google/wiki40b huggingface dataset:
רורואוני קנשין

העלילה בקווים כללים

עלילת הסדרה מתרחשת בתקופת המייג'י המוקדמת ביפן. הסדרה מספרת את סיפורו של נווד שוחר שלום בשם הימורא קנשין (Himura Kenshin, ביפנית:緋村 剣心) שנודע בעבר כמתנקש שכיר בשם "היטוקירי באטוסאיה" (ביפנית 人斬り抜刀斎. פירוש:הורג אדם, מאסטר הבטאוג'וטסו).
קנשין נע ונד ברחבי יפן ומציע הגנה ועזרה לנזקקים, בניסיון לכפר על מעשי הרצח שביצע בעבר.
במהלך נדודיו, מגיע קנשין לטוקיו שם הוא מסייע לאישה במאבקה כנגד מתנקש אחר ומביס אותו. האישה מגלה כי קנשין הוא למעשה "מאסטר הבטאוג'וטסו" ומציעה לו מקום מגורים בדוג'ו שלה מאחר שהיא רואה בו אדם עדין וטוב לב.
לאחר מספר חודשים של מגורים בדוג'ו, בהם מתוודע קנשין למספר ידידים ואויבים חדשים, מתגלה מזימה של "רוצח צללים" אחר, בשם שישיו מאקוטו (Shishio Makoto), לכבוש את יפן ולהפיל את שלטון שושלת מייג'י.
קנשין מחליט להתעמת עם שישיו ובעזרת ידידיו הוא נאבק בו ומצליח להביסו.
סדרת האנימה הולמת את סיפור המאנגה עד לנקודה זו ומכאן והלאה מופיעים בסדרת האנימה סיפורים חדשים שלא הופיעו בסדרת המאנגה.

פירוט העלילה

נערה בשם קאמייאה קאורו מחשיבה את קנשין לרוצח הנודע "היטוקירי באטואוסאיי". כשהיא רואה את החרב הפוכת- הלהב (סאקאבאטו. ביפנית:逆刃刀) של קנשין, היא חושבת שלא יכול להיות שהוא הרוצח המפורסם. קנשין מציל אותה ממוות בטוח בקרב נגד הרוצח האמיתי אשר טוען שהוא היה תלמיד של סגנון ה"קמייאה קאשין", סגנון הסיף של קאורו, ותוך כדי כך משתמש בשם "היטוקירי באטואוסאי". קנשין לוקח את קאורו בחזרה לדוג'ו שלה והיא מספרת לו על האירועים שאירעו לאחרונה בזמן שאדם בשם הירומה קיהיי חובש את ידה. מאוחר יותר, מתברר שקיהיי והרוצח, ששמו האמיתי הוא הירומה גוהיי, הם אחים שמשתפים פעולה כדי לשכנע את קאורו למכור את הדוג'ו שלה. האחים לוקחים את קאורו כבת-ערובה ומשסים את הבריונים שלהם בקנשין אשר מצליח להביס את כולם בעזרת מהירותו העליונה וסגנון הסיף שלו. לפני שהוא הורס את רצפת הדוג'ו של קאורו באמצעות פניו של גוהיי, קנשין מספר שסגנון הסיף של "היטוקירי באטואוסאיי" אינו קאמייאה קאשין אלא סגנון עתיק מתקופת הסנגוקו אשר נותן את היכולת לאדם אחד להביס רבים:"היטן מיטסורוגי". בכך שגילה את זהותו האמיתית, קנשין מתכונן לעזוב -- עד שקאורו שואלת את שמו ומבקשת ממנו להישאר.
רב הונא בריה דרב נתן

לימודיו

בצעירותו זכה רב הונא בר נתן ללמוד אצל רבא. רבותיו היו רב פפא ואמימר, ועימם דן בהלכה, על פי מקורות שונים בתלמוד הבבלי. באחד המקורות מסופר שביקר בביתו רב פפא רבו וסעד אצלו.
מצעירותו נקרא רב הונא. אביו, רב נתן, שנמנה גם הוא על החכמים, מוזכר בתלמוד מספר פעמים כ"רב נתן אביו של רב הונא".
חברו ותלמידו של רב הונא בר נתן היה רב אשי, אשר מסר בשמו בתלמוד הבבלי מאמרים אחדים, בהלכה ובאגדה.
אמימר, רבו, התיר לו לשאת אישה מהעיר מחוזא, אף על פי שאינה נכללת בתחום שידוע כבעל ייחוס. הוראה זו של אמימר באה בעקבות דברים שלמד אצל רב זביד מנהרדעא, ש"כל הארצות הן בחזקת כשרות", כלומר אין לחשוש שהייחוס פגום מחמת נישואין אסורים שייתכן שהיו בדורות קודמים.

ראש הגולה בבבל

ראש הגולה היה ראש ההנהגה המדינית של היהודים בבבל והסמכות העליונה לעניינים פנים-יהודיים. משרה זו הוחזקה בידי משפחה המיוחסת לדוד המלך, ליהויכין מלך יהודה ולזרבבל בן שאלתיאל. לרוב הוכר ראש הגולה על ידי השלטון כנציג היהודים. משרת ראש הגולה בבבל עמדה במקביל למשרת נשיא הסנהדרין שבארץ ישראל, ולעיתים התואר "נשיא" בתלמוד מכוון לראש הגולה. רב הונא בריה דרב נתן היה ראש הגולה במקביל לימים שעמד רב אשי בראשות ישיבת סורא ובראש חכמי בבל.

