google/wiki40b huggingface dataset:
בזק (אתר מקראי)

בֶּזֶק הייתה עיר מצפון לירושלים בתקופת המקרא.
בתקופת התנחלות השבטים לאחר פטירתו של יהושע בן נון, נערכו בסמוך לבזק קרבות בין לוחמי שבט יהודה ושבט שמעון, לבין הכנענים והפריזים, ואיתם איש רב השפעה בתפקיד שלטוני וצבאי בשם או בעל התואר: אדני בזק. המערכה הסתיימה בניצחון שבטי ישראל.
"וַיְהִי אַחֲרֵי מוֹת יְהוֹשֻׁעַ וַיִּשְׁאֲלוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל בַּ-ה' לֵאמֹר מִי יַעֲלֶה לָּנוּ אֶל הַכְּנַעֲנִי בַּתְּחִלָּה לְהִלָּחֶם בּוֹ: וַיֹּאמֶר ה' יְהוּדָה יַעֲלֶה הִנֵּה נָתַתִּי אֶת הָאָרֶץ בְּיָדוֹ:  וַיֹּאמֶר יְהוּדָה לְשִׁמְעוֹן אָחִיו עֲלֵה אִתִּי בְגוֹרָלִי וְנִלָּחֲמָה בַּכְּנַעֲנִי וְהָלַכְתִּי גַם אֲנִי אִתְּךָ בְּגוֹרָלֶךָ וַיֵּלֶךְ אִתּוֹ שִׁמְעוֹן: וַיַּעַל יְהוּדָה וַיִּתֵּן ה' אֶת הַכְּנַעֲנִי וְהַפְּרִזִּי בְּיָדָם וַיַּכּוּם בְּבֶזֶק עֲשֶׂרֶת אֲלָפִים אִישׁ: וַיִּמְצְאוּ אֶת אֲדֹנִי בֶזֶק בְּבֶזֶק וַיִּלָּחֲמוּ בּוֹ וַיַּכּוּ אֶת הַכְּנַעֲנִי וְאֶת הַפְּרִזִּי: וַיָּנָס אֲדֹנִי בֶזֶק וַיִּרְדְּפוּ אַחֲרָיו וַיֹּאחֲזוּ אֹתוֹ וַיְקַצְּצוּ אֶת בְּהֹנוֹת יָדָיו וְרַגְלָיו: וַיֹּאמֶר אֲדֹנִי בֶזֶק שִׁבְעִים מְלָכִים בְּהֹנוֹת יְדֵיהֶם וְרַגְלֵיהֶם מְקֻצָּצִים הָיוּ מְלַקְּטִים תַּחַת שֻׁלְחָנִי כַּאֲשֶׁר עָשִׂיתִי כֵּן שִׁלַּם לִי אֱלֹהִים וַיְבִיאֻהוּ יְרוּשָׁלַ‍ִם וַיָּמָת שָׁם:"
על פי המסופר בספר שמואל, בזק שכנה בין יבש גלעד לבין גבעת שאול. בשלהי תקופת השופטים, הגיע מנהיג עמוני בשם נחש העמוני עם גייסותיו בסמוך ליבש הגלעד במטרה לכובשם ולשעבדם; ובמשא ומתן עמו נענו יושבי יבש הגלעד בלשון אלימה.
בעקבות זאת, פנו ראשי יבש הגלעד לעזרה דחופה משבטי ישראל. שאול נקרא ממלאכתו כרועה צאן ובקר, תוך שהוא נעזר בגיבויו וברכתו של שמואל הנביא, הצליח לגייס ללכד את לוחמי השבטים השונים, שנקראו "עם", למערכה צבאית שבה נהדפו נחש העמוני וגייסותיו; לקראת המערכה נפקדו הגייסות הישראלים בבזק:
" וַיַּעַל נָחָשׁ הָעַמּוֹנִי וַיִּחַן עַל יָבֵשׁ גִּלְעָד וַיֹּאמְרוּ כָּל אַנְשֵׁי יָבֵישׁ אֶל נָחָשׁ כְּרָת לָנוּ בְרִית וְנַעַבְדֶךָּ: וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם נָחָשׁ הָעַמּוֹנִי בְּזֹאת אֶכְרֹת לָכֶם בִּנְקוֹר לָכֶם כָּל עֵין יָמִין וְשַׂמְתִּיהָ חֶרְפָּה עַל כָּל יִשְׂרָאֵל: וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו זִקְנֵי יָבֵישׁ הֶרֶף לָנוּ שִׁבְעַת יָמִים וְנִשְׁלְחָה מַלְאָכִים בְּכֹל גְּבוּל יִשְׂרָאֵל וְאִם אֵין מוֹשִׁיעַ אֹתָנוּ וְיָצָאנוּ אֵלֶיךָ: וַיָּבֹאוּ הַמַּלְאָכִים גִּבְעַת שָׁאוּל וַיְדַבְּרוּ הַדְּבָרִים בְּאָזְנֵי הָעָם וַיִּשְׂאוּ כָל הָעָם אֶת קוֹלָם וַיִּבְכּוּ: וְהִנֵּה שָׁאוּל בָּא אַחֲרֵי הַבָּקָר מִן הַשָּׂדֶה וַיֹּאמֶר שָׁאוּל מַה לָּעָם כִּי יִבְכּוּ וַיְסַפְּרוּ לוֹ אֶת דִּבְרֵי אַנְשֵׁי יָבֵישׁ: וַתִּצְלַח רוּחַ אֱלֹהִים עַל שָׁאוּל בשמעו [כְּשָׁמְעוֹ] אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה וַיִּחַר אַפּוֹ מְאֹד: וַיִּקַּח צֶמֶד בָּקָר וַיְנַתְּחֵהוּ וַיְשַׁלַּח בְּכָל גְּבוּל יִשְׂרָאֵל בְּיַד הַמַּלְאָכִים לֵאמֹר אֲשֶׁר אֵינֶנּוּ יֹצֵא אַחֲרֵי שָׁאוּל וְאַחַר שְׁמוּאֵל כֹּה יֵעָשֶׂה לִבְקָרוֹ וַיִּפֹּל פַּחַד ה' עַל הָעָם וַיֵּצְאוּ כְּאִישׁ אֶחָד: וַיִּפְקְדֵם בְּבָזֶק וַיִּהְיוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל שְׁלֹשׁ מֵאוֹת אֶלֶף וְאִישׁ יְהוּדָה שְׁלֹשִׁים אָלֶף."
שני אתרים סמוכים בשם בזק, אשר ניצבו בדרך מהעיר שכם אל בית שאן, הוזכרו אצל אוסביוס.
במאה ה-20 זוהתה בזק, על פי אוסביוס, בחִרבת אִבְּזיק.
המפטי דמפטי

