google/wiki40b huggingface dataset:
מונטנה

מקור השם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
מקור שמה הוא במילה הספרדית מונטניה שפירושה הרים.

גאוגרפיה

מונטנה ממוקמת במערב ארצות הברית וגובלת בצפון בפרובינציות הקנדיות קולמביה הבריטית, אלברטה וססקצ'ואן, במזרח בדקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית, בדרום בויומינג ובמערב באיידהו. במונטנה שני פארקים לאומיים: גליישר בצפון מערבה וילוסטון (משותף גם לויומינג ואיידהו) בדרום מערבה. שני הפארקים הלאומיים ממוקמים בהרי הרוקי.

היסטוריה

עמים ילידים חיו בשטח מונטנה במשך זמן רב.
רוב שטחה של מונטנה נכלל בשטח שנקנה מצרפת ברכישת לואיזיאנה, ממנו נוצרו לימים 15 מדינות. בשנים שלאחר מכן ולאחר משלחת לואיס וקלארק התפתח סחר עור ופרוות נרחב באזור, שבין צרפתים ובריטים לבין העמים הילידים.
בשנים 1850–1880 החלה התיישבות אירופית באזור.
ב-26 במאי 1864 נוצרה טריטוריית מונטנה, בהחלטה של הקונגרס, שפיצלה את טריטורית מונטנה מטריטוריות אחרות בשכנותה. הטריטוריה ריכזה את שארית השבטים האינדיאנים הלוחמים ובמונטנה הייתה זירת ההתרחשות האחרונה של מאמצי האינדיאנים במאבק נגד השתלטות המהגרים מאירופה על שטחי ארצות הברית. ב-1876 התחולל בתחומה קרב ליטל ביגהורן. אף כי צבא ארצות הברית הפסיד בקרב, הוא מסמל את קץ תקופת המלחמה באינדיאנים ואת תבוסתם הניצחת.
מונטנה הפכה למדינה ה-41 של ארצות הברית ב-8 בנובמבר 1889.

ממשל ופוליטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בבית המחוקקים המקומי ישנם שני בתים: סנאט (50 נציגים) ובית נבחרים (100 נציגים). למפלגה הרפובליקנית יש רוב בשני הבתים. המדינה שולחת נציג אחד לבית הנבחרים של ארצות הברית.

כלכלה

ענפי הכלכלה המרכזיים הם חקלאות, תיירות וכרייה. ענף החקלאות העיקרי הוא גידול בקר למאכל, ענף שיש לו גם חשיבות היסטורית ותרבותית. בנוסף, מגדלים במונטנה בקר לחלב, צאן וחזירים. כשליש ההכנסות החקלאיות במונטנה הם מהצומח, והגידולים העיקריים הם שעורה, שחת, שעועית, תפוח אדמה וסלק סוכר. הפרי העיקרי של מונטנה הוא דובדבן שחור.
הכלכלה של מונטנה סבלה משפל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 בגלל הירידה במחירי התוצרת החקלאית. בשנות ה-40 שבה כלכלת מונטנה לפרוח, אך מאמצע שנות ה-50 עד סוף שנות ה-60 סבלה מצמיחה איטית בלבד. בשנות ה-70 זכתה מונטנה לפריחה מחודשת, אך בשנות ה-80 סבלה ממשבר מתמשך.
מונטנה צמחה בשיעור ממוצע של 3.2% לשנה בשנים 2001-2008 ומשנת 2010 הייתה מונטנה בין המדינות שהראו צמיחה חזקה ביותר בדרך ליציאה מהמיתון הגדול. במאי 2015 ירד שיעור האבטלה במונטנה ל-4%, הרמה בו הייתה לפני המיתון הגדול.

השכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
להתראות גרמניה

עלילת הסרט

שנת 1946. במחנה פליטים ליד פרנקפורט חיים יהודים משארית הפלטה, כולל דוד ברמן וחבריו. כולם רוצים להגר לארצות הברית מהר ככל האפשר, אבל אין להם כסף או מעט מדי ממנו. ברמן, החבר האחרון בחיים של משפחת בעלים לשעבר של חנות טקסטיל מפורסמת בפרנקפורט, רוצה להיכנס שוב לעסקי הטקסטיל, אך רשות הכיבוש האמריקאית מונעת ממנו את רישיון העסק הדרוש, אז החברה נרשמת על שם חברו פיינברוט. יחד עם חבריו, הוא נוסע לאזורים שונים כנציג מכירות ומוכר "חבילות מס" למשפחות גרמניות המכילות כלי מיטה ומפות שולחן. כדי למכור את הסחורה שלהם, החברים עושים שימוש בכל מיני שקרים.
העסק הולך טוב, אבל דוד ברמן מוזמן לחקירה אצל רשות הכיבוש, שם הוא נחקר בטענות על שיתוף פעולה עם הנאצים. הוא נחקר על ידי הסופרת הצעירה שרה סימון, שבאה ממשפחה יהודית שהיגרה מגרמניה לארצות הברית. ברמן מגיע לכמה פגישות ומספר כיצד היה מוכשר בספר בדיחות וכי מספר בדיחות במחנה הריכוז זקסנהאוזן בו נכלא וכי אוֹבר-שטורמבאנפיהרר אוטה היה מבקש ממנו לבדר אותו בפעם הראשונה במסיבת חג המולד, במופע לעיני שומרי מחנה הריכוז. אחרי זה הוא סיפר שזומן להכין את הפיהרר אדולף היטלר לפגישה עם מוסוליני. ברמן הובא בזהות בדויה גרמנית לאוברזלצברג, אבל הוא לא בא בסוף לפגישה עם היטלר. הוא רצה לרצוח את היטלר בסכין מטבח, שאותה כבר רכש מידי סוכנת הבית פאני הובר, אבל כאשר כבר השיג אופניים, הוא ברח והמתין עד בוא האמריקנים.
חבריו ועמיתיו לעבודה נעשים חשודים בשל היעדרויותיו התכופות וברמן מספר להם על החשדות נגדו.
כל חבריו סבלו במלחמה. בני משפחותיהם מתו במחנות ריכוז והם עצמם עברו התעללויות. גם הוריו של ברמן ואחיו מתו במחנה הריכוז. אחד החברים איבד עין כשהוכה על ידי נאצי. אחר חשב שזיהה את הנאצי שעינה אותו שעובד כמוכר עיתונים ולכן הם מדליקים את הקיוסק שלו בלילה כ"נקמה יהודית". היומון מדווח למחרת כי האש עלתה בחייו של אדם חף מפשע ואז החבר של ברמן מחליט להתאבד. זמן קצר לאחר מכן מתברר כי האדם החף מפשע, היה איש אס-אס לשעבר.
שרה סימון נוטה להאמין לברמן; אבל היא רוצה לוודא את סיפוריו. היא מזמנת את אוברשטורמבאנפיהרר אוטה להתעמת עם ברמן, אך ברמן מתכעס ותוקף את הנאצי, מה שמאשש את סיפורו על כך שברמן היה מספר בדיחות במחנה.
למחרת, שרה מבקרת את ברמן בחברה שלו ומודיעה לו שהוא כבר לא חשוד בשיתוף פעולה. הוא מופתע מכך שהוא - כקורבן יהודי לשלטון הנאצי - נאשם תחילה ושוחרר מאשמה בזכות נאצי. חוץ מזה, אחרי החקירות הממושכות הוא בקושי יודע מה לעשות עם ימיו. המתח הארוטי בין ברמן ושרה סימון, שכבר נבנה במהלך החקירה, מוצא שיא זמני בסצנת נשיקה ביניהם. מאוחר יותר, השניים שוכבים. כשהם ביחד, שרה רוצה לדעת מה באמת קרה. דוד בוכה ואומר שהוא "הליצן של רוצחי אחיו" והיא מאמצת אותו לחיקה.
כעבור זמן מה כולם מהגרים לאמריקה. רק דוד ברמן פותח מחדש את עסק הטקסטיל המשגשג של הוריו בפרנקפורט.
מערכת הפועל בעברית

הפועל בשפה העברית הוא סוג מילה המבטאת פעולה מסוימת או הימצאות במצב מסוים. הפועל נוטה לפי גוף ולפי זמן; בעברית שלושה גופים ושלושה זמנים. את הפעלים מרכיבים בדרך כלל שלושה (לפעמים ארבעה או, לעיתים נדירות, חמישה או שישה) עיצורי שורש, וגם מוספיות (תחיליות, תוכיות, פנימיות). הטיית הפעלים נעשית על פי תבניות קבועות המכונות בניינים.

הזמן בפועל

קיימים שלושה זמנים: עבר, הווה ועתיד. בנוסף קיימת צורת ציווי שהיא הוראה או פקודה שנגזרת מצורת העתיד, ולפיכך אין מתייחסים אליה כזמן נפרד. ב"ציווי" מטים את הפועל בגוף שני בלבד, מכיוון שאין הגיון בציווי עצמי או בפני אדם שלא נוכח. כל פועל נוטה אחרת בזמנים השונים. למשל, נטיית השורש ש.ר.ק. בגוף שלישי יחיד היא בעבר - "שרק", בהווה - "שורק" ובעתיד - "ישרוק". 
למערכת הפועל משתייכת גם צורת המקור. לדוגמה: "שמור", "הפסיק", "אכול". לצורה זו  זמן, גוף, שורש ובניין.

מוספיות בפועל

מוספיות הן אותיות שמתווספות לעיצורי השורש. קיימים שלושה סוגי מוספיות:

מוספיות תחיליות

מוספיות אלו באות לפני עיצורי השורש, והן בדרך כלל מסמנות זמן, כינוי גוף ולעיתים גם בניין. 
לדוגמה: נִתְכַּתֵּב, [נִתְ]כַּתֵּב- האות נ מציינת את כינוי הגוף, מדברים, ואת הזמן, עתיד, האות ת מציינת את בניין הִתְפַּעֵל.