בחצר המלך יזדגרד

רב הונא בר נתן היה ממקורביו של מלך האימפריה הסאסאנית, יזדגרד הראשון, שהיה ידוע ביחסו הטוב ליהודים. על פי המסופר בתלמוד, חכמי הדור - אמימר, מר זוטרא ורב אשי - היו רגילים לבוא לחצרו של המלך יזדגרד, שנקרא בתלמוד "אזגור מלכא" או "איזגדר מלכא".
ראש הגולה, רב הונא בר נתן, היה ממקורביו של המלך יזדגרד, והיה חביב עליו. רב הונא בר נתן סיפר לאמורא אמימר על פעם אחת שהיה עומד לפני המלך יזדגרד, ואבנטו (של רב הונא) היה חגור למעלה ממתניו. המלך יזדרגד יישר את האבנט על מותניו של רב הונא, ואמר לו: "ממלכת כהנים וגוי קדוש" כתוב עליכם, וצריכים אתם להתנהג בתפארת של הכהנים, שאבנטם על מותניהם! על סיפור זה הגיב אמימר ואמר לרב הונא בר נתן: התקיים בך הפסוק "והיו מלכים אומנייך".
רנדי וייט

קריירה

וייט החל את קריירת המכללות לאחר שהצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה. עימה שיחק במשך ארבע עונות, בהן קלע 19.8 נקודות, הוריד 10.2 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנות המשחק שלו באוניברסיטה, הזכיר במשחקו את כוכב העבר של האוניברסיטה, קארל מלון. אחרי כן, נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1989 ונבחר במקום ה-8 בסיבוב הראשון על ידי הדאלאס מאבריקס. במדי המאבריקס שיחק במשך חמש עונות בהן העמיד ממוצעים של 7.4 נקודות, כ-5 ריבאונדים בכ-20 דקות משחק. 
בינואר, 1994, וייט שוחרר מן הקבוצה ונדד במספר קבוצות מאירופה. תחילה שיחק בפריסטרי אתונה מליגת העל היוונית עד לסיומה של עונת 1993/94, ולאחר מכן הצטרף למדיה של רג'יו קלאבריה האיטלקית, ושיחק עימה בעונת 1994/95. עונה לאחר מכן, נדד לספרד, כדי לשחק בחובנטוד בדאלונה.
לאחר מספר עונות ששיחק בקבוצות שהופיעו במפעלים השוליים באירופה, קיבל וייט הזדמנות לשחק בקבוצת יורוליג כשהוחתם על ידי מכבי תל אביב הישראלית. וייט היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה והמשיך לשחק בה עונה נוספת. וייט שיחק בקבוצה בתקופה שבה המועדון לא הצליח להשיג הישגים משמעותיים באירופה, והגיע לשלב שמינית הגמר בלבד. בסך הכול, במשך שתי עונות זכה בשתי אליפויות ובגביע אחד. במדי מכבי באירופה קלע 518 נקודות.
לאחר מכן, שיחק בצסק"א מוסקבה, אך בסביבות פברואר נפצע ונעדר ממשחקי הקבוצה. וייט, הבריא ושיחק במשך שנה וחצי באריס סלוניקי ובניר איסט היווניות ללא הצלחה רבה ולכן פרש ממשחק פעיל בסוף 1999.
כיום, וייט פעיל בליגה חובבנית ומשמש כמאמן אישי בניו יורק.
התזמורת הסימפונית של מאלמה

התזמורת הסימפונית של מאלמה (בשוודית: (Malmö SymfoniOrkester) היא תזמורת שוודית היושבת דרך קבע במאלמה. מאז 1985 מופיעה התזמורת בסדרת הקונצרטים העיקרית שלה ב-Konserthuset, אולם הקונצרטים, של מאלמה. בתזמורת 94 נגנים. תקופה מסוימת ניגנה הן בקונצרטים סימפוניים והן כתזמורת האופרה של מאלמה, אך משנת 1991 היא מייחדת את כל הופעותיה לקונצרטים סימפוניים בלבד.    
תזמורת מאלמה נוסדה בשנת 1925 ומנצחה הראשי הראשון, עד 1929, היה ולתר מאייר-ראדון (Walther Meyer-Radon). הרברט בלומסטדט החזיק בתואר Huvuddirigent (מנצח ראשי) בעונת 1962-63. בין המנצחים האורחים הראשיים היו בּריאן פְּריסְטְמן (Brian Priestman) ‏ (1988-90), גילבֶּרט וארְגָה (Gilbert Varga) ‏ (1997-2000) ומריו ונזאגו (2000-03). מאז 2011, מנצחה הראשי של התזמורת הוא מארק סּוסְטְרוֹט (Marc Soustrot).
התזמורת הקליטה לחברות נאקסוס ו-BIS.
ז'אן לה רון ד'אלמבר

