google/wiki40b huggingface dataset:
רוברט לופז

קורות חיים

לופז נולד בגנואה, למשפחה יהודית. אביו, סבטינו לופז, היה פעיל ציוני, מחזאי וסופר. ב-1932 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מילאנו. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בסחר הימי של גנואה במאה ה-13, והתמקדה בדמותו של סוחר בשם בנדטו זכריה.
לופז לימד במספר אוניברסיטאות באיטליה (בהן פאביה וג'נובה) עד 1939. במהלך שנים אלו פרסם שני ספרים ומספר מחקרים שהעמידו אותו בחזית החקר ההיסטורי של ההיסטוריה הכלכלית של ימי הביניים המאוחרים.
חוקי הגזע באיטליה מנעו ממנו קידום אקדמי, ולכן החליט להגר לארצות הברית.
כאשר הגיע ב-1939 הייתה בעיה בהכרה האוניברסיטאית בתאריו ולכן ב-1942 השלים דוקטורט נוסף באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון וזאת תוך כדי עבודה כעוזר מחקר בתחום הידע שלו.
עם סיום הלימודים, ביוני 1942, גויס לעבודה במחלקת המודיעין של משרד ההגנה האמריקאי (United States Office of War Information) והועסק כעורך שידורים במחלקה האיטלקית של רדיו אמריקה. שם פגש את מי שהפכה להיות אשתו, קלוד אן קירשן. הם נישאו ב-1946 ונולדו להם שני בנים. אשתו נודעה כחוקרת של בנג'מין פרנקלין.
אחרי המלחמה לימד במספר מכללות ומ-1955 באוניברסיטת ייל, שם קיבל מינוי כפרופסור מלא ועבד שם 35 שנה עד לפרישתו לגמלאות ב-1981.
מחקריו עסקו בעיקר בנושאי הסחר הימי של אגן הים התיכון בימי הביניים, וכללו התייחסות מיוחדת לנקודה היהודית בסחר זה. חוץ מזה חקר את היחס בין כלכלה לתרבות ובמיוחד לארכיטקטורה.
נחשב כחוקר פורה והעמיד תלמידים רבים.
נדב זילברשטיין

קריירת אימון

באמצע שנות ה-90 החל זילברשטיין לאמן במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון למשך תקופה של 12 שנים. בעונות 2010/11 וכן בעונת 2011/12 (אז שיחק בקבוצה שון דאוסון) זכתה קבוצת הנוער של המועדון בהדרכתו של זילברשטיין באליפות המדינה.במקביל לעבודתו במכבי ראשון לציון החל זילברשטיין לאמן את נבחרת הכדורסל של הגימנסיה הריאלית בראשון לציון וב-2015 הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת העל לתיכונים. במקביל לעבודתו כמאמן נוער שימש זילברשטיין כמאמנה של הפועל בארי בליגה הארצית בעונת 2005/6 וכעוזר מאמן של קבוצת הבוגרים של מכבי ראשון לציון בשנים 2007-2009 תחת עדי אזולאי, עופר ברקוביץ', זיו ארז ומיקי דורסמן.
בעונת 2006/7 התמנה זילברשטיין למאמנה של נס ציונה בליגה הארצית ולאחר עונה הוחלף על ידי חנן הירש. ב-2009 התמנה זילברשטיין בשנית למאמנה של נס ציונה ובסיום עונת 2010/11 הבטיחה הקבוצה את מקומה בליגה הלאומית לאחר שזכתה בראשות מחוז הדרום של הליגה הארצית. בעונת 2011/12 הגיעה נס ציונה לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הלאומית והודחה על ידי הפועל תל אביב. כעבור עונה זכתה נס ציונה באליפות הליגה הלאומית לאחר שגברה בסדרת הגמר על הוד השרון ועלתה לליגת העל.
בתחילת עונת 2013/14 בליגת העל השיגה נס ציונה ניצחונות על מכבי תל אביב והפועל ירושלים וזילברשטיין נבחר למאמן חודש אוקטובר. בנס ציונה בלטו הזר טיילור האניקאט ומאיר טפירו שהוביל את הליגה באסיסטים. נס ציונה סיימה את העונה במקום השישי והודחה בחמישה משחקים על ידי מכבי חיפה בסדרת רבע גמר הפלייאוף. את עונת 2014/15 סיימה נס ציונה במקום השמיני והודחה בפלייאוף על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים. לאחר שהקבוצה ניצחה רק שני משחקים מתוך שמונת המשחקים הראשונים של עונת 2015/16 פוטר זילברשטיין מתפקידו והוחלף על ידי עופר שברקוביץ שעד אז שימש כמנהל מקצועי. נס ציונה ירדה לליגה הלאומית בתום העונה וזמן קצר לאחר פתיחת עונת 2016/17 מונה זילברשטיין שוב כמאמנה של נס ציונה במקומו של רועי חגאי. נס ציונה שבה בתום העונה לליגת העל לאחר שגברה על הפועל באר שבע בגמר הפלייאוף של הליגה הלאומית בשלושה משחקים. בתחילת עונת 2017/8 הסתבכה נס-ציונה במאבקי תחתית אך הקבוצה השתפרה במהלך העונה, בעיקר לאחר צירופו של קאליף וייאט וזילברשטיין נבחר למאמן חודש מרץ. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השמיני והודחה בפלייאוף על ידי מכבי תל אביב בסדרת רבע הגמר. נס ציונה סיימה את עונת 2018/19 במקום החמישי והודחה בארבעה משחקים על ידי הפועל אילת בסדרת רבע גמר הפלייאוף. זילברשטיין נבחר למאמן חודש ינואר 2019. באותה עונה השתתפה נס ציונה לראשונה במסגרת אירופאית והגיעה עד שמינית גמר היורופקאפ שם הודחה על ידי קבוצת באקן ברס הדנית. בקיץ 2019 החתימה נס ציונה את זילברשטיין לעונה נוספת.
במקביל לעבודתו כמאמן קבוצות עסק זילברשטיין באימון נבחרות נוער. ב-2008 מונה לעוזרו של דני פרנקו בנבחרת הנוער. ב-2016 מונה למאמן נבחרת עד גיל 14 שהוקמה לראשונה על ידי איגוד בכדורסל. בנובמבר 2017 מונה זילברשטיין למאמן נבחרת הקדטים. זילברשטיין הדריך את הקדטים באליפות אירופה בקיץ 2018 שנערכה בסרביה בה זכתה הנבחרת במקום העשירי. בנובמבר 2018 הוחלף זילברשטיין בתפקיד על ידי ברק דמיציאן.
M3

