google/wiki40b huggingface dataset:
אליסון איירס דוס סנטוס

קריירה

דוס סנטוס התחיל את הקריירה שלו ב-2013 בגרמיו בראורי. ב-23 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בחצי השנה הראשונה של עונת 2013 רשם 17 הופעות כאשר בכולן פתח בהרכב. ב-1 באוגוסט 2013 עבר לאינדנפנדנטה, אך הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה רק בתחילת העונה שלאחר מכן. ב-6 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-17 ביולי 2015 הגיע לישראל הצטרף למכבי פתח תקווה. ב-10 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע הטוטו מול מכבי תל אביב.
ב-28 במאי 2017 חתם דוס סנטוס לשלוש שנים במכבי חיפה. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-1 נגד מכבי נתניה.
ב-17 בספטמבר 2019 חתם דוס סנטוס בבני יהודה תל אביב לעונה אחת.
אניס השחורה

אניס השחורה הידועה גם בשם אגנס השחורה היא דמות מכשפה אכזרית בפולקלור האנגלי. היא מתוארת לרוב עם פנים כחולות וציפורני ברזל וידועה כמי שאוכלת בשר אדם, בעיקר ילדים. אניס השחורה אמורה להתגורר במערה בהרי דיין, כשבכניסה למערה תלוי עץ אלון. ככל הנראה אניס השחורה 
הומצאה על ידי הורים כאמצעי שכנוע וחינוך מפחיד לילדיהם.
על פי האגדה אניס השחורה מסתובבת בלילות וחטפת ילדים מבתיהם, היא לוקחת אותם למקום מבודד שם היא תולה אותם מעץ צולה אותם באור השמש ולאחר מכן תולה את עורם בתור חגורה. בסביבות המראה ה-19 אניס השחורה היוותה אמצעי יעיל של הורים להפחיד את בניהם הסוררים וכך לחנך אותם.
פונטוס יאנסון

קריירת מועדונים

יאנסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של "ארלובס". בשנת 2006, יאנסון עבר לקבוצת הנוער של מאלמה.ב-14 בספטמבר 2009 יאנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד יורגודן. בעונת 2010, יאנסון השתלב בקבוצה הבוגרת, כמחליפו של ג'סמין סודיץ' שנפצע בתחילת העונה. ב-15 במאי 2010, יאנסון כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 4-2 למיאלבי. בעונת 2012, יאנסון הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה.
ב-24 באפריל 2014, יאנסון חתם בטורינו מהסרייה א', אליה הגיעה בהעברה חופשית. ב-19 באוקטובר 2014, יאנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אודינזה. נגד אודינזה, הוא אף כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק שנערך ב-30 באפריל 2016 בו ניצחה טורינו 1-5.
ב-18 באוגוסט 2016, יאנסון הושאל ללידס יונייטד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-23 באוגוסט 2016, יאנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק גביע הליגה נגד לוטון טאון. ב-10 בספטמבר, יאנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1-0 נגד האדרספילד טאון. ב-17 בספטמבר, יאנסון נבחר לאיש המשחק בניצחון 0-2 נגד קארדיף סיטי. ב-5 בנובמבר 2016, יאנסון הבקיע את שער הבכורה שלו בלידס, בניצחון 2-3 נגד נוריץ' סיטי. בדצמבר 2016, יאנסון נבחר לכדורגלן החודש בליגה.
ב-2 בפברואר 2017 יאנסון חתם על חוזה בלידס לשלוש עונות תמורת 3.5 מיליון פאונד. החוזה נכנס לתוקף עם סיום העונה. ב-25 באוקטובר 2017 יאנסון האריך את חוזהו בקבוצה ל-5 שנים. בעונת 2018/2019 נכלל בנבחרת העונה של הליגה.
ב-8 ביולי 2019, יאנסון חתם לשלוש עונות בברנטפורד.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, יאנסון שיחק בנבחרת הצעירה של שוודיה. בינואר 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-18 בינואר 2012, יאנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק הידידות נגד בחריין.
ב-27 במרץ 2018, יאנסון ענד את סרט הקפטן במשחק הידידות נגד רומניה.
יאנסון, השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 ומונדיאל 2018.
פלוריאן ולברוק

ביוגרפיה

ולברוק נולד וגדל בברמן.

2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים ולברוק במקום 32 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:23.88 דקות

2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים ולברוק במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.27 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:50.89 דקות ובמקום 17 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:07.43 דקות.

