google/wiki40b huggingface dataset:
פראנס אמיל סילנפא

חייו

סילנפא נולד בכפר "המנקיריו" (Hämeenkyrö) למשפחה ענייה מאוד, אך למרות זאת נשלח ללימודים בטמפרה (Tampere) ולאחר מכן עבר להלסינקי ללימודי רפואה. כבר בצעירותו החליט להתמסר לכתיבה ספרותית ובשנת 1913 עזב את הלסינקי וחזר לביתו הישן בכפר כדי להקדיש עצמו לכתיבה. סילנפא נחשב לגדול הסופרים הפינים במאה ה-20 ועל הכבוד שרוחש לו עמו ניתן ללמוד מכך שאסטרואיד שהתגלה על ידי אסטרונום פיני בשם Yrjö Väisälä נקרא על שמו 1446 Sillanpaa. הוא הלך לעולמו בגיל 76 בהלסינקי.
סילנפא הוא הבולט בדור הסופרים הפינים שכולל גם את קוסקניאמי, לארין, יוהאני, ליננקוקסקי אקו וקיוסטי.
בשנת 1939 הוענק לו פרס נובל לספרות "על הבנתו העמוקה ואמונתו המיוחדת במינה בתיאור חיי האיכרים והטבע של ארצו ועל תיאור ההשפעה ההדדית ביניהם".

יצירתו

סילנפא פרסם שמונה רומנים וקבצים של מסות וסיפורים קצרים. כתיבתו מצטיינת בתיאורי הנוף המרהיבים והיא בעלת אופי אוטוביוגרפי. הוא מצטיין בתיאורים של ילדים ושל אנשים זקנים ואהדתו נתונה תמיד לחלשים, לסובלים, ל"מפסידנים". רק לעיתים נדירות מצליחים גיבוריו במעשיהם, לרוב הם כלי משחק בידי הגורל. כוחו רב בתיאור מצבי רוח של גיבוריו.
הספרים העיקריים הם "העוני התמים", "דרך גבר", "השפחה סיליה" שהביאה לו את עיקר פרסומו, "המתים הצעירים" ו"אנשים בליל קיץ".
הרומן "השפחה סיליה" הוא על תולדותיה של נערה שלאחר מות אביה הולכת לעבוד כפועלת חקלאית שכירה ואינה מאריכה חיים בגלל מחלה ממארת.
אהוד אפרת

חייו

אהוד אפרת נולד כאהוד רפפורט, בן למשפחה מוותיקות היישוב מראשון לציון. אביו היה חקלאי ולימים בעל תחנת דלק. את לימודיו היסודיים למד ב"בית הספר העממי" בראשון לציון, שנקרא כעבור שנים בית הספר חביב. את לימודיו התיכוניים למד בגימנסיה הריאלית בעיר. היה מדריך בתנועת המכבי הצעיר.
בצעירותו היה חבר בארגון ההגנה. במסגרתו עבר קורס מפקדי כיתות והיה מדריך. עסק באיתות של דגלים ופנסים, שהיה נהוג באותה עת. התנדב למשטרת היישובים העבריים. השתייך למנגנון הש"י, שירות המודיעין של ההגנה.
במלחמת העצמאות שירת כקצין מודיעין בחטיבת גבעתי. לאחר המלחמה שירת כקצין במחלקת המודיעין (ממ"ן) באגף המטה הכללי, שבשנת 1953 הפכה לאגף המודיעין במטכ"ל. בראשית שנות ה-60 עמד בראש מערך ביטחון המידע של צה"ל, בתפקיד ראש ענף ביטחון שדה (עב"ש) בדרגת סגן-אלוף, ענף שמאז שנת 1970 שודרג לרמת מחלקה (מחב"ש), שבראשה אלוף-משנה. בשנות האלפיים הוחלף המונח ביטחון שדה במונח ביטחון מידע והמחלקה נקראת מאז מחלקת ביטחון מידע (מחב"ם).
ביולי 1967 סיים אהוד אפרת את לימודיו במכללה לביטחון לאומי. בספטמבר אותה שנה יצא לטורקיה כדי לכהן בה כנספח צה"ל, בדרגת אלוף-משנה. היה זה בתקופה של פריחת היחסים הביטחוניים של מדינת ישראל עם טורקיה ואיראן, כשבשתיהן שירתו נספחי צה"ל, אהוד אפרת בטורקיה ויעקב נמרודי באיראן. במקביל שימש גם נספח צה"ל ביוגוסלביה. תוך כדי שירותו הצבאי יצא גם לשליחווית מטעם המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לאיראן ואתיופיה. בשנת 1971 השתחרר משירותו בצה"ל.
לאחר תום שירותו שימש אהוד אפרת מנכ"ל בחברת בנייה. בשנת 1991 פרש לגמלאות.
אהוד אפרת הוא בוגר בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה והוסמך כעורך דין. הוא חבר בעמותת המרכז למורשת המודיעין וחבר עמותת ידידי מוזיאון ראשון לציון.
משחק הכיסאות