היסטוריה

הצביר התגלה בשנת 1764 על ידי שארל מסיה והוא העצם הראשון בקטלוג מסיה שזוהה לראשונה על ידיו. מסיה לא זיהה שמדובר בצביר כוכבים ורק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל עובדה זו.
הצביר ניתן לצפייה בעין רק בתנאי תצפית מיטביים, והוא נמצא על הגבול עם קבוצת שערות ברניקי כ-6 מעלות מצפון-מזרח ל-β בשערות ברניקי. במשקפת או בטלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בגרם שמיים שאינו כוכב ובאמצעות ציוד חובבים איכותי ניתן אף להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות 12.7.

מאפייני הצביר

M3 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום - קוטרו כ-180 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול - כ-33,900 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-18 דקות קשת - כמעט שליש מעלה. הוא צפוף למדי - חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-22 שנות אור בלבד. הצביר מכיל כוכבים משתנים רבים, מעל 200 כאלו זוהו עד היום, יותר מאשר בכל צביר כדורי אחר. מתוכם כ-170 הם משתני RR בנבל הנפוצים יחסית בצבירים כדוריים ומסייעים בקביעת מרחקו. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7. גילו של הצביר מוערך בכ-8 מיליארדי שנים והוא מקיף את מרכז שביל החלב בזמן הקפה של כ-990 מיליוני שנים.
מאיה רונן

בערוץ הספורט

בשנת 2005, לאחר שחרורה מצה"ל, הצטרפה רונן לסגל ערוץ הספורט ומאז שימשה לסירוגין שדרנית בשידורי ענפי ספורט שונים כשהעיקריים שבהם כדורסל, טניס וג'ודו, חברת פאנל בתוכניות הערוץ וכמגישת תוכניות, בהן "ליגה משלנו" ו"שער השבת" לסיכום משחקי ליגת העל בכדורגל, "קפיצה בזמן" הסוקרת אירועי ספורט זכורים משנים עברו בערוץ ה-Gold ו"חדשות הספורט". משנת 2013 רונן מגישה את מגזין הכדורסל "חמישיות" לצד הפרשן שימי ריגר ופרשנים שונים נוספים המתחלפים מעת לעת. בנוסף, רונן מביימת כתבות מגזין המשודרות בתוכניות המגזין של הערוץ ומשמשת מעת לעת שדרנית קווים במשחקים המשודרים בו.
בשנים 2008 ו-2011 שימשה שליחת ערוץ הספורט למשחקי הפיינל פור של היורוליג שבהם השתתפה מכבי תל אביב, ב-2012 הייתה שליחת הערוץ לאולימפיאדת לונדון ובשנים 2014–2015 ליוותה את נבחרת ישראל בכדורגל למספר משחקי חוץ במוקדמות יורו 2016.
רונן לומדת רפואה באוניברסיטת תל אביב והיא בעלת תואר ראשון בספרות ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.

