google/wiki40b huggingface dataset:
רשות התקשוב הממשלתי

רשות התקשוב הממשלתי היא רשות השייכת למשרד ראש הממשלה אשר מנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה בנוגע להנגשת המידע הממשלתי לציבור ומקדמת את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתיות. רשות התקשוב הממשלתי הוקמה תחילה כמטה במשרד האוצר, בעקבות מסקנות ה"וועדה לבחינת הקמת מערך תקשוב ממשלתי ומינוי מנהל מערכות מידע ממשלתי", וזאת במטרה לשפר ולחזק את יכולות הממשלה בתחום טכנולוגיות המידע (החלטת ממשלה 3058 מיום 27.3.2011). בהמשך החליטה הממשלה על העברת מטה התקשוב לאחריות משרד ראש הממשלה והגדרתו מחדש כרשות ולא כמטה.
בראש הרשות עומד יאיר פרנק, אשר החל את תפקידו בחודש מאי 2015, לאחר שכיהן כראש אגף בכיר מערכות מידע (מנמ"ר) במשרד המשפטים וכן כיהן במגוון תפקידים בכירים בצה"ל.
בהחלטת הממשלה 2097 מ-10 באוקטובר 2014 נקבע כי רשות התקשוב הממשלתי "תנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה ויחידות הסמך, תקדם משילות בתחום התקשוב בממשלה, תטמיע מתודולוגיות וסטנדרטים רוחביים ותפעל לפיתוח תשתיות, מערכות ושירותים לייעול עבודת הממשלה ולהנגשה מידע ושירותים ממשלתיים לציבור". כמו כן, נקבע כי "הרשות תקדם את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתי ותפעל לפיתוח ההון האנושי בתחום התקשוב בממשלה".
ררוטונגה

גאוגרפיה

האי ררוטונגה ניצב בראש הר געש תת-מימי בגובה 4500 מטרים מעל קרקעית האוקיינוס. אורך חופיו הוא 32 ק"מ ושטחו הוא 67 קמ"ר. קוטרו של הר הגעש התת-מימי בבסיסו הוא 50 ק"מ. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת הר טה מנגה (Te Manga) בגובה 658 מעל פני הים.
האי מוקף בלגונה שטוחה, המשתרעת לעיתים מאות מטרים מחופי האי ועד לשונית האלמוגים. החופים הדרומיים של האי הם האתר הפופולרי ביותר לפעילות תיירותית כמו שחיה, צלילה ושיט. את האזור ההררי המרכזי של האי מקיפות טרסות חקלאיות, מישורים וביצות. לאורך חופו הדרום מזרחי של האי פזורים ארבעה איונים קטנים.
חלקו הפנימי של האי מאופיין בפסגות געשיות המכוסות בצמחייה עשירה. כבישים סלולים ודרכי עפר מובילים לעמקים הפנימיים אך אזור זה של האי נותר בלתי מאוכלס ברובו בשל תנאי קרקע לא נוחים והעדר תשתיות. שטח נרחב בדרום מזרח האי הוגדר כשמורת טבע שנועדה להגן על הציפורים ועל הצמחייה המקומית.

תיירות

חופים שהחול בהם לבן וצומחים בהם דקלים פזורים ברחבי האי. כמו כן קיים באי מסלול הליכה שחוצה אותו. אתרים נוספים הם גם מפלי וויגמור (Wigmore Falls) ואתר פולחני מאורי עתיק.
הפעילות התיירותית העיקרית היא צלילה באמצעות שנורקל, צלילת סקובה, רכיבה על אופניים, רכיבה על סוסים, הליכה ברגל, דיג במים עמוקים, הפלגות סיור, טיסות אתגריות, מסעדות, ריקודים, פולקלור, סקווש, טניס, רכיבה על אופנועים ושינה על החוף. כנסיות רבות מקיימות תפילות בימי ראשון עם שירת א-קפלה. בלילות נוהגים תיירים להתאסף על חוף הים בקצהו של מסלול ההמראה של שדה התעופה כדי לחוש את ההדף הסילוני.

תחבורה

שלושה נמלים פועלים בררוטונגה, אך רק נמל אבטיו (Avatiu) מרכז את עיקר הפעילות הימית של האי, הכוללת פעילות דיג, תעבורה בין האיים וספינות מטען המגיעות באופן קבוע מניו זילנד. אוניות תענוגות גדולות עוגנות מחוץ לחוף.
סביב לאי סלול כביש היקפי הצמוד לחופים. כמו כן מקיפה שלושה רבעים מהיקף האי דרך פנימית עתיקה. 29 ק"מ מתוך הדרך הזו נסללו במאה ה-11 ורוב רובה של הדרך מרוצף בלוחות אבן גדולות. לאורכה של הדרך פזורים אתרים פולחניים מאורים. עקב היותו של החלק הפנימי של האי הררי, לא קיימת דרך החוצה אותו. שני קווי אוטובוסים פועלים על הכביש ההיקפי בכיוון השעון ונגד כיוון השעון.
נמל התעופה הבינלאומי של ררוטונגה הוא השער האווירי של איי קוק והבסיס לחברה המקומית "אייר ררוטונגה", המפעילה טיסות פנים לאיים השונים.
אריאל וינטר

ביוגרפיה

וינטר נולדה בפיירפקס, וירג'יניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, אנגלי ויווני. בתם של קריסולה (לבית בטיסטס) ושל גלן וורקמן.