משחק הכיסאות (נקרא גם כיסאות מוזיקליים) הוא משחק ילדים ידוע.

מהלך המשחק

במרכז אזור המשחק מונחים כיסאות שמספרם קטן באחד ממספר המשתתפים. הכיסאות מסודרים בשורה, כך שפני כל כיסא הוא בכיוון ההפוך מזה שלצידו, או מסודרים באליפסה כשגבותיהם פונים זה לזה.
במהלך כל תור מושמעת מוזיקה וכל זמן שהיא מושמעת, מסתובבים המשתתפים סביב הכיסאות, אך אסור להם להתיישב עליהם. עם הפסקת המנגינה על כל משתתף לתפוס במהירות כיסא להתיישב עליו. המפסיד בכל סיבוב הוא זה שנותר ללא כסא. לפני כל סיבוב מוציאים כיסא נוסף. השלב האחרון במשחק הוא התמודדות בין שני משתתפים על הכיסא האחרון והמנצח הוא זה שמצליח לתפוס אותו.

בתרבות

בספר-הקומיקס "אסטריקס הגאלי" הוסבר כי זהו משחק רומאי עתיק.
חבורת חיילים רומאים שיחקה בו על-מנת לבחור את זה שירגל בכפר-הגאלי למען מטרת פיענוח סוד כוחם של תושביו.
את ההוראה הם קיבלו ממפקדם, פנדימדומוס סרדיוטוס לאחר שאיש מביניהם לא נרתם למשימת הריגול.
בגרמנית נקרא המשחק "מסע לירושלים". מקור השם לא ברור, אך יש המשערים כי הוא קשור למסעות הצלב לארץ הקודש או למקום המועט באניות המעפילים הציונים לישראל.
יום

יום הוא שעות היממה המוארות, מזריחת השמש ועד שקיעתה, להבדיל מלילה. משמעות נוספת של המילה "יום" היא "יממה", למשל בשמותיהם של ימות השבוע: יום ראשון, יום שני וכו'. להלן נתייחס רק למשמעות הראשונה - שעות היממה המוארות.
גם לאחר התרחבות השימוש בתאורה מלאכותית, עיקר פעילותם של בני האדם הוא בשעות היום. על מנת להפחית את הצורך בתאורה מלאכותית, נהוג במדינות רבות לעבור לשעון קיץ, כך ששעות פעילות בני האדם תהא בשעות היום.

