google/wiki40b huggingface dataset:
פיליפ, נסיך אוילנבורג

ביוגרפיה

אוילנבורג נולד בקניגסברג למשפחת אצולה יונקרית שהייתה קשורה עם בית הוהנצולרן מזה מאות בשנים, ובניה שימשו כראשי ממשלת פרוסיה.
אוילנבורג למד בגימנסיום בדרזדן, אך מלחמת אוסטריה-פרוסיה הביאה לכך שנאלץ לעזוב את לימודיו, משום שסקסוניה שבה מצויה דרזדן, הייתה לשטח אויב. הוא הצטרף לצבא פרוסיה כצוער, ולאחר מכן למד באקדמיה הצבאית בקאסל וסיים את חוק לימודיו ב-1868. הוא שירת כקצין במלחמת פרוסיה צרפת, ועוטר בצלב הברזל.
לאחר המלחמה עזב את השירות הצבאי, ובמשך שנה טייל במזרח התיכון. בין 1872 ל-1875 למד באוניברסיטאות שונות והוסמך כדוקטור למשפטים. לאחר סיום חוק לימודיו הצטרף לשירות המדינה הפרוסי. בתחילה שימש כשופט, אך לאחר כשנתיים התקבל למשרד החוץ.
הוא שימש בשירות החוץ הגרמני בפריז, תחת השגריר ברנהרד פון בילוב. לאחר מכן שימש כנציג פרוסיה במדינות שונות בגרמניה. ב-1893 היה לשגריר גרמניה באימפריה האוסטרו-הונגרית. בתפקידו זה שימש, בשנת 1898 כאחד מאנשי הקשר בין הקיסר וילהלם השני ובין בנימין זאב הרצל בניסיונו של הרצל לרכוש את לבו של הקיסר לרעיון הציוני. הוא שימש בתפקיד זה עד 1902. בשנת 1900 קיבל את התואר "נסיך" (Fürst).
אוילנבורג היה מידידיו האישיים הקרובים, ויועציו הנאמנים של הקיסר וילהלם השני, שהיה צעיר ממנו בשתים עשרה שנים. קשריו של אוילנבורג עם הקיסר החלו לפני עליית הקיסר לשלטון, אך לאחריה ניתנה ביד אוילנבורג מידת השפעה שחרגה בהרבה מתפקידיו הרשמיים. בין היתר היה אוילנבורג בין אלו שהביאו למינויו של פון בילוב לקנצלר.
בשנת 1907 יצא המו"ל של העיתון רב התפוצה "די צוקונפט", מקס הרדן בהאשמות כי אוילנבורג מקיים יחסים הומוסקסואלים עם הרוזן קונו פון מולטקה, מפקדה הצבאי של העיר ברלין. מולטקה נאלץ לתבוע את הרדן, ומה שזכה לכינוי פרשת הרדן-אוילנבורג התנהלו במשך מספר שנים הליכים משפטיים בהם העידו עדים על מעשי שחיתות וזימה בחוגו הפנימי של הקיסר. לדימויו הציבורי ולמעמדו של הקיסר נגרם נזק רב, והקריירה של אוילנבורג עצמו תמה.
אוילנבורג מת בשנת 1921, והוא בן 74.
קרחון רידי

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960-1964.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם אדמירל הימיה (Rear Admiral) ג'יימס ר. רידי (James R. Reedy) שהיה מפקד כוחות הצי התומכים במחקר האמריקאי באנטארקטיקה בין נובמבר 1962 ואפריל 1965.

לקריאה נוספת

• John H. MERCER, ANTARCTIC ICE AND SANGAMON SEA LEVEL, PP 218 - 219
• M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Tranter, editors Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, PP 169 - 170
• M. J. Hambrey, W. B. Harland, editors Earth's Pre-Pleistocene Glacial Record, PP 205 - 206
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 211
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 173
פורום קהלת

עמדות הפורום

עד לשנת 2019 הוציא הפורום כחמישים ניירות מדיניות מודפסים, בתוכם:

כנס קהלת

הפורום עורך כנס שנתי העוסק בנושאי משפט וממשל בישראל. בכנסים משתתפים אקדמאים, שרים, חברי כנסת, משפטנים ופקידים בכירים.
הכנס הראשון שהתקיים בשנת 2014 עסק בשאלת אופיה של ישראל כמדינת לאום. בכנס השתתפו בין השאר השרים נפתלי בנט, ציפי לבני, גדעון סער ושי פירון, שופט בית המשפט העליון לשעבר אליהו מצא, חברי כנסת ואנשי אקדמיה

בשלוש השנים שלאחר מכן עסק הכנס ביחסי הממשלה ומערך הייעוץ המשפטי לממשלה. בכנסים השתתפו בין השאר שרת המשפטים איילת שקד ושרי משפטים לשעבר, היועץ המשפטי לממשלה ד"ר אביחי מנדלבליט ומשניו, מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, היועץ המשפטי לכנסת איל ינון, פרקליט המדינה שי ניצן, פרופסורים, שרים וחברי כנסת.
בשנת 2018 עסק הכנס בחוק הלאום שחוקקה הכנסת זמן קצר לפני כן. בכנס השתתפו יושב ראש בכנסת יולי אדלשטיין, שרת המשפטים איילת שקד, יושבת ראש האופוזיציה ציפי לבני, השר יריב לוין, פרופסורים וחברי כנסת.