קריירה

הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת של חברת "קול ויפ", חברה לייצור קצפת צמחית, כשהייתה בת 6. את תפקידה הראשון בטלוויזיה קיבלה כשהייתה בת 7, אז השתתפה בפרק אחד בסדרה Listen Up. לאחריה השתתפה בתפקידים קטנים בסדרות אחרות כמו "ER", "בונז" ו"מונק", ושיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה של טורי ספלינג "עכשיו טורי" ברשת VH1. בנוסף, דיבבה בסדרת האנימציה "פיניאס ופרב" דיבבה את גרטשן.
ב-2009 לוהקה לתפקיד אלכס דאנפי בסדרת הטלוויזיה "משפחה מודרנית". במקביל לתפקיד זה היא לוהקה לתפקידים רבים בדיבוב. בין השאר דיבבה את מרינה בסדרת האנימציה של דיסני ג'וניור
"ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא" וכן את דמותה של קארי קלי/רובין בסרט אנימציה המבוסס על הרומן הגרפי "באטמן: האביר האפל חוזר". כן שיחקה בדרמת הפשע "החיים הלוהטים בקראקטאון" בתפקיד של סוזי, בכיכובה של שאנין סוסאמון.
עבור משחקה בסרט "הורה מלווה" הייתה וינטר מועמדת בשנת לפרס האמן הצעיר עבור השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2010 שיחקה בסרט האקשן "קילרים" בכיכובם של קתרין הייגל ואשטון קוצ'ר. בשנת 2012 שיחקה בדרמה הקומית "רק אלף מילים" לצד אדי מרפי, ובסרט האימה "חתכים". באותה שנה לוהקה כסופיה, התפקיד הראשי בסדרה "הנסיכה סופיה הראשונה". הסדרה הושקה על ידי דיסני בינואר 2013. בשנת 2015 שיחקה בסרט הדרמה "אור בטוח" את דמותה של קייט, לצד ג'ונו טמפל. 
ב-2017 דיבבה את דמותה של דרדסית לילי בסרט האנימציה "דרדסים: הכפר האבוד".
מרחביה (ירושלים)

שכונת מרחביה היא שכונת מגורים קטנה במרכז ירושלים החדשה, שנוסדה בידי מספר אישים יהודים בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20. השכונה גובלת בשכונות קריית שמואל, טלביה וקטמון הישנה, והיא בנויה סביב הרחובות איתמר בן אב"י, הנשיא, הגדוד העברי, מבוא יורם ומבוא הרכבי.
הקרקע שעליה נבנתה השכונה נרכשה בעסקה סיבובית מאת המסדר הנוצרי הישועי בירושלים. כמתווכים בין בעלי הקרקע הנוצרים לבין הרוכשים היהודים שימשו הסוחרים הערבים ג'וזף פסקל אלבינה וחאטשה קאנקאשיאן. בין הרוכשים היהודים בלט בעיקר הסוחר הירושלמי ראובן זילברשטיין, שלאחר רכישת הקרקע חילק את השטח למגרשים ומכר אותם לאישים ולמשפחות שונות. בין בוני הבתים הראשונים בשכונה נמנו עמינדב קרלין, זאב זילברשטיין וולטר כץ, ומעט מאוחר יותר גם בנה את ביתו בשכונה גם ראובן זילברשטיין עצמו, ברח' הפלמ"ח של ימינו.
במהלך מלחמת העצמאות נקלעה שכונת מרחביה לקו האש, ומשך תקופה ארוכה הומטרה על בתי השכונה אש מכיוון העמדות הערביות בשכונת קטמון, סביב מנזר סן סימון.
לאחר מלחמת העצמאות הפכה מרחביה לחלק מגוש השכונות היהודיות המרכיבות את לִבה של ירושלים המערבית, בהן רחביה, טלביה, קטמון וקריית שמואל. בתוך כך הלכה ואיבדה מרחביה את אופייה הייחודי, ועל פי רוב היא נחשבת כיום לחלק אינטגרלי משכונת קריית שמואל.
גבעת ארמדילו (אנטארקטיקה)

גילוי הגבעה ומקור שמה

הגבעה מופתה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גראהאם בין השנים 1934 - 1937. 
האזור נחקר מחדש בשנת 1940 על ידי משלחת מזחלות של התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, אשר קראה לגבעה "סואוטות'" (Sawtooth - שן המסור).  
במפות סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר סקר את האזור בין השנים 1946 - 1947 מופיעה הגבעה עם שמה הנוכחי (בשל צורתה הדומה לצידו של ארמדילו).
הסיודוס

