google/wiki40b huggingface dataset:
מאסטרס (סנוקר)

המאסטרס (באנגלית: The Masters) הוא טורניר סנוקר מקצועני, ללא דירוג, המתקיים מדי שנה ברציפות בעיר לונדון, בחודש ינואר (בעבר נערך גם בחודש פברואר), הנערך לראשונה בשנת 1975. בטורניר משתתפים 16 שחקנים בלבד: אלוף המאסטרס של השנה שעברה, אלוף העולם בסנוקר הנוכחי בעת הטורניר, ו-16 השחקנים המדורגים בעולם בעת הטורניר (14 או 15 המדורגים הראשונים בעולם במידה ואלוף המאסטרס של השנה שעברה ו/או אלוף העולם הנוכחי אינם נכללים בין 16 השחקנים המדורגים בעולם בעת הטורניר. בנוסף, במידה ושחקנים מחסרים הגעה לטורניר, ניתן להשלים שחקנים המחסירים הגעה, על ידי הבאת שחקנים אחרים לפי סדר הדירוג העולמי, כדי שמספר המשתתפים ההתחלתי בטורניר יהיה 16).
הטורניר נערך בשיטת נוק-אאוט (המנצח עולה לשלב הבא, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי), כאשר הראשון שמנצח במשחק אחד שישה משחקונים עולה לשלב הבא (הטוב מ-11 משחקונים אפשריים). במשחק הגמר, הראשון שמנצח עשרה משחקונים זוכה בטורניר (הטוב מ-19 משחקונים אפשריים). הטורניר נערך במשך שמונה ימים.
הטורניר הוא אחד משלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר - טורנירי "הכתר המשולש" (באנגלית: Triple Crown), יחד עם אליפות העולם בסנוקר ואליפות בריטניה, והוא טורניר הסנוקר השלישי בחשיבותו בעולם.
שיאן הזכיות בטורניר בכל הזמנים הוא רוני אוסליבן, עם שבע זכיות במספר. אוסליבן הוא גם שחקן הסנוקר הצעיר ביותר בכל הזמנים שזכה בטורניר (גיל 19 ו-69 ימים. מאסטרס 1995).
אלוף המאסטרס הנוכחי הוא ג'אד טראמפ (2019).
אמפיתיאטרון ארל

אמפיתיאטרון ארל (בצרפתית: Arènes d'Arles) בעיר ארל שבדרום צרפת הוא אמפיתיאטרון רומי, שנבנה בשנת 90 לספירה. כיום הוא מארח אירועים שונים בעיר.
מבנה האמפיתיאטרון נבנה קרוב לוודאי בהשראת הקולוסיאום שברומא, שהוקם מעט לפניו. המבנה הוא אובלי, באורך של 136 מטרים, ברוחב של 109 מטרים ובגובה של 21 מטרים. יש בו 120 קשתות בשני מפלסים. היו בו מקומות ישיבה ל-20 אלף צופים. במהלך קרוב ל-400 שנים נערכו בו מרוצי מרכבות ומופעי גלדיאטורים וציד.
לאחר נפילת רומא במאה החמישית הוסב האמפיתיאטרון למבצר ונוספו לו ארבעה מגדלים רבועים, ששניים מהם שרדו עד היום. בסופו של דבר נבנו בתחומיו כמאתיים בתים והוא הפך לרובע מגורים של ממש. היו בו שתי כנסיות, אחת במרכז הארנה והשנייה בבסיסו של המגדל המערבי. רובע זה התקיים למעלה מאלף שנים. בשנת 1825, הודות למאמציו של פרוספר מרימה, החל תהליך שחזורו והפיכתו למונומנט. המבנים שנבנו בתוך האמפיתיאטרון הופקעו ונהרסו, וב-1830 נערך בו המופע הראשון לאחר שחזורו, מלחמת שוורים, לציון הפלישה לאלג'יר באותה שנה.
כיום משמש האמפיתיאטרון להצגת מופעים שונים, לרבות מלחמות שוורים במסגרת פסטיבל Feria d'Arles הנערך פעמיים בשנה בארל, וכן קונצרטים והצגות.
בשנת 1981 נמנה האמפיתיאטרון עם מכלול המונומנטים הרומיים והרומנסקיים של ארל שהוכרזו כאתר מורשת עולמית.
לונר פרוספקטור