2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2018 זכה ולברוק ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא גרמניה חדש והתוצאה השנייה בטיבה באירופה בכל הזמנים של 14:36.15 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (14:36.88 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:42.85 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.60 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק (7:42.96 דקות) וגרגוריו פלטריניירי (7:45.12 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה מדליית כסף בתחרות במים פתוחים שנערכה בלוך לומונד במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם לאוני בק, שרה קילר וסירן מייסנר בתוצאה של 52:35.0 דקות, אחרי הולנד (52:35.0 דקות) ולפני צרפת (52:46.7 דקות).

אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה ולברוק במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:47:55.9 שעות, לפני מרק אנטואן אוליבייה מצרפת (1:47:56.1 שעות) ובן ארצו רוב מופלס (1:47:57.4 שעות).
לינוס טורבאלדס

לינוקס

בשנת 1991, במהלך לימודיו,  טורבאלדס ניסה למצוא אפשרות לעבוד ביוניקס גם מהבית, במחשב האישי שלו. האפשרות הפופולרית ביותר הייתה מערכת הפעלה בשם מיניקס שפותחה על ידי אנדרו טננבאום, פרופסור באוניברסיטה החופשית של אמסטרדם שפיתח את מיניקס כחלק מקורס אקדמי בנושא פיתוח מערכות הפעלה.
מאוכזב מכך שקוד המקור של מיניקס לא ניתן תחת רישיון חופשי, טורבאלדס החליט לבנות גרסה משלו. השכתוב של מיניקס הפך בהדרגה לפרויקט בפני עצמו שכבר לא היה קשור אל מיניקס באופן מיוחד, אלא שאף להיות תואם עם התקן המכונה POSIX של מערכת ההפעלה יוניקס.
טורבאלדס פיתח את הליבה וכשהרגיש כי יש לו מספיק קוד, הוא פנה לרשימת הדיוור של מיניקס והכריז על כך. זמן קצר לאחר מכן הייתה לינוקס זמינה לכל דורש מספריה פרטית בשרת ה-FTP שהוקצה עבורה.
בשנת 1992 ניהלו טורבאלדס וטננבאום ויכוח בקבוצת הדיון comp.os.minix אודות היתרונות השונים של גישותיהם לפיתוח  ליבה: ליבה מונוליתית או מיקרו-ליבה.
כאשר הכריז טורבלדס על זמינות הליבה בגרסה 0.1 הוא התייחס בעיקר למגבלות של לינוקס והביע ספק לגבי האפשרות שהיא תהפוך למשהו רציני אי פעם. טורבאלדס התייחס במיוחד לעובדה שקוד המקור לא נייד בין סביבות הפעלה (non portable) מאחר שהוא עושה שימוש נרחב בפקודות מכונה במעבדי 386 (המחשב האישי שהיה ברשותו ובאמצעותו פותחה לינוקס). עם הזמן מפתחים רבים ברחבי העולם התחילו לסייע לו וכך הפכה לינוקס, יחד עם תוכניות המערכת הזמינות כחלק ממערכת ההפעלה גנו, למערכת הפעלה לכל דבר. במשך תקופה ארוכה הומרו למערכת ההפעלה גנו/לינוקס יישומים נוספים כמו שרת התצוגה X, מנהלי התקן להתקני חומרה שונים והיא אף הוסבה לפלטפורמות חומרה אחרות מלבד אינטל.
טורבאלדס ממשיך להיות המתחזק הראשי של ליבת לינוקס עד היום
בהמשך עבר טורבאלדס לארצות הברית ועבד שם מספר שנים בחברת Transmeta, אשר ייצרה מעבדים חלופיים למחשבים אישיים. לאחר מכן הוא קיבל משרה מלאה ב-OSDL‏ (Open Source Develpment Laboratory) של קרן לינוקס, שם הוא מועסק עד היום.
טורבאלדס מחזיק בסימן המסחרי הרשום "לינוקס" ומנהל אותו דרך מכון סימן לינוקס.

תוכנות נוספות

עיקר זמנו של טורבאלדס מושקע בניהול הליבה, אולם למרות זאת הוא כתב כמה תוכנות נוספות.
בשנת 2005 הוא כתב את הגרסה הראשונה של גיט, מערכת ניהול הגרסאות המבוזרת. אולם לאחר כמה חודשים תחזוקת התוכנה עברה לג'וניו המאנו.
בשנת 2003 הוא כתב את sparse, מנתח קוד סטאטי לקוד בשפת C, אשר משמש עד היום לבדיקת הליבה.

