google/wiki40b huggingface dataset:
בן ארזה

בן ארזה (או בן ארזא) היה הממונה על הצלצל והמנצח על נגינת הלויים בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.

תפקידו

בן ארזה היה ממונה על כל הלוויים שהיו מנגנים בכלי נגינה בבית המקדש בשעת הקרבת קרבן התמיד, וכן בזמנים מיוחדים כמו בעת ניסוך היין, ניסוך המים, הקרבת קרבן פסח, הקרבת עולות ציבור, הבאת ביכורים.
עיקר שירת הלוויים הייתה נעשית בפה, והיא הייתה מלווה בשלושה סוגי כלי שיר: כינורות, מהם ניגנו לכל הפחות תשעה כינורות, וניתן להוסיף מהם ללא הגבלה; נבלים, מהם אין פוחתים משני נבלים, ולא מוסיפים יותר משישה; וצלצל יחידי, שבו היה מנגן בן ארזה עצמו. לא היה ניתן להוסיף ולנגן בצלצלים נוספים, כיוון שקולם חזק ורועם, ואם היו רבים מהם לא היו נשמעים קולותיהם של הכלים האחרים, וההרמוניה תופר, ואף השירה בפה לא תישמע. מלבד כלים אלו, בשנים עשר הימים שבהם היו הלוויים אומרים את ההלל בבית המקדש, היו מוסיפים לליווי שירתם גם חלילים (אבובים), מהם היו לכל הפחות שניים ולכל היותר תריסר. בנוסף, בעת הקרבת קרבן התמיד היו הכהנים תוקעים בחצוצרות.
על כל תיזמור כלי הנגינה היה ממונה בן ארזה, לצד הוגרס בן לוי שהיה מנצח על השירה שבפה. במסגרת תפקידו היה בן ארזה, שהיה "גדול שבמשוררים, ובקי להקיש בצלצל", אחראי לסמן ללוויים מתי לפתוח בשירתם, דבר שהיה נעשה באמצעות הקשה עזה בצלצל גדול - כלי הקשה שהופקו ממנו קולות דומים למצלתיים, ונזכר כבר במקרא. כשהיו הלוויים פותחים בנגינתם היה בן ארזה מסדרם ומפקח על נגינתם, בעוד שהוא עצמו מלווה אותם בנגינת הצלצל היחיד.
בכך היה בן ארזה מסיים את תהליך הקרבת קרבן תמיד של שחר, כפי שמתואר במשנה במסכת תמיד:
"באו ועמדו אצל בן ארזא, אחד מימינו ואחד משמאלו. שחה [הכהן הגדול] לנסך, והניף הסגן בסודרין, והקיש בן ארזא בצלצל, ודברו הלוויים בשיר."
הנפת הסודרים שימשה אות לבן ארזה שעליו להקיש בצלצלו הגדול, ועם ההקשה היו הלוויים פותחים בשירתם, המלווה את הקרבת התמיד.
תפקיד זה של בן ארזה נזכר גם בפיוט "תפילה תיקח תחינה תבחר" של רבי מאיר שליח ציבור (מחבר האַקְדָמוּת), הנאמר בסליחות לערב ראש השנה בנוסח אשכנז, ובו מתואר כיצד "מְחַצְצְרִים בׇּאִים עֲמָד לוֹ אֵצֶל בֶּן אַרְזָה, צְרֵדָה מַקִּיש לְשֵׁמַע צֶּלְצַל".

תיאורו כממונה

המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם בן ארזה:
אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקנין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש.
— משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א'
ג'נגג'ואו

דפוסי האקלים

הטמפרטורה השנתית הממוצעת בג'נגג'ואו היא 14.73 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה היומית הממוצעת נעה בין 0.5 מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-27.1 מעלות צלזיוס בחודשי יולי.
כמות המשקעים השנתית בעיר היא כ-630 מ"מ.
ליאוניד קובל

ליאוניד קובל (ברוסית: Леонид Иванович Куббель)‏ (דצמבר 1891 - 18 באפריל 1942) שחמטאי רוסי ומחבר בעיות וסיומים.  
קובל היה אחיהם של יבגניי קובל וארויד קובל. הוא חיבר למעלה מ-1500 אטיודים ובעיות, רבות מהן זכו לפרס ראשון בשל יופין הרב והתפיסה המקורית שהפגין. קובל נחשב על ידי רבים כגדול מחברי האטיודים בשחמט. בהשכלתו היה מהנדס כימיה.
קובל ושני אחיו יבגניי קובל וארויד קובל היו שחמטאים. ארויד היה שחקן חזק מאוד ששיחק בארבע האליפויות הראשונות של ברית המועצות, ויבגניי היה מחבר סיומים אף הוא.
הן ליאוניד והן יבגניי מתו ברעב בשנת 1942, בעת המצור על לנינגרד, ארויד מת בשנת 1938 כתוצאה מדלקת בכליות בגולאג סובייטי. (לפי גרסה אחרת הוצא להורג על ידי המשטרה הסובייטית החשאית).
מערת רהב

