google/wiki40b huggingface dataset:
מורג הוד

ביוגרפיה

מורג הוד נולדה בגלאזגו שבסקוטלנד, ולמדה באוניברסיטת גלאזגו. בין הופעותיה הראשונות הייתה הנחיית תוכנית לצעירים בטלוויזיה הסקוטית. באפריל 1964 ראיינה מורג יחד עם פול יאנג את הביטלס. הראיון שהוקלט באולפני הטלוויזיה הסקוטית בגלאזגו נחשב במשך שנים רבות כאבוד, אבל בסופו של דבר סרט ההקלטה נמצא בדרום לונדון.
הוד מוכרת בעיקר מתפקידה כנטשה רוסטובה בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC משנת 1972 לרומן האפי "מלחמה ושלום", ובתפקיד פרנסס ארנשו בסרט הקולנוע "אנקת גבהים" משנת 1970. עוד גילמה את דמותה של מרי מוסגרוב הגאוותנית בעיבוד של ה-BBC משנת 1971 לרומן "הטיית לב". במשך השנים שיחקה הוד במספר רב של סדרות טלוויזיה בהן "Z-Cars", כ "The Borderers", "ברז'ראק", "ג'יין אייר", "משפחות" ו"האמיש מקבת". ב-1990 כיכבה בדרמה "A Sense of Guilt" של BBC 1.
ב-1986 השתתפה בפרק בסדרה "Auf Wiedersehen, Pet" בתפקיד ג'וי צ'טרלי.
ב-2001 זכתה לשבחים על הופעתה במחזה "A Listening Heaven" מאת טורבן בטס  בתיאטרון "אדינבורו רויאל ליסאום". באותה שנה הייתה מועמד לפרס TMA לשחקנית הטובה ביותר.

חיים אישיים

ב-5 באוקטובר 2002 נפטרה הוד בהוספיס בלונדון אחרי מאבק ממושך במחלת הסרטן בהיותה בת 59. היו לה אח ואחות מבוגרים ממנה, ליאם הוד ואיילה פרגוסון. היא גרה בפאונטיין רואד, סטוק ניוינגטון. זמן מה חייתה עם השחקן מרטין שו שאיתו ניהלה מערכת יחסים רומנטית. הוד לא הייתה נשואה ולא היו לה ילדים.
בועז איתן

בועז איתן (נולד ב-18 באוקטובר 1948) הוא טייס קרב בחיל האוויר, דוקטור לפיזיקה ויזם הייטק.

ביוגרפיה

איתן, בן יחיד להוריו גדל בחופית ולמד בסמוך למדרשת רופין. עם גיוסו בשנת 1966 התנדב לקורס טיס ולאחריו הוצב בטייסת 117 כטייס מיראז' 3.
ב-26 ביוני 1970 בעת שביצע גיחה מבצעית מעל סוריה במסגרת מבצע קיתון 10 ניהל מרדף אחר מטוס מיג סורי שבמהלכו כבה מנועו והוא החל מאבד גובה. בעודו מנסה להניע מנועו מחדש נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא צנח בסמוך לסוללת הנ"מ שהפילה אותו.
במהלך השבי בסוריה עבר עינויים קשים ותקופת בידוד. בתקופת השבי החל ללמוד פיזיקה מספרי לימוד שהועברו לו באמצעות הצלב האדום יחד עם טייסים נוספים ששהו עמו בשבי ולאחר מכן גם מתמטיקה וכימיה. איתן הוחזר לישראל לאחר כשלוש שנים במסגרת חילופי שבויים שנתפסו על ידי צה"ל במיוחד לצורך כך במבצע ארגז.
לאחר חזרתו שב לשרת בצבא קבע בחיל האוויר כטייס קרב.
לאחר שחרורו משירות קבע סיים תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית, תואר שני בפיזיקה שימושית ודוקטורט בפיזיקה שימושית בהנחייתו של דב פרוהמן. בשנת 1981 נקלט לעבודה בחברת אינטל ישראל בתחום הפיתוח של שבבי זיכרון. ב-1983 עבר לחברת WSI האמריקאית. ב-1992 חזר לישראל והקים שלוחה מקומית שלה. 
בשנת 1997 ייסד את חברת סייפן שעסקה בפיתוח שבבי זיכרון. בשיאה נסחרה החברה בשווי של יותר ממיליארד דולר. הוא מכר את החברה לחברת ספנשן באוקטובר 2007, ושימש כסגן נשיא בכיר ובהמשך נשיא זמני, החברה נקלעה למשבר ופשטה רגל. כיום מכהן כמנכ"ל קיו קור מדיקל, חברת הזנק בתחום המכשור הרפואי.
אלרטון (אילינוי)

היסטוריה

סמואל אלרטון היה מגדל בקר ובעל אדמות רבות במחוז ורמיליון, את האדמות עליהן הוקם הכפר רכש בשנת 1880. בטרם הוקם הכפר נקרא המקום חוות המטעים התאומים (באנגלית: Twin Grove Farm) על שם שני המטעים הדומים שהיו באזור. הכפר הוקם בשנת 1902 בשטח הדרום-מערבי של אדמות אלרטון. כאשר חברת הרכבת של שיקגו ומרכז אילינוי ביקשה לעבור באדמותיו, נתן להם אלרטון זכויות בנייה ראשונות. הוא הקים ממגורות בסמוך לקו הרכבת ובנה את הכפר. לאחר מכן היקצה סמואל שטח לפארק, הקים בנק והתקין מערכת מים. סמואל עצמו העדיף לגור בשיקגו.
לאחר מותו, הוריש סמואל אלרטון את השטחים והנכסים שבבעלותו בכפר לנכדו, בנה של קייט (אלרטון) ג'ונסטון.

