוריאני המקומי, וכן מתרומות של תורמים פרטיים וקהילת מלבורן.
יוז'ף טורנאי

יוז'ף טורנאי (Tornai József) (נולד ב-9 באוקטובר 1927) הוא משורר, מתרגם וסופר הונגרי.

ביוגרפיה

יוז'ף טורנאי נולד בדוּנַהָרַסְטי שבקרבת בודפשט בשנת 1927 ועבד שנים רבות כפועל וכמנהל עבודה בבית-חרושת למכוניות. לאחר מכן ערך את כתב-העת "קוֹרְטָרְשׁ", ובין השנים 1992 ו-1995 כיהן כיו"ר אגודת הסופרים ההונגרים. טוֹרְנַאִי היה מקורב לזרם העממי בשירה ההונגרית, והוא הרבה לתרגם להונגרית משירת האינדיאנים באמריקה ומשירת אוקיאניה. ספר הביכורים שלו, "ציפור גן-עדן" ראה אור בשנת 1959. עם שאר ספריו נמנים "שער זהב" (1967), "מתחת לראשי ירח מלא" (1979) ו"האני ברבים" (1982). אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בעיתון "הארץ" ובכתב-העת "הליקון".
דקה (כתב עת)

היסטוריה

כתב העת נולד בעקבות מסע שערכו עורכיו - בעז יניב, ערן צלגוב ורוני הירש - ברחבי ישראל, תחת השם "ינשוף האבן" (על פי שיר מאת רועי ארד), על מנת להביא את השירה לקהלים חדשים. מגמה זו מתבטאת גם בשאיפתם המוצהרת של העורכים "להחזיר לשירה את הקרנבלי, את האנרגיה של הרוק, הקסם שבכישוף, ואל הדיבור ברחוב". מסיבות אלה מתומחר כתב העת במחיר עלות והעורכים שמים דגש על הקראות פומביות ואירועים ברחבי הארץ. גם אם החבורה הדגישה בהתחלת דרכה, שהם מהווים אלטרנטיבה להגמוניה התל אביבית, הרי שאין הם רואים בעצמם פריפריה שונה מכל תנועה/קבוצה פואטית אחרת. לדרכם, כל שירה היא תמיד פריפריה. ולכן יש לנסות דרכה לאתגר את המרכז המדושן והמנומנם. חברי הקבוצה אף מדגישים את הקשר הבל ינותק בין הפואטי לפוליטי בפעילותם בתחום השירה ומחוצה לה.
בין גליונותיו של כתב העת פורסמו שירים ותרגומים של משוררים צעירים וותיקים יותר, בהם רמי סערי,  זלי גורביץ', חביבה פדיה, אלמוג בהר, נוית בראל, ליאת קפלן, אדמיאל קוסמן, טל ניצן, גיורא לשם, מירון ח. איזקסון ושירה סתיו, לצד שיריהם של העורכים. שירים ומאמרים מתוך כתב העת תורגמו לאנגלית, לספרדית, לערבית ולהינדית ופורסמו בארצות הברית, ארגנטינה, הודו, לבנון, מצריים וספרד.
גיליון מספר 3, יצא במרץ 2008. 
בחורף 2008 יצאו עורכי כתב העת למסע הופעות תחת הכותרת  "ערב טרנסטקסטואלי", הלקוחה משירו של ערן צלגוב שטרם פורסם. בהופעות שולבו שבבי שירים של שלושת העורכים בצלילי גיטרה בסגנון רוק פסיכדלי ורוק מתקדם פרי יצירתו של אבינועם שטרנהיים, המוכר כגיטריסט של להקת לבנון. הדיסק שיצא בעקבות המופע במהדורה מוגבלת, צורף לחוברת השלישית, וזכה לתשבחות באתר המוזיקה השרת העיוור ובעקבותיו זכתה הקבוצה להזמנה לפסטיבל השירה השנתי במטולה 2008.
בנובמבר 2008 ראה אור גיליונו הרביעי של כתב העת וזכה לשבחים רבים מצד המבקרת יערה שחורי כבר בהשקתו הראשונית בתל אביב, ובהמשך אף הכריז מבקר השירה ידיעות אחרונות, אלי הירש על כתב העת כי "דווקא כתב העת הצנוע 'דקה' מייצג טוב מאחרים את השירה הישראלית הצעירה".
ב-1 בינואר 2009, ארבעה ימים לאחר מבצע עופרת יצוקה, חבר כתב העת "דקה" לכתבי העת מעין, אתגר, מארב, למה שלימים יכונה "גרילה תרבות", להוצאת "לצאת!" - אסופת שירה נגד המלחמה.
גיליון מספר 7, האחרון עד כה, יצא בדצמבר 2012.
רות ריכטר

רותי יצחקי-ריכטר (נולדה ב-1936) היא סופרת ותסריטאית ישראלית.

