סאלי רייד

השכלה

רייד נולדה בלוס אנג'לס ב-1951. כנערה הצטיינה בטניס, וקיבלה מלגת ספורט בבית ספר תיכון לבנות בלוס אנג'לס. בתום לימודיה התיכוניים, בשנת 1968, התקבלה ללימודים במכללת סווארתמור, אך הפסיקה את לימודיה שם בניסיון לפתח קריירה כשחקנית טניס מקצוענית. לאחר שלושה חודשי אימונים, הגיעה למסקנה שהיא אינה טובה מספיק, והחליטה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1973 קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ובאנגלית. בשנת 1975 השלימה תואר שני בפיזיקה, ובשנת 1978 סיימה תואר דוקטור באסטרופיזיקה, כולם באוניברסיטת סטנפורד.

שירות בנאס"א

בתום לימודיה, הגישה מועמדות לתפקיד אסטרונאוטית בנאס"א בעקבות מודעה שנאס"א פרסמה. היא נבחרה כמועמדת לאסטרונאוטית, ולאחר שנה של אימונים, הוסמכה כאסטרונאוטית מומחית משימה. במשימות STS-2 ו־STS-3 הייתה בתפקיד קאפקום (האחראי בחדר הבקרה הקרקעי על התקשורת עם המעבורת).
ב־18 ביוני 1983 שוגרה רייד כמומחית משימה במשימה STS-7, תחת פיקוד בוב קריפן. זו הייתה המשימה השנייה של מעבורת החלל צ'לנג'ר והראשונה שמנתה חמישה אנשי צוות. במהלך המשימה הצוות פרס שני לוויינים, עבור קנדה ואינדונזיה, הפעיל לראשונה את הזרוע הרובוטית, לראשונה טס במבנה אחד עם לוויין אחר, וביצע ניסויים אחרים. המשימה הסתיימה בנחיתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב־24 ביוני.
לאחר מכן שירתה כמומחית משימה במשימה STS-41-G, ששוגרה ב־5 באוקטובר 1984. גם משימה זו הייתה  בפיקוד בוב קריפן, והיא הייתה המשימה הראשונה עד אז ששוגרה עם צוות של שבעה אסטרונאוטים. משימה זו פרסה לוויין מדעי, ביצעה תצפיות על כדור הארץ, והדגימה יכולות תדלוק לוויינים בחלל. המשימה הסתיימה ב־13 באוקטובר בנחיתה במרכז החלל קנדי.
בשנת 1985 רייד הוצבה למשימה STS-61-M, אך המשימה בוטלה בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. רייד מונתה כחברה בוועדת החקירה הנשיאותית שחקרה את התאונה. בתום עבודת הוועדה, מונתה לעוזרת מנהל נאס"א לתכנון ארוך טווח, במטה נאס"א בוושינגטון. במסגרת תפקיד זה הקימה את "המשרד לחקר מדעי", וחיברה דו"ח על עתיד תוכנית החלל האמריקאית.

לאחר נאס"א

בשנת 1987 פרשה מנאס"א והייתה לעמיתה מדעית במרכז לביטחון בינלאומי ובקרת נשק באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1989 הצטרפה לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו כפרופסור לפיזיקה ומנהלת המכון לחלל של קליפורניה, של אוניברסיטת קליפורניה.
ביוני 1999 מונתה לסגן נשיא באתר space.com, המתמחה בחדשות על תעשיית החלל. בספטמבר מונתה לנשיאת החברה, והחזיקה בתפקיד זה עד ספטמבר 2000.
לאחר שעזבה את space.com, יזמה את מיזם ספייסקאם בשיתוף נאס"א, ועמדה בראשו. מיזם זה מאפשר לילדים לצלם ולהוריד תמונות של כדור הארץ מהחלל.
בשנת 2001 הקימה חברה בשם "סאלי רייד סיינס" (Sally Ride Science), המפתחת תכנים חינוכיים לעידוד ילדות ונערות ללמוד מדעים מדויקים וטכנולוגיה. בנוסף, כתבה חמישה ספרי מדע לילדים, המתמקדים בחקר מערכת השמש, ואוטוביוגרפיה בשם "לחלל ובחזרה", המתעדת את טיסותיה לחלל.
רייד הייתה חברה בוועדת החקירה לבדיקת אסון מעבורת החלל קולומביה, והיא האדם היחיד שהיה חבר בוועדות החקירה של שתי תאונות המעבורת.
היא הייתה חברה בוועדה הנשיאותית המייעצת למדע וטכנולוגיה, במועצה ללימודי חלל של מועצת המחקר הלאומית של ארצות הברית, במשרד הקונגרס להערכה טכנולוגית, ובמכון קרנגי בוושינגטון. וחברה בהנהלת המכון הטכנולוגי של קליפורניה.
רייד נפטרה בגיל 61 לאחר מאבק של 17 חודשים בסרטן הלבלב.
אחר מותה, עוטרה ב-2013 במדליית החירות הנשיאותית.  ב-2016 הצטרפה לצי ספינות המחקר של מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה הספינה סאלי רייד, הקרויה על שמה.

חייה האישיים

רייד התחתנה עם אסטרונאוט, סטיב האולי, בשנת 1982, והם התגרשו בשנת 1987. רק לאחר מותה נודע כי הייתה בזוגיות חד מינית והותירה אחריה את זוגתה מזה 27 שנה, טאם או'שונסי. השתיים שהכירו בשיעור טניס היו חברות מגיל 12. או'שונסי, הייתה שחקנית טניס מקצועית ולאחר מכן למדה ביולוגיה ופסיכולוגיה.