ברמינגהאם

היסטוריה

במאה ה-6 לספירה הייתה ברמינגהאם כפריר חקלאי של אחד משבטי האנגלו-סקסים שהתיישבו על גדות נהר הריי (Rea). מקור השם "ברמינגהאם" במילים סקסוניות שפירושן "בית אנשי הביאורמה".
ברמינגהאם מתועדת לראשונה בספרות ב"ספר יום הדין" של 1086 שם היא מתוארת ככפר קטן השווה 20 שילינג בלבד.
במאה ה-12 זכתה העיר ברמינגהאם באישור מלכותי להקים בה שוק. במשך הזמן השוק נודע בשם "מעגל השוורים" (Bull Ring). מהלך זה הפך את ברמינגהאם מכפר לעיירת-שוק משגשגת.
כבר בתחילת המאה ה-16 הפכה ברמינגהאם למרכז תעשיית המתכת בשל קרבתה למכרות ברזל ופחם.
במאה ה-17, בזמן מלחמת האזרחים האנגלית, כבר הייתה ברמינגהאם עיר תעשייתית חשובה והתפרסמה בתעשיית הנשק.
במשך ימי המהפכה התעשייתית (מאמצע המאה ה-18 ואילך) הפכה ברמינגהאם לאחד ממרכזי התעשייה המרכזיים של בריטניה והעיר שגשגה. כדי לשפר את הנגישות אל ומהעיר נבנתה מערכת של תעלות בשנת 1820. כעשור מאוחר יותר נבנו פסי הרכבת הראשונים שהובילו חומרי גלם אל העיר ותוצרת תעשייתית ממנה אל שאר חלקי המדינה.
במשך התקופה הוויקטוריאנית עברה אוכלוסיית ברמינגהאם את חצי המיליון והיא הייתה לעיר השנייה בגודלה בבריטניה. בשנת 1889 העניקה המלכה ויקטוריה לברמינהגהאם מעמד של עיר. אוניברסיטה הוקמה בעיר בשנת 1900.
ברמינגהאם ניזוקה קשה בבליץ הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. חלקים מהעיר נבנו מחדש בשנים שלאחר המלחמה. כחלק ממאמץ זה שוקמו ה-Bull Ring, מקום השוק הקדום, ותחנת הרכבת הישנה. בשנים האחרונות שינתה ברמינגהאם את פניה. נבנו בה כיכרות יפים, שוקמו רחובות, מבנים ותעלות ישנות. אזור השוק היה לאזור מסחרי מודרני וסואן ובו ארכיטקטורה מרשימה ומיוחדת.

גאוגרפיה

ברמינגהאם נמצאת במרכז אנגליה. היא נמצאת על רמה גבוהה יחסית (150 - 300 מטר מעל גובה פני הים) החוצה את קו פרשת המים הצפון-דרומי של אנגליה.
בדרום ובצפון העיר מצויים גבעות הליקי (Lickey) הקנט וגבעת וולטון, המגיעות לגובה של 315 מטר.
רוב שטחה של ברמינגהאם היה מכוסה בעבר ביער הקדום של ארדן, ועד היום אפשר להבחין בעצי אלון רבים בשטחי העיר. מספר שכונות של העיר כגון Moseley, Saltley ו-Hockley משמרים בסיומת שמם –ley את המילה האנגלו-סקסית שפירושה "קרחת יער".

אקלים

האקלים בברמינגהאם הוא אקלים ממוזג קריר, בדומה לזה שבאזורים רבים אחרים בבריטניה. הטמפרטורה המקסימלית בקיץ (יולי) מגיעה ל-20 מעלות צלזיוס והמינימלית בחורף (ינואר) היא בסביבות 0 מעלות צלזיוס.
אירועים אקלימיים קיצוניים נדירים מאוד בעיר, אבל היו מקרים בודדים של טורנדו בברמינגהאם. האירוע האחרון היה ביולי 2005 שבו עוצמת הרוחות הייתה כה עזה עד שמבנים בדרום העיר נפגעו. גם אירועים של גלי חום נצפו בעיר כמו זה שהתרחש ביולי 2006. יחסית לערים גדולות אחרות בבריטניה, יש בברמינגהאם אירועי שלגים לא מעטים כתוצאה מגובהה היחסי וריחוקה מהים.