ביוגרפיה

ד'אלמבר נולד בפריז כבן מחוץ לנישואין של הסופרת קלודין גרן דה טאנסן (Claudine Guérin de Tencin) וקצין התותחנים לואי-קאמי דטוש (Louis-Camus Destouches). דטוש לא היה בצרפת בעת לידתו של ד'אלמבר, וימים אחדים לאחר שנולד השאירה אותו אמו על מדרגות הכנסייה "סן-ז'אן-לה-רון דה פארי". לפי הנוהג, הוא נקרא על שם הקדוש של הכנסייה שבה נמצא. ד'אלמבר הושם בבית יתומים ואומץ על ידי אשתו של זגג. דטוש מימן בחשאי את לימודיו של ז'אן לה רון, אך לא רצה שאבהותו תוכר באופן רשמי.
ד'אלמבר למד בתחילה בבית ספר פרטי. במותו של דטוש ב-1726, הוא הותיר אחריו קרן שנתנה לד'אלמבר הכנסה של 1,200 ליברות לשנה. בהשפעתה של משפחת דטוש, החל ד'אלמבר ללמוד בגיל 12 בקולג' הז'נסניסטי "ארבע-אומות" (המוסד היה ידוע גם בשם "מאזארן"). שם למד פילוסופיה, משפטים ואמנות, וסיים את לימודיו עם תואר "בוגר" ב-1735. לימים, לעג ד'אלמבר לעקרונות הקרטזיאנים שלמד אצל הז'נסניסטים.
הז'נסניסטים כיוונו את ד'אלמבר לקריירה כנסייתית, וניסו למנוע ממנו לעסוק בשירה ובמתמטיקה. אך תאולוגיה הייתה "מזון לא מספק" עבור ד'אלמבר. הוא למד בבית ספר למשפטים למשך שנתיים, והוכר כעורך דין ב-1738.
ד'אלמבר התעניין גם ברפואה ובמתמטיקה. ביולי 1739 תרם את תרומתו הראשונה למתמטיקה, כשבמכתב לאקדמיה הצרפתית למדעים הצביע על טעויות שגילה בספר מתמטיקה מאת שארל רנה ריינו. באותה עת נחשב הספר לחיבור תקני, וד'אלמבר עצמו השתמש בו על מנת ללמוד את יסודות המתמטיקה.
ב-1740 פרסם את חיבורו המדעי השני בתחום של מכניקת הזורמים, Mémoire sur la réfraction des corps solides ("על שבירה של גופים מוצקים בנוזל"). בחיבור זה הסביר ד'אלמבר את ההשתברות באופן תאורטי. הוא כתב גם על מה שמוכר כיום כ"פרדוקס ד'אלמבר": שהכוח המופעל על גוף ששקוע בנוזל צמיג שווה לאפס בכל הגוף.
בצד תרומותיו החשובות למתמטיקה ולמדע, התפרסם ד'אלמבר גם בשל טענתו המוטעית כי ההסתברות שמטבע יפול על צדו האחד גדלה ככל שנפל יותר פעמים על הצד השני. בהימורים, האסטרטגיה של הפחתת ההימור ככל שאתה מנצח יותר והגברת ההימור ככל שאתה מפסיד, הקרויה בדרך כלל "כשל המהמר", ידועה גם בשם "שיטת ד'אלמבר".
ד'אלמבר מת בפריז ממחלה בגיל 66. כאתאיסט מושבע, נקבר ללא טקס דתי בקבר אחים לא מסומן.
בצרפת, המשפט היסודי של האלגברה ידוע כ"משפט ד'אלמבר-גאוס".

האנציקלופדיה

ב-1745 הופקד ד'אלמבר על תרגום לצרפתית של העבודה האנגלית "סייקלופדיה" (Cyclopaedia). מתרגום פשוט, התפתחה היצירה לכלל מיזם מקורי חסר תקדים בהיקפו - "ל'אנסיקלופדי" (l'Encyclopédie) - "האנציקלופדיה הגדולה". יחד עם דני דידרו ערך ד'אלמבר את הראשונה באנציקלופדיות תבל, שנכתבה במאה ה-18 בצרפת וביקשה לבטא את רוח עידן האורות (או "הנאורות").
באחד הכרכים ד'אלמבר מתאר את ההיסטוריה של המחשבה האנושית.
ד'אלמבר נותר בתפקידו כעורך האנציקלופדיה הגדולה עד התפטרותו הפתאומית (תאריך מדויק אינו ידוע). הוא החליט להתפטר בעקבות המהומה שקמה על הערך "ז'אנבה" שכתב.
טרמינולוגיה אנטומיקה

טרמינולוגיה אנטומיקה (Terminologia Anatomica, בראשי תיבות: TA) הוא תקן בינלאומי למונחים באנטומיה אנושית. טרמינולוגיה אנטומיקה נוצר בידי הוועדה הפדרטיבית למינוח אנטומי (Federative Committee on Anatomical Terminology (FCAT)‎) שהוקמה על ידי הפדרציה הבינלאומית של ארגוני האנטומיסטים (International Federation of Associations of Anatomists (IFAA)‎). גוף המונחים יצא לאור כספר בשנת 1998‏ והחליף את התקן הישן, את הנומינה אנטומיקה (Nomina Anatomica). החל משנת 2011, טרמינולוגיה אנטומיקה נגיש בצורה חופשית על גבי רשת האינטרנט.