פעילות תקשורתית

צוות הפורום מפרסם באופן קבוע מאמרי דעה בנושאים שעל סדר היום הציבורי בכלי תקשורת מרכזיים בישראל ובעולם.

פעילות בכנסת

חוקרי הפורום מוזמנים תדיר לדיונים בוועדות הכנסת בנושאים כגון חוק-יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, הרפורמה בחברת החשמל ועניינים נוספים.

צוות

בפורום חברים, בין השאר, אקדמאים מתחומי המשפט, הכלכלה ומדעי המדינה וכן אישים בעלי היכרות וניסיון בתחום הפוליטי והציבורי.

הנהלה

יושב ראש הפורום הוא פרופסור משה קופל, חבר המחלקה למדעי המחשב של אוניברסיטת בר-אילן, ומחבר שותף בשתי הצעות טיוטה של חוקה לישראל.
מנכ"ל הפורום הוא עו"ד מאיר רובין (נריה).
פיליפ ויקסטיד

פיליפ ויקסטיד (באנגלית: Philip Wicksteed‏; 25 באוקטובר 1844 - 18 במרץ 1927) היה כלכלן אנגלי הקשור לאסכולה האוסטרית.

חייו

פיליפ ויקסטיד היה בנו של כומר אוניטרי. הוא למד במכללה בלונדון ובמנצ'סטר בין השנים 1861 ל-1867, עת השלים את התואר השני בלימודים קלאסיים. עם סיום לימודיו הפך לכומר כאביו והחל חוקר מגוון נושאים תאולוגיים ועיוניים, כמו חקר ימי הביניים ובמיוחד כתבי דאנטה. מחקריו בנושאים אלו נמשכו גם הרבה אחרי שעזב את דוכן הדרשות בשנת 1897. 
עניינו בסוגיות אתיות הוביל אותו לחקור את נושא אי-השוויון בחלוקת עושר והכנסה ולחקר נושאים הקשורים לכלכלה והוא החל לפרסם שורה של עבודות חשובות בתחום זה, במיוחד בעקבות הסוגיות התאורטיות עליהן למד אצל ג'בונס. בשנת 1894 פרסם את מאמרו החשוב "מאמר על תיאום כללי ההפצה" שבו חתר להוכיח באופן מתמטי כי מערכת הפצתית המתגמלת בעלי גורמי ייצור בהתאם לתפוקה השולית ימצו את התוצר הכולל המיוצר. ספרו "ההגיון הפשוט של הכלכלה הפוליטית" משנת 1910 פרש באופן מלא את תפישותיו בתחום הכלכלה, והוא המקרבו היום, מצד עמדותיו, לאלו של האסכולה האוסטרית. רעיונות אלו הוצגו בצורה תמציתית במאמרו "ההיקף והשיטה של הכלכלה הפוליטית לאור התאוריה ה'שולית' של ערך והפצה" משנת 1914.

הגותו

ויקסטיד היה בן חורג בנוף הכלכלה הבריטית. בניגוד לזרם המרכזי בחשיבה הכלכלית בבריטניה, שאותו הוביל אלפרד מרשל שביקש לשפר ולתקן את החסר בתאוריה הקלאסית של סמית', ביקש ויקסטיד, במקביל לג'בונס ולקרל מנגר, לבנות את התאוריה הכלכלית מחדש. במלים אחרות, כלשונו של ליונל רובינס, הוא ביקש ליצור "לא רוויזיה, כי אם מהפכה".

פעילות כלכלית

ב"ההגיון הפשוט" וב"ההיקף והשיטה של הכלכלה הפוליטית" דחה ויקסטיד את התפישה הקלאסית שטענה כי העושר החומרי הוא תחום חקר כלכלי מובחן ונפרד ממערכות קביעת החלטות אחרות. בעיניו, לא הייתה תועלת ב"אדם הכלכלי" (homo economicus) הקלאסי, המודרך על ידי שיקולים חומריים ואנוכיים בלבד. 
למונח "מחיר" היו בעיניו משמעויות רבות, שעלות כספית היא רק אחת מהן. במלים אחרות, כמו לודוויג פון מיזס, גם ויקסטיד סבר כי ישנם כללי פעולה אנושית כלליים, שהפעולה בתחום הכלכלי היא רק ביטוי מסוים שלהם. שיקולים אלטרואיסטיים, אגואיסטיים, רדיפת בצע, כבוד, גאווה, וכן הלאה: כולם משחקים תפקיד בפעולה המכוונת למטרות של האדם.