מערת רהב היא המערה (ה"הוטה") העמוקה ביותר בישראל, נכון לשנת 2017. עומק המערה הוא 188 מטרים.
המערה התגלתה בקיץ 2014 על ידי תושב מושב שתולה, במסגרת פריצת שביל מטיילים באזור ("שביל החורש שתולה").
המערה מגודרת, והכניסה אליה מסוכנת מאוד.
יצחק קרליץ

הרב יצחק קרליץ (מכונה: ר' איצ'לה קוסובר; 1880 לערך - 1942) היה רב בקוסובה, שנודע בצדיקותו ופרישותו. אחיו של החזון איש.

קורותיו

נולד בקוסובה לרב שמריהו יוסף קרליץ, רב העיירה. מקטנותו התנהג בפרישות. נשא את קיילה, בתו של הרב ראובן, אב"ד נרבה שליד ביאליסטוק. לאחר נישואיו המשיך לנהוג בפרישות והסתגפות. לאחר כמה שנים שב לקוסובה והתגורר בסמוך לאביו.
לאחר פטירת אביו סירב לקבל על עצמו את הרבנות והוא מסר אותה לגיסו הרב אבא סוויאטיצקי. הוא עצמו המשיך להתגורר בקוסובה והיה האישיות התורנית המרכזית בקוסובה ובסביבתה. כשנודע לאחיו החזון איש כי הוא משתוקק לעלות לארץ ישראל, הוא מנע זאת ממנו בטענה כי הרוחניות של קוסובה תלויה בו. לאחר מלחמת העולם הראשונה ייסד ישיבה בקוסובה לבני המקום ועמד בראשה.
אף על פי שכל ימיו ברח מן הרבנות, בשנות ה-30 הוא ניאות לקבל עליו את הרבנות בלכוביץ, לאחר שרבה הקודם של העיירה, אחיו הרב מאיר קרליץ, עלה לארץ ישראל. יוזם הרעיון היה הרב חיים עוזר גרודזנסקי, ששמע על העוני והמחסור ששררו בביתו של הרב איצ'לה קרליץ. אולם בסופו של דבר החליט הרב קרליץ לא לנטוש את בני קוסובה וויתר על הרבנות בלכוביץ.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה סירב להיענות להצעה להציל את עצמו ואת בני משפחתו ונשאר בעיירה עם בני קהילתו. בשנת תש"ב (1942), בעת שעמד בתפילה בביתו ביום שבת, נורה למוות על ידי חיילים נאצים. גופתו נאספה על ידי אנשי העיירה שברחו וניצלו והיא הובאה לקבר ישראל. יחד איתו נהרגו אשתו ובתו והם נקברו בקבר משותף.
אתה לי ארץ (שיר)

מעמד לאומי

במרוצת השנים הפך "אתה לי ארץ" לאחד מסמליה של ירדנה ארזי. הוא בוצע במהלך הופעתה בפני קהל של אלפי יהודים ברוסיה במסגרת משלחת רשמית ראשונה של ראש ממשלה ישראלי לרוסיה בשנת 1994, אליה הוזמנה ארזי על ידי ראש הממשלה יצחק רבין. לימים בוצע השיר גם בטקס האזכרה הרשמי שערכה מפלגת העבודה לרבין שבוע לאחר הרצח.
בשנת 2008 פרסם העיתון ידיעות אחרונות סקר מיוחד של מינה צמח לקראת חגיגות ה-60 למדינת ישראל ובו נבחר "אתה לי ארץ" כאחד מחמשת ההמנונים הישראלים של כל הזמנים.
בשנת 2018 נבחר השיר במשאל חברת החדשות לרגל שנת ה-70 לישראל כשיר האהוב בכל הזמניםכשהוא גובר על קלאסיקות כמו עטור מצחך וירושלים של זהב. לאור הבחירה, הוקלט השיר מחדש בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעיבוד וניצוח של ירון גוטפריד. במקביל נבחר השיר למקום הראשון גם במצעד השירים האהובים של ערוץ 20 ובמצעד שירי הארץ של רשת ג' וזכה לעיבוד מחודש גם על ידי שלישיית "בל סונו" מרוסיה שהגיעה לסיבוב הופעות בישראל.
ארומנים