היום בהלכה

ביהדות (בנוגע לרוב המצוות חוץ מדיני קדשים) היום הולך אחר הלילה. היינו זמן התחלפות התאריך הוא בתחילת כל לילה.
היום מתחיל עם עלות השחר - זמן הופעת אור השמש על פני השמים, למרות שהשמש עצמה איננה נראית, ועודנה מתחת לאופק אך לכתחילה היום מתחיל מהנץ החמה - זמן הופעת השמש בפועל. היום מסתיים עם שקיעת החמה, שלאחריה מתחיל זמן "בין השמשות" עד צאת הכוכבים.
שעה בהלכה ע"פ רוב היא חלוקה של היום ל-12 שעות זמניות (ולא של היממה ל24), ולכן אורכה של שעה זמנית משתנה בהתאם להשתנות אורך היום על פני עונות השנה.

במיתולוגיה היוונית

על פי התיאוגניה מאת הסיודוס "יום"-המרה (ביוונית: Ημέρα) היא נקבה והיא בתם של ניקס (הלילה) ושל אחיה ארבוס (העלטה), שניהם צאצאיו של כאוס. בתיאורו את טרטרוס, מתייחס הסיודוס להמרה כאחותה של ניקס ולא כבתה.
קנזס סיטי

היסטוריה

לאחר רכישת לואיזיאנה שהתרחשה בשנת 1803, משלחת לואיס וקלארק עברה באזור, ואנשיה ציינו כי זהו מקום טוב לבנות בו מבצר. בשנת 1831 קבוצת מתיישבים מורמונים התיישבה באזור, אך עזבה לאחר כשנתיים.
העיר נוסדה בשם "Town of Kansas" בשנת 1838, והתאגדה כעיר באופן רשמי ב-28 במרץ 1853. בשל מיקומה האסטרטגי בין הנהרות ולצד קנזס סיטי שבמדינת קנזס, התקיימו בה מספר קרבות חשובים במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, בהם קרב ווסטפורט ב-1864.
לאחר מלחמת האזרחים, קנזס סיטי צמחה בקצב מהיר, ובשנת 1900 היא נהפכה לעיר ה-22 בגודלה בארץ.
בשנת 1950 אפרו-אמריקאים היוו כ-12% מאוכלוסיית העיר, דבר שהתבטא כ-18 שנה מאוחר יותר, עם מהומות נרחבות לאחר הירצחו של מרטין לותר קינג.

פוליטיקה וממשל

במועצת העיר חברים 12 נציגים הנבחרים במחוזות בחירה. הבחירות נערכות אחת ל-4 שנים. הבחירות האחרונות התקיימו בשנת 2015 והבאות יתקיימו בשנת 2019.

דמוגרפיה

נכון לשנת 2015, גרים בעיר כ-475,000 תושבים.
Kill Uncle

רקע

Kill Uncle הוקלט כשמוריסי היה בשלב מעבר מבחינה מקצועית, לאחר שסיים את עבודתו עם המפיק המוזיקלי סטיבן סטריט, איתו עבד בעבר על אלבומי הסמית'ס ועל אלבום הבכורה שלו כסולן, "Viva Hate", ולפני שהחל בשיתוף פעולה רב שנים עם המוזיקאים אלן וייט ובוז בורר. האלבום הופק על ידי קלייב לאנגר ואלן וינסטנלי. האלבום הוקלט באולפני הוקאנד שבאחוזת הוקאנד במחוז אוקספורדשייר באנגליה, בשנים 1990–1991.

הוצאה

האלבום יצא ב-4 במרץ 1991 על ידי הלייבלים HMV ו-EMI. ‏"Our Frank", הסינגל המוביל מתוך האלבום והשיר שפותח אותו, הגיע למקום ה-26 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השני במצעד הרוק המודרני האמריקאי. מוריסי עצמו מופיע על עטיפת האלבום.
מוריסי שר וכתב את המילים לכל שירי האלבום, ואת רוב שירי האלבום הלחין מארק אי. נבין מלהקת "Fairground Attraction", למעט שני שירים שהולחנו על ידי קלייב לאנגר. נבין גם היה זה שניגן על הגיטרה בכל שירי האלבום, ועוד השתתפו בו גם מארק בדפורד, שניגן על גיטרה בס, ואנדרו פארסי, שניגן על התופים.
בבריטניה הגיע האלבום בשיאו למקום השמיני במצעד האלבומים, מכר כ-60,000 עותקים וזכה למעמד של אלבום כסף. בארצות הברית הוא הגיע בשיאו למקום ה-52 במצעד האלבומים ומכר כ-220,000 עותקים.
סינגל נוסף שיצא מתוך האלבום, "Sing Your Life", הגיע למקום ה-33 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-10 במצעד הרוק המודרני האמריקאי.

