google/wiki40b huggingface dataset:
לבוא חמת

לְבוֹא חֲמָת (גם: לְבֹא חֲמָת) הוא ביטוי הנזכר רבות בתנ"ך לציון גבולה הצפוני של ארץ כנען המיועדת לעם ישראל. הדעות חלוקות האם מדובר בשם מקום או מושג מופשט.

אזכורים בתנ"ך

ראשית נזכר האתר בסיפור המרגלים: "וַיַּעֲלוּ וַיָּתֻרוּ אֶת הָאָרֶץ מִמִּדְבַּר צִן עַד רְחֹב לְבֹא חֲמָת", ובהמשך נזכר האתר בתיאור גבולותיה הצפוניים של ארץ כנען: "מֵהֹר הָהָר תְּתָאוּ לְבֹא חֲמָת וְהָיוּ תּוֹצְאֹת הַגְּבֻל צְדָדָה".
בספר יהושע ובספר שופטים נזכר האתר כגבול "הארץ הנשארת" שנותר לעם ישראל לכבוש: "וְהָאָרֶץ הַגִּבְלִי וְכָל הַלְּבָנוֹן מִזְרַח הַשֶּׁמֶשׁ מִבַּעַל גָּד תַּחַת הַר חֶרְמוֹן עַד לְבוֹא חֲמָת", וכן: "חֲמֵשֶׁת סַרְנֵי פְלִשְׁתִּים וְכָל הַכְּנַעֲנִי וְהַצִּידֹנִי וְהַחִוִּי יֹשֵׁב הַר הַלְּבָנוֹן מֵהַר בַּעַל חֶרְמוֹן עַד לְבוֹא חֲמָת".
בתקופת דוד המלך ושלמה המלך השתרעה ממלכת ישראל בצפונה עד לבוא חמת: "וַיַּקְהֵל דָּוִיד אֶת כָּל יִשְׂרָאֵל מִן שִׁיחוֹר מִצְרַיִם וְעַד לְבוֹא חֲמָת", וכן: "וַיַּעַשׂ שְׁלֹמֹה בָעֵת הַהִיא אֶת הֶחָג וְכָל יִשְׂרָאֵל עִמּוֹ קָהָל גָּדוֹל מִלְּבוֹא חֲמָת עַד נַחַל מִצְרַיִם". בתקופה מאוחרת יותר מתואר כיצד ירבעם בן יואש החזיר את השליטה הישראלית עד לבוא חמת: "הוּא הֵשִׁיב אֶת גְּבוּל יִשְׂרָאֵל מִלְּבוֹא חֲמָת עַד יָם הָעֲרָבָה". כמו כן, לבוא חמת נזכר כגבול ההבטחה של עם ישראל בנבואותיהם של יחזקאל ושל עמוס.

משמעות

רב תרגומי התנ"ך המסורתיים מתרגמים את "לבא" כמילה ולא כשם. רב החוקרים מסכימים לפירוש זה. לעומת זאת, ישנם חולקים הטוענים ש"לבוא" חייב להיות שם כי ה"ל" שורשית וכי הביטוי מופיע לעיתים בין שמות.

זיהוי

לאור האזכורים המקראיים, מקובל לזהות את לבוא חמת עם הכפר לבווה  שבצפון בקעת הלבנון, בסמוך למוצא נהר האורונטס.
רוק בבית הספר (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה מספרת על קבוצת תלמידים - זק, לורנס, פרדי, סאמר וטומיקה אשר לומדים בבית ספר באוסטין, טקסס. בתחילת שנת הלימודים הם מקבלים מחנך מחליף, מר פין. מר פין מלמד אותם בדרכים אחרות ממורים רגילים, הוא משתמש ברוק אנד רול כדי ללמד אותם, בנוסף בעונה הראשונה  הוא והתלמידים מקימים להקה שזוכה בקרב הלהקות של אוסטין. העונה הראשונה מבוססת על הסרט "רוק בבית הספר"
שירלי טמפל

