google/wiki40b huggingface dataset:
איריס ברבן

קורות חיים

איריס ברבן נולדה בדטמולד שבצפון הריין-וסטפליה וגדלה בהמבורג, שם ניהלו הוריה מסעדה.
ב-1967, אחרי מלחמת ששת הימים, עלתה לישראל, ולאחר מכן הייתה לבת זוגו של הזמר הישראלי אבי עופרים . מאז נקשר שמה עם השדולה הפרו-ישראלית והיא ניהלה מאבק נגד האנטישמיות. לאחר מכן היא שבה לגרמניה, שם היא משמשת, בין השאר, כנשיאת מגן דוד אדום.
בנה של ברבן, אוליבר, (יליד 1971) הוא מפיק ידוע בגרמניה, אך היא מעולם לא חשפה את זהותו של אביו.
ב-2010, נבחרה ברבן לצד ברונו גנץ, לנשיאות האקדמיה הגרמנית לקולנוע. ב-2017 שימשה ברבן נציגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) לצורך בחירת נשיא גרמניה.
ירוסלאב ארזקיאביץ'

קריירה

ארזקיאביץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת לך פוזנן הפולנית ועבר במהלך הקריירה במספר מועדוני כדורגל בכירים בפולין, ביניהם לגיה ורשה וגרוסלין גרודזיק. עיקר הישגיו הושגו בקבוצת לך פוזנן, עמה זכה בחמש אליפויות פולין הראשונות בתולדות הקבוצה (1983, 1984, 1990, 1992, 1993). כמו כן, ארזקיאביץ' זכה עם לך פוזנן בשני גביעים (1984, 1988).  מאז שעזב ארזקיאביץ' את לך פוזנן בשנת 1985 חזר אליה חמש פעמים נוספות כאשר הפעם האחרונה הייתה בשנת 2002, ולאחר עונה זו פרש ממשחק פעיל.  בסך הכול שיחק ארזקיאביץ' 172 הופעות במדי לך פוזנן, בהן כבש 40 שערים. 
ארזקיאביץ' גם שיחק מספר עונות מחוץ לפולין, בקבוצות דיסבורג וVfL הרצלאקה מגרמניה, קבוצת באקירקואיספור קולובו מטורקיה, וכן שיחק בישראל בקבוצות מכבי נתניה והכח רמת גן. בסך הכול עבר בקריירה ב-10 קבוצות.
לארזקיאביץ' 12 הופעות במדי נבחרת פולין, אך הוא לא הבקיע אף שער במדי הנבחרת הלאומית.
לאחר פרישתו של השחקן ממשחק פעיל החל לאמן את קבוצת המילואים של לך פוזנן, ובשנת 2004 מונה לתפקיד מאמן קבוצת ורטה פוזנן, אותה אימן עד שנת 2007 ולאחר מכן אימן בקבוצות נוספות בפולין.
ראלי צ'ילה

ראלי צ'ילה הוא מרוץ ראלי המתקיים כחלק מאליפות העולם בראלי החל מעונת 2019. המרוץ מתקיים בשטח מחוז ביוביו, צ'ילה.

היסטוריה

במהלך שנת 2018 הכריזה הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) על כוונתה להרחיב את לוח התחרויות באליפות העולם בראלי ל-14 אירועים בשנת 2019, כחלק מתוכנית להתרחבות עתידית ל-16 מרוצים. באותה שנה קיימה צ'ילה לראשונה את הראלי, כמרוץ מבחן בעקבותיו הוחלט על צירוף המרוץ לאליפות כבר בעונת 2019. בכך הפכה צ'ילה למדינה ה-32 בתולדות האליפות המארחת מרוץ ראלי.
האכסדרה האוקטביאנית

האכסדרה האוקטביאנית (בלטינית: Porticus Octavia - "פורטיקוס אוקטביה") הייתה אכסדרת עמודים שהוקמה ברומא העתיקה על ידי גנאיוס אוקטביוס בשנת 168 לפנה"ס על מנת להנציח את ניצחון צי רומא על פרסאוס ממקדוניה.
האכסדרה, שהייתה ממוקמת בין תיאטרון פומפיוס לבין הקירקוס פלאמיניוס, נחשבה לאכסדרה המפוארת ביותר ברומא, ונקראה גם "אכסדרת קורינתיה" (בלטינית:porticus Corinthia) בשל כותרות העמודים מהסדר הקורינתי שהיו באכסדרה - כותרות שהיו עשויות ברונזה. ככל הנראה היה זה המבנה הראשון שנבנה ברומא העתיקה תוך שימוש בסדר הקורינתי.
המבנה שופץ על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 33 לפנה"ס.
כיום לא נותרו שרידים של מבנה זה.
סוואק חנגיאן

ראשית חייו

סוואק חנגיאן נולד ב-28 ביולי 1987 בכפר בשם מטסאבן שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית שבברית המועצות לשעבר. כאשר למד בכיתה ז' עברה משפחתו לעיר קורסק שברוסיה. הוא הלך ללמוד מוזיקה באוניברסיטה במוסקבה וסיים את תואר הבוגר שלו בשנת 2014.