הליכי השוק

ויקסטיד תמך בתפישה הקלאסית כי השוק חותר למצב של שיווי משקל, אך הכיר בחשיבות העובדה שתהליך זה מתבצע תמיד על ציר זמן. תהליך ההתקרבות לשיווי משקל הוא תהליך שבו משתתפי השוק מתקשרים ומתוקשרים זה עם זה בהדרגה -- כלומר, אין כאן מצב, כמו בתפישה הקלאסית, שבו מונחת ידיעה הדדית מושלמת המתורגמת באופן מיידי לסדרה של מחירי וכמויות שיווי משקל. כלומר, בעיני ויקסטיד הליך התחרות אינו כזה שבו הידיעה (ובעקבותיה המחירים) מונחים מראש, אלא התרחשות של היוודעות הדרגתית וחלקית. שיווי המשקל אינו מונח כאן כמשהו הקיים כבר מראש, כשהשוק חותר אליו, אלא כעובדה הנודעת רק בהדרגה.
אנדרה קונט-ספונוויל

משנתו הפילוסופית

ברצונו של קונט-ספונוויל לחדש את מושג ה"חוכמה" של הפילוסופים של העת העתיקה - מה שמהווה את מטרתו העיקרית בספרו 'מחקר על הייאוש ועל האושר'. בספרו 'אהבה ובדידות' הוא כותב: "לעסוק בפילוסופיה משמעו לחשוב על חיינו ולחיות את מחשבותינו." הוא מנסה לפתח הומניזם מוסרי ורוחניות ללא אלוהים שהוא מכנה "חוכמה בת זמננו". בספרו 'האושר הנואש' הוא מגדיר את החוכמה כ"מקסימום של אושר ומקסימום של צלילות דעת". לדעתו, האושר מהווה את צדו האחר של הייאוש. אין מקום לאמונה כי הכול תלוי בתבונה, ואין מקום לתקווה כי הכול מסתכם בהגשמת הדברים הנתונים לשליטתנו, ובאהבה באשר לדברים שאינם כאלה.
ניתן למצוא רעיונות אלה אצל אפיקורוס, אצל חכמי האסכולה הסטואית, אצל ברוך שפינוזה ואצל הנזירים הבודהיסטים. יש הרואים בקונט-ספונוויל אתאיסט נוצרי, אך בספרו 'רוח האתאיזם' הוא מגדיר את עצמו כאתאיסט מאמין. לדעתו, מה שנשאר מן האמונה הוא מוסר יווני-יהודי-נוצרי ורוחניות חילונית.
משנתו הפילוסופית איננה אופטימית ואיננה פסימית. יש לראות את הדברים כפי שהם במקום להיתפס לאשליות. הוא מצדד במטריאליזם ודוחה את אשליותיו ואת תקוותיו של האדם, המרחיקות אותו מן החוכמה. מחשבתו של קונט-ספונוויל מסתכמת בקריאה להשלים עם המציאות כפי שהיא - מה שבא על ביטויו בביקורתו על התקווה. "לקוות קצת פחות, לאהוב קצת יותר" זה מה שלדעתו מהווה את המפתח לחוכמה. כי התקווה, בניגוד למה שמקובל לחשוב, מונעת מאתנו את ההנאה מחיינו בהווה, במקום לאפשר לנו לחיות באופן טוב יותר. בניסוחו של קונט-ספונוויל: "לקוות משמעו להשתוקק בלי ליהנות, בלי לדעת את הצפוי לנו ובלי יכולת להגשים את רצונותינו." עלינו להיות מודרכים על ידי התבונה ועל ידי העשייה, ולשאוף להגיע למצב של שלוות נפש - מה שחכמי העת העתיקה כינו "אטאראקסיה".
בין הפילוסופים בני זמננו, קונט-ספונוויל מעדיף את קלוד לוי-שטראוס, את מרסל קונש ואת קלמן רוסה, ובין חכמי המזרח - את הפילוסוף ההודי ג'ידו קרישנמורטי.
קונט-ספונוויל מגדיר את עצמו כסוציאל-דמוקרט או כליברל בעל השקפות שמאליות. באשר לרווחה חברתית הוא אינו סומך על המדינה, ובאשר לחלוקה צודקת של העושר הוא אינו סומך על כלכלת השוק.
הוא כותב מאמרים רבים בעיתונות ושימש כעורך כתב העת הבינלאומי לפילוסופיה. במסגרת זו ערך ופרסם סקירות על הפילוסופיה של מישל דה מונטן, של בלז פסקל ושל אמיל שארטייה.
ניקולאס כריסטאקיס

ניקולאס כריסטאקיס (באנגלית: Nicholas A. Christakis; נולד ב-7 במאי 1962) הוא רופא ואיש מדעי החברה.
כריסטאקיס מרצה לסוציולוגיה רפואית במחלקה למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, מרצה לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה בפקולטה לאמנות ומדעים באוניברסיטת הרווארד ומרצה לרפואה ורופא אחראי במחלקה לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד.
לאחר שסיים את הכשרתו הרפואית ברפואה פנימית, שילב את המחקר שלו עם ניסיון רפואי כרופא בבית חולים וחיפש דרכים לשפר את הטיפול בנוטים למות. בשנת 2006 נבחר כריסטאקיס להיות חבר במכון לרפואה של האקדמיה הלאומית למדעים.
משנת 1999 כריסטאקיס חוקר כיצד גורמים חברתיים ואינטראקציות חברתיות משפיעים על הבריאות ועל תוחלת החיים. כריסטאקיס ידוע גם בזכות מחקריו על הדרך שבה רשתות חברתיות נוצרות ופועלות. ממצאיו בתחום פורסמו גם בספרו המשותף עם ג'יימס פאולר, "מחוברים" (מטר 2011). כריסטאקיס ופאולר טענו כי תופעות כמו השמנה מתפשטות  בדומה למחלות מידבקות ברשת החברתית. טענה זו ספגה ביקורת מצד מדענים רבים
בשנת 2009 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים".
בית הילדות של ג'ורג' ווקר בוש

