google/wiki40b huggingface dataset:
תת-אדם

תת-אדם (בגרמנית Untermensch), הוא ביטוי ידוע לשמצה בו השתמשו הנאצים כדי לתאר "אנשים נחותים" לפי האידאולוגיה הנאצית. במונח זה הם התכוונו ליהודים, צוענים, וסלאבים וכן לשחורים - ולמעשה, לכל בני האדם שאינם ארים. על היהודים היה להיות מושמדים בשואה, בעוד שהעמים הסלאבים נועדו לגירוש לסיביר או לעבור תהליך של גרמניזציה. השקפת עולם זו הובילה לרציחתם של עשרות מיליוני בני אדם בתקופת השואה, מהם שישה מיליון יהודים.

בשימוש האידאולוגיה הנאצית

בנאומו משנת 1927 בפני הפרלמנט הבווארי התעמולן הנאצי יוליוס שטרייכר, עורך העיתון האנטישמי "דר שטירמר", עשה שימוש בביטוי "תת-אדם" בהתייחסו לקומוניסטים של הרפובליקה הסובייטית הבווארית:
"זה קרה בזמן הרפובליקה הסובייטית [הבווארית]: כאשר תתי-האדם משולחי הרסן פתחו במסע רציחות ברחובות, הסגנים התחבאו מאחורי ארובה בפרלמנט הבווארי".
בהמשך, המונח תת-אדם כוון שוב ושוב במאמרים ובנאומים נגד היהודים. ביניהם בלט המאמר "תת האדם" משנת 1935 שכלל תמצית מנאומיו של היינריך הימלר. בעלון שחולק לציבור בשנת 1936, כתב הימלר:
"עלינו לוודא שאף פעם בגרמניה, ליבה של אירופה, המהפכה היהודית-בולשביקית של תתי האדם תהיה פעילה מבפנים או מבחוץ".
בנאומו "סכנת הבולשביזם על העולם" משנת 1936, יוזף גבלס טען ש"תתי-אדם קיימים בכל התרבויות".
שימוש נוסף בביטוי "תת-אדם", אך הפעם למטרות תעמולה אנטי-סובייטית, הוא ספרון שנקרא שוב "תת האדם" ונערך על ידי הימלר. ספרון זה שיצא לאור בשנת 1942 לאחר פתיחת מבצע ברברוסה, כלל כחמישים עמודים שרובם הכילו תמונות בהם האויב הוצג באור שלילי. 3,860,995 עותקים של ספרון זה הודפסו בגרמנית. הוא תורגם לשפות נוספות רבות, ביניהן יוונית, צרפתית, הולנדית, דנית, בולגרית, הונגרית, צ'כית ושבע שפות נוספות. בספרון הוצהר:
 
עבור הנאצים, תת-אדם חולקו לשני גזעים: הסלאבי שיכול להיות מנוצל כעבד לעם הגרמני, ומתחתיו היהודי שעליו להיות מושמד.
לפי האידאולוגיה הנאצית, המונח "תת-אדם" כלל בתוכו יהודים, צוענים, עמים לא אירופאים, ועמים סלאביים כגון פולנים, סרבים, רוסים, צ'כים, וסלובקים. את העמים הסלאבים השוו היטלר וגבלס ל"ארנבים" שהתפשטו כמו "גל של זוהמה".
בשיעורי ביולוגיה בגרמניה הנאצית, בתי הספר לימדו על ההבדלים בין הגזע העליון הנורדי-גרמני, לבין תת-האדם הבזוי היהודי והסלאבי.

באנתרופולוגיה הנאצית

אנתרופולוגים נאצים ערכו מדידות כדי לקבוע את האינדקס הספלי הממוצע לעמים הסלאבים. לפי ממצאיהם, רוב הסלאבים הם "ברכיספליים" (קצרי-ראש) ולכן אינם חלק מהגזע הנורדי העליון שרובם "דוליכוספליים" (מארוכי-ראש). באופן שיטתי, הנאצים מילאו את שורותיהם החסרות בחיילים סלאבים, תחילה מבעלות בריתה של גרמניה הנאצית, קרואטיה ובולגריה ובהמשך מהמדינות הכבושות. סיווגם של העמים הסלאבים כתת-אדם שירת את המטרות הפוליטיות של הנאצים. הדבר נתן הצדקה לעיקרון ההתפשטות שלהם ובעיקר לתוקפנות שלהם כלפי פולין ואוקראינה על מנת להשיג מרחב מחיה ("לבנסראום"). תוכניותיו של הרייך השלישי (ובעיקר תוכנית OST), כללו עקירה, שיעבוד, והשמדה של לא פחות מחמישים מיליון בני אדם, אותם הנאצים החשיבו כלא ראויים לעבור תהליך של גרמניזציה, בשטחים שכבש במזרח אירופה.
היפר-פעולות

