ג'ון ויליאם ווטרהאוס

ראשית חייו

ווטרהאוס נולד ברומא בשנת 1849, לזוג הציירים האנגלים ויליאם ואיזבלה ווטרהאוס, באותה השנה שבה חברי האחווה הפרה-רפאליטית, ביניהם דנטה גבריאל רוזטי, ג'ון אוורט מיליי וויליאם הולמן האנט, גרמו למהומה בסצנת האמנות בלונדון. תאריך הלידה המדויק שלו אינו ידוע, אם כי הוא הוטבל ב-6 אפריל, ופיטר טריפי, אשר מאוחר יותר חקר את יצירתו של ווטרהאוס, מאמין כי הוא נולד בין ה-1 ל-23 בינואר. חייו המוקדמים באיטליה צוטטו כאחת הסיבות שבגללן סצינות רבות מציוריו המאוחרים מוקמו ברומא העתיקה או מבוססות על סצנות מן המיתולוגיה הרומית.
בשנת 1854 בעודו בן 5, חזרה משפחת ווטרהאוס לאנגליה ועברה לגור בבית חדש שנבנה בדרום קנסינגטון בלונדון, סמוך למוזיאון ויקטוריה ואלברט שבדיוק הוקם. ווטרהאוס, או 'נינו' כפי שהוא כונה על ידי מכריו, בא ממשפחה אמנותית אשר עודדה אותו מגיל צעיר להתנסות בציור ורישום, ולעיתים קרובות צייר סקיצות של יצירות אמנות בהן נתקל בעודו משוטט במוזיאון הבריטי ובגלריה הלאומית בלונדון. בשנת 1871 הוא נרשם האקדמיה המלכותית לאמנויות, בתחילה כדי ללמוד פיסול, לפני שעבר להתמקד בציור.

קריירה מוקדמת

יצירותיו המוקדמות של ווטרהאוס לא היו פרה-רפאליטיות מטבען, אך עסקו בנושאים קלאסיים, ברוח עבודותיהם של לורנס אלמה-טדמה ופרדריק לייטון. עבודותיו המוקדמות הוצגו בגלריית דאדלי ובאיגוד המלכותי של האמנים הבריטיים, ובשנת 1874, ציורו "שינה, ואחיו למחצה, מוות" הוצג בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות. הציור נחל הצלחה מיידית, ומאותה השנה ווטרהאוס הציג בתערוכה השנתית באקדמיה בכל שנה עד 1916, למעט בשנים 1890 ו- 1915. מאז הלך ווטרהאוס מחיל אל חיל בסצנת האמנות בלונדון, וב- 1876 ציורו "לאחר הנשף", קיבל את המקום המרכזי בתערוכת הקיץ. אולי בשל הצלחתו, הציורים שלו הפכו גדולים יותר ויותר ככל שחלף הזמן.

קריירה מאוחרת

בשנת 1883 הוא התחתן עם הציירת אסתר קנוורת'י , בתו של מורה לאמנות מאילינג, אשר הציגה את ציורי הפרחים שלה באקדמיה המלכותית ובמקומות אחרים. לזוג נולדו שני ילדים, אך שניהם מתו בילדותם המוקדמת. בשנת 1895 קיבל ווטרהאוס קביעות מלאה באקדמיה המלכותית. הוא לימד בבית הספר לאמנות העץ על שם סנט ג'ון, הצטרף למועדון אמנות העץ של סנט ג'ון, והיה חבר במועצת האקדמיה המלכותית.
אחד הציורים המפורסמים ביותר של ווטרהאוס הוא הציור "הגבירה משאלוט" (באנגלית: The Lady of Shalott), אשר עוסק באיליין משאלוט, אשר נפטרה מצער כאשר גילתה שלנסלוט לא משיב לה אהבה. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות שונות של הדמות, בשנים 1888, 1894, ו- 1916. 
עוד נושא לציור שהעסיק את ווטרהאוס היה אופליה. ציורו המפורסם ביותר של אופליה מתאר אותה ממש לפני מותה, כשהיא שמה פרחים בשערה בעודה ישובה על ענף עץ ונשענת לכיוון האגם. כמו "הגבירה משאלוט" וציורים אחרים של ווטרהאוס, הציור עוסק באישה לקראת מותה בתוך או בקרבת מים. ייתכן כי ההשראה לציורי אופליה הגיעה גם מציורי אופליה של רוזטי ומיליי. ווטרהאוס הגיש את "אופליה" ב-1888 על מנת לקבל את תעודת הסיום שלו מהאקדמיה המלכותית לאמנויות. במקור הוא רצה להגיש ציור שכותרתו הייתה "בתולת ים", אך כיוון שהוא לא הושלם בזמן, הוגש הציור "אופליה". לאחר הגשתו, הציור אבד עד המאה ה-20, ומוצג כעת באוסף של לורד לויד-וובר. ווטרהאוס צייר את אופליה שוב בשנת 1894 ו-1909 או 1910, ותיכנן ציור נוסף בסדרה שנקרא "אופליה בחצר הכנסייה" (בתרגום אחר: "אופליה בבית הקברות").
לא עלה בידיו של ווטרהאוס לסיים את סדרת הציורים של אופליה, כיוון שעד 1915 חלה מאוד בסרטן. הוא מת שנתיים מאוחר יותר, ב-1917, ונקבר בבית הקברות בלונדון "קנזל גרין" . על אף שאמנים מוקדמים ממנו מהאחווה הפרה-רפאליטית, כגון דנטה גבריאל רוזטי, ג'ון אוורט מיליי וויליאם הולמן האנט, ידועים יותר ממנו, יצירותיו של ווטרהאוס מוצגות כיום בכמה גלריות אמנות ומוזיאונים בריטיים ידועים (ביניהם מוזיאון טייט בריטניה), ובשנת 2009 את האקדמיה המלכותית לאמנויות אירגנה רטרוספקטיבה גדולה של עבודותיו, במסגרתה הושאלו ציורים רבים ממוזיאונים שונים ברחבי העולם וכן מאוספים פרטיים.

גלריות על פי שנים

ווטרהאוס צייר בחייו 118 ציורים. מקבץ מהם על פי שנים מופיע כאן.