גאוגרפיה

שטחו של הכפר הוא 1.7 קמ"ר וכל שטחו יבשה. הכפר ממוקם על קו הגבול בין מחוז ורמיליון למחוז שמפיין.

דמוגרפיה

לפי מרשם התושבים האמריקאי חיים בכפר 293 בני אדם ב-112 בתי אב, אשר מתוכם 89 משפחות. ההכנסה השנתית החציונית לבית אב עמדה על $42,250 בעוד שההכנסה השנתית החציונית למשפחה עמדה על $51,964. ההכנסה השנתית לנפש בכפר עמדה על $17,512. 4.5% מכלל אוכלוסיית הכפר נמצאת מתחת לקו העוני.
תמד השירה

יצירת תמד השירה ורצח קבסיר

לאחר מלחמת האסיר-הואניר, האלים חתמו הסכם שביתת אש על ידי יריקת רוק של כל אחד מהאלים לבור. כדי לשמור על סמל הפוגה זו, הם יצרו מן הרוק שלהם אדם בשם קבסיר. הוא היה כל כך חכם שלא היו לו שאלות שלא יכול היה לענות עליהן. הוא נסע ברחבי העולם כדי לתת ידע לאנושות. יום אחד הוא ביקר אצל הגמדים פג'אלאר וגאלאר. הם הרגו אותו ושפכו את דמו לשתי בורות וסיר. הם ערבבו את דמו עם דבש, ובכך נוצר תמד אשר גרם לכל מי שתה אותו להיות "משורר או מלומד". הגמדים הסבירו לאלים שקבסיר נחנק מרצונו.

מהגמדים לסאוטונגר

פג'אלאר וגאלאר רצחו ענק בשם ג'ילינג, יחד עם אשתו. בנם, סאטונגר, חיפש את הוריו ואיים על האחים הגמדים, שהציעו לו את התמד הקסום בתמורה שלא יפגע בהם. סאטונגר לקח את התמד והחביא אותו במרכז ההר, עם בתו, גונלו, שעמדה על המשמר.
מכון נילס בוהר

רקע היסטורי

המכון הוקם בשנת 1921, כמכון לפיזיקה תאורטית של אוניברסיטת קופנהגן, על ידי הפיזיקאי התאורטי הדני נילס בוהר, שהיה בצוות אוניברסיטת קופנהגן מאז שנת 1914, וששידל על הקמתו מאז מינויו לפרופסור בשנת 1916. במלאת 80 שנה להולדתו של נילס בוהר - 7 באוקטובר 1965 - המכון הפך רשמית למכון נילס בוהר. חלק גדול מהמימון המקורי הגיע מקרן צדקה של מבשלת קרלסברג, ומאוחר יותר מקרן רוקפלר.
במהלך שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, המכון היה מרכז הדיסציפלינות המתפתחות של פיזיקה אטומית ופיזיקה קוונטית. פיזיקאים מרחבי אירופה, ולעיתים גם מחוצה לה, ביקרו לעיתים קרובות במכון כדי לשוחח עם בוהר על תאוריות וגילויים חדשים. הפרשנות של קופנהגן למכניקת הקוונטים נקראת על שם העבודה שנעשתה במכון בתקופה זו.
ב־1 בינואר 1993 אוחד המכון עם המצפה האסטרונומי, מעבדת אורסטד והמכון הגיאופיזי. המכון החדש שהתקבל שמר על שמו, מכון נילס בוהר.
קימקו

קימקו (KYMCO - Kwang Yang Motor Company ר"ת "חברת המנועים קואנג יאנג"), היא חברה טאיוואנית ליצור מנועים, קטנועים, אופנועים, רכבי שטח קטנים וכלי רכב חשמליים קטנים.