ביוגרפיה

רותי יצחקי-ריכטר נולדה לדוד ושרה יצחקי וגדלה בקריית חיים. במסגרת שירותה בנח"ל הייתה חברה וגננית נוי בקיבוץ אורים. היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות ברחובות ב-1960, וקיבלה את התואר השני בהתמחות בגידול פרחים וצמחי נוי ב-1963. לאחר לימודיה עסקה בהוראה במשך 40 שנה בבתי ספר תיכוניים ובמכללת גורדון להכשרת עובדי הוראה בחיפה. היום היא גמלאית ועוסקת בכתיבה ספרותית ובכתיבת תסריטים לסרטים קצרים. היא חברה פעילה בחוג לטלוויזיה קהילתית בנוה מונוסון-יהוד. במסגרת זו כתבה והפיקה עשרות כתבות, חמישה סרטים קצרים ושישה קליפים. הכתבות והקליפים שודרו בערוץ 98 של הטלוויזיה הקהילתית בישראל, והסרטים שודרו בכל ערוצי הטלוויזיה בישראל.
שלווה מרדי מרדכיאשווילי

שלווה מרדי מרדכיאשווילי (בגאורגית: შალვა მარდი მარდახიაშვილი; נולד ב-10 במאי 1933) הוא פרופסור למדעי הרפואה ישראלי מאוניברסיטת מוסקבה וקייב, רופא ופרופסור מחקר במספר אוניברסיטאות למחקר באירופה, רוסיה וארצות הברית, בתחום האונקולוגי. ממציא "שיטת מרדי" הקרויה על שמו. ממייסדי קונגרס יהודי גרוּזיה. הוא פרופסור אורח באוניברסיטאות מחקר בעולם, וחבר פעיל ב-10 אקדמיות לאומיות ובינלאומיות למדעים, למחקר רפואי, בארצות הברית, באירופה ובאסיה.  ממציא מספר רב של פטנטים הרשומים על שמו.

קורות חיים

מרדי נולד בלאילשי שבגאורגיה וגדל בכותאיסי. הוא עלה לישראל באפריל 1974, והמציא בתחילת שנות ה-80, את שיטת מרדי. בעקבות החלטת משרד הבריאות לא לאשר את הטיפות לשימוש, עקר מרדי לשווייץ ב-1976 והיה למומחה בינלאומי לטיפול בשומות ובבעיות עור. לפרופ' מרדי קליניקות בבזל, לונדון, ניו יורק, קופנהגן ועד שנת 2003 גם בקריית אונו. בין היתר נועץ בו מנהיג ברית המועצות לשעבר, מיכאיל גורבצ'וב, לגבי כתם הלידה שבמצחו. רבים הם ידועי השם בישראל שנבדקו וטופלו בידיו, ביניהם שמעון פרס, יצחק רבין, יצחק נבון, אהוד אולמרט, חברי כנסת, שרים, נעמי שמר, רונלד רייגן ועוד. 
בשנת 2003 נחקר בעת ביקור בישראל בעניין שומה של חולה שלו, אשר לטענת המתלונן לא נבדקה כיאות על ידו, והתברר כי היא סרטנית מאוחר יותר. בעקבות החקירה החליטה הפרקליטות להגיש נגדו כתב אישום בגין רשלנות רפואית. לטענת מרדי: "אני הצלתי לאותו חולה את החיים. עצרתי לו את הדימום בעזרת הטיפול שלי. לא היה לו לא סרטן ולא גרורה של סרטן, מאחר שאם זה היה לו הוא לא היה חי שלושה חודשים ובטח לא עשר שנים. הוא בסך הכל רוצה כסף ממני".
שיטת מרדי היא  שיטה להסרת שומות ללא ניתוח. 
הטיפול הוא בשימוש בסולקודרם, שהוא חומר שהומצא על ידי מרדי, ומיוצר בשווייץ על ידי חברה בשם סולקו ומכאן שמה.
מרדי פרסם כמאה מאמרים בנושאיו השונים, ומוזמן להרצות באוניברסיטאות ובמכוני מחקר בעולם. הוא פרסם 5 ספרים בתחום הספרותי. בשנת 1974 קיבל אזרחות כבוד מאת טדי קולק ראש עיריית ירושלים. 
נשוי לרוזמארי, גם היא ד"ר לרפואה, פרופסור כבוד באוניברסיטאות. לזוג שני ילדים, שניהם רופאים במקצועם.
סימון דוידסון