חיים אישיים

נולדה בקייפטאון שבדרום אפריקה ליעקב רונן, יליד פולין, וליהודית לבית זייד, ילידת עיראק.
יוני נמרי

ביוגרפיה

נולד בשם יהונתן חיים נמרי בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד, בנם של דוד נמרי, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב וסגן מפקד הפלמ"ח, ודבורה, ד"ר לבלשנות אנגלית. שירת כזמר בצוות הווי פיקוד הדרכה. בשנת 1972 השתתף בתוכנית "שמח בלב" של צוות ההווי וביצע כסולן את השיר "כל מה שרציתי" שהפך ללהיט. עם שחרורו מצה"ל הקליט את השיר "שושנת פלאים" של שאול טשרניחובסקי בלחנו של צביקה פיק, שנועד לערב שירי משוררים של גלי צה"ל אך לא התקבל. שיר נוסף שלו באותה תקופה היה "החבר הכי טוב בעולם שלי" של מירית שם אור וצביקה פיק. שני השירים זכו להצלחה במצעדי הפזמונים. באותה תקופה הוא היה נשוי לזמן קצר לזמרת רותי נבון, ששרתה עמו בצוות הווי פיקוד ההדרכה.  
ב-1974 הקליט לתוכנית טלוויזיה משירי חיים נחמן ביאליק את "הכניסיני תחת כנפך" (בלחנה של נורית הירש).  
באמצע שנות ה-70 היגר מישראל ופתח בקריירה מוזיקלית בעיקר בצרפת וכן בגרמניה.  
בסוף שנת 1980 הוציא את האלבום "אחד מול אחד", בו בלט שיר הנושא אותו הלחין (מילים: תרצה גרנות, עיבוד: ננסי ברנדס) האלבום בו ניגנו ננסי ברדנס בקלידים, גרי אקשטיין בגיטרה חשמלית, מאיר ישראל בתופים, ופטר ורטהיימר בכלי נשיפה, לא זכה להצלחה.  
בשנת 1981 איבד את אשתו ובנו בתאונה. גם הוא עצמו נפצע קשה באותה תאונה, ובעקבות זאת שב לישראל.  
בספטמבר 1985 יצא לאקרנים סרטו של יהודה ברקן "קומפוט נעליים", בו שיחק 
ושר נמרי.   
בשנת 1989 הוציא את אלבומו השני "שקט מעולם אחר", כאשר מרבית השירים הולחנו על ידי נמרי עצמו. בין שירי האלבום בלטו  "אחזי בי", "גלים קטנים", ו"כוכבים נופלים" (בשניהם מילים: נעמי ויינגרטן), "דרך הנשר" (מילים: אהוד מנור, בו ניגן אריק קלפטון בגיטרה) וביצוע מחודש ללהיט הסולו הראשון שלו "שושנת פלאים". דייב סטיוארט, חצי מצמד היורית'מיקס עיבד את שירי האלבום 
מאז שנות ה-90 הוא עוסק ברפואה אלטרנטיבית ומתמחה בשיקום חוט השדרה. בתחילת שנות ה-90 נישא לאסנת גולדברג ולהם בן ובת. כעבור זמן התגרש.
בשנת 2003 הוציא סינגל ובו ביצוע מחודש של שירו "שושנת פלאים", בעיבודו של אבי סינגולדה. בשנת 2011 הוציא את הסינגל "חוט שזור" ובו סיפור חייו. 
במרץ 2014 חידש את השיר "התחלה חדשה" שהלחין למילים של יהונתן שם-אור, ועיבוד של חיים רומנו.  
אחיו הוא הצייר שאול נמרי.
יוסי מרשק

ביוגרפיה

גדל ברחובות ושיחק כשוער בקבוצת הילדים של מכבי רחובות. למד בתיכון דה-שליט. את שירותו הצבאי עשה מרשק כלוחם ביחידת מורן. מרשק למד בבית הספר לאמנויות הבמה בית צבי מחזור 1994 ואחר כך למד קולנוע באוניברסיטת ניו יורק.

תיאטרון

מרשק שיחק בתיאטראות שונים בארץ, בין השאר במחזות: "ים יבשה ים", "שלושה בלילה" (הצגת פרינג' בבימוי חגי אייד), "וויצק", "הא-הא", "יש מלחמה בחוץ", "החתונה", "What We Leave", "נוכלים ואוהבים", "אם הבית", "השיטה" ו"האם".

טלוויזיה

בשנת 2005 גילם את אבי בן-משה בן-זכריה בטלנובלה "טלנובלה בע"מ", אשר שודרה בערוץ הוט 3. מרשק שיחק גם בעונה השלישית של "השיר שלנו", בתפקיד שמוליק, המנהל המוזיקלי של הלהקה, הלוקה בתסמונת טורט. בסדרה "הכל דבש" של ערוץ 2 שיחק מרשק את אביתר לצד איתי תורג'מן, ישראל פוליאקוב, יעל פוליאקוב, שוש עטרי וזוהר ליבה.
בשנת 2008 החל לככב בטלנובלה "חשופים" ב"הוט 3". משנת 2009 מגלם את הדמות של שלומקה לזר בסדרה "קופיקו" והצטרף לצוות השחקנים בעונה השנייה של התוכנית הקומית "לא לפני הילדים". השתתף בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "ראש גדול" בתור גדעון סלע. בפברואר 2010 הצטרף מרשק לעונה השלישית של תוכנית הסאטירה "שבוע סוף!" ושיחק בתפקיד אורח בסדרה "15 דקות". גילם את יניב לצד עלמה זק ויהודה ברקן בסדרת הדרמה שיצרה קרן מרגלית "פלפלים צהובים". בנוסף באותה השנה שיחק בתפקיד אורח ב"החיים זה לא הכל" בתפקיד אסף, חבר של דפנה. בשנת 2018 שיחק בתור דרי בן זוגה של הדס בסדרת הדרמה להעיר את הדב
במאי 2012 השתתף מרשק בסדרה הישראלית "נויורק", בה שיחק את ראובן, מאפיונר מנתניה. בשנת 2014 השתתף בסדרה "מועדון החנונים", בה גילם את דמותו של המוכר במזנון "משה משה". בנובמבר 2014 החל לשחק מרשק בסדרה חדשה של גיורא חמיצר "שכונה" בניקלודיאון למנוי HOT. באותה שנה שיחק בתוכנית "היהודים באים" בערוץ הראשון ובשעשועון הבידור "הכל הולך" בערוץ 2 לצד אליאנה תדהר, טל פרידמן, קרן מור, עוז זהבי ועוד.