חייו

הסיודוס היה איכר ורועה צאן בחבל בויאוטיה ביוון, ופקד לעיתים קרובות את הר הליקון, משכנן של המוזות. בשירתו הוא מספר כיצד העניקו לו המוזות את יכולת השירה האלוהית, כשרעה את עדריו על ההליקון. שירתו כתובה במשקל האפי, הקסמטר דקטילי.
מקור הפרטים המעטים הידועים על חייו של הסיודוס הוא המסופר בשירותיו: בתחילת שירתו "עבודות וימים" מספר הסיודוס על סכסוך משפטי בינו לבין אחיו פֵּרְסֵס, בעניין ירושת אביהם, שבו הפסיד הסיודוס. פרסס מתואר כהולל חסר אחריות, והשירה הזו ממוענת אליו כמסר דידקטי ללמדו אורח חיים הגון ונבון של איכר בן התקופה. מוזכרת גם תחרות משוררים בכאלקיס אשר באי אֵוּבוֹיָה, מצפון לחבל אטיקה, שבה זכה הסיודוס בחצובה (תלת-רגל). על בסיס אזכור זה של תחרות נרקם בדורות מאוחרים יותר סיפור על תחרות שירה בין הומרוס להסיודוס. לסיפור אין שחר, ככל הנראה. ביצירה זו הוא מתאר, בין היתר, את תקופות תחילת האנושות, ובשיאן את תור הזהב שבו היו האנשים בני אלמוות וחיו בשלום וברווחה על אדמתם.
בנוסף ל"עבודות וימים" (תורגם לעברית גם בשם "מעשים וימים"), חיבר הסיודוס שירה נוספת, מפורסמת יותר, בשם "תאוגוניה" (ביוונית - הולדת האלים); בחיבור זה מפרט הסיודוס את הגנאלוגיה של האלים האולימפיים ושל אלים וגיבורים נוספים, כמו גם את היווצרות העולם. היצירה משמשת מאז ועד היום מקור מיתולוגי חשוב ביותר.
להסיודוס מיוחסות גם שירות אחרות, כגון "מגן הראקלס", ו"קטלוג הנשים", אך מדובר ככל הנראה ביצירות מאוחרות שמחקות את הסיודוס או משתייכות לאותה מסורת שירה, ורובן אבדו ושרדו מהן רק קטעים בודדים (פרגמנטים).
קמארי

קֶמָארִי (יפנית: 蹴鞠) הוא משחק כדור דומה לכדורגל שהיה פופולרי ביפן בתקופת הייאן והושב לחיים בתקופה המודרנית.
מקורו של המשחק בספורט הסיני קוג'ו. בסביבות שנת 600 לספירה, בתקופת אסוקה, החלו לשחק במשחק ביפן. במקביל, החלו ה"צו-צ'ו" ומשחקים דומים לאבד מתפוצתם בסין ובשאר דרום-מזרח אסיה עד שהקמארי נשאר הספורט היחידי מסוג זה.
קמארי הוא ספורט מאוד פיזי והוא משמש כפעילות גופנית לבני כל הגילאים. ייחודו הוא שאין בו מנצחים, מפסידים או אף תחרות בין מספר מתמודדים.
מטרת המשחק הוא להשאיר את הכדור באוויר במאמץ משותף של כל המשתתפים. הכדור, שנקרא "מארי", עשוי מעור אייל, כששיער החיה פונה כלפי פנים הכדור ועורו כלפי חוץ. כדי לעצב את צורתו, ממולא הכדור שעורה, ולבסוף נתפר בעזרת עור סוס. שחקני הקמארי נקראים "מריאשי". המריאשים הטובים ביותר מוסרים את הכדור כך שלמקבל המסירה יהיה קל לשלוט בו.
מגרש הקמארי הוא שטוח, ואורכו כ-15 מטרים. מדי המשחק, זכר מתקופת האסוקה, נקראים "קאריגינו".
גרסה אחרת של המשחק היא "טמארי" (כדור-יד).
אלכס קומן

אלכס קומן (נולד ב-1956) הוא מרצה בכיר בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב ובמכללה האקדמית תל אביב-יפו. תחום מחקרו הוא מערכות מידע ויצירת ערך כלכלי. קומן אימץ מודלים מתחום מדעי המחשב לניתוח אסטרטגיה עסקית ומערכות תומכות החלטה. נוסף על עיסוקיו האקדמיים, משמש קומן כפרשן כלכלי במספר תוכניות רדיו וטלוויזיה, בהן 24 היום שהיה בגלי צה"ל.

ביוגרפיה

אלכס קומן נולד בבוקרשט בשנת 1956. משפחתו עלתה לישראל בשנת 1961 והתיישבה בחיפה. במלחמת לבנון הראשונה הוא נלחם בקרב סולטאן יעקוב.
קומן הוא בעל תואר ראשון מהטכניון במדעי המחשב, MBA במסחר בינלאומי מאוניברסיטת NYU ודוקטורט מבית הספר לניהול על שם דרוקר באוניברסיטת קלרמונט, קליפורניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקבלת החלטות בקבוצה – יצירתיות וניהול קונפליקטים.
מתגורר בתל אביב.