ביוגרפיה

שירלי טמפל נולדה בסנטה מוניקה שבקליפורניה. טמפל התחילה לקחת שיעורי ריקוד בהוליווד, ב-1931, כאשר הייתה בת שלוש. קריירת הקולנוע שלה החלה כאשר במאי מלהק של "Educational Pictures" ביקר אותה בשיעורים. אף על פי שהיא התחבאה מאחורי הפסנתר בסטודיו, היא נבחרה על ידי הבמאי שהזמין אותה לאודישן, ולבסוף חתמה על חוזה עם Educational, ועבדה איתם מ-1932 עד 1933.
בשנת 1937 גילמה את דמותה של היידי בעיבוד הקולנועי להיידי בת ההרים.
טמפל נחלה הצלחה גדולה, ונאמר כי הדבר נבע מיופיה, כושר המשחק הגבוה שלה, כשרונה בריקוד וחביבותה. כשהייתה בת 6 בלבד זכתה טמפל בפרס אוסקר לשם כבוד ובכך הייתה לזוכה הצעירה ביותר אי פעם בפרס האוסקר לשם כבוד.
בשנות ה-30, השתתפה עם הרקדן השחור המפורסם ביל "בוג'נגלס" רובינסון בשורה של סרטים שהייתה מאוד פופולרית.
בשנת 1939, כאשר הייתה טמפל בת 11, פרסם הצייר הסוריאליסטי סלבדור דאלי את הציור שירלי טמפל, המפלצת הצעירה והקדושה ביותר של הקולנוע בזמנה. היצירה מהווה ביקורת על ניצולה של הילדה על ידי תעשיית הסרטים האמריקאית, והסקסואליזציה שלה.
סרטיה של טמפל בימי נערותה לא נחלו הצלחה מיוחדת כבסרטיה הראשונים. ב-1944 הופיעה בסרט מאז שהלכת. היא עזבה את עולם הקולנוע והחלה לעבוד בשירות הציבורי של ארצות הברית. ב-1967 הייתה מועמדת מטעם המפלגה הרפובליקנית לקונגרס האמריקני, אך לא נבחרה. היא ייצגה את ארצות הברית בגופים מדיניים רבים וכיהנה כשגרירת ארצות הברית בגאנה (מונתה ב-1974) ובצ'כוסלובקיה (ב-1989), בעת מהפכת הקטיפה.
טמפל קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנטה קלרה ומאוניברסיטת ליהיי.
על שמה נקרא הקוקטייל הלא אלכוהולי שירלי טמפל שהומצא לכבודה בילדותה.
ב-10 בפברואר 2014 הלכה טמפל לעולמה בגיל 85.
השערת לז'נדר

בתורת המספרים, השערת לז'נדר קובעת שיש מספר ראשוני בין כל שני מספרים ריבועיים. ההשערה קרויה על-שמו של אדריאן-מארי לז'נדר.
יוזף מרחווינסקי

יוזף מרחווינסקי (בפולנית: Józef Marchwiński, ‏1908 - ?) היה חסיד אומות העולם מניאסוויז' (עיר בבלרוס שבתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה בפולין הכבושה בידי גרמניה הנאצית).

מעשה ההצלה

בקיץ 1942 נרצחו על ידי הגרמנים בבורות ירי אלפי יהודים מקהילות ניאסוויז' ומיר במסגרת הפתרון הסופי. יהודים מעטים מקהילות אלה ניצלו מהרצח ההמוני על ידי הסתתרות או בריחה. הם נדדו בכפרים וביערות באזור, נמלטו מהמשטרה, מכוחות הצבא הגרמני וממשתפי הפעולה עם הגרמנים, וחיפשו עזרה. הם חששו מהאנטישמיות של יחידות הפרטיזנים שהיו פעילות באזור אך כשהגיעו לפלוגת פרטיזנים שהשתייכה לחטיבת הפרטיזנים הפולנית השלישית, הציע להם יוזף מרחווינסקי, מפקד הפלוגה, שיצטרפו לפלוגתו. פרטיזנים בפלוגה התנגדו לקליטתם של היהודים וחלקם אף איימו על חייהם. מרחווינסקי הואשם ב"אהבה ליהודים", אך הצליח להדוף את הטענות נגדו. כך הציל מרווינסקי את היהודים שהצטרפו לפלוגתו. חלקם השתתפו בפעולות קרביות נגד הגרמנים.
נחישותו של מרחווינסקי להגן על היהודים הרגיזה את מתנגדיו האנטישמיים בקרב הפרטיזנים, שהחלו לחשוד שהוא עצמו יהודי. כדי למנוע פגיעה בכוח הלוחם עקב הסכסוך, הוחלט במפקדה העליונה של הפרטיזנים באזור להעביר את מרחווינסקי ליחידה של פרטיזנים יהודיים, תחת פיקודו של טוביה ביילסקי, יחד עם היהודים שאותם קיבל מרחווינסקי ליחידתו. לאחר זמן קצר ביחידתו של ביילסקי קיבל מרחווינסקי קידום לתפקיד סגן מפקד גדוד, בזכות אומץ לבו וכישוריו.

לאחר השחרור

לאחר המלחמה התגורר מרחווינסקי בפולין. הוא נרדף עקב פעילותו נגד המדיניות האנטישמית של רשויות פולין בשנות השישים, ונאלץ לעזוב לדנמרק. בשנת 1970 ביקר בישראל, בהזמנת היהודים שאותם הציל בתקופת השואה.