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1963 במטרה לייצר חלקי רכב עבור חברת הונדה היפנית שהחזיקה כרבע ממניות החברה. בשנת 1970 בנתה החברה את הקטנוע הראשון מתוצרתה. בשנת 1992 החלה בשיווק הקטנועים מתוצרתה תחת המותג "קימקו" כאשר כל תהליך המחקר והפיתוח נעשה על ידה באופן עצמאי. בשנת 2003 מכרה הונדה את כל אחזקותיה בחברת קימקו.
משנת 2008 מקיימת חברת קימקו שיתוף פעולה הדוק עם קונצרן ב.מ.וו ומשמשת כספקית המנועים עבור הדגם G450 X של אופנועי השטח שלה. המנוע בן שני הצילינדרים בנפח 647 סמ"ק מתוצרת קימקו משמש גם בדגמים C 650 GT ו- C 600 Sport של ב.מ.וו, וכמנוע עזר עבור דגם הרכב ההיברידי שלה, ה-i3. בשנת 2013 הודיעה חברת קוואסקי כי הדגמים חדשים של קטנועים מתוצרתה ה-J300 וה- J125 מיוצרים בשותפות עם קימקו על בסיס קטנועים שלה, ולמעשה המדובר בדגמים זהים. בשנת 2016 הכריזה חברת קימקו על דגם AK550 קטנוע גדול ומפואר, כמתחרה ישיר של דגם הבורגמן של סוזוקי וה-TMax של ימאהה.

פעילות עסקית

קבוצת קימקו היא יצרן הקטנועים הגדול ביותר בטאיוואן והחמישית בגודלה בעולם. החברה מייצרת מגוון רחב ביותר של כלים דו-גלגליים קטנים בנפחי מנוע שבין 50 סמ"ק ועד 700 סמ"ק וטרקטורונים בנפח מנוע של עד 750 סמ"ק. עיצוב הכלים כולל עיצובים מודרניים שבהם משולבים מכלולים מכניים בטכנולוגיה מתקדמת, אך גם כלים בעלי עיצוב "רטרו". בנוסף לכך מפתחת ומייצרת החברה מגוון גדול של כלי רכב חשמליים, כיסאות גלגלים ממונעים, אופניים חשמליים לרכיבת כביש ושטח ועוסקת בפיתוח של טכנולוגיות מתקדמות בתחום החומרים ומערכות הנעה ותמסורת. החברה מנהלת במקביל גם פעילות מימון ופיננסים ענפה.
המשרד הראשי והמפעל העיקרי של קימקו ממוקמים מאז הקמתה בעיר קאוסיונג (Kaohsiung) שהיא העיר השנייה בגודלה בטאיוואן ומשתרעים על שטח של כ-188 אלף מטרים רבועים. נכון לשנת 2016 בחברה מועסקים כ-4,000 עובדים, מהם כ-2,500 בטאיוואן עצמה ובהם 500 אנשי מחקר ופיתוח, והשאר במפעלי החברה בעולם. כלי הרכב מתוצרת החברה נמכרים ב-102 מדינות ברחבי העולם. לחברה יש מפעלי הרכבה ויצור גם באינדונזיה, וייטנאם וסין. חברת קימקו הקימה חברות בנות ליצור והפצה של כלי רכב מתוצרתה במדינות שונות ברחבי העולם ובין היתר בארצות הברית, אוסטרליה, וגרמניה.
חברת קימקו מייצרת כ-570,000 כלים בשנה. מכירות החברה בשנת 2016 עמדו על כ-1.3 מיליארד דולר אמריקני, כאשר כ-7% מהם הושקעו בחזרה בפעילות מחקר ופיתוח על מנת לשמר את מעמדה כגורם מוביל בתחומי פעילותה. קימקו מחזיקה בנתח שוק של למעלה מ-40% בטאיוואן ומובילה במכירות במקטעי ההתמחות שלה, בספרד ובאיטליה. בתחום הטרקטורונים מחזיקה קימקו במקום הראשון במכירות בגרמניה ובצרפת. כ-50% מרווחי החברה נובעים מפעילותה הבינלאומית.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת עופר-אבניר, ונכון לשנת 2018, הקטנוע מדגם "מובי" בנפח 125 סמ"ק מתוצרת החברה, הוא כלי הרכב הדו-גלגלי הנמכר ביותר בישראל.
אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה

ביוגרפיה

אדולף נולד ב-23 בפברואר 1883 בשטדטהאגן שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, והייתה חלק מהאימפריה הגרמנית, והיה בנם של גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה ומריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתו של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1893 מת סבו אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה ואביו עלה לשלטון כגאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, ואדולף הפך לנסיך הכתר של הנסיכות.
ב-29 באפריל 1911 מת אביו גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, ואדולף עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו פתח אדולף לציבור את עיר הספא באד איילזן, וכן טיפח את המבנים בעיירה.
ב-15 בנובמבר 1918 נאלץ אדולף לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. הנסיכות הפכה למדינה החופשית שאומבורג-ליפה, ואדולף גלה לבריוני שבאיסטריה.
ב-10 במרץ 1920 התחתן אדולף בברלין עם השחקנית אלן בישופ-קורטהאוז, וב-26 במרץ 1936 נהרגו השניים בתאונת מטוס בסומפאנחו, מקסיקו. אחיו של אדולף - פרידריך כריסטיאן, נסיך שאומבורג-ליפה, שהיה שלישו של יוזף גבלס, סירב להתיר את קבורתה של אלן יחד עם אדולף באחוזת המשפחה, בטענה שאינה ממוצא ארי.
יחסי ניקרגואה–פינלנד