ביקורות

האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. באתר Allmusic נכתב כי "באלבום הזה מוריסי הדרדר לדרגה של פרודיה עצמית, עם סדרה של שירי ג'אנגל פופ אלטרנטיביים נעימים אך עייפים". המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון של שני כוכבים מתוך חמישה, ובביקורת נכתב: "אין ספק שמוריסי לא איבד דבר מהשנינות ומהתיאטרליות שלו. כמה משירי האלבום מזכירים את הטובים שבשירי הסמית'ס. מה שחסר באלבום זו קוהרנטיות וכריזמה. התחושה מההאזנה לאלבום היא שמדובר באוסף מקוטע של שירי אולפן מלוטשים, ולא באלבום גמור ועקבי". אתר המוזיקה פיצ'פורק העניק לאלבום ציון של 6 מתוך 10. לעומת זאת, המגזין NME העניק לאלבום ציון של 8 מתוך 10, והשיקגו טריביון העניק לאלבום ציון של שלושה כוכבים מתוך ארבעה.
זנק הידראולי

זנק הידראולי (באנגלית: Hydraulic Jump), הוא תופעה המתרחשת בזרימה בתעלות פתוחות כאשר גובה הזורם עולה באופן פתאומי (מזנק) ללא שינוי גאומטרי בממדי התעלה. חלק מחידתיות התופעה נעוצה בהפסדי האנרגיה (דיסיפציה) העוברת למערבולות המתפתחות בזרימה, ובהן מומרת האנרגיה הקינטית להפסדים של אנרגיית חום. אופי הזרימה נקבע באמצעות מספר פראוד המבטא את היחס בין מהירות התקדמות הזורם לבין מהירות גל הכובד:  ומסווג לשלושה תחומי זרימה;

על-קריטית ( ), קריטית () ותת קריטית ().
קיים דמיון רב בין תופעת הזנק בנוזלים ובין תופעת גל הלם בזרימה דחיסה במובן של השינוי הפתאומי ואי הרציפות הנוצרת בתווך החומרי, ובמובן של חזית הגל המתקדמת ששונה משמעותית בלחץ ובצפיפותה. על כן, בשל הפסדי האנרגיה הרבים החלים במערכת, נהוג לחשב את שינויי המערכת לפי שימור תנע תוך שימוש בנפח בקרה מבודד, ולא לפי משוואת שימור אנרגיה רגילה.

הסבר אינטואיטיבי לתופעה


כאשר זורם במהירות גבוהה מספיק (מעל מהירות קריטית מסוימת) זולג לתוך אזור שמאפשר רק מהירות זרימה נמוכה יותר, כמו למשל בתעלה בעלת שטח חתך משתנה, שינוי פתאומי מתחולל בגובה פני הזורם. הנוזל הזורם במהירות מאט בפתאומיות ומגדיל את גובהו, ובכך ממיר חלק מהאנרגיה הקינטית ההתחלתית של הזורם לגידול באנרגיה הפוטנציאלית שלו, יחד עם כמות מסוימת של אנרגיה שאובדת באופן בלתי הפיך לחום דרך טורבולנציה.
בעבור מהירויות זרימה התחלתיות שאינן משמעותית מעל המהירות הקריטית, המעבר מופיע כגל נייח קטן על פני המים. כשמהירות הזרימה ההתחלתית גדלה עוד יותר, המעבר נעשה פתאומי יותר, עד אשר במהירויות גבוהות מספיק, חזית המעבר נשברת ומתערבלת בחזרה על עצמה. כאשר זה קורה, הקפיצה יכולה להיות מלווה בטורבולנציה אלימה, ערבוב של האוויר והמים המופיע כתצורות של בועות במים, גלי שטח (אדוות - גלי מתח פנים), וגלי מים.