קריירה אקדמית

קומן מתמקד במודלים ליצירת ערך בארגונים. הוא פיתח מספר מודלים: מודל Arena למיפוי הזירה העסקית; מודל FAST לדיאגנוסטיקה ארגונית; מודל Intensity-Polarity-Value-Model לניהול קונפליקטים בקבוצה ומודל Xenogamy ליצירתיות טכנולוגית.
בשנים 1989-1993 ריכז את תחום מערכות מידע בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול של הטכניון. בשנים 1994-1997 היה בצוות המקים של המכללה האקדמית עמק יזרעאל, שם הקים וריכז את תחום מערכות מידע.
מאז 2010 הוא חבר בפאנל העורכים של כתבי העת "International Journal of Project Organisation and Management" ו-"International Journal of Information Technology Project Management".
קומן פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת אקדמיים בינלאומיים ולימד בארצות הברית, הולנד ואיטליה. כמו כן, שימש מדען אורח במרכז המחקר "ווטסון" של IBM בארצות הברית.

בתקשורת

קומן מרבה להתראיין בתוכניות טלוויזיה ורדיו בנוגע לנושאים כלכליים אקטואליים. הוא פרשן קבוע בתוכנית 24 היום שהיה בגלי צה"ל, בהגשתו של אפי בן אברהם,
וכן בתוכניות "לילה כלכלי" בערוץ 10 ו"העולם הבוקר" בשידורי רשת. הוא התארח פעמים רבות גם בתוכנית הבוקר של דן שילון וטלי מורנו בערוץ 2 וב"לונדון את קירשנבאום", וכמו כן גם השתתף ככוכב אורח בסדרת הקומדיה "הקודחים". בנוסף הוא בעל הטור "תמצית מנהלים" בעיתון גלובס ובעל פינה ברדיו חיפה.
שרון עידן

ביוגרפיה

שרון עידן נולד בבת ים. במהלך לימודיו בתיכון החל לשדר במשדרי הרדיו של קול ישראל המיועדים לנוער, במסגרת רשת א' של קול ישראל.
שרת בצה"ל כקצין חילוץ קרבי. בשנת 1994 במהלך שירותו הצבאי נפצע ברגלו. בעקבות הפציעה נקטע חלק מכף רגלו והוא הוכר כנכה צה"ל. לאחר פציעתו חזר לפקד כקצין חילוץ על יחידות מילואים שונות.
בסוף שנת 1994 החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל, וב-1997 סיים את קורס הקריינים של קול ישראל והוסמך כקריין.
בתחילת שנות ה-2000 שימש עידן כיושב ראש ועד עיתונאי קול ישראל בתל אביב.
בשנים 2002 - 2007 הגיש את תוכנית הבוקר "אור ראשון" ברשת ב'. בשנים 2013 - 2017 היה ממגישי התוכנית הכלכלית "צבע הכסף". כמו כן ערך והגיש את תוכנית הרדיו "תרבות זה כל העניין" ברשת א'. ב-2016 - 2017 היה מעורכי יומן הערב של רשת ב'. כמגיש ברשת א' וברשת ב' פרסם בין היתר סדרת ראיונות עם אישים שהכירו אישית את המשורר חיים נחמן ביאליק. בנוסף שידר הקלטות גנוזות מראיון עם המשוררת לאה גולדברג.
עידן שימש ככתב ברשת ב' לענייני משטרה, פלילים, מדע ומשפט. תפקידו האחרון ברשת ב' היה כתב כלכלה עד לסגירת רשות השידור. במקביל הוא הגיש וערך יומני ערב ולילה ומשדרים מיוחדים. בחודש מאי 2017 ערך את משדר החדשות האחרון בקול ישראל.
בשנת 2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל משמש ככתב לענייני משטרה ופלילים, מגיש ועורך מבזקי חדשות ומשדרים ברדיו ובערוץ כאן 11. בהמשך מונה לתפקיד כתב לענייני תחבורה ותיירות.
כיום מרצה שרון עידן על נושאים היסטוריים בדגש על ההיסטוריה של תל אביב ואנשי התרבות בה בראשיתה של המאה ה-20.
לשרון עידן תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית. הוא נשוי ואב לשניים, מתגורר בתל אביב. אחיו הוא העיתונאי אלון עידן, עורך מדור הדעות של עיתון "הארץ".
אגדות האחים גרים (אנימה)