ארומנים (נקראים גם: מקדו-רומנים וכן צִינְצָרִים; הארומנים קוראים לעצמם Armãnji, Rrãmãnji) הם קבוצה אתנית הנפוצה בדרום הבלקן, בעיקר באזור צפון יוון, אלבניה, מקדוניה ובולגריה. קיימת גם קהילה גדולה של ארומנים בחבל דוברוג'ה שברומניה וחלק מן הרומנים מחשיבים את הארומנים כתת-קבוצה של העם הרומני. הארומנים הם הקבוצה השנייה בגודלה של ולאכים, אחרי הרומנים.
הארומנים מדברים ארומנית, שפה רומאנית קרובה לרומנית, ונחשבת לעיתים לניב שלה. לפני מלחמת העולם השנייה הקימה רומניה בבלקן רשת בתי ספר רומנים בשביל הארומנים. הארומנים שלמדו בבתי הספר האלה משוכנעים שהם רומנים, שאר הארומנים בבלקן לעיתים קרובות לא יודעים לענות על השאלה אם הם רומנים או לא. דובר רומנית ששומע את שפת הארומנים בדרום אלבניה לא מבין אותם או הוא מבין רק מעט מאוד.
בגלל שורשי השפה הדומים, שמקורם בתקופות שבהן היה שימוש בשפה הלטינית, מעריכים היסטוריונים כי החיבור עם השפה הרומנית נקטע בין המאות ה-7 וה-9, אחרי שכבר עוצבו מאפייני השפות הבלקנו-רומאניות.
דינמיקה (מכניקה)

פתרון בעיות דינמיות

בפתרון בעיות דינמיות (לפי המכניקה הקלאסית) יש להבדיל בין גוף נקודתי, מערכת חלקיקים וגוף קשיח (בבעיות גוף קשיח יש להתחשב במומנט התמד). בהתאם לאילוצים, ניתן לנסח לבעיה משוואות קינמטיות המתארות קשרים (קשר מרחב-זמן) בין מיקום, מהירות ותאוצה בזמן (בין אם מדובר בתנועה קווית, זוויתית או כללית).
כמו כן, ניתן לנסח משוואות קינטיות: משוואות ניוטון-אוילר (הראשונה מתארת את הקשר בין סך הכוחות לתאוצה קווית, והשנייה מתארת את הקשר בין סך המומנטים לתאוצה זוויתית), משוואות שימור אנרגיה, שימור תנע קווי או שימור תנע זוויתי.
שימור אנרגיה מתקיים בהיעדר כוחות לא משמרים (בפשטות: כאשר לא מתבצעת עבודה), אחרת, יש לכלול את עבודות הכוחות הלא משמרים במשוואת שימור האנרגיה. שימור תנע קווי מתקיים בהיעדר כוחות-כאשר בכיוון מסוים שקול הכוחות שווה לאפס, בכיוון זה מתקיים שימור תנע קווי. שימור תנע זוויתי מתקיים בהיעדר מומנטים-בדומה לשימור תנע קווי, ניתן להגדיר שימור תנע זוויתי בכיוון מוגדר.

דוגמה: מכונת אטווד

במכונת אטווד, שני גופים בעלי מסות שונות, m₁ ו-m₂ קשורים בחוט בעל מסה זניחה משני צדי גלגלת. בלי הגבלת הכלליות, נניח כי m₁>m₂, ולכן m₁ תאיץ מטה ו־m₂ תאיץ מעלה (באותה תאוצה).
הדרבי של סנקט פטרבורג

רקע

היריבות הגדולה בין דינמו לבין זניט נובעת מהזיהוי הפוליטי של אוהדי הקבוצות ובעיקר מהשתייכות מייסדי הקבוצות.
דינמו סנקט פטרבורג הוקמה באפריל 1922 על ידי אנשי הסניף המקומי של שירות הביטחון והמשטרה ומאז דינמו הייתה מזוהה עם זרועות הביטחון ואכיפת החוק. שזכו לסלידה וביקורת רבה מצד התושבים, בעיקר בשל הטיהורים הגדולים. 
זניט הוקמה על ידי עובדי מפעל מקומי לתעשייה אווירית במאי 1925 ובמשך שנים רבות הייתה מזוהה עם העם ונחשבה לקבוצה אהודה מאוד ולאחת מקבוצות הכדורגל הגדולות בעיר, אף שלא זכתה להצלחה משמעותית במרבית התקופה הסובייטית, אלה באו רק עם התפרקות ברית המועצות וביתר שאת לאחר התפרקות ברית המועצות.
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, נחשבת זניט לקבוצה האהודה ביותר בעיר ומעמדה גדל עם התחזקות הקבוצה, בעוד מעמדה של דינמו הלך ופחת.