היסטוריה

ב-1955 נוצר לראשונה תקן למינוח אנטומי המקובל על הפדרציה הבינלאומית של ארגוני האנטומיסטים. התקן שכונה נומינה אנטומיקה כלל 5,640 מונחים. הוא עודכן לפרקים ולאורך השנים יצא בשש מהדורות. התפתחויות מאוחרות יותר בתחום הרפואה, במיוחד בהליכים ניתוחיים ובמדעי המוח, יצרו צורך במונחים שחסרו בנומינה אנטומיקה.
בשנת 1998 יצא לאור הטרמינולוגיה אנטומיקה. הוא התבסס על המהדורה החמישית של הנומינה אנטומיקה ושמר על המבנה שלו. בהשוואה לנומינה אנטומיקה שונה הטרמינולוגיה אנטומיקה במספר המונחים הגדול יותר שהוא מכיל, כ-7,500 מונחים של אנטומיה מקרוסקופית בלטינית ולצידם המונחים באנגלית ואפונים. בנוסף, התקן החדש כלל חלוקה לשישה עשר פרקים המסווגים את המונחים לפי תפקוד ולפי אזורים בגוף. לכל מונח נוסף קוד שיוצר רשימה של מבנים הקשורים זה לזה.
המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו

המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

היסטוריה

המרכז בעכו הוקם בשנת 2010 בזכות שיתוף פעולה של מספר גופים - המרכז לטניס בישראל, עיריית עכו, חברת IDB והסוכנות היהודית - שתרמו על מנת שיהיה לראשונה מרכז טניס בעיר לרווחת התושבים ואנשי אזור הגליל המערבי. טקס חנוכת המרכז התקיים ב-6 ביוני 2010 בהשתתפות אלפי תושבים ואנשים מכובדים כגון נוחי דנקנר (יו"ר קבוצת IDB דאז), מיכאל ורעיה שטראוס, ראש העיר שמעון לנקרי, שאול מופז, אלן הופמן (מנכ"ל הסוכנות היהודית), טניסאית העבר אנה סמשנובה ובהנחיית דני רופ. במהלך הטקס התקיים משחק ראווה בין שחר פאר לעופרי לנקרי שגדלה בעכו ושיחקה בדצמבר 2013 בגמר אליפות ישראל לבוגרים.

הפעילות במרכז

במרכז 13 מגרשי טניס מוארים ביניהם אצטדיון מרכזי המכיל 600 מקומות ישיבה. המרכז מקיים תוכניות טניס מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים, תוכנית תחרותית מוצלחת והשכרת מגרשים. למרכז תוכניות מיוחדות למען הקהילה שממומנות בעזרת תרומות: תוכניות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, תוכנית מיוחדת לילדים ונוער בסיכון, תוכנית דו-קיום ותוכנית גנים תאומים, בה גן יהודי וגן ערבי משתפים יחד פעולה בפעילות ספורטיבית במרכז הטניס וגם מבקרים אחד את השני בגן. מנהל המרכז מיומו הראשון הוא אלעד רוט, יליד נהריה.
מאז פתיחתו, התקיימו במרכז הטניס בעכו בכל שנה תחרויות בינלאומיות לגברים ונשים, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של העיר בה התקיימו תחרויות טניס בינלאומיות.
מכר מותנה

מֶכֶר מֻתְנֶה או מִשְׁגּוֹר ובלועזית, קוֹנְסִיגְנַצְיָה, היא שיטת מכירה הנהוגה בענף הקמעונאות. זוהי שיטת התקשרות בין ספק ללקוח (שהוא בעצמו ספק או קמעונאי), שבה הסחורה נמצאת בבעלות הספק עד לרגע בו היא יוצאת מידי הלקוח - נמכרת ללקוח סופי או מוכנסת לשימוש.

אופן מכירת הסחורה

בשיטה הנהוגה לרוב במסחר, בעל חנות קונה סחורה מהיצרן ומציע אותה למכירה בחנותו, לאחר שכבר רכש את המלאי. בקונסיגנציה, לעומת זאת, בעל חנות מקבל את הסחורה מהיצרן ולא רוכש אותה, ומשלם ליצרן רק עבור מוצרים, מתוך הסחורה שקיבל, אשר נמכרו ללקוחות. לעומת שרשרת המכירה הרגילה, קונסיגנציה מיטיבה עם בעלי החנויות ופוגעת בספקי הסחורה. מסיבה זו, ניתן למצוא קונסיגנציה בענפים תחרותיים, כגון אופנת מעצבים, בהם לספקים (במקרה זה מעצבי האופנה) כוח מיקוח מצומצם מול בעלי חנויות. השיטה מתקיימת גם אצל נותני שירותים, כגון בתי חולים או מפעלים, המשלמים לספקים רק על מה שנצרך בפועל מן המלאי.
שיטת הקונסיגנציה יכולה לפעול כאשר אורך שרשרת האספקה גדול מ-2. במצב זה הגורם האמצעי בשרשרת (המתווך) נכנס להסכם עם הספק ומשלם לו רק עבור הסחורה שאותה העביר לשלב הבא בשרשרת האספקה, למרות שכל המלאי נמצא פיזית ברשותו. עבור הלקוח יש לקונסיגנציה יתרונות גדולים שכן המלאי הרשום מצטמצם וכך גם הנטל על תזרים המזומנים. עבור הספק יש בקונסיגנציה סיכונים שיש לנהלם. חשוב לזכור כי ערך המלאי בספרים של הספק זול משמעותית מערכו בספרי הלקוח, כיוון שהמלאי מופיע בספרים לפי העלות שעלה לכל אחד מהם להשיגו.
Medal of Honor: Vanguard

