google/wiki40b huggingface dataset:
אורך היממה

התארכות היממה

הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות. עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה. על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים. לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום).
גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ. כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשוה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב. בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור. מחקרים גורסים כי הקרח החל לימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב. מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות.
הנתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות)
. מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח.
אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות. מדידה של  היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב-  מילי-שניות, שהן כ-  שניות. אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים. כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות.
גבי נוימן

ביוגרפיה

נוימן נולד באוביצה  שבצ'כוסלובקיה. במהלך השואה נשלחו בני משפחתו למחנה נוֹבַקִי וזמן קצר לאחר מכן חזרו לאוביצה. ב-1943 גורשה המשפחה לגטו סֶרֶד. הוא ברח משם, והסתתר חודשיים יחד עם אחותו בעיירה, עד שבני המקום הלשינו עליו, אז נשלח למחנה אושוויץ. שם שהה עד שחרור המחנה. ב-1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער. משנת עלייתו ועד 1952 התגורר בכפר הנוער עין כרם.
בתום שירותו הצבאי בצה"ל, למד עיצוב גרפי בבצלאל. ב-1962, עת היה מעצב גרפי אלמוני, נבחר סמל שעיצב לסמלה של אוניברסיטת תל אביב, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות עיצוב ייעודית. הסמל שעיצב שילב צורת צמח אבסטרקטית, הכלאה של מנורה, שני ענפים ולהבה. בבסיס הסמל שתי האותיות א.ת.
במסגרת פעילותו כמעצב גרפי, עיצב מטבעות שונים בעבור בנק ישראל: את צד הערך (להבדיל מצד הנושא) של מטבעות 10 האגורות, מחצית השקל ושקל חדש אחד, ואת צד הערך וצד הנושא במטבעות האגורה האחת ו-5 האגורות (כולם הונפקו לראשונה ב-4 בספטמבר 1985). כמו כן, עיצב את צד הערך במטבע 100 שקלים, את המטבע הקודם של 10 שקלים ואת צד הנושא במטבע 50 שקלים. הוא עבד כמעצב הבית של מוזיאון תל אביב וכיהן כנשיא אגודת המעצבים הגרפיים בישראל.
מלבד העיסוק בעיצוב גרפי, עסק נוימן גם באמנות ההדפס.
כמו כן, היה מחנך, יו"ר ועד מורים וחבר מועצת ארגון המורים.
ב-2010 ראה אור ספרו הראשון, "שישים וארבעה נקבים", שבו עסק נוימן בנושא השואה. הספר מספר גם על מסעו של נוימן לאחד את הילדים שצולמו בתצלום מפורסם מימי השואה, של ילדים מאחורי גדר התיל של אושוויץ, שבו זיהה את עצמו נוימן כאחד הילדים. הספר יצא בהוצאת גוונים.
ב-2 ביולי 2012 נפטר בהרצליה.
גרמניה במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של גרמניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 70 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-22 מדליות, מהן ארבעה מדליות זהב.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שגרמניה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 85 ספורטאים שהתחרו ב-21 ענפים. המשלחת זכתה ב-25 מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.

אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)

גרמניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 57 ספורטאים שהתחרו בכל 15 ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום הראשון בטבלת המדליות עם זכייה של 17 מדליות, מתוכן שמונה מדליות זהב.

אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 44 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום הרביעי לאחר שזכתה ב-22 מדליות, מהן שבעה מדליות זהב.
קבוצת הכלבים הלא ספורטיביים של מועדון הכלבים הקנדי

קבוצת הכלבים הלא ספורטיביים היא קבוצה של גזעי כלבים המשמשת את רוב מועדוני הכלבים המורכבת מכלבים חסונים בעלי אישיויות ומראות שונים. ראה קבוצת הכלבים הלא ספורטיביים למידע המקושר לרוב מועדוני הכלבים.
מועדון הכלבים הקנדי ממיין את גזעי הכלבים בתוך הקבוצות בסדר אלפביתי כדלקמן:
ישראל קמקוויוואולה