קריירה

בשנת 2015 התחרה חנגיאן בתוכנית הטלוויזיה "Glavnaya Stsena", הגרסה הרוסית של X Factor. הוא עבר את האודישן ונכנס לנבחרת של מקסים פדיב. חנגיאן התקדם בתוכנית עד שלבי רבע הגמר, אז הודח. מאוחר יותר באותה השנה הוא השתתף בעונתה הרביעית של התוכנית "The Voice רוסיה". הוא נחשב למתמודד בולט בקבוצתה של פולינה גאגארינה אך הודח בשלבי הנוקאאוט. שנה לאחר מכן עזב חנגיאן את רוסיה והשתתף בתוכנית "X Factor אוקראינה". הוא בחר כמנטור את אנטון סבלפוב וניצח בתחרות.
בשנת 2017 חזר חנגיאן למדינתו ארמניה כדי לשמש כשופט בעונתה הרביעית של התוכנית "The Voice ארמניה". באותה השנה הוא אישר את השתתפותו ב-Depi Evratesil 2018 עם השיר "Qami". הוא עלה לגמר ב-21 בפברואר 2018 מחצי הגמר השני, ולאחר שניצח בגמר התחרות ב-25 בפברואר 2018, הוא נבחר לייצג את ארמניה באירוויזיון 2018. ב-8 במאי 2018 הופיע חנגיאן בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, שבסיומו לא העפיל לשלב הגמר של התחרות.
טרפסיכורה

טרפסיכורה (יוונית: Τερψιχόρη; מילולית, עונג הריקוד) במיתולוגיה היוונית, הייתה אחת מתשע המוזות, שילדה מנמוסינה, אלת הזיכרון, לזאוס, ראש האלים. טרפסיכורה הייתה הפטרונית של המחול והשירה הדרמטית, ומאוחר יותר גם של השירה הלירית. בדרך כלל היא מתוארת ביצירות אמנות מנגנת בלירה.
לפי מספר מיתוסים, טרפסיכורה, ביחד עם אל הנהר אכלואוס, היא הורתן של הסירנות, ששירתן הענוגה משכה מלחים למותם. מסורות מסוימות מייחסות לה גם את לידת המוזיקאי לינוס, בנו של האל אפולו, אך אחרות קובעות שלינוס הוא בנה של המוזה קאליופה או של המוזה אוראניה. 
משמה של טרפסיכורה נגזרה המילה האנגלית Terpsichorean, שמשמעותה - ריקודי, שמתקשר לריקוד. 
האסטרואיד 81 Terpsichore  שהתגלה על ידי וילהלם טמפל (Wilhelm Tempel) בספטמבר 1864 נקרא על שמה.
מקסימיליאן אויגן, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

מקסימיליאן נולד ב-13 באפריל 1895 בווינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו היה אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה. אמו הייתה מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה בתו של גאורג, מלך סקסוניה. סבא רבא שלו מצד האב היה פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות. וסבא רבא שלו מצד האם היה פרננדו השני, מלך פורטוגל. אחיו הגדול היה קרל, ארכידוכס אוסטריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת מקסימיליאן כמיור בצבא האוסטרו-הונגרי וגם החזיק בדרגת כבוד של קפטן קורבטה בצי האוסטרו-הונגרי. ב-1915 העניק לו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את התואר אביר מסדר גיזת הזהב. בנובמבר 1916 נפטר הקיסר, ואחיו של מקסימיליאן, קרל, הוכתר כ"קרל הראשון, קיסר אוסטריה". בפברואר 1917 נשלח מקסימיליאן לברלין כדי למסור על כך הודעה רשמית לווילהלם השני, קיסר גרמניה. ב-29 בנובמבר של אותה שנה הוא נישא לפרנצסקה, נסיכת הוהנלוהה-ולדנבורג-שילינגספירסט, בתו של קנצלר אוסטריה לשעבר קונרד, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט. המשפחה התגוררה בארמון בלוודר.
ב-12 בנובמבר 1918 הוכרז על ביטול המונרכיה באוסטריה ועל הקמת רפובליקת אוסטריה הגרמנית. בעקבות כך איבדו מקסימיליאן אויגן את כל השפעת וזכויות היתר שלהם. ב-3 באפריל 1919 נחקק החוק ההבסבורגי אשר קבע כי בני בית הבסבורג לשעבר יוכלו להמשיך ולגור באוסטריה רק אם יוותרו על תאריהם ויכריזו על עצמם כאזרחים נאמנים של הרפובליקה. מקסימיליאן ומשפחתו העדיפו לצאת לגלות במקום לעשות זאת. הוא קיבל אישור לגור בשווייץ תחת השם "מקסימיליאן אויגן הבסבורג-לותרינגן". לאחר מכן עברה המשפחה למינכן שבגרמניה ואז לצרפת. מקסימיליאן השלים דוקטורט במשפטים. באפריל 1922 הוא נכח בהלווייתו של אחיו באי מדיירה, וביוני 1923 הוא תבע את מזכירו של אחיו, הברון פון שטיינר, בגין הונאה במכירת תכשיטי המשפחה.
בנובמבר 1930 הוא הכיר בזכויות של אחיינו אוטו כראש בית הבסבורג. במקביל, פורק בית הבסבורג ואוחד ליצירת "בית הבסבורג-לורן". בנובמבר 1933 העניק קנצלר אוסטריה אנגלברט דולפוס למקסימיליאן אישור לחזור ולהתגורר באוסטריה. הוא נותר באוסטריה במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם לאחריה ביטלה הרפובליקה האוסטרית השנייה את ההיתר והוא נאלץ לצאת שוב לגלות. הוא נפטר בעיר ניס שבצרפת ב-19 בינואר 1952 בגיל 56.
מרזבורג