ניתוח מתמטי של התופעה בזרימה בתעלות - חיזוי גובה הקפיצה

גודל הקפיצה בגובה המים בזנק הידראולי בתעלות נגזר מיישום משוואות הרציפות ומשוואות שימור התנע לזרימה אי-דחיסה בעלת חתך משתנה (גובה הזורם משתנה).

קצב השחיקה האנרגטית בזנק הידראולי

קצב אובדן האנרגיה שווה לספיקת התעלה  כפול השינוי הממוצע באנרגיה הסגולית (אנרגיה ליחידת מסה) הכוללת (קינטית + פוטנציאלית). אם נסתכל בשינוי שעובר עמוד מים בין לפני ואחרי הזנק נראה שהוא מתכווץ ברוחב ומתרחב בגובה, ולכן האנרגיה הפוטנציאלית של העמוד גדלה ב-, זאת בעוד האנרגיה הקינטית של העמוד קטנה ב-: . לפיכך קצב השחיקה נתון בביטוי:

יישומים תעשייתיים

בהנדסת מים, זנק הידראולי יזום הוא הדרך הנפוצה ביותר "לבזבז" את האנרגיה של זרימה מהירה של מים. זנק הידראולי שמתוכנן היטב יכול לבזבז עד 60% - 70% מהאנרגיה של הזרימה, ובכך להגביל את הנזק שנגרם למבנים העומדים בדרכה של הזרימה. ספרות מדעית ענפה פותחה לסוג זה של הנדסה.
ישראל ברוסארד

ביוגרפיה

ברוסארד נולד בגולפפורט, מיסיסיפי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא בריטי וגרמני. הוריו הם אנג'לה (לבית קלאפ), יועצת קוסמטיקה ב"מרי קיי" ולורנס קלייטון אדמס (1999-1957), שנפטר כשישראל היה בן ארבע. הוא גדל בסוסייר שבמיסיסיפי על ידי אימו ואביו החורג, גיל ברוסארד, מתכנת מחשבים אשר מאוחר יותר אימץ אותו ואת אחותו הגדולה, אוברי. יש לו אח-למחצה צעיר מנישואיה השניים של אמו.
ברוסארד למד בבית ספר יסודי ציבורי וקיבל שם מחסה כאשר הוריקן קתרינה פגע במיסיסיפי. אחרי ההרס של הסופה הוא למד בחינוך ביתי. בשנת 2010, עבר ברוסארד ללוס אנג'לס.

קריירה

ברוסארד החל את הקריירה שלו עם תפקידים קטנים כמו גארט איינביבדר ב"הפוך" וג'וש ב-"The Chaperone". הוא זכה לשבחים על הופעתו בסרט "בלינג רינג". ב-2015, הוא גילם את דמותו של קרסון טאפט בסרט "Perfect High". שנה לאחר מכן, ברוסארד גילם את מייק ג'נינגס בסרט "החופשה האחרונה". ברוסארד כיכב בתור קרטר דייוויס בסרט האימה של כריסטופר ב. לנדון, "מז"ל טוב" (2017), לצד ג'סיקה רות'. בשנת 2018, ברוסארד כיכב בסרט הנעורים של נטפליקס, "לכל הנערים שאהבתי" בבימויו של סוזן ג'ונסון, בתפקיד ג'וש סנדרסון. ברוסארד חזר לתפקידו כקרטר דייוויס גם בסרט ההמשך, "מז"ל טוב 2", לצד ג'סיקה רות'.
רמי שבילי