קולנוע

מרשק שיחק בסרט "אל תתעסקו עם הזוהן" בתפקיד אחד הישראלים. ב-2012 גילם את כרמל בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק". ביולי 2014 עלה לאקרנים הסרט "שושנה חלוץ מרכזי", שם משחק מרשק בתפקיד מרכזי. באותה שנה שיחק בסרט "זינוק בעלייה", בבימויו של אורן שטרן ובהשתתפות איתי טיראן, שלמה בראבא, רומי אבולעפיה, רותם זיסמן כהן, עידית טפרסון, יוסף סוויד ומלי לוי.
מרשק היה פרזנטור בקמפיינים המונפשים של "בנק אגוד" ביחד עם מיקי גבע.

חיים אישיים

מרשק היה נשוי בעבר למיה דגן. בשנת 2014 פיתח זוגיות עם השחקנית נעמי לבוב שאותה הכיר במהלך הצילומים לתוכנית "הכל הולך". ב-9 בפברואר 2016 נולדה להם בת. בינואר 2018 פורסם כי השניים נפרדו.
גורילז

היסטוריה

היוצרים מאחורי גורילז דיימון אלברן וג'יימי האוולט התחברו יחד באפריל 1998. ההרכב תחילה נקרא בשם "גורילה" והשיר הראשון שהוקלט היה "Ghost Train" בשנת 1999. לאחר מכן יצא הסינגל "Rock The House".
המיני-אלבום הראשון של הלהקה היה "Tommorow Comes Today" בשנת 2000, ובעקבותיו שמה של הלהקה והאלבום עבר מפה לאוזן בסצנת המוזיקה המחתרתית בבריטניה. הלהקה הוציאה פרומואים שבהם התגלתה ההיסטוריה הבדיונית של הלהקה המצוירת והערפול סביב הלהקה גדל ותרם להצלחתה. 
האתר הרשמי של הלהקה הוא הבית הבדיוני של הלהקה. בתוכו ניתן לסייר בחדרי כל חברי הלהקה, חדר ההקלטות ואפילו המסדרונות וחדרי השירותים ניתנים לגישה. בכל חדר יש מעין בונוס, לדוגמה: הלובי כולל מערכת כלים של תקליטן שבהם המשתמש יכול ליצור מוזיקה בעצמו והקפיטריה מכילה פורום על הקיר. לכל חבר בלהקה יש מחשב אישי המכיל תמונות, דוגמיות מתוך שירים שונים, רשימת אתרים מועדפים ותיבות דואר אלקטרוני.
בגלל אופיו של האתר, אתר המעריצים הרשמי נוצר כדי לתפקד כאתר סטנדרטי יותר ללהקה של הלהקה - כולל בתוכו מידע, חדשות, דיסקוגרפיה ומועדי הופעות.
ביטן

תולדות היישוב

ביטן נזכרת לראשונה במאה ה-16, ובראשית המאה ה-17 הוקם בה מנזר. במהלך פשיטת האימפריה השוודית נהרסה העיירה.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום נפת סלונים של האימפריה הרוסית. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית נערך בסביבת העיירה קרב, והעיירה נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי ביטן

בין מלחמות העולם נמנו בביטן כ-1,200 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בעיירה פעלו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, לצד מוסדות חינוך דתיים. עם כניסת הצבא האדום לאזור בספטמבר 1939, הולאמו העסקים הפרטיים בה.
ב-28 ביוני 1941 נכבשה ביטן בידי הגרמנים, ומונה בה יודנרט. בתחילת אוגוסט 1941 הובאו לעיירה מגורשים יהודים מעיירות הסביבה, ובתקופה זו נרצחו בה שתי משפחות יהודיות. בהמשך החודש צוו יהודי העיירה לענוד טלאי צהוב.
בפברואר 1942 שולחו כ-180 יהודים מהעיירה לעבודות כפייה במחנה העבודה פוז'וויצ'ה. בתחילת יוני 1942 הועברו יהודי העיירה לגטו, בו שוכנו בצפיפות רבה. בתקופה זו פעל בגטו ארגון מחתרתי, אשר סייע ליהודים להימלט ממנו.
ב-25 ביולי 1942 בוצעה בגטו אקציה, בה נרצחו 840 מיושביו ליד הכפר זפולה (Zapole). בעקבות זאת, נמלטו מהגטו ליערות כ-500 יהודים, וחלקם הצטרפו לקבוצות פרטיזנים.
באוגוסט 1942 חוסל גטו ביטן, תוך רצח כל יושביו, למעט מספר בעלי מקצוע, אשר נרצחו כחודש לאחר מכן.
סיימון ניל