מוספיות תוכיות

מוספיות אלו מופיעות בין עיצורי השורש והן מסמנות את הבניין.
לדוגמה: מכְתִּיבִים, מכְתִּ[י]בִים- האות י מציינת את בניין הִפְעִיל.
כאבול

בתקופת התנ"ך

העיר נזכרת לראשונה בתנ"ך בתיאור נחלת שבט אשר בספר יהושע: "וְשָׁב מִזְרַח הַשֶּׁמֶשׁ בֵּית דָּגֹן וּפָגַע בִּזְבֻלוּן וּבְגֵי יִפְתַּח אֵל צָפוֹנָה בֵּית הָעֵמֶק וּנְעִיאֵל וְיָצָא אֶל כָּבוּל מִשְּׂמֹאל".
כמו כן, נזכרת בתנ"ך "ארץ כבול" שהעניק שלמה המלך לחירם מלך צור, לאחר שהאחרון סיפק חומרים ואומנים לשם בניית בית המקדש:
"וַיְהִי מִקְצֵה עֶשְׂרִים שָׁנָה אֲשֶׁר בָּנָה שְׁלֹמֹה אֶת שְׁנֵי הַבָּתִּים אֶת בֵּית יְהוָה וְאֶת בֵּית הַמֶּלֶךְ חִירָם מֶלֶךְ צֹר נִשָּׂא אֶת שְׁלֹמֹה בַּעֲצֵי אֲרָזִים וּבַעֲצֵי בְרוֹשִׁים וּבַזָּהָב לְכָל חֶפְצוֹ אָז יִתֵּן הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה לְחִירָם עֶשְׂרִים עִיר בְּאֶרֶץ הַגָּלִיל וַיֵּצֵא חִירָם מִצֹּר לִרְאוֹת אֶת הֶעָרִים אֲשֶׁר נָתַן לוֹ שְׁלֹמֹה וְלֹא יָשְׁרוּ בְּעֵינָיו וַיֹּאמֶר מָה הֶעָרִים הָאֵלֶּה אֲשֶׁר נָתַתָּה לִּי אָחִי וַיִּקְרָא לָהֶם אֶרֶץ כָּבוּל עַד הַיּוֹם הַזֶּה".

בתקופת בית שני

יוסף בן מתתיהו מזכיר מספר פעמים את העיר (לעיתים גם בשם "כבולון"), כמקום שבו התבצרו המורדים היהודים בימי המרד הגדול עם פלישת הכוחות הרומיים לעכו הסמוכה. לפי התיאור, כבול נערכה לקרב נגד פלקידוס, אשר נשלח על ידי קסטיוס גאלוס לשרוף את הכפרים הקרובים לעכו, אולם מלבד קרבות זעירים, לא התרחש בה עימות כולל. 
כמו כן, נזכרת כבול בכתב יוסף בן מתתיהו כעיר המסמנת את קצהו המערבי של היישוב היהודי בגליל באותה עת.

בתקופת המשנה והתלמוד

היישוב היהודי בכבול המשיך להתקיים גם לאחר החורבן, ובמקום ישבה בתקופת המשנה והתלמוד משמרת הכהנים שְׁכַנְיָה. היישוב נזכר רבות בכתבי חז"ל, ובין היתר יצא ממנו האמורא מהדור הראשון רבי זכאי דכבול. במדרש ובתלמוד נזכרת המסורת הבאה על חורבן זמני של היישוב בתקופת מרד בר כוכבא:
"שלש עיירות היה קטמוס שלהן עולה לירושלם בעגלה, כבול ושיחין ומגדל צבעייא, ושלשתן חרבו. כבול מפני המחלוקת, שיחין מפני כשפים, ומגדל צבעייא מפני הזנות".
במדרש ויקרא רבה מובא סיפור מעשה שהתרחש ביישוב: "מַעֲשֶׂה בְּאֶחָד מִגְדוֹלֵי כָּבוּל שֶׁהָיָה מַשִּׂיא אֶת בְּנוֹ", וכך גם בתלמוד הירושלמי: "מעשה ביהודה ובהלל בניו של רבן גמליאל (שהלכו) לרחוץ במרחץ בכבול".

בתקופת העות'מאנית

ב-1515 חודש היישוב היהודי בכפר. על פי תעודות המס, ב-1533 5 משפחות מתוך 12 היו יהודיות. בשנים 1555-1556 מנו היהודים רוב משלמי המיסים בכפר, 15 משפחות מתוך 25. עם הרעת המצב הביטחוני והכלכלי במאה ה-17 נדלדלו היישובים בגליל ובהם גם היישוב כבול.
על פי המסורת מצויים בתחומה של כאבול קברו של מיכה הנביא, וכן קבריהם של מספר מחכמי ספרד, ובהם רבי אברהם אבן עזרא, רבי יהודה הלוי ורבי שלמה אבן גבירול.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בכאבול 13,854 תושבים (מקום 136 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.5%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לכאבול דירוג של 2 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 71.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 5,952 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).