משחקיות

השחקנים במשחק יכולים להתאים אישית את הנשק, כגון הוספת כוונת טלסקופית לרובה M1 גאראנד ומחסנית תוף לרובה M1 תומפסון. שדרוגים אלה זמינים רק בשלבים מסוימים.
קרולינה הררה

קרולינה הררה (באנגלית: Carolina Herrera, נולדה ב-8 בינואר 1939) היא מעצבת אופנה ממוצא ונצואלי - אמריקאי. הררה ידועה בגלל סגנונה הייחודי ועיצוביה נלבשו על ידי ג'קלין קנדי-אונאסיס ומישל אובמה.

ביוגרפיה וחיים אישיים

הררה נולדה תחת השם מריה קרולינה ג'וזפינה פקנינס נינו ב-8 בינואר 1939 בקראקס, ונצואלה, לאביה, גילרמו פקנינס אסבדו, קצין בחיל האוויר שהיה מושל קרקאס בעברו ואמה מריה כריסטינה נינו פסיונס.
סבתא של הררה הכירה לה את עולם האופנה ונהגה לקחת אותה לתצוגות אופנה של בלנסיאגה וקנתה לה בגדים של לנווין ודיור.
בשנת 1957, בגיל 18, נישאה לגילרמו הרנס טלו, בעל אדמות ונצואלי, שעמו היו לה שתי בנות. מאוחר יותר השניים התגרשו. בשנת 1968 היא נישאה לריינלדו הררה גבארה שירש את התואר הספרדי המרקיז החמישי של בית טורה לאחר מות אביו ב-1962. ריינלדו היה מנחה של תוכנית בוקר ונצואלית ובנוסף עורך משנה במגזין וניטי פייר. לזוג יש שתי בנות ושישה נכדים.

קריירה

בשנים 1965–1968 עבדה בחנותו של המעצב וחברה הטוב אמיליו פוצ'י בקרקאס. לאחר נישואיה לריינלדו החלה לטפח את סגנון החיים של המעמד הגבוה והקפידה להתלבש בעיצובים האחרונים של בתי אופנה ידועים כדוגמת איב סן-לורן, ולנטינו גאראווני וארמני. בנוסף לסגנון הלבוש היא נהגה להסתובב עם מפורסמים כמו מיק ג'אגר ואנדי וורהול במקומות כמו סטודיו 54 ומועדונים ידועים ברחבי העולם, מה שגרם לה להתפרסם בסגנון הייחודי והדרמטי שלה. ב-1972 נכנסה לראשונה לרשימת המתלבשים הטובים העולמית.
ב-1980 הציעה העורכת הראשית של המגזין ווג בזמנו, דיאנה פרילנד שהררה תעצב קו בגדים משלה. הררה החלה לעצב ולהציג את עיצוביה בניו יורק. באותה שנה התרחשה תצוגת האופנה הראשונה של הררה שכלל את דוגמנית העל אימאן. המותג של הררה פעיל משנת 1980 בעיר ניו יורק. בין לקוחותיה הידועות ביותר נמנות ג'קלין קנדי-אונאסיס שביקשה ממנה לעצב שמלה לחתונת בתה, קרוליין קנדי, השחקנית רנה זלווגר ומישל אובמה.
בסוף שנות השמונים רכשה חברת בישום בשם "Puig" את הזכויות ליצור קו בישום תחת המותג קרולינה הררה. החברה אחראית בין היתר על ניחוחות מבתי אופנה כמו ז'אן-פול גוטייה, נינה ריצ'י ופראדה.
בשנת 2008 השיקו מותג סגנון חיים הקרוי "CH" ונכון לשנת 2012 קיימות 18 חנויות של המותג ומוצריה של הררה נמכרים ב-280 חנויות ב-104 מדינות.
בעלי חיים בשביה

ההיסטוריה של חיות בשביה

ביות חיות הוא התיעוד העתיק ביותר של שמירת חיות בשביה. התוצאה הייתה הרגלה של מינים של חיות בר לשרוד ולעבוד בחברה של בני אדם. מינים מבויתים הם כאלו שהתנהגותם, מעגל החיים שלהם, או מבנה הגוף שלהם השתנה בהתאם להתרבותם ותנאי החיים שלהם בשבי בני אדם, למשך מספר דורות. נראה שהחיה המבויתת הראשונה היא הכלב, שבוית בערך ב-15000 לפני הספירה על ידי ציידים.
במהלך ההיסטוריה לא רק חיות מבויתות, כגון חיות מחמד וחיות משק, היו בשבי בני אדם, אלא גם חיות בר. חלק היו ניסיונות כושלים של ביות. אבל חלק היו אצל אנשים אמידים, אצילים ומלכים שאספו חיות, לרוב לשם בידור.
בניגוד לביות, הפראות וההתנהגות של חיות הבר נשמרה והוצגה. גני חיות של היום טוענים לסיבות אחרות של אחזקת חיות תחת השגחת אדם:שימור, חינוך ומדע.
שישי בחמש

מבנה התוכנית

התוכנית משודרת בכאן 11 בימי שישי בשעות 17:00–18:00.
התוכנית כוללת מבזקי חדשות, ראיונות וחדשות השבוע והיום.

היסטוריה

התוכנית עלתה לשידור בערוץ הראשון, ושודרה מדי יום שישי ב-17:00 בהגשת אורי לוי וכנרת בראשי.
בעקבות סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי,
עברה התוכנית מהערוץ הראשון לכאן 11.
התוכנית הראשונה בכאן 11 שודרה ב-19 במאי 2017.
את מקומה של כנרת בראשי בהגשת התוכנית ממלאת שרון וכסלר.
אולכסנדר ז'דנוב

קריירה

ז'דנוב התחיל את לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מטאליסט חרקוב. בגיל 19 הצטרף לקבוצת האזוביק-קגב חרקוב בה שיחק 3 עונות. בשנת 2006 הצטרף לפ.צ. לבוב בה התקשה למצוא את מקומו ולכן הושאל לקניאז'ה שצ'אסלאבה על מנת לצבור דקות משחק. בעונת 2008/2009 חזר ללבוב כשחקן הרכב, אך בתום העונה לבוב ירדה לליגה השנייה וז'דנוב עזב את המועדון. בקיץ 2009 חתם בקריובאס קריבי ריג. ב-18 ביולי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קריובאס בהפסד 0-3 נגד שחטאר דונצק. בעונת 2009/2010 מעמדו בקבוצה היה יציב, אך בשתי העונות שלאחר מכן התקשה לבסס את מעמדו ועזב את המועדון.
בקיץ 2012 חזר לליגה השנייה כאשר חתם בפ.צ. פולטבה בה שיחק שנה וחצי. במרץ 2014 חתם בסלוצק העולה החדשה לליגת העל הבלארוסית, אך כעבור שלושה חודשים שוחרר מהמועדון. ביולי 2014 חזר לאוקראינה וחתם בספייק ז'אצפילבקי מהליגות הנמוכות באוקראינה.
בינואר 2016 עלה לישראל וחתם בהפועל בית שאן מליגה א'.
בתום העונה נבחן בהפועל ירושלים ואף בבני סכנין מליגת העל, אך בסופו של דבר חתם במכבי נתניה מליגה הלאומית. ב-21 באוקטובר 2016 ז'דנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנתניה בתיקו 1-1 נגד עירוני נשר. בסיום העונה ז'דנוב העפיל עם נתניה לליגת העל, אף על פי שהופחתו 9 נקודות ממאזנה.
ביולי 2017 חזר לאוקראינה וחתם במטאליסט 1925.
מה בוער

מה בוער בהגשתו של רזי ברקאי, היא תוכנית אקטואליה יומית המשודרת בתחנת הרדיו גלי צה"ל משנת 1995.
זוהי תוכנית האקטואליה המרכזית של התחנה ומהמואזנות ביותר מעל גלי האתר. היא עוסקת במתן פרשנות לרוב האירועים המרכזיים של היום ובעריכת ראיונות עם האישים הקשורים בהם. התוכנית זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2009.
עם מושאי הסיקור הבולטים של התוכנית נמנים, בין היתר, הראיון האחרון של ראש הממשלה יצחק רבין (שבו השיב "אני לא פוחד" לשאלתו של ברקאי בנוגע לאיומים על חייו), הראיון הראשון עם לאה רבין בבוקר שלאחר רצח רבין, וכן הרגע שבו נשמע לראשונה קולה של המתלוננת א', גיבורת פרשת הנשיא משה קצב. כן זכור הראיון עם ראש הממשלה דאז, אהוד ברק, שהפסיק את הראיון וניתק את השיחה לאחר סדרת שאלות נוקבות.
התוכנית משודרת בימים א'-ד' בשעות 10:00-9:00. ביום חמישי מוגשת בשעות אלו דקלסגל, תוכניתם של ירון דקל ועמית סגל. בימים שבהם ברקאי מגיש את התוכנית העורכת היא נורית קנטי. 
אות הפתיחה של התוכנית היא קטע מתוך השיר "Too Young To Die" המבוצע על ידי להקת ג'מירוקוואי.
יחסי ארצות הברית–טונגה

נציגות

אנשי שגרירות ארצות הברית בסובה, פיג'י, מואמנים גם על טונגה ועל עוד מדינות איים באוקיאניה והם מבקרים בה לעיתים תכופות מאחר שלארצות הברית אין נציגות דיפלומטית קבועה בטונגה. ב-2009 היה אמור להתמנות קונסול דיפלומטי בטונגה, מה שלא יצא לפועל. מתנדבי חיל השלום מלמדים ומספקים סיוע טכני לטונגנים. לטונגה אין שגרירות בוושינגטון הבירה, אם כי יש לה נציג באומות המאוחדות בניו יורק, פקיטמואלוה אוטיוקמנו , שמוכר גם כמעין שגריר טונגה בארצות הברית. לטונגה יש גם קונסולה כללית בסן פרנסיסקו. טונגנים רבים מתגוררים בארצות הברית, בייחוד ביוטה, קליפורניה והוואי.

שיתוף פעולה ביטחוני

ב-4 ביולי 2007 בספרות, שגריר ארצות הברית בטונגה לארי דינגר אמר כי מתקיימים יחסים צבאים הדדיים בין שתי המדינות. טונגה היא חברה בארגון "Coalition of the Willing" , וכוחות מזוינים מטעמה של טונגה תקף בעיראק במסגרת מלחמת עיראק.
ארצות הברית דחקה בטונגה לאמץ "עתיד דמוקרטי הולם", אך הצהירה כי "בעיותיה של טונגה הן עניינה בלבד". לפיכך, ארצות הברית הפעילה לחץ מועט על טונגה, בעלת בריתה הצבאית, להפוך ממונרכיה לדמוקרטיה.

סחר

היקף הסחר בין ארצות הברית לטונגה נמוך יחסית למדינות אחרות, אך הוא נמצא בעלייה מתמדת בשנים האחרונות. ב-2001 היצוא האמריקאי לטונגה הגיע לכ-4.8 מיליון דולר, ובשנת 2005 הוא הגיע לכ-ל-10.78 מיליון דולר. ב-2005, הייבוא האמריקאי מטונגה הסתכם ב-6.55 מיליון דולר.
ישיבת כסא רחמים

ישיבת כסא רחמים היא ישיבה חרדית ספרדית בבני ברק. הישיבה הוקמה בתוניס על ידי הרב מצליח מאזוז, ולאחר שנרצח בשנת ה'תשל"א, בניו עלו לישראל, ובראשם הרב מאיר מאזוז, ופתחו אותה מחדש.

תולדות הישיבה

הישיבה הוקמה ב-1962 בתוניס בידי הרב מצליח מאזוז, שכיהן קודם לכן כרב בישיבת חב"ד שם. הוא הקים את הישיבה כדי לשמר את שיטת הלימוד המסורתית של יהודי תוניסיה. הישיבה נקראת על שם רבו, הרב רחמים חי חויתה הכהן.

הישיבה כיום

רוב תלמידי הישיבה הם ממוצא תוניסאי, אך לומדים בה גם בני עדות מזרחיות אחרות. ספריית הישיבה נקראת "אהל משה". באגף "משכיל לדוד", על שם רבי דוד עידאן, נמצא אוסף גדול של ספרים מאת חכמי תוניסיה וג'רבה. על חלק מהספרים ישנן הגהות בכתב יד של חכמי תוניס וכן הגהות של ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז.

מוסדות הישיבה

מאז שנות ה-80, התרחבו מוסדות כסא רחמים והם כוללים מתיבתא, ישיבה קטנה וגדולה בבני ברק וישיבות בת באלעד, בעמנואל ובנתיבות. מלבדם הוקמו תלמודי תורה (שמונה סניפים, רובם במרכז ובדרום) ובתי ספר יסודיים לבנות, ובית ספר תיכון לבנות בבני ברק.
ליליאן לוקס