ימי הביניים

מרזבורג מוזכרת לראשונה בשנת 850. היינריך הראשון, מלך גרמניה בנה בעיר ארמון ובשנת 933, בקרב ריאדה (Riade) שבקרבת מקום, הוא זכה בניצחון על המדיארים.
בשנת 973 מונה תיטמר ממרזבורג להיות הבישוף הראשון של בישופות פראג. פראג הייתה חלק מהנסיכות של מיינץ כבר מאה שנים קודם לכן. החל מ-968 ועד לרפורמציה הפרוטסטנטית, הייתה מרזבורג מקום מושבו של הבישוף המקומי, ובנוסף, הייתה לזמן מה מקום מושבו של המארקגראף של מייסן והיא הייתה מקום המגורים המועדף על המלכים הגרמנים במאות ה-10, ה-11 וה-12. 15 אספות דיאט של הקיסרות הרומית הקדושה נערכו במרזבורג במהלך ימי הביניים ובתקופה זו הירידים שנערכו בה היו פופולריים עד אשר הירידים שהתקיימו בלייפציג עלו עליהם בחשיבותם. העיר סבלה קשות במהלך מרד האיכרים של אלזס וכן במהלך מלחמת שלושים השנה.

מהמאה ה-17 והלאה

בין השנים 1657-1738 הייתה מרזבורג מקום מושבם של דוכסי סאקסה-מרזבורג, ולאחר מכן היא עברה לידי נסיכות סקסוניה. ב-1815, לאחר המלחמות הנפוליאוניות, נעשתה העיר חלק מפרוסיה.
ב-1841 התגלו בעיר הלחשים של מרזבורג (Merseburger Zaubersprüche). בהיותם כתובים בגרמנית עילית עתיקה (Althochdeutsch), הם המסמכים היחידים שהשתמרו עד כה בגרמניה שעוסקים בעבודת אלילים. אחד מהמסמכים הוא קסם שנועד להציל לוחמים שנשבו בקרב והשני הוא קסם שנועד לרפא סוסים שנקעו את רגליהם.
בראשית המאה ה-20 עברה מרזבורג תהליך של תיעוש, בעיקר בעקבות עבודתם החלוצית של קארל בוש ופרידריך ברגיוס, שהניחו את היסודות המדעיים של סינתזת האמוניה בלחץ גבוה בין השנים 1909-1913. בסופו של דבר הוקם בעיר לוינה (Leuna) הסמוכה פארק לתעשיות כימיות שהוא אחד המודרניים ביותר מסוגו באירופה עם סטנדרטים סביבתיים גבוהים.
מרזבורג ניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה. ב-23 פשיטות אוויריות נהרסו 6200 מבנים בעיר באופן מלא או חלקי. המרכז ההיסטוריה של העיר נחרב כמעט לחלוטין.
מאיר תלמי

חייו

תלמי נולד בשנת 1909 בוורשה שבפולין. עלה לארץ ישראל בשנת 1932, במסגרת "השומר הצעיר". טרם עלייתו היה חבר ההנהגה הראשית של התנועה בפולין.
שנה לאחר הגעתו לארץ התקבל כחבר קיבוץ משמר העמק, והחל לפעול במסגרת הקיבוץ הארצי. לימים כיהן תלמי כמזכיר התנועה, ונבחר לשמש מזכ"ל מפ"ם.
מטעם מפ"ם נבחר לכהן כחבר כנסת בכנסת השמינית והתשיעית, במסגרת המערך. שימש חבר ויו"ר ועדת החוץ והביטחון.
ב-10 באפריל 1977 פרשו תלמי, חייקה גרוסמן, אליעזר רונן, דב זכין, אהרון אפרת ויהודה דרניצקי מהמפלגה והקימו בחזרה את מפ"ם העצמאית, אך יומיים לאחר מכן חזרו למערך.
אשתו, אמה תלמי, כיהנה גם היא, לפניו, כחברת הכנסת. אב לשלושה בנים, הבכור בהם יגאל תלמי בעל עיטור המופת.
מרדכי גרינברג