מבנה החללית

הלונר פרוספקטור הייתה בצורת תוף גלילי בקוטר 1.36 מטרים ובגובה 1.28 מטרים. לאחר השיגור פרשה החללית שלוש זרועות באורך 2.5 מטרים עליהם הורכבו הכלים המדעיים. המשקל הכולל של החללית היה 296 ק"ג. החללית נשלטה על ידי 6 מנועי הידרזין בעלי 22 ניוטון דחף כל אחד. בתוך התוף הגלילי היו 3 מכלי דלק שהכילו 138 ק"ג של הידרזין מדוחס עם הליום. מערכת הכוח של החללית כללה שני לוחות סולאריים שהפיקו כ-186 ואט וסוללת ניקל-קדמיום נטענת בעלת קיבול של 4.8 אמפר-שעה. התקשורת עם החללית בוצעה באמצעות שני משדרים בפס S ושתי אנטנות. מחשב החללית היה מחשב Harris 80C86 עם 64 ק"ב של EEPROM ו-64 ק"ב של RAM סטטי.
החללית נשאה על גביה מעט מאפרו של ד"ר יוג'ין שומייקר (28 באפריל 1928 - 18 ביולי 1997), אסטרונום ושותף לגלוי השביט שומייקר-לוי 9, לקבורת חלל.

פרופיל המשימה

לונר פרוספקטור שוגרה על גבי משגר אתנה II ב-7 בינואר 1998 והחלה מסע בן 105 שעות אל הירח. במהלך המסע נפרשו שלושה מוטות עליהם הותקנו הכלים המדעיים. בסוף המסע נכנסה החללית למסלול סביב הירח, 11.6 שעות להקפה. כעבור 24 שעות החללית הוכנסה למסלול ביניים בן 3.5 שעות להקפה וכעבור 24 שעות נוספות (13 בינואר 1998) למסלול קדם-מיפוי של 92 × 153 ק"מ. ב-16 בינואר הוכנסה החללית למסלול קוטבי כמעט מעגלי ברדיום של 100 ק"מ עם נטיית מסלול של 90° וזמן הקפה של 118 דקות. ב-19 בדצמבר 1998 הונמכה החללית למסלול של 40 ק"מ כדי לבצע מיפוי ברזולוצייה גבוהה יותר. המסלול שונה שוב ב-28 בינואר 1999 למסלול של 15 × 45 ק"מ והחללית סיימה את משימתה העיקרית בת השנה והחלה את משימתה המורחבת.
המשימה הסתיימה ב-31 ביולי 1999, 9:52:02 UT עם התרסקותה המכוונת של החללית באזור "חשוך-עד" במכתש שומייקר סמוך לקוטב הדרומי של הירח. מתכנני המשימה קיוו כי ההתרסקות תעלה ענן אבק שיוכלו לצפות בו מכדור הארץ. בענן האבק ציפו לראות אד מים שישוחרר ממיצבורי הקרח שבקוטה הדרומי. למרות הציפיות, אף ענן אבק לא ניצפה מכדור הארץ.זאגא
פקודת המלט

פקודת המלט, 1944 היא פקודה משנת 1944 שהסדירה את ייצור המלט ומכירתו בארץ ישראל שתחת המנדט הבריטי, וממשיכה להסדיר זאת במדינת ישראל. הפקודה מטילה הגבלות חמורות ולא שגרתיות על ייצור מלט ושיווקו.
סעיף 3(1) לפקודה קובע: "אסור לשום אדם לייצר, או לנסות לייצר, מלט על ידי תהליך שהוא בכל מקום שהוא בארץ, אלא אם כן קיבל מאת שר המסחר והתעשייה או שר האוצר רישיון המתיר לו לעשות את הדבר הזה". רישיון כזה נתון כעת רק לחברת נשר מפעלי מלט ישראליים, המהווה מונופול בתחום זה. סעיף 3(3) מחמיר הגבלה זו בקובעו: "אסור לשום אדם להחזיק ברשותו מלט שיוצר בארץ שלא בהתאם לרישיון הניתן לפי סעיף זה".
סעיף 6(1) מגביל באופן דומה את יבוא המלט: "אסור לשום אדם לייבא מלט לארץ אלא אם כן קיבל מרשות המכס רישיון ליבואו".
סעיף 4 מגביל גם את שיווק המלט, ובכך מחזק את ההגבלות שצוינו לעיל. הסעיף קובע: "אסור לשום קמעונאי של מלט להחזיק ברשותו כל מלט, זולת מלט שנוצר בארץ או שיובא לארץ על ידי בעל רישיון על פי פקודה זו".
למדינה נתונה סמכות להחרים מלט שאינו עומד בהגבלות דלעיל, וכן להחרים את האמצעים ששימשו להובלתו. 
על המלט המיוצר בארץ מוטל בלו, ועל המלט המיובא מוטל מכס. 
על המפר את המגבלות שבחוק מוטלים עונשים, שהמדינה רשאית להמירם בכופר. 
במשפט שבו עולה לדיון השאלה האם שולם המס החל על המלט או האם ייצורו או החזקתו של המלט היו כדין, חובת ההוכחה חלה על הנתבע.
בתיקון לפקודת המלט, שאושר בכנסת בדצמבר 2013, נקבע בפקודה החיוב, של מי שמייצר מלט או משווקו באריזות, לארוז את המלט גם בשקים שמשקלם אינו עולה על 25 קילוגרם. בהצעת התיקון נטען כי התיקון בא להקל על פועלי הבניין, שנאלצו להרים שקי מלט במשקל הנפוץ, 50 קילוגרם, עם זאת, ניכר כי מטרת התיקון היא לשמור על ריכוזיות בענף המלט בארץ להקשות על תחרות.
כריסטל שאאק