בשיר

המפטי-דמפטי המופיע בשיר זה הוא ביצה שעברה האנשה, כך שעובדת היותה ביצה אינה נאמרת במפורש בשיר. במסגרת ההאנשה, לביצה יש שם, והיא ישבה על החומה. בכל זאת נשמרה בהמפטי דמפטי תכונה של הביצה: לאחר שנפלה ונשברה, איש לא יכול להחזירה לקדמותה.
בגרסתו המודפסת הראשונה, שפורסמה בשנת 1810, הופיע השיר כחידה, שהמונח "המפטי-דמפטי" מופיעה בה כהטעייה, משום שבסלנג האנגלי של המאה ה-18 היה זה כינוי לאדם גוץ - נמוך וכרסתן.

הופעות נוספות

משמעות הסלנג של "המפטי-דמפטי", הוא כינוי למשקה חריף מבוסס על ברנדי. יש פירושים נוספים למשמעות השם, אך מרביתם הם בגדר אטימולוגיה כוזבת.
בסרט הקוסם מארץ עוץ יש אזכור להמפטי דמפטי.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע לעברת את שם הדמות במילה בֵּיצָן, שחידש בהשראת המילה ליצן.
בסדרה "נקודות בצבעים" ובסדרת המקור שלה "Polka Dot Door" ישנם זוג אחים שקוראים להם "המפטי" ו"דמפטי", שמראם דמוי ביצה. באחד הפרקים נראים ששניהם יושבים על חומה שהם עשו מקוביות.
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי

חייו

פיוטר סמיונוב נולד באחוזה משפחתית בכפר במחוז ליפצק למשפחת קצין. עד לגיל 15 הוא התחנך בבית. בגיל 15 פיוטר סמיונוב החל ללמוד בפנימייה של קציני חיל הפרשים בסנקט פטרבורג. עם סיומה הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1849, לאחר סיום האוניברסיטה סמיונוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית.
מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות.
בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי".
בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב.
בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים. 
בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'בלסקי.
בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הבאי אוסף אשיר של חרקים.
בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים.
בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית.
על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות.
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי נפטר מדלקת ראות והוטמן בית העלמין סמולנסקי בעיר. 
לפיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה אוסף גדול של ציירים הולנדים. לאחר פטירתו האוסף נתרם לארמיטאז'.
על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות.
קולובוס אדום זנזיברי