ביוגרפיה

נולד בארץ ישראל ליחיאל ולמלכה גרינברג. דודו הוא הרב אפרים סוקולובר, רבה הראשון של רעננה. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ולאחר מכן בישיבת כרם ביבנה. שירת בנח"ל ולחם במלחמת ששת הימים. לאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב. החל משנת ה'תשכ"ח (1968) חזר ל"כרם ביבנה" והחל ללמד במספר תפקידים. 
בשנת ה'תשנ"ד (1994) החל לכהן כראש ישיבת כרם ביבנה, במקום הרב חיים יעקב גולדוויכט. באלול ה'תשע"ו הודיע על פרישתו המתוכננת מראשות הישיבה.
מלבד פעילותו בישיבה לימד במדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן, ובכוללים למבוגרים, בהם כולל לרבנות בישיבת ההסדר במעלה אדומים.
משמש כחבר בוועדת השיפוט במיזם 'קנה לך חבר' - תחרות החיבורים התורניים לבני הציונות הדתית של מפעל הפיס.

משפחתו

נשוי לבלהה, בתו של הרב אברהם צוקרמן, ששימש כראש ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה וראש מרכז ישיבות בני עקיבא. אחד מבניו, הרב אפרים גרינברג, מלמד בישיבה התיכונית דרכי נועם שבפתח תקווה ואף עיצב כמה מספריו. בן נוסף, יחיאל, הקים את תזמורת שלהבת, ולאחר מכן את תזמורת "להבה".
ניקו שולץ

הרטה ברלין

שולץ שיחק כילד ונער בהרטה ברלין, ונחשב אז כעילוי. בשנת 2010, כאשר היה בן 17, החל להשתייך לסגל של הקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחק אז בבונדסליגה השנייה. בעונת 2010/11 שולץ שיחק במקביל הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים של המועדון. עם הקבוצה הבכירה, סיים שולץ את עונת 2010/11 במקום הראשון בבונדסליגה השנייה, לאחר שערך 21 הופעות בעונה זו, והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. עם זאת, בעונת 2011/12 שולץ שיחק רק בקבוצת המילואים. בעונה זו נשרה הרטה ברלין בחזרה לבונדסליגה השנייה. בעונת 2012/13 שולץ חזר לשחק בקבוצה הבכירה, והפעם באופן בלעדי, והעפיל עמה לבונדסליגה מהמקום הראשון, כשהוא עורך 20 הופעות ומבקיע שער אחד. בעונת 2013/14 כבר הפך שולץ לבורג משמעותי בקישור של הרטה ברלין, וסיים עם הקבוצה במקום ה-11 בבונדסליגה. בעונת 2014/15 נעשה תפקידו של שולץ חשוב אף יותר, אך הרטה ברלין סיימה את העונה במקום ה-15, וניצלה מהשתתפות במבחני ההישרדות רק בזכות הפרש שערים טוב משל המבורג.

בורוסיה מנשנגלדבך

את עונת 2015/16 פתח שולץ בהרטה ברלין וערך בה הופעה אחת, אך נמכר לבורוסיה מנשנגלדבך לפני תום חלון ההעברות של קיץ 2015, וחתם על חוזה לארבע עונות. שולץ לא התאקלם היטב בבורוסיה מנשנגלדבך, וערך הופעת ליגה אחת בלבד בעונה זו. העונה הבאה, 2016/17, לא הייתה טובה בהרבה מקודמתה עבור שולץ, שערך 12 הופעות ליגה ושתי הופעות נוספות בקבוצת המילואים.

הופנהיים

בקיץ 2017 נמכר שולץ להופנהיים. שולץ השתלב היטב בהופנהיים תחת המאמן יוליאן נגלסמן, והפך מיד לשחקן הרכב קבוע במועדון. בעונת 2017/18 הגיע שולץ להישג גדול עם הופנהיים, כאשר הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה והעפילה לליגת האלופות.

בורוסיה דורטמונד

ב-21 במאי 2019 עבר שולץ לבורוסיה דורטמונד תמורת 22 מיליון אירו, וחתם בשורותיה על חוזה לחמש שנים.

קריירה בינלאומית

שולץ שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובמדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 ערך 14 הופעות, בהן הבקיע שני שערים. בספטמבר 2018 זומן שולץ לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבכירה, וכבר בהופעת הבכורה שלו הבקיע את שער הניצחון במשחק ידידות מול פרו, בו ניצחה גרמניה 2-1 בריין-נקר ארנה. ב-24 במרץ 2019 הבקיע שולץ שער ניצחון בדקה ה-90 במשחק בו ניצחה גרמניה 3-2 באמסטרדם ארנה את הולנד במוקדמות יורו 2020. שולץ גם בישל שער במשחק זה ללירוי סאנה.
אצ'זונצ'וקו נדוקה