היסטוריה

המשחק הראשון בין הקבוצות נערך בתקופה שהעיר עוד נקראה לנינגרד, באוקטובר 1938 במסגרת ליגת העל הסובייטית בכדורגל. שבועיים לאחר מכן נערך משחק גומלין.
אחד ממשחקי הדרבי המתוחים ביותר היה המשחק שנערך באצטדיון לנין ב-3 בנובמבר 1938, בו זניט (שנקראה אז סטאלינץ) גברה על דינמו בתוצאה 4:3 במשחק שסימל יותר מכל את היריבות העירונית. 
מרבית המפגשים בין הקבוצות נערכו בשנים 1938–1963, כששתי הקבוצות מתמודדות בליגת העל הסובייטית.
ב-25 ביוני 1940 נפגשו דינמו וזניט למשחק ליגה במסגרת במחזור ה-10. באותו הזמן הייתה דינמו הקבוצה המועדפת יותר וניצבה בראשות טבלת הליגה, בעוד זניט הייתה בתחתית טבלת האליפות. המשחק המתוח הסתיים לבסוף בניצחון דינמו בתוצאה 2:1.
ב-13 באוגוסט 1946 זניט ניצבה במקום ה-11 בטבלה בעוד דינמו ניצבת במקום החמישי. המפגש ביניהן הסתיים בניצחון זניט 3:2 שלאחריו זה דינמו לא הצליחה להתמקם בראשות טבלת האליפות. 
חמש שנים לאחר מכן, ב-7 במאי 1950 זניט ודינמו נפגשו שוב. הפעם זניט ניצבה בראשות הטבלה, 6 מחזורים לאחר פתיחת העונה, בעוד דינמו ניצבה במקום הרביעי אך המשחק הוכרע כבר בחצי השעה הראשונה, כשדינמו מבקיעה 3 שערים. המשחק הסתיים בתוצאה 4:0 והיה לניצחון הגדול ביותר בדרבי העירוני, במסגרת משחקי הליגה. כמה שבועות לאחר מכן, ב-30 במאי 1950, נערך משחק הגומלין באצטדיון קירוב, שנחנך באותו היום. המשחק נסתיים בשוויון 1:1.
בשנת 1963 דינמו נשרה לליגת המשנה הרוסית והדרבי בלנינגרד הסתיים והקבוצות לא נפגשו שוב במסגרת ליגה אלא במסגרת גביע ורק כעבור 30 שנה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, זניט פגשה את דינמו סנקט פטרבורג, במסגרת טורניר הגביע בעונת 1993/1994, במשחק שנערך ב-8 במאי 1993. זניט התמודדה אז בליגה הרוסית הראשונה ודינמו בליגה הרוסית השנייה. המשחק הסתיים בניצחון זניט בתוצאה 7:1.
הקבוצות נפגשו שוב ב-13 ביולי 2010 בשלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל, כשזניט גברה על יריבתה בתוצאה 3:1 והעפילה לשמינית גמר הגביע. 
7 שנים לאחר מכן, הקבוצות נפגשו שוב במסגרת שלב 16 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל 2017/2018 ב-21 בספטמבר 2017, במשחק שנערך באצטדיון סנקט פטרבורג ובו דינמו ניצחה בתוצאה 3-2 לאחר הארכה, במשחק מתוח מאוד והעפילה לשלב שמינית גמר הגביע. 
משחקים של דינמו נגד קבוצת הבת של זניט, זניט-2 סנקט פטרבורג נחשבו אף הם לדרבי סוער ודינמו פגשה אותה לראשונה במסגרת המחזור השני של ליגת המשנה, במשחק שנערך ביולי 2017 ובו דינמו גברה בתוצאה 1:0.
ג'ון ויליאם דרייפר

תולדות חייו

דרייפר נולד בסנט הלנס ליד ליברפול, מרזיסייד, בריטניה למשפחה מתודיסטית. הוא הוטבל לנצרות של ידי הכומר יעבץ בנטינג. ב-1829 החל ללמוד כימיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. ב-1931 נשא לאשה את אנטונינה קאהטנו דה פריירה פאיוה גרנדר (Antonia Coetana de Paiva Pereira Gardner) שהייתה בתו של רופאו האישי של קיסר ברזיל. באותה שנה מת אביו והמשפחה עקרה לוירג'יניה.
עם הגיעו לוירג'יניה הקים מעבדה כימית ופרסם מספר מאמרים מדעיים, בשנת 1836 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת פנסילבניה והחל ללמד בקולג' בווירג'יניה. ב-1839 מינה אותו נשיא אוניברסיטת ניו יורק, תאודור פרלינגהויסן (Theodore Frelinghuysen), לפרופסור לכימיה ובוטניקה ודרייפר עבר עם משפחתו לעיר. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטה עד 1881. ב-1840 התבקש על ידי פרלינגהויסן להשתתף בצוות ההקמה המצומצם של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה וראש המחלקה לכימיה בבית הספר. בין השנים 1850–1873 היה נשיא בית הספר לרפואה.