ביוגרפיה

קמקוויוולה נולד בבית החולים Kuakini שבהונולולו. הוא החל ללמוד מוזיקה בגיל 15 וניגן על יוקולילי. דודו היה השחקן והמוזיקאי מו קיל .
לאורך חייו סבל מהשמנה חמורה שבשיאה הגיע משקל גופו ליותר מ-350 ק"ג. הוא אושפז מספר פעמים ומת בגיל 38 מסיבוכים בדרכי הנשימה ומערכת הלב. הוא הותיר אחריו את אשתו מרלן ובתו.
ביום מותו דגל מדינת הוואי הורד לחצי התורן. הוא האדם השלישי בהיסטוריה של הוואי שהוענק לו כבוד זה, והיחיד שלא היה איש ממשלה. יותר מ-10,000 אנשים השתתפו בהלווייתו. ארון הקבורה יצא מגבעת הקפיטול של הונולולו. ב-12 ביולי אפרו פוזר באוקיינוס.
סאדיזם

בהגדרה בסיסית, סאדיזם הוא התופעה בה בני אדם מסוימים מפיקים הנאה מגרימת סבל ממשי לזולת (אדם או בעל חיים). עם זאת, מונח זה עשוי לתאר שתי תופעות התנהגותיות השונות מאד מבחינה מוטיבציונית. תופעה אחת הנחשבת במיינסטרים של הסקסולוגיה המודרנית לפאראפיליה לגיטימית היא רומנטו-ארוטיקה בדס"מית או משחקי "בדס"מ" בהם אדם כביכול גורם סבל לאדם אחר (מזוכיסט) אם כי בדרך כלל קשרים או משחקים אלה נעשים מרצון שני הצדדים ובהסכמתם, ומטרתם צימוד והשגת הנאה הדדית, כך שלא מדובר בסאדיזם במובן הבסיסי או הפתולוגי של המונח. רומנטו-ארוטיקה בדס"מית מתרחשת אך ורק בין בני אדם שנתנו לה הסכמה במפורש, ולא בין אדם לבעל חיים.
תופעה שנייה שהמונח עשוי לתאר היא סאדיזם פתולוגי, והיא הנחשבת לשיקוף המדויק יותר של המונח ונוגעת לסאדיזם אמיתי הכרוך בדרך כלל בפסיכופתיה (נטייה קיצונית לחוסר אמפתיה מוחלט לזולת) ולפיכך, להבדיל מהתופעה הראשונה שתוארה לעיל, נוגעת להפקת תחושת הנאה מגרימת סבל ממשי (או לכל הפחות לתחושה כי נגרם סבל ממשי כזה) לקורבן שבשום מצב לא בחר לחוש אותו, יהיה קורבן זה אדם או בעל חיים. קיימת מחלוקת בשאלה האם לסווג סאדיזם פתולוגי כזה כהפרעת אישיות (Sadistic personality disorder, ובקצרה SPD). בכל מקרה מתייחסים אליו כמי שמסכן באופן עקבי את הפרט או את סביבתו, ולפיכך כדורש אבחנה, פרוגנוזה, וטיפול פסיכיאטרי. כאשר סאדיזם פתולוגי קשור גם בהפקת ריגוש מיני מגרימת סבל ממשי, הוא נחשב לפאראפיליה מסוג לא-לגיטימי ונקרא "הפרעת סאדיזם מיני" (Sexual sadism disorder). הסאדיזם הפתולוגי מעבר להיותו כרוך בדרך כלל בפסיכופתיה, נקשר לא אחת גם בהפרעת אישיות אנטיסוציאלית.
יש להבחין בין התנהגות (פרקטיקה) מינית סדיסטית לבין קווי אישיות סאדיסטיים הקיימים בהפרעות אישיות שונות, שיכולות להופיע גם בגיל צעיר אז הן עשויות להתבטא, בין היתר, בהתעללות בבעלי חיים.

היסטוריה של המונח

המושג נטבע לראשונה על ידי הפסיכיאטר והסקסולוג האוסטרי-גרמני ריכרד פון קְרַאפְט-אֶבִּינג וקרוי על-שמו של המרקיז דה סאד, אציל צרפתי שהתפרסם עקב העונג המיני שהפיק מאלימות ומגרימת כאבים לזולת, מהלקאות, בעיקר באזור איברי המין, וממראה של דם.
אף שנראה שהיו בהיסטוריה דמויות שהתעלו בסאדיזם שלהם על המרקיז דה-סאד, הרי תופעת הסאדיזם, בדומה למזוכיזם, קרויה על שם מי שנתן לה ביטוי ספרותי מוצלח. המרקיז דה-סאד הותיר תיעוד מלא של יחסי המין האלימים שקיים באמצעות כתביו, אותם כתב בעת היותו חבוש בבית הסוהר, ובערוב ימיו כאשר היה מאושפז בבית חולים לחולי נפש.
התנהגות משלימה לסאדיזם היא מזוכיזם (על שמו של לאופולד פון זאכר-מאזוך). זיגמונד פרויד שילב את שתי ההתנהגויות למונח אחד: סאדו-מזוכיזם.