הנצחה

בשנת 1968 העניק יד ושם ליוזף מרחווינסקי את אות חסיד אומות העולם.
אדמונד ג'יימס דה רוטשילד

קורות חיים

הברון אברהם בנימין אדמונד ג'יימס דה רוטשילד נולד בשנת 1845 בעיירה ליד פריז שבצרפת, כבנם השלישי של ג'יימס מאיר רוטשילד ובטי סלומון דה רוטשילד. בניגוד לשני אחיו הבוגרים, לא היה אדמונד ג'יימס רוטשילד מעורב ישירות בענייני הבנקאות של משפחתו ונודע כחובב אמנות ותרבות. את השכלתו רכש בבית-ספר מיוחד לילדי אצילים. בגיל 32, נשא לאישה את אדלהייד (Adelheid, שלימים נקראה עדה), בתו של בן דודו וילהלם קרל רוטשילד, שכונה הברון "הצדיק" מפרנקפורט, או בשמו העברי שמעון זאב בן קלמן קרל רוטשילד מנאפולי. גם עדה הייתה קשורה מאוד למסורת היהודית, דרך החינוך האדוק מבית אביה בפרנקפורט.
עם תחילת הפוגרומים ברוסיה בשנת 1881, הקימו ראשי יהדות צרפת ועד סיוע ליהודי רוסיה ופרסמו כרוז נגד המדיניות האנטישמית. בין החותמים עליו היה רוטשילד, והדבר הביא אותו למסקנה שיש לפתור את בעיית היהודים על ידי עלייה לארץ ישראל. שני האנשים אשר השפיעו על דעתו של רוטשילד בנושא מצב היהודים היו הרב הראשי של פריז (לימים של צרפת), צדוק כהן, אשר בניגוד לחלק מהרבנים באותה תקופה תמך בתנועת "חובבי ציון", והפעיל הציבורי הבולט מזכיר חברת כי"ח, קרל נטר, שהקים עוד בשנת 1870 בארץ ישראל את בית הספר החקלאי מקוה ישראל.
לאחר מכן התחיל הברון לעסוק בפיתוח יישובים בארץ ישראל. המשבר החריף שבו היו נתונות המושבות הראשונות בארץ ישראל, דחף את רוטשילד להשקעת כספים רבים בהן ולמעורבות רבה בחייהן. תחילה עזר למושבה ראשון לציון, כאשר הייתה על סף ההתפרקות: בשנת 1882 פנה אליו אחד ממתיישבי המושבה ראשון לציון, יוסף פיינברג, אשר ביקש מרוטשילד סיוע כספי. רוטשילד סייע תחילה למתיישבים הראשונים של המושבה על ידי חפירת באר, סיוע למשפחות עניות ומימון מדריך חקלאי למושבה. מתוך רצון להעסיק פועלים יהודים, הוא פנה לאגודת 'חובבי ציון', וביקש לבחור צעירים שאותם יכשיר להיות מדריכים חקלאיים במושבות. בהמשך הרחיב מאוד את תחומי העזרה שלו ותמך למעשה בכל המושבות החדשות; אלמלא עזרתו, היה חשש כבד להתפזרות המתיישבים ולפירוק התיישבות העלייה הראשונה. היות שבתחילה נמנע מפרסום שמו בפומבי, זכה לכינוי "הנדיב הידוע". הוא שלח מומחים חקלאיים מצרפת על-מנת שידריכו את המתיישבים החדשים ואת האיכרים לגדל כרמי ענבים ולייצר יין – גידול זה, לפי דעתם של המומחים, היה המתאים ביותר לתנאי הארץ ולשיווק העולמי. עד שייצור היין החל, סיפק הברון קצבאות חודשיות למחיית המתיישבים, מימן את שירותי-הבריאות, החינוך והדת, ועוד.
על-מנת להבטיח שיבוצע שימוש נבון ויעיל בכספיו, מינה אדמונד ג'יימס רוטשילד פקידים משלו לחלק מהמושבות בארץ ישראל והם פיקחו על הקצאת הכספים. בין המושבות ששלח אליהן את פקידיו היו ראשון לציון, עקרון (מזכרת בתיה) זכרון יעקב וראש פינה. הפקידים שילמו לאיכרים קצבאות מדי חודש, כאשר גודל התשלום היה תלוי בגודל המשפחה בלבד ולא בתפוקה החקלאית של אותו האיכר. אף על-פי שמעורבותו של רוטשילד אפשרה למושבות את המשך קיומן, התנהגותה של הפקידות ואופי המשטר שנוצר סביבם קוממו את המתיישבים נגדו, אך המרד נרגע לאחר כניעתם של המתיישבים, שכן הם היו תלויים בכספיו של רוטשילד. בשנת 1901 העביר הברון את המושבות הראשונות לידי חברת יק"א והוסיף כספים לניהול, המשך פעילות, פיתוח והרחבת היישובים החדשים, ובמקביל ביטל את שיטת הפקידות לאחר שהבין כי תלות המושבות בו לא תסתיים אם לא תהיינה עצמאיות. בשנת 1923 הוציא את מפעליו בארץ ישראל מידי יק"א והקים את החברה פיק"א בהנהלת בנו, ג'יימס ארמן רוטשילד.
הברון רוטשילד נפטר בפריז ב-1934, ונקבר בבית הקברות פר לשז שבעיר. ב-6 באפריל 1954 הועלו עצמותיו ועצמות אשתו עדה לישראל בהתאם לצוואתו ונטמנו ברמת הנדיב שליד זכרון יעקב.
מזמן

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן ועובד על ידי ניצן קייקוב.
השיר נכנס למצעד השבועי של מדיה פורסט בשבוע 32 לשנת 2017. בשיאו דורג במקום השני וסך הכל צעד השיר 9 שבועות במצעד.