תיאור

הבית הוא בית צמוד קרקע פרברי אמריקני טיפוסי. הוא נבנה בשנת 1940 וגודלו הוא כ-130 מטר רבוע. בראשית שנות ה-50 עברה משפחת בוש לטקסס לצורך עסקי האב, ולצורך כך ב-7 בנובמבר 1951 רכשה את הבית. בחמש השנים הבאות המשפחה התגוררה בבית זה. באותן השנים חיו במקום אב המשפחה ג'ורג' בוש ורעייתו ברברה (אז הם היו באמצע שנות ה-20 לחייהם), ובניהם ג'ורג', פאולין וג'ון. בשנת 1955 המשפחה עזבה את המקום ומכרה אותו.
בשנת 2001 הבית נרכש מבעליו על ידי הממשלה בעלות של 100,000 דולר, והבית התווסף לרשימת האתרים הלאומיים ההיסטוריים של ארצות הברית. במקום הושקעו מיליון דולר בעבודות שיפוץ, שימור, תיעוד ומחקר, שנועדו להחזיר את תכולת הבית לתצורתו המקורית בשנות ה-50, עת חיה בו משפחת בוש. המקום הוסב למוזיאון ונפתחו לצידו מרכז מבקרים וחנות מזכרות. לבסוף, המקום נחנך ונפתח לציבור ב-11 באפריל 2006, בטקס בהשתתפות הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש ובני משפחתו. מאז פתיחתו לציבור, ביקרו במוזיאון 25,000 מבקרים מכל אחת מחמישים מדינות ארצות הברית וכן מ-40 מדינות זרות.
המשימה הרשמית של המוזיאון היא להציג את "ההיסטוריה של אחת המשפחות הגדולות של אמריקה על ידי סיפור סיפורה של משפחת בוש והילדות של ג'ורג' בוש במידלנד, ועל ידי ציון חייהם של שני נשיאים, שני מושלים ושתי גברות ראשונות".
בלננסש

היסטוריה

בלננסש, במשותף עם בואבישטה, היא הקבוצה היחידה מלבד שלוש הקבוצות הגדולות בפורטוגל (בנפיקה ליסבון, פורטו וספורטינג ליסבון) שזכתה באליפות והייתה הראשונה לעשות זאת כאשר זכתה באליפות ליגת העל הפורטוגזית בעונת 1945/1946.
בנוסף זכתה בלננשש בשלושה גביעי פורטוגל בעונות 1941/1942, 1959/1960 ו-1988/1989.
בעונת 1961/1962 שיחקה בלננסש בגביע אופ"א (גביע ערי הירידים דאז) ובכך הפכה לקבוצה הפורטוגזית הראשונה שמשחקת במפעל. הופעתה בעונה זו הסתכמה בהדחה בסיבוב הראשון על ידי היברניאן הסקוטית. במסגרת גביע אופ"א שיחקה בלננסש נגד קבוצת הפאר הספרדית ברצלונה 7 משחקים. באחרון שבהם ניצחה בלננסש 1-0 באצטדיונה הביתי.
משטרת הביטחון של אסטוניה

תולדות משטרת הביטחון האסטונית

משטרת הביטחון האסטונית הוקמה לראשונה בקיץ 1919 במסגרת הרפובליקה האסטונית שהוקמה על בסיס המחוז האסטוני של האימפריה הרוסית. ב-1920 המשטרה הועברה מאחריות משרד המשפטים לידי משרד הפנים של אסטוניה. ב-12 באפריל 1920 המשטרה קיבלה את מעמדה הסופי כארגון ללוחמה בפשיעה והגנת הדמוקרטיה ברפובליקה.
בין השנים 1920–1924 המשטרה נאבקה קשות נגד המודיעין הסובייטי. המשטרה הכילה אז 220 שוטרים. ב-1925 משטרת הביטחון הפכה למשטרה הפוליטית (Poliitiline Politsei ,PolPol). עם כיבוש אסטוניה בידי גרמניה הנאצית משטרת הביטחון פורקה. ב-1944 הייתה אסטוניה לרפובליקה סובייטית ובמקום משטרת הביטחון פעל ברפובליקה הקג"ב הסובייטי.
משטרת הביטחון חידשה את פעולתה ב-1991, המשטרה החלה לפעול ב-18 ביוני 1993. החל מה-1 במרץ 2001 התקבל חוק בפרלמנט האסטוני שהגדיר את מעמדה של המשטרה כארגון ממלכתי לביטחון המדינה. תפקידי הארגון הוגדרו כלוחמה בפשיעה, חקירות ומלחמה בטרור.