ביפי קליירו

ניל הקים את להקת ביפי קליירו בשנת 1995, בגיל 15, עם חברו בן ג'ונסטון, ובהמשך הצטרף אחיו של ג'ונסטון, ג'יימס ג'ונסטון. תחילה נקראה הלהקה "Screwfish". ב-1996 עברו חברי הלהקה לגלאזגו, שם למד ניל אלקטרוניקה במוזיקה באוניברסיטת גלאזגו. בשנת 2000 הופיעה הלהקה בפסטיבל "T in the Park" ללהקות צעירות, ונציגים מחברת התקליטים "Beggars Banquet" התרשמו ממנה והחתימו את חבריה על חוזה הקלטות ראשון.
ביפי קליירו הוציאה מאז שישה אלבומים. חבריה חתמו בהמשך על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הגדולה "Roadrunner Records", והלהקה הופיעה ברחבי העולם. אלבומם החמישי, "Only Revolutions", שיצא ב-2009, הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי והיה מועמד לפרס מרקיורי.
ניל ציין שהליריקה של הלהקה לעיתים מגיעה ממשפטים אשר הוא משרבט בספרון שיושב ליד מיטתו.

Marmaduke Duke

ניל מנגן כיום גם בלהקת "Marmaduke Duke" מעיר הולדתו, תחת הכינוי "האטמוספירה" ("The Atmosphere"). אלבומם הראשון, "The Magnificent Duke", יצא ב-2005. אלבומם השני, "Duke Pandemonium", יצא ב-2009 וזכה להצלחה והגיע למקום ה-14 במצעד האלבומים הבריטי.

חיים אישיים

ניל מתגורר בעיירה אייר (Ayr) שבדרום סקוטלנד, עם אשתו פרנססקה פיירוני (Francesca Pieroni), מורה לאנגלית. הזוג נישא ב-5 בינואר 2008. קעקוע על חזהו של ניל אשר אומר "God Only Knows What I’d Be Without You" מתייחס למילים משיר של הביץ' בויז המוקדשות לאשתו. זה היה השיר הראשון שהם רקדו לצליליו.
סמוך-קום

מקור

על פי מילון אוקספורד, התרגיל נקרא על שם רופא אמריקאי בשם Royal Huddleston Burpee שפיתח בשנת 1939 מבחן כושר בשם "מבחן סמוך-קום" המבוסס על תרגיל זה. הוא קיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1940. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בעיקרה דרך מהירה ופשוטה להעריך כושר גופני באמצעות תרגיל ה"סמוך-קום". התרגיל המקורי של ברפי היה פשוט יותר, ולא כלל שכיבת סמיכה וקפיצה למעלה.
התרגיל הפך לפופולרי בשנת 1942 לאחר שצבא ארצות הברית אימץ אותו על מנת להעריך את רמת הכושר של המתגייסים, לקראת כניסת הכוח האמריקאי למלחמת העולם השנייה. הבדיקה הייתה מורכבת מסדרת תרגילים המבוצעים ברצף מהיר, ונועדה לתת הערכה מהירה של זריזות, קואורדינציה וכוח.

שיאי עולם

ב-17 במאי 2014 שבר קמרון דורן בגרינווד (קרוליינה הדרומית) שני שיאי עולם במספר החזרות של תרגיל "סמוך-קום" ללא שכיבת סמיכה: הוא ביצע 5,657 חזרות ב-12 שעות, ו-10,105 חזרות ב-24 שעות.
ב-21 באוקטובר 2013 שבר לויד ווימה בפורטלנד (אורגון) שיא עולם במספר החזרות של תרגיל "סמוך-קום" עם שכיבת סמיכה: הוא ביצע 9,480 חזרות ב-72 שעות.
ב-23 ביולי 2018 שבר צ'ארלי גארד בטזמניה שיא עולם של 851 תרגילי "סמוך-קום" בשעה אחת.
ישראל אדלסון

ילדות

אדלסון נולד בסנקט פטרבורג, ברית המועצות לשעבר, למשפחה יהודית. אביו, שמשון אדלסון, היה חזן בית הכנסת הגדול בסנקט פטרבורג (באותם ימים לנינגרד). בגיל 5 החל ללמוד כינור, ושנתיים לאחר מכן גם פסנתר. בגיל 15 עלה עם אימו לישראל והמשיך את לימודיו בבית הספר התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן באקדמיה עצמה.