חייו האישיים

טורבאלדס הוא אמנם פיני, אך ממוצא שוודי (בן למיעוט השוודי שבפינלנד). הוריו היו עיתונאים והוא נקרא על שמו של לינוס פולינג. הוא נשוי לטובה (Tove), אלופת קראטה פינית לשעבר, ולהם שלושה ילדים.
בשנת 2010 קיבל טורבאלדס אזרחות אמריקאית.
צביר ברווז הבר

היסטוריה

הצביר התגלה בשנת 1681 על ידי האסטרונום הגרמני גוטפריד קירך (Kirch), שתיאר אותו כערפילית עם כוכב שדרגת בהירותו 8. בשנת 1733 זיהה האסטרונום הבריטי ויליאם דרהאם כי מדובר בצביר כוכבים. שארל מסיה צפה בו בשנת 1764 ותיאר אותו כצביר המכיל כוכבים רבים וכלל אותו בקטלוג מסיה.
לצביר דרגת בהירות 6.3 כך שכמעט לא ניתן להבחין בו בעין. באמצעות משקפת ניתן לזהות אותו כשתי מעלות מדרום מזרח לכוכב β במגן, אך דרוש טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר עצמם, שהבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 8. הצביר כולל כ-500 כוכבים מדרגת בהירות 14 או נמוכה יותר, שניתן להבחין בהם באמצעות טלסקופ חובבים איכותי.

מאפייני הצביר

קוטרו של צביר ברווז הבר הוא כ-50 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-6,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-14 דקות קשת. צורתו של הצביר משולשת, שבאחד מקודקודיה כוכב בהיר שצבעו כתום, ומזכירה להקת ברווזי בר במעופם ומכאן שמו.
הצביר עשיר וצפוף ביחס לצבירים פתוחים ומכיל כ-2,900 כוכבים. כמו בצבירים פתוחים אחרים, מרבית הכוכבים בצביר הם צעירים מסוג ספקטרלי B, שצבעם כחלחל, אך הוא כולל לא מעט כוכבים זקנים - ענקים צהובים, כתומים ואדומים, שבהירותם גדולה יותר משל הכוכבים הצעירים כך שנוכחותם ניכרת. גילו של הצביר מוערך בכ-220 מיליון שנים.
גוסטב לאנגה

חייו

לאנגה נולד בשוורשטדט, סמוך לארפורט, בסקסוניה הפרוסית, בשנת 1830. הוא כתב מספר פנומנלי של יצירות, רובן קלילות ופופולריות. יצירות הסולו לפסנתר שלו, "אדלווייס", אופוס 31 ו"בלומנליד", אופוס 39. בנוסף, הוא כתב קונצ'רטו מאוד מפורסם לטרומבון והרבה נגנים צעירים ומבוגרים אוהבים לנגן אותו כיוון שהוא ארוך, יש בו קטעים מהירים, איטיים, תרועה, שירה חזק וחלש. שלוש היצירות הן הידועות ביותר ביצירותיו כיום ואהובות על חובבי מוזיקה.
גוסטב לאנגה נפטר בוורניגרודה בשנת 1889.
רוברט אנגלונד

ביוגרפיה

אנגלונד נולד בגלנדייל, קליפורניה, לג'ניס ולסי. קנט אנגלונד. הוא התחיל ללמוד משחק בגיל 12. אנגלונד נישא 3 פעמים, אך אין לו ילדים. כיום, הוא חי עם אשתו בלגונה ביץ' שבקליפורניה.

קריירה

מאז הופעתו בסרטו הראשון " Buster and Billie" שיצא בשנת 1974, הופיע אנגלונד במעלה מ 100 הופעות בסרטים וטלוויזיה. ב-1984 הופיע לראשונה בתור רוצח הילדים ובני הנוער הסדרתי - פרדי קרוגר. מאז הוא הופיע בכל סרט המשך שיצא בסדרה. בין היתר הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה, כגון גולשים בזמן ובבילון 5. ב-1998 הופיע בסרט האימה  אגדה עירונית בתור פרופסור וקסלר. בשנת 2007 הופיע בסרט  גרזן, לצד טוני טוד ולצד קני הודר. ב-2008 הופיע בסרט האימה - קומדיה חשפניות זומביות לצד השחקנית הפורנוגרפית - ג'נה ג'יימסון.
בנק סין