ארגון

עובדי הארגון עצמו הם עובדי מנהלה בלבד. כל סוכני הארגון ואנשיו עובדים תחת כיסוי של חברות מסחריות אסטוניות. הארגון פועל באינטנסיביות רבה כנגד מרגלים רוסים ואוסף מידע אודות התעשייה והטכנולוגיה המודרנית ברוסיה. לא ידוע מהי החלוקה המבנית של הארגון ואלו מחלקות פועלות (למעט זה של השירות הקרימינולוגי), ידועה רק החלוקה האזורית של משטרת הביטחון האסטונית.
סמרגוסטורטה

סמרגוסטורטה (בשוודית: Smörgåstårta, "עוגת כריך") מאכל שמקורו בשוודיה, הפופולרי בשוודיה, אסטוניה (בה מכונה "võileivatort") ובפינלנד (בשם "voileipäkakku"). זו עוגה מלוחה הזהה לכריך אך עם כמויות גדולות של מילוי ועיטור, בדומה לעוגת שכבות וקרם.
סמרגסטורטה עשויה לרוב מספר שכבות של לחם לבן או לחם שיפון עם מילוי קרמי ביניהן. קיימים מגוון מילויים וציפויים, לרוב מבוססים על ביצים ומיונז. מילויים נוספים אפשריים הם פטה כבד, זיתים, שרימפ, האם, מגוון סוגי נקניק, קוויאר, עגבניות, מלפפונים, ענבים, פרוסות לימון, גבינה וסלמון מעושן. המאכל עשוי לכלול דג, בשר, שילוב של בשר וגבינה או להיות צמחוני. 
סמרגסטורטה מוגשת קרה וחתוכה כמו עוגה. העיטורים בציפוי משקפים לרוב את המרכיבים ששימשו למילוי. 
בפינלנד העוגה היא מרכיב בהתכנסויות משפחתיות - מסיבת יום הולדת, חתונות ולוויות.
דניאל איילה פרס

ביוגרפיה

פרס, יליד, אבאלה, חצי האי יוקטן, למד כינור אצל רוואלטאז והלחנה אצל צ'אבס, מנואל מ. פונסה, ויסנטה ט. מנדוסה, קאנדלאריו אואיסר וחוליאן קאריו בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה במקסיקו סיטי משנת 1927 עד 1932. זמן מה השתכר למחייתו בנגינה במועדון הלילה "סלון מחיקו", אתר שהתפרסם כעבור זמן ביצירתו הנודעת של אהרון קופלנד. ב-1934 הקים, יחד עם המלחינים סלבדור קונטרראס, בלאס גאלינדו וחוסה פאבלו מונקאיו, את "קבוצת הארבעה". משנת 1931 היה כנר שני בתזמורת הסימפונית של מקסיקו בניצוח צ'אבס, וניצח במשך שנתיים על מקהלה במורליה, אך בשנת 1940 חזר למולדתו יוקטן, לכהן שם כמנצח תזמורת המשטרה במרידה. בשנת 1942 ייסד את תזמורת Típica Yukalpetén, המבצעת יצירות של מלחינים בני יוקטן בעבר ובהווה.
בשנת 1944 התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של מרידה לאחר התחדשותה ולמנהל הקונסרבטוריון של יוקאטן. ב-1955 עבר לוורקרוז לקבל עליו את ניהול בית הספר למוזיקה במקום ובמקביל עבד ב"מכון לאמנויות" של וראקרוס.
בשנת 1975 מת בחלפה.

יצירותיו

כמלחין, הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה בפואמה סימפונית בשם Uchben X'coholte משנת 1933. פירוש השם הוא "בבית קברות עתיק" בשפת המאיה. יצירתו השאפתנית ביותר היא הבלט "בן המאיה", אבל הפואמה הסימפוניה "טריבו" (1934) היא אולי יצירתו הנודעת ביותר, הודות להקלטה משנת 1956 של התזמורת הסימפונית הלאומית עם לואיס הררה דה לה פואנטה. משנת 1944 ואילך תפסו הניצוח וחובות הניהול יותר ויותר מזמנו, והוא הלחין מעט, יחסית.
מפלגת חץ