סיוע ופיתוח

פינלנד היא אחת מהמסייעות המשמעותיות ביותר בניקרגואה. בשנת 2007, סך הסיוע הפיני במדינה הסתכם ב-14.5 מיליון אירו. הסיוע התמקד בעיקר בפיתוח הכפרים, הרפואה ותמיכה בממשל המקומי בניקרגואה. ב-1992, ממשלת פינלנד הכריזה על תוכנית סיוע בהיקף 27.4 מיליון דולר. ב-2006, ממשלת פינלנד התחייבה להעניק לממשלת ניקרגואה סיוע בשווי 4.9 מיליון אירו שיתמקד בשילוב מערכות ה-ICT (טכנולוגיות מידע ותקשורת) של 20 עיריות שונות ברחבי המדינה.
ב-2008, ביטלה ממשלת פינלנד חבילת סיוע בהיקף של 1.95 מיליון אירו, עקב חוסר השקיפות בתקציב המדינה הלאומי של ניקרגואה והבחירות המקומיות בה.

ביקורים מדרג גבוה

ב-2004, נשיאת פינלנד, טריה הלונן, ביקרה בניקרגואה, שם הצהירה כי "הממשלה הפינית החליטה כי ניקרגואה היא אחת מהמטרות העיקריות של סיוע הפיתוח הפיני, הביקור הוכיח כי פינלנד לא רק נותנת כסף - אלא גם מתעניינת במה שמתרחש במדינה". הלונן נשאה נאום בפני האספה הלאומית של ניקרגואה ב-31 במאי 2004.

הסכמים בילטרליים

בשנת 2003, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בדבר קידום הדדיות של השקעות.
לינדזי דבנפורט

קריירה

דבנפורט החלה את הקריירה המקצוענית שלה ב-22 בפברואר 1993 בהיותה בת 17 בלבד. 
על פי ההערכות הפרשנים גובהה של דבנפורט מעניק לה יתרון בחבטות הגשה ומאפשר לה משחק שדה מצוין. יש הרואים כמגרעת הגדולה ביותר שלה את מהירותה הנמוכה ואת כושרה הגופני הירוד שכנראה נובעים בעיקר בגלל גילה המתקדם יחסית לשחקני טניס.
טקטיקת המשחק של דבנפורט היא לסיים את הנקודה כמה שיותר מהר בחבטה מנצחת (ווינר) על מנת להימנע עם התמודדות בנקודות ארוכות ומתישות.
ב-14 בדצמבר 2006 הודיעה על פרישתה מעולם הטניס, עקב היותה בהריון ורצונה להתמקד בחלק השני של חייה, כדבריה. בחודש יוני 2007 ילדה את בנה הראשון, וכארבעה חודשים לאחר מכן הדהימה את עולם הטניס כשחזרה לשחק וזכתה מיד בשני טורנירים. בשנת 2008 שבה וחזרה לשחק בסבב באופן מלא, ואף הפגינה יכולת גבוהה חרף היותה אם טריה.
אדואר לאלו

ביוגרפיה

לאלו נולד בליל שבצפון צרפת. בנעוריון למד בקונסרבטוריון למוזיקה בעירו. אביו היה קצין מצטיין בצבא נפוליאון, אך הקריירה הצבאית לא קסמה לאדואר והוא סירב להמשיך בדרכו של אביו. בגיל 16 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז אצל יריבו הוותיק של ברליוז, פרנסואה אנטואן האבנק. במשך שנים אחדות התפרנס בנגינה בכינור ובוויולה ובלימוד נגינה בפריז. ב-1848 הקים עם ידידים רביעיית מיתרים בשם "ארמינגו", שם ניגן בכינור שני ובוויולה. הוא החל בכתיבת מוזיקה, שלא זכתה להצלחה. מתקופה מוקדמת זו שרדו שירים ויצירות קאמריות (שתי סימפוניות מוקדמות הושמדו).בשנות ה-60' של המאה ה-19 כמעט לא חיבר מוזיקה, אך בעשור הבא החל להלחין מוזיקה תזמורתית ועורר עניין בקהל המאזינים. בשנת 1873 חיבר את "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת, בשביל הכנר הווירטואוז פבלו סרסטה וקונצ'רטו לצ'לו. את שתי היצירות מאפיינת מוזיקה קליטה ומלהיבה, הודות להשפעה הספרדית המובהקת והתנופה המלודית והקצבית, והן שבו את לב המאזינים.
ז'ולי מאליני, זמרת אלט מברטאן שעמה התארס ב-1865 עוררה את עניינו באופרה והוא החל לחבר יצירות לבימה, אבל הן היו מתקדמות ווגנריות מדי באופיין ולא התקבלו תחילה, על אף הרעננות והמקוריות שאפיינו אותן, ולאלו בחר אפוא להתמקד בחיבור מוזיקה קאמרית, שהחלה אותן שנים להיכנס לאופנה בצרפת, ויצירות לתזמורת. לאחר תקופה של דחייה, קיבלה האופרה של פריז את האופרה "מלכה של איס", שבוצעה בהצגת בכורה ב-1888 וזכתה בהצלחה מסחררת.
אף כי לאלו איננו מן השמות הבולטים והמוכרים ביותר במוזיקה הצרפתית, הסגנון הייחודי שלו, המתאפיין בבהירות והיגיון, הקנה לו מידה מסוימת של פופולריות. על אף זיקתו לרומנטיקה במוזיקה, כפי שייצגו אותה מנדלסון ושומן, נטה לאלו למוזיקה עממית והיה בין הראשונים ששילבו ביצירותיהם רעיונות וצבעים שמקורם בנעימות עממיות. "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת נהנית עד היום ממקום מכובד ברפרטואר הכינור ומזוהה עם שם מחברה יותר מכל יצירה אחרת שלו. לאלו מוכר גם בקונצ'רטו שלו לצ'לו ברה מינור. אותה אגדה ברטאנית שנתנה את השראתה לאופרה "מלכה של איס" השפיעה גם, במידה מסוימת, על הסימפוניה בסול מינור (מן החביבות ביותר על סר תומאס ביצ'ם) ועל אי-אילו יצירות קאמריות.
רק בהיותו בן 50 החלו יצירותיו להתפרסם והוא הוכר כאחד מגדולי המלחינים הצרפתיים בתקופה הרומנטית וקיבל מהממשלה הצרפתית תוארי כבוד ופרסים.
אנדרטת המערה