ביוגרפיה

נדוקה נולד באוניטשה, ניגריה, אביו הוא כומר אנגליקני ואמו היא אשת חינוך. בילדותו נדד רבות עם הוריו במסגרת שליחותם כאנשי חינוך במספר מקומות ברחבי אפריקה. כילד שבילה את רוב זמנו בכנסייה הוא הצטרף  לארגון The Boys Brigade שנוסד בגלאזגו, שבסקוטלנד, על ידי סר ויליאם אלכסנדר סמית'. לאחר מכן, הפך נדוקה לסולן ראשי במקהלת הכנסייה.
בתקופת נעוריו הצטרף לסמינר Bishop Crowther Seminary. בשנת2006, הוא התקבל ללימודי מוזיקה באוניברסיטת ניגריה וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה בשנת 2010. לאחר מכן, הוא המשיך את לימודיו לתואר מוסמך במוזיקה באוניברסיטת קינגסטון שבלונדון

אקדמיה וכתיבה

נדוקה עבד בניגריה בתור מרצה, במכללה הפדרלית לחינוך Alvan Ikoku. בנוסף, הוא עבד ככותב עצמאי ובעל טור בעיתון הניגרי The Nigerian Telegraph. הוא אחד האקטיביסטים המובילים בארגון הפאן-אפריקני Hadithi, ורוב יצירותיו פורסמו באתר האינטרנט של הארגון. חיבורו המפורסם "Preserving the Igbo Cultural Dogmas via Literature: From Chinua Achebe to Onyeka Nwelue" זכה לשבחים רבים מצד אחד ולביקורות וויכוחים גדולים מצד שני. נדוקה דורג כאחד מחמשת הסופרים הניגרים המשפיעים בשנים האחרונות. רוב מאמריו עוסקים בספרות, שירה וסיפורת של סופרים ממוצא אפריקאי.

שירה

יצירת השירה של נדוקה "Etude" זכתה בפרס הארד בתחרות השירה הרביעית Korea-Nigeria Poetry Feast. בשנת2016, הוא זכה בפרס הראשון באותה תחרות על יצירתו המפורסמת "Listen". אחת מיצרותיו בשפה הניגרית "אנחנו לובשים גלימות סגולות" הינה יצירה אשר עוסקת בטרור בניגריה. שיריו פורסמו בכתבי עת, מגזינים ואנתולוגיות מפורסמים כגון: Transition Magazine,Sentinel Nigeria, Sentinel Literary Quarterly, Kalahari Review, The Bombay Review, Bakwa, African Writer, Jalada, Saraba Magazine, Praxis Magazine for Arts and Literature, BrittlePaper, Tuck Magazine, The New Black Magazine, Black Communion: Poems of 100 New African Poets, From Here to There: A Cross Cultural Poetry Anthology, A Thousand Voices Rising: An Anthology of Contemporary African Poetry, The Solace of Nature: An Anthology of International Poetry, The Bombay Review: An Anthology of Short Fiction and Poetry. כמה משיריו אף תורגמו לנורווגית, צרפתית וערבית

פרויקט הפואטיקה הבינלאומי

בקיץ 2015, המהדורה השלישית של פרויקט הפואטיקה הבינלאומי לזכרו של המשורר, הזמר, הפזמונאי והשחקן הרוסי האגדי ולדימיר ויסוצקי התפרסמה בארצות הברית. בפרויקט השתתפו משוררים רבים מרחבי העולם וביניהם מרלנה זימנה. נדוקה זכה לפרסום רב לאחר שנטל חלק בפרויקט כאשר יצירותיו בשפת האיבו תורגמו ליוונית, הינדית, מאורי, קוזה, גאורגית, מלטזית וצרפתית.
קבוצת הארץ

בעלות

לאחר שנים רבות שבהן הייתה הקבוצה בבעלותה המלאה של משפחת שוקן, נכנס לקבוצה באוגוסט 2006 משקיע זר, המו"ל הגרמני "דומון-שאוברג", שרכש 25% מהקבוצה תמורת 25 מיליון אירו. ביוני 2011 רכש לאוניד נבזלין 20% ממניות הקבוצה בדרך של הקצאה פרטית, שבעקבותיה דוללו החזקותיה של משפחת שוקן ל-60%.