בתרבות

בספרות קיים שימוש נפוץ בסאדיזם, עד ימינו אנו. האזכורים הראשונים המרכזיים לסאדיזם, כאמור, הם בכתבי המרקיז דה-סאד ובספרו של ליאופולד פון זאכר-מאזוך.
גם בשירה יש התייחסות ענפה לסאדיזם. סילביה פלאת' משתמשת לעיתים בשיריה בתיאורים העלולים לרמוז על סאדיזם. הלהקה דפש מוד הוציאה ב-1984 את השיר "Master and a Servant". הזמרת ריהאנה הוציאה שיר בשם "S&M".
רוברט אייזלר

חייו

אייזלר נולד בווינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד באוניברסיטת וינה, בספיאנצה - אוניברסיטת רומא, ובאוניברסיטת אתונה . במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
לאייזלר הייתה משרה במכון האוסטרי להיסטוריה באוניברסיטת וינה. בין 1931-1925 שירת כעוזר המנהל של משרד חבר הלאומים בפריז ושימש זמנית כפרופסור אורח בסורבון. באותה תקופה כתב על כלכלה. הוא נרדף על ידי השלטונות הנאציים לאחר האנשלוס בשנת 1938, נכלא במחנות הריכוז דכאו ובוכנוואלד, אך שרד. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה מצא מקלט בבריטניה, שם עבד כמרצה באוניברסיטת אוקספורד. הוא מת באוקסטד, סארי.
אייזלר היה נשוי ללילי פון פאוזינגר (Lili von Pausinger), בתו של הצייר האוסטרי קסאפר פון פאוזינגר (Xaver von Pausinger). אחותה אליזבת תרגמה את הספר "היידי בת ההרים" לאנגלית והייתה נשואה לסופר האמריקני צ'ארלס וארטון סטורק (Charles Wharton Stork).
אייזלר כתב מסות שנויות במחלוקת על חייו של ישו. אחת מהן היא על תפישתו של ישו כיהודי פוליטי, מרדני ואסכטולוגי, בהקשר של תנועת הקנאים. לצורך טיעוניו השתמש בכתבים הסלאביים (שהאותנטיות שלהם מוטלת בספק) של חיבוריו של יוסף בן מתתיהו. ב-1925 פרסם מאמר על הסעודה האחרונה, אשר בו טען כי האפיקומן היה חלק מטקס משיחי בחג הפסח.
ב-1930 כתב אייזלר מאמר והעלה בו את ההשערה שיוספוס פלביוס הוא האיש שדמותו מופיעה בפרוטומה המוכרת, המזוהה איתו מאז.
גרשם שלום תיאר את אייזלר כ"דמות מדהימה בעולם ההשכלה".
נאוטילוס (מנהל קבצים)

תכונות

נאוטילוס יכולה לעבוד עם מערכת הקבצים המקומית ואף עם מגוון סוגי קובצי ארכיון, מערכות קבצים מרוחקות בעזרת SSH,‏ SMB ועוד.
ברמה החזותית קיימת תמיכה בשינוי רקע החלונות, הוספת סמלים ושינוי אופן תצוגת הסמלים (רשימה, צלמיות, תצוגה חסכונית במקום ועוד). נאוטילוס, בדומה לדפדפנים שונים, מתעד את התיקיות האחרונות להם נכנסו וכך מאפשר גישה נוחה אליהם בהמשך.
ישנה גם תמיכה בתצוגה מקדימה של הקבצים מבלי להיכנס אליהם, הכוללת קובצי טקסט, תמונות, אודיו, וידאו ועוד.
תכונה נוספת היא היעדר הצורך ברענון התצוגה באופן ידני, בזכות הספרייה Gio, העוקבת אחר שינויי קבצים בזמן אמת.
מארק מרגוליס