היסטוריה

בסוף כהונת הכנסת ה-16, היו בסיעה החילונית 9 חברי כנסת: אברהם פורז, יוסף לפיד, רוני בריזון, פרופ' ויקטור בריילובסקי, אראלה גולן, רשף חן, אתי לבני, מלי פולישוק-בלוך ואילן שלגי. תחילה היו חברים בה גם חמי דורון ואליעזר זנדברג, אך הם התפצלו ממנה והקימו את סיעת הבית הלאומי, שאחר כך התמזגה אל תוך הליכוד. כתשתית חוקית לפעילותה, השתמשה חץ במפלגת המדף אזרח ומדינה של חבר הכנסת לשעבר אלכסנדר צינקר.
יוסף לפיד, שהחליט לפרוש מהפוליטיקה, היה ממוקם במקום האחרון הסמלי ברשימת חץ בבחירות לכנסת ה-17, תמך במפלגה, וקרא להצביע עבורה בתשדירי הבחירות. אולם בוחרי שינוי ב-2003, שלפי הסקרים עזבו ברובם את המפלגה עוד לפני הפילוג, לא בחרו במפלגה לאחר שבסקרים השונים המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, ובבחירות עצמן נכשלו רשימות חץ ושינוי, והיו שתיהן רחוקות מאוד מלעבור את אחוז החסימה.
סמוך לבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיעה המפלגה על ריצה משותפת עם מפלגת הירוקים, כששלגי ופורז הוצבו בחמישייה הראשונה של הרשימה, אך כעבור זמן קצר בוטל האיחוד וחץ החליטה שלא להתמודד בבחירות.
במשך שנים רבות לא נהגה הכנסת לדרוש חזרה את המקדמות שניתנו על חשבון מימון מפלגות לסיעות שהיו להם חברי כנסת בכנסת היוצאת, אך לא עברו את אחוז החסימה בבחירות. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הודיעה הכנסת על שינוי במדיניות ועל כוונה לגבות חזרה את הכספים, אולם ההודעה נמסרה באופן מינורי. לאחר הבחירות סירבה מפלגת חץ להשיב את הכספים בטענה שהחוק אינו ברור בנושא. בשנת 2011 קבע בית המשפט המחוזי בירושלים, בתביעה של הכנסת כנגד המפלגה, שעל המפלגה להשיב את כספי המקדמות, בגובה של קרוב ל-7 מיליון שקלים, שקבלה עבור הבחירות לכנסת ה-17. בערעור לבית המשפט העליון נתקבלה העמדה העקרונית שעל מפלגות שלא עברו את אחוז החסימה להחזיר את כספי המקדמות, אולם הוחלט על דרך הפשרה שבמקרה הנקודתי הזה יושבו רק 1.7 מיליון ש"ח, בעקבות השינוי במדיניות. יתרת הכסף נשארה בידי המפלגה להמשך פעילותה הפוליטית, ויו"ר המפלגה, עו"ד אברהם פורז, הודיע כי בכוונת מפלגת "חץ" להתמודד בבחירות לכנסת ה-19, בעצמה או בשיתוף עם גוף פוליטי אחר. ב-27 בנובמבר 2012 הצהירה ציפי לבני כי תתמודד בבחירות לכנסת תוך שימוש במפלגת "חץ" כמפלגת מדף. חץ הלוותה כספים להתנועה, שהוחזרו אחרי בחירת התנועה לכנסת והתנועה נרשמה בהמשך בנפרד כמפלגה. לקראת הבחירות המקומיות ב-2018 חבר פורז לרשימת חי-חילונים ירוקים המתמודדת בבחירות למועצת עיריית תל אביב כשהוא משתמש בכספי חץ לקמפיין ומועמד במקום השני ברשימה. הרשימה זכתה לשני מושבים ופורז נבחר למועצת העיר.
הוצאת ספרים

הוצאת ספרים היא גוף העוסק בהוצאה לאור של ספרים ובהפצתם של הספרים, דרך חנויות הספרים ובמכירה ישירה לצרכן. הגוף נקרא לעיתים גם מוציא לאור (מו"ל).
בין הוצאות הספרים יש הפועלות כגוף עסקי, לשם הפקת רווחים, ויש הפועלות ללא כוונת רווח. 
בחירת הספרים שתפרסם ההוצאה נעשית בהתאם לתחומי ההתמחות שלה: יש המתמחות בספרי בישול, אחרות מתמחות בספרות משפטית, מדריכי טיולים, סיפורת וכו'. מו"לים גדולים עוסקים בתחומים רבים, אך גם הגדול שבהם אינו עוסק בכל התחומים.
בהוצאת הספרים עובדים לקטורים, שתפקידם לבחור בין כל כתבי היד המגיעים להוצאה אילו יוצאו לאור. הבחירה נעשית על פי שיקולים של איכות, סיכויי ההצלחה המסחרית של כתב היד, ובהוצאות המוקדשות לז'אנר (סוגה) מסוים של דברי דפוס, הבחירה נעשית בהתאם לרוח ההוצאה וקהל היעד שלה. 
בשנים האחרונות התפשטו מרבית ההוצאות לאור הגדולות גם לתחומים קרובים, כמו הפצה אלקטרונית והפצת מוזיקה. ההוצאות הגדולות בישראל נכון לשנת 2018 הן כנרת זמורה דביר, ידיעות ספרים, כתר-מודן, עם עובד, שוקן, וגרף הוצאה לאור. לצד הוצאות לאור גדולות, פועלות גם הוצאות לאור המתרכזות בסוגה מסוימת, למשל "אדל-יהלומים" של לינדה מזרחי.
מאיר ברנד (מנכ"ל)