היסטוריה

בשנת 1931 הקים זלמן שוקן את הוצאת שוקן בברלין כדי להוציא לאור את כתבי ש"י עגנון ותרגומים של ספרות יהודית חשובה ליהדות גרמניה המתבוללת שהפסיקה לקרוא עברית. בעקבות עליית היטלר לשלטון חיסל שוקן את מרבית עסקיו בגרמניה, ובינואר 1934 עלה לארץ ישראל. בתחילת 1936 רכש זלמן שוקן את עיתון "הארץ" כמתנת חתונה לבנו גרשום שוקן, שמונה למו"ל ועורך העיתון ב-1939.
גרשום שוקן היה ידוע כמנהל שמרן וזהיר, ורק עם כניסת בנו עמוס שוקן, בשנת 1972, לתפקיד מנכ"ל "הוצאת עיתון הארץ בע"מ", החלה לפעול כקבוצה עסקית. ב-1979 הקים עמוס שוקן את רשת מקומוני "רשת מקומוני שוקן" וב-1983 גם את העיתון "חדשות", חרף התנגדות אביו (שהמשיך להיות מו"ל ועורך העיתון "הארץ").
בסוף שנות ה-80 מונה עמוס שוקן למו"ל ומנכ"ל "הארץ" ומ-1992 ועד 2006 שימש חיים אינזלברג כמנכ"ל הקבוצה. 
ב-1 במאי 2000 הושק אתר האינטרנט TheMarker, על ידי "קבוצת הארץ" ואתר האינטרנט הכלכלי האמריקאי TheStreet.com. באפריל 2001 מוזג עם האתר אי-אונליין.
ב-2008 רכשה קבוצת "הארץ" את האתר "פוליטיקו", שפעל רק בתקופת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ועסק בסיקור פוליטי בהשראת האתר "פוליטיקו" האמריקאי.
בשנים 2007-2013 הודפס העיתון "ישראל היום" בבית הדפוס "גרפופרינט" של  "קבוצת הארץ"
מנכ"ל הקבוצה מ-2008 הוא רמי גז.

"IOL" -"וואלה!"

ב-1995, הקימה "קבוצת הארץ" את פורטל האינטרנט הראשון בישראל "IOL" - "Israel On-line". בשיאו, באוגוסט 2000, העסיק פורטל האינטרנט כ-150 עובדים. בתחילת אביב 2000 הגישה IOL תשקיף להנפקה ציבורית על פי שווי של 60 מיליון דולר, אך זו בוטלה עקב התפוצצות בועת הדוט-קום והוחלט על מיזוג עם "וואלה!". לאחר המיזוג סיפק עיתון "הארץ" תוכן בנושאי אקטואליה ל"וואלה!" במשך מספר שנים. ב-2010 מכרה הקבוצה את החזוקתיה באתר "וואלה!" לחברת בזק תמורת 88 מיליון שקל.
פלסמין

פלסמין הוא אנזים המצוי בדם שמפרק חלבונים שונים של פלסמת הדם בהם קרישי פיברין. תהליך פירוק הפיברין נקרא פיברינוליזה.
הפלסמין מקודד באדם על ידי הגן PLG. בדם מצוי הזימוגן פלסמינוגן שמשתחרר מהכבד. הפלסמינוגן הופך לאנזים הפעיל פלסמין לאחר ביקוע של הקשר הפפטידי בין Arg-560 ו-Val-561, שנעשה על ידי האנזימים אורוקינאז ומפעיל פלסמינוגן רקמתי (Tissue plasminogen activator; tPA). אנזימים נוספים הקשורים בהפיכתו של הפלסמינוגן לפלסמין הם תרומבין, פיברין ופקטור XII. הפלסמין עובר תהליך אינאקטיבציה על ידי הסרפין α₂-אנטיפלסמין.
הפלסמין שייך למשפחת הסרין פרוטאזות, משפחת אנזימים מפרקים.
ITO

ITO (ראשי תיבות של Indium Tin Oxide - תחמוצת אינדיום ובדיל) היא תמיסה מוצקה של תחמוצת אינדיום ושל תחמוצת בדיל, בדרך כלל 90%‏ In₂O₃ ו-10%‏ SnO₂. זהו חומר שקוף וחסר צבע בשכבות דקות. בשכבה עבה, צבעו בין צהוב לאפור. בתחום התת-אדום הוא פועל כמראה.
זוהי אחת התחמוצות המוליכות השקופות הנפוצות ביותר. השילוב בין תכונותיו כמוליך חשמלי לבין שקיפות, כמו תחמוצות מוליכות שקופות אחרות, דורש אופטימיזציה בייצור, משום שדרישות אלו סותרות: אם מרכזים בייצור  נושאי מטען רבים כדי להעלות את המוליכות, נפגעת שקיפות החומר.
ריבוץ של שכבות דקות של תחמוצת אינדיום בדיל מתבצעת בעיקר על ידי טכניקות של נידוף בעזרת קרן אלקטרונים, אידוי פיזיקלי ועוד.
אלפונסו ריביירו

ביוגרפיה

אלפונסו ריביירו נולד בעיר ניו יורק, בשכונת ריברדייל שברובע הברונקס, למייקל וג'וי (דה לאון) ריביירו (שניהם ממוצא טרינדדי). אלפונסו הוא הנכד של זמר הקליפסו המפורסם ביותר, המכונה "האריה השואג".