רקע

באמצע שנות ה-80, החליט Nippon Animation, להפיק סדרת טלוויזיה, על פי אגדות העם הידועות של האחים גרים, הם בחרו בבמאי, פומיו קורקאווה והוא בחר 24 סיפורים, חלקם מפורסמים וחלקם פחות ידועים, כדי לבסס עליהם סדרת אנימה. בין האגדות שנבחרו; שלגיה, עמי ותמי, נסיך צפרדע, כיפה אדומה, החתול במגפיים, כחול הזקן, היפהפייה הנרדמת, סינדרלה, היפה והחיה, רפונזל ועוץ לי גוץ לי.
בישראל הסדרה שודרה במקור בתחילת שנות ה-90 בערוץ 2 הנסיוני. כיום הסדרה משודרת בערוץ ג'וניור.
יעקב יגר

חייו

יעקב יגר נולד בעיירה גליניאני שבגליציה המזרחית 
בנעוריו למד שנים אחדות אצל הרב יהודה מאיר שפירא, לימים מייסד וראש ישיבת חכמי לובלין. ב-1926 סיים בית ספר תיכון פולני בעיר לבוב, ובשנת 1929 סיים באותה עיר גם את הסמינר העברי למורים בלבוב והוסמך כמורה למקצועות עבריים. במקביל, למד גם פילוסופיה, היסטוריה ושפות שמיות באוניברסיטת ע"ש יאן קזימיר, בלבוב.

בשנת 1929, נשא יגר לאשה את חוה לבית צייזל-קליין (26 בדצמבר 1904 - 17 בדצמבר 1973), שלמדה משפטים באוניברסיטה בלבוב, וכבר באותה שנה עזבו בני הזוג את פולין ונסעו לבואנוס איירס, ארגנטינה. יגר ייסד בעיר זו, ביחד עם גיסו משה קליין ועם עוד מורה יהודי מקומי, את "בית הספר העברי הראשון שנקרא ע"ש חיים נחמן ביאליק ולאחר מכן ניהל את גן-הילדים ובית הספר העברי בקוריינטס, עיר הבירה של פרובינציית קוריינטס בארגנטינה (1929 – 1935).
ב-12 בספטמבר 1935 עלו יגר ומשפחתו לארץ ישראל. שבוע לאחר מכן החל לעבוד כמורה בבית הספר היסודי בזכרון יעקב ולימד בו עד שנת 1941. משם עבר ללמד בבית הספר היסודי באחוזה – חיפה (1942 – 1943), בבית ספר "גאולה" בהדר הכרמל, חיפה (1944), ובבית הספר בשכונת בת-גלים, חיפה (1945). אז מונה למנהל בית הספר היסודי באחוזה, חיפה (1946 – 1947), ולמנהל בית הספר בבת-גלים (1948 – 1954). בשנים 1955 – 1961 שימש כמפקח על בתי הספר היסודיים במחוז הצפון, ובשנים 1962 – 1967 כמפקח על החינוך היסודי במחוז חיפה.

אחר פרישתו לגמלאות עסק הרבה בהכשרת מורים בישראל ושיפור דרכי ההוראה.
יגר נפטר בסוף שנת 1978 והותיר אחריו בן, משה יגר, דיפלומט והיסטוריון, ובת, שרה אליאש, מחנכת.

מחקר

עוד בהיותו בארגנטינה פרסם יגר בעיתונות האידית שם מאמרים אחדים בענייני ספרות, חגים ומועדים. בכל שנות פעילותו בהוראה בארץ ישראל עסק, במקביל, במחקרים עיוניים בענייני חינוך, תנ"ך, הוראת המקרא והמשנה ובלשנות עברית ופרסם מאמרים וספרים עיוניים בנושאים אלה.
התעניינותו המיוחדת הייתה בבעיות תחייתה של השפה העברית והוראתה בבית-הספר העברי. הוא היה ער לעובדה ששפה היא תופעה חברתית ושם לב למקום המרכזי שתופס הדיבור בהתפתחות השפה . יגר חקר במיוחד את התפתחות השפה המדוברת ותרבות הכתיבה אצל התלמידים.
גישתו אל הבעיות הפילולוגיות הייתה לימודית ולא עיונית-תאורטית בלבד. הוא עסק במהותן של תופעות לשון וערכן בתקופות שונות ובהתפתחותן של תופעות לשוניות אלה. מטרה מיוחדת במחקריו הייתה לברר את המושג "לשון עממית", ולברר את מהותה ואת תכונותיה בהתפתחותה של השפה העברית.
ג'אטי