ביוגרפיה

מאיר ברנד נולד בישראל בשנת 1970 ונקרא על שם סבו מאיר ברנד (אורבן) שעלה מפולין.
מ-1988 עד 1991 שירת ביחידה עילית של חיל האוויר.
מ-1991 עד 1994 למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו כיהן כנציג החוג לכלכלה באגודת הסטודנטים וכנשיא מועצת הסטודנטים. 
מ-1996 עד 1998 למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הארוורד.
מ-1998 עד 1999 עבד בחברת הייעוץ העסקי בוז אלן אנד המילטון.
מ-1999 עד 2001 כיהן כמנהל פיתוח עסקי בחברת excite@home, שהייתה ספקית שירותי אינטרנט שהפעילה גם מנוע חיפוש בעל אותו שם.
מ-2001 עד 2002 כיהן כסמנכ"ל שיווק ומכירות בחטיבת ICQ של חברת AOL.
מ-2002 עד 2005 כיהן כמנהל חטיבת העסקים הקטנים במיקרוסופט ישראל.
בספטמבר 2005 מונה למנכ"ל גוגל ישראל והיה אחראי על הקמת החברה בישראל.
בדצמבר 2009 מונה לחבר הנהלת גוגל אירופה ובנוסף החל לכהן כמנהל אזורי לפעילות גוגל בישראל, יוון ואפריקה. ב-2015 מונה למנהל השווקים המתעוררים בגוגל EMEA (רוסיה, המזרח התיכון ואפריקה). 
באוקטובר 2016 מונה לסגן נשיא בחברת גוגל העולמית.
ברנד דובר את השפות אנגלית, ספרדית ופורטוגזית בנוסף לעברית. הוא נשוי ואב לשני ילדים.
נוסחת נויברג

נוסחת נויברג היא נוסחה לחישוב מתוקן של תוצאות בתחרויות ברידג' כאשר שיטת חישוב התוצאות היא Match Points ולוח אחד או יותר שוחקו מספר פעמים קטן יותר מהלוחות האחרים. הנוסחה קרויה על שמו של המתמטיקאי הצרפתי ז'ראר נויברג  (בצרפתית: Gérard Neuberg‏; נפטר בשנת 2016). שימוש בנוסחה הזו נפוץ במצבים שבהם יש "חצי שולחן", כלומר: מספר הזוגות המשתתפים בתחרות הוא אי זוגי ולכן בכל סיבוב זוג אחד אינו משחק. מקרה שכיח נוסף לשימוש בנוסחה זו הוא המקרה בו משחקים תחרות שבה מספר סקציות מספר השולחנות בסקציות שונות אינו זהה. כך למשל, נשתמש בנוסחת נויברג בתחרות שבה יש שתי סקציות כשבאחת יש 13 שולחנות ובשנייה 12 שולחנות. יהיו ידיים שישוחקו רק בסקציה שבה 13 שולחנות. 

מטרת השימוש בנוסחה היא הערכת ה-Match Points שהיו מושגות תוך שמירה על מתן משקל שווה ללוח שלא שוחק וללוחות ששוחקו.

הנוסחה

נוסחת נויברג היא: MP=(N/n)*(mp+1)-1.
מקראה:

MP = מספר ה-Match Points המשוקלל

N = מספר ההשוואות המקסימלי בתחרות

n = מספר ההשוואות בפועל על הלוח

mp = מספר התוצאות שהושגו בפועל על הלוח

מתי לא משתמשים בנוסחה

לא משתמשים בנוסחת נויברג כאשר יש פחות מ-4 תוצאות. 
כשיש תוצאה אחת שני הזוגות מקבלים 60% על יהד.
כשיש שתי תוצאות 55% עבור התוצאה הגרועה יחסית ו-65% עבור התוצאה הטובה יותר.
כשיש 3 תוצאות עבור התוצאה הגרועה ביותר מקבלים 50%. עבור התוצאה האמצעית מקבלים 60% ועבור התוצאה הטובה ביותר מקבלים 70%.

דוגמה

הלוח שוחק 6 פעמים. יתר הלוחות שוחקו 7 פעמים.
זוג X צבר 4 Match Points. 
חישוב מחדש על פי נוסחת נויברג.
N = 7
n = 6
mp = 4
MP=(N/n)*(mp+1)-1
4.833=MP=(7/6)*(4+1)-1
זוג Y צבר 9 Match Points. 
חישוב מחדש על פי נוסחת נויברג.
N = 7
n = 6
mp = 9
MP=(N/n)*(mp+1)-1
10.667=MP=(7/6)*(9+1)-1
עאדל אמאם