מאפיינים

גבו של קוף זה אדמדם-שחור, לאורך כתפיו וזרועותיו רצועה שחורה, ובטנו בהירה. פניו שחורות, למעט אפו ופיו, והן מוקפות בפרווה ארוכה יחסית, שצבעה לבן. זנבו הארוך משמש אותו לאיזון גופו בזמן התנועה. משקלו כ-8 ק"ג, והנקבות קטנות במעט מהזכרים.
להקות הקולובוס כוללות בין 30 ל-50 פרטים, מהם עד ארבעה זכרים, והיתר נקבות וגורים. הקולובוס נחשב ליצור חברתי, וחברי הלהקה נוהגים לאכול ביחד, לשחק, ולפלות כינים זה מזה. תקופת ההנקה ארוכה מאוד, והיא יכולה להימשך ארבע שנים. כל עוד מניקה האם, אין היא נכנסת להריון, ובשל כך קצב הריבוי הטבעי של הקולובוסים נמוך.
הקולובוס ניזון מעלים, מזרעים ומפרחים, והוא אחד מהמינים הבודדים שלא ניזונים מפירות בשלים, שכן אינו מסוגל לעכל את הסוכר המצוי בהם. עם זאת, הקולובוסים ניזונים מפירות בוסריים. במרוצת השנים הביא האדם לזנזיבר מיני עצים חדשים, שרמת החומציות בפירותיהם גבוהה. הקולובוס הסתגל אליהם, והוא מאזן את החומצות באמצעות אכילת פחם. 
בדרך כלל חי הקולובוס באזורים יבשים, אך לעיתים ניתן למצוא להקות גם ביערות מנגרובים.
IPod

מכירות

אייפוד עוצב על ידי חטיבת העיצוב התעשייתי באפל בראשותו של ג'ונתן אייב כנגן קטן ובעל ממשק משתמש המנוהל כמעט כולו על ידי גלגל גלילה, עם ממשק חיבוריות מבוסס FireWire ו-USB 2.0.
נכון בסוף שנת 2004 שלט האייפוד ב-92 אחוז מכלל שוק הנגנים הדיגיטליים מבוססי הדיסק הקשיח בארצות הברית וב-65 אחוז משוק הנגנים בכללו. קצב המכירות הנוכחי של הנגן מגיע, לפי הערכות, לכמיליון עותקים ויותר מדי חודש.
האייפוד יכול לנגן קובצי שמע מסוגים שונים כמו MP3, WAV, AAC, M4A, AIFF, ועוד. הוא אינו מסוגל לנגן קובצי WMA או RealAudio ותמיכה בתבניות קובץ אלו אינה צפויה בעתיד הקרוב.
מכשירי אייפוד מיועדים לעבוד עם תוכנת iTunes של אפל, המאפשרת הורדת שירים, סרטים ותוכנות טלוויזיה למחשב, לנגנים השונים, ניהול ספריות מוזיקה והשמעת מוזיקה במחשבי מקינטוש ו"חלונות". המכשיר כולל סוללה פנימית הנטענת באמצעות חיבור למחשב (דרך כבלי FireWire, USB או 2.0 USB) או באמצעות חיבור לחשמל.
הדור הראשון של מכשירי אייפוד שימשו אך ורק לנגינת מוזיקה. מאוחר יותר נוספו יכולות מוגבלות של עזר דיגיטלי אישי (PDA) כמו אחסון והעתקת כתובות ומידע על פגישות למחשבי מקינטוש וכן הצגת הודעות והקלטת הודעות בנוסח "טייפ מנהלים". אפל גם הוציאה גרסת אייפוד המאפשרת אחסון והצגה של תמונות.
הדור החמישי שיצא לקראת סוף 2005 מאפשר גם לראות סרטים באורך מלא וסדרות טלוויזיה. דגם זה נקרא לכן על פי רוב "אייפוד וידאו" אף שאפל משווקת אותו כאייפוד עם וידאו.
בשנת 2008 עם הצגת גרסת התוכנה השנייה לאייפון ולאייפוד טאצ' פתחה אפל חנות אפליקציות (תחת אייטיונס המאפשרת לבעלי מכשירים אילו להוריד תוכנות ולהפעיל אותן על הנגן הנייד.
כמובילה בשוק, ספגה אפל ביקורת מיצרניות נגנים מתחרות על כך שאינה מאפשרת להם להשתמש בתקן ניהול זכויות דיגיטלי (DRM) שלה, המכונה "FairPlay". החברה ספגה ביקורת מחנויות מוזיקה מקוונות מתחרות (לעיתים בניהול של יצרניות נגנים) על כך שאייפוד אינו מנגן קבצים מוגנים בשיטות הגנה אחרות, כמו אלו הקיימים בקובצי WMA. מצב זה דוחף משתמשי אייפוד להשתמש ב-iTunes ולא בחנויות מקוונות אחרות, ומעודד משתמשי iTunes לרכוש את אייפוד ולא נגנים אחרים.
מצב עניינים זה הוביל ביולי 2004 את חברת ריל-נטוורקס (RealNetworks), בעלת תקן נגינה מתחרה וחנות מקוונת מתחרה להוציא את "הארמוני" ("Harmony"), תקן המחקה את הגנת FairPlay של אפל ומאפשר נגינת קבצים שהורדו מחנותם על מכשירי אייפוד. אפל האשימה את ריל-נטוורקס באימוץ טקטיקה ואתיקה של האקרים ומאוחר יותר עדכנה את הקושחה למכשירי האיי-פוד כך שלא יוכלו לנגן קבצים המוגנים על ידי הארמוני.
בשנת 2006 שוחררו כמה ממוצרי החברה כאשר הם נגועים בווירוס RavMonE.exe.
בפברואר 2007 פרסם סטיב ג'ובס (מנכ"ל אפל) מכתב פתוח בו הוא קורא לתעשיית המוזיקה לזנוח את ה-DRM ולמכור שירים ללא הגבלות באינטרנט בכלל ובחנות המוזיקה iTunes בפרט. חברת EMI שמעה בקולה של אפל והחלה למכור שירים ללא DRM (זכויות יוצרים דיגיטליות) בחנות המוזיקה המקוונת של אפל iTunes במה שמכונה iTunes Plus, בעוד שאר החברות פנו למתחרה הגדולה של אפל בתחום מכירת השירים ברשת, אמזון, והחלו למכור את המוזיקה שלהן ללא ניהול זכויות יוצרים דיגיטלית.
כיום ניתן לקנות אפליקציות דרך חנות האפליקציות (Appstore). אפליקציות ניתנות לפיתוח עם התוכנה של אפל - iPhone SDK.
קבר גרנט