קריירה

זמן קצר לאחר סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה, יצא אדלסון להתמחות בניצוח ובהלחנה בזלצבורג, וינה, רומא, שטוטגרט ולונדון. כמה שנים לאחר מכן הוא התקבל לקורס למנצחים צעירים בטנגלווד שליד בוסטון, שם הוא פגש את המלחין והמנצח לאונרד ברנשטיין. בין השניים נרקם קשר חם, ובהמשך זומן אדלסון להיות עוזרו של ברנשטיין בכמה פרויקטים של ניצוח ברחבי ארצות הברית. לאחר מכן הוא פצח בקריירת ניצוח עצמאית, ובין השאר ניצח (לא באופן קבוע) על תזמורת רשות השידור הבריטית, על הפילהרמונית הבלטית Baltic Philharmonic Orchestra בווינה, על התזמורת הסימפונית חיפה, על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, על התזמורת הסימפונית ירושלים, על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, על התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער ועוד. 
לקראת סוף שנות ה-30 לחייו החל אדלסון בתהליך חזרה בתשובה, והתקרב לחסידות חב"ד. הוא שב לארץ, התחתן ונולדו לו ארבעה ילדים. בתקופה זו עסק אדלסון יותר ויותר במוזיקה יהודית, בעיקר חסידית, ועבד עם אמנים שונים כמעבד וכמפיק. הוא גם הוציא מספר אלבומים. בין השאר לימד מוזיקה בישיבת כינור דוד, שם ניסה לשלב בין המוזיקה הקלאסית ליהודית. בשנת 2000 התגרש אדלסון, ושנה לאחר מכן נישא בשנית ועזב את ישראל. כיום הוא מתגורר בקהילת חב"ד בקראון הייטס שבניו יורק ומוסיף ללמד מוזיקה ולהוציא אלבומים.
כלבם של בני בסקרוויל (מיני-סדרה)

הפקה

הפקה זו של "כלבם של בני בסקרוויל" מאת דויל היא העיבוד השני לסדרת טלוויזיה של ה-BBC. הקודם היה מיני-סדרה בשני חלקים משנת 1968 בכיכובו של פיטר קושינג. הגרסה מ-1982 היא חלק מסדרת דרמות תקופתיות בשם "Sunday Classics" של עיבודים ספרותיים שהפיקו ה-BBC.
בסדרה התאחדו השחקן טום בייקר והמפיק בארי לטס שעבדו קודם לכן יחד בסדרה "דוקטור הו". המיני-סדרה שודרה ב-4 חלקים ב-1982. ב-1977 כאשר בייקר גילם את הדוקטור הרביעי הוא הופיע במיני-סדרה בשם "The Talons of Weng-Chiang" שבה הדוקטור היה לבוש בבגדיו של שרלוק הולמס כולל הכובע האופייני שלו.
טרנס ריגבי שגילם בגרסה זו את דמותו של ד"ר ווטסון, שיחק ב-1983 בתפקיד המפקח לייטון בסרט הטלוויזיה "חותם הארבעה" בכיכובו של איאן ריצ'רדסון בדמות שרלוק הולמס.
המיני-סדרה צולמה באולפני ה-BBC בברמינגהאם וצילומי החוץ נערכו בדארטמור.

קבלה

תגובות הצופים היו חלוקות, ולא השתפרו בחלוף זמן. בייקר עצמו העריך את הופעתו ככישלון. הדיילי טלגרף תיאר את העיבוד כ"הסתכלות מסורתית על ההרפתקה הידועה ביותר של הולמס", ועל בייקר נכתב ש"אולי עדיף שהוא היה נשאר בטארדיס". עיתון האינדפנדנט כתב ביקורת אוהדת יותר ותיאר את בייקר כ"הולמס גדול מהחיים".

DVD

המיני-סדרה יצאה לאור באוסטרליה ב-20 באוגוסט 2014 על ידי Madman Entertainment. התוספות ב-DVD כוללות הערות מאת טום בייקר.
ליאור ורוצלבסקי

לימודי המשחק

ליאור ורוצלבסקי התחילה את לימודי המשחק כבוגרת במגמת מוזיקה בתיכון בליך שברמת גן, שם למדה בין השנים 1999 ל-2002.
בשנת 2004 התחילה את לימודיה בבית הספר לאומניות הבמה "בית צבי", שם סיימה את לימודיה בשנת 2007.
בשנת 2008 הייתה סטודנטית באוניברסיטת תל אביב.

לימודי ההכשרה המוזיקלית

ב-1993 התחילה ורוצלבסקי לימודי נגינה על קלידים ופסנתר בקונסרבטוריון רמת-גן, וסיימה את לימודיה בשנת 2000.
בשנת 1999 החלה בלימודי פיתוח קול ולימודי פיתוח שמיעה, וסיימה אותם בשנת 2006.      