אתרים

במערכת החינוך בכאבול ישנם שישה בתי ספר: ארבעה בתי ספר יסודיים ושני בתי ספר על-יסודיים. בנוסף ישנם חמישה מסגדים ומוסדות ציבור אחרים.
מפת מקלונים

מפת מקלונים (באנגלית: Stick chart) היא סוג של מפות ימיות שהומצאו באיי מרשל ונועדו להפלגה באוקיינוס השקט בעזרת קאנו. המפות הציגו גלי גיבוע משמעותיים ואת האופן בו איים משפיעים על תבניתם. רוב המפות הוכנו בעזרת מקלונים העשויים חלקי עלה קוקוס שנקשרו יחדיו ויצרו מערכת פתוחה. הקווים שנוצרו סימנו את גב הגל והכיוון שלו בהתקרבו לאיים ובפוגשו גלים אחרים. מיקום האיים הוצג על ידי צדפים שנקשרו למקלונים או על ידי צמתים של שני מקלונים או יותר.
המפות היו כה שונות זו מזו בצורתן ובמיקראן, עד כי הבנתן המלאה הייתה שמורה לימאי שיצר אותן. השימוש במפות מקלונים פסק לאחר מלחמת העולם השנייה עם הגעת טכנולוגיות ניווט אלקטרוניות, וירידה בשימוש בקאנו על ידי תושבי האיים.

משמעות המפות להיסטוריה של הקרטוגרפיה

השימוש בגלי גיבוע לציון מיקום לא היה ידוע באזורים אחרים בעולם. גם החומרים לייצורן היו שונים מהנהוג במקומות אחרים. לאור כך ייתכן שמפות עתיקות היו שונות מהמוכר לנו היום וציינו מאפייני טבע אחרים.
בניגוד למפות מסורתיות שמסתכלים ורושמים בהן נתונים גם במהלך המסע, מפות המקלונים נלמדו ושוננו לפני היציאה לדרך ולא הסתכלו בהן לאחר מכן. כדי לדעת מתי הגיעו למקום של גל גיבוע המסומן במפה, נהגו הימאים לכרוע או להשתרע על בטנם על קרקעית הקאנו ולהרגיש את השפעת הגלים.

העברת הידע

מפות מקלונים היו ידועות רק למספר מצומצם של שליטים והידע הועבר מאב לבן. בפַּלְגָה שכללה חמישה עשר קאנו ויותר היה יכול להיות נווט אחד בלבד. רק ב 1862 התגלתה השיטה לאירופאים על ידי מיסיונר. ב 1896 הוצבה ספינת המלחמה בוסארד של הצי הקיסרי הגרמני באיי מרשל שהיו אז תחת שלטון גרמני.  רב החובל שלה, וינקלר, התוודע לשיטה, שכנע את בני המקום לשתפו בפרטיה ופרסם זאת שנתיים אחר-כך.
תפיסה עצמית

תפיסה עצמית היא האופן שבו האדם תופס את יכולותיו, חולשותיו, עמדותיו וערכיו.
התפיסה העצמית מורכבת מסט של אמונות ותפיסות המאורגנות כסכמה קוגניטיבית.

שינויים בתפיסה העצמית

ישנם מספר גורמים המשפיעים על התפיסה העצמית של האדם ויכולים לשנות אותה. 
התפיסה העצמית משתנה עם הגיל. בהתאם להתפתחות של האדם לאורך חייו.
כמו כן, התפיסה העצמית יכולה להיות מושפעת מהמשוב שהאדם מקבל, שינויים בסביבה או בסטטוס התעסוקתי ויחסי גומלין עם אנשים אחרים.

היבטים חינוכיים

במהלך שהותם של ילדים בבית הספר הם לא רק רוכשים ידע ומיומנויות, אלא גם מפתחים דימוי עצמי הנוגע לערך, ליכולות ולמסוגלות שלהם.
התפיסה העצמית האקדמית מחולקת למספר רכיבים על פי מקצועות הלימוד (כגון - מתמטיקה ואנגלית).
קשיי למידה הנובעים מגורמים שונים יכולים להוביל לירידה בהישגים אקדמיים. מעבר לכך, יכולה להיות להם גם השפעה על התחום הרגשי.
לדוגמה, תלמידים בעלי לקויות למידה עלולים להיפגע מהשפעה עקיפה של לקות הלמידה, הנוגעת לתפיסתם העצמית כשונים ולתיוג עצמי שלילי.
נייר באקי

נייר באקי הוא צבר מקרוסקופי של ננו-צינורות פחמן (CNT), היוצרות יריעה דקה, חזקה וקלת משקל, אשר ניתן להקנות לה תכונות ייחודיות של הולכה תרמית וחשמלית.
השם נייר באקי, הוא על שמו של האדריכל באקמינסטר פולר, אשר בנה את הכיפה הגאודזית, שלימים נמצא גם זהה למבנה הפחמן C₆₀. מבנה זה מהווה את אבן הבנייה הבסיסי של CNT ונייר הבאקי. נייר באקי הוא יריעה משטחית דקה, העשויה מצבר של ננו-צינוריות פחמן CNT בעובי של 1:50,000 משערה אנושית.