ג'אטי (טאמילית: சாதி, סנסקריט: जाति) היא חלק ממערכת הקאסטות בהודו. התרגום המילולי של המילה ג'אטי הוא לידה, חיים, או דרגה, באופן מעשי זוהי קבוצת השתייכות חברתית המכתיבה אורח חיים ומקצוע.
קאסטה (שם אירופי למבנה החברתי ההודי) היא מערכת ריבוד המסווגת על פי קבוצת שארות. לתוכה נולד האדם, אליה הוא משתייך, בתוכה הוא מתחתן, והיא אף מכתיבה את מנהגי האבלות ומנהגי טומאה וטהרה. למערכת החברתית והמעמדית בהודו ישנה חלוקה ראשית לוארנות (מילולית "צבעים") המתחלקות בחלוקה משנית לאלפי ג'אטי.
יש מקרים רבים בהם שם הג'אטי הוא גם שם המשפחה של האדם וגם מקצועו, למשל אדם ששם משפחתו "דהובי" יהיה שייך לג'אטי הכובסים ויתפרנס ככובס, ושם המשפחה Dasa יעיד על האדם כי הוא משרת או צאצא למשרתים העוסק בעבודות שרות.
יש לעיתים גם חלוקת משנה בתוך ג'אטי, לתתי קבוצות נפרדות (קלאנים), ולכל תת-קבוצה יהיו מאפיינים נפרדים. בניגוד לאיסור הנישואים בין ג'אטי שונות (אנדוגמיה), לעיתים ייתכנו נישואין בין בני קלאנים שונים השייכים לאותו ג'אטי {אקסוגמיה).
חגב נודד

מזון

חגבים הם החרקים היחידים בעולם שמוגדרים ככשרים ליהודים וחלל למוסלמים. חגבים, חרגולים וארבה מוזכרים בספר ויקרא ככשרים וקיימת מסורת ארוכת שנים של אכילה שלהם בקרב קהילות יהודיות ומוסלמיות במזרח התיכון ובאפריקה. עד לעת האחרונה מקור החגבים היחידי היה איסוף בטבע תוך ניצול תכונת ההתלהקות לאיסוף כמויות גדולות. בשנים האחרונות, עם התפתחות ענף חקלאות חדש לגידול חרקים כמקור מזון, הופיעו מספר מיזמים לגידול מתועש של חגבים ברחבי העולם כמו חברת "חרגול פודטק" הישראלית.
הצליין (סרט)

עלילה

בחייה של מירה הכול נהדר: היא בעלת גלריה לאופנה, בבית מחכה לה בעל אוהב. אבל פעם אחת על שפת הים, נמצא גבר עם אמנזיה שלא זוכר את שמו ולא יודע על עצמו כלום אבל זוכר את שמה. איש אינו יודע מי הוא. הוא אינו נמצא בשום מסד נתונים, אבל הוא יודע עליה דברים שרק אדם קרוב מאוד יכול לדעת, אם כי מירה מעולם לא ראתה אותו בחייה. העולם המשגשג של מירה מתחיל להתמוטט כאשר מתברר כי האיש המסתורי בילה כמה שנים במזרח התיכון וכי מתנהל מצוד אמיתי אחריו.

צילומים

הסרט צולם בסוצ'י.

פסקול

המוזיקה לסרט נכתבה על ידי המלחין אלכסיי אייגי וכוללת 25 רצועות מוזיקליות שבוצעו על ידי התזמורת Ad Libitum ואנסמבל "4'33". ילנה סבר לא רק גילמה את התפקיד הראשי בסרט, אלא גם הפיקה את הסרט ושרה את פסקול הסרט - השיר "יוצאת מדעתי" (Схожу с ума).
Break Up with Your Girlfriend, I'm Bored

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, מקס מרטין, איליה סלמנזאדה, סוואן קוטצ'ה, קנדי בארוס וקווין בריגס והופק על ידי מרטין וסלמנזאדה. השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, Thank U, Next.
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים, והפך לאחד מן השירים שהוסטרמו הכי הרבה בשבוע בכורתם.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוצה של אריאנה גרנדה ב-7 בפברואר 2019, יום לפני שיצא כסינגל רשמי. הקליפ זכה להצלחה רבה כאשר הצליח בפחות מיממה אחת לצבור 18.1 מיליון צפיות. קליפ השיר בוים על ידי חנה לוקס דייוויס.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-169 מיליון צפיות.
מדינת הגמדים (סרט)

תקציר העלילה

סיפורה של חבורת ילדים, המתגוררים בשכונה של אנשי מילואים. החבורה הקימה מחנה סודי בשטחו של בסיס צבאי נטוש. פורצת מלחמה והאבות נשלחים לחזית והאימהות צמודות לדיווחי החדשות. הילדים מוצאים את עצמם כמעט ללא השגחה. כאשר הילדים חוזרים אל המחנה שלהם, הם מגלים שני חיילים עריקים אשר מסתתרים בשטחו. מכאן מתחילה מלחמה בין הילדים, המבקשים להשיב לידיהם את המחנה, לבין החיילים, המחפשים בו מקלט. הילדים, שהתחנכו על ברכיהם של אנשי הצבא, מכירים רק דרך אחת להשיג את מבוקשם, והחיילים, המעוניינים להתחבא במקום עד שתסתיים המלחמה, נקלעים לסיטואציה שבה דווקא הם הופכים לניצודים.
שפת הסימנים של ניקרגואה