עבודתו

דרייפר פיתח במיוחד את תחום הפוטוכימיה, ב-1842 ניסח את החוק הראשון של הפוטוכימיה (חוק גרטהאוס-דרייפר, הקובע שרק אור שנבלע על ידי החומר יכול להביא לשינוי פוטוכימי). ב-1847 פרסם מאמר על תגליתו שכל הגופים המוצקים זוהרים (כלומר פולטים קרינה בתחום האור הנראה) עקב קרינת גוף שחור בטמפרטורה של 798 מעלות קלווין (525 מעלות צלזיוס), טמפרטורה הנקראת "נקודת דרייפר". ב-1846 פרסם ספר לימוד כימיה וב-1866 פרסם ספר לימוד לפיזיולוגיה, ב-1878 פרסם ספר תחת הכותרת "זכרונות מדעיים" (Scientific Memoirs) על קרינת אנרגיה.
בין השנים 1839–1840 שיפר את תהליכי פיתוח הדגרוטיפ (תהליך הצילום). בין היתר יצר סדרת תצלומים של אחותו, דורותי-קתרין, הנחשבים לדיוקן המצולם הראשון, זאת בזכות יכלתו לצמצם את זמן החשיפה הנדרש לצורך הפקת צילום ברור ל-65 שניות, אורך זמן בו אדם יכול להשאר דומם. ב-1840 הצליח להפיק את התמונה הראשונה של גרם שמיימי, כאשר הצליח לצלם את הירח מבעד לטלספקופ ולהפיק תמונה ברורה ומפורטת.
דרייפר היה מבין הראשונים שאימצו את רעיון הברירה הטבעית של צ'ארלס דרווין, הגן עליו בהרצאה באוקספורד כבר ב-30 במאי 1860 ואף אימץ אותו לתחומי הסוציולוגיה בגרסה של דרוויניזם חברתי. בשנת 1862 פרסם את ספרו ההיסטוריוגרפי, The History of the Intellectual Development of Europe, הרותם את השיטות והתפיסות של מדעי הטבע לחקר ההיסטוריה ומעלה על נס את התרומה האינטלקטואלית של האסלאם להתפתחות המדע באירופה. בשנת 1874 פרסם את ספרו הפופולרי ומעורר המחלוקת History of the Conflict between Religion and Science ("היסטוריה של הסכסוך בין דת ומדע") המבקש לשנות את הדרך בה כותבים וחושבים על היסטוריה של המדע בו תקף את העמדה הדתית, בעיקר זו המגולמת על ידי דוגמה של הכנסייה הקתולית, כלפי המדע. לדבריו "ההיסטוריה של המדע אינה אוסף של שיאים בדמות תגליות מבודדות אלא סיפור הסכסוך בין שני כוחות המתמודדים זה עם זה: הכוח המרחיב של השכל והתבונה האנושית מזה והכוח המצמצם של המסורת והאינטרסים מזה".
בין השנים 1867 ל-1870 פרסם שלושה כרכים של ספר אודות מלחמת האזרחים האמריקנית בשם History of the American Civil War.
ב-1867 התמנה לנשיא הראשון של האגודה האמריקנית לכימיה. ב-1877 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
החל מ-1976 נקראת תוכנית לימודים רב תחומית במדעי הרוח והחברה לתלמידי מוסמך באוניברסיטת ניו יורק "תוכנית דרייפר".
תחנת משנה

תחנת משנה (תחמ"ש) היא מתקן המהווה חלק מרשת החשמל.

תחנות משנה בישראל

בישראל משמשות תחנות המשנה להשנאה ממתח עליון (161 קילווולט) למתח גבוה (11/22/33 קילוולט, הגדרת המתחים בישראל שונה מהמקובל בעולם). תחנות המשנה מקושרות זו לזו על מנת להבטיח המשכיות של הרשת הארצית במקרה של תקלה. תחנת משנה תכיל בדרך כלל 4 שנאים ראשיים, מסדר 161 קילוולט, מסדר מתח גבוה וציוד נוסף להבטחת פעילותה התקינה של התחנה. בישראל קיימות מעל 180 תחנות השנאה, רובן בבעלות חברת החשמל (כ-30 תחנות הנן בבעלות פרטית), בהספק כולל של כ-17,000 מגה-ואט.

תחנות המשנה הגדולות בישראל נמצאות ברמת החייל (תחמ"ש "ירקון"), בצומת אשדוד (תחמ"ש "יבנה"), ובנשר (תחמ"ש "קישון").
תושב חוזר

תושב חוזר בכללי משרד הקליטה

תושב חוזר הוא אזרח ישראל מעל גיל 17 שעבר להתגורר מחוץ לישראל ושב למדינת ישראל לאחר שהות של שנתיים ויותר ולא ביקר בישראל יותר מארבעה חודשים בכל שנה במצטבר.
בית טאלי

