ויזר

היווסדות והוצאת אלבום הבכורה (1986 - 1995)

להקת Weezer צמחה בזירת הרוק של לוס אנג'לס בשנות ה-90, להקת גארז' שחבריה נראו כמו חנונים אמריקאים ולא כמו כוכבי רוק טיפוסיים. באירוניה עצמית, הם אימצו את כינוי הסלנג ל"חנון", ויזר, לשם הלהקה. המוזיקה שלהם הושפעה מהפיקסיז ומהרוק האלטרנטיבי של שנות ה-90. למרות שהלהקה קמה ופעלה בלוס אנג'לס, אף אחד מחבריה לא גדל באזור. סולן הלהקה, ריברס קואומו, גדל במסצ'וסטס ועבר ללוס אנג'לס בסוף שנות ה-80 כדי ללמוד בקולג'. בשנת 1993 קואומו הקים את הלהקה יחד עם הבסיסט שארפ והמתופף וילסון. לאחר שהצטרף הגיטריסט בל החלה הלהקה להופיע במועדונים של לוס אנג'לס.
אחרי תקופת הופעות הוחתמה על חוזה עם חברת DGC השייכת לדייוויד גפן. האלבום הראשון של הלהקה הופק בשנת 1994 על ידי ריק אוקייסיק, סולן להקת "The Cars", שהשכיל לשלב בין המתיקות המלודית של השירים של קואומו לבין הדיסטורשן הכבד שכיסה אותם. האלבום, שנקרא Weezer, זכה להצלחה רבה בזכות סינגלים כמו "Undone", "באדי הולי" ו- "Say It Ain't So". ההצלחה של השירים הייתה קשורה גם לקליפים המצוינים שעשה במאי הקליפים הגדול ספייק ג'ונז. הקליפ לשיר "באדי הולי", בו משולבת הלהקה בתוך סצינות מסדרת הרטרו "ימים מאושרים", זכה בשנת 1995 בפרס בטקס MTV בקטגוריית הקליפ האלטרנטיבי הטוב של השנה ופריצת הדרך הגדולה של השנה. האלבום הגיע באותה שנה למקום ה-16 במצעד האלבומים של המגזין בילבורד והפך את הלהקה לסיפור הצלחה.
אחרי סיבוב הופעות שהתלווה לאלבום לקחה הלהקה פסק זמן. קואומו הלך ללמוד באוניברסיטת הרווארד וסבל ממשבר כתיבה. וילסון ושארפ הקימו הרכב חדש בשם The Rentals, שזכה להצלחה מתונה בחוג האינדי.

Pinkerton (1996 - 1997)

בדצמבר 1995 הלהקה לקחה הפסקה מסבב ההופעות של תקופת החגים. קוואמו נסע חזרה לביתו בקונטיקט, והחל להקליט חומר חדש לאלבום הבא של הלהקה. הקונספט המקורי של קואמו לאלבום השני של הלהקה היה בסגנון אופרת רוק. הלהקה החלה להקליט דמואים ולפתח את הקונספט של קואמו דרך הקלטות רבות אשר התבצעו באביב ובקיץ של שנת 1995. לבסוף הוחלט לרדת מהקונספט המקורי של קואמו ובמקום זאת לשים באלבום שירים שהולחנו על ידי הלהקה לפני צאת האלבום הראשון שלהם, בנוסף לשירים חדשים אותם קואמו כתב בזמן שלמד בהארוורד.
האלבום השני של הלהקה, "Pinkerton", יצא ב-24 בספטמבר 1996. האלבום, שזכה לביקורות נלהבות, לא הצליח לשחזר את ההצלחה הגדולה של הלהקה מהאלבום הראשון. גורם נוסף בכישלון היחסי היה העובדה שבניגוד לאלבום הראשון, הלהקה בחרה שלא לעשות קליפים לשירים מתוך האלבום.