היסטוריה


עד שנות ה-70 לא הייתה קהילת חירשים בניקרגואה. החירשים היו מבודדים אלה מאלה, ורובם השתמשו ב"סימנים ביתיים" (באנגלית: home signs או kitchen signs - מערכת של מחוות שאין לה דקדוק מסודר ומתפתחת באופן טבעי בתקשורת בין ילדים חירשים לבני משפחתם השומעים) ובמימיקה כדי לתקשר עם בני משפחה וחברים שומעים.
התנאים ההכרחיים להיווצרות שפה טבעית באו בשנת 1977, משעה שמרכז לחינוך מיוחד פתח תוכנית שנועדה בתחילה ל-50 ילדים חירשים. בית הספר שכן בשכונת סאן חודס בעיר מנגואה, ומספר התלמידים החירשים בו הגיע ל-100 בשנת 1979, כשפרצה המהפכה הסנדיניסטית.
ב-1980 נפתח בית ספר מקצועי לנוער חירש באזור "וילה ליברטאד" שבעיר מנגואה. ב-1983 כבר נרשמו 400 בני נוער חירשים לשני בתי ספר ממין זה. בתחילה שמה תוכנית הלימודים דגש על לימוד השפה הספרדית ועל קריאת שפתיים. השימוש בסימנים הוגבל לאיות, כלומר שימוש בסימן עבור כל אות בספרדית, ושימוש בסימני הידיים האלה כדי לאיית מילים ושמות בספרדית. הצלחת השיטה הזאת הייתה מוגבלת מאוד, ורוב התלמידים נכשלו בתפיסת משמעויותיהן של המילים. בין התלמידים למורים שרר נתק לשוני, אך בין התלמידים לבין עצמם - במגרש המשחקים, בהסעות לבתי הספר ובחזרה, במסדרונות וכו' - נוצרה קרקע פורייה לתקשורת לשונית. התלמידים השתמשו במחוות וב"סימנים הביתיים" כדי לתקשר, ויצרו שפת סימנים דמוית פידג'ין. מאוחר יותר התפתח אמצעי התקשורת הזה לשפה דמוית שפות קראוליות. אפשר לומר שהתלמידים המציאו לעצמם שפה. הפידג'ין הראשוני נקרא בספרדית Lenguaje de Signos Nicaragüense ("דיאלקט הסימנים של ניקרגואה"). הוא עדיין משמש בקרב חירשים שהגיעו אל בית הספר בגילאי העשרה.
צוות המורים בבית הספר לא זיהה את השפה החדשה, והתייחס אליה כאל פנטומימה. מבחינתם הייתה זו עדות לכישלון לימודי השפה הספרדית. כיוון שלא הצליחו להבין את פשר הסימנים, הם ביקשו עזרה מבחוץ. עזרה כזו הגיעה ב-1986 לפי בקשת משרד החינוך של ניקרגואה. ג'ודי קגל (Judy Kegl) בלשנית אמריקנית המתמחה בשפות סימנים מאוניברסיטת נורת'איסטרן (Northeastern University) שבארצות הברית, החלה לחקור את שפת הסימנים שהתפתחה בקרב תלמידי בית הספר. כשהיא, בעזרת חוקרים נוספים, ניתחה את השפה, הם הבחינו כי הילדים הצעירים הביאו את ה"פידג'ין" ששימש ילדים מבוגרים יותר, לדרגת מורכבות גבוהה יותר. הם גילו למשל מערכת התאם בפועל (verb agreement) וחוקים דקדוקיים נוספים. השפה המורכבת ידועה כיום כ- Idioma de Señas de Nicaragua ("שפת הסימנים של ניקרגואה").
מחקרים בנושא התפרסמו בכתב העת Science, ומשכו תשומת לב רב בקרב בלשנים, פסיכולוגים ואנתרופולוגים. זאת כיוון שמדובר במקרה מתועד ראשון של יצירת שפה יש מאין. אפשר להוכיח בקלות כי התלמידים של בית הספר לחירשים לא נחשפו לשפה טבעית כלשהי לפני הגעתם לבית הספר, וכי התפתחות השפה הייתה תלויה לחלוטין באינטראקציה שבין התלמידים החירשים לבין עצמם. זאת בניגוד לדגם המוכר של רכישת שפה טבעית, שבה הילד נחשף לשפה טבעית קיימת, ומסגל לעצמו את כלליה.
התמרת פורייה קוונטית

בחישוב קוונטי, התמרת פורייה קוונטית היא שער קוונטי המבצע התמרת פורייה בדידה. 
פעולה זו בעלת חשיבות רבה עבור אלגוריתמים שונים בחישוב קוונטי, ובפרט אלגוריתם שור לפירוק לגורמים של מספר שלם, ואלגוריתם למציאת תת חבורה חבויה.
בעוד שחישוב התמרת פורייה "קלאסית" על קלט באורך   דורשת ביצוע  פעולות, הרי שביצוע פעולה זו על גבי מחשב קוונטי אפשרית על ידי ביצוע  פעולות בלבד
(כלומר, הפעלת  שערים קוונטיים). מכאן שקיים יתרון מעריכי בסיבוכיות של הפעולה הקוונטית לעומת המקבילה הקלאסית.
מאידך, בעוד הפעולה ה"קלאסית" פועלת על וקטור של ערכים, הפעולה הקוונטית היא על מצב קוונטי הנמצא בסופרפוזיציה קוונטית, כאשר המקדמים מתארים את ערכי הווקטור הקלאסי השקול. מכיוון שלא ניתן לבצע מדידה ישירה של ערכי המקדמים בסופרפוזיציה קוונטית, השקילות אינה מלאה, ולא ניתן לקבל שיפור מעריכי עבור ביצוע ההתמרה באופן כללי.