תהליכי ייצור

שיטה ראשונה: מערבבים ננו צינוריות עם ממיסים כמו Sodium lauryl sulfate ומסננים בעזרת לחץ חיובי או שלילי עד לקבלת יריעה דקה. ננו צינוריות מתחברות אחת לשנייה בעזרת כוחות ואן-דר-ולס. הכוח שבאופן כללי חלש למדי בשל שטח פנים ענק הופך להיות משמעותי מאוד. ניתן לשלוט בעובי של הנייר בעזרת המסה של ננוצינוריות בתמיסה. בדרך זאת אפשר לקבל עוביים בין 120 ל – 650 מיקרון. נייר באקי בעובי יותר מ – 500 מיקרון נקראה דיסק באקי. בשיטה זו מקבלים אנטרופיה גבוהה אשר משפיעה על תכונות של נייר הבאקי כגון: מוליכות חום, חשמל ותכונות מכניות.

שיטה שנייה נקראת שיטת "דומינו": בשלב ראשון מגדלים על מצע סיליקון "יער" של צינוריות פחמן מסוג- MWNT) Multi-Walled Nanotube ) בעלות שכבות רבות - צינורית בתוך צינורית, וכן הלאה, למספר שכבות. גובה של הננוצינוריות בדרך כלל כ – 100 מיקרון. בשלב שני מניחים ממברנה מלמעלה ובעזרת "מערוך" משטחים MWNT, כך שהם נופלים כקוביות דומינו ונדבקים לממברנה. בשלב שלישי מפרידים את הממברנה מנייר הבאקי על ידי המסתה במתאנול. בשיטה ה"דומינו" מקבלים ננוצינוריות מסודרות יחסית לכיוון אחד וכתוצאה מכך מקבלים תכונות תרמיות וחשמליות משופרות בכיוון ההשטחה.

יישומים ויתרונות

החומר הקל, החזק והקשיח שפותח מבטיח רבות עבור מגוון רחב של יישומים כמו בתעשיית החלל והתעשייה הביטחונית כגון בייצור אפוד מגן ו"שריון" אישי לחיילי חילות הרגלים או לכלי רכב. היות שנייר הבאקי קל ומוליך חשמל הוא מהווה מועמד מועדף בבניית הדור הבא של צגי מחשב שטוחים וגמישים. בשל תכונות של הולכה חשמלית נייר הבאקי ניתן לשימוש בישומים הדורשים חסינות אלקטרומגנטית - מיסוך מקרינה והגנה בפני ברקים. תכונות של הולכה תרמית של נייר הבאקי מאפשרות לנצלו למען הולכת חום בקרת חום, וסילוק חום באופן יעיל יותר מגרפית וליישמו בסילוק חום במכשירים כגון מחשבים נישאים. תכונותיו החשמליות ניתנות לניצול עבור אלקטרודות תאי דלק, קבלי-על וסוללות. יחס משקל לחוזק המיוחדים של נייר הבאקי מאפשר שימוש לצורכי בניית מבנים בעלי חוזק-על המהווה תחליף מצוין למשטחים מתכתיים בכלי רכב וכלי טיס. תכונות המבנה המכני קטן הממדים של נייר באקי מאפשרים יישום בתחום טיהור מים בשימוש כפילטרים.
שירות פיקוח המכס (ספרד)

מקורות

מקורו של השירות הוא בארגונים צבאיים (שנקראו בספרדית Resguardo) שהוקמו כדי להגן על מונופול הטבק של Tabacalera (חברת הטבק הוותיקה בעולם), שהייתה מונופול הטבק הספרדי שהוקם עוד בשנת 1636. משימתה הראשונה של Resguardo היה להגן על המונופול של המדינה בטבק ומאבק בהברחות בעידן שבו סחר היה אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של האוצר הספרדי המלכותי בין המאות השבע עשרה והשמונה עשרה.

ההיסטוריה המודרנית

ההיסטוריה המודרנית של השירות מתחילה בשנת 1944 עם הקמתה השירות המיוחד לפיקוח ימי ויבשתי מ-Tabacalera (בספרדית: Servicio Especial de Vigilancia Marítima y Terrestre de Tabacalera S.A.), שמשימתו הייתה למנוע הברחות טבק. בשנת 1954 עקב התייעלות של השירות תפקידים אלה הועברו לידי משרד האוצר הספרדי שיצר השירות המיוחד לפיקוח פיסקאלי (Servicio Especial de Vigilancia Fiscal) והורכב מאנשי צבא ואזרחים, אשר עסקו במאבק בהברחות אסורות.ב-1982 השירות עבר ארגון מחדש ונקרא בשםServicio de Vigilancia Aduanera (שירות פיקוח המכס) ותפקידיו הורחבו והם כוללים גם חקירת פשעים כלכליים ומאבק בסמים לא חוקיים.