ביוגרפיה

שאאק נולדה בברלין.
ב-1953 נבחרה למיס ברלין ומאוחר יותר באותה שנה הוכתרה למקום הראשון בתחרות הארצית של מיס גרמניה, אירוע זה לא היה במרכז תשומת הלב הציבורית מאחר שבאותו זמן אירעה התקרית של המרד המזרח-גרמני.
היא התחרתה במיס תבל 1953 והייתה מבין שש עשרה המועמדות של חצי הגמר.
בשנת 1954 זכתה כריסטל שאאק בתואר מיס אירופה, אך התואר נשלל ממנה עקב כך שהתגלה כי בעלה מת, ועל פי כללי התחרות באותה עת, לא ניתן היה להכתיר אלמנות כמלכות יופי. במקומה נבחרה דניאל ז'אנו הצרפתייה. עם זאת, כדי למנוע תקרית בינלאומית, הוכרתה שאאק בתואר "מיס אירופה של כבוד".
היא עבדה כדוגמנית במקומות שונים במהלך שנות החמישים, היא עבדה בין היתר בסלון אופנה בברלין.
ב-2009 הופיעה בסדרה התיעודית "Mein Deutschland".
מ-1958 ועד 2002 הייתה נשואה למלחין ולמנצח האוסטרי ווילי מאטס, בנה ד"ר פרנק שאאק הוא יועץ עסקי בבאד הומבורג.
היא מתגוררת במינכן ובזלצבורג לסירוגין.
לך תבין נשים

עלילה

קרטר ווב (אדם ברודי) הוא סופר צעיר מלוס אנג'לס, שעוסק בכתיבת פורנו רך וחלומו הוא לכתוב סיפור על התיכון בו למד. כאשר חברתו הכוכבת, סופיה (אלנה אנאיה), נפרדת ממנו, הוא נכנס לדיכאון. אימו מספרת לו שסבתו ממישיגן, פיליס (אולימפיה דוקאקיס), טוענת שהיא גוססת, וכתוצאה ממצבו הנפשי הוא מחליט לעבור לגור איתה.
במישיגן מתוודע קרטר למשפחת הארדוויק. בין אם המשפחה, שרה (מג ראיין), ובינו, נרקמת מערכת יחסים בה היא מספרת לו על אכזבותיה, על שבעלה נלסון (קלארק גרג) בוגד בה, על שבתה לוסי (קריסטין סטיוארט) שונאת אותה, ועל פחדה מן התוצאות אותן יביא סרטן השד שנתגלה אצלה. קרטר מספר לה על אהבתו הראשונה - סופיה, ועד כמה הוא שבור מהפרידה ממנה. לאחר מספר פעמים שהשניים נפגשו מבין קרטר שמה שהוא חש כלפי סופיה לא היה אהבה, ויחסיו עם שרה הופכים רומנטיים.
בעידודה של שרה, קרטר מתחיל להתיידד גם עם בנותיה: לוסי ופייג' (מקנזי וגה). לוסי מתקרבת אל קרטר, ומספרת לו על שנאתה לאימה, ועל גייב, בחור שהיא מבלה איתו הרבה, אך היא חוששת להתנשק איתו. מאוחר יותר מתברר שגייב לא חיכה ללוסי, והתמזמז עם חברתה הטובה ביותר. לוסי פגועה ולא יודעת מה לעשות, וקרטר מציע לה ללכת למסיבה שמתקיימת באותו הערב. לאחר שכנועים מצידה הוא מצטרף אליה, אך גייב נותן לו אגרוף כי הוא חושד שקרטר לקח לו את לוסי. כשגייב מתכוון להכות בו בשנית, מתפרץ לפתע אריק ווטס (דסטין מיליגן), חברו הטוב ביותר של גייב, ונותן לגייב אגרוף, בהאשמה שהוא פגע בבחורה הכי מדהימה בבית הספר. לוסי וקרטר הולכים מהמקום, ובמכונית לוסי מתחילה להאשים את אימה בצרות שלה, וקרטר מתעצבן על שהיא לא מגלה הבנה כלפי אימה. לבסוף קרטר ולוסי מתנשקים. שרה רואה את הנשיקה מהחלון וכועסת על קרטר. כשהוא בא לדרוש בשלומה ולתת לה מכתב שכתב לה, היא דורשת ממנו שלא יבוא אליה יותר.
קרטר מרגיש שחייו במקום להשתפר - נהרסים, אך במהלך שהותו במישיגן מתפתחת מערכת יחסים של חיבה בינו לבין סבתו, הבטוחה שהיא הולכת למות בכל רגע. כשהיא שואלת את קרטר על מה הוא כותב, הוא משקר ואומר שהוא כותב ספרי ילדים, פיליס מביעה רצון לקרוא משהו שהוא כתב לפני מותה, ומאוחר יותר, בהשפעתה, כתב קרטר ספר ילדים, אך כשרצה להראות לה אותו בביתה הוא מצא אותה מתה.
תוך כדי אשפוזה של שרה לאחר כריתת השד שלה והתחלת הטיפול הכימותרפי, היא ולוסי משלימות ובאותה העת היא קוראת את מכתבו של קרטר והיא סולחת לו. לאחר שלוסי הגיעה לקרטר בדרישה לדעת אם הוא הצטער על הנשיקה שלהם, הוא משיב לה שהוא פשוט לא היה הבחור הנכון. לוסי מבינה שהבחור הנכון הוא אריק והיא הולכת לפגוש אותו.
הסרט מסתיים כשקרטר בבית קפה בלוס אנג'לס, כותב, ושם הוא מכיר את אחת המלצריות, ג'ייני (ג'יניפר גודווין).

ביקורות

בסוף השבוע הראשון ליציאת הסרט לאקרנים, הוא גרף 4.7 מיליון דולר, והגיע למקום השמיני ב-Box Office Mojo. בארצות הברית גרף הסרט 11 מיליון דולר, וברחבי העולם גרף 17.5 מיליון דולר, סכום המהווה הצלחה ביחס לתקציב המקורי - 10 מיליון דולר.
הביקורות לסרט היו מעורבות. בספטמבר 2007 ה-Rotten Tomatoes דיווח, שבהתבסס על 108 ביקורות, 44% מהן היו חיוביות, אך הייתה הסכמה שמשחקם של הדמויות לא היה מפותח.
הדילרים

העלילה

אבישי (איתי תורג'מן) ורמי (רמי דוידוף) הם חברי ילדות שמתגוררים ביחד, בדירת רווקים מוזנחת, בשכונת רמות בירושלים. את זמנם הם מעבירים בעישון ג'וינטים ומשחקים בקבוצת הכדורגל השכונתית, שמאמנה צביקה (צחי גראד) מנסה להשליט בהם משמעת, כדי שיזכו בגביע השכונות. אבישי ורמי מנסים לעשות כסף מהיר ממכירת סמים קלים, מסתבכים בהרפתקאות רומנטיות עם בחורות: רמי עם חוה (יובל שרף) אבישי עם גטפריק (מיכל גבריאלוב). הם גם מסתבכים עם הגנגסטר  המקומי שגיא (אלון אבוטבול) שמטיל אימה על השכונה.
עוזי ארד

ביוגרפיה

ארד נולד בטבריה לרחל ויעקב בלומר שהיה חבר ההנהגה הראשית של השומר הצעיר ברומניה, וגדל בקיבוץ שמיר ובקיבוץ זיקים. הוריו עזבו את הקיבוץ בעקבות הפילוג בתנועה הקיבוצית. למד בתיכון חדש בתל אביב והתלווה בנעוריו לשליחויות הוריו לצרפת ואחר כך למקסיקו.
התגייס לצה"ל בשנת 1966 ושירת בחיל האוויר כחזאי. לאחר שחרורו סיים ב-1971 תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב, ואת לימודי המוסמך (1973) והדוקטורט (1975) ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, אליה יצא כעמית פולברייט. ארד הוא גם בוגר קורס הניהול הבכיר של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הארוורד.
בין השנים 1972 ו-1975 היה חבר צוות במכון הדסון בניו יורק, ואחר כך לימד באוניברסיטת תל אביב ושימש כעמית מחקר במכון למחקרים אסטרטגיים שם.
ב-1975 גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, שירת בו במשך כ-22 שנה במגוון תפקידי שטח ומטה בארץ ובחו"ל. בתפקידו האחרון שימש כראש אגף המחקר.
ב-1997 מינה בנימין נתניהו את ארד לתפקיד היועץ המדיני לראש הממשלה. ארד המשיך לייעץ לנתניהו גם כשסיים את תפקידו כראש הממשלה ב-1999. במקביל, שימש ארד כיועץ לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בין השנים 2003–2009.
בשנים 1999–2000 שימש כמרצה באוניברסיטת חיפה ובשנת 2000 הצטרף לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. ייסד במסגרת בית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, בבינתחומי הרצליה, את המכון למדיניות ואסטרטגיה וכן הקים ועמד בראש סדרת כנסי הרצליה השנתיים על מאזן החוסן והביטחון הלאומי.
בשנת 2009, עם היבחרו של בנימין נתניהו בשנית לראשות הממשלה, מונה ארד לתפקיד היועץ לביטחון לאומי לראש הממשלה וראש המטה לביטחון לאומי. ארד התפטר בפברואר 2011 עקב פרשת ההדלפות, בהודעת ראש הממשלה נתניהו נמסר כי ארד קידם את המל"ל לרמה הגבוהה ביותר מאז הקמתו.
ב-2011 יועד ארד לכהן כשגריר ישראל בלונדון, אך עקב מחלוקת בין ראש הממשלה לשר החוץ כוונה זו לא מומשה. פרסומים שארד אולץ להתפטר בגין הדלפה הופרכו ועל פי משרד המשפטים מעולם לא יוחס לארד כל מעשה הדלפה.
ביולי 2011 שב ארד למשרתו במרכז הבינתחומי הרצליה. ב-2013 יסד, יחד עם פרופ' זאב תדמור, פרופ' ידין דודאי ואחרים, את הפורום לאסטרטגיית על לישראל. הפורום פעל במסגרת מוסד שמואל נאמן שבטכניון והציג את מסקנותיו לנשיא המדינה בשנת 2017.
כמו כן נטל חלק בשורה ארוכה של פעילויות ציבוריות בהן:
יו"ר ומייסד פורום אירופה ישראל וכן הפורום האטלנטי הישראלי;
חבר הוועד המנהל של המרכז למורשת המודיעין (מל"מ);
יו"ר המרכז לחקר כח המגן;
חבר בוועד המנהל של יד בן-גוריון;
חבר בוועד המנהל של העמותה למצוינות בחינוך;
ביולי 2013 זכה לעיטור קצין בלגיון הכבוד הצרפתי.
ארד נשוי לד"ר רותי ארד ואב לד"ר דורית ארד בן עמי וד"ר אורנה ארד פרימור.
לואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה

ביוגרפיה

מארי לואיז תרז נולדה בארמון האליזה שבפריז ב-21 בספטמבר 1819, לשארל פרדינן, דוכס ברי, בנו של שארל העשירי, מלך צרפת, ולמריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה.
בחודש יולי 1830 הדיח ההמון הפריזאי את סבה של לואיז מארי תרז - שארל העשירי, מלך צרפת. בתחילה ניסה שארל להמליך את אחיה - אנרי, רוזן שאמבור, אך הניסיון לא צלח, ולואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן, שהיה ידוע כאדם מתון ובעל נטייה רפובליקנית לעומת בני בורבון אשר "לא שכחו דבר, ולא למדו דבר", הוכרז על ידי הממשלה החדשה, נציגת המעמד הבינוני, כמלך. אירוע זה ידוע בדברי הימים כמהפכת יולי 1830. ב-16 באוגוסט 1830 עזבה לואיז מארי תרז יחד עם משפחתה את צרפת, ועברה להתגורר בבריטניה.
ב-10 בנובמבר 1845 התחתנה לואיז מארי תרז בשלוס פרוחסדורף על יד וינה, עם קרובה קרלו, נסיך לוקה. אולם קרלו מלכתחילה לא רצה להתחתן עמה, משום שהייתה מבוגרת ממנו ב-4 שנים, ועשה זאת על פי החלטת אביו קרלו, דוכס לוקה. בני הזוג חגגו את ירח הדבש בגרמניה ולאחר מכן באנגליה, ובשנים לאחר מכן נולדו להם 4 ילדים.
ב-17 בדצמבר 1847 מתה מארי לואיז, דוכסית פארמה, ואביו של קרלו ירש את הדוכסות כקרלו השני, דוכס פארמה. דוכסות לוקה צורפה לדוכסות הגדולה של טוסקנה, וקרלו הפך לנסיך הכתר של פארמה.
קרלו השני שלט רק כמה חודשים בפארמה, ובמרץ 1848 פרצה מהפכה בפדוכסות שנתמכה על ידי קרלו אלברטו, מלך סרדיניה. בעלה קרלו נמלט מפארמה, אך נעצר בקרמונה ונלקח כאסיר למילאנו, שם שהה במשך מספר חודשים עד שהממשלה הבריטית ניהלה משא ומתן על שחרורו. לאחר שהות קצרה באי מלטה, נסע קרלו לנאפולי ולליבורנו, שם הצטרפה אליו לואיז מארי, שזה עתה ילדה את בנם הראשון בגלות בפירנצה. לאחר מכן ביקשה המשפחה מקלט בבריטניה, והם התיישבו בקוטג' בסורביטון, דרומית מערבית ללונדון.
ב-5 באפריל 1849 נכנס הצבא האוסטרי לפארמה, והחזיר את קרלו השני, שהיה בגלות בסקסוניה, לשלטון. אולם קרלו ומשפחתו נותרו באנגליה, שכן הלחימה עדיין נמשכה בין הצבא האוסטרי לצבא סרדיניה.
ב-24 במרץ 1849 התפטר חמיה קרלו השני, דוכס פארמה מתפקידו, ובעלה קרלו, שעדיין חי באנגליה, ירש את התואר "דוכס פארמה ופיאצ'נצה". ב-18 במאי אותה שנה נכנס קרלו לפארמה, אך כעבור יומיים יצא לאולמוץ, על מנת להשיג תמיכה אוסטרית, ורק ב-25 באוגוסט הוא שב לפארמה.
חייהם הפרטיים של קרלו ולואיז מארי היו סוערים, וקרלו חי בנפרד ממנה לאחר שהפכה לשמנה מאוד. הקרע בין בני הזוג התרחב, כאשר קרלו השלישי פתח בגלוי ברומן עם אמה גואדני, גיסתו של מושל טרנטו האוסטרי, שאותה פגש בפירנצה בפברואר 1852, כאשר ביקר באופן רשמי את לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה. בדצמבר 1853 לקח קרלו השלישי את מאהבתו לביקור רשמי אצל איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ובכך גרם להתמוטטות הסופית של הנישואים.
בשנת 1854 נרצח בעלה קרלו השלישי, דוכס פארמה, ובנה רוברטו הראשון, דוכס פארמה עלה לשלון במקומו, תוך שהיא משמשת לו כעוצרת בעקבות גילו הצעיר. בשנת 1859 הודח רוברטו מתפקידו, והדוכסות צורפה לממלכת סרדיניה, כחלק מתהליך איחוד איטליה.
ב-1 בפברואר 1864 מתה לואיז מארי תרז בוונציה, והיא בת 44 בלבד.
משה יצחק גווירצמן

שושלת משפחתו

רבי משה יצחק גווירצמן נולד בי"ב בטבת ה'תרמ"ב בעיר גורליץ בגליציה לרבנית חנה בריינדל ולרבי נפתלי אלימלך גווירצמן שהיה נינו של רבי אלימלך מליז'נסק ("הנועם אלימלך"'). סבו, הרב אברהם גווירצמן הוא אביה של הרבנית שיינדל, אשתו החמישית של הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם אדמו"ר משינאווא.
רבי איציק'ל נישא לרבנית רחל, בתו של הרב ישכר דב הכהן גלאנץ, נכדו של הרב אריה לייב ליפשיץ (בעל אריה דבי עילאי) משינובה. לרבי איציק'ל ולאשתו נולדו ארבעה ילדים, אשתו נפטרה בכ"ד תמוז ה'תרפ"ו. בנו, שתי בנותיו, בעליהן משפחתם נספו בשואה. בתם אלטע בינא ובעלה רבי יעקב לייזר ברחו לסיביר וניצלו.

חסידות פשעווארסק

בשנת ה'תרמ"ו עבר אביו על פי ציווי הרב משינאווא לגור בעיר שינאווא. בבגרותו למד בישיבת העיר טארנע בראשות הרב משה אפטער, אליה נשלח על ידי דודו הרב יחזקאל שרגא משינאווא. לאחר נישואיו עבר לגור בעיר פשעווארסק שבפולין, ומאז נקרא האדמו"ר מפשעווארסק. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הגלה לסיביר ברוסיה, לאחר השואה חזר לקראקא שבפולין ובכסלו שנת ה'תש"ט עבר להתגורר בפריז שבצרפת. בחודש אדר א' ה'תשי"ז התיישב ר' איציק'ל באנטוורפן שבבלגיה, באנטוורפן נהיה ר' איציק'ל אדמו"ר החסידי, וכיהן כנשיא כולל גליציה-חבת ירושלים. והיה נקרא האדמו"ר מפשעווארסק על שם העיירה ממנה הגיע.
הרב גווירצמן היה לאדמו"רה הראשון של החסידות. בי' בתשרי, באמצעו של יום הכיפורים ה'תשל"ז נפטר לאחר 43 שנות אדמו"רות. הוא נטמן בבית העלמין היהודי פיטע בהולנד ועל מקום קבורתו הוקם אוהל ציון. לאחר פטירתו הכתירו חסידיו (ובראשם רבי אלחנן היילפרין מרבני לונדון) את חתנו, בעל בתו אלטא בינה, הרב יעקב לייזר (כונה רבי יענק'לה) כאדמו"ר החסידות. אחריו ממלא את מקומו באדמו"רות בנו רבי לייבוש לייזר.
דברי תורתו, סיפוריו והנהגותיו יצאו בספר "שיח יצחק". תולדותיו בספר "רועה אבן ישראל".
התחנה המרכזית של עכו