לקיחת פסק זמן (1997 - 2000)

Weezer סיימו את סיבוב ההופעות של אלבומם "Pinkerton" בקיץ 1997. חברים הלהקה לקחו לאחר סיבוב ההופעות הפסקה, כאשר המתופף פטריק וילסון חזר לביתו בפורטלנד, אורגון והחל לעבוד על להקה משלו בשם "The Special Goodness", מאט שארפ עבד על האלבום של הלהקה הקודמת בה היה חבר - "The Rentals". וברייאן בל הלך לעבוד בלהקה משלו בשם Space Twins.
ריברז קואומו חזר לבוסטון, מסצ'וסטס, אבל לקח הפסקה מאוניברסיטת הארוורד כדי להתמקד בכתיבת שירים. קואומו ניגן לצד מוזיקאים נוספים מאזור בוסטון והחל לאסוף חומר חדש, אשר כלל
שירים אפשריים לאלבום הבא של Weezer.
ריברז קואומו, פאט וילסון וברייאן בל חזרו לבסוף ללוס אנג'לס והחלו לעבוד על אלבומם הבא. מאט שארפ לא חזר ללהקה ולבסוף הוא עזב את הלהקה באופן רשמי באפריל 1998. הלהקה החליטה לצרף את מייקל וולש ללהקה במקומו של שארפ. Weezer המשיכה לבצע חזרות ולהפיק דמואים עד סתיו 1998. תיסכול ומחלוקות יצירתיות בין חברי הלהקה הובילו לירידה בכמות החזרות של הלהקה. בסוף סתיו 1998 הלהקה לקחה פסק זמן נוסף.
הלהקה התאחדה מחדש באפריל 2000 כאשר פסטיבל הפוג'י ביפן הציעה ללהקה להופיע בפסטיבל באוגוסט 2000 תמורת תשלום רב. הפסטיבל שירת כזרז לפרודוקטיביות של הלהקה, ומאפריל עד מאי 2000, הלהקה ביצעה חזרות רבות והקליטה דמואים של שירים חדשים בלוס אנג'לס. הלהקה חזרה להופיע בפני קהל ביוני 2000, אבל לא תחת השם של Weezer. במקום כן הלהקה השתמשה בשם הבדוי "Goat Punishment " כדי שהם יוכלו לנגן רק בפני המעריצים הוותיקים של הלהקה אשר הכירו את השם. לאחר מכן הלהקה חזרה להופיע תחת השם Weezer.

צבירת פופולריות מחודשת (2000 – 2001)

בקיץ 2000 הלהקה (אשר כעת הייתה מורכבת מריברס קואומו, מייקי וולש, פאט וילסון וברייאן בל) החל להופיע בסיבוב הופעות מחודש. במהלך סיבוב ההופעות הלהקה ניגנה 13 שירים חדשים. כאשר 13 השירים הללו לא הופיעו באלבום הבא של הלהקה, המעריצים פתחו עצומה בדרישה שהלהקה תוציא גרסאות אולפן לשירים הללו.
לבסוף, הלהקה חזרה לאולפן ההקלטות כדי להקליט את אלבומם השלישי בהפקתו של ריק אוקייסיק. גם לאלבום זה, כמו לאלבום הבכורה, קראו בשם Weezer והשניים נבדלו זה מזה בצבעי העטיפה. הראשון נקרא בקרב המעריצים "הכחול" והשלישי נקרא "הירוק", והוא נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים והיה בין עשרת הגדולים במצעדי האלבומים של ארצות הברית ובריטניה. לאחר הוצאת האלבום, הלהקה החל להופיע בסיבוב הופעות באמריקה בלבד.
ב-16 באוגוסט 2001 בסיסט הלהקה, מייקי וולש אושפז בבית חולים פסיכיאטרי. בעקבות כך הלהקה נאלצה למצוא לוולש תחליף זמני. דרך ידיד משותף, קוואמו יצר קשר עם סקוט שרינר והציע לו למלא את מקומו של וולש באופן זמני. שרינר קיבל את ההצעה.