פעילויות

חובותיו הנפוצים ביותר של השירות מוסדרים בצו מלכותי 319/1982 ובחוק האורגני נגד הברחות 12/1995.
נוסף לניהול חקירה, גילוי ותביעה של הברחות והפרות במים טריטוריאליים ובמרחב אווירי, לכוח יש גם סמכויות שהוענקו על ידי סוכנות המס הספרדית (Agencia Tributaria) לגבי פשעים כלכליים וכולל גם תפקידי מאבק בשחיתות, חקירת הונאץ סחר חוץ, הלבנת הון ועוד.
 השירות משתף פעולה עם גופים בינלאומיים ואירופיים כגון המשרד האירופי למלחמה בהונאה, יורופול או ארגון המכס העולמי.
פט פרומוס

פט פרומוס (Făt-Frumos) הוא הגיבור החיובי של המיתולוגיה הרומנית. תפקידו של פט פרומוס הוא להילחם בבאלאור או בזמאו, לשחרר את בחירת ליבו, אילאנה קוסנזאנה, לשאת אותה לאישה ולחיות איתה בעושר ובאושר עד סוף כל הימים.
משמעותו המילולית של השם פט פרומוס היא "ולד יפה". בעברית מתרגמים בדרך כלל ב"בן פורת".
מערכת החלונות X

מערכת החלונות X גרסה 11 (הידועה בשמה המלא The X Window System, בקיצור X11 ובאופן לא רשמי Xwindows) היא ממשק משתמש גרפי, שנוצרה כחלק מפרויקט אתנה ב־MIT. המספר 11 הוא מספר גרסה. בגרסאות קודמות של X (למעט 10, לזמן קצר) כלל לא השתמשו. זוהי מערכת התצוגה הנפוצה ביותר במערכות לינוקס.
הפרוטוקול הוא פרוטוקול של שרת–לקוח. השרת אחראי להציג תוכן על המסך, ואילו לקוח היא תוכנית שרוצה להשתמש בתצוגה. הלקוח יכול לרוץ גם על מחשב שונה. פרוטוקול X11 מגדיר רק רמות נמוכות יחסית של החיבור. הוא לא עוסק בשאלות כמו מראה והתנהגות של חלונות. במערכות שמשתמשות ב־X11, הטיפול בכך הוא על ידי התוכניות עצמן, או בדרך כלל בספריות ערכת כלים כגון GTK+ ו־QT. כמו כן, הוא לא מספק ממשק גרפי במלוא מובן המילה, ובדרך כלל בנויים מעליו ממשקים, כגון KDE, GNOME ו־Xfce.
X נוצר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1984. הגרסה הנוכחית, X11, הופיעה בספטמבר 1987. בהמשך רוכז פיתוחו על ידי קונסורציום יצרני מחשב בשם קונסורציום X שהוקם מחדש בשם קרן X.org]. המימוש הנוכחי זמין כתוכנה חופשית תחת רישיון MIT ורישיונות חופשיים דומים.
רובי גינל

ביוגרפיה

גינל החל את הקריירה המקצועית עם סיום לימודי התואר הראשון (בשנת 1995) במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים של המכון ללימודים פוליטיים ואסטרטגיים מתקדמים (כיום - מכון מילקן). לגינל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים שימש גינל כיועץ כלכלי בוועדת הכלכלה בכנסת, במשרד ראש הממשלה ובקונגרס בוושינגטון.
עם סיום ההתמחות מונה גינל למנהל לנושאים כלכליים במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו שימש עד שנת 1999.
במקביל כיהן גינל כמרצה למדיניות ציבורית ושיווק באוניברסיטת דרבי וכעורך מחקרים מקצועיים.
בשנת 1999 מונה גינל להקים ולנהל את מוקד הסיוע והקידום הארצי של הרשות לעסקים קטנים ובינוניים בישראל. במסגרת זו הקים גינל את בנק ההשקעות המקוון הראשון בישראל.
בשנת 2004 עבר גינל לנהל את נושאי החדשנות והטכנולוגיה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2007 מונה גינל לראש אגף כלכלה בהתאחדות התעשיינים. במסגרת זו ניהל גינל את נושאי המחקר הכלכלי, הייעוץ לחברים ואת הקשר עם הממשלה והכנסת.
בין היתר, גינל לקח חלק פעיל בעסקת החבילה בין הממשלה, המגזר העסקי וההסתדרות בשנת 2009, באימוץ צעדים ממשלתיים לעידוד החדשנות, המו"פ והיצוא בתעשייה הקטנה והבינונית, בהפחתת מס החברות המועדף לחברות תעשייה יצואניות ועוד.
גינל שימש כחבר ועדת מחקר של המדען הראשי, כחבר מנהלת מרכז השקעות וכחבר בוועדה המייעצת לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2009 מונה גינל לתפקיד סמנכ"ל לכלכלה ורגולציה בהתאחדות התעשיינים בישראל,
בשנת 2013 הודיע גינל על סיום תפקידו בהתאחדות והקים חברת ייעוץ כלכלי. בין לקוחות החברה היו קבוצות עסקיות גדולות, ארגונים כלכליים, ועדי עובדים והממשלה.
בשנת 2015, עם בחירתו של שרגא ברוש לנשיא התאחדות התעשיינים ומינויו המחודש של יהודה שגב למנכ"ל ההתאחדות, ולאחר פרישתו של יהודה שגב חזר גינל להתאחדות ומונה כמשנה למנכ"ל. 
בנובמבר 2016 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.
בינואר 2019 מונה גינל ליו"ר ת.מ.י.ר.- תאגיד מחזור יצרנים בישראל .
במאי 2019 מונה לסגן יו"ר ויו"ר בפועל של מכון התקנים הישראלי.
ממלכת מייסור