היסטוריה

אחד הדיונים הקדומים ביותר אודות היפר-פעולות היה ב-1914 בידי אלברט בנט, שפיתח חלק מתורת ההיפר-פעולות הקומוטטיבית. כ-12 שנים לאחר מכן, וילהלם אקרמן הגדיר את "פונקציית אקרמן": , שבמידת מה, מזכירה את רצף ההיפר-פעולות.
בעבודתו מ-1947, ראובן גודשטיין הציג את הרצף הספציפי של פעולות, אשר קרויות כיום "היפר-פעולות", והציע את השמות היווניים "טטרציה", "פנטציה" וכו', לפעולות שמעבר לפעולת החזקה (מכיוון שהן תואמות את מיקומן ברצף: 4 (טטרה), 5 (פנטה)). נראה כי, בתור פונקציה ב-3 משתנים (ניתן להגדיר פונקציה : ), רצף ההיפר-פעולות בכללותו הוא גרסה של פונקציית אקרמן המקורית  – פונקציה רקורסיבית, אבל לא רקורסיבית פרימיטיבית – כמו זו ששונתה על ידי גודשטיין, כדי לשלב את פונקציית המספר העוקב הפרימיטיבית יחד עם שאר שלוש הפעולות הבסיסיות של האריתמטיקה (חיבור, כפל, חזקה), ולאפשר הרחבה חלקה, טבעית ופשוטה יותר ("seamless") שלהן מעבר לחזקה.
פונקציית אקרמן המקורית ב-3 משתנים  עושה שימוש באותו כלל נסיגה המשמש בגרסתו של גודשטיין (ההיפר-פעולות), אך שונה ממנה בשני אופנים. ראשית, היא מגדירה רצף פעולות שמתחיל בפעולת החיבור (n=0) במקום להתחיל בפונקציית המספר העוקב, אחר כך כפל (n=1), חזקה (n=2), וכן הלאה. שנית, התנאים התחיליים של  גוררים את השוויון, ובכך נבדלות פונקציית אקרמן המקורית וגרסתו של גודשטיין בהיפר-פעולות שמעבר לחזקה. המשמעות של הביטוי "" בשוויון האחרון היא, שמתקיים , כאשר  מונה את מספר האופרטורים (העלאה בחזקה), במקום לספור את מספר האופרנדים (""-ים), כפי ש- עושה בביטוי , וכך גם עבור הפעולות מדרגות גבוהות יותר.
נדחפים

היסטוריה

נדחפים התחילה להיות משודרת ממרץ 2015 מאולפני ערוץ הילדים בשעה 15:00 על ידי שלושה מנחים מרכזיים, לאחר מספר פרקים הצטרף תומר פישמן להנחיה של התוכנית. בתחילת דרכה התוכנית קיימה תחרות בין כיתות. הפרס היה טיסה לחו"ל בדומה לששטוס.
לאחר סיום המירוץ למיליון ביקר טום באום בנדחפים וקיבל פינה משלו - פינת המשימות. לאחר מכן הנחה עם הנדחפים את השעשועון המשודר בסוף התוכנית - הכי מצחיק בארץ. בתוכנית זאת חיפשו נדחפים וטום באום את הילד הכי מצחיק בארץ, לאחר שנמצא הילד קיבל פינה משלו.
סלו הרשמן

ביוגרפיה

הרשמן נולד בעיר צ'רנוביץ שבבוקובינה (באותה עת ברומניה, כיום באוקראינה). בינקותו שהה בגטו צ'רנוביץ ובגטו מוהיליב שבטרנסניסטריה. בשנת 1951 עלה לישראל עם אביו המבוגר, אתו שרד יחד את השואה כשיתר משפחתו נספתה בשואה. התגורר תחילה במשך שבע שנים במעברת קריית נחום שליד אזור התעשייה במפרץ חיפה. את שירותו הצבאי שירת במסגרת חיל ההנדסה בתור מדריך מיקוש וחבלה.
הוא השלים את לימודיו בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים של הטכניון שבחיפה. עוד בהיותו סטודנט בשנה הרביעית ללימודיו, יצר תקדים בישראל כשזכה בפרס הראשון בתחרות פומבית לאדריכלים לתכנון רובע המגורים "ברנע" באשקלון. הודות לכך, התאפשר לו להקים את משרדו העצמאי בתל אביב מיד בתום לימודיו בהסמכה של ארכיטקט ומתכנן ערים. בהמשך זכה בשתי תחרויות נוספות: המרכז לאמנויות הבמה ע"ש מקס ריינהרדט בתל אביב, שלא נבנה בסוף, ובניין המשכן לאומנויות הבמה באר שבע (משכנם של תיאטרון באר שבע והסינפונייטה הישראלית באר שבע).
בתחילת שנות ה-80 הוזמן ללמד בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים שבטכניון. פרויקטים פרי יצירתו, נסקרו במשך השנים במעל ל-30 ספרים ורבעונים בספרות המקצועית הישראלית והבינלאומית.
פיברוך