ביוגרפיה

שבילי נולד וגדל בנהלל, בנם של אסתר ויצחק שבילי. אביו היה מפקד תחנת משטרת נהלל ולאחר קום המדינה מפקד תחנת משטרת ישראל בעכו. שיבלי ואחיו אלי גדלו כשהם נחשפים לתרבות ולשפה הערבית. הוא למד בתיכון בקריית חיים, בבית הספר החקלאי כדורי ובמקוה ישראל.
את שירותו הצבאי החל בגרעין נח"ל "צבר", במהלך השירות נפצע בצניחה. הוא פנה למשה דיין ועבר ליחידה 154 ("מודיעין 10") של אגף המודיעין.
ב-1960 השתחרר מצה"ל והתגייס לשירות הביטחון הכללי, הוא שירת ברצועת עזה בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים. בתחילת שנות השבעים שימש ראש מחלקת חקירות והיה זה שחקר את דאוד טורקי וחשף את רשת הריגול והטרור בה היו חברים גם אודי אדיב ודן ורד שעברו אימוני חבלה בסוריה. הוא היה ממונה על חקירתו של המחבל היפני קוזו אוקמוטו ממבצעי הטבח בנמל התעופה לוד. בשנים 1975 עד 1977 שירת כקצין האבטחה של שגרירות ישראל בלונדון. ב-1978 מונה לסגנו של נחמן טל, מפקד מרחב עזה וסיני. ב-1980 מונה לראש מחלקת הדרכה שבתקופת כהונתו הפכה לאגף בארגון. ב-1986 מונה לראש אגף חקירות ובתפקידו האחרון בשב"כ שימש מפקד מרחב צפון עד פרישתו ב-1990.
לאחר פרישתו עבד כיועץ בחברת ICTS, חברת שירותי ביטחון בינלאומית שהוקמה על ידי פורשי השב"כ ואל על. בהמשך שימש יועץ אבטחה וחוקר פרטי, בין השאר מונה על ידי חברת ברינקס לחקור את שוד הברינקס, וייעץ לידיעות אחרונות בנושא באג 2000 ובנושא פרשת האזנות הסתר.
שבילי הקדיש את זמנו למורשת מערכת הביטחון, כיהן כחבר הוועד המנהל וראש ועדת התוכן של המרכז למורשת המודיעין. כמו כן יזם מפעל הנצחה בשיתוף עם בית הספר הריאלי לזכרו של סוכן השב"כ והמוסד ברוך כהן שנרצח במדריד במהלך מבצע זעם האל.
היה נשוי למרים ששימשה מנהלת הארכיון של המחלקה היהודית בשב"כ ואב לבן ובת. בנו רון שירת כאלוף-משנה באגף המודיעין ובמפא"ת.
נפטר ממחלת הסרטן הריאה בנובמבר 2007 והובא למנוחות בבית העלמין נורדאו בכפר סבא.
ולגה (מחוז באסטוניה)