כלכלה

אף על פי שברמינגהאם גדלה בזכות היותה מרכז תעשייתי, כלכלת העיר מבוססת בימינו על ענף השירותים. בשנת 2003 היה ענף השירותים אחראי ל-78% מהתוצר של העיר ול-97% מהצמיחה הכלכלית שלה.
שניים מארבעת הבנקים הגדולים של בריטניה נוסדו בברמינגהאם – בנק לוידס שהוקם בשנת 1765, ו-HSBC שהוקם בשנת 1836 (בשמו הקודם Midlands Bank). בשנות האלפיים, מועסקים בברמינגהאם יותר מ-100,000 עובדים בתחום הבנקאות, המימון והביטוח. בשנת 2007 פורסם שברמינגהאם מדורגת שלישית ברשימת המקומות שבהם כדאי להקים עסק בבריטניה ובמקום ה-21 באירופה כולה.
ענף התיירות תורם אף הוא לכלכלה המקומית. בעיר ישנם מרכזי כנסים בינלאומיים שבהם מתקיימים 42% מהתערוכות ומהכינוסים העסקיים של בריטניה. אתרי הספורט והתרבות מושכים אף הם מבקרים רבים אל ברמינגהאם.
המרכז המסחרי של ברמינגהאם הוא השני בגודלו בבריטניה ויש בו את מרכז הקניות הגדול במדינה – Bullring (שהחל את דרכו כשוק בימי הביניים).
על אף דעיכת ענף התעשייה בעיר, עדיין קיימים בו מספר מפעלים חשובים כגון מפעל המכוניות יגואר ומפעל השוקולד הבינלאומי קדבורי.

תחבורה

כתוצאה ממיקומה במרכז בריטניה, ברמינגהאם מהווה נקודה מרכזית במערכות התחבורה הבריטיות.
ברמינגהאם ממוקמת במקום מרכזי במערכת האוטוסטראדות בבריטניה. בכניסה לעיר מצוי אחד המחלפים המפורסמים בבריטניה – "מחלף הספגטי". כינוי זה ניתן בשל מראה המחלף מן האוויר.
ברמינגהאם משמשת תחנה מרכזית בתחבורת הרכבת והאוטובוסים של המדינה.
נמל התעופה הבינלאומי של ברמינגהאם משמש את תושבי האזור והוא השישי בגודלו בבריטניה. נמל התעופה של העיר הוא השני ברשימת נמלי התעופה שקולטים נוסעים עסקיים אחרי נמל התעופה היתרו (Heathrow) של לונדון.
בשנים עברו, הייתה ברמינגהאם מוכרת בזכות מערכת התעלות ששימשה את מפעלי התעשייה של העיר בימי המהפכה התעשייתית. בשנים האחרונות הפכו התעלות למוקדי תיירות.

חינוך

מועצת העיר של ברמינגהאם אחראית לאלפי מוסדות חינוך בעיר וביניהם: 328 בתי ספר יסודיים,77 בתי ספר תיכוניים ו-29 בתי ספר לחינוך מיוחד.
בעיר מערכת של חינוך בלתי פורמלי הכוללת ספריות, מועדונים, מרכזי השכלה למבוגרים ועוד.
בברמינגהאם מצויות שלוש אוניברסיטאות ושתי מכללות: אוניברסיטת אסטון, אוניברסיטת ברמינגהאם והאוניברסיטה העירונית של ברמינגהאם. נוסף על אלה יש בעיר גם מכללה למשחק ומכללה למוזיקה. בשנת 2006 נפתחה בעיר פקולטה ללימודי טכנולוגיה.

ספורט

ברמינגהאם היא עיר הולדתן של שתי קבוצות כדורגל ותיקות – אסטון וילה וברמינגהאם סיטי. אסטון וילה הוקמה בשנת 1874 ואילו ברמינגהאם סיטי שנה מאוחר יותר. אסטון וילה זכתה ב-7 אליפויות, 7 גביעים, בשנת 1982 זכתה בגביע אירופה. בפרבר העיר וסט ברומיץ' נמצאת קבוצת הכדורגל ווסט ברומיץ' אלביון.
ברמינגהאם היא מולדתה של קבוצת הקריקט של מחוז ווריקשייר וגביע העולם הראשון בענף זה התקיים באצטדיון אדג'בסטון בעיר. גם ענפי הטניס והרוגבי פופולריים מאוד בברמינגהאם. טורניר הטניס בברמינגהאם הנערך מדי שנה באמצע יוני נחשב לטורניר הכנה לאליפות וימבלדון הנערכת מיד אחריו.

מרכזי בילוי

בברמינגהאם אזורי בילוי רבים. מספר אזורים במרכז ברמינגהאם הפכו לפופולריים מאוד בשנים האחרונות:
• ברינדליפלייס – Brindleyplace – הוא אזור שהפתח לצד התעלות המשוקמות. במקום מסעדות, בנייני משרדים ומוזיאון לטבע הימי.
• בולרינג - Bullring – אזור השוק הישן ששוקם אף הוא והיה למרכז בילויים מודרני ובו חנויות, מסעדות, בתי קולנוע ומשרדים.
• מיילבוקס - Mailbox  - אף הוא אזור בילויים שהוקם לצד התעלות. במקום חנויות מעצבים, משרדים ובנייני מגורים יוקרתיים.