ביוגרפיה

מרגוליס נולד בפילדלפיה למשפחה יהודית שמוצאה ביוון. הוא למד ב"אוניברסיטת טמפל" לפני שעבר לניו יורק שם למד משחק עם סטלה אדלר בבית הספר "אולפן השחקנים".
החל את דרכו כשחקן בתפקיד קטנים בסרט הפשע הקלאסי "פני צלקת", בסרטו של רידלי סקוט "1492: מעבר לאופק" בתפקיד הפוליטיקאי הספרדי פרנסיסקו דה בובדילה ובסרט "דלתא פורס 2: הקשר הקולומביאני"
מרגוליס התגלה לראשונה לראשונה בשנת 1998 בסרט הביכורים של יוצר הקולנוע דארן ארונופסקי "פאי" בו שיחק בתפקיד סול רובסון המנטור המתמטי של גיבור העלילה מקסימיליאן כהן. באותה השנה שיחק מרגוליס גם בסדרת הדרמה המצליחה "אוז" בתפקיד האסיר אנטוניו נאפה. ב-1999 שיחק מרגוליס בתפקידי משנה בשוברי הקופות "השוד המושלם", "סוף העולם" ובדרמת השואה "יעקב השקרן".
מרגוליס היה לשחקן היחיד ששיתף פעולה עם ארונופסקי בכל סרטיו המצליחים: "רקוויאם לחלום" בו שיחק בתפקיד מר רבינוויץ', "המעיין" בתפקיד הכומר אווילה שנכתב במיוחד עבור מרגוליס, "המתאבק" בו שיחק בתור לני בעל הסופרמרקט בו עובד המתאבק רנדי רובינסון (מיקי רורק), "ברבור שחור" ו"המבול".
בשנת 2009 זכה מרגוליס לפופולריות מפתיעה בזכות הופעת האורח שלו בסדרת הדרמה "שובר שורות" בתפקיד המאפיונר הקשיש הקטור סלמנקה המרותק לכיסא גלגלים ויכול להתבטא רק על ידי צלצול בפעמון המחובר לכיסאו. הוא הופיע בסדרה במשך שמונה פרקים והיה מועמד לפרס אמי להופעת האורח הטובה ביותר.
בשנים האחרונות הופיע בקומדיית הפשע "לילה אחרון בעיר" בתפקיד בוס הפשע קלאפ האנדס ובטלוויזיה כשחקן אורח במיני סדרה "מילדרד פיירס", בסדרת הדרמה " מבוקש" ובעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית".
למרגוליס בן אחד, השחקן מורגן מרגוליס, מנישואיו לשחקנית ז'קלין מרגוליס.
אה"מ פוסידון (P99)

אניית הוד מלכותו פוסידון (P99) הייתה צוללת בריטית, אשר טבעה עקב תאונה מול חופי סין בשנת 1931. 41 שנים לאחר מכן, בשנת 1972, היא נמשתה בחשאי מהים על ידי סין, עובדה שנשמרה בסוד עד לשנת 2002.

הצוללת

אה"מ פוסידון (P99) הייתה צוללת מסדרת P, שנבנתה באנגליה בשנים 1928-‏1930. היא הייתה בעלת הדחק של 1,475 טון והנעת דיזל. צוותה מנה 57 אנשים.
ב-5 במאי 1930 הפכה הצוללת למבצעית והוצבה בבסיס הצי המלכותי הבריטי בוייהאי (Weihai) שבסין. 
בצהרי ה-9 ביוני 1931 קיימה הצוללת אימון על פני המים כ-32 קילומטרים מצפון לבסיסה. אז ארעה התנגשות בינה לבין הספינה הסינית יוטה (Yuta). הצוללת נפגעה ובתוך דקות מעטות שקעה לקרקעית הים בעומק של 40 מטרים. 31 מאנשי הצוות נטשו אותה בהצלחה. שמונה נוספים הצליחו להיחלץ ממנה לאחר שטבעה על ידי שימוש במכשירי נשימה תת-מימיים פרימיטיביים, אך רק חמישה מהם שרדו. 18 מאנשי הצוות לא הצליחו להיחלץ מהצוללת וניספו.

