אנטיגונה

הרקע לסיפור אנטיגונה

אנטיגונה ליוותה ביחד עם אחותה איסמנה את אביהם העיוור אדיפוס לגלות, נמלטה לקולונוס ליד אתונה ושוחררה בידי תזאוס כאשר דודה קריאון ביקש לחטוף אותה. לאחר מותו של אדיפוס היא חוזרת לתבאי, כדי למנוע את הקרב בין שני אחיה, עליו התנבא אביה. לאחר עזיבתו של אדיפוס התחלקו שני בניו פוליניקס ואטאוקלס בשלטון בעירם תבאי. לאחר שפוליניקס גורש בידי אחיו, גייס כוח צבא ועלה על תבאי, "עיר שבעת השערים", לכובשה. אתאוקלס ניצח בקרב על שישה מבין השערים, אך בשביעי נפלו שני האחים בקרב, זה מידו של זה. בנקודה זו מתחיל מחזהו של סופוקלס, כמו גם למשל המחזה "אנטיגונה" מאת המחזאי הצרפתי ז'אן אנווי.

עלילת מחזהו של סופוקלס

דודה של אנטיגונה, קריאון לבית מנוקיוס, מלכה החדש של תבאי, אוסר על קבורתו של פוליניקס בשמם של האלים, אך אנטיגונה מקדימה את ערך המשפחה לערך הציות לחוק ומאמינה כי ציווי האלים קודם לזה של בני האדם. היא מבצעת בחשאי את טקסי הקבורה הדתיים. אחותה איסמנה מנסה לשווא להניא אותה מכך. במחזה מתבצעים שני טקסי קבורה, אף שמבחינת הצו הדתי די באחד. על פי דעת רוב הפרשנים, יש בטקס הקבורה השני כדי להצביע על הטירוף האוחז במעשי אנטיגונה באהבתה לאחיה, ולהדגיש את הטוטאליות הבלתי מחושבת שבמעשיה. על פי דעת מיעוט בפירוש המחזה, איסמנה אחותה היא זו שמבצעת את טקס הקבורה הראשון, ואילו אנטיגונה מבצעת טקס קבורה נוסף, מלא וראוותני יותר, שמביא בסופו של דבר לתפיסתה. המקור לדעת המיעוט הוא בבקשתה של איסמנה להודות באשמה במהלך משפטה של אנטיגונה, ואילו המקור לדעת הרוב הוא בדחייה המוחלטת של אנטיגונה את חלקה של אחותה במעשיה.
כאשר אנטיגונה נתפסת במעשיה, היא מודה בהם ללא היסוס. קריאון דן אותה למוות, אך אחרי ויכוח עם בנו, היימון, הוא משנה את דעתו ודן אותה לעונש מיתה ברעב במערה מחוץ לעיר, על אף שהיא כלתו המיועדת של בנו היימון. כאשר הנביא טירסיאס חוזה שביתו של קריאון ימלא מקוננות, מתחרט קריאון ומחליט  לשנות את רוע הגזרה. קריאון מחליט לשמוע בעצתו של הנביא, לשחרר את אנטיגונה מכלאה, ולערוך טקס קבורה לפוליניקס המת, קובר את פוליניקס והולך לשחרר את אנטיגונה, אך מגלה כי איחר את המועד: אנטיגונה כבר תלתה את עצמה. היימון הצליח להיכנס למערה ומתחבק עם אנטיגונה התלויה. שעה שאביו מגיע, היימון מנסה לפגוע בו בחרבו, אך בסופו של דבר מתאבד אף הוא. כאשר דבר מותו נודע לאשת קריאון, אורידיקה, שולחת גם זו יד בנפשה.
המקהלה מציגה בשיר הסיום את מסר היצירה, שהוא: 
סוד האושר - בתבונה!
כיבוד אלים - חובה./
מילים גבוהות ויהירות/
יביאו רק מכות גדולות/
כי רק בסוף, עם הזקנה,/
יקנה אדם תבונה.
— תרגום: שמעון בוזגלו

השפעת מחזהו של סופוקלס

המחזה אנטיגונה נחשב, יחד עם אדיפוס המלך, לאחד ממחזותיו המשפיעים ביותר של סופוקלס. על כך מעידים עיבודים רבים למחזה. אריסטו אמנם הסתייג ממחזה זה כמיצג נאמן של הטרגדיה, אבל מאות רבות מאוחר יותר כינה הגל, בהרצאותיו על האסתטיקה, את המחזה יצירת האמנות המושלמת ביותר המוכרת לו. עיבודים מודרניים נוספים למחזה, בעלי משמעויות פילוסופיות ופוליטיות, נעשו על ידי ברטולד ברכט, ז'אן אנווי, ג'ודית באטלר וסרן קירקגור. בישראל, המחזה נלמד בשיעור ספרות בתיכונים ובחטיבות הביניים.

אנלוגיה לספור מקראי

הרקע למחזה אנטיגונה הוא מאבק על ירושת המלוכה. אחיה פוליניקס, שנהרג במלחמה על השליטה בעיר, נענש בכך שלא נקבר. דמיון רב מופיע במקרא בין סיפור זה לבין סיפורה של רצפה בת איה, שהייתה פילגשו של המלך שאול. דוד נותן ביד הגבעונים את שני בניה של רצפה ואת שארית בית שאול (מלבד מפיבושת בן יהונתן), והם מוקיעים אותם על הצור ולא מביאים לקבורה. זהו עונש כבד מאד היות שהתורה מצווה על "לא תלין את המת" כדי שהארץ לא תטמא. זהו חטא כלפי האל והאדמה "וְלֹא תְטַמֵּא אֶת אַדְמָתְךָ, אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ נַחֲלָה". בניגוד לאנטיגונה, רצפה אינה מפרה את צו המלך בגלוי, ואינה מערערת על סמכותו. היא מכסה את הגופות של בניה ושל בני מירב בת שאול בשק, ושומרת עליהן מפני חיית השדה ועוף השמים, מתחילת קציר השעורים ועד בוא הגשם. כשדוד שומע על המעשה האציל הזה הוא ניחם, מתרצה, ומורה בעצמו על קבורת הגופות. בניגוד לאנטיגונה, רצפה משיגה את מבוקשה בלי לגרום להחרפת הסיטואציה, בלי לגרום למוות מיותר נוסף, ואף גורמת למלך להודות בטעותו ולכפר עליה. כתוצאה מכך, גם הארץ מתרצה והגשם ניתן ארצה, אחרי שלושת שנות הבצורת: "וַיַּעַל מִשָּׁם אֶת-עַצְמוֹת שָׁאוּל, וְאֶת-עַצְמוֹת יְהוֹנָתָן בְּנוֹ; וַיַּאַסְפוּ, אֶת-עַצְמוֹת הַמּוּקָעִים. וַיִּקְבְּרוּ אֶת-עַצְמוֹת-שָׁאוּל וִיהוֹנָתָן-בְּנוֹ בְּאֶרֶץ בִּנְיָמִן בְּצֵלָע, בְּקֶבֶר קִישׁ אָבִיו, וַיַּעֲשׂוּ, כֹּל אֲשֶׁר-צִוָּה הַמֶּלֶךְ; וַיֵּעָתֵר אֱלֹהִים לָאָרֶץ, אַחֲרֵי-כֵן".