היסטוריה

מחוז ולגה באימפריה הרוסית הוקם ב-3 ביולי 1783 על שטחים שהיו שייכים קודם למחוזות ריגה ווונדן (בגרמנית: Wenden, היום העיר צזיס בלטביה). המחוז אז כלל 11 נפות, אשר 9 מתוכן נמצאות היום בשטח לטביה.
באזור ולגה וארגמה (בלטבית:Ērģeme) הייתה עד שנות ה-20 של המאה ה-20 האוכלוסייה מעורבת. 
במהלך מלחמת העצמאות האסטונית, כבשו הכוחות האסטונים חלק קטן משטח המחוז ועל שטח זה הכריזה ב-12 בפברואר 1919 הממשלה האסטונית על הקמתו של מחוז ולגה. באפריל אותה שנה נכנס ראש המחוז החדש לתפקידו.
בשנת 1920 נקבע הגבול המדיני בין אסטוניה ולטביה. בעקבות המלצת ועדת בוררות זרה חולקה העיר ולגה ביולי 1920 בין לטביה לאסטוניה, כאשר רוב השטח הבנוי, שבו גרו בעיקר אסטונים, נמסר לאסטוניה. ב-6 בספטמבר, לאחר שנוספו אליו נפות שהועברו מן המחוזות וורו, טרטו וויליאנדי, נקבעו גבולותיו הכלליים של המחוז. ב-11 בפברואר 1921 נקבעו הגבולות המדויקים שלו.
בראשית שנות ה-20 נעשו עוד מספר שינויים בחלוקת הנפות, אולם מאמצע שנות ה-20 ועד 1939 היה המחוז מחולק ל-19 נפות.
בשנת 1926 הוכרזה טרבה כעיר. ב-1939, בעקבות רפורמה מנהלית, חולק המחוז ל-10 נפות. 
בעקבות הפלישה הסובייטית נאלץ המושל האסטוני לפרוש מתפקידו ביולי 1940 אולם החלוקה המנהלית של המחוז נותרה בעינה עד לשנת 1950 בה שינה המשטר הסובייטי את החלוקה המנהלית בכל רחבי אסטוניה ומחוז ולגה חולק ל-3 נפות (ראיונים): ולגה, טרבה ואוטפה.
בשנת 1952 חולקה הרפוליקה הסובייטית האסטונית ל-3 אובלסטים (מחוזות) וראיון ולגה הפך לחלק מאובלסט טרטו.
בשנים 1959 עד 1966 נעשו כמה וכמה שינויים בגבולות מחוז ולגה, אחד מהם היה העברת נפת מניסטה למחוז וורו.
משנת 1966 נשמרו גבולות המחוז והחלוקה הפנימית בו עד היום.
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 13 נפות, מתוכן 2 עירוניות והשאר כפריות.

ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2007 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי קאלב רהק (Kalev Rähk).

גאוגרפיה

נוף מחוז ולגה הוא רבגוני ומשופע באגמים.
האזור בקרבת הגבול הלטבי מאופיין בקרקעות חוליות המכוסות ביערות, בביצות כבול ובנוף ערבתי.
לעיתים, במרכז היערות מזדקרות פסגותיהן של מורנות.
במרכז המחוז זורם נהר ה"אמאייגי הקטן" (Väike Emajõgi) צפונה מאגם פיהַיֵַרְוו (Pühajärv), ליד אוטפה, ונשפך לתוך אגם וירטסיירב. 
בקרבת העיירה טליסטה נמצאת תחילתו של עמק פדלי (Pedeli ürgorg).
במרכז שקע ולגה נמצא מישור קורבה (Korva luht) נרחב.
במערב המחוז נמצאת רמת סאקאלה המשתרעת לכיוון דרום-מזרח.
בחלקו הדרומי של המחוז נמצא שקע הרגלה (Hargla). 
בולטים ביופיים העמקים קויבה (Koiva) ומוסטייגי (Mustjõgi) וכן אגם אהרו (Aheru) וסביבותיו.
ברוב שטחו של המחוז ניתן למצוא אבן חול בגוונים בהירים מתקופת הדבון התיכונה.
שומריה (קיבוץ)

היסטוריה

שומריה הוקם כהיאחזות נח"ל בשנת 1985 ואוזרח מאוחר יותר על ידי תנועת השומר הצעיר. שם היישוב "שומריה" נבחר כיוון שהוקם בשנה שבה צוינו 70 שנה לתחילת פעילותה של "השומר הצעיר".
בפברואר 2006 קיבלו חברי הקיבוץ הקטן, שמנה 23 חברים (11 משפחות), את הצעת מנהלת סל"ע לפנות את היישוב תמורת פיצויים של 1.75 מיליון שקל למשפחה, כדי שישמש לקליטת המפונים מגוש קטיף, ובפרט מהיישוב עצמונה, במסגרת תוכנית ההתנתקות.
לקיבוץ עברו לאחר ההסכם עם תושבי שומריה תושבי "עיר האמונה" - מפוני עצמונה (השם הרשