סאלו פלור

ראשית חייו

לפלור הייתה ילדות קשה מלווה במשברים אישיים. הוא נולד למשפחה יהודית בהורודנקה שהייתה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום נמצאת באוקראינה. פלור ואחיו איבדו את הוריהם במהלך מלחמת העולם הראשונה בטבח ושניהם נמלטו למדינה שזה עתה נוצרה - צ'כוסלובקיה.
פלור התיישב בפראג, ובהדרגה צבר מוניטין של שחמטאי מוכשר בכך ששיחק בבתי הקפה הרבים של העיר תמורת כסף. במהלך 1924 השתתף במשחקים סימולטניים שניתנו על ידי ריכרד רטי ורודולף שפילמן. פלור עצמו נהנה להופיע במשחקים סימולטניים עד לשנות השבעים לחייו.

אזרח סובייטי - התאוששות שחמטאית

פלור הצליח לחזור לרמתו השחמטאית הגבוהה לאחר שחש ביטחון במוסקבה. הוא ניצח בתחרות קמרי עם תוצאה מצוינת של 12/15 וכן ניצח בתחרות חזקה מאוד שהתקיימה בלנינגרד ומוסקבה עם 12/17. חלק מקום שני בתחרות מרגייט עם 6.5/9 (המנצח: פאול קרס) 
וחלק מקום שני בתחרות בורנמות עם 8.5/11 אחרי אלוף העולם לשעבר מקס אויבה. 
פלור לא שיחק בתחרות סובייטיות רשמיות חזקות בין השנים 1940-1942. הוא הפסיד דו-קרב לולדימיר מקוגונוב 2-0 בעיר באקו בשנת 1942. באותה שנה התאזרח והפך לאזרח סובייטי. פלור פיתח את קריירת הכתיבה שלו בארצו החדשה, ותרם מאמרים למספר עיתונים סובייטים וכן לבטאונים שונים. כאשר ברית המועצות עצרה את הפלישה הנאצית, ולאחר מכן החלה להדוף את הכוחות הגרמניים התחדשה פעילות שחמטאית מסוימת, ובשנת 1943 ניצח פלור בתחרות קטנה אך חזקה בבאקו. בשנת 1944 הוא חלק מקום ראשון עם אלכסיי סוקולסקי בתחרות גדולה בקייב. בשנת 1945 הוא פרש מאליפות ברית המועצות לאחר שלושה משחקי בלבד. 
לאחר המלחמה פלור היה עדיין מועמד אפשרי להתמודדות על אליפות העולם, וסיים במקום השישי בתחרות הבינאזורית ב-1948, ובכך קנה זכות להשתתף בתחרות המועמדים שהתקיימה בבודפשט בשנת 1950. בתחרות זו סיים במקום אחרון משותף עם 7/18 ולא ניגש יותר להתמודדות בסבב התחרויות על אליפות העולם. פלור העדיף להתרכז בעיתונאות ובפיתוח תפקיד כמארגן תחרויות שחמט. הוא עדיין שיחק מדי פעם בתחרויות ברמה גבוהה, הן בברית המועצות והן בחו"ל, בהצלחה מסוימת, עד סוף שנות השישים. הוא זכה לתואר שופט בינלאומי בשנת 1963. 
פלור נפטר במוסקבה בשנת 1983.

השגים ומורשת

פלור היה מהשחקנים הגדולים ביותר שקמו לצ'כוסלובקיה אי פעם, והיה כמעט בלתי מנוצח באולימפיאדות בהן השתתף בשנות השלושים. המאזן התחרותי שלו מרשים, עם כשרון טקטי וטכניקת סיום מצוינת שהביאה לו ניצחונות מפורסמים רבים. פיד"ה העניקה לו תואר רב אמן ברשימה המקורית של רבי האמנים בשנת 1950. 
פלור תרם תרומות חשובות גם לתיאורית הפתיחות: הסתעפות פלור קיימת בלא פחות משש פתיחות עיקריות, כולל הגנת קארו-קאן, הפתיחה הספרדית, הפתיחה האנגלית והגנת גרונפלד. אלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב השתמש במהלך שנות השמונים בהסתעפות פלור-זייצב של הפתיחה הספרדית הסגורה (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רב5 א6 4. רא4 פו6 5. 0-0 רה7 6. צה1 ב5 7. רב3 ד6 8. ג3 0-0 9. ח3 רב7 10. ד4 צה8).
פלור בבסיסו היה אסטרטג שהצטיין בשלב הסיום. הוא העדיף פתיחות סגורות בלבן, ובשיא הקריירה שלו היה קטלני במיוחד בפתיחת גמביט המלכה, כפי שניתן לראות מאוסף המשחקים. פלור, שכמעט אף פעם לא פתח עם 1. ה4, היה מהמפתחים העיקריים של פתיחת קארו-קאן, שהייתה פתיחה נידחת עם מוניטין מפוקפק בשנות העשרים, כאשר החל להשתמש בה.
מלחמת העולם השנייה חיסלה את סיכויי פלור לזכות באליפות העולם והלחץ עליו מהיותו פליט, בפעם השנייה בחייו, השפיע על סגנון משחקו. הוא הפך לשחקן הרבה יותר זהיר במשחקים לאחר מלחמת העולם השנייה וקנה לעצמו תדמית של שחקן המסתפק בתיקו, עם הרבה משחקים קצרים בהם לא התקיים קרב כלשהו. פלור לא היה מסוגל להתמודד עם הדור החדש של הכוכבים הסובייטים שצצו לאחר מלחמת העולם השנייה. שחקנים כגון ואסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין, יצחק בולסלבסקי, פאול קרס, אלכסנדר קוטוב, טיגראן פטרוסיאן, יפים גלר, מארק טיימנוב, יורי אברבך, בוריס ספאסקי, מיכאל טל, ויקטור קורצ'נוי ולאוניד שטיין שלטו בזירה עם סגנונותיהם החריפים יותר ושימוש בפתיחות יצירתיות.
לשיא מד הכושר הגיע בשנת 1935 כאשר היה ממוקם שני בעולם, עם מד כושר (מוערך) של 2877. פלור נמנה עם 20 השחקנים המובילים בעולם בין השנים 1930 ו-1951, למעט שנות המלחמה 1942-1944 בהן לא היה פעיל.
פלור מעולם לא ניצח את אלכין והמאזן ביניהם עומד על -5 =7 בשנים עשר משחקים. אלכין שיחק בסגנון טקטי חריף, ובנוסף גם שיחק משחק עמדתי ברמה גבוהה מאוד. מאוד לא סביר שפלור היה מצליח לזכות בדו-קרב מולו, לו ניתנה לו ההזדמנות.