קריירה

עאדל אמאם שיחק במעל 100 סרטים, יותר מ-10 מחזות וסדרות טלוויזיה, והוא נמנה עם השחקנים המוכרים ביותר בקולנוע הערבי. בתפקידיו השונים הוא מציג קשת רחבה של סגנונות הומור וזוכה לביקורות אוהדות הן מצד המבקרים והן מקהל הצופים.
בינואר 2000 מונה על ידי האומות המאוחדות לשגריר של רצון טוב של נציבות האו"ם לפליטים ומאז הוא עוסק ללא לאות בקידום נושא הפליטים בעולם.
עאדל נשוי ואב ל-3 ילדים. אחד מילדיו הוא הבמאי ראמי אמאם. בן נוסף שלו הוא השחקן מוחמד אמאם.
אמאם ידוע בתמיכתו ברשות הפלסטינית ובראשית האינתיפאדה אף דרש מממשלתו לגרש מקהיר את השגריר הישראלי. בשנת 1998 התכבד להיות במטוס הראשון שחנך את שדה התעופה הבינלאומי ברצועת עזה. עאדל אמאם מוכר בישראל בעיקר מסרטי הקולנוע הערבים המשודרים זה שנים רבות בימי שישי (בעבר בערוץ 1 וכיום בערוץ 33), בהם "הטרור והקבב".בשנת 2005 השתתף בסרט "בית יעקוביאן", המבוסס על הרומן של עלאא אל-אסואני. סרט זה הוא ההפקה המצרית היקרה ביותר עד כה.
בפברואר 2012 נגזרו עליו שלא בפניו שלושה חודשי מאסר בגין פגיעה באסלאם, אך בערעור הפך בית המשפט את גזר הדין. בשנת 2017 התפרסם סרטון של ההסברה הישראלית ברשתות החברתיות ובו הוא מביע את דעתו נגד חמאס ותקיפותיה נגד ישראל באמצעות טילים שנוצרו במרתפים. הוא טוען שהוא לא היה תוקף מדינה מסודרת ומאורגנת היטב כמו ישראל. וכן מנהיגי חמאס, היכן הם גרים? בביירות בסויטות, מתענגים על החיים.
חנוך מילויצקי

ביוגרפיה

מילויצקי נולד בברלין בירת  הקיסרות הגרמנית, ולמד לימודי רפואה בשנות ה-30 באוניברסיטת ברלין. למרות המגבלות הקשות שהוטלו על לימודי יהודים בגרמניה הנאצית, הצליח לסיים את לימודיו וב-1936 קיבל תואר דוקטור לרפואה והתקבל לעבודה בבית חולים בברלין. עם התגברות רדיפת היהודים בסוף שנות ה-30 עלה לארץ ישראל, התיישב בירושלים והצטרף לסגל רופאי בית החולים הדסה בהר הצופים. הוא התמחה בכירורגיה, היה מתלמידיו הבולטים של הפרופ' פליקס מנדל, ובמהרה מונה לעוזר ראש המחלקה הכירורגית בבית החולים. במלחמת העצמאות שירת כראש השירותים הכירורגיים, ובמשך שבועות ארוכים טיפל בפצועים ובחולים בתנאים קשים ברובע היהודי הנצור.
בתום המלחמה מונה כרופא ראשי במחלקה לכירורגיה בהדסה. בצד עבודה קלינית, הקדיש זמן רב גם למחקר ולהוראה. עם פתיחת בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה ב-1949 מונה לאחראי על הוראת הכירורגיה. במהלך שנות ה-50 יצא לסדרת השתלמויות מקצועיות בתחום ניתוחי הלב בארצות הברית ובאירופה, ולאחריהן ייסד את המחלקה לכירורגיית לב, חזה וכלי דם ועמד בראשה. הוא ביצע את ניתוח הלב הסגור הראשון בישראל, בתקופה בה טרם נערכו ניתוחי לב פתוח. 
עם תחילת התבססותם של ניתוחי הלב הפתוח בארצות הברית בתחילת שנות ה-60 החליט להקים בהדסה מערך כירורגי לניתוחים אלה. הוא שלח את תלמידו ד״ר ג'ו בורמן להשתלמות בתחום בלוס אנג'לס, ועם שובו של בורמן לישראל ב-1964 סייע בידו לערוך את ניתוח הלב הפתוח הראשון בישראל ולבסס את מערך ניתוחי הלב הפתוח. במחלקתו נותחו מטופלים מכל רחבי הארץ, ואף מארצות שכנות.
מילויצקי היה היושב ראש הראשון של איגוד הכירורגים בישראל. ב-1968 מונה ליושב ראש המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל. הוא היה ממנחי היסוד של ההתמחויות המקצועיות ובחינות ההתמחות.
ב-1969 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, במטרה להשתלם בכירורגיית כלי הדם של הלב, תחום חדשני שאותו רצה לשלב בעבודת מחלקתו. דרכו חזרה לישראל בתום השבתון עברה דרך ציריך, שם עלה על טיסה 330 של סוויסאייר ביום 21 בפברואר 1970. המטוס התרסק אל אדמת שווייץ דקות ספורות לאחר ההמראה בשל מטען חבלה שהוחדר אליו בידי מחבלים של החזית העממית לשחרור פלסטין, וכל 47 הנוסעים ואנשי הצוות נספו. חנוך מילויצקי הובא למנוחות יחד עם יתר ההרוגים הישראלים בקבר אחים בהר המנוחות בירושלים.
פרס על-שם חנוך מילויצקי מוענק מדי שנה לרופא המתמחה המצטיין בתחום כירורגיית לב וחזה.
אנליזה דיופנטית

אנליזה דיופנטית היא תחום בתורת המספרים, העוסק בשני תחומים עיקריים: חקירת משוואות דיופנטיות, שהן משוואות (בדרך כלל פולינומיות) שהפתרון המבוקש להן הוא במספרים שלמים, וקירוב דיופנטי, כלומר קירוב של מספר ממשי נתון באמצעות מספרים רציונליים.