הפיברוך (Piobaireachd) נחשב לאחת הצורות המיוחדות והקשות ביותר של המוזיקה הסקוטית לחמת חלילים.
הפיברוך הוא ה”מוזיקה הקלאסית של חמת החלילים”, בניגוד לריקודים ומארשים. למעשה, במסורת המוזיקלית הסקוטית יש חלוקה ברורה בין מה שמכונה Ceol Beag (”מוזיקה קטנה”) ו - Ceol Meadhonach (”מוזיקה בינונית”) - מארשים, ריקודים וקטעי Air איטיים, לבין ה - Ceol Mor (”מוזיקה גדולה”), ז’אנר שהוא כולו פיברוך.
שורשי הפיברוך נעוצים בחברה הסקוטית השבטית של אזור ה- Highlands. החברה הייתה מחולקת לשבטים (Clans), שלכל אחד מהם היו סמלים ייחודיים משלו (דגם משבצות, סמל וכו’). עוד גורם שמאחוריו יכלו חברי השבט להתאחד היה הפיברוך. יצירות אלו שימשו בעיקר לציון אירועים שונים, כמו אספה של השבט, מותו של ראש השבט, או יציאה לקרב. פונקציות אלו השתמרו בשמות, ועד היום קיימים קטעי פיברוך עם שמות כמו MacFarlane’s Gathering, Mackintosh’s Lament, Black Donals’d March to the Battle of Inverlochy, וכו’.
שימוש במוזיקה זו היה נפוץ בין המאות ה-15 וה-18. בסוף המאה ה-18 האנגלים כבשו את כל סקוטלנד ודיכאו בחוזקה את כל סממני התרבות של ההיילנדס, מה שהוביל להרס החברה השבטית. באמצע התקופה הוויקטוריאנית החלה מחדש התעניינות בתרבות הזו, מה שהוביל בין השאר לפיברוכים הראשונים הכתובים בתווים.
במקור היה הפיברוך עובר ממורה לתלמיד בעל-פה ולא בכתב. לסקוטים הייתה שיטת סולפג’ מתוחכמת מאוד שנקראה Canntaireachd. לפי שיטה זאת לכל תו יש שם (מה שקיים גם בסולפג’ הקלאסי הרגיל), אבל השם משתנה בהתאם לקישוט שבא לפני או אחרי הצליל.
מכל האלמנטים האלה אפשר להרכיב מילים כאשר כל מילה יכולה להיות קישוט או פראזה של כמה צלילים.
המבנה הכללי של הפיברוך הוא שמרני יחסית כאשר הרעיון הכללי הוא נושא ווריאציות. בהתחלה מנוגן הנושא, שהוא קטע איטי שמורכב מכמה משפטים, בדרך כלל שלושה או ארבעה. אחרי אותו נושא שמכונה "קרקע" Urlar מגיעות הווריאציות. הן יכולות להיות בנויות בכמה דרכים, ולרוב יש להן מקצב מנוקד. הצלילים הראשיים מהנושא מנוגנים לפני ואחרי תו קבוע או פשוט מנוגנים פעמיים.
לאחר מכן מגיעות וריאציות שמבוססות על קישוטים מסובכים והן בעלות מבנה נוקשה ושמרני מאוד. הקישוט הראשון נקרא Taorluath, הוא מנוגן אחרי צליל של הנושא ומוביל תמיד לצליל הטוניקה שהוא לה. הווריאציה האחרונה והמסובכת ביותר נקראת Crunluath ומבוססת על קישוט בשם זה. זהו קישוט מסובך מאוד שמבוצע, כמו בווריאציה הקודמת, אחרי צליל נושא ומוביל תמיד לצליל מי. בחלק מהפיברוכים קיימת עוד וריאציה, Crunluath A-Mach, שבה יש עוד קישוט מסובך ומיוחד מאוד. בדרך כלל בווריאציות האלה עוברים לטמפי מהירים מאוד, והקישוטים נשמעים כמו "מפל" של צלילים. אחרי הווריאציות המהירות האלה חוזרים שוב על המשפט הראשון של ה”קרקע”, הנושא האיטי, כמעין סיכום גדול של כל היצירה.
מיכאל ברודסקי

חיים אישיים

בשנת 1990 עלה ברודסקי לישראל יחד עם בני משפחתו. ברודסקי בעל תואר ראשון במדע המדינה והוא מוסמך אוניברסיטה בדיפלומטיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת תל אביב.
הוא נשוי לרג'ינה שפיר ולהם 3 ילדים.

קריירה

ברודסקי הצטרף למשרד החוץ הישראלי בשנת 2002. הוא שימש כנספח עיתונות בשגרירות ישראל במוסקבה (2003-2008), נספח פוליטי באותה השגרירות בשנים 2006–2008 ומנהל ענייני הציבור בשגרירות ישראל בלונדון בשנים 2009-2013. רקע מוקדם על קזחסטן והאזור רכש בהיותו ראש הצוות שטיפל במרכז אסיה במשרד החוץ, ובין היתר, לקח חלק ביוני 2009 בהכנת ביקורו של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, בקזחסטן.
בשנת 2015 הועמד על ידי אתר החדשות "newsru.co.il" לפרס "גיבור השנה", על היותו עובד המדינה הראשון שהגיע לדרג שגריר מהעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.
הוא דובר רוסית, עברית, אנגלית וגרמנית.
שלומי סנדק