סימון דוידסון (נולד ב-14 במאי 1970) הוא עסקן ספורט ישראלי, יושב ראש איגוד השחייה בישראל המכהן. בעבר שחיין מצטיין ומאמן שחייה בכיר.

ביוגרפיה

דוידסון נולד בווילנה שבליטא הסובייטית, בן לשני הורים רופאים: לארנס, רופא מרדים, ופולינה, רופאת ילדים. ב-1972 עלתה המשפחה לצפת ולאחר מכן התיישבה בנתניה, שם גדל כל חייו. ב-1977 החל לשחות במועדון השחייה הפועל נתניה בהדרכת שמריהו נאבל. כשחיין הוא זכה במדליות רבות באליפויות ישראל לנוער. ב-1988 התגייס לחיל האוויר ושירת בטייסת 101 כחמש של מטוסי F-16. לאחר השחרור, עבד כמדריך שחייה ולאחר מכן כמאמן הנבחרת הצעירה בהפועל נתניה. ב-1994 החל את לימודיו במכללה האקדמית בוינגייט. ב-1996 החל לעבוד כמאמן בקבוצת השחייה של בני הרצליה, תחילה כמאמן הנבחרת הצעירה וב-1997 קיבל לידיו את תפקיד הניהול המקצועי והמאמן הראשי של בני הרצליה. בין השנים 2006-2000, אימן את נבחרות ישראל מגילאי קדטים עד גילאי בוגרים, כשב-2005 היה המאמן הראשי של נבחרת ישראל למכביה השבע-עשרה. תחת ניהולו זכתה קבוצת בני הרצליה בתואר אלופת הנוער ואלופת הנשים לבוגרות. בין שחייניו הבולטים נמנים: ערן זוסמן, קרן זיבנר, מונה מירון, סיגל סימסולו, רותם פלד ועוד.
בשנת 2006 פרש מאימון שחייה ועבר לעסקים. הוא הקים את מועדון הספורט "קולג'ים" בנתניה.
בשנת 1992 הקים דוידסון בית ספר לשחייה פרטי בבריכת אביחיל בשם "דולפין". בשנת 2006 הקים גוף שחייה תחרותי בשם הפועל דולפין נתניה שמהר מאוד הפך להיות אחד מגופי השחייה הגדולים והמובילים בישראל. בשנת 2012 זכה מועדון השחייה הפועל דולפין נתניה בתואר אלוף המדינה לבוגרים ולנוער. 
בשנת 2012 נבחר דוידסון לוועד המנהל של איגוד השחייה. בין השנים 2016-2012 היה דמות מובילה בהנהגת איגוד השחייה, מיוני אותה שנה הוא מכהן כיושב ראש איגוד השחייה בישראל ומספטמבר אותה שנה, הוא מכהן בוועד האולימפי הישראלי.