קריירה

אלפונסו ריביירו החל את הקריירה שלו בגיל שמונה כששיחק בתפקיד ראשי במחזמר "The Tap Dance Kid" בשנת 1983. ריביירו זכה לביקורות חיוביות על הביצועים שלו והיה מועמד לפרס Outer Critics Circle. בשנת 1984 הוא הופיע כרקדן באחת מהפרסומות הטלוויזיונית של מייקל ג'קסון עבור חברת פפסי. באותה השנה ריביירו שיחק בסדרת הטלוויזיה "כפיות הכסף" (Silver Spoons) בתפקיד החבר הטוב ביותר של ריק שרודר. בשנת 1985 הוא הופיע בפרסומת של MTV ושם פורסם ספרו של ריביירו שנקרא "Alfonso's Breakin' & Poppin' Book". התפקיד הבולט ביותר של ריביירו הוא כששיחק בין השנים 1990–1996 את האיש העשיר והמפונק, קרלטון בנקס בקומדיית המצבים האמריקאית הנסיך המדליק מבל אייר והוא גם ביים כמה פרקים של הסדרה. דמותו של ריביירו בסדרה הייתה ידועה כדמות שרוקדת בתדירות גבוהה לצלילי השיר "It's Not Unusual" של הזמר טום ג'ונס והשיר זכה בכינוי "הריקוד של קרלטון".
בשנת 2008 החל ריביירו להנחות את השעשועון "Catch 21" ברשת GSN. ריביירו ביים כמה פרקים בסדרת הטלוויזיה "פגוש את הבראונים" (באנגלית: Meet The Browns) וגם ביים את רוב עונה 2 של סדרת הטלוויזיה "? Are We There Yet" (בתרגום חופשי: אנחנו כבר שם?). בשנת 2014 ריביירו השתתף בעונה ה-19 של תוכנית הריאליטי האמריקאית רוקדים עם כוכבים יחד עם הרקדנית המקצועית ויטני קרסון. ריביירו וויטני ניצחו בגמר התוכנית.

חיים אישיים

אלפונסו ריביירו התחתן עם הסופרת אנג'לה אנקריץ' ב-13 באוקטובר 2012, אחרי שהשניים התארסו ביולי 2012. כרגע השניים מתגוררים בלוס אנג'לס. ריביירו היה נשוי בעבר לרובין סטפלר ב-2002. סטפלר וריביירו התגרשו ב-2006 ותיק הגירושים נמצא בבית המשפט העליון של מחוז לוס אנג'לס. הזוג לשעבר חולקים משמרת משותפת על בתם, סיינה ריביירו.
נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה

פעילות

נמל התעופה קטניה הוקם בשנת 1924. נמל זה שימש בתחילה את צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנות ה-40 המאוחרות היה ברור כי שדה התעופה עמוס ויש צורך להרחיבו. בשנת 1950 נפתח נמל התעופה קטניה גדול ומשופר יותר. לאחר 20 שנה של צמיחה בלתי צפויה במספר הנוסעים, בשנת 1981 היה שוב צורך לבנות מחדש את נמל התעופה כדי להתמודד עם הדרישה. ב-8 במאי 2007 נפתח הטרמינל החדש, המצויד ב-22 שערים ו-6 גשרים במקום הטרמינל הישן.
נמל התעופה ממוקם ליד הכביש המהיר A19, המקשר את קטניה לפלרמו ולמרכז סיציליה. שירותי הסעות מבצעים נסיעות מהנמל אל מרכז העיר ולתחנת הרכבת המרכזית, בעוד שאוטובוסים שונים אחרים הנוסעים לחלקים אחרים באי זמינים גם כן ישירות מנמל התעופה. בנמל ישנם גם שירותי מוניות.
נמל תעופה זה הוא העמוס בסיציליה והשישי באיטליה עם 6,794,063 נוסעים ב-2011, אולם, מבחינת תנועת המטוסים השדה דורג שלישי, אחרי נמל התעופה לאונרדו דה וינצי-פיומיצ'ינו ונמל התעופה מילאנו לינטה.
קורפוס המילואים ה-14 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-14. כמפקדו הראשון מונה ריכרד פון שוברט, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השביעית בפיקוד יוזיאס פון הרינגן. הקורפוס נטל נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 הוא לחם בקרב אראס ובקרב קמברה. באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
קווי ספנות איראניים