וידאו קליפ

השיר מלווה בוידאו קליפ שביים סאשה פרילוצקי.
קמח

קמח הוא אבקה דקה הנוצרת מטחינת רכיבים מסוימים של צמחים לאחר ייבוש או קלייה שלהם. רכיבים עיקריים שנטחנים לקמח לאחר ייבוש או קלייה הם למשל זרעים, אגוזים, פירות ועוד. שימושו העיקרי של הקמח הוא הכנת עיסה (בצק) ממנו אופים לחם או מאפים אחרים.
כבר מאז המהפכה החקלאית נהגו בני אדם לטחון זרעים של צמחים ממשפחת הדגנים ולהפיק מהם קמח. כך למשל החלו לטחון גרעינים, כגון: גרעיני חיטה, שיפון וכוסמין. עם צבירת הידע החקלאי הובן כי ניתן להכין קמחים גם מרכיבים נוספים בצמחים, וכך החלו נפוצים קמחי קטניות, כגון: קמח חומוס, קמח עדשים וקמח פולי מונג, בהם שימוש נרחב במטבחי דרום אסיה ובהודו בפרט, וכן קמחי פירות דוגמת קמח בננה, קמח קוקוס, קמח תמרים (אשר קליפתם עשירה מאד בעמילן) ואף קמחים אחרים, דוגמת קמח שקדים.
מעבר לחלוקה לפי רכיבי צמחים (קמח גרעינים, קמח קטניות, קמח פירות וכו') ניתן לחלק את כל הקמחים הקיימים לשני סוגים עיקריים: קמח מלא וקמח לבן. קמח מלא הוא כל קמח אשר הרכיב הצמחי ששימש להכנתו נטחן בשלמותו, כלומר בקליפתו (האכילה) המלאה (המכונה סובין) או לחלופין ללא כל ליטוש או עיבוד. קמח לבן, לעומת זאת, הוא קמח שבתהליך הכנתו הוסרה קליפת הגרעין. טעמו של קמח לבן לרוב עדין יותר, והוא נח לשימור לזמן ממושך יותר, עם זאת הוא מכיל פחות רכיבים תזונתיים, משום שלרוב, רכיבים תזונתיים עיקריים נמצאים דווקא בקליפה.
באופן כללי, ככל שהקמח מלא יותר, ומכיל את כל הרכיבים המקוריים של רכיב הצמח, הוא אמור להיות כהה יותר.

חשיבותו במאכלים פופולריים

קמח הוא חומר גלם בסיסי ושכיח במגוון מאכלים ושיטות בישול. באפייה הוא המרכיב העיקרי של סוגי בצק רבים, שמהם אופים מגוון לחמים, ומרכיב חשוב בעוגות ובפשטידות רבות. בבישול הוא הבסיס לפסטה, מרכיב בסוגי כופתאות, כיסונים ולביבות, ומשמש גם להכנת דייסות (כגון ממליגה ופולנטה מקמח תירס) ולהסמכת רטבים. בטיגון הוא מהווה מרכיב בבצק המטוגן בטיגון עמוק להכנת סופגניות, בבלילות כמו בלילת החביתיות ובציפויים כגון ציפוי לשניצל.

הרכב הקמח ותפקידו באפייה

קמחים שונים עשויים להיות שונים מאד זה מזה בהרכבם הכימי, אם כי לכולם מידה משמעותית של עמילנים. ואם מדובר בקמח מלא, אז גם סיבים. קמחים מסוימים כמו קמח חומוס מלא וקמח עדשים מלא, מכילים מידה רבה של חלבון וסיבים. קמח חיטה, שיפון, כוסמין ושעורה שהם מלאים, עשירים בחלבון וסיבים תזונתיים גם הם. קמחי אגוזים וזרעים, וכן קמח שקדים, עשירים יחסית בשומנים צמחיים טובים.
המרכיב העיקרי בקמח חיטה הוא עמילן המהווה 80% ממנו, וכן חלבון שרובו גלוטן, ולשניהם תפקיד מכריע בתהליך האפייה. העמילן סופח כמויות גדולות של מים בטמפרטורה גבוהה, וגרגריו תופחים בעת האפייה וממלאים את נפח המאפה, ואילו הגלוטן מתפתח, במגע עם מים, לרשת סיבית וגמישה שמתייצבת ונמתחת יותר ככל שלשים את הבצק לאורך זמן רב יותר, עד גבול מסוים שבו נהרסים קשרי הגופרית בין רכיבי הגלוטן. בזמן האפייה עצמה רשת הגלוטן נמתחת כתוצאה מפליטת גזים שמקורם בחומרי ההתפחה, ומעניקה למאפה את מרקמו ומבנהו.

שימוש בקמח בחג הפסח

ביהדות חל איסור אכילת חמץ בחג הפסח, ומכיוון שקשה להישמר מהחמצת הבצק במהלך עריכת הבצק ואפייתו, לפיכך במהלך החג משמשים קמח תפוחי אדמה, קמח חומוס, קמח קוקוס, קמח שקדים וקמחים רבים אחרים כתחליף לקמחי דגנים דוגמת קמח החיטה, השיפון והכוסמין. בנוסף לקמחים שאינם עשויים מדגן, ניתן להשתמש בחג הפסח גם בקמח מצה העשוי ממצות שנטחנו דק לאבקה, היות שעל פי כללי ההלכה, קמח שהופק ממאכל שעבר אפייה, נעקרה ממנו יכולת ההחמצה. בפועל קמח המצה הוא אחד הקמחים השימושיים ביותר בחג הפסח, ומשמש למגוון מאכלים.
אדלייד מאוסטריה

ביוגרפיה

אדלייד נולדה ב-3 ביוני 1822 במילאנו, לריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאליזבטה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ומריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה. אביה היה המשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה, ועם לידתה קיבלה אדלייד את התואר ארכידוכסית אוסטריה.
ב-12 באפריל 1842 התחתנה אדלייד עם בן דודה ויטוריו אמנואלה, נסיך פיימונטה, במטרה לחזק את הקשרים בין בית הבסבורג לבית סבויה, אולם הנישואים נתפסו על ידי אנשים רבים באיטליה, כדרך להגביר את הכוח האוסטרי באיטליה. הנישואים היו מוצלחים, ובמהלך השנים נולדו להם 8 ילדים.
במרץ 1849 התפטר חמיה קרלו אלברטו, מלך סרדיניה מתפקידו, בשל כישלון צבאי מחפיר במלחמה נגד האוסטרים בקרב נובארה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה.
ב-8 בינואר 1855 ילדה אדלייד את ויטוריו אמנואלה, רוזן ג'נובה. ימים ספורים לאחר מכן מתה חמותה המלכה מריה תרזה ב-12 בינואר, וב-16 בינואר השתתפה אדלייד בהלווייתה. כעבור 4 ימים מתה אדלייד בארמון המלכותי בטורינו, לאחר התקף חריף של דלקת הקיבה והמעיים.
מיני-סדרה

מיני-סדרה היא הפקה באמצעי תקשורת המציגה סיפור בהמשכים, כטלוויזיה או קומיקס, המספרת את הסיפור במספר פרקים מצומצם, כאשר העלילה ידועה מראש לכל פרטיה עם תחילת ההפקה.

בטלוויזיה

על אף שאין כלל מוחלט המבחין בין "מיני-סדרה" לסדרת טלוויזיה מן המניין, ישנם כמה מאפיינים המאפיינים "מיני-סדרה". אנציקלופדיית הטלוויזיה של האליוול ופרסר טוענת כי מיני-סדרה כוללת ארבעה עד שישה פרקים באורך משתנה סטוארט קנינגהם מגדיר מיני-סדרה כתוכנית בעלת זמן שידור מוגבל, בעלת יותר משני פרקים ופחות משלושה עשר פרקים, המספרת סיפור במהלך עונה או חצי עונה של שידור סדרתי.
אלמנט חשוב אחר עליו עמד פרנסיס וין הוא כי אופרת סבון וסדרת טלוויזיה רגילה אינן יכולות לאפשר לדמויות הראשיות להתפתח יתר על המידה, מכיוון שעל הסדרות האלו להיות משודרות ללא הגבלת זמן. במיני-סדרה, מצד שני, יש פתיחה מוגדרת, אמצע מוגדר וסוף, כבמחזה או בנובלה, המאפשרים לגיבורים להשתנות, להתבגר, או אף למות, לפי צורכי העלילה. כך, סדרה רגילה, ששידורה בוטל לאחר כמה פרקים, או שהוחלט שלא להקליט עונה נוספת שלה, אינה עונה על הגדרת "מיני-סדרה".
יש הרואים את תחילת הפורמט בשנת 1974, עם המיני-סדרה הקנדית "החלום הלאומי" (The National Dream) וסדרת הטלוויזיה של ABC ‏"QB VII" על פי ספרו של לאון יוריס בכיכובו של אנתוני הופקינס. בעקבות ניסיונות ראשוניים אלו עובדו ספרים נוספים לטלוויזיה בפורמט זה בהצלחה רבה. "עני ועשיר" על פי ספרו של אירווין שו הייתה מיני-סדרה בת שנים עשר פרקים שאורכם שעה, ששודרה ברשת ABC ואף בישראל בשנת 1976, והוכיחה כי הצלחת הפורמט לא הייתה מקרית. בשנת 1977 שודרה המיני-סדרה "שורשים" על פי ספרו של אלכס היילי. הסדרה זכתה בארצות הברית להצלחה עצומה, ועוררה דיון פומבי בשאלות הנוגעות לאפרו אמריקאים, למשטר העבדות ולגזענות. הצלחתה הייתה באופן חלקי בשל האופן בו שודרה. שנים עשר השעות המצולמות חולקו לשמונה פרקים ששודרו ברציפות במשך שמונה ימים, עם פרק סיום בן 71 דקות, שמשך 130 מיליוני צופים, והיה בעת בה שודר הסדרה הנצפית ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה עד אז. הצלחת הסדרה קיבעה את הרעיון, ומאז צולמו מיני-סדרות רבות, ביניהן יש להזכיר את "שואה" ואף את "דאלאס", שהחלה את דרכה כמיני-סדרה, ומשם המשיכה כסדרת טלוויזיה מן המניין, בת 14 עונות.
בטלוויזיה הבריטית המונח "מיני-סדרה" כמעט ואינו בשימוש, אלא כאשר מדובר בסדרות אמריקניות. המונח "Serial" מתאר את המקבילה הבריטית המוכרת מאז שנות ה-50, המזכירה בזמן השידור ובפורמט את המיני-סדרה האמריקנית. עם זאת, סדרות טלוויזיה בריטיות, שהעונה שלהן קצרה מן המקובל בארצות הברית, מוצגות לעיתים בארצות הברית כ"מיני-סדרה".

קומיקס

מיני-סדרה בקומיקס הוא פורמט מוכר המאפשר לספר סיפור מסוים או להתמקד בגיבור או בקבוצת גיבורים מסוימת, בין אם הסיפור עומד בפני עצמו, או קשור ליקום בדיוני מוכר מסדרות קומיקס אחרות. מיני-סדרה בקומיקס היא סדרה של 2 עד 12 חוברות.
ישנן סדרות קומיקס המספרות סיפור מסוים במספר רב יותר של חוברות, אך אלו אינן נחשבות ל"מיני-סדרה" מכיוון שלא מוכרז בתחילתן מספר מסוים של חוברות שתכלול הסדרה. באופן דומה לסדרת טלוויזיה שבוטלה, גם סדרות שתוכננו לטווח ארוך, אך הופעתן נפסקה לאחר זמן מה בשל מכירות דלות אינן נחשבות ל"מיני-סדרה" על אף שייתכן שבדיעבד יכריז המוציא לאור כי לזו הייתה כוונתו מלכתחילה.
אנסטסיה גלושקוב

ביוגרפיה

גלושקוב היא ילידת מוסקבה שברוסיה הסובייטית. בגיל 9 עלתה לישראל, וכיום מתגוררת במושב שורש. התאמנה במועדון מכבי קריית היובל. מגיל צעיר החלה לאמן אותה אמה, טטיאנה צים, שאימנה אותה גם לתחרויות הבוגרות בארץ ובעולם. למדה בחוות הנוער הציוני בירושלים, והתאמנה בבריכת החווה.
תחילה התחרתה בתחרות היחידות, כשבשנת 2001 זכתה במקום התשיעי באליפות העולם לנערות שנערכה בסיאטל, ושנה אחר כך סיימה במקום השמיני באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בברלין. בשנת 2004 סיימה במקום התשיעי באליפות אירופה במדריד, והתקדמה עוד יותר באליפות שנערכה בבודפשט ב-2006, בה סיימה במקום השישי. היא שחזרה הישג זה גם באליפות אירופה שנערכה בשנת 2008 באיינדהובן. באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2007 סיימה במקום ה-11.
יחד עם יופה, הגיעה למקום ה-15 באליפות העולם שנערכה בברצלונה ב-2003 ולמקום השישי באליפות אירופה לנערות שנערכה באותה שנה באנדורה. באליפות אירופה ב-2004 הגיעו למקום העשירי, ובאולימפיאדת אתונה למקום ה-17. באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן ב-2008, סיימו השתיים במקום השביעי, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת בייג'ינג. עם זאת, באולימפיאדה הצליחו פחות, וסיימו במקום ה-15.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 התחרתה לצדה של אסתר לוי. השתיים סיימו במקום ה-16. באליפות אירופה שנערכה ב-2010 בבודפשט הגיעה להישג הטוב בקריירה שלה, לאחר שסיימה במקום הרביעי. בתחרות הזוגות התחרתה לצדה של אינה יופה, והשתיים סיימו במקום השביעי. באליפות העולם שנערכה בשנחאי ב-2011 סיימו גלושקוב ויופה במקום ה-14.
גלושקוב הייתה שותפה גם להישג השיא של נבחרת ישראל בשחייה צורנית (קבוצה של 8 שחייניות) - המקום התשיעי באליפות אירופה במדריד (2004).
באפריל 2012 השיגה, יחד עם יופה, את הקריטריון הבינלאומי בתחרות המיון המקדימה לאולימפיאדת לונדון, לאחר שאת הקריטריון הישראלי השיגו באליפות העולם בשנחאי שנה קודם, ובכך עמדה בקריטריון לשלוש אולימפיאדות עוקבות.
במאי 2016 קבעה גלושקוב ביחד עם יבגניה טטלבאום את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר שסיימו באליפות אירופה במקום העשירי וזאת לאחר שכבר קבעו את הקריטריון האולימפי ובכך הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שהתחרתה בארבע אולימפיאדות. את האולימפיאדה הן סיימו במקום ה-20.
בפברואר 2017 לאחר 4 משחקים אולימפיים פרשה השחיינית האולימפית.
הוריו-ג'י