שירותי התחנה

מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס רבים בעיקר למטרופולין חיפה, קריות ולגליל, את מרבית הקווים מפעילה חברת נתיב אקספרס (לחיפה, נהריה והגליל), את הקווים לכרמיאל וקריית שמונה מפעילה אגד ואת השירות הבינעירוני למרכז מפעילה רכבת ישראל באמצעות תחנת הרכבת עכו ממנה יוצאים קווי רכבת לתל אביב והדרום
שבטבט

תיאור כללי

השבטבט נחשב כמאובן חי כיוון שסוג זה הוא השריד האחרון למחלקת Equisetopsida במערכת השרכאים. משפחה דומה שכבר נכחדה היא הקלמיטים (Calamitaceae) שממנה נמצאו שרידי מאובנים מתקופת הדבון והפרם, לפני כ-375 מיליון שנה. שרידים אלה היו מעוצים, הגיעו לגובה של כ-30 מטרים ולקוטר גזע של כמטר אחד.
השבטבט גדל בסביבה לחה, לעיתים אף במים, ומסתפק בחצי-צל. 
ענפי השבטבט למיניו מחוספסים הודות לתאים צורניים המצויים באפידרמיס. אלה גורמים לשחיקת שיניהם של בעלי חיים המנסים לאכול מהם ועל ידי כך מגינים על הצמח. במהלך האבולוציה למדו מרבית היונקים אוכלי העשב להימנע מאכילת הצמח.
מוצר גיפן

בכלכלה, מוצר גיפן (Giffen good) הוא סוג של מוצר נחות, שהכמות המבוקשת ממנו גדלה ככל שמחירו עולה, בניגוד לעקומת הביקוש הקלאסית.
במוצר סטנדרטי, כאשר מחיר המוצר עולה, עקרון התחלופה גורם לצרכנים לעבור למוצרים תחליפיים, זולים יותר. לא כן במוצר גיפן, לו אין בנמצא מוצרים תחליפיים זולים, מהסיבה שהוא המוצר הזול ביותר הקיים. בשל היעדר תחליפים, האפקט המכריע הוא עקרון ההכנסה, ולכן, כאשר מחיר מוצר הגיפן עולה, ההכנסה הריאלית יורדת, והצרכן יצרוך יותר ממוצר הגיפן ופחות ממוצרים יקרים יותר.
עלייה בכמות המבוקשת כאשר מחירו של המוצר עולה, היא תופעה חריגה. לעיתים נחשב לחם אחיד כמוצר גיפן, הוא מהווה מרכיב הוצאה ניכר במשפחה מעוטת הכנסה. עליית מחירו תביא לגידול בצריכתו ולוויתור על מאכלים יקרים יותר. גם תפוח האדמה בתקופת הרעב הגדול נחשב למוצר גיפן.
את השם "מוצר גיפן"  או "פרדוקס גיפן" טבע אלפרד מרשל, שקרא למוצר על שם הכלכלן רוברט גיפן (Sir Robert Giffen, 1837–1910), שכתב על התופעה.
Batman: The Caped Crusader

בקצרה

בעבר זה היה ארקייד-הרפתקאות, תוך שימוש בספרי הקומיקס כדי להחצין יותר את האקשן המצוי בעלילה. בכותר הזה, באטמן מתמודד מול שניים מיריביו המושבעים ביותר, הפינגווין והג'וקר בכבודו ובעצמו. המשחק הזה מפוצל לשני חלקים כשכל חלק מוקדש לנבלים שהוזכרו לעיל. שני החלקים נפרדים זה מזה וניתנים למשחק כל אחד לחוד. באטמן משתמש באגרופים, בעיטות ובכלי המוכר והאהוב- באטראנג, הכלי שבאטמן נוהג להשליך, דמוי בומרנג בצורת עטלף (מאנגלית: batarang, המונח מורכב מהמילים "בומרנג" ו-"עטלף"). הוא משתמש ביכולותיו, כדי להילחם באויביו ולפתור חידות במהלך המשחק.
בהשקתו המקורית, המגזין "Your Sinclair" העניק לו ציון 9/10, שם ציינו לשבח את צבעי המשחק, הגרפיקה מלאת ההבעה ואת הרעיון שם חצו את המשחק לשני חלקים]. מגזין CGW נתן סקירה חיובית, הוא שיבח את הגרפיקה, במיוחד בפלטפורמות Atari ST's שהייתה מעט יותר איכותית מהקומדור 64].
התרדמה הגדולה

עלילה

מרלו הוא רווק כבן שלושים ושמונה ובעברו היה בלש משטרה וחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. העלילה נפתחת כאשר מרלו נשכר על ידי גנרל סטרנווד הקשיש והחולה לטפל במקרה סחיטה המערב את בתו הצעירה, כרמן. עד מהרה מתברר למרלו שפרשת הסחיטה קשורה גם בראסטי ריגן, בעלה הנעדר של בתו הגדולה של הגנרל, ויוויאן, וקצין לשעבר במחתרת האירית. כמו כן מוצא עצמו מרלו נאבק במאפיונר אדי מארס ובאנשיו.