חילוץ שרידי הצוללת

בשנת 1972 נמשתה הצוללת הטבועה על ידי צוות חילוץ תת-ימי סיני שהוקם זה מקרוב. מטרת המשייה כנראה לא הייתה השגת מודיעין, שכן לסין כבר היו אז צוללות מתקדמות יותר. הצוללת נמשתה ככל הנראה כתרגיל לצוות החילוץ הסיני החדש ולשם סילוק גוף הצוללת, שהפריע לפעילות הדיג באזור שבו היה שקוע. הפעולה נעשתה בחשאי וללא מתן הודעה כלשהי לבריטניה.
בשנת 2002 פורסם מאמר אודות חילוץ גוף הצוללת בכתב העת הסיני Modern Ships. העיתונאי וההיסטוריון הימי האמריקאי סטיבן שוואנקרט (Steven Schwankert) גילה את המאמר בשנת 2005. הפרשה נודעה לציבור הרחב בשנת 2009. בעקבות זאת הודתה ממשלת סין כי היא משתה את גוף הצוללת, אשר פורק לגרוטאות. לטענתה לא נמצאו בצוללת שרידים של 18 הימאים שניספו בתוכה. טענה זו היא ככל הנראה בלתי אמינה.
שוואנקרט ערך מחקר אודות הצוללת וחילוצה ובשנת 2013 פרסם ספר על הפרשה. באותה שנה הופק על הפרשה סרט תיעודי בשם The Poseidon Project.
הליגה המוסלמית

הליגה המוסלמית הייתה התנועה הבדלנית המוסלמית בהודו הבריטית. התנועה נוסדה בשנת 1906 בדאקה שבבנגל המזרחית ודגלה בהקמת מדינה מוסלמית נפרדת בתת היבשת ההודית. הליגה המוסלמית הייתה הגורם שדחף לייסודה של פקיסטן בנפרד מהודו בשנת 1947. מנהיגה הבולט ביותר היה מוחמד עלי ג'ינה.
שצ'וצ'ין (בלארוס)

תולדות היישוב

שצ'וצ'ין נזכרת לראשונה בשנת 1436, ומהמאה ה-15 הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. מאמצע המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-18 נהרס היישוב מספר פעמים בידי הרוסים, הקוזקים והשוודים.
בשנת 1761 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי שצ'וצ'ין

בשנת תרס"ח התמנה הרב יהודה לייב חסמן לרב העיר שצ'וצ'ין, והקים בה ישיבה בשם "ענף כנסת ישראל", שהייתה סניף של ישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. הוא קרא לרב אלתר שמואלביץ לכהן בישיבה כר"מ. לצידו כיהן כר"מ הרב נחמן קולידצקי (אביו של הרב יצחק קוליץ). הישיבה מנתה כ-300 תלמידים והייתה מהישיבות המרכזיות באותה תקופה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה התפזרו תלמידיה והישיבה לא חזרה לפעול. 
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, ובתקופה זו הגיעו לעיירה כ-1,000 פליטים יהודים ממערב פולין.
ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד, השפלה, התעללות ורצח ביהודיה. כעבור מספר ימים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, גיוס לעבודות כפייה, חובת תשלום סכומי כופר, וחובת ענידת טלאי צהוב.
בסוף אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. באמצע ספטמבר 1941 רצחו הגרמנים כמה עשרות מנכבדי הקהילה ביישוב, ובהם רב הקהילה, רבי יחיאל מיכל רבינוביץ, מחבר "אפיקי ים". בסוף אותו חודש רצחו הגרמנים כמה עשרות עובדי כפייה יהודים מהעיירה. בינואר 1942 רצחו הגרמנים כ-20 יהודים נוספים מהגטו.
בתחילת מאי 1942 גודר הגטו שבעיירה, והובאו אליו כ-600 יהודים נוספים מהסביבה. ב-9 במאי רצחו הגרמנים בירי כ-2,000 מיושבי הגטו שבעיירה, ואת קרוב ל-600 הנותרים ריכזו בגטו מצומצם יותר. עד קיץ 1943 חיסלו הגרמנים גם את גטו זה.
מנחת (אתר מקראי)