חייו האישיים

דוידסון נשוי ואב לשלוש בנות ומתגורר ברמת פולג בנתניה.
אטלנטה ברייבס

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בבוסטון ב-1871 תחת השם בוסטון רד סטוקינג, ב-1876 היא הייתה בין הקבוצות המייסדות של הנשיונל ליג, והיא אחת משתי הקבוצות היחידות ששרדו מאז יחד עם השיקגו קאבס. שמה של הקבוצה שונה מספר פעמים עד שהתקבע לברייבס ("לוחמים אינדיאנים") כינוי שנבחר ב-1912. ב-1914 העפילה הקבוצה לראשונה לוורלד סיריס לאחר מהפך שעשתה במהלכו טיפסה מהמקום האחרון למקום הראשון על חשבון הניו יורק ג'איינטס. בסדרת הגמר ניצחו הברייבס 0-4 את הפילדלפיה אתלטיקס. 
ב-1953 עזבה הקבוצה למילווקי ומשכה קהל שיא של צופים בעונתה הראשונה בעיר, מה שהביא במרוצת השנים הבאות לעזיבת קבוצות בייסבול נוספות לערים אחרות. הקבוצה שיחקה במילווקי עד 1965, כשב-1957 אף העפילה לוורלד סיריס וזכתה באליפות לאחר ניצחון 3-4 על הניו יורק יאנקיז. לאחר מכירת הקבוצה ב-1962, חיפשו הבעלים החדשים עיר בעלת פוטנציאל שוק גדול יותר, ובחרו לעבור לאטלנטה בה גם נבנה אצטדיון חדש במטרה למשוך לעיר קבוצות מה-MLB. 
בשנות ה-90 זכתה הקבוצה להצלחה רבה, זכתה 8 פעמים בראשות הבית שלה, והעפילה 5 פעמים לוורלד סיריס. ב-1995 זכו הברייבס באליפות לאחר ניצחון 2-4 בסדרה מול הקליבלנד אינדיאנס. ההצלחה נמשכה גם במחצית הראשונה של שנות האלפיים, ואטלנטה זכתה בראשות הבית המזרחי בשנים 2000-2005. בסך הכל זכו הברייבס בראשות הבית שלהם במשך 14 עונות רצופות.
פוליריתמיקה

במוזיקה, פוליריתמיקה (בעברית - ריבוי קצבים) היא השמעה או נגינה של שני קצבים או יותר במקביל כאשר כל קצב עצמאי ואינו תלוי בקצב האחר. דוגמה פשוטה לפוליריתמיקה תהיה 3 תווים מרווחים בצורה שווה, מנוגנים באותו הזמן של 2 תווים מרווחים בצורה שווה, כאשר תבנית הקצב של 3 התווים היא מהירה יותר מהתבנית של 2 התווים, והתבניות אורכות אותו זמן. קצב זה נקרא שלוש נגד שתיים. פוליריתמיקות פשוטות אחרות הן 3:4, 4:3, 5:4, 7:4 וכולי.
הפוליריתמיקה, על אף שהיא מופיעה רבות במוזיקה קלאסית במאה העשרים, נכנסה למוזיקה הפופולרית המערבית ממקצבים אפריקאיים ואפיינה את מוזיקת הג'אז, ומאוחר יותר נכנסה גם לרוק המתקדם. כמו כן אפשר למצוא מקורות פוליריתמים רבים במוזיקה לטינית מדרום אמריקה. בגלל המורכבות של הנגינה בפוליריתמיקה היא נדירה למדי עד היום.
צורה נוספת של פוליריתמיקה, שנקראת גם פולימטר (בעברית - ריבוי משקלים), היא כאשר נשמע משפט מוזיקלי שהדגשים הקצביים בו תואמים משקל השונה משאר המוזיקה. דוגמה נפוצה לזה קיימת בג'אז, כאשר מבצע הסולו מנגן במסגרת משקל של 3\4, בעוד שאר הנגנים מנגנים במשקל של 4\4. מוזיקה אפריקנית מסורתית עמוסה, בדרך כלל, בפוליריתמיקה. פרנק זאפה, במיוחד לקראת סוף הקריירה שלו, השתמש בחלוקות פוליריתמיות בצורה מורכבת למדי (לדוגמה: פוליריתמיקה של 11:17), ואף השתמש בחלוקות פוליריתמיות משניות בתוך פוליריתם ראשי (לדוגמה: 3:2 על זוג הרבעים הראשון בחלוקה של 7:4).
הפיראט המהיר

העלילה

הסדרה מתמקדת בנוט - בנו של פוסידון אשר שיחרר חבורה של פיראטים לא יוצלחים שהציקה לאביו שכלא אותם בתוך הבקבוק כבר 300 שנה, במהלך כל פרק יוצא נוט עם הפיראטים (שמכנה אתת הספינה שלהם "הפיראט המהיר") לצרות משונות בים ומתגבר על קשיים.