תיאטרון

בשנת 2008 שיחקה בקברט מוזיקלי "איש הרוח, הזונה והליצן" בתפקיד הזונה בתיאטרון קאמרי (קפה תיאטרון).
בשנת 2009 שיחקה במחזמר לילדים "עלי באבא וארבעים השודדים", בתפקיד אשת עלי באבא.
בשנת 2010 שיחקה בהצגה "ציפור הנפש" בתיאטרון המדיטק. 
ורוצלבסקי שיחקה גם ב "פסק זמן" שהופיע בפסטיבל תיאטרון רחוב בינלאומי בבת ים ובפסטיבל עכו ופרויקט "צליל ראשון" לילדים.
בשנים 2006 עד 2008 שיחקה בבית הצבי בהצגות "כישרונות ומעריצים" בתפקיד אלכסנדרה נייגינה, "מגנוליות מפלדה" בתפקיד שלבי, "אגנס של אלוהים" בתפקיד ד"ר מרתה ליוונגסטון, "הנשים" בתפקיד מרי היינס, "שירת הלוויתן" בתפקיד קרוליין ו"טומי תם" בתפקיד המשרתת.

כעיתונאית

את דרכה העיתונאית החלה את בתוכנית הבוקר "אורלי וגיא" בערוץ 10 כתחקירנית וכמגישת פינות שבועיות בנושאי צרכנות ותרבות.
ב-2016 הצטרפה לחדשות 10, שם מונתה לרכזת כתבים ובהמשך לרכזת מערכת "ברקוד".
ב-2017 הצטרפה לצוות המבזקנים של חדשות עשר והחלה לערוך ולהגיש מבזקי טלוויזיה.
רמז צץ

רֶמֶז־צָץ (באנגלית: tooltip או infotip) הוא עצם גרפי נפוץ בממשקי משתמש גרפיים. כאשר משתמש מזיז את הסמן (לרוב הסמן של עכבר המחשב) מעל לעצם מסוים בעמוד, מבלי ללחוץ עליו, מופיע רמז־צץ - "תיבה מרחפת" קטנה ובה מידע אודות העצם שמעליו הסמן.

היסטוריה

שימוש שהיה נפוץ בתוכנות ישנות הוא הצגת תיאור העצם בסרגל המצב, סוג זה של הצגת מידע אינו מכונה רמז־צץ. מערכת נוספת שהציגה תיאור אודות עצמים היא Mac OS, בגרסאות ישנות של המערכת ניתן להבחין בבלון עזרה כאשר הסמן זז מעל אחד העצמים. מיקרוסופט הייתה הראשונה שאימצה כינוי לאלמנט: "ScreenTip" והשתמשה בו במסמכי קצה. 

מטרתו העיקרית של רמז־צץ היא העברת מידע שתועיל בהבנת הממשק בין פעולת מעבר הסמן לפעולת הלחיצה על הכפתור.

דוגמאות

רמז־צץ מופיע בעיקר בעמודי אינטרנט, רוב דפדפני האינטרנט כיום מציגים את המאפיין title באלמנטים של HTML כרמז־צץ כאשר משתמש מניח את סמן העכבר על עצם מסוים בעמוד; בדפדפן נתמך אפשר להניח את הסמן על תמונות או קישורים בוויקיפדיה ולהיווכח בנוכחות הרמז הצץ. ישנם דפדפנים כמו אינטרנט אקספלורר (עד גרסה 7) שמזהים אם מאפיין ה-title ריק ואז מציגים את מאפיין ה-alt כרמז־צץ.

משמעות השם

המונח רמז־צץ הגיע מגרסאות ישנות של תוכנות מיקרוסופט] (כמו Word 95) שכללו סרגל עצמים (או סמלילים/כפתורים) כאשר בעת מעבר הסמן על אחד מהעצמים - הופיע תיאורו הפונקציונאלי של הכפתור. בשנים האחרונות עקב העלייה במודעות לחווית המשתמש ולאתרים נגישים, רוב אתרי האינטרנט מכילים רמז־צץ.
איי קמפבל

האי קמפבל

האי קמפבל (Campbell Island; מאורית Motu Ihupuku) הוא האי העיקרי בקבוצה, ושטחו 115 קמ"ר. האי הררי וחלקו הדרומי נישא לגובה של יותר מ-500 מטר. בצדו המזרחי של האי חודר לשטחו הפיורד העמוק "פרסווירנס הרבור" (Perseverance Harbour) שכמעט ומחלק אותו לשתיים.
האי התגלה ב-4 בינואר 1810 והיה ליעדם של ציידי הטורפים הימיים שכמעט וכילו את כל אוכלוסייתם. במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה תחנת משמר החופים הניו זילנדי באי, ולאחר המלחמה היא הפכה לתחנה מטאורולוגית. זו אוישה עד שנת 1995, כאשר הוחלפה בתחנה אוטומטית, ומאז האי אינו מיושב, ומבקרים בו בעיקר חוקרים.
בשנת 2001 טוהר האי ממין של חולדה (חולדת חוף Rattus norvegicus) אשר פשטה בו מאז שהובאה אליו כמעט 200 שנים קודם לכן. הצלחת המבצע שנחשב לגדול מסוגו בהיסטוריה אושרה בשנת 2003, ומאז חלה התאוששות בצמחייה ובקרב בעלי החיים באי. האי ידוע בעשבי הענק (Megaherb) שבו, פרחי בר רב-שנתיים גדולים, המתאפיינים בעלים ענקיים ובפריחה צבעונית במיוחד.
החרב בעלת שלושת הלהבים

החרב בעלת שלושת הלהבים הוא הכינוי של חוליית ההתקפה האמריקאית שכיכבה בגביע העולם לכדורגל נשים שנערך ב-1991 בסין. חוליית ההתקפה, שהייתה חלק ממערך 4-3-3 שקבע המאמן אנסון דוראנס, כללה שלוש שחקניות: מישל אקרס כחלוצה מרכזית (Centre-forward) ואת אפריל היינריקס וקארין ג'נינגס כקיצוניות (Winger).