עיבוד נוסף

עיבוד נוסף לספרו של צ'נדלר, שנקרא אף הוא "התרדמה הגדולה" בוים בשנת 1978 על ידי מייקל וינר, ואת גיבוריו גילמו רוברט מיצ'ם ושרה מיילס.
זאב מוזס

הרב זאב מוזס (לעיתים: מאזיש; י"ג באייר ה'תרכ"ב, 13 במאי 1862 - ב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949) היה ראש אב בית דין קאליש ורב העיר בפועל לאחר פטירת הרב יחזקאל ליבשיץ. אבי משפחת מוזס.

ביוגרפיה

נולד בביאלא פודולסק הסמוכה לבריסק לרב יודל מוזס וללאה'צה בת יהודה ליב היינסדורף. סבו ר' אלכסנדר זיסקינד מוזס היה נדבן לצדקה ותרם גם למרד הפולני בשנת 1863. למד בחדרים מסורתיים ואצל רבה של ביאלה, הרב זאב נחום בורנשטיין. בגיל צעיר נסמך לרבנות בידי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק. הוא נישא (1879) לרבקה בתם של הגביר, חסיד קוצק ובעל אחוזה, ראובן ישראל הלוי פרנקל שהתפרסם בספרייתו הגדולה, ושל גולדה בת יהודה ליב קושמיראק, שהיה אף הוא עשיר מופלג. הרב מוזס עצמו נעשה חסיד גור.
במשך שנים התפרנס מבית חמיו, הוא הקים ישיבה פרטית לבחורים וכתב חידושי תורה רבים בסגנון לימודו של רבי עקיבא איגר, רוב ככל כתביו נשרפו מאוחר יותר בעת הכיבוש הגרמני של קאליש במלחמת העולם הראשונה. בשלב מסוים החל לעסוק במסחר ועבר לגור ברוסושיץ (Russocice) ואחר כך בטורק. אשתו הראשונה נפטרה בכ"ח באדר ב' ה'תרנ"ז, והוא נישא בשנית כעבור שנה לאחייניתה חנה מרים בת יוסף מנדל הרמן.
כעבור שנים אחדות עבר לקאליש ובה המשיך להתפרנס ממסחרו. במקביל המשיך כל העת בלימודיו ובשנת 1906 (ה'תרס"ו) התמנה כראש בית הדין של קאליש, משרה שבה החזיק 29 שנים. לאחר פטירת רב העיר הרב יחזקאל ליבשיץ התעוררו חילוקי דעות בעיר סביב מינוי בנו של הרב ליבשיץ כממלא מקומו, כיסא הרבנות נותר פנוי במשך כמה שנים והרב מוזס מילא את התפקיד בפועל. עם עלותו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935, התמנה תחתיו הרב מנחם מנדל אלתר מפביאניצה כרבה של קאליש.
הרב מוזס השתקע עם משפחתו בתל אביב, הוא לא רצה לעסוק עוד ברבנות רשמית, אך סביבו התכנס חוג של למדנים שהיה מתאסף לעיתים בביתו. הוא נפטר בתל אביב בב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949.
בנו היה יהודה מוזס, מו"ל ידיעות אחרונות.
המעבר (ספר)

רקע

הספר מתחיל בעתיד הקרוב ומתאר אפוקליפסה, ובהמשך עולם בפוסט-אפוקליפסה אשר השתלטו עליו יצורים דמויי ערפדים, שבמקור היו בני אדם שנדבקו בוירוס מדבק מאוד. 
האפוקליפסיה החלה לאחר שפרויקט צבאי המתבסס על וירוס מזן לא מזוהה של עטלף בדרום אמריקה, יצא מכלל שליטה, ואנשים שנבדקו בוירוס משמידים את המתקן, בורחים ממנו, ומתחילים להדביק אנשים אחרים.
הרומן מתחיל בשנת 2016 ולאחר מכן קופץ 90 שנה קדימה, כאשר מושבות של בני אדם מנסות לחיות בעולם המלא ביצורים אשר נמצאים במרדף תמידי אחר דם חדש.

ביקורות

הספר זכה להשוואה להעמדה, וקרונין זכה להשוואה לסטיבן קינג. ב-Booklist ציינו כי הספר כל כך דומה להעמדה ש"נדרש לבדוק את העובדות ולוודא כי הספר לא נכתב תחת שם עט של סטיבן קינג". USA Today אמרו כי המעבר "יכול להיות הספר הטוב ביותר של הקיץ". הניו יורק טיימס אמרו כי הספר "שובר קופות". הסן פרנסיסקו כרוניקל בחר בספר כאחד מספר המדע בדיוני הטובים ביותר של 2010.
סטיבן קינג אמר כי הספר "מרתק".