היסטוריה

בית טאלי שלט אלפי שנים בארצות הנהר (נהרן) ושלטו על מספר בתים: בית פריי, בית מאליסטר, בית בלאקווד, בית בראקן ובתים נוספים. בית טאלי קיבל את השליטה בארצות הנהר בעקבות הדחתו של המלך האפור ששלט בהארנהול מבית גרייג'וי. 
בתחילת סדרת הספרים ראש בית טאלי היה לורד הוסטר טאלי ולו 3 ילדים: אדמור (שהיה היורש), קייטלין וליסה, אשתו מיניסה טאלי מבית וואנט נפטרה בעת לידתה של קייטלין. בעת המרד של רוברט באראת'און, בית טאלי תמך בו, לורד הוסטור חיתן את 2 בנותיו ללורדים החשובים: אדארד "נד" סטארק מבית סטארק וג'ון מבית ארין. במלחמת חמשת המלכים, לורד הוסטור תמך במלך הצפון רוב סטארק לאחר הוצאתו להורג של אביו אדארד. 
ג'ון ונד כבר מתים בספר הראשון ובנותיו של לורד הוסטור נשארות אלמנות, לורד הוסטור נפטר בספר השלישי ולורד אדמור קיבל את הטירה הגדולה נהרן. לאחר מספר ניצחונות של בית טאלי וסטארק, המלך רוב נתקל בקשיים פוליטיים והיה חייב לשדך את אדמור לרוסלין פריי, בתו של לורד וולדר פריי ששולט בטירה ששמה התאומים. במהלך החתונה וולדר פריי ביחד עם רוס בולטון הורגים את רוב סטארק ואימו, ואדמור טאלי  מושלך לצינוק. בית פריי מקבל את נהרן וקייטלין נרצחת בברוטליות על ידי בנו של וולדר פריי, הלורד החדש של ארצות הנהר. 
בעונה הרביעית ליסה הבת הנותרת להוסטר, מתחתנת עם פיטר בייליש בקן הנשרים. ימים אחדים לאחר חתונתם שולח פיטר את ליסה מעבר לדלת הירח וכך רוצח אותה לטובת הגנתה של סאנסה סטארק. רצח זה משאיר מכל בית טאלי רק את אדמור, כדי שימשיך את השושלת ויחזיר את רכושם.

מיקום

טאלי הוא אחד מהבתים הגדולים של שבע הממלכות, והוא הבית העיקרי בארצות הנהר (Riverlands). מקום מושבם המרכזי הוא בנהרן (Riverrun).

סמל

סמל הבית מציג פורל כסוף מזנק מעל פסים כחולים ואדומים מעוקלים

סיסמה

סיסמת הבית היא "משפחה, חובה, כבוד".
בקרת גודש מפורשת

בקרת גודש מפורשת (Explicit Congestion Notification; בראשי תיבות ECN) היא הרחבה ל-Internet Protocol ול-Transmission Control Protocol ומוגדר ב־RFC 3168 ‏(2001). ה-ECN מאפשר יידוע מקצה לקצה על גודש ברשת (Congestion) ללא איבוד חבילות מידע. ECN הוא יכולת אופציונלית שניתן להשתמש בה בין שני משתמשי קצה כאשר יש להם ולתשתית הרשת תמיכה בכך.
באופן מסורתי רשתות TCP/IP מיידעות על גודש ברשת באמצעות אובדן חבילות מידע. כאשר מופעל ECN בצורה מוצלחת, נתב התומך ב-ECN יכול לסמן גודש בפתיח חבילת המידע במקום לזרוק את החבילה. מקבל החבילה מידע את השולח על הגודש, שבעקבות זאת צריך להקטין את קצב שליחת המידע כאילו אבדה חבילת המידע. בעבר לא הייתה תמיכה מלאה בבקרת גודש מפורשת ברשתות, ולעיתים ציוד רשת היה מגיב בצורה שגויה לחבילות בהן היה סימון הגודש (ECN) למשל באמצעות איבוד החבילות המסומנות או שיבושן. על פי מדידות שנעשו ב-2015 בשרתים ברשת האינטרנט הכללית שעבורם הגדרת ECN מנעה חיבור רשת, פחת לפחות מ־1%.
תמיכה פסיבית בהרחבה קיימת במערכת ההפעלה אובונטו מאז גרסה 12.04, ובמערכת ההפעלה Windows Server מאז 2012. התמיכה הפסיבית באתרים הפופולריים עלתה מ-8.5% ב-2012 ליותר מ־70% במאי 2017.
סאסקי בסקוניה

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1959 כחלק מאגודת דפורטיבו וסקוניה. המועדון שיחק לראשונה בליגה הספרדית הבכירה, בעונת 1970/1971 וקודם לכן שיחק בליגות הנמוכות בספרד. המועדון תחילה נחשב למועדון חלש יחסית ותפס תאוצה רק בתחילת שנות ה-90 כשתפס מקום קבע בצמרת הספרדית.
בעשור הראשון של המאה ה-21 העפילה הקבוצה חמש פעמים לפיינל פור של היורוליג, מתוכן פעמיים העפילה לגמר.

שמות הקבוצה לאורך השנים

בסקוניה שינתה את שמה מספר רב של פעמים. להלן טבלה של שמות הקבוצה מהקמתה עד עונת 2017/2018:
חברים מקשיבים

חברים מקשיבים הוא מוקד לנוער דתי, המציע אוזן קשבת והכוונה ראשונית בנושאים מגוונים המעסיקים את בני הנוער מהמגזר הדתי על גווניו. עשרות אלפי בני נוער נחשפים בכל שנה לתכנים באתר האינטרנט, ובעיקר לשאלות ולתשובות בשלל נושאים רלוונטיים לנוער הדתי בגיל ההתבגרות, ובהם יחסים בין המינים, יחסים עם בני המשפחה וההורים, התמודדות עם מסגרות פורמליות ואחרות, הגשמה עצמית, צניעות, אמונה ועוד.