הגדרה

הפעלת השער על אוגר בעל  קיוביטים במצב הקוונטי , כאשר  מוגדרת על ידי

כאשר  היא המכפלה של שני המספרים השלמים x ו-y.
גאי סבסטיאן

ביוגרפיה

גיא סבסטיאן נולד בעיר קלאנג שבמדינה סלנגור, מלזיה. אביו איוון נולד גם הוא במלזיה והוא ממוצא סרי לנקי וטמילי ועם שורשים פורטוגלים. אימו היא ממוצא אנגלי ופורטוגלי והיא גדלה בהודו. הוריו נפגשו כאשר אביו למד גאולוגיה בהודו, והם נישאו שנה מאוחר יותר. סבסטיאן הוא השני מבין ארבעה אחים. אחיו הבכור אוֹלי נולד בהודו, בעוד שני אחיו הקטנים נולדו באוסטרליה לאחר שמשפחתו היגרה לשם בשנת 1988. הם גרו במלבורן, ויקטוריה במשך מספר שנים, עד שלבסוף השתקעו באדלייד, אוסטרליה הדרומית עקב עבודתו של אביו.
כילד, סבסטיאן לקח שיעורי נגינה בכינור, ולמרות שלא היה לו אימון מקצועי בכלי נגינה אחרים, הוא למד גם לנגן בגיטרה, תופים ופסנתר. הוא הצטרף לכנסייה שם שר באופן קבוע. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, הוא החל ללמוד את לימודיו כטכנאי רנטגן, אולם פרש על-מנת להמשיך לנסות ולהשיג את חלומו בקריירת המוזיקה, והחל ללמוד שירה בקולג' נוצרי.
בשנת 2007 לאחר 8 שנות חברות, התארס סבסטיאן עם חברתו ג'ולס איגן, לה נישא ב-17 במאי 2008 בסידני. יש להם שני בנים, האדסון ג'יימס שנולד ב-3 במרץ 2012 וארצ'ר ג'ונס שנולד ב-17 באפריל 2014.

אוסטרליין איידול

במאי 2003 נבחן סבסטיאן לאודישנים לתוכנית המציאות אוסטרליין איידול עם השיר "Ribbon in the Sky" של סטיבי וונדר. הוא התקדם בשלבי התוכנית עד שהוכרז כזוכה של התחרות ב-19 בנובמבר 2003, וזכה בחוזה עם חברת התקליטים BMG, שלימים התמזגה עם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט האוסטרלית. לאחר זכייתו הוא נדרש להוציא את אלבום הבכורה שלו לאחר שישה ימים, אך למרות זאת היה שותף לכתיבת 3 שירים מתוך האלבום. לאחר כחודש, ב-25 בדצמבר, הוא טס להשתתף בתוכנית "World Idol", גרסה בה הזוכים מכל מיני מדינות מתחרים אחד בשני, שם הוא סיים במקום ה-7.

צדקה

לאורך שנות הקריירה שלו, סבסטיאן הקדיש רבות לצדקה. הוא היה שגריר בארגון הצדקה של רונלד מקדונלד, וכן הוא שגריר של הצלב האדום באוסטרליה, וכן ב-Golden Steve שהוא ארגון שמגייס תרומות מטעם תעשיית הבידור והמוזיקה האוסטרלי. בשנת 2005 כחלק מעבודתו ההתנדבותית ב-World Vision Australia, טס סבסטיאן לאוגנדה, שם הצטלם לסרט תיעודי בשם "An Idol in Africa" ("איידול באפריקה").
קוקייה רצנית

מאפיינים

אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 46 ל-61 ס"מ בממוצע. נוצותיה חומות, שחורות ולבנות. לקוקייה רגליים ארוכות. על אף שהקוקייה הרצנית מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.
הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירויות של עד 35 קילומטר לשעה ובאופן כללי מעדיפה לרוץ מאשר לעוף. הקוקייה הרצנית תעוף על מנת להימלט מטורפים מהירים יותר כגון זאבי ערבות.

קוקייה רצנית בתרבות

הדמות המצוירת רוד-ראנר, המופיעה ביצירות רבות של האחים וורנר, מבוססת על הקוקייה הרצנית. שמה של הדמות הוא כשמה האנגלי של הקוקייה, ובמרבית הזמן היא נמלטת - בריצה, ולא בתעופה - מזאב הערבות ווייל אי קיוטי.