תולדות חייה

נולדה כליליאן סילביה לוקשבסקי בברוקלין למשפחה יהודית, בגיל שבע כבר שיחקה בתיאטרון האמנותי היידי (Yiddish Art Theater)‏. בגיל 14 השתתפה בוודוויל כרקדנית וזמרת והשתתפה בתוכניות רדיו. כמו כן הופיעה בבתי הנופש בהרי קטסקיל ("חגורת הבורשט") ביחד עם דני קיי הצעיר. 
ב-1938 שכר אותה פסח בורשטיין כחברה בלהקתו לקראת נסיעתה לסיבוב הופעות בפני קהילות יהודיות בדרום אמריקה. פסח ולילי, שהייתה צעירה ממנו בעשרים ושתיים שנים, נישאו במונטווידאו שבאורוגוואי. בשנת 1939 יצאו בני הזוג לסיבוב הופעות בפולין. בגין חוסר השקט באזור, הציע להם חבר בסגל הדיפלומטי לקחת חופשת קיץ מהופעות, והם עזבו לארצות הברית ימים ספורים בטרם הפלישה הגרמנית. (לפי דבריה בתוכנית טלוויזיה ששודרה בישראל הם עזבו כי הייתה לה תחושה שעדיף לצאת את פולין חזרה הביתה עקב רוח המלח שנשבה אז בפולין למרות שבעלה לא רצה לצאת. הם הפליגו בספינה פילסודסקי ונתנו שם הופעה.  בסיום ההופעה עלה הקברניט על הבמה והודיע בפולנית שפולין נכבשה באותו היום). הלהקה שיחקה בתיאטראות יידיש באפר איסט סייד בשדרה השנייה במנהטן.
בשנת 1945 נולדו לפסח וליליאן תאומים, סוזן ומייקל (לימים השחקן הנודע מייק בורשטיין). כשהתאומים הגיעו לגיל שבע הם החלו להופיע בהצגה "חתונה בעיירה" והצגות נוספות ביידיש ברחבי העולם. למרות שסוזן לא נשארה בעסקי המשחק, המשפחה הופיע רבות גם ברצועת הבורשט. ובורשטיין פתח את התיאטרון שלו, "ההופקינסון", בברוקלין. להקתו (שהתפרסמה כ"ארבעת הבורשטיינים", כשהתאומים מופיעים תחת שמות הבמה "מוטל'ה וזיסל'ה") זכתה לשבחי הביקורת ובברודוויי ובישראל עבור הביצוע ל"שירי המגילה" של איציק מאנגר.
אחרי השואה, בשל ירידה דרסטית במספרי קהל היידיש, בורשטיין מצא קהל בדרום אמריקה ומזרח אירופה וכן בישראל. ב-1962 עלתה המשפחה לישראל, אך מאוחר יותר עזבו פסח ולילי את הארץ בשל המס שהוטל על התיאטרון היידי במטרה לקדם את השפה העברית.
לוקס נפטרה בשנת 2005, בגיל 87. נקברה לצד בעלה בבית הקברות מאונט הברון שברובע קווינס בניו יורק.
במלאת 100 שנה להולדתו של פסח בורשטיין ביים הבמאי ארנון גולדפינגר סרט תיעודי על חייהם ועל הקריירות של משפחת בורשטיין בשם "הקומדיאנטים", שזכה בפרס אופיר בקטגוריה שלו.
הלגיון הערבי החופשי

הלגיון הערבי החופשי (בגרמנית: Legion Freies Arabien, בערבית: جيش بلاد العرب الحرة) היה יחידה ערבית שפעלה במסגרת הצבא הנאצי במלחמת העולם השנייה.
הלגיון הוקם כתוצאה מהשתדלות של המנהיגים הערבים שגלו באירופה, רשיד עאלי אל-כילאני ואמין אל-חוסייני, אשר הציעו להקים יחידה ערבית אתנית בדצמבר 1941. הצעתם נתקבלה כעבור כשנה והוחל בהקמת היחידה.
היחידה נבנתה על בסיסה של היחידה הקטנה בפיקודו של הגנרל הגרמני הלמוט פלמי, בשם "זונדרשטאב פ'". יחידה זאת הוקמה כדי לסייע למרד הפרו נאצי בעיראק, אולם בפועל המרד דוכא על ידי הבריטים לפני שהיחידה יכלה לפעול. היחידה ישבה תחילה בסוריה וכללה כמה עשרות פליטים ערבים מעיראק וכן ערבים מסוריה. לאחר כיבוש סוריה על ידי בריטניה וכוחות צרפת החופשית, היחידה עברה לשבת בכף סוניון שביוון הכבושה על ידי מדינות הציר.
לאחר ההחלטה על הקמת הלגיון, גויסו אליו גולים ערבים באירופה ושבויי מלחמה ערבים שהיו בידי מדינות הציר, כך שבסופו של דבר הלגיון מנה כמה מאות חיילים ערבים. כוונתם של הגרמנים הייתה להשתמש בלגיון לאחר שיכבשו את הקווקז. לפי התוכנית הגרמנית, המנהיגים הערבים יובאו לטביליסי ושם יכריזו על הקמת ממשלה עיראקית גולה, שיחד עם הלגיון תסייע לכוחות הגרמנים לחדור ולכבוש את עיראק.
אולם התפתחות המאורעות הייתה בניגוד לציפיות הגרמנים. הם לא הצליחו לכבוש את הקווקז ולכן הרעיון של הקמת ממשלה עיראקית גולה והתקדמות, בעזרת הלגיון, לכיבוש עיראק, ירד מן הפרק. במבצע לפיד הנחיתו בעלות הברית את כוחותיהם בצפון אפריקה והיה ברור שצרפת של וישי לא תוכל או תרצה להתנגד להם. לכן הכוחות הגרמנים-איטלקים כבשו את תוניסיה (שבאופן רשמי עדיין הייתה בשליטת צרפת הוישאית), וכוחות הלגיון הועברו לתוניסיה, שם התווסף להם כוח אדם של כמה מאות לוחמים שגויסו מן האוכלוסייה הערבית המקומית.
הלגיון לקח חלק משני בקרבות בין כוחות מדינות הציר לבעלות הברית. המורל של חיילי הלגיון היה נמוך ונראה שהגרמנים לא היו שבעי רצון מתפקודם. לאחר נפילתו בקרב של מפקד הלגיון, אוברסט מאייר-ריקס, הגרמנים החליטו להוציא את הלגיון מן החזית. לאחר מכן הלגיון הוצב ביוון ובשלהי המלחמה נלחם בחזית המערבית.