ארכיטקטורה

בברמינגהאם אפשר לראות מבנים מתקופות שונות ובעיקר מאז המאה ה-18 שכן התפתחותה המשמעותית של העיר החלה בתקופה המהפכה התעשייתית.
מעט מאוד מבנים שרדו מימי הביניים וביניהם הכנסייה סט' מרטין St Martin in the Bull Ring . עוד שרדו בעיר מספר בתי מרזח עתיקים ובית ספר ישן.
מהתקופה הג'ורג'יאנית שרדו מבנים כגון: הקתדרלה של סט' פיליפ, בניין העירייה, בניין מועצת העיר, וכיכר סט' פול.
בתקופה הוויקטוריאנית הייתה בנייה מסיבית בעיר, דוגמאות רבות של הבנייה הזאת בולטים בעיר: בנייני בית המשפט, מוזיאון לאמנות, קתדרלת סט' צ'ד הקתולית וכן מבני מגורים שהיוו בהמשך את בתי שכונות העוני.
בעקבות הפצצות נרחבות בברמינגהאם בימי מלחמת העולם השנייה, נבנו בניינים מודרניים רבים במרכז העיר. בין המבנים שהוקמו בשנים האחרונות – בניינים עם מוטיבים עתידניים כגון בניין Selfridge, מרכז הBullring ואחרים.

המאה ה-18 – ראשיתה של הקהילה היהודית

הקהילה היהודית ברמינגהאם היא אחת הקהילות הוותיקות מחוץ ללונדון.
התעשייה המתפתחת של ברמינגהאם משכה אליה מתיישבים יהודים כבר בסביבות 1730. ברמינגהאם הייתה למרכז עבור הרוכלים היהודים שמכרו את מרכולתם בעיירות שמסביב לעיר הגדולה. תיעוד עירוני מספר על כך שבשנת 1767 חיו בעיר 6 סוחרים ובעל בית מלאכה לזכוכית בשם מאייר אופנהיים. בתחילת המאה ה-19 התפרסמו היהודים כבעלי מלאכה חשובים בתחום תעשיית המתכת, התכשיטים, השעונים ועוד.
בשנת 1791 הוקם בית תפילה יהודי בבית פרטי בשכונת פרוגרי (Froggery).

המאה ה-19 – הגירת יהודים ממזרח אירופה וגידול הקהילה היהודית

בשנת 1856 נבנה בית כנסת שנקרא Singers Hill Synagogue. בית הכנסת משמש לתפילה עד היום. נוסח התפילה שלו הוא אורתודוקסי אולם הוא משרת בעיקר את הקהילה המסורתית של העיר. מבנה בית הכנסת הוכרז כאתר היסטורי לאומי.
במשך השנים גדלה האוכלוסייה היהודית. בשנת 1851 חיו בעיר 730 יהודים ובשנת 1871 הוערך מספרם ב-2,360.
אחד הגורמים לגדילת הקהילה היה הגירת יהודים לאנגליה ממזרח אירופה. המהגרים החדשים לא השתלבו באופי התפילות היהודיות-בריטיות בבית הכנסת בסינגרס היל (Singers Hill) ולכן הם הקימו שני בתי כנסת אורתודוקסיים חדשים. בשנים האחרונות אוחדו שני בתי הכנסת האלה והם פעילים עד היום.
מרבית המהגרים היהודים ממזרח אירופה התגוררו באזור יהודי שבמרכז העיר. רבים מהם לא השתלבו היטב בחיי העיר ודיברו רק יידיש. המצב הזה הביא להתפתחות של מוסדות לעזרה הדדית בקהילה היהודית. ה"ארגון הפילנתרופי העברי" - Hebrew Philanthropic Society הוקם בשנת 1828 בשעה שעזרה סוציאלית כללית לא הייתה קיימת עדיין כלל. בשנת 1900 ארגון סיוע יהודי נוסף, ה–Birmingham Jewish Board of Guardians, סיפק מזון וביגוד לנזקקים בקרב הקהילה היהודית בברמינגהאם. בשנים שלאחר מכן הוקמו מוסדות עזרה נוספים שטיפלו בקשישים ובמחוסרי הדיור בקרב תושביה היהודיים של העיר.