היסטוריה

עליית היקף היבוא לאיראן מאז תחילת שנות ה-60, אשר הצריכה תעבורה בהיקף נרחב של אוניות ששייטו תחת דגלי נוחות, עוררה דאגה בממשל. אף היכולת ליבא סחורות בדרך הים באופן קבוע ומסודר, בהתחשב במאפיינים הגאוגרפיים הייחודיים של האזור, הגישה לים הפתוח, הובילו בשנת 1961 לחקירת האפשרות להקמת צי ספנות עצמאי השייך לאיראן. על יסוד מחקר זה אושרה בחודש אוגוסט 1967 הקמת צי סוחר על ידי בית הנבחרים האיראני, תחת השם "אריאה קווי ספנות" (Aria Shipping Lines).
החברה החלה לפעול בשנת 1967 עם שתי אוניות קטנות, במעמס 1,000 ו-1,500 טון, ששייטו במפרץ הפרסי, ו-4 אוניות המסוגלות לחצות אוקיינוסים, במעמס כולל של 61,252 טון, אשר שייטו בקו שבין אירופה, איראן, אסיה ואמריקה. עד סוף שנת 1978 גדל הצי של חברת אריאה ל-42 אוניות במעמס כולל של 525,000 טון, עדות לחשיבות התובלה הימית בכלכלה האיראנית.
לאחר המהפכה האיראנית, ב-5 בינואר 1979, ושינוי המדיניות הכלכלית והמדינית של איראן, שונה אף שמה של חברת הספנות ל"קווי ספנות של הרפובליקה האסלאמית של איראן" והיא הוכפפה למשרד המסחר האיראני. במהלך מלחמת איראן-עיראק נפגעו ואבדו רבות מספינותיה של החברה בהתקפות טילים ופעילות החברה שובשה. לאחר תקופת המלחמה שונו שמות כל ספינות החברה. שמות הספינות היום מכילות את הקידומת IRAN ולאחריה שמות ערים באיראן, או שמות חללים במערכה. לאחר שארצות הברית הטילה סנקציות על איראן חמורות על הסחר עם איראן, בשלהי העשור הראשון במאה ה-21, שונו פעם נוספת שמות רבות מן האוניות של קווי הספנות האיראניים והן נרשמו בחברות זרות.  עם הסרת הסנקציות הבינלאומיות בשנת 2015 עקב הסכמת איראן להקפיא את תוכנית הגרעין שלה, צפויה הרחבה ניכרת בהיקפי הסחר הבינלאומי של המדינה.

הצי

בארגון הימאות הבינלאומי חברות 140 מדינות, איראן מדורגת בין 20 המדינות הגדולות בארגון. בשנת 2011 היה צי הסוחר האיראני הגדול ביותר במזרח התיכון.
חרמן לוקס

קריירה

לוקס החל את הקריירה בקבוצת הפאר הארגנטינאית ריבר פלייט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 2001 ובמהלך תקופתו בקבוצה נאבק על המקום בהרכב עם פרנקו קוסטנזו שנחשב היה יחד איתו לאחד משוערי העתיד של ארגנטינה ובהמשך עם חואן פבלו קאריסו.
הוא הצטיין גם בהופעותיו בהנבחרות הצעירות של ארגנטינה והיה שותף לזכייה בגביע העולם לנוער בשנת 2001 ולזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה ב-2004.
בשנת 2005 הוא זומן על ידי חוסה נסטור פקרמן לסגל הנבחרת למשחקי גביע הקונפדרציות שנערכו בגרמניה. לוקס גילה יכולת חלשה וספג במשחקים עשרה שערים בחמישה משחקים, ארבעה מהם בגמר. למרות זאת, בלט לוקס במשחק חצי הגמר מול מקסיקו כשהדף את בעיטת העונשין האחרונה של מקסיקו, וסייע לנבחרתו להעלות למשחק הגמר. לוקס היה מועמד גם לסגל הנבחרת למונדיאל 2006 אך לבסוף נופה ובמקומו זומן אוסקר אוסטארי.
לוקס הסתכסך עם מועדונו ולא שיחק שנה שלמה לפני שנרכש בשנת 2007 על ידי ריאל מיורקה. בסך הכל שיחק לוקס בריבר פלייט מהשנים 2001 ועד 2007 במהלך ערך 53 הופעות וזכה בשתי אליפויות (קלאוסורה 2003, קלאוסורה 2004).
בשנת 2011 חתם לוקס בדפורטיבו לה קורוניה. ביוני 2017 חזר לקבוצת נעוריו, ריבר פלייט.
ריוסנטרו

ריוסנטרו הוא מרכז תערוכות וכנסים בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל, הגדול מסוגו באמריקה הלטינית. המרכז, שנפתח ב-1977, כולל שישה ביתנים, בתכולה של 2,000 עד 4,500 איש בכל אחד (ללא יציעים). המרכז ממוקם בין קריית הספורט העירונית שהוקמה ב-2007 והורחבה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובין "הכפר האולימפי" המשמש למגורי הספורטאים ומלוויהם. 
ב-30 באפריל 1981 הופעל מטען חבלה בריוסנטרו במהלך קונצרט שהתקיים בו. בהתפוצצות לא נפגע איש זולת שני התוקפים. לימים הועלתה הטענה כי הם היו אנשי צבא מטעם הדיקטטורה הצבאית ששלטה אז בברזיל, וכי השלטון הצבאי יזם את הפיגוע והתכוון להטיל את האחריות לו על חוגי השמאל בברזיל ובכך להכשיר את הקרקע לפעולת דיכוי נרחבת נגדם.
בשנת 1992 אירח המרכז את פסגת כדור הארץ של ארגון האו"ם. ב-2007 התקיימו בו אירועי ספורט שונים במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באותה שנה בעיר. במהלך משחקי גביע העולם בכדורגל 2014 התמקם בריוסנטרו מטה מרכז התקשורת של הטורניר.
המרכז אירח תחרויות ספורט שונות במסגרת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו והמשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2016.