מָנָחַת הייתה עיר מקראית. חוקרי המקרא וארץ ישראל במאה ה-20 הציעו לזהותה עם מָנָחָה, עיר בחבל יהודה, בין קריית יערים לביתר, המוזכרת בתרגום השבעים. חוקרים אחרים סוברים כי מנחת היא עיר בשפלה. בספר דברי הימים מסופר כי הוגלו אל מנחת בני שבט בנימין:
"וּבִנְיָמִן הוֹלִיד אֶת בֶּלַע בְּכֹרוֹ אַשְׁבֵּל הַשֵּׁנִי וְאַחְרַח הַשְּׁלִישִׁי: ... וְאֵלֶּה בְּנֵי אֵחוּד אֵלֶּה הֵם רָאשֵׁי אָבוֹת לְיוֹשְׁבֵי גֶבַע וַיַּגְלוּם אֶל מָנָחַת." מנחת הייתה כנראה עירם של בני שבט יהודה ממשפחת המנחתי: "בְּנֵי יְהוּדָה עֵר וְאוֹנָן וְשֵׁלָה שְׁלוֹשָׁה נוֹלַד לוֹ מִבַּת שׁוּעַ הַכְּנַעֲנִית ... בְּנֵי שַׂלְמָא בֵּית לֶחֶם וּנְטוֹפָתִי עַטְרוֹת בֵּית יוֹאָב וַחֲצִי הַמָּנַחְתִּי הַצָּרְעִי:" באמצע המאה ה-20 הוצע לזהות את מנחה או מנחת בכפר אל-מאלחה מדרום מערב לעיר העתיקה של ירושלים, אשר בסמוך לו הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 שכונת מלחה, וזאת באשר למיקומה הפרשני בחבל יהודה. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנים 1989-‏1987, על ידי גרשון אדלשטיין, יניר מילבסקי ושרה אורנט, נתגלו ממצאים קראמיים הדומים לממצאים שנתגלו בחפירות באזור שכונת גילה על ידי עמיחי מזר, ותוארכו שם לתקופת הברזל. עם זאת, חופרי מנחת תיארכו את האתר לתקופה מוקדמת יותר; תקופת הברונזה המאוחרת.
במכתבי אל עמארנה נזכר שם מקום "מנחת" (Mankhate) (קנ' 292, שו' 30) ומצוין כי אינו מרוחק הרבה מגזר (שם, שו' 43). הופעת שם המקום במכתבי אל עמארנה מעידה על קדמות השם.
אפקט מאדים

אפקט מאדים או אפקט מארס (בצרפתית: Effet Mars) הוא מתאם סטטיסטי לכאורה בין ההצלחה האתלטית לבין מיקום כוכב הלכת מאדים ביחס לאופק בזמן ומקום הלידה של הנבדק.
ממצא שנוי במחלוקת זה, התומך לכאורה בטענות לתקפות כלשהי של טיעוני האסטרולוגיה, דווח לראשונה בידי הפסיכולוג וה"נאו-אסטרולוג" הצרפתי מישל גוקלן (Gauquelin) (צר'), שהתפרסם בשל ספרו בנושא זה " L'influence des astres" (השפעת הכוכבים, 1955). לפי גוקלן, ישנה מובהקות סטטיסטית ללידת אלופי ספורט רק לאחר שמאדים מגיע לשיאו ביחס לאופק. ממצאים אלו התקבלו בידי הפסיכולוג והסטטיסטיקאי הבולט הנס אייזנק ואחרים, אך מאוחר יותר פורסמו מחקרים המסבירים הטיות אפשריות שגרמו לדחיית נתונים לא-מתאימים מהמדגם, והכשלת הבדיקה הסטטיסטית.
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה

ילדותו

ארנסט נולד ב-21 ביוני 1818 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד וללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתו של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג. ארנסט היה הבן הבכור, ואחיו של אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה.
ארנסט ואחיו הצעיר, אלברט, בילו את ילדותם זה בחברת זה בצל חיי הנישואים המעורערים של הוריהם ובסופו של דבר בצל הגירושין שלהם. לאחר שהוגלתה אמם מחצר הדוכסות ב-1824, היא נישאה למאהב שלה, אלכסנדר פון הנשטיין. לאחר מכן היא לא הוסיפה לראות עוד את ילדיה ומתה מסרטן בגיל 30 בשנת 1831. בשנה שלאחר מכן נישא אביהם לאחייניתו הדוכסית אנטואנט מארי מוירטמברג. בני הזוג לא היו מקורבים זה לזו ולאנטואנט מארי הייתה השפעה מוגבלת אם בכלל על חייהם של בניה החורגים.
האחים חונכו על ידי מורה פרטי בביתם ובהמשך למדו בבריסל. כמו נסיכים גרמנים רבים למד ארנסט באוניברסיטת בון. הוא למד משפטים, מדיניות כלכלית, פילוסופיה ותולדות האומנות.

שלטונו

ב-29 בינואר 1844 מת ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, וארנסט עלה לשלטון במקומו.
בינואר 1848 ביקר ארנסט את אחיו אלברט בבריטניה, ובשובו קידמו אותו הפגנות ודרישה לרפורמות פוליטיות. בנוסף עלו דרישות להלאים את רכושו של ארנסט עקב חובותיו הרבים, ואלברט אחיו נחלץ לעזרתו.
במלחמת שלזוויג הראשונה, שלח ארנסט כוח של 8,000 חיילים לסייע לקונפדרציה הגרמנית נגד דנמרק, ואף פיקד על כוח בקרב אקנפורדה.
ארנסט התנגד בחריפות לנישואי אחיינו הנסיך אלברט אדוארד לאלכסנדרה, נסיכת דנמרק, וניסה בכל יכולתו לטרפד את הנישואים, אך ללא הצלחה.
לאחר הדחתו של אותון, מלך יוון בשנת 1862, נבחר אחיינו אלפרד באמצעות משאל עם כמלך החדש של יוון (קיבל 95% מהקולות), אולם ממשלת בריטניה מנעה ממנו מלתפוס את השלטון, והתפקיד הוצע לארנסט. אולם, לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל, מכיוון שלארנסט לא היו ילדים, ובמקומו הוכתר וילהלם, נסיך דנמרק.
ארנסט היה בעד מדינה גרמנית חזקה ומאוחדת, ובתחילה תמך באוסטריה לשם כך, אולם, בהמשך שינה את דעתו והחל לתמוך בפרוסיה. עם פרוץ מלחמת אוסטריה-פרוסיה העמיד ארנסט את צבאו לצד פרוסיה, ובתמורה לכך רכב בראש צבאו במצעד הניצחון. לאחר הניצחון על צרפת במלחמת פרוסיה-צרפת בשנת 1871, צירף ארנסט את הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט היה ביחסים טובים מאוד עם גיסתו ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ועל אף חילוקי דעות רבים שהיו להם, עדיין נפגשו מדי פעם ושמרו על קשר.
ב-22 באוגוסט 1893 מת ארנסט לאחר מחלה קצרה ללא ילדים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו אלפרד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. ללוייה הגיעו אלפי אנשים, ובכללם וילהלם השני, קיסר גרמניה ואלברט אדוארד, נסיך ויילס.

משפחתו

ארנסט היה מועמד לשאת את קלמנטין, נסיכת אורליאן, אך מכיוון שהיה צריך להמיר את דתו לקתולית, לא יצאו הנישואים אל הפועל, והיא נישאה לבן דודו אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה. כמו כן, היה מועמד לשאת את איזבלה השנייה, מלכת ספרד ואת אוגוסטה, נסיכת קיימברידג'.
לבסוף התחתן ארנסט ב-3 במאי 1842 עם אלכסנדרינה, נסיכת באדן, בתם של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן וסופיה, נסיכת שוודיה, בתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה. אך לבני הזוג לא היו ילדים.
ארנסט לא שמר על אמונים לאשתו, והחל משנת 1859 אף לא התעניין בה עוד, אך אשתו שמרה על אמונים לארנסט, מכיוון שהרגישה רגשות אשמה על עקרותה.
מקדשי ממלכת ישראל