המאה ה-20 – התבססות הקהילה ודעיכתה

בתקופה הזאת ברמינגהאם שגשגה כמרכז יהודי חשוב מחוץ ללונדון. מספר חנויות יהודיים הוקמו – מחנות Fish and Chips ועד לעשרות מתפרות בבעלות יהודית. בתקופה הזאת הוקם בית ספר יהודי Hebrew School בצמוד לבית הכנסת Singers Hill.
בתחילת המאה ה-20 החלה עזיבת היהודים את "האזור היהודי" והם התיישבו בשכונות האופנתיות Edgbaston ו-Moseley. באותה התקופה הוקם בית כנסת נוסף ששירת את האוכלוסייה היהודית-רפורמית.
במלחמת העולם השנייה, מרכז ברמינגהאם הופצץ קשה על ידי חיל האוויר הגרמני. בעקבות הרס מרכז העיר עזבו אחרוני היהודים את ה"אזור היהודי" שבמרכז העיר.
בימי מלחמת העולם השנייה הגיעו אל העיר פליטים יהודיים רבים מאירופה הנאצית. נוסף על המבוגרים שהגיעו אל העיר, באו ילדים ב"משלוח הילדים" ה"קינדר-טרנספורט" (בגרמנית: Kindertransport). הקהילה היהודית בברמינגהאם פעלה רבות כדי לסייע לפליטים בסיוע כספי, בהקמת מעונות ומועדון לפליטים ובעזרה בקליטתם בחברה הבריטית. אותם פליטים יהודיים השתלבו במהירות בקהילה ורבים מהם היו לבכירים בקהילה.
לאחר מלחמת העולם השנייה התפשטה הקהילה היהודית ברחבי העיר, בעקבות מגמות של פִרוור. קהילה יהודית קטנה הוקמה באחד בפרווריה הרחוקים של העיר – Solihull. באותה התקופה הוקם בית ספר יסודי יהודי - King David School שהמשיך בעבודתו החינוכית של ה- Hebrew School. בית הספר הזה קיים עד היום והוא אחד מבתי הספר המבוקשים ביותר בעיר.
בשנות השמונים של המאה העשרים הייתה תקופת דעיכה עבור הקהילה היהודית של ברמינגהאם. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-6,000 תושבים יהודים. גודלה של האוכלוסייה היהודית בשנת 2001 הייתה 2,343 בלבד. הסיבות לירידת מספר היהודים בעיר הן עלייה לישראל, מעבר היהודים לקהילות יהודיות גדולות יותר (לונדון ובמנצ'סטר) והתבוללות.

הקהילה היהודית בברמינגהאם בימינו

0.2% מתושבי העיר ברמינגהאם מגדירים את עצמם כיהודים. זהו שיעור נמוך יחסית לשיעור הממוצע של יהודים בערי אנגליה, ויילס האחרות. בברמינגהאם יש שתי קהילות אורתודוקסיות וקהילה רפורמית אחת. בעיר ארבעה בתי כנסת ומוסדות יהודיים נוספים כגון בית אבות, תנועות נוער יהודיות, בית הלל (מעונות ומועדון לסטודנטים יהודים), בית חב"ד, מקווה טהרה, חנות כשרה, עיתון קהילתי, ספרייה יהודית, תוכניות ללימוד עבור בני מצווה ועוד.
על אף העובדה שמדובר בקהילה קטנה, הקהילה היהודית של ברמינגהאם נחשבת לגדולה ביותר במרכז אנגליה וחמישית בגודלה בבריטניה. גודלה הקטן של הקהילה תורמת לגיבושה ולמעורבות הרבה של התושבים היהודים בעבודה הקהילתית, הדתית, החינוכית, התרבותית והחברתית בעיר. שיתוף הפעולה בין הקהילות היהודיות שבברמינגהאם ומינוי בעלי תפקידים צעירים ותוססים הביאה לשגשוג ולליכוד מחודש בקהילה היהודית הקטנה של העיר.
הקטנת הקהילה הביאה לדיונים על אודות הצורך באיחוד בתי הכנסת בעיר כדי להמשיך ולקיים תפילות קבועות במשך כל ימות השנה. ואכן, אוחדו שני בתי כנסת האורתודוקסיים ובשנים האחרונות אף מתקיים מניין של תפילות השחרית המתקיים לסירוגין בבית הכנסת המרכזי Central Synagogue ובית הכנסת הוותיק – Singers Hill.
אחד מהישגי הקהילה הקטנה היא הפעלת בית הספר היסודי היהודי King David. בית הספר מספק חינוך יהודי ציוני לכל תלמידיה הכוללים גם לא מעט תלמידים בני דתות שונים. אחרי התלמידים היהודיים, מספר התלמידים הגדול ביותר הם מוסלמים. תלמידים נוספים הם בני דת ההינדו או תלמידים סיקיים. כל התלמידים בבית הספר לומדים יהדות ועברית.