היסטוריה

מתחמי המקדשים של הוריו-ג'י ושל צ'וגו-ג'י הוקמו במהלך המאה ה-7 על ידי נסיך מקומי בשם שוטוקו, באמצעות חברת הבנייה קונגו גומי. שמו המקורי של הוריו-ג'י היה איקארוגה דרה, והוא הוקדש לאביו של הנסיך וליאקושי נוראיי, הבודהה של הריפוי. בשנת 670 נפגע המקדש בשריפה, אך חלקים ממנו שרדו מתחת לאזור הידוע כיום בשם ואקאקוסה-גאראן, שבו שוכן המקדש המערבי. השיפוץ של המקדש החל זמן קצר לאחר השריפה, ונמשך בשנים הראשונות של המאה ה-8. המבנה הראשון שהושלם היה המקדש המערבי, ולאחר מכן הושלם המקדש המזרחי באזור שבו שכן הארמון של שוטוקו.
במהלך השנים נוסדו במקדש מספר מנזרים. מגמה זו החלה עם קהילות של נזירים בודהיסטיים שהגיעו ללמוד בחדרי הלמידה המקומיים, ובמאה ה-11 הם החלו להרחיב את המקדש באמצעות בניית מבנים נוספים.
להוריו-ג'י היה מעמד חשוב ביפן החל מהקמתו, והוא זכה להגנתה של משפחת המלוכה היפנית. פולחן הנסיך שוטוקו, שהחל במאה ה-12, הוביל להגעתם של עולי רגל רבים כך שהיה צורך לתחזק את הוריו-ג'י באופן קבוע. המקדש הסמוך הוקי-ג'י כמעט ונחרב עד היסוד בשלהי המאה ה-16 בגלל מהומות פוליטיות, והשריד היחיד ממנו הוא פגודה תלת-קומתית.
מעמדו של הוריו-ג'י דעך החל מ-1868 בעקבות מהפכת מייג'י ומתן העדיפות לשינטואיזם. אולם, ב-1897 הועבר חוק הנוגע לשימור מקדשים עתיקים שכתוצאה ממנו זכה המקדש לתשומת לב מחודשת בכל הקשור לשימורו.
בחפירות שנערכו ב-1939 התברר כי ארמונו של שוטוקו השתרע על פני החלק המזרחי של מתחם המקדש. כמו כן, בחפירות התגלו הריסות מתחם מקדש ששכן דרומית-מערבית לארמון הנסיך ולא נמצא בתוך גבולות הוריו-ג'י, קונדו ופגודה.
האבולוציה של הרבייה המינית