היסטוריה

בתקופת מלוכתם של נרסרג'ה וודיאר הראשון וצ'יקה דוורג'ה וודיאר במאה ה-17, הורחבו גבולות הממלכה בסדרת מערכות וקרבות כנגד הממלכות השכנות והיא הפכה לממלכה בעלת כוח ונוכחות בדרום הודו. במחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה ממלכת מייסור בנקודת השיא של הכוח הצבאי ושטח הממלכה, תחת שלטונם של הסולטאן חיידר עלי (سلطان حیدر علی) ובנו טיפו סאהיב. בתקופה זאת הממלכה נכנסה לעימות עם האימפריה המרתית, הניזאם של הידרבאד והבריטים שכבר החלו לבסס את נוכחותם באזור, עימותים אלו הובילו לארבע מלחמות האנגלו-מייסוריות. בשתי המלחמות הראשונות ניצחה מייסור, אך בשתיים האחרונות הובסה, ולבסוף במלחמה הרביעית בשנת 1799 כבשו הבריטים את עיר הבירה המבוצרת סרירנגפטנה, והמלך טיפו סאהיב נהרג אף הוא בקרב. כך הגיע לקצו שלטונה של הממלכה המייסורית.
לאחר המלחמה הרביעית סיפחו הבריטים חלקים נרחבים מהממלכה המייסורית, אך העניקו לה עצמאות בתור מדינת נסיכות. נסיכות מייסור המשיכה להתקיים לצד הנסיכויות העצמאיות הנוספות ולצד הודו הבריטית עד אשר סופחה להודו כאשר זו קיבלה עצמאות מהאימפריה הבריטית בשנת 1947. במהלך 148 השנים בהם התקיימה מייסור בתור נסיכות עצמאית, היא נחשבה למרכז תרבותי ואמנותי חשוב בתת-היבשת ההודית, ושליטיה היו פטרוני אמנות, מוזיקה ושירה גדולים.
בשורות הלוחמים והגדודים הבריטיים שירתו חיילים יהודים רבים מקרב עדת בני ישראל ההודית, בפרט בדרגות קצונה, ופיקדו על פלוגות של חיילים מקומיים, מהם בולטים הקצינים ממשפחת דיווקר ובפרט שמואל יחזקאל דיווקר ואחיו יצחק יחזקאל דיווקר, אשר נפלו בשבי במלחמת מייסור השנייה ואמו של טיפו סאהיב שכנעה את בנה לא להוציאם להורג.
לובד המדבר

מורפולוגיה

לובד המדבר גדל לגובה של 20- 80 ס"מ. פרחיו עוטים שערות לבנות כעין לבד, ומכאן שמו של הצמח. פרחיו הזעירים והלבנים של הצמח אינם נעימים למגע, והם מסודרים בתפרחות צפופות בראשי הגבעולים.
עלי הצמח מסורגים, פשוטים ותמימים. במצבי יובש קיצוני מצמצם הצמח את פעילות חלקיו ונותר עם עלים ספורים הפועלים בבסיס הצמח.
ללובד המדבר 10 מינים, אחד מהם בלבד בארץ.

חודשי פריחה

לובד המדבר פורח ברוב חודשי השנה, ובעיקר בימי החורף.

בית גידול ותפוצה

לובד המדבר גדל במקומות מדבריים בחריצי סלעים כהים ובערוצי נחלים. הוא מצוי לרוב באפריקה, בדרום-מערב אסיה ובדרומה .
בישראל גדל הצמח במדבריות חמים בבקעת ים המלח, בהר הנגב, בדרום הנגב, בהרי אילת ובערבה.

שימושים

השורש של בן-שיח זה משמש כחציר לעזים. ברפואה העממית הצמח עוזר בהורדת נפיחות, מקל על שפעת ומקדם את הריפוי של פצעים וחתכים בעור. הפרחים והשורשים שלו מקלים על בעיות בכליות, וזרעי הפרח מקלים על כאבי ראש. תמיסת מי גרגור מן הפרח מקלה על כאבי שיניים.

שמות נוספים

לובד פרסי, לובד מדברי, כותנת המדבר
קארין פאלק

ביוגרפיה

פאלק נולדה בורמלנד שבשוודיה. היא למדה תולדות התיאטרון באוניברסיטת סטוקהולם ובמהלך לימודיה כשכתבה חיבור אודות תיאטרון לילדים החלה לשמש כעוזרת הפקות בתיאטרון.
ב-1954 החלה להופיע בטלוויזיה, ובאותה שנה החלה לעבוד ברדיו של שוודיה והיא האישה הראשונה במדינתה ששימשה כמפיקה. היא הפיקה בטלוויזיה מספר תוכניות לילדים ונוער.
בשנת 1975, היא הנחתה את האירוויזיון שנערך בשוודיה, וכמו כן הנחתה את המלודיפסטיבלן מוקדם יותר באותה השנה.
ב-2007 זכתה בפרס "Kristallen", טקס פרסי הטלוויזיה השוודית על מפעל חיים.
היא אמא לשלושה ילדים.
רבקה קרטין

ביוגרפיה

קרטין נולדה בחיפה ליוסף ובינה קרטין היא התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.

