דורותי סטאנג

פעילותה

סטאנג, אשר נולדה בדייטון, אוהיו, נהייתה לאזרחית ברזיל לאחר שהתחילה שם את פעילותה הדתית ב-1966. בשנות ה-70 פעלה למען העניים של אזורי הספר, וסייעה לאיכרים לעבד אדמות ללא בירוא היערות. היא גם פעלה למען הגנת האיכרים מפני חבורות פשע שעבדו עבור החוואים הגדולים, אשר רצו לגזול מהם את חלקות אדמתם. דוט, כפי שהייתה ידועה בין מקורביה, הייתה באופן טיפוסי חובשת כובע בייסבול, ולובשת טישרט עם הכיתוב "A Morte da floresta é o fim da nossa vida", שפירושו "מות היער הוא סוף חיינו".

הרצח

בבוקר ה-12 בפברואר 2005, סטאנג הלכה בבוקר לאספה קהילתית כדי לדבר על זכויות האמזונה. שני גברים חמושים עקבו אחריה, ואחר כך חסמו את דרכה. השניים, קלודואלדו קרלוס בטיסטה ורייפרן דס נווס סאלס, שאלו אותה אם היא חמושה, והיא ענתה שהנשק היחיד בידיה הוא התנ"ך שלה, והקריאה להם מן הבשורה על פי מתי, "אשרי עניי הרוח..." ואז ניסתה להתקדם, אך השניים עצרו בעדה, ואז רייפרן ירה בה, בבטן. היא נפלה לקרקע, ואז סאלס ירה בה שוב, בגבה, ולאחר מכן רוקן את נשקו ביריות בראשה.

חקירה ומשפטים

מדור הפשע הבינלאומי של התובע הפדרלי בארצות הברית הגיש כתב אישום על רצח בינלאומי נגד ארבעה גברים שנטלו חלק ברצח, מתוכם שלושה כבר היו במעצר. על פי החוק לרצח בינלאומי בארצות הברית, על הקורבן להיות אזרח אמריקאי, על הרצח להתבצע מחוץ לגבולות ארצות הברית, ושהוא יתבצע מתוך מעורבות או השפעה של גופים ממשלתיים או התארגנויות אזרחיות. כל אלה היו נכונים במקרה של סטאנג, וביוני 2005 עמדו שני היורים למשפט במדינת פארה, והורשעו בדצמבר 2005. 
ב-15 במאי 2007, שופט בעיר בלם גזר על החוואי ויטלמירו בסטוס דה מורה את העונש המקסימלי של 30 שנה בכלא, על כך שהזמין את הרצח של הנזירה דורותי. אך במשפט חוזר הוא זוכה, כאשר בין היתר הוא טען ל"הגנה עצמית", וסאלס טען שהוא רצח אותה על רקע אישי. התביעה ערערה, ובמשפט שלישי מורה שוב הורשע, ב-2010, והושב גזר הדין המקורי. על פי התביעה, מורה הזמין את הרצח כי הנזירה דורותי כתבה מכתבים לרשויות המקומיות המאשימות אותו בהצתת היערות לבירואם, באופן לא חוקי, במטרה לגזול לעצמו את הקרקעות, והוא נקנס על כך. 
גם סאלס זכה למשפט חוזר, באוקטובר 2007. הוא שוב הורשע, והשופט גזר עליו 27 שנות מאסר, אותו גזר הדין ממשפטו הראשון. גם במשפט שלישי הורשע סאלס, והפעם נגזרו עליו 28 שנות מאסר. 
ב-7 באפריל 2009, ביטל בית משפט לצדק בפארה את המשפט השלישי של מורה, אך הורה להמשיך להחזיקו במאסר על למשפטו המחודש. אך בערעור, ערכאה גבוהה יותר שחררה אותו עד שיוכרעו כל ערעוריו.
ב-4 בפברואר 2010, דחה בית המשפט את ערעורו של מורה, והוא שוב נעצר, ונשפט, ונגזר ל-30 שנות מאסר.
רג'יבלדו פריירה גלבאו, חוואי נוסף שנחשד בהזמנת הרצח, נעצר בדצמבר 2008, ועמד בפני תביעה על רצח. ב-2009, נרצח עד נגדו במשפט אחר, בדיוק לפני שהיה אמור לתת עדותו בבית המשפט. באוגוסט 2010 עמד גלבאו לבסוף למשפט, והורשע. נגזרו עליו 30 שנות מאסר. אך בערעור, בוטל המשפט וגזר הדין.
ב-2012 ביטל בית המשפט העליון של ברזיל את הרשעתו של מורה, והוא שוחרר. בפארה, הוא נשפט - בפעם הרביעית - ושוב הורשע עם אותו גזר דין. 
ביולי 2013 זכה סאלס לשחרור מוקדם, אך בספטמבר 2014 נעצר שוב בגין רצח של אישה וגבר איתם עשה עסקת סמים.

מורשת

דורותי סטאנג הפכה לסמל של המלחמה לשימור יערות האמזונאס, לזכויות הילידים באמזוניה, ולמלחמה בתאגידי הענק הכורתים ושורפים שטחים עצומים לטובת תעשיית הבקר, ועל חשבון האוכלוסיות המקומיות, מערכות אקולוגיות וזני בעלי חיים, והאקלים. ב-2015 החל תהליך קאנוניזציה שלה, בתור "מרטירת האמזונה". הסיפור שלה הביא תשומת לב עולמית למלחמה המתחוללת באמזוניה בין החוואים הגדולים והתעשיות הבינלאומיות לבין האיכרים הקטנים ופעילים למען הסביבה, ולאלימות הקשה שמתרחשת בגינה: בשלושים השנים האחרונות נרצחו יותר מ-1000 נפשות במסגרת המאבק הזה, כשני שלישים מהם במדינת פארה.

סרט תיעודי

ב-2008 יצא הסרט "הם הרגו את האחות דורותי" של הקולנוען דניאל יונג, אשר נסע לברזיל יחד עם דייוויד סטאנג, אחיה של דורותי, שם הם ביקרו באתר הרצח. הסרט כולל ראיונות עם אנשים שהכירו אותה, עדים, נציגי התביעה וההגנה, ועוד, וכולל תיעוד של ההליכים המשפטיים. את הסרט קריין מרטין שין בגרסה באנגלית, ואת הגרסה בפורטוגזית קריין ואגנר מורה. הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל South by Southwest, שם הייתה הקרנת הבכורה.

עיבודים ואזכורים נוספים

ב-2009, סיפורה של דורותי סטאנג עובד לאופרה בשם "מלאך האמזונאס", בידי אוון מאק, והועלה לבמה בבית האופרה Encompass New Opera Theatre בניו יורק ב-2010.
בסרט "Cowspiracy" ‏(2014) יש סקירה של סיפורה של סטאנג ורציחתה.