היסטוריה

אתר האינטרנט של חברים מקשיבים הוקם בשנת 2000 על ידי תלמידי ישיבת מרכז הרב בירושלים, ובעידודם של ראש הישיבה הרב אברהם שפירא, ורבנים נוספים ובהם רפי פוירשטיין, אלישע אבינר ודוד סתיו. בין המייסדים גם הרב יוני לביא, אז תלמיד בישיבת מרכז הרב, בהמשך מנהל הארגון, וכיום רב חברים מקשיבים.
בתחילה הוקדש למיזם חדר קטן בישיבת מרכז הרב, ובו מחשב, טלפון ובהמשך גם מכשיר פקס. בהדרגה התרחב מעגל השואלים ואיתו גם מגוון השאלות.  לאחר השנים הראשונות לייסודו, הפך אתר חברים מקשיבים לכתובת מוכרת להתלבטויות ושאלות של בני נוער דתיים, מסורתיים, ממגוון רחב של מגזרים וזרמים. גם מעגל המתנדבים התרחב וכלל לא רק בחורי ישיבה כבתחילה, אלא גם סטודנטים וסטודנטיות, אנשי ונשות חינוך, ואחרים. 
עד שנת 2010 השיבו מתנדבי המוקד ליותר מ 30,000 שאלות במוקד האינטרנט ובמוקד הטלפוני. כל שאלה המתפרסמת באתר זוכה בממוצע למאות צפיות של גולשים. 
פועל כארגון ללא מטרת רווח ובמשך מרבית שנות פעילותו לא זכה לתקצוב מסודר והתקיים הודות לתרומות מועטות, ולסיוע מישיבת מרכז הרב בעיקר בשנים הראשונות לפעילותו. בהמשך הדרך זכה הארגון לתמיכת מכון "ארץ חמדה" באמצעות מימון וקיום השתלמויות בין כותלי המכון.
החל משנת 2019 פועל "מוקד חברים מקשיבים" כתוכנית של OU ישראל, המפעילה מיזמים ותוכניות חברתיות בכל רחבי הארץ, בקרב בני נוער בפריפריה, ובמוסדות חינוך שונים.

פעילות

אפשר להפנות שאלות למוקד באמצעות אתר האינטרנט, ולקבל תשובה באמצעות הדוא"ל, אשר מתפרסמת גם באתר האינטרנט של המוקד. כשליש מהתשובות בכתב אינן מתפרסמות באתר, עקב בקשה מפורשת של השואל או משיקולי עריכה. חלק ניכר מהשאלות עוסק בנושאי התנהגות מינית וזוגיות, ובעיקר בעניין יחסים בין בנים ובנות בגיל העשרה בחברה הדתית, וכן התמודדות עם תכנים מיניים באינטרנט.
ערוץ נוסף בארגון הוא המוקד הטלפוני. אפשר לפנות אליו גם בעילום שם, והוא פועל בימים א-ה מהשעה תשע בערב ועד 11 בלילה. את המוקד מאיישים מתנדבים מנוסים שעברו הכשרה ייעודית, ועוברים באופן שוטף השתלמויות וסדנאות מקצועיות. באמצעות שיחת טלפון ניתן לקיים עם השואלים שיח מעמיק יותר, לברר לעומק מה מטריד אותם, ולהעניק מענה מיטבי לפנייתם. הארגון מפעיל עמוד פייסבוק עם שאלות ותשובות, מאמרים, ועוד.
בניגוד להתייעצות עם בני משפחה, מחנכים וחברים, אפשר לפנות לחברים מקשיבים באופן אנונימי, וכך להימנע ממבוכה ושיפוטיות של הסביבה הקרובה, ולקבל מענה אחראי, שקול ותומך. בכך הפך המוקד לכתובת חשובה בעיקר בנושאים רגישים, שהשיח סביבם אינו מפותח דיו במסגרות הרגילות. עבור בני נוער רבים זו כמעט האפשרות היחידה לשאול בגילוי לב שאלות על אמונה, משפחה, קשיים חברתיים, מיניות, דיכאון ומצבי רוח, ועוד.
המוקדים שמפעיל הארגון אינם מעניקים טיפול פסיכולוגי או אחר, אלא מציעים בראש ובראשונה אוזן קשבת, תמיכה ראשונית, הכלה ואמפתיה. החשיבה על פתרונות או דרכי פעולה אפשריים להקלה על מצבם של הפונים מתבצעת יחד עמם בשיתוף פעולה, תוך עידוד של השואלים לאתר בסביבתם הקרובה משאבים נוספים שיסייעו להם בהתמודדות, כדוגמת בני משפחה, חברים קרובים, ובמידת הצורך גם גורמים מקצועיים.
סמל סלובניה