על פי סיפורי המקרא מלבד בית המקדש שהיה בירושלים נבנו בממלכת ישראל, במטרה להחליפו, שני מקדשים נוספים, אחד בדן ואחד בבית אל ("מקדש ירבעם"). העבודה במקדשים אלה הייתה עבודה לה' אלהי ישראל, אך היא נעשתה בדרך אסורה לפי התורה.
לאחר שהתפצלה ממלכת ישראל המאוחדת לשתיים - ממלכת ישראל שעליה מלך ירבעם בן נבט וממלכת יהודה שעליה מלך רחבעם בן שלמה, הבחין ירבעם במשיכה של העם למקדש בירושלים.
הוא חשש שמא העם יימשך לטקסים הגדולים של העלייה לרגל ויחליט למרוד בו ולחזור אל רחבעם, המלך מבית דוד. כדי למנוע זאת, הוא החליט ליצור שני מקדשים חדשים, בעיר דן ובעיר בית אל (שתי הערים נמצאו בשתי קצות ממלכת ישראל). בשתיהן הוצבו מזבחות ("במות")
ועגלי זהב (בניגוד לתורה האוסרת עשיית פסלים), ומונו כהנים שאינם משבט לוי. לפי מסורת חז"ל, אף הוצבו שומרים בדרכים לירושלים בתקופת הרגל כדי למנוע מהאנשים לעלות לרגל לירושלים.
ירבעם השיג את מטרתו. מהר מאוד העם התרגל לעלות לדן ולבית אל בתאריך חלופי אותו בחר ירבעם - ט"ו בחשון ("בחדש אשר בדא מלבו") במקום לעלות לירושלים ברגל. בספר מלכים מסופר, שנביא מיהודה בא למקדש בבית אל, והתנבא שעתיד לקום מלך מבית דוד, יאשיהו שמו, והוא ישרוף על המזבח הזה את עצמות הכהנים המשרתים שם. ירבעם, שעסק באותו זמן בהקטרה על המזבח, הורה לתפוס את הנביא, אך ידו לקתה בשיתוק ("ותיבש ידו"), המזבח נקרע והדשן נשפך מעל המזבח, אך ההקרבה במקום לא פסקה.
יש מהנביאים שדברו בגנות המקדש בבית אל, והם אף כינו לו שם גנאי - "בית און".
מצב העניינים הזה נמשך עד ביטול המשמרות על ידי הושע בן אלה. נראה שישראל כל כך התרגלו לעגלים, שהם המשיכו לעלות לדן ולבית אל עד שנלקחו הפסלים - הפסל בדן על ידי תגלת פלאסר השלישי והפסל בבית אל על ידי פול מלך אשור.
חוקרים רבים, סבורים כיום ששני המקדשים היו קיימים עוד לפני ירבעם בן נבט. לשיטתם, סיפור ייסודם בספר נביאים הומצא בזמן רפורמות יאשיהו, אשר ניסה לרכז את פולחן אלוהי ישראל בירושלים. עדות מקראית לכך היא התיאור בספר שמואל א', פרק י' שמתאר שלושה אנשים שפגש שאול אחר משיחתו הראשונה למלכות. אנשים אלו היו בדרכם לעלות מנחה לאלוהי ישראל "וְחָלַפְתָּ מִשָּׁם וָהָלְאָה, וּבָאתָ עַד-אֵלוֹן תָּבוֹר, וּמְצָאוּךָ שָּׁם שְׁלֹשָׁה אֲנָשִׁים, עֹלִים אֶל-הָאֱלֹהִים בֵּית-אֵל. אֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשָׁה גְדָיִים, וְאֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשֶׁת כִּכְּרוֹת לֶחֶם, וְאֶחָד, נֹשֵׂא נֵבֶל-יָיִן" (פסוק ג').
כמו כן העגל בשני המקדשים רומז על זיהוי ישראלי בין אל הכנעני לאלוהי ישראל.
דולב מזרחי

סימנים מורפולוגיים

העץ גבוה, קליפתו מתקלפת ולכן צבע קליפת הגזע משתנה. תכונה זו מקנה לעץ מראה ותיק, אולם אין אפשרות לאמוד את גילו של העץ לפי קריטריונים חיצוניים כדוגמת מראה ועובי הגזע. 
משום מראה העלה המפורץ שלו, שלכת החורף המרשימה וכן הלאה, יש הנוטים לבלבל סוג זה עם הסוג אדר- 'acer', המוכר לנו מדגל קנדה ומסירופ מייפל. אדר סורי ואדר קטן-עלים מייצגים סוג זה בארץ. 
משום יופיו, קורתו הישרה וצילו הרב בקיץ, עץ זה ניטע גם כעץ נוי. 
העלה שסוע לכ-5 אונות, שפתו משוננת. קיימים שני עלי לוואי, הקטנים מן העלה. 
העץ נשיר, ושלכתו יפה. ניתן לזהות מרחוק את פלג המים של הנחלים שהעץ שוכן בהם: בעונת הסתיו העלים מצהיבים; בעונת החורף רוב העלים נושרים; בעונת האביב העץ מלבלב, והוא ניכר בצבע ירוק בהיר ו"חי" על פני שאר צמחי החורש, במשך כל הקיץ.
הפרי הוא אגוזית עגולה, ניכרת בעוקצים הארוכים ובציצת שערות ארוכות.
יורמה אולילה

יורמה יאקו אולילה (בפינית: Jorma Jaakko Ollila; נולד ב-15 באוגוסט 1950) הוא איש עסקים פיני. בעבר כיהן כיושב ראש חברת האנרגיה ההולנדית-אנגלית של (יוני 2006 - מאי 2015), מנכ"ל (1992–2006) ויושב ראש (1999–2012) חברת נוקיה. נודע כמי שהוביל את נוקיה להיות יצרנית המכשירים הגדולה ביותר בעולם בשעתו.