רקע היסטורי

לאחר מלחמת ששת הימים נמלטו מחבלים רבים משטחי הגדה המערבית, לירדן ובראשם יאסר ערפאת והקימו שם תשתית טרור שמרכזה העיירה כראמה. הם שלחו חוליות קטנות חמושות כדי לבצע פעולות טרור בגדה ובישראל. בתחילה הגבול היה פרוץ. צה"ל הקים את חטיבת הבקעה שבראשה עמד רפאל איתן, נסללה דרך טשטוש וצה"ל החל לפתח את טכניקת המרדף. המטרה הייתה לתפוס את המחבלים לפני שהם מגיעים לגב ההר ונטמעים באוכלוסייה הפלסטינית. שיטות הלחימה שופרו ממרדף למרדף. המחבלים ניצלו את המערות הרבות בבקעה כדי להסתתר ובתחילה גרמו לצה"ל אבידות רבות אבל לאחר שפותחו שיטות לפגוע בהם מרחוק בלי להגיע לקרב מטווח קצר, פחתו האבידות. המרדפים פסקו כמעט לחלוטין לאחר שהמלך חוסיין חיסל את תשתית המחבלים בארצו בספטמבר השחור.

מרדף המערה

ב-11 במרץ 1969 עם שחר, גילו גששי צה"ל סימני חדירה מירדן. מייד הוכרז נוהל מרדף והוחל בסריקת האזור בחוליות קטנות. חוליה אחת הגיעה למערה, כ-2 ק"מ דרומית לכפר מג'דל בני פאדל.
בפתח המערה ישבה בדואית נפחדת והניקה תינוק. כשנשאלה אם יש אנשים במערה השיבה בשלילה. המחבלים התחבאו בחשיכה במערה שאורכה ורוחבה מטרים ספורים. כשניסה רס"ן חנן סמסון לבדוק אם יש אנשים במערה, פתחו עליו המחבלים באש והוא נהרג במקום. רס"ן יוסי קפלן חש למקום וגם הוא נהרג וכן סמל בועז ששון. לשמע היריות הגיעו כוחות למערה ובקרב שהתפתח נהרגו שבעה מחבלים ואחד נשבה.
מרדף המערה העלה שוב את סוגיית המפקדים ההולכים בראש הכוח ומסתכנים בכך בפגיעה ואת השימוש של המחבלים באזרחים כמגן אנושי.
שמות השלושה חקוקים באנדרטת הבקעה. אנדרטת המערה המקורית נותצה. ב-1 באפריל 2011 הוסר הלוט מעל האנדרטה החדשה וגם היא הושחתה מספר פעמים.
רב עמרם גאון

רב עמרם גאון (ובשמו המלא: רב עמרם בר רב ששנא) (נולד 810 בקירוב-נפטר בערך בשנת ד'תרל"ה 875) אחד מהגאונים וראש ישיבת סורא בין השנים 853–871. רב עמרם גאון התמנה לראשות הישיבה עוד בימי רב נטרונאי גאון - הגאון שקדם לו, אך מפני כבודו של רב נטרונאי ירש תפקיד זה רק לאחר מותו. 
רב עמרם התפרסם בעיקר בזכות סידורו, סדר רב עמרם גאון. הסידור נערך בעקבות כתשובה לבקשה שיכתוב את סדר התפילות והברכות לכל השנה עבור קהילת ברצלונה. הסידור, שהיה ראשון מסוגו, היה ערוך בסדר קבוע של ימי חול, שבתות ומועדים. סדר רב עמרם השפיע השפעה מכרעת על נוסח התפילה ברוב קהילות ישראל.
שרון טיילור

ביוגרפיה

טיילור נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית. היא בוגרת תואר ראשון באמנות יפה בלימודי תיאטרון מאוניברסיטת סיימון פישר . היא שיחקה בהצגות תיאטרון רבות בתחילת קריירת המשחק שלה, ולאחר מכן עברה להתמקד במשחק בסדרות טלוויזיה. היא מיומנת באמנויות לחימה והגיעה לדרגת חגורה שחורה דאן 2 בקראטה, מאפיין שהעתיקו מפיקי הסדרה "סטארגייט אטלנטיס" ממנה אל הדמות שגילמה.
רמית

רמית היא מערכת מכ"ם ניידת מתוצרת ארצות הברית, שהייתה בשימוש מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי במשך 29 שנים מ 1976 ועד 2005.
שמה האמריקני של המערכת הוא Israeli Low Altitude Aircraft Detection System) ILAADS).