האבולוציה של הרבייה המינית מתוארת כיום על ידי כמה השערות מדעיות מתחרות. כל מיני אורגניזמים המתרבים ברבייה מינית התפתחו מאב קדמון משותף אשר היה מין של חד-תא איוקריוטי. פרוטיסטים רבים מתרבים מינית, כמו גם יצורים רב-תאיים – צמחים, בעלי חיים ופטריות. ישנם כמה מינים אשר איבדו תכונה זו בהתפתחות מאוחרת, כמו במחלקת Bdelloidea  (שייכים לרוטיפרה ) וכמה צמחים פרתנוקרפיים.
האבולוציה של הרבייה המינית מכילה שני נושאים קשורים, אך שונים: מקורה של הרבייה המינית והאופן שבו השתמרה במהלך האבולוציה. עם זאת, מאחר שקשה לבדוק באופן ניסיוני השערות על המקורות של הרבייה המינית, המחקר העכשווי מתמקד בחקר שימור התכונה.
נראה כי מחזור חיים מיני נשמר משום שהוא משפר את איכות הצאצאים (כשירות), למרות צמצום מספר הצאצאים הכולל (מאפיין המכונה "העלות הכפולה של הרבייה המינית"). על מנת שרבייה מינית תהייה יתרון מבחינה אבולוציונית, היא חייבת להיות קשורה לעלייה משמעותית בכשירות של הצאצאים. אחד ההסברים המקובלים ביותר הוא שהיתרון של הרבייה המינית הוא טמון ביצירת שונות גנטית.
הסבר אחר מבוסס על שני יתרונות מולקולריים. הראשון הוא היתרון של תיקון DNA משוחלף (מתקיים במהלך המיוזה, אז זוגות כרומוזומים הומולוגיים מזווגים), וההסבר השני הוא היתרון של קומפלמנטציה (המכונה גם בשם און כלאיים, או מיסוך של מוטציות).
יש שלוש סיבות אפשריות ליתרון האפשרי של יצירת שונות גנטית. ראשית, רבייה מינית יכולה להפגיש שתי מוטציות מועילות אל אותו הפרט ובכך לתת לו יתרון על פני פרטים אחרים (כלומר רבייה מינית תורמת להתפשטות של תכונות מועילות). כמו כן, בזכות הרבייה המינית מוטציות מועילות לא צריכות להתרחש זו אחר זו, במצטבר, בשושלת אחת של יצורים חיים, אלא יכולות לקרות במקביל ביצורים שונים המתרבים יחד. שנית, רבייה מינית מפגישה מוטציות מזיקות ויוצרת צאצאים שאינם כשירים לשרוד וכך הם נעלמים מהאוכלוסייה. עם זאת, באורגניזמים המכילים כרומוזום אחד בלבד, מוטציות מזיקות יחוסלו מיד ולכן הסרת מוטציות מזיקות כנראה אינה יתרון סביר של רבייה מינית. לבסוף, רבייה מינית יוצרת צירופים גנטיים חדשים שעשויים להיות בכשירות גבוהה יותר מאשר אלה הקיימים בעבר, או אולי פשוט להביא להפחתת התחרות בין קרובי משפחה על ידי הגדלת השונות ביניהם.
לגבי היתרון בשל תיקון הדנ"א, יש יתרון גדול ומיידי להסרת דנ"א שניזוק על ידי תיקון דנ"א בשחלוף במהלך המיוזה, מאחר שהסרה זו מגדילה את סיכויי ההישרדות של הצאצאים עם דנ"א מתוקן. היתרון של קומפלמנטציה על ידי כל אחד מבני הזוג המתרבה היא הימנעות מההשפעות הרעות של גנים רצסיביים מזיקים אצל הצאצאים על ידי אפקט מיסוך של גנים דומיננטיים תקינים אותם תרם בן הזוג השני.
חשוב להבין כי ייתכן שההשערות הללו נכונות כולן במידה זו או אחרת לגבי אורגניזם מסוים (הן אינן סותרות זו את זו), וכי השערות שונות עשויות לחול על מינים שונים. עם זאת, במסגרת מחקר העוסק ביצירת שונות טרם נמצאה סיבה אוניברסלית לרבייה מינית לכל היצורים המתרבים מינית. מצד שני, קיומה של רבייה מינית כבסיס לתיקון דנ"א וקומפלמנטציה קיים אצל כל היצורים המתרבים מינית.
עמותת עתים

עמותת עתים הוקמה בשנת 2002 על ידי הרב ד"ר שאול פרבר, עו"ד שלומית טור-פז ומיכה רואי, והיא מספקת סיוע והכוונה לנתקלים בקשיים במפגש עם שירותי הדת בישראל, כלומר: הרבנות הראשית לישראל, מועצות דתיות מקומיות, אגף הגיור, חברה קדישא ועוד. תחומי העיסוק של העמותה הם בין השאר: ברית מילה, נישואין, בירור יהדות, קבורה, גיור, מקוואות, מעמד אישי ויוחסין. 
העמותה מפעילה מרכז סיוע המספק מענה לאלפי פונים בשנה, באמצעות מתן מידע מדויק ומעודכן, סיוע בניווט בנבכי הבירוקרטיה, ביאור בקשות, תיווך, ייצוג, ופועלת לקיצור תהליכים ולפתרון בעיות סבוכות.
לצד הסיוע לציבור במקרים פרטיים, פועלת העמותה לקידום מדיניות ציבורית ומשפטית, באמצעות הצעות חקיקה, פניה לערכאות משפטיות ופרסום דו"חות מעקב - זאת במטרה להשפיע על פני הממסד הדתי ולשנות את אופן התנהלותו לטובת הציבור.
בשנת 2015 הובילה עתים, יחד עם קבוצת רבנים מובילים מקרב הציונות הדתית, את הקמת 'גיור כהלכה', בית דין אורתודוקסי עצמאי לגיור, שהפך מאז לבית הדין הגדול בישראל לגיור קטינים.