תיאור המאוזוליאום

הקבר תוכנן על ידי האדריכל ג'ון דנקן, ובנוי מגרניט ומשיש. הקמת המבנה הסתיימה בשנת 1897, ובעת הקמתו היה המבנה - המאוזוליאום הגדול ביותר בצפון אמריקה. 
דנקן בתוכניתו ניסה להקים מבנה הדומה למאוזוליאום בהאליקרנסוס (אחד משבעת פלאי העולם העתיק), או, ליתר דיוק, מבנה שאמור להיות דומה לו, שכן המאוזוליאום בהליקרנאסוס לא נשתמר, ואין מידע מדויק כיצד נראה.
בהלוויתו של גרנט נכחו למעלה ממיליון צופים שצפו בתהלוכה בה צעדו אנשי צבא רבים, נשיא ארצות הברית באותה עת גרובר קליבלנד, שרי הממשלה, כל שופטי בית המשפט העליון, וכל חברי בית הנבחרים האמריקאי. בפתיחת המבנה, שנערכה ב-27 באפריל 1897 (יובל ה-75 להולדתו של גרנט) נכח מספר דומה של צופים וכן נשיא ארצות הברית באותה עת ויליאם מקינלי.
תוכניתו של דנקן, שאושרה על ידי איגוד אנדרטת גרנט, כללה גרם מדרגות שהוביל אל גני טרסה הצופים אל הנהר. התוכנית שונתה וקוצצה משיקולים תקציביים. 
האנדרטה כוללת עיטורים רבים ובהם פסיפסים. במרכז הכיפה מצוי אוקולוס המאיר את שני ארונות הגרניט של גרנט ואשתו. 
מעל הכניסה למבנה חקוקות המילים מתוך האוטוביוגרפיה של גרנט משנת 1885: "Let us have peace" - "תנו לנו שלום".
מאז ה-14 באוגוסט 1958 מנוהל האתר על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
במהלך המאה ה-20, ועל אף היותו אתר מוגן, סבל המבנה הזנחה רבה, ואף כוסה גרפיטי. בשנת 1989 בעקבות יציאתו לאקרנים של הסרט "גלורי", המתאר את מלחמת האזרחים, גבר העניין באתר, ולאחר שעבודה של פרנק סקטורי (Frank Scaturro), סטודנט מאוניברסיטת קולומביה, שמתארת את הזנחת האתר פורסמה בכלי התקשורת, החליט רשות הפארקים על השקעה של 1.8 מיליון דולרים בשיקום האתר.
ב-27 באפריל 1997 הסתיימו עבודות השיקום.
בית הכנסת הגר"א (שערי חסד)