1958

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה בספטמבר 1958 זכתה קרטין במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.2 דקות, אחרי שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:10.8 דקות) ולפני ירדנה שאל מהפועל גוש זבולון (1:20.8 דקות).

1959

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים באמצע אוקטובר 1959 זכתה קרטין בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:15.6 דקות, אחרי גלי להב מהפועל תל עמל (1:11.5 דקות) ולפני רמה קורין מהפועל עמק הירדן (1:19.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:48.7 דקות, אחרי גלי להב (5:58.8 דקות) ורמה קורין (6:29.1 דקות).

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים באוקטובר 1960, זכתה קרטין בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:13.8 דקות, לפני חנה מרון מברית מכבים עתיד (1:17.8 דקות) ותלמי מהפועל גוש זבולון (1:18.3 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:08.9 דקות, אחרי חנה מרון (6:06.6 דקות) ולפני נורית שלו מהפועל בית שאן (6:16.2 דקות).

חיים אישיים

ב-2 בנובמבר 1963 נישאה קרטין ליוסף דינור. לזוג נולדו 3 ילדים שתי בנות ובן. הם התגרשו במרץ 1984.
מיה מורגנשטרן

ביוגרפיה

מיה מורגנשטרן נולדה בבוקרשט במשפחה יהודית. אביה היה במקור מן העיירה רֵן מבסרביה ואמה מדורוהוי. סבים וסבתות שלה נשלחו בימי השואה לטרנסניסטריה ולאושוויץ. סיימה את לימודייה באקדמיית התיאטרון בבוקרשט בהצלחה בשנת 1985.
לאחר מכן עברה מורגנשטרן לאקדמיית הנוער שבפיאטרה ניאמץ עד 1988, משם המשיכה ל"אקדמיית התיאטרון היהודית" בה למדה עד שנת 1990.
מורגנשטרן הופיעה במספר מחזות מקומיים דוברי רומנית בתיאטרון הלאומי בבוקרשט, הבולטים שבהם היו "המלאך הכחול" ו"לולה לולה" בו גילמה את דמותה של שחקנית הקולנוע והזמרת הגרמניה מרלן דיטריך.
מורגנשטרן שיחקה במספר סרטים רומנים והונגרים, הבולטים ביניהם היו "האלון" שעל תפקידה בו זכתה מורגנשטרן ב"פרס האקדמיה האירופאית" ו"החדר השביעי" בו גילמה את דמותה של הפילוסופית הגרמניה אדית שטיין וזכתה בפרס פסטיבל הסרטים של ונציה ביחד עם השחקנית ההונגריה מרתה מסארוש.
בשנת 1995 נבחרה על ידי הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס לשחק בסרטו "המבט של אוליסס".
מורגנשטרן קיבלה הכרה עולמית בשנת 2004 כשנבחרה על ידי מל גיבסון לגלם את דמותה של מרים, אם ישו בדרמה ההיסטורית מועמדת 3 פרסי האוסקר "הפסיון של ישו".
בסרט דיברה מורגנשטרן בשפה הארמית ולמרות שלא הבינה את השפה כמו מרבית שחקני הסרט היא זכרה את הטקסט בעל פה.
בשנת 2016 שיחקה בדרמת הריקודים "מתח גבוה" לצידם של פול פרימן וג'יין סימור.
מורגנשטרן הייתה נשואה פעמיים במהלך חייה, בשנים 1999-1983 עם שחקן התיאטרון קלאודיו איסטודור ובשנים 2015-2001 עם הרופא דומיטרו בלצציאנו. נולדו לה שלושה ילדים: מנישואיה הראשונים - בשנת 1984 - טודור אארון איסטודור, שחקן תיאטרון בעצמו, מקשר ללא נישואים עם השחקן אנדראש אישטוואן דמטר בשנת 1999 -בת בשם אווה לאה קאביריה, ומנישואיה השניים - בת נוספת בשם אנה איסדורה.
קרונה שוודית

היסטוריה

ההילך החוקי בשוודיה מאז 1604 היה הריקסדאלר. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 החליטו מדינות סקנדינביה, שוודיה, נורווגיה ודנמרק, להשיק מטבע חדש בשם קרונה ("כתר") שערכו יהיה החלק ה-  של קילוגרם זהב טהור. 
ב-1873 נכנסה ההחלטה לתוקף והמטבע הוחלף רשמית ונמצא בשימוש עד היום.
במחזור כיום נמצאים מטבעות בני קרונה אחת, 2, 5 ו-10 קרונות, ושטרות בני 20, 50, 100, 500 ו-1000 קרונות.