המערכת נבנתה על ידי חברת סנדרס (כיום חלק מתאגיד לוקהיד מרטין).
מכ"מ הרמית מסוגל לגלות מטוסים ומסוקים מנמיכי טוס.
שימשה להגנת המרחב האווירי של בסיסים ואתרים אסטרטגיים וכן לאורך הגבולות.
השם הישראלי "רמית" ניתן על ידי אחד מקציני חיל האוויר (סא"ל עובדיה מעוז) שהשתתפו בפרויקט, על שם בתו שהייתה אז בת מספר חודשים.
משה טננבוים

רבי משה טננבוים (1886–1944) היה רבה של מילדוי-ספשי (כיום: Moldava nad Bodvou )), שבסלובקיה, במשך שלושים שנה. מראשי "ועד הרבנים הארצי" בצ'כוסלובקיה.

ביוגרפיה

נולד בטורנא שבסלובקיה של היום (אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית), שם כיהן אביו רבי מנחם מנדל טננבוים כאב"ד העיר. לפני כן כיהן אביו כרבה של פילעק שבסלובקיה, והיה נשיא הכבוד של "ועד הרבנים הארצי" בצ'כוסלובקיה. סבו של רבי משה, אבי אביו, היה רבי יעקב טננבוים, מחבר הספר "נהרי אפרסמון". סבו השני, אבי אמו, היה קרוב משפחתו רבי שרגא צבי טננבוים, אב"ד סענדרא ומעזא-טשאטה, מחבר הספר "נטע שורק".
למד תורה אצל אביו, וכן בישיבת אונסדורף אצל הרב שמואל רוזנברג, בעל "באר שמואל", ובישיבת חוסט אצל הרב משה גרינוולד, בעל "ערוגת הבושם".
בשנת 1904 נשא את בת דודו הרב מאיר טננבוים, אב״ד פילעק, טורנא ופוטנאק. לאחר נישואיו התגורר בעירו של חותנו ולימד בישיבתו.
בשנת 1914, בהיותו בן עשרים ושמונה, התמנה כאב״ד מילדוי-ספשי שבסלובקיה, וכיהן בתפקידו שלושים שנה. הקים ישיבה בעירו ועמד בראשה.
בשנת 1924 ביקר בארץ ישראל. בעקבות ביקורו כתב את ספרו "מסעות משה", שבו תיאר בפירוט את מעלת הארץ ויושביה. הוא החל בכתיבת הספר בעודו בארץ ישראל וכעבור שנה סיים את כתיבתו. הספר קיבל את הסכמתם של הרב יוסף חיים זוננפלד והרב שאול בראך.
היה מראשי "ועד הרבנים הארצי" בצ'כוסלובקיה, שאביו היה נשיאו. ועד הרבנים הארצי איגד סביבו את הרבנים השמרניים בצ'כוסלובקיה שהובילו קו תקיף נגד הציונות. היה נואם בולט באסיפות שונות, ובנאומיו ודרשותיו ביטא את התנגדותו לציונות. בשנת 1926 התקיימו בחירות לפרלמנט בצ'כוסלובקיה והתנועה הציונית הריצה רשימה לפרלמנט. בעקבות זאת החליט ועד הרבנים הארצי לבחור ארבעה רבנים שיסעו לערים השונות וינאמו נגד תמיכה ברשימה הציונית. בראש הרבנים עמד הרב טננבוים. לדרשתו בעיר אורשיווה הגיע האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים, ובדרשתו בעיר מונקץ' השתתף רבי חיים אלעזר שפירא.
ניהל חליפת מכתבים בענייני תורה והלכה עם גדולי הרבנים ובראשם הרב שמואל ענגיל, אב"ד רדומישלא. בשנת 1929 הוציא את ספר הדרשות של חותנו, "אמרי מאיר".
הרב טננבוים נספה בשואה עם בני משפחתו וקהילתו בג' בסיון תש״ד.
בנו, הרב שלום דב טננבוים, עלה לארץ ישראל בשנת 1941 והתגורר בבתי אונגרין בירושלים. כעבור מספר שנים היגר למונטריאול שבקנדה וייסד בה בית מדרש.
המכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות

היסטוריה

האוסף החל דרך ירושות פריץ לוחט, היסטוריון אמנות והבעלים של אוסף גדול של ציורים והדפסים ושל קורנליס הופסטדה דה גרוט (1863–1930), אספן, היסטוריון אמנות ואוצר. ירושתם היוותה את הבסיס לאוסף האמנות ולספרייה, שכיום מאוחסנים ברובם בספרייה הלאומית של הולנד שבהאג.
סכנת חיים