היסטוריה

בית הכנסת, שנקרא על שם הגר"א מווילנה, שוכן ברחוב בר זכאי שבמרכז השכונה. הוא הוקם בעשור השני של המאה ה-20, סמוך למועד הקמת השכונה, על ידי המקובל הירושלמי הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן שלצורך כך התרים את תושבי השכונה הפרושים ההולכים בשיטת הגר"א.
במשך כשני עשורים היה בית הכנסת בן קומה אחת. בשנות ה-30 נוספה לו קומה שנייה. הכניסה הראשית לבית הכנסת מוסתרת בקיר בטון, שהוצב שם במלחמת השחרור בשנת תש"ח. חצר בית הכנסת מוקפת בסורג מתכת, ועליו סמלי השבטים וחלקי פסוקים מהתנ"ך.
בצמוד לבית הכנסת מצפון ישנה רחבה מרוצפת ובמרכזה בור מים חסום. ברחבה זו התקיימו טקסי החופה והקידושין בשכונת שערי חסד במשך עשרות שנים.
בחזית בית הכנסת, משמאל לפתח, קבוע שעון שמש קטן, המשמש זה למעלה משבעים שנה את מתפללי מניין 'ותיקין'. את שעון השמש בנה השען משה שפירא.
החזן הראשון של בית הכנסת במועדי השנה ובימים נוראים היה מקים בית הכנסת הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן, ששימש אף כבעל קורא עד לפטירתו. נוסח התפילה שלו נודע כנוסח שערי חסד על פיו מתפללים בקהילות רבות.
חדרי הספח של בית הכנסת משמשים כ'שטיבלך'. בין מתפלליו לאורך השנים אישים ידועים מתושבי השכונה, ובהם הרב יעקב משה חרל"פ, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שמואל אוירבך, הרב שלום מרדכי הכהן שבדרון והרב יוסף בוקסבוים.
רב בית הכנסת במשך שנים רבות היה הרב אברהם דוד רוזנטל, רב השכונה, ולאחר פטירתו מונה תחתיו בנו הרב יהושע מאיר רוזנטל, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "מי הבאר".
מאז שנות ה-80 שוכן בקומה העליונה בית המדרש של ישיבת מעלות התורה שהייתה בראשות הרב שמואל אוירבך עד פטירתו.
בית הכנסת הגר"א בשכונת שערי חסד הוא הוותיק שבבתי הכנסת בישראל הקרויים על שם הגר"א. בשנות ה-30 הוקם בית הכנסת הגר"א בתל אביב.
ארוס

הולדתו של ארוס

בתיאוגוניה מאת הסיודוס, נולד ארוס היישר מתוך הכאוס יחד עם גאיה, טרטרוס, ניקס, וארבוס וכך גם מתואר במחזה הציפורים.
על פי גרסה אחרת במיתולוגיה היוונית, אפרודיטה נולדה כשהיא כבר בהיריון עם ארוס ואחיו הימרוס. עוד מקור טוען כי אפרודיטה התעברה במשתה שנערך לכבוד הולדתה, ואביו של ארוס אינו ידוע. כמו כן יש סברה שארוס הוא תוצאה של רומן בין אפרודיטה לבין אל הים פוסידון.

ארוס כחלק מה"ארוטס"

ארוס מתואר במיתולוגיה היוונית כתינוק או ילד שמנמן ומכונף, הנושא קשת ואשפת חיצים. רגש האהבה היה מתעורר בכל אדם שנפגע מחיציו של ארוס. לארוס שני אחים נוספים: אנטרוס והימרוס הדומים לו חיצונית ונראים כתינוקות מכונפים. שלישיית התינוקות המכונפים נקראת ארוטס. הם מלווים את אלת האהבה אפרודיטה בכל אשר היא הולכת, ומסמלים את התשוקה המינית. 
על פי האודיסיאה של הומרוס, ארוס היה בודד ורצה חבר למשחקים. לכן ילדה אמו אפרודיטה את אנטרוס ("אהבת הצד השני") ללוותו. סיפור לידת אנטרוס הוא אלגוריה עם מוסר השכל, המלמדת שאהבה זקוקה לצד שני כדי לפרוח ולשגשג.

ארוס ופסיכה

המיתוס המפורט ביותר הקשור לארוס הוא אודות אהבתו לבת התמותה פסיכה. פסיכה הייתה נערה כה יפה, עד שאפרודיטה בעצמה החלה לקנא בה. האלה שלחה את בנה ארוס לשלוח חיצי אהבה בפסיכה ולגרום לה להתאהב בגבר מכוער. ארוס כה הוקסם מיופיה של פסיכה, עד שהתבלבל ונפגע מחיציו שלו. 
ארוס החל לבלות את הלילות עם פסיכה, אך אסר עליה לראות את פניו. פסיכה הסקרנית התייעצה עם אחיותיה הגדולות ואלו דרבנו אותה להדליק נר בחשכה ולהציץ בפני אהובה כשהוא נם את שנתו. כשהדליקה פסיכה את הנר, הבינה מיד מי שוכב לצידה. לרוע המזל התעורר ארוס מטיפת שעווה שנטפה מן הנר, ונטש את הנערה. פסיכה עברה תלאות רבות, ביניהן מכשולים רבים שהציבה כנגדה אפרודיטה, כמו המשימה למיין כמה טונות של גרעינים וקטניות בן לילה. פסיכה צלחה את המשימות השונות ולבסוף הצליחה להתאחד מחדש עם ארוס. בסופו של דבר התרצתה אפרודיטה ואף הפכה אותה לבת אלמוות. 
פירוש שמה של פסיכה הוא נפש, ולכן מהווים ארוס ופסיכה את השילוב המושלם בין אהבת גוף לאהבת נפש. מוטיבים ממעשייה זו מצויים במעשיות רבות ובהן היפה והחיה וסינדרלה.