הקמה והזכייה בגביע העולם

המשחק הבינלאומי הראשון של השלישייה נערך במינסוטה ב-7 ביולי 1987, במפגש ידידות נגד נבחרת קנדה. בשנים הראשונות שלהן יחדיו לא הצליחו השחקניות ליצור רושם מיוחד, כשהסיבה העיקרית לכך הייתה היעדרותה הממושכת של אקרס בעקבות זעזוע מוח שספגה בטורניר ההכנה של פיפ"א ב-1988. שנתיים לאחר מכן, חזרה אקרס לכושר משחק והשילוב בין השלוש צבר תאוצה. ב-25 ביולי 1990, בניצחון 0-4 על נורווגיה, כבשו שלושתן לראשונה באותו משחק. באותה שנה, הן אף היו אחראיות ל-18 שערים מתוך ה-26 שכבשה ארצות הברית בשישה משחקים.
במשחקי גביע הזהב שנערכו באפריל 1991 ושימשו כטורניר המוקדמות לגביע העולם, כבשה הנבחרת האמריקאית 49 שערים בחמישה משחקים בלבד, כאשר לרוב השערים הייתה אחראית השלישייה ההתקפית. במשחק הגמר גברו האמריקאיות 0-5 על קנדה, וארצות הברית העפילה כנציגה היחידה של CONCACAF לטורניר הגמר של גביע העולם.
בשלב הבתים הוגרלה ארצות הברית ביחד עם שוודיה, ברזיל ויפן. במשחק הראשון ניצחו האמריקאיות 2-3 את השוודיות, במשחק בו קארין ג'נינגס כבשה צמד. במשחק השני הן כבר הביסו 0-5 את ברזיל (צמד להיינריקס ושער אחד לאקרס וג'נינגס) ובמשחק השלישי גברו 0-3 על יפן, כאשר אקרס כובשת את שני השערים הראשונים. משחק רבע הגמר נגד טאיוואן היה תצוגה אישית של אקרס, בו היא כבשה חמישה שערים (שיא לשחקנית במשחק גביע העולם). בחצי הגמר גברה ארצות הברית 2-5 על גרמניה, במשחק בו ג'נינגס כבשה שלושער והיינריקס צמד. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 את נורווגיה וזכתה בטורניר. אקרס כבשה את שני השערים בגמר וסיימה כמלכת השערים של הטורניר, כשלזכותה עשרה כיבושים. בנוסף, היא קטפה את פרס "כדור הכסף", המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל. היינריקס, ששימשה כקפטנית הנבחרת, זכתה להיות הכדורגלנית הראשונה שמניפה את גביע העולם לנשים. ג'נינגס, שסיימה עם שישה שערים בטורניר, נבחרה לשחקנית המצטיינת. השלישייה הייתה אחראית ל-20 שערים מתוך ה-25 שכבשו האמריקאיות בזמן הטורניר, ובמהלכו הן זכו לכינוי "החרב בעלת שלושת הלהבים" מצד התקשורת הסינית.

פירוק השלישייה

אחרי השיא בגביע העולם, לא חזרה השלישייה לשתף פעולה. אפריל היינריקס נאלצה לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה בברך, כשלזכותה 35 שערים ב-46 משחקי נבחרת. בשנת 2000 היא חזרה לנבחרת ארצות הברית, אך הפעם כמאמנת ראשית, ושימשה בתפקיד זה עד 2005. עם פרישתה של היינריקס, החליט המאמן דוראנס, להעביר את מיה האם לחוד ההתקפה וליצור שלישייה התקפית חדשה. מהר מאוד הפכה האם לכוכבת החדשה של הכדורגל האמריקאי, ובהמשך הפכה לכדורגלנית עם הכי הרבה שערים בינלאומיים - 158.
ג'נינגס המשיכה לשחק עד אחרי אולימפיאדת אטלנטה ב-1996, בה כבר שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה, ולאחר מכן הודיעה על פרישה. בתשע שנים בנבחרת ארצות הברית היא כבשה 53 שערים ב-117 הופעות. השריד האחרון של "החרב בעלת שלושת הלהבים" - מישל אקרס, המשיכה לשחק עד שנת 2000. בזמן הזה, הספיקה אקרס לזכות בפעם השנייה בגביע העולם (1999), בשתי מדליות אולימפיות והתבססה כאחת הכדורגלניות הטובות ביותר אי פעם. היא סיימה את הקריירה שלה עם 105 שערים ו-37 בישולים ב-153 משחקי נבחרת.