בהלכה

בהלכה יש עיסוק נרחב במצבים של סכנת חיים. המצווה "לֹא תַעֲמֹד עַל דַּם רֵעֶךָ" (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ט"ז) מחייבת לעזור לזולת כאשר הוא נתון בסכנת חיים. 
במצב של סכנת חיים לאדם, הקרוי בהלכה פיקוח נפש, הצלת חיי האדם, בין אם אלו חיי אחרים ובין אם אלו חייו שלו, חשובה יותר מקיום מצוות התורה, ולכן יש לעשות כל שנדרש לשם הצלת החיים - גם במחיר עבירה על מצוות חמורות כמו חילול שבת ("פיקוח נפש דוחה שבת") או אכילה ביום הכיפורים. חז"ל משבחים את העובר על המצוות כדי להציל נפשות: "מפקחין פיקוח נפש בשבת, והזריז הרי זה משובח. ואין צריך ליטול רשות מבית דין." (תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"ד, עמוד ב'.) ישנן שלוש עבירות החורגות מכלל זה, ועל פי ההלכה עדיף שאדם ייהרג ואל יעבור עליהן: עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים. לעומת זאת, הלכת ביתא ישראל כפי שמתבטאת בספר תאזזה סנבת, מחמירה יותר מההלכה הרבנית, ולפיה גם פיקוח נפש אינו דוחה שבת.
רודף הוא אדם המסכן את חיי חברו, בכוונה ושלא בכוונה. המונח שאול מהמקרה הקלאסי, שבו אדם רודף אחרי רעהו במטרה לרצוח אותו. על פי ההלכה מותר לכל מי שנוכח בסיטואציה זו להציל את הנרדף אפילו על ידי הריגת הרודף, בהיעדר ברירה אחרת להצלת הנרדף. מטרת ההריגה איננה ענישה אלא מניעה, ולכן רשאי כל אדם לפעול במסגרת דין רודף גם ללא הוראה מבית דין מוסמך, כשהנסיבות מחייבות זאת. דיני רודף נדונו בתלמוד במסכת סנהדרין וברמב"ם בהלכות רוצח ושמירת הנפש (פרק א').
פסוקים אחדים במקרא מזהירים בנוגע לשמירת הנפש. קיימים פירושים שונים באשר לפשרה של "שמירת נפש" זו, הנפוץ בהם מפרש כי הכוונה היא להישמרות מסיכונים פיזיים. אף ציווי מסוג זה אינו נמנה במניין המצוות כחלק מתרי"ג מצוות, בספרי מוני המצוות. הפסוק הידוע ביותר הוא "ונִשְׁמַרְתֶּם מְאֹד לְנַפְשֹׁתֵיכֶם" (ספר דברים, פרק ד', פסוק ט"ו), המשמש במקומות שונים, ביהדות ובתרבות הכללית, כאזהרה להישמרות מסיכונים.

בחקיקה

בחוק לא תעמוד על דם רעך נאמר: "חובה על אדם להושיט עזרה לאדם הנמצא לנגד עיניו, עקב אירוע פתאומי, בסכנה חמורה ומיידית לחייו, לשלמות גופו או לבריאותו, כאשר לאל-ידו להושיט את העזרה, מבלי להסתכן או לסכן את זולתו". חוקים דומים קיימים ביפן, בגרמניה ובצרפת, אך שיטת המשפט האנגלו-אמריקנית אינה כוללת חובה פוזיטיבית להושיט עזרה לאדם המצוי במצוקה (חוק כזה נוסף לספר החוקים של אחדות ממדינות ארצות הברית, אך אין זה המצב הרווח).
תנועת המקופחים

תנועת המקופחים (בערבית: حركة المحرومين, "חַרַכַּת אל-מַחרוּמין") הוקמה על ידי האימאם מוסא א-צדר בלבנון בשנות השבעים. הייתה זו תנועה שיעית שדאגה לזכויותיהם בלבנון, ולמעשה זו הייתה התנועה השיעית המשמעותית הראשונה בלבנון. היא הביאה להעלאת מעמד השיעים בלבנון וקירבה אליה שיעים רבים שהזדהו עם רעיונותיה ורצו להביא לשינוי. 
התנועה ערכה הפגנות ומחאות. במהלך בשנות השבעים החל השאה של איראן להתנגד לה, בעיקר בשל התנגדותו לא-צדר. זאת משום שא-צדר, שנשלח על ידי איראן לשפר את מצב השיעים בלבנון ואת מעמדה והשפעתה של איראן בה, החל לתמוך ברוחאללה ח'ומייני, מתנגדו (ויורשו לעתיד) של השאה. 
הזרוע הצבאית של התנועה הוקמה ב-1975 בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון, ונקראה "אמל" (שפירושו תקווה).
סאבו פאביצ'ביץ'