Maladroit (2002)

בהמשך, הלהקה החליטה לנסות גישה חדשה בתהליך הפקת אלבומם הבא כאשר הם אפשרו למעריצים להוריד את הדמואים של השירים החדשים שלהם מאתר האינטרנט הרשמי של הלהקה בתמורה למשוב. לאחר הוצאת האלבום, הלהקה ציינה שתהליך זה כשל, משום שהמעריצים לא סיפקו ללהקה משוב בונה ומועיל.
באפריל 2002 הבסיסט הקודם של הלהקה מאט שארפ תבע את הלהקה בטענה כי הוא זכאי לתמלוגים על שירי הלהקה בטענה שהוא יצר חלק משירי הלהקה. התביעה הוסדרה מחוץ לבית המשפט.
האלבום הרביעי של הלהקה, "Maladroit", שוחרר ב-14 במאי 2002 רק שנה אחת לאחר אלבומם הקודם. בנוסף לאלבום שוחררו שני הסינגלים מתוכו - "Dope Nose" ו-"'Keep Fishin" אשר נחלו הצלחה יחסית. אלבום זה סימן שינוי מסוים בגישה של הלהקה לאלבומיה, כאשר לראשונה כלל 13 שירים ובכך שבר למעשה את ה"מסורת" של עשרה שירים באלבום אולפן של הלהקה. בנוסף, בפעם הראשונה באלבום זה הלהקה צירפה אליו חוברת עם מילות השירים שנכללים בו. למרות חוסר הצלחה במצעדי המוזיקה ברחבי אמריקה ואירופה, האלבום זכה להצלחה מסחרית.
בהמשך הלהקה החלה לעבוד על אלבומם החמישי, והקליטו דמואים רבים בין ההופעות (הלהקה נהגה לעיתים אף להקליט קרוב ל-24 שירים ביום). השירים הללו לבסוף נזרקו, ו-Weezer לקחו פסק זמן נוסף. במשך ההפסקה הזאת, בל ווילסון שחררו אלבומי LP לצד הלהקות הנוספות שלהם Space Twins ו-The Special Goodness.
Weezer הוציאו את הDVD הראשון של הלהקה ב-23 במרץ 2004.

Make Believe (2003 - 2006)

מדצמבר 2003 עד לסתיו של 2004 חברי הלהקה הקליטו כמות גדולה יחסית של חומר לצורך אלבומם הבא אשר היה מיועד לצאת באביב 2005. הדמואים אשר הלהקה הקליטה באותה העת ניתנו אז להורדה בחינם מאתר האינטרנט של הלהקה. הדמואים זכו לפופולריות רבה, אבל אף על פי כן, אף אחד מהשירים הללו לא נכלל באלבום הגמור. אלבום זה, אשר נקרא "Make Believe", יצא ב-10 במאי 2005. את האלבום קידם הסינגל הציני והמצליח "Beverly Hills", שהגיע למקום הראשון במצעד האמריקני ואף זיכה את הלהקה בפרס גראמי עבור "שיר הרוק הטוב ביותר". שוב, למרות תגובות פושרות מצד מבקרים, האלבום נחל הצלחה מסחרית. סינגל נוסף מתוך אלבום זה נשא את השם השנוי במחלוקת "We Are All On Drugs".

האלבום האדום (2007 - 2008)

אלבום האולפן השישי של הלהקה שיצא ב-2008, שוב, אינו נושא שם, אלא קרוי בפי מעריצי הלהקה "האלבום האדום". האלבום מתוכנן לצאת לאחר שזמן רב היו שמועות אודות פירוק של הלהקה, אשר לוו גם בהוצאה עצמאית של אלבום דמואים על ידי ריברס קואומו בסוף 2007. הסינגל שהוציאה הלהקה מתוכו נקרא "Pork & Beans" ונחשב לסינגל המצליח ביותר של הלהקה כאשר הוא מצוי בראש המצעד האמריקאי יותר משלושה שבועות.
נראה כי הלהקה הייתה פורה ביותר מבחינה יצירתית מכיוון שעוד לפני שיחרורו של האלבום האדום הם הצהירו בראיון למגזין "ספין", שהם עתידיים להוציא את אלבומם הבא, השביעי במספר, בנובמבר 2009.

Teal album והאלבום השחור, 2018 -2019

הלהקה שחררה בתחילת 2018 את ה Teal Album שכולל גרסאות כיסוי ללהיטים ידועים.

בין היתר, בתחילת 2019, הוציאה הלקה גרסת כיסוי כמחווה לקליפ המפורסם Take on Me של להקת א-הא. את הקליפ שנערך בסגנון שנות ה-80 מוביל פין וולפהארד, כוכב הסדרה דברים מוזרים.
ב-1 במרץ 2019, הלהקה הוציאה את האלבום השחור, שכולל מוזיקה מקורית של הלהקה.