בתרבויות השונות

באמנות מתואר ארוס כעלם ערום יפה תואר, בעל כנפי זהב, הנושא קשת ואשפת חצים.
בפילוסופיה, הדיון בארוס מוביל להתפתות הדיון בתשוקה ובאהבה בדיאלוג המשתה של אפלטון.
בפסיכואנליזה של פרויד, ארוס הוא יצר החיים והמיניות, שיחד עם תנטוס שהוא יצר המוות וההרס, מהווים את שני היצרים החזקים השולטים באדם.
בתרבות המדרשית, ישנה ישות דומה, שחז"ל קוראים לו, מלאך הממונה על התאוה. על פי המדרש אותו מלאך דחף את יהודה לקיים יחסים עם תמר כלתו שהתחפשה לזונה. "...וזימן לו הקדוש ברוך הוא מלאך, שהוא ממונה על התאוה" (בראשית רבה, פרשה פ"ה פסקה ח').
פרופאגאנדי

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הלהקה נוסדה בעיר ויניפג שבפרובינציית מניטובה שבקנדה, בשנת 1986 על ידי כריס הנה (גיטרה, שירה), ג'ורד סמולסקי (תופים, קולות ליווי) וג'ון ק. סאמסון (גיטרה בס, שירה). באותה שנה ניגנה הלהקה בהופעה יחד עם להקת הפאנק הוותיקה NOFX, וסולן הלהקה, "מייק השמן", הזמין אותם להגיע ללוס אנג'לס על מנת להקליט את מה שנהפך לאלבומם הראשון, How To Clean Everything. האלבום הופק על ידי חברת התקליטים של "מייק השמן", Fat Wreck Chords, ב-1993, והתאפיין במסרים פוליטיים רדיקליים.
בשלוש השנים שלאחר מכן בילתה הלהקה במסע הופעות, כאשר היא נהנית מהפופולריות הגואה של הפאנק-רוק באמצע שנות ה-90. ב-1996 הקליטה הלהקה את אלבומם השני, Less Talk, More Rock, אף הוא בחברת התקליטים Fat Wreck Chords. שם האלבום היווה מעין בדיחה, מכיוון שפרופאגאנדי היו ידועים בנאומים הארוכים שלהם במהלך הופעותיהם. האלבום היה בוטה אפילו יותר מאלבומם הראשון (עם שמות שירים כמו "הייתי מקארת'י-איסט צעיר" ו"...ואנחנו חשבנו שמדינות לאום הן רעיון רע"), אך גם מלודי יותר (ניכרת בו השפעה מוזיקלית מלהקות כמו Jawbreaker) מהתקליט הראשון.

הקמת הלייבל העצמאי

בעת הזו, החליט ג'ון ק. סאמסון לעזוב את הלהקה ולהקים את The Weakerthans, אשר הוציאו אל אלבומם הראשון, Fallow, בלייבל החדש של כריס וג'ורד, G7 Welcoming Committee Records. הלייבל, אשר שמו מרמז על חוסר אהדתם ל-G7 (אשר עתיד להקרא G8), מתבסס על המבנה הכלכלי שהציעו רובין האנל ומייקל אלברט, כלכלה השתתפותית, ובנוי כקולקטיב ללא היררכיה. הלייבל הוקם הודות להלוואה בסך 50,000 דולר מ"מייק השמן", ומפיץ כרגע את היצירות של להקות פוליטיות כמו פרופאגאנדי עצמה, The Weakerthans, The (International) Noise Conspiracy, ורבים אחרים. כמו כן, הלייבל מפיץ גם ספרים ותקליטורים של הוגים פוליטיים רבים כמו נועם חומסקי, הווארד זין ואן האנסן.

אלבום שלישי ורביעי

לאחר ארבע שנים, שבמהלכן יצא אלבום אוסף של הקלטות ישנות, ושירים מדמואים והופעות חיות של בשם "Where Quantity Is Job #1", וטוד קוולסקי (גיטרה בס, שירה) צורף ללהקה, הוציאו פרופאגאנדי את אלבומם השלישי, Todays Empires, Tomorrow's Ashes. האלבום היה נסיקה מרשימה מאבלומיהם הקודמים. שירה פוליטית ללא הטפות; ריפים כבדים, כמעט מטאליים; והתוספת של סגנון כתיבת השירים של טוד, אשר ניגן בעבר בלהקות הארדקור קנדיות, I Spy וSwallowing Shit. האלבום כלל גם תקליטור מורחב עם קטעי וידאו פוליטיים ומאמרים הנוגעים בנושאים כמו תנועת הפנתרים השחורים ותוכנית מעוררות מחלוקת של הCOINTELPRO - FBI.
פרופאגאנדי השלימו את אלבומם הרביעי, Potemkin City Limits, אשר יצא ב-18 באוקטובר 2005.
פיל דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולד בעיר גרייס במחוז אסקס, וגדל בת'ורוק (Thurrock). אביו היה עובד של חברת פרוקטר אנד גמבל ואמו עבדה כממונה על חדר אוכל בבית חולים. מגיל שמונה התעניין דייוויס במשחק. הוא למד בבית הספר "Ockendon Courts County Secondary School" בסאות' אוקנדון, בשיעורים דעתו הייתה מוסחת, אבל הוא נהנה מההצגות שהועלו בבית הספר. הוא גם השתתף בתיאטרון לנוער (National Youth Theatre) וכן בסדנת התיאטרון של ג'ואן ליטלווד.
ב-1977 לוהק דייוויס למחזה "Gotcha!" העוסק בסטודנט חלש המחזיק ביום האחרון ללימודים שני מורים כבני ערובה. אחד מתפקידיו הראשונים בקולנוע היה בתפקיד צ'וקי, המושפע מסגנון המוד, בסרט "Quadrophenia" המבוסס על אופרת הרוק באותו שם של להקת המי. ב-1984 שיחק בתפקיד הצוער אדוארד "נד" יאנג בסרט "הבאונטי". דניאל דיי לואיס ששיחק לצידו ציין שדייוויס היה אחד ממקורות ההשראה שלו.
דייוויס החל בשיתוף פעולה ארוך טווח עם הבמאי מייק לי. תפקידיו כוללים את סיריל, שליח על אופנוע, בסרט "ציפיות גדולות" מ-1988, ואת סטנלי בעלה של וירה (אימלדה סטונטון) בסרט "וירה דרייק" (2004).
לדייוויס הופעות רבות גם בטלוויזיה. ב-2005 הופיע בתפקיד מלווה הכספים הנבזה, סמולוויד, בסדרה "הצוואה", עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2010 כיכב בפרק הראשון בסדרה "שרלוק" בתפקיד ג'ף הופ, נהג המונית הרצחני. בסדרה "הגלימה" שיחק בתפקיד מיקי ג'וי, עורך הדין של משפחת פשע.
ב-2015 גילם את המשרת המרושע ג'וד בסדרה "פולדארק", ובתפקיד הבלש טום פייפר בדרמה "Black Work".
ב-1980 הקליט דייוויס את הסינגל "Blown It" שיצא בחברת התקליטים "The Rocket Record Company".

חיים אישיים

ב-2002 התחתן דייוויס עם השחקנית איב מאתסון בהאקני, לונדון. לשניים יש בת, איימי אליזבת', שנולדה ב-2002. לדייוויס יש בן נוסף, הוגו ילדי 1996, מבת זוגו הקודמת.
הרכבת התחתית של סופיה

היסטוריה

הרכבת התחתית תוכננה עוד בשנות ה-70 של המאה העשרים, שבה היא תוכננה בצורת משולש עם הסתעפויות בסוף הקווים, וקווים שהיו אמורים להיבנות סביב השדרות המעגליות של סופיה, וכשהיא תושלם - הרכבת הקלה (הטראמווי) תוכננה להיסגר לאלתר. תחילת העבודות על בניית הרכבת התחתית הייתה בשנת 1979, והחלק הראשון שלה נפתח כעבור עשרים שנה. בשנת 2000 נפתחה תחנת "סרדיקה", שבה ניתן לראות שרידים תראקים ורומיים. ב-2005 החלו העבודות על הרחבת הקו לכיוון מלאדוסט(בבולגרית:צעירים. בסופיה מספר שכונות שיכונים המכונים "מלאדוסט 1,2 ועוד). פתיחת ההרחבה עוכבה למאי 2009, ופעלה כקו נפרד עד ספטמבר באותה שנה. הבנייה של הקו השני החלה בשנת 2008, וניצלה שתי תחנות שנבנו בעידן הקומוניזם. בשני לאפריל 2015 הוכנס לשירות קו לכיוון נמל התעופה, ובשמיני למאי באותה שנה, הוכנסה לשירות הסתעפות לכיוון דרום סופיה. כיום מתכננים לבנות קו חדש.
טטנוס