קריירה

פאביצ'ביץ' גדל בקבוצה קטנה בסרביה, ובשנת 1999 עבר לשחק במועדון היידוק קולה. בתחילת דרכו הושאל למספר קבוצות קטנות ולאחר מכן תפס את מקומו בהרכב הקבוצה, עד שבאמצע עונת 2007/2008 חתם בקבוצת וויבודינה נובי סאד (הקבוצה הוותיקה ביותר בסרביה). הקבוצה מצמרת הליגה הסרבית הקנתה לו פרסום רב וכעבור חצי שנה הוחתם לשנתיים בקבוצת אנרג'י קוטבוס מההבונדסליגה הגרמנית. ב-16 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, במשחק מול הופנהיים. לאחר שנה בגרמניה, עבר פאביצ'ביץ' בשנת 2009 לקבוצת קוואלה מהליגה היוונית, במדיה שיחק שנה אחת.
בקיץ 2010 הגיע פאביצ'ביץ' לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב. ב-19 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול פריז סן ז'רמן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-5 במרץ 2011 הבקיע את שערו היחיד במדי מכבי תל אביב, בתיקו 2–2 עם הפועל עכו. לאחר שנתיים במועדון, ביוני 2012 עבר פאביצ'ביץ' לאומוניה ניקוסיה מהליגה הקפריסאית, אך לא הצליח להתאקלם בקבוצה שנקלעה לקשיים כלכליים, ושוחרר כעבור מספר חודשים.
בחלון ההעברות של ינואר 2013 חזר פאביצ'ביץ' לישראל, וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. ב-12 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 3–0 על בני סכנין. בסך הכל ערך 15 הופעות בכל המסגרות עד תום עונת 2012/2013, ובסיומה שוחרר מהמועדון.
ביוני 2013 חזר פאביצ'ביץ' לקפריסין, וחתם באנורתוסיס פמגוסטה. לאחר חצי עונה, חזר בינואר 2014 לסרביה וחתם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד. ביולי 2016 חתם בקבוצת ספרטק סובוטיצה מליגת העל הסרבית, ובתום עונה אחת במועדון פרש ממשחק פעיל בגיל 36.

נבחרת מונטנגרו

ב-24 במרץ 2007, לאחר פירוק סרביה ומונטנגרו, היה פאביצ'ביץ' חלק מההרכב הראשון של נבחרת נבחרת מונטנגרו החדשה, במשחקה הראשון אי פעם, נגד נבחרת הונגריה, ולאחר מכן שיחק במדי נבחרת מונטנגרו במשחקי מוקדמות מונדיאל 2010 ומוקדמות יורו 2012. בסך הכל ערך פאביצ'ביץ' 39 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה במשחק מול ליכטנשטיין בשנת 2014.
זאלקה פירטל

חייה

פירטל נולדה בסמביר שבגליציה, אוסטריה (כיום באוקראינה) בשם סלומאה שטוֹיֶרמן, למשפחה יהודית רבת השפעה. אביה, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואמהּ אַוּגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. את הופעת הבכורה שלה על הבמות ערכה שטוירמן בתיאטרון ברטיסלאבה, וב-1911 שהתה לצידו של מקס ריינהרדט במספר הפקות בברלין. ב-1913, עברה שטוירמן לווינה, שם גם פגשה את בעלה לעתיד, ברתולד פירטל. ב-1918 נישאו השניים והולידו שלושה ילדים: האנס, פיטר ותומאס.
ב-1928 החליטה המשפחה לעבור לארבע שנים לארצות הברית, על מנת לרכוש ניסיון מקצועי בקולנוע. לאחר עליית הנאצים לשלטון החליטו בני הזוג להישאר בארצות הברית ולא לחזור לאירופה. ב-1933 הוחתמה פירטל על ידי חברת מטרו גולדווין מאייר, והשתתפה בכתיבתם של מספר סרטים בכיכובה של גרטה גרבו. ביתם של בני הזוג בסנטה מוניקה הפך במהרה למקום מפגשם של אנשי הבוהמה שהיגרו מאירופה, והיה ידוע במסיבות התה שנערכו בימי ראשון. בין האורחים הקבועים במסיבות היו סרגיי אייזנשטיין, צ'רלי צ'פלין, ארנולד שנברג, תומאס מאן, האנס אייזלר, כריסטופר אישרווד וברטולט ברכט.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה פירטל פעילה במאבק נגד הנאציזם. היא הייתה מעורבת בהקמתה של "קרן הקולנוע האירופית", שקשרה חוזי משא ומתן עם האולפנים הגדולים בהוליווד. בעזרת חוזים אלו הצליחו להימלט מאירופה אנשי רוח רבים דוגמת היינריך מאן ולאונהרד פרנק. בעקבות זיכרונותיה מאותה תקופה כתבה פירטל את הספר The Kindness of Strangers‏  (1969).
ב-1947 התגרשה פירטל מבעלה, ועם תחילתה של המלחמה הקרה ועידן המקארתיזם נחשדה בהיותה קומוניסטית, ולכן לא יכולה הייתה לעבוד עוד בהוליווד. היא נפטרה ב-20 באוקטובר 1978 בשווייץ.