סמל סלובניה מורכב ממגן שעליו מוטבעים מספר אלמנטים אמנותיים המייצגים את המדינה הסלובנית, כאשר הצבעים הדומיננטיים בסמל הם הצבע הכחול, הצבע הלבן והצבע האדום - צבעים פאן-סלביים ששימשו בסמלים מוקדמים יותר של סלובניה, ונחשבו לצבעיה הלאומיים שנים רבות.
במרכז המגן מצוירות שלוש פסגות של הרים לבנים על רקע כחול, ההרים מסמלים את הר טריגלב (הנקודה הגבוהה ביותר בסלובניה), מתחת להרים נמצאים שני פסים גליים כחולים המסמלים את הים האדריאטי והנהרות המקומיים אשר זורמים בשטחי המדינה. מעל ההר הלבן, על הרקע הכחול, ישנם שלושה כוכבים משושים בצבע זהוב המסודרים בצורת משולש. הכוכבים לקוחים מסמל רוזני סלג'ה, שושלת אצילים סלובנית חזקה בחלק המאוחר של המאה ה-14, ובתחילת המאה ה-15
. ומשני צידי המגן ישנם שני פסים אדומים.

סמל הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה

סמל סלובניה שקדם לסמל הנוכחי היה בעל מספר מאפיינים דומים לסמל הנוכחי אולם העיצוב השלו הושפע מהתמורות של אותה התקופה, והמבנה שלו היה מאוד דומה לסמל יוגוסלביה ולשאר סמלי המדינות הקומוניסטיות שהיו תחת השפעה של ברית המועצות.
צורתו של הסמל הייתה מעגלית כאשר משני צדדיו חיטה עטופה בסרט אדום ועליהם עלים ירוקים. במרכז הסמל, בדומה לסמל הנוכחי, הופיעו שלוש הפסגות שסימלו את הר טריגלב ושלושה פסים אשר סימלו את הנהרות במדינה ואת הים האדריאטי. אולם במקום שלושת הכוכבים שיש כיום בראש הסמל, הופיע הכוכב האדום של הקומוניסטים מאחר שסלובניה הייתה רפובליקה סוציאליסטית.
אוזו (עיר)

היסטוריה

טירת אוזו היא טירה בעיר אוזו. טירה זו הייתה המשרד הממשלתי של שבט האוזו בתקופת האדו. מגדל הטירה נבנה מחדש בשנת 2004.

ציר זמן

ב-1 בספטמבר 1954 הוקמה העיר אוזו. ב-11 בינואר 2005 התרחבה אוזו על ידי סיפוח הערים היג'יקאווה, נגהאמה, והכפר קוואבי מנפת קיטה. נכון ל-31 במרץ 2012, אוכלוסיית העיר מוערכת ל-47,601 תושבים, מתוכם 20,167 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה היא 110.13 תושבים לקמ"ר. השטח הכולל של אוזו הוא 432.24 קמ"ר.
דונג ביוו

ביוגרפיה

דונג נולד במחוז חוביי בשנת 1886. הצטרף למחתרות מהפכניות בשנת 1911 ובשנת 1912 השתתף במהפכת שינהאי. לאחר מכן נסע ללמוד ביפן. בשנת 1921 הצטרף דונג למפלגה הקומוניסטית של סין והשתתף בוועידה הראשונה שלה. דונג היה הגבר היחיד (מלבד מאו דזה-דונג) שהשתתף גם בקונגרס הראשון של המפלגה וגם בהכרזה על הקמת הרפובליקה העממית ב-1949.
בשנים 1959–1972 שימש כסכן הנשיא. בשנת 1972 ובשנת 1975 משרה זו בוטלה. בכך תפקיד ההנהגה הלאומית עברה ליו"ר הוועדה המתמדת של קונגרס המפלגה. דונג התמנה לסגן יו"ר הוועדה.
דונג נפטר בשנת 1975.
ברצל

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

יהודי ברצל

המשפחות היהודיות הראשונות הגיעו לברצל בראשית המאה ה-19. רובם היו בעלי משקים או סוחרים.
עד שנת 1871 הייתה הקהילה כפופה לקהילת בצ'קה (Becske) אז הצטרפה לזרם האורתודוקסי ובשנת 1875 הוקמו בה בית כנסת, חברה קדישא. בשנת 1880 הוקם בית מדרש וב-1885 הוקם בית כנסת נוסף. בשנת 1930 חיו בברצל 179 יהודים ובשנת 1944 177 יהודים.
בשנת 1941 נשלחו צעירים יהודים רבים מהכפר לעבודות כפייה ובשנת 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו כל היהודים לגטו בבלשגיארמט. ב-2 ביוני הועברו למחנה ריכוז בגרש (Géres) וב-10 ביוני נלקחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו מעט ניצולים לכפר וניסו לשקמו, אנטישמיות המקומיים יחד עם הקמת מדינת ישראל גרמה לנטישת הקהילה.