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העברת כסף לכאורה לחמאס

בשנת 2012, משפחות 8 נרצחי הפיגוע במרכז הרב הגישו תביעת פיצויים על סך מיליארד דולר נגד בנק סין. התביעה טענה כי ב 2003 סניף הבנק בניו יורק שיגר מיליוני דולרים לארגון החמאס מההנהגה של הארגון בסוריה ובאיראן. הבנק התנער מאחריות וטען כי אינו מספק שירותי בנקאות לארגוני טרור "The Bank of China has always strictly followed the UN's anti-money laundering and anti-terrorist financing requirements and regulations in China and other judicial areas where we operate." (דובר בנק סין.)
אדגר רייס בורוז

קורות חייו

אדגר רייס בורוז נולד בשנת 1875 למשפחה עשירה בשיקגו. למד באקדמיה צבאית ולאחר מכן עבד בעבודות שונות בין היתר ככורה וכבוקר. מאז שנת 1912 עסק בכתיבה. כתב ספרי מדע בדיוני, אך ייזכר תמיד כיוצרו של טרזן. במלחמת העולם השנייה  שירת ככתב צבאי. נפטר בשנת 1950.

בורוז בקולנוע

ספרי טרזן הוסרטו בהוליווד החל משנת 1918. במרוצת השנים גילמו שחקנים שונים את דמותו של טרזן. הידוע מכולם הוא ג'וני וייסמילר שסרטו הראשון כטרזן היה בשנת 1932. להנצחת הסדרה ניתן לאחד מפרברי לוס אנג'לס השם "טרזנה".
ב-2012 יצא הסרט "ג'ון קרטר" המבוסס על ספריו על המאדים.
אל קינג

קורות חיים

נולדה בשם טאנר אל שניידר (Tanner Elle Schneider) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית להוריה, רוב שניידר ולונדון קינג. הוריה התגרשו ואמה נישאה מחדש. היא גדלה בדרום אוהיו. כשהייתה בת 9 אביה החורג הביא לה דיסק של להקת "All Girl Hard Rock". והיא ראתה בנקודה זו כרגע מכונן שלאחריו החליטה שהיא רוצה להיות מוזיקאית. באותה תקופה האזינה קינג לאומנים שונים, שהיוו לה השראה מוזיקלית כמו "בלונדי" ו"Runaways".
בנוסף הופיעה קינג, לצד אביה רוב שניידר בסרט "Deuce Bigalow: Male Gigolo". שלוש שנים לאחר מכן, כשהייתה בת 13, החלה קינג לנגן בגיטרה ומאוחר יותר למדה לנגן על בנג'ו. כשהייתה בת 17, ב-2006 שיחקה לצד אביה בסרט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.

קריירה

בשנת 2012 הוציאה לאור קינג את המיני-אלבום הראשון שלה הנקרא The Elle King EP. המיני אלבום לא זכה להצלחה אך כלל בתוכו את הלהיט משנת 2002 הנקרא, "(My Neck, My Back (Lick It". המיני אלבום כלל בתוכו ארבעה שירים ששלושה מתוך הארבעה כתבה קינג בעצמה, וקיבלה ביקורות פושרות על כתיבתה. בנוסף, קינג לקחה חלק בסיבובי ההופעות של הלהקות: Of Monsters and Men, Train ועם הזמר מייקל קיואנקה (Michael Kiwanuka).
ב-13 בפברואר 2015, הוציאה לאור קינג את אלבום הבכורה שלה, Love Stuff, אשר זכה להצלחה עצומה ברחבי העולם, כאשר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד 200, למקום ה-18 במצעד האלבומים הבריטי, למקום ה-7 במצעד האלבומים הקנדי, ולמצעדים רבים אחרים. האלבום הצליח להיכנס למצעדי סוף שנה בין השנים 2015-2016, והצליח להיכנס למצעד האלבומים החשוב ביותר הנקרא, בילבורד 200 ושם בשנת 2015 הגיע למקום ה-121, ובשת 2016 הגיע למקום ה-91. ב-23 בספטמבר יצא לאור הסינגל הראשון מן האלבום הנקרא, "Ex's & Oh's". תחילה לשיר יצאה תמונה לערוץ ה-Vevo של הזמרת אשר נכון ל-28 ביוני 2017, צברה למעלה מ-10 מיליון צפיות. לאחר כמה חודשים יצא הווידאו קליפ המלא אשר נכון ל-28 ביוני 2017, צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות והוא הווידאו קליפ הנצפה ביותר של הזמרת. הסינגל מכר למעלה מ-3,000,000 עותקים בארצות הברית והצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 ולהפוך לאחד מהסינגלים הנשיים המצליחים ביותר לאותה שנה. לאחר ההצלחה העולמית שזכתה קינג עם הוצאת האלבום והסינגל הראשון, הוציאה קינג שני סינגלים נוספים מן האלבום הנקראים; "Under the Influence", ו- "America's Sweetheart" אשר זכו להצלחה בינונית בעולם, אך לא שיחזרו את הצלחת הסינגל הראשון.
בשנת 2018, הוציאה את אלבומה השני, Shake the Spirit.