ביוגרפיה

שלומי סנדק, החל במאבק במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. שלומי פרץ לתודעה הציבורית באוגוסט 1994 עת תועד בתוכנית הטלוויזיה "הלילה עם גבי גזית", אשר שודרה בפריים טיים של ליל שישי, כשהוא מגלגל ומדליק ג'וינט ומסביר למראיינת שבעצם לא מדובר בסם אלא בתרופה. העילה לכתבה – חוברת בשם "עשב השדה – מריחואנה, תרופת הפלא של המאה ה-21" אותה כתב והפיץ סנדק. יש הטוענים כי באותו יום החל רשמית המאבק למען הלגליזציה בישראל.]
בשל פועלו המתמיד למען חולים הוגש שלומי בשנת 2015, כמועמד לקבלת פרס ישראל (על ידי עמותת אל"א - אזרחים לוקחים אחריות) אולם צוות השופטים התעלם לחלוטין מההצעה].

סנדק בתקשורת

מאוחר יותר הסביר סנדק כי בהיעדר תקציבים ומשאבים כלכליים, לא נותר לו ברירה אלה להשתמש בפרובוקציות כדי לפרוץ אל המודעות הציבורית באמצעות התקשורת: "האם הם עדיין היו מוכנים לשדר כתבה על החוברת ועל הסגולות הרפואיות של הקנאביס לולא הייתי מציע להם שאגלגל ואדליק ג'וינט מול המצלמה?" תהה סנדק.
"פרסום החוברת גרר הד תקשורתי רב", כותבים יאיר רביב ופלג פסטיק בספרם "המדריך הישראלי לגידול קנאביס": "בין היתר רואיין שלומי סנדק על ידי אברי גלעד, שעתיד להיות אחד התומכים הבולטים במאבק לקנאביס רפואי, ושלי יחימוביץ', לימים יו"ר מפלגת העבודה, שעתידה להתוודות על צריכת קנאביס. ההד התקשורתי הוביל לזימונו של סנדק להופיע בפני הוועדה למאבק בנגע הסמים של הכנסת בראשותו של ח"כ רפאל איתן (רפול)". בהמשך היה סנדק בכנסת פעמים רבות, במסגרת הופעותיו בפני הוועדות השונות. מדי פעם המשיך סנדק להשתמש בנשק בפרובוקציות, כשמצא זאת חיוני לקידום העניין. בשנת 1997 פרסם את ספרו "תקופת היובש – המסע ללגליזציה", אותו הגדיר המקומון "תל אביב" כ"מסמך היסטורי-תקופתי מרתק".

סנדק בפוליטיקה

ב 1999, נענה להצעתו של בועז וכטל אשר הקים את מפלגת עלה ירוק והצטרף למפלגה, אשר חרתה על דגלה את הלגליזציה של הסמים הקלים. סנדק היה מועמד מספר 2 של המפלגה בבחירות שנערכו באותה שנה: "מריחואנה יכולה להיות תרופה יעילה לא רק לסרטן ואיידס אלא גם אפילפסיה, טרשת נפוצה, כאבי ראש ומיגרנות, אסתמה, גלאוקומה והרשימה עוד ארוכה", אמר סנדק בערב הקמת המפלגה. כ-8000
קולות בלבד היו חסרים למפלגה כדי להיכנס לכנסת. סנדק היה שוב מועמד לכנסת מטעם המפלגה (במקום השני) בבחירות של 2006 ושל 2009, לאחריהן החליט לפרוש מהמפלגה ומפוליטיקה על מנת לאפשר לו לפעול באופן חופשי יותר, ללא הזהות הפוליטית. באותה שנה קיבל שלומי סנדק רישיון לשימוש בקנאביס רפואי עקב כאבי הגב מהם סבל מילדות, עקב כך הוא הקים את "המרכז הישראלי לקנאביס רפואי" במסגרתה סייע לאלפי חולים ישראלים לקבל רישיון שימוש בקנאביס רפואי.

פרסום במדיה

בין השנים 2009–2011 סנדק צילם והעלה ליו-טיוב עשרות סרטונים המתעדים את יעילות הקנאביס הרפואי: "המצלמה היא הנשק שלי, היא הקלצ'ניקוב. אני לא מחפש פרסים על הצילום הטוב ביותר ואני מוכן להתפשר על איכות העריכה, כל עוד המסר הנכון עובר". בשנת 2013 גייס כסף באתר מימון המונים לצורך כתיבת ספרו "המסע לשחרור הקנאביס", אשר היווה למעשה מעין כתב אישום נגד מנכ"ל משרד הבריאות, הפרופ' רוני גמזו.
אצטדיון גזוביק (אורנבורג)

מיקום

האצטדיון ממוקם במחוז רוסטושי במפגש הרחובות הבולבאר הצבעוני — גן — טבעת ניקולייב — ליבנה רוסטושי. סמוך לאצטדיון ישנם כמה מתקני ספורט — היכל הקרח "על הבולבאר הצבעוני", מתחם הספורט "היובל", 200 מטר מהאצטדיון ממוקם מלון "Rostoshi". במהלך המשחקים באצטדיון המשטרה נוטה לכוון את התנועה אל מחוץ לרחובות הנושקים לאצטדיון על מנת לאפשר הגעת צופים לאצטדיון.

היסטוריה

אצטדיון "גזוביק", שנבנה בשנים 2001-2002 מומן על ידי חברת הבת של גזפרום, "אורנבורג גזפרום". במקור המשטח היה דשא טבעי ללא חימום וספסלים עם קיבולת של כ-4,800 צופים. האצטדיון נבנה אך ורק עבור כדורגל ולא כלל מסלול אתלטיקה.
הפתיחה התקיימה ב-25 באוגוסט 2002 במשחק במסגרת הליגה השנייה (אזור "אורל") בין קבוצת גזוביק לקבוצת "סטרויטל" אופה, במשחק שהסתיים בניצחון המארחים בתוצאה 2:0. בשנת 2004, משטח הדשא הטבעי הוחלף בדשא מלאכותי. ב-2006, שופצו חדרי ההלבשה, מרכז שיקום ומתקנים אחרים, בהם גם משרדי מועדון הכדורגל גזוביק.
ב-2009 הותקן בחלק האחורי של המגרש צד תצוגה דיגיטלי.

2014-2016

בעונת 2013-2014 של אליפות ליגת הכדורגל הלאומית גזוביק יצאה לפגרה, כשהיא ממוקמת במקום 9 בטבלת הליגה. בשלב זה החל בהדרגה שיפוץ האצטדיון כדי להגדיל את קיבולת המושבים ולהוסיף תאי אח"מים ביציע המערבי, הוקמה חופה מעל היציעים והוצב ציוד מודרני ותאורה חדשה ומערכת סאונד. במהלך השיפוץ גזוביק המשיכה לארח בו משחקים, כאשר היציעים היו סגורים לסירוגין. באפריל 2015 הושלם שיפוץ היציע המערבי.
ב-2 במאי 2016 גזוביק הבטיחה את העפלתה לליגת העל. ב-5 במאי 2016, נשיא המועדון וסילי סטוליפין אמר כי השיפוץ יושלם עד תחילת העונה החדשה בליגת העל ואילו במקרה של אי-עמידה בתנאי זה גזוביק תארח כגיבוי את משחקי הבית באצטדיון נפטיאניק באופה. ב-6 במאי 2016 הושלם שיפוץ היציע המזרחי, שם בו הותקנה חופה מעל המושבים, וקיבולת המושבים הורחבה פי 2. ביולי 2016 שופץ היציע הצפוני.
בקיץ 2016 המועדון שינה את שמו מ"גזוביק" ל"אורנבורג", בסופו של דבר הקבוצה נאלצה לארח את משחקה הראשון באצטדיון המשופץ לפני המועד המתוכנן, צסק"א הגישה בקשה לדחות את המשחק, שאמור היה להיערך במוסקבה ב-7 באוגוסט, עקב אי-זמינות של האצטדיון שלהם. למרות העובדה שהיציע הדרומי עדיין היה בשיפוץ ובתהליך של בנייה מחדש, מינהלת הליגה אפשרה ל"גזוביק" לארח את משחקה באצטדיון זה ולא באופה. שלושה יציעים בלבד נפתחו לקהל וכתוצאה מכך, ב-7 באוגוסט 2016 "אורנבורג" אירחה באצטדיון "גזוביק" לראשונה בתולדותיה משחק בליגת העל, אשר בו היא הפסידה לאלופת רוסיה, צסק"א,  בתוצאה 0:1, כשאת השער היחיד בסוף המשחק, הבקיע רומן יריומנקו.
ב-27 באוגוסט 2016 אורנבורג הבקיעה את השער הראשון שלה בליגת העל — בדקה 46 במשחק נגד "רובין" הבקיע דמיטרי יפרמוב. ב-14 בספטמבר 2016 הושלם שיפוץ היציע הדרומי וב-15 בספטמבר התקבלו האישורים להפעלתו. לפיכך, ב-16 בספטמבר במשחק המחזור השביעי נגד "ספרטק" מוסקבה נפתחו לראשונה כל ארבעת היציעים המשופצים. לאחר השיפוץ, כל המושבים היו תחת חופה.
ביוני 2019 הודיעה מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל כי האצטדיון לא יוכל לארח משחקים בעונת 2019/2020 ואורנבורג תארח במקום זאת בקוסמוס ארנה שבסמרה.
שרדר (תוכנת שחמט)

פלטפורמות

שרדר היא אחת מתוכנות השחמט הבודדות שזמינות לא רק עבור Windows ו-Mac OS, אלא גם עבור לינוקס. שרדר זמינה גם ב-iPhone, iPad ו-Android.
גנג'ו גולן