דגירה

תקופת הדגירה של הטטנוס נעה בין 3 ימים עד כדי 15 ימים, כאשר הממוצע הוא כ-8 ימים. בילודים תקופת הדגירה נעה בין 4 ימים לשבועיים ובממוצע שבוע. בדרך כלל, תקופת הדגירה ארוכה יותר ככל שהפציעה רחוקה יותר ממערכת העצבים המרכזית. ככל שתקופת הדגירה גדולה יותר כך הסיכוי למוות קטן. פצע עמוק ומזוהם התומך בהתרבות החיידקים והגורם במהירות לדלקת תוקפנית, מסוכן הרבה יותר מפצע רדוד ונקי יותר היוצר תסמינים קלים יותר כעבור מספר שבועות.

גורמים עיקריים

הגורמים העיקריים הם רעלנים שיוצרים החיידקים.
במידה ולא מטפלים בתופעה בזמן יכולים להיווצר פרכוסים, נוקשות, דום נשימה ואפילו מוות, זאת בגלל השיתוק הנשימתי. קיימת אפשרות שהרעלנים פולשים לעצבים ואז אין אפשרות לנטרלם בעזרת נוגדי רעלנים.

הסימנים למחלה

הסימן הראשון לטטנוס הוא התכווצות קלה בשריר הלסת ובהמשך "תפיסה" בגב ובצוואר, קושי בבליעה והתכווצות שרירי הבטן. תהליך זה מתפתח בכל הגוף ועוצמתו היא כה גדולה עד כדי יצירת קרעים בשרירים ואף שברים. ההתכווצויות נגרמות מפעולת הטטנוספסמין המיוצר על ידי החיידק והחוסמת שחרור GABA וגליצין המרסנות את התכווצות השריר.
הסימנים הטיפוסיים של טטנוס כוללים עליית החום ב-2 עד 4 מעלות צלזיוס, הזעה מוגברת ודופק מהיר בהתקפים. ההתכווצויות נמשכות שלושה עד ארבעה שבועות והזמן להחלמה מלאה עשוי להיות מספר חודשים. שיעור התמותה העולמי הוא כ-50%.

טיפול ומניעה

הטיפול הראשוני הוא ניקוי הפצע. בהמשך מסירים רקמה פגועה באמצעים כירורגיים. ניתנת לנפגע התרופה האנטיביוטית מטרונידאזול (פלאג'יל) לצמצום במספר החיידקים. יש חשש תאורטי שפניצילין עלול להגביר את ההתכווצויות, ולכן מעדיפים שלא להשתמש בו לטיפול אנטיביוטי בטטנוס. לאנטיביוטיקה אין השפעה על הטטנוספסמין היוצר את ההתכווצויות ולכן חלק חיוני בטיפול הוא מתן נוגדנים אנושיים לחומר זה. כל חולי טטנוס יקבלו חיסון או זריקת דחף לפי הנדרש. מחלת הטטנוס ניתנת למניעה על ידי  חיסון טטנוס. מומלץ לקבל חיסון דחף כל חמש שנים. במקומות רבים מקובל לתת זריקת דחף לפצוע דקירה שאינו זוכר את מועד החיסון האחרון.

ההקשר לחלודה

לעיתים קרובות מקשרים בין הטטנוס לחלודה, אך יש בכך מן ההטעיה. החלודה עצמה אינה גורמת לטטנוס ואינה מכילה יותר חיידקי טטנוס מעצם אחר. חיידק הטטנוס הוא אנארובי וחי בסביבה ללא חמצן, כך שפצעי דקירה עמוקים הנגרמים ממסמר מאפשרים את התפתחות החיידק. עצמים הצוברים חלודה נמצאים בחוץ או בסביבה שככלל מכילה יותר חיידקי טטנוס ובמיוחד בסביבה חקלאית כי החיידקים נפוצים בגללי בהמה.

בעיה גלובלית

נבגי החיידק נמצאים בכל מקום ועל כן הטטנוס היא בעיה עולמית, במיוחד במדינות הלא-מתועשות. היא שכיחה יותר במדינות בהן האקלים חם ולח והקרקע עשירה בחומרים אורגניים. תחלואה מתגלית באוכלוסייה שלא חוסנה או שלא פיתחה נוגדנים.
על פי הערכת ארגון הבריאות העולמי מתו מטטנוס בשנת 2001  קרוב ל-300,000 בני אדם, רובם ילדים מתחת לגיל חמש. ההערכה לשנת 2008 היא של 61,000 מיתות. מספר מקרי התחלואה שדווחו ב-2011 בעולם היה כ-14,000.