משחק

בשנת 2009 שיחקה לצד אביה בקומדיה "דובדבן פרוע" בבימויה של דנה לוסטיג.
לבדי

על השיר

השיר מתאר את תחושותיו של המתמיד שנותר לבדו בבית המדרש, לאחר ששאר התלמידים נטשו את לימודי הגמרא, והעדיפו תחתיהם את הלימודים הכלליים, את "האור", את ההשכלה. המשורר הוא היחיד והבודד שנותר, והוא מסתופף תחת כנפי השכינה, אך גם כנף זו נשברה, עקב נטישת שאר התלמידים. ולא רק הוא חש בודד, אלא גם השכינה, שנותרה לבדה בכל מקום, ורק בית המדרש נותר לה למחסה, יחד עם המתמיד האחרון. ההתלבטות של הצעיר מתבטאת בכך, שמצד אחד גם לבו  נוטה אל האור הנכסף, ומצד שני הוא כואב את כאבה של השכינה הנטושה והמתייפחת. 
האינטרפרטציה המקובלת של השיר מנוסחת בדבריו של חוקר הספרות אבנר הולצמן. "לבדי' הוא אחד מביטוייו הצלולים, העמוקים והמאוזנים ביותר של הקרע שבלב בין השייכות השורשית לעולם המסורת היהודית לבין השאיפה לנתק את עבותותיו ולצאת למרחב"  יש כאן מעין דרמה בין תלמיד ישיבה צעיר לבין השכינה, שמופיעה כמטפורה של אם נעזבת. זהו מוטיב ביאליקי אופייני של גיבור המתלבט בין שני העולמות ונזקק לקרבתה ורחמיה של דמות אימהית. 
גם במבנה של השיר יש התפתחות הדרגתית מבחינה פסיכולוגית במערכת היחסים בין הבן לאמו. תחילה הוא גוזל רך שחוסה בצל כנפיה של האם, ואילו בסופו של השיר, דווקא האם היא זו שזקוקה לתמיכתו של הבן - "בנה יחידה" המתמיד האחרון שנותר לה. גם ההרמזים האינטר-טקסטואלים, כמו למשל "תחת כנפי השכינה" שמתקשר עם תפילת "אל מלא רחמים", תורמים לתחושת העצב והאובדן.
חיים באר רואה את המוקד של השיר במערכת היחסים שבין נער ואמו. יש בשיר, לדעתו, תחושה של עקדה, שמתבטאת בעיקר במילים: "חרד חרדה עלי, על בנה, על יחידה", אשר מתקשרות לסיפור על עקדת יצחק. המשורר חש כאילו הוא עקוד בשיר על ידי אמו ש"שכה בכנפה השבורה בעדי" והקימה מעין משוכה בינו ובין העולם. מצד שני, הוא אומר,  גם הטקסט המקראי מתייחס לעזיבת האיש את אביו ואמו, כדי לדבוק באשתו. במקרה הזה של השיר "לבדי" הוא רוצה לעזוב כדי להצטרף לתנועה הגדולה שהולכת אל "האור", שסחף את כולם, משמע אל ההשכלה.
המשטרה המלכותית של גיברלטר

המשטרה המלכותית של גיברלטר (באנגלית: Royal Gibraltar Police ובקיצור הנהוג בדרך כלל RGP) היא סוכנות אכיפת החוק האזרחית המרכזית בגיברלטר, וכוח השיטור הוותיק ביותר בחבר הלאומים הבריטי מחוץ לממלכה המאוחדת. הוקמה ב-25 ביוני 1830, 9 חודשים לאחר שסר רוברט פיל הקים את משטרת המטרופולין של לונדון.
המשטרה המלכותית של גיברלטר קיבלה את התחילית "מלכותית" בשנת 1992 על ידי המלכה אליזבת השנייה, ולפני כן נקראה רק "משטרת גיברלטר". מספר החירום של המשטרה הוא 199.

מבנה

ה-RGP נחלקת למספר יחידות שונות, בהן מחלקת חקירות פליליות (CIDׂׂ), מחלקת סמים, יחידה חמושה, יחידת זיהוי פלילי, מחלקת תנועה, יחידת ימית, מחלקת מבצעים והענף המיוחד (Special Branch). כוח האדם של ה-RGP כולל כ-220 שוטרים. מפקד המשטרה מאז 2012, הוא אדוארד יום.
היחידה הימית של ה-RGP הוקמה על מנת לאכוף את החוק במים הטריטוריאליים של גיברלטר, ולעיתים קרובות פועלת בשיתוף פעולה עם סוכנויות מקומיות ובינלאומיות שונות. היחידה הימית משחקת תפקיד מרכזי וחיוני במבצעים למניעת הברחות סמים באזור גיברלטר. הספינות של היחידה הימית הן: סר יהושע חסן (Sir Joshua Hassan), סר ויליאם ג'קסון (Sir William Jackson), סר פרנסיס ריצ'רדס (Sir Francis Richards) וסר ג'ון צ'אפל (Sir John Chapple).
מאז הקמתה ועד ל-1999, אז הוקם סניף של הארגון אמבולנס סנט ג'ון, שימשה ה-RGG כשירות האמבולנסים היחיד בגיברלטר. במקרי החירום שבהם נדרשו האמבולנסים, הוקצו זמנית למשימה שוטרים ממחלקת המבצעים של המשטרה. נוסף על כך, עד תחילת שנות ה-90 פעלה ה-RGP כמשטרת הגירה בכל נקודות הכניסה לגיברלטר.
המטה הראשי הנוכחי ממוקם ב-New Mole House Police Station, דרך רוֹסיה (Rosia Road). תחנה נוספת ממוקמת ב-Irish Town מס' 120, שם שכן בעבר המטה הראשי.
נאבי טאג'ימה

ביוגרפיה

טאג'ימה נולדה ביפן באראקי, אזור שהיה אז כפר קטן ועני, בחלק המערבי ביותר של האי קיקאיג'ימה. מאז פברואר 2002 היא הייתה מתגוררת בבית אבות בשם "קיקאין" (喜界園) - בקיקאי שבמחוז קגושימה.
בעלה, טומינישי טאג'ימה (田島 富二子), מת בגיל 95 כאשר תאריך פטירתו המדויק לא ידוע. לפי כמה מקורות מותו היה בשנת 1991 ולפי מקורות אחרים זה היה בשנת 1992 או 1993. יש לה תשעה ילדים - שבעה בנים ושתי בנות. נכון לספטמבר 2011 היו לטאג'ימה 28 נכדים, 56 נינים ו-35 בני נינים. נכון לספטמבר 2015, היו לה למעלה מ-140 צאצאים, כולל הנינים של הילדים. נכון לסוף ספטמבר 2017, היו לה כבר 160 צאצאים.
טאג'ימה הפכה לאדם המבוגר ביותר ביפן ב-27 בספטמבר 2015, עם מותה של אישה אנונימית בת 115 שחיה בטוקיו. ב-15 בספטמבר 2017, עם מותה של הג'מייקנית ויולט בראון, בגיל 117, הפכה טאג'ימה לאדם החי המבוגר ביותר בעולם, והאדם האחרון בעולם ששרד את חייו מהמאה ה-19. ב-10 באפריל 2018 הוכרזה כאדם המבוגר השלישי בהיסטוריה אשר גילו מתועד.
נפטרה ב-21 באפריל 2018.
המוזיאון הלאומי של ברזיל

היסטוריה

מבנה הארמון בו שוכן המוזיאון, שימש בין השנים 1808–1821 כמשכנה של משפחת המלוכה הפורטוגזית - בית ברגנסה . לאחר מכן, בין השנים 1822–1899, כמשכנה של המשפחה האימפריאלית הברזילאית , ענף של בית ברגנסה. בהמשך, בין השנים 1889–1891, שימש כבית האספה המכוננת הרפובליקנית של ברזיל. ב-1892 המבנה הוקצה לשמש כמוזיאון. ב-1938 המבנה הוכר כאתר מורשת לאומי ברזילאי.
המוזיאון נוסד על ידי מלך פורטוגל ז'ואאו השישי ב-6 ביוני 1818, בשם "המוזיאון המלכותי". המוזיאון שכן בתחילה בפארק קאמפו דה סנטנה  והוצגו בו גם אוספים של המוזיאון הקודם לתולדות הטבע, שהיה ידוע בשם "בית הציפורים". מוזיאון זה נוסד בשנת 1784 על ידי המשנה למלך ברזיל לואיס דה ואסקונסלוס אי סוסה, הרוזן הרביעי של פיגיירו. המוזיאון הלאומי כלל גם אוספים של מינרלוגיה וזואולוגיה. מטרת מייסדיו הייתה לקדם את ההתפתחות הסוציו-אקונומית של המדינה על ידי פיזור החינוך, התרבות והמדע. כבר במאה ה-19 הוא הפך למוזיאון החשוב ביותר בדרום אמריקה במגוון הטיפולוגי שלו. בשנת 1946 שולב המוזיאון לתוך האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו  

אוסף המוזיאון והמחקר המדעי

אוסף המוזיאון כולל 20 מיליון פריטים, חלקם ממצאים חשובים ביותר המתעדים את מדעי הטבע והאנתרופולוגיה של ברזיל. בנוסף, כולל אוסף המוזיאון מספר רב של פריטים שמקורם באזורים שונים של כדור הארץ, שמקורם בתרבויות שונות וקדומות. האוסף התגבש במשך למעלה ממאתיים שנים, באמצעות משלחות, חפירות, רכישות, תרומות וחילופים. האוסף מחולק לשבעה נושאים עיקריים: גאולוגיה, פלאונטולוגיה, בוטניקה, זואולוגיה, אנתרופולוגיה פיזית, ארכאולוגיה ואתנולוגיה. האוסף משמש כבסיס העיקרי לעבודת המחקר שנערך על ידי המחלקות האקדמיות של המוזיאון - אשר אחראים על ביצוע פעילויות ומחקרים בכל האזורים של ברזיל ומקומות אחרים בעולם, כולל אנטארקטיקה. במוזיאון נמצאת גם אחת הספריות המדעיות הגדולות של ברזיל, הכוללת מעל 470,000 כרכים ו-2,400 עבודות נדירות.
בתחום החינוך, מציע המוזיאון התמחויות וקורסים במגוון נושאים. בנוסף, המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות ופעילויות חינוכיות לקהל הרחב. המוזיאון מנהל את הגן הבוטני השוכן בסמוך לפאסו דה סאו קריסטובאו (Paço de São Cristóvão) וכן את הקמפוס בעיר סנטה תרזה (Santa Teresa, Espírito Santo) באספיריטו סאנטו - התחנה הביולוגית של סנטה לוצ'יה. אתר שלישי השייך למוזיאון, הממוקם בעיר סקווארמה (Saquarema), משמש כמרכז תמיכה ולוגיסטיקה לפעילות שטח. המוזיאון מפרסם גם את כתב העת המדעי העתיק ביותר בברזיל, "Archivos do Museu Nacional", שיוצא ללא הפסקה מאז 1876.
קו גריניץ'

קו גריניץ' הוא המרידיאן (קו אורך) העובר בין הקוטב הצפוני לקוטב הדרומי וחוצה בדרכו את מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' שברובע גריניץ' בלונדון, אנגליה. על-פי המוסכמות, קו זה ברשת הגאוגרפית הוא בעל המספר 0, וכל המרידיאנים האחרים מתייחסים אליו.
כשהוחל במדידת קווי האורך, נקבע "אורך אפס" שרירותית על ידי הקרטוגרפים והמודדים. במהלך המאה ה-19 התגבשה הסכמה לעבור לשיטה אחידה, אך נותרה מחלוקת בשאלה איזו עיר תעמוד בקו האפס: פריז או לונדון. בועידת המרידיאן הבינלאומית (1884) הוסכם שאורך אפס יעבור בגריניץ', אך הצרפתים התנגדו להסכמה זו והמשיכו להשתמש בקו פריז, לבדם, במשך שנים רבות אחר כך. 
אורך גאוגרפי מיוצג במעלות, דקות ושניות. כשמחלקים מעגל, היקפו של כדור הארץ, 360 מעלות, לעשרים וארבע - כמספר השעות ביממה, התוצאה היא שכל 15 מעלות מייצגות מרידיאן ראשי. ישנם 24 מרידיאנים ראשיים שכל אחד מהם מייצג הפרש של שעה נוספת ביחס לקו גריניץ'. כל תזוזה על פני כדור הארץ לכיוון מזרח מקו גריניץ' ב-15 מעלות על פני היקפו של כדור הארץ תגרום לתוספת של שעה בזמן ביחס לקו גריניץ'. וכן ההפך- תזוזה של 15 מעלות שלמות מערבה תביא להפחתה של שעה ביחס לקו גריניץ'.
עאישה

נישואיה עם מוחמד

עאישה יועדה להינשא למקורב של אביה, בנו של ראש שבט נופל, שנתן חסות למוחמד, אך מחשש האם כי בנה התאסלם בוטלו האירוסין והיא התארסה עם מוחמד בשנת 620, בגיל שש. על פי ההיסטוריון אלטברי החתונה הצנועה לא שינתה הרבה והיא נשארה לגור עם משפחתה עד הגעתה לבגרות מינית (יש הסוברים גיל תשע). היא נישאה למוחמד לאחר ההג'רה בשנת 622.
עאישה לא הייתה ביחסים טובים עם עלי בן אבו טאלב, חתן הנביא ולימים הח'ליף הרביעי. ישנה סברה, שזאת משום טענת עלי כי היא נאפה, מכיוון שבאחד ממסעותיה עם מוחמד ומאמיניו, חמקה עאישה בחנייה להתפנות לצרכיה, ועם חזרתה חיפשה מחרוזת שאבדה לה. משום משקלה הקל, נושאי האפריון לא שמו לב להיעדרה. היא המתינה עד בואו של צפואן אבן מועטל, צעיר שהכיר את עאישה, ולאחר שכיסתה פניה עלתה על הגמל. השניים הדביקו את השיירה עוד לפני שחשו בחסרונה. מקרה זה גרם לשמועה כי עאישה נאפה. עאישה שלא ידעה על השמועות חלתה ואף הבחינה שמוחמד נוהג בה בקרירות וריחוק. מוחמד היה אובד עצות ולא ידע אל מי לפנות, כי אל אבו בכר לא יכול לפנות, כי הרי הוא אביה של עאישה ועומר מקפיד מאוד בענייני נשים. כששאל את עלי, ענה "נשים יש בשפע, אתה תמיד יכול להחליף אותה באחרת". עאישה מעולם לא סלחה לו על כך. לבסוף ניגש מוחמד לעאישה והפציר בה להודות בחטאה — אם חטאה, והאל יסלח לה. עאישה בת הארבע עשרה השיבה כי לא תודה על דבר שלא עשתה. מוחמד קיבל את גרסתה בעקבות נבואה מאללה שהיא חפה מפשע. המקרה הוכיח שעאישה אישה גאה ואמיצה.
ישנו מקרה בו עאישה נכשלה בלשונה בו כינתה את ח'דיג'ה, אשתו הראשונה של מוחמד, "זקנה חסרת שיניים", דבר שהיה למורת רוחו של מוחמד.
עאישה נחשבת ל"אישה האהובה על הנביא" בין השאר מכיוון שמוחמד קיבל יותר מתנות ביום בו היה תורה להיות איתו, התגלויות היו מגיעות בימים שהיה איתה. כמו כן, ברגעים האחרונים של חייו, על פי אבן אסחאק, מוחמד הוביל את החאג' בפעם האחרונה וביקש משמונה נשותיו לתת לו רשות להישאר עם אשתו עאישה עד למותו. מוחמד מת כאשר ראשו על ברכיה, ונקבר בחדרה של עאישה.

השפעתה אחרי מות מוחמד

לאחר מותו של מוחמד, ירש אביה של עאישה את מקומו כמנהיג פוליטי ודתי, והיה לח'ליף הראשון בהיסטוריה של האסלאם.
עאישה הייתה לדמות חשובה בתחום הפוליטי, ובשנת 656 אף הנהיגה מרד נגד עלי. בעקבות רצח הח'ליף השלישי עות'מאן בן עפאן, התמנה עלי לח'ליף. על אף שלא היה לו קשר ישיר לרצח, מנהיגותו התקבלה באופן חלקי. עאישה, טלחה וזובייר (שני האחרונים היו חברים בשורא) נסוגו למכה, וקראו תיגר על מנהיגותו. השלושה עברו לבצרה תוך גיוס כוחות נוספים. באוקטובר 656 עזב עלי את מדינה, שהייתה עד אז בירתו, ועבר לכופה שם התקבל בקול תרועה. לאחר מכן הגיע עם כוחותיו לבצרה, שם הביס את מתנגדיו ובהם עאישה בקרב שנודע בשם "קרב הגמל", משום שהקרב היה סביב הגמל עליו רכבה עאישה. בעקבות קרב זה הוגלתה עאישה למכה.
עאישה היא המקור לחלק ניכר מכתבי החדית', המספרים על קורותיו והלכות חייו של מוחמד. לדוגמה, אבן אסחאק מצטט מסורת מפי עאישה המבהירה שמסע הלילה והעלייה לשמים של מוחמד היו חוויה רוחנית בלבד. 
עאישה, ככל נשותיו של מוחמד, לא התחתנה בשנית לאחר מותו.