חייו

גולן למד מדע המדינה ואמנות באוניברסיטת הבוספורוס (Boğaziçi Üniversitesi) באיסטנבול, וקיבל תואר שני בניו מדיה בניו סקול, ניו יורק. גולן הציג במוזיאונים שונים ברחבי העולם. במהלך השנים זכה בפרסים מאת בי פי, ליונס (BP, Lions). הוא מלמד באקדמיה מימאר סינאן (Mimar Sinan Academy) ובאוניברסיטת הבוספורוס (Boğaziçi Üniversitesi).‏
עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט מדיה חדשה, אמנות מושגית, אמנות עכשווית ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות.
גולן מאמין שהעתיד של האומנות מתקשר עם ביו-טכנולוגיה, בינה מלאכותית ותקשורת דיגיטלית. 
עבודות האמנות הקונספטואליות שלו חוקרות את היחס בין חברה לתרבות דרך ציור, פיסול, מדיה חדשה ואמנות מיצג. בנוסף לאמנות קלאסית, כתאורטיקן מוצלח, הוא כתב ספר, הוא מפרסם מאמרים ומתן הרצאות
גנג'ו גולן הוקם "איסטנבול מוזיאון לאמנות עכשווי" כפרויקט אמנות בשנת 1997. הפרויקט הוא מוזיאון אינטרנט עצמאי והתפתח במשך שנים רבות. לאחרונה הוא בא לידי הביטוי בברלין שהוא "Erste Lebende Kunst המוזיאון" (המוזיאון לאמנות החי הראשון) לאחר טים אולריך (Tim Ulrich).‏
חורבת צבון

חורבת צבון (ח'רבת אם צבוני במקור) הוא אתר ארכאולוגי במורדות רמת כוכב הירדן שבדרום מזרח הגליל התחתון.
החורבה שוכנת כקילומטר ממערב לקיבוץ נווה אור, ולמרגלות הגן הלאומי כוכב הירדן.
גודל החורבה הוא כ-300 מטרים על 300 מטרים, ונמצאו בה חרסים, קברים ושרידי מבנים החל מהתקופה הישראלית.
בשנת 1982 אותרה בסמוך לחורבה אבן מצבה יהודית עם הכיתוב העברי: "ישועה.. בן אב.. נוח נפ", שהוצע להשלימה: "ישועה בן אברהם נוח נפש", כנוסח מצבות אחרות שנתגלו באזור.
באתר גם מספר אבני גזית, אבן מזוזה ושרידי פסיפס, שייתכן כי מקורם בבית כנסת שהתקיים במקום בתקופת התלמוד.
FSC לובלין

היסטוריה

בשנת 1995 השתלט על "Fabryka Samochodów Ciężarowych w Lublinie" קונצרן הרכב הדרום קוריאני "GM Daewoo". הדגמים שיוצרו היו קרויים "Daewoo Lublin". בין השנים 1995-2001 היצרן היה קרוי "Daewoo Motor Polska", בין השנים 2001-2003 היצרן היה קרוי "Andoria Mot" ובין השנים 2003-2007 היה קרוי "Intrall Polska".
גרסת היצור הראשונה הייתה קרויה "FS Lublin" (יוצרה בין השנים 1993-1997). 
גרסת היצור השנייה הייתה קרויה "Daewoo Lublin II" (יוצרה בין השנים 1997-1999).
גרסת היצור השלישית הייתה קרויה "Daewoo Lublin 3" ויוצרה בין השנים 1999-2005. 
בין השנים 2001-2003 גרסה זו יוצרה על ידי "Andoria Lublin 3" ובין השנים 2003-2005 יוצרה על ידי "Intrall Lublin 3". המודל האחרון של "לובלין" שהיה קרוי "Intrall Lublin 3Mi" יוצר בין השנים 2005-2007.
ג'פרי וייטהד

ביוגרפיה

וייטהד נולד ב-1 באוקטובר 1939 בשפילד שבדרום יורקשייר. הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). ב-1971 שיחק בסרטי הקולנוע "The Raging Moon" ו"חטוף". ב-1972 הופיע בסרט "And Now the Screaming Starts!", ב-1979 שיחק בתפקידבונה הספינות תומאס אנדרוז בסרט "אס.או.אס. טיטאניק". ב-1982 הופיע בסרט "Inside the Third Reich", ב-1997 שיחק ב"משחקי נוכלים", וב-2010 בסרט "Love/Loss".
תפקידיו בטלוויזיה כוללים הופעות בסדרה "Z-Cars" (ב-1964 עד 1965 ומ-1972 עד 1975) בשני תפקידים שונים. ב-1973 הופיע וייטהד בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em". בשנים 1979 ו-1980 גילם את שרלוק הולמס בסדרה "שרלוק הולמס וד"ר ווטסון". עוד שיחק במיני-סדרה "פיטר הגדול" (1986), בקומדיית המצבים "צ'למספורד 123" (מ-1988 עד 1990), במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון", בסדרה הקומית "Second Thoughts", בפרק בסדרה "בית אליוט" (1991), בסיטקום "Executive Stress", בסדרה "הממלכה הקטנה", ובסיטקום "The Worst Week of My Life".
וייטהד מרבה להופיע ברדיו בתפקידים שונים כגון רולנד קינגוורת'י בסדרה הקומית "Old Harry's Game" ברדיו 4 של ה-BBC, בתפקיד אב המנזר רוברט בעיבוד הרדיופוני של הסדרה "קדפאל", בדמות ג'ון ברסד בעיבוד של הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס, ובתפקיד השופט וורגרייב בעיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "עשרה כושים קטנים". בין 2007 ל-2012 כיכב וייטהד בתפקידים קומיים רבים ברדיו ה-BBC בהם בסדרה "Bleak Expectations". עוד הופיע בשתי עונות של הסדרה "Reggie Perrin" בתפקיד ויליאם, חמו של רג'י.
ב-2011 הצטרף לצוות שחקני קומדיית המצבים "Not Going Out" בעונה החמישית בתפקיד ג'פרי אדמס, אביהם של לוסי וטים. הדמות הופיעה בסדרה כבר ב-2007, אבל לפניו גילם את הדמות טימותי וסט.
ב-2013 הופיע וייטהד בתוכנית "קומיק ריליף" בתפקיד הכומר במערכון החתונה של סיימון קאוול.
ב-2015 החל וייטהד לגלם את דמותו של מר ניובולד בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות" של ה-BBC.
רום שמיר

ביוגרפיה

בוגר בית הספר הארצי לאמנויות תלמה ילין במגמת מוזיקה קלאסית. בוגר תוכנית הנגנים המצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים והתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה.
את לימודי הניצוח החל בגיל 20 אצל מנחם נבנהויז. עוד בטרם שחרורו מצה"ל התקבל לכיתתו של אי-אן שו במגמת ניצוח תזמורות, בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. בהיותו סטודנט שימש כעוזר מנצח לפרופ' זאב דורמן בהרכב כלי הנשיפה של בית הספר.
זוכה "הפרס המיוחד" של תחרות מנצחי התזמורות בכיתת האמן "דנובה", בודפשט 2016.
שימש כעוזר אישי למפקח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך, בצלאל קופרווסר.
מלגאי קרן יהושע סלטי לשימור מורשת הלדינו.
עם שחרורו משירות סדיר בצה"ל, היה לחצוצרן, מפקד ומנצח הרכב בשירות מילואים פעיל בתזמורת צה"ל. בגיל 23, במהלך לימודיו האקדמיים, מונה למנצחה הראשי של תזמורת צה"ל. במינוי זה היה לאחד המנצחים הישראליים הצעירים ביותר המנהלים תזמורת מרכזית.
במהלך לימודיו האקדמיים הכיר את יונתן קרת ואריאלה אברמוף, שותפיו לכתיבה ולהלחנה של יצירות תזמורתיות, שירים, מחזות ואופרות. השלישייה (קרת, אברמוף ושמיר) יצרה והפיקה את האופרה "הפמוטים של הלן", ערב השירה "מסביב לעולם עם פנינה ורוסלן", ההצגה "שעת סיפור עם פנינה", והמחזמר שעלה באופרה הישראלית "מי רצח את חני מהקומפלקס".

חיים אישיים

רום הוא בנו של משה שמיר, אשר טבע למוות במשחה צליחת הכנרת בשנת 2019. מתגורר בעיר תל אביב.
סרצה דנגל, קיסר אתיופיה

חייו

הוא נבחר למלך על ידי מפקדי הצבא השוואנים ובתמיכת המלכה האם. עם התבגרותו של המלך בהר נגוס יסחק, שמרד נגד אביו, הציג את עצמו בפניו, נשבע לו אמונים והשלים עמו. עם זאת, סרצה דנגל נאלץ להתמודד עם מספר מרידות נוספות: בשנת 1563 דודנו האמלמאל מרד בו ושנתיים לאחר מכן בן דוד נוסף, פאסיל, מרד בו גם כן. בשנת 1576 בהר נגוס יסחק מרד בו שוב בתמיכת האימפריה העות'מאנית. לאחר מרד זה סרצה דנגל יצא במסע צבאי אל תיגראי, מחץ את המרד, הביס והרג את הבהר נגוס ובני בריתו אוזדמיר פאשה והסולטאן מוחמד הרביעי של הרר. 
סרצה דנגל היה ראשון קיסרי אתיופיה להתמודד עם ההתגברות ההדרגתית של האורומו, שהביסו את נור אבן מוג'אהיד בדרכו חזרה לביתו לאחר שהביס והרג את הקיסר הקודם גלאוודיוס ב-1559 (דודו של סרצה דנגל). בשנה העשירית לשלטונו (1573), ערך מסע בדרום וניצח את אורומו בקרב ליד אגם זוואי. יצא למסע צבאי נגדם שוב ב-1578 וב-1588 . 
סרצה דנגל ערך מסע צבאי גם נגד ביתא ישראל ב -סמיאן בשנת 1580, ולאחר מכן שוב בשנת 1585. הוא גם יצא למסעות צבאיים נגד האגאו בשנת 1581 ובשנת 1585.
רמי בנבנישתי

קורות חייו

בנבנישתי, יליד יפו, היה חבר תנועת נוער לנוער כשבהמשך התמנה להנהגתה הארצית.
בשנת 1969, התגייס לחיל התותחנים ובהמשך יצא לקורס קצינים והשתתף במלחמת ההתשה. השתתף כקצין מילואים במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1972, החל ללמוד בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיים בהצטיינות יתרה את לימודיו לתואר מוסמך, קיבל מלגת בתר-דוקטורט ולמד עבודה סוציאלית ופסיכולוגיה באוניברסיטת מישיגן שבארצות הברית.
בשנת 1982, לאחר השלמת לימודי הדוקטורט, שב כמרצה וחוקר לאוניברסיטה העברית. בתקופה הזו מילא תפקידים שונים והקים קבוצת מחקר בנושא ילדים ובני נוער. במקביל, החל לשרת במילואים כקצין בריאות נפש. בהמשך, עבד במחלקת המחקר בבריאות הנפש כאזרח עובד צה"ל. כיהן כראש המחקר וההערכה ב"מכון חרוב", המקדם את ההתמודדות מול התעללות והזנחה של ילדים.
לאחר שעזב את משרתו באוניברסיטה העברית, עבר בנבנישתי בשנת 2008 באוניברסיטת בר-אילן, שם החל לעסוק במחקרים שונים הנוגעים לבני נוער, ובהם מחקר על ילדים ובני נוער במצבי סיכון ומצוקה ולדרכים המקדמות את רווחתם ואת שלומם - בקהילה ובבתי הספר וכן במסגרות חוץ-ביתיות של אומנה ופנימיות. מחקרים נוספים של בנבנישתי עוסקים בשיפור הדרכים שבהן אנשי המקצוע ומעצבי המדיניות מקבלים החלטות לגבי ילדים, שהיו קורבנות לפגיעה. במרוצת השנים פרסם יותר מ־200 מאמרים, פרקים וספרים ועשרות דוחות מחקר. בשנת 2018 פרש בנבנישתי מאוניברסיטת בר-אילן והעתיק את המשך עבודת המחקרית לאוניברסיטה העברית.
לצד עבודת המחקר האקדמי, מעורב בנבנישתי בפעילות אקדמית וחברתית למען ילדים בישראל ובעולם. במסגרת פעילות זו, היה חבר בוועדות אחדות, שעיצבו את החקיקה ואת דרכי ההתנהלות של שירותי הרווחה והחינוך - בין היתר בקביעת מערכת המיצ"ב וניטור האלימות.
עבודתו זיכתה אותו בפרסים, בהם "פרס לנדאו למדעים ולמחקר", "פרס הרקטור של האוניברסיטה העברית", "פרס מפעל חיים מטעם החברה למחקר בעבודה סוציאלית" ו"פרס מדעים ומחקר" של "מועצת הפיס לתרבות ולאמנות". כמו כן, הוענק לו על ידי ממשלת צרפת תואר אביר על תרומתו לתרבות צרפת.
בשנת 2016, הוענק לו פרס א.מ.ת בקטגוריית מדעי החברה בתחום העבודה הסוציאלית. בנימוקי חבר השופטים נכתב כי “פרס א.מ.ת מוענק לפרופ' רמי בנבנישתי על תרומתו המדעית לחקר רווחת הילד ושלומו ולפיתוח המקצועי בתחומי העבודה הסוציאלית תוך מעורבות בחברה הישראלית והתייחסות לאתגרים הייחודיים שבפניהם היא ניצבת.”
בשנת 2018 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית (Academy of Social Work and Social Welfare)
בנבנישתי נשוי לרות ולהם ארבעה ילדים, ביניהם הדוגמנית והשחקנית, יערה בנבנישתי.
פאולו נוטיני

קריירה

אלבום הבכורה של פאולו נוטיני, These Streets, הופץ על ידי אטלנטיק רקורדס בבריטניה ביולי 2006. "Last Request", הסינגל המוצלח ביותר, הגיע למקום חמישי בטבלת הסינגלים בבריטניה. האלבום הגיע לשיא של המקום השלישי בטבלת האלבומים בבריטניה והוסמך 4×פלטינה ידי תעשיית התקליטים הבריטית (BPI). האלבום נשאר במצעד האלבומים במשך 196 שבועות- שבירת שיא.
במאי 2009 נוטיני הוציא את אלבומו השני, Sunny Side Up, אשר לראשונה עמד במקום הראשון בבריטניה והפיק ארבעה סינגלים: "candy", "Coming Up Easy", "pencil full of lead" ו"10/10". אלבום זה אושר גם הוא פלטינה4x ידי ה-BPI. ב-19 בפברואר 2010 זכה האלבום בתואר "האלבום הבינלאומי הטוב ביותר" בטקס פרסי המטאור 2010 (Meteor Awards).
באפריל 2014 יצא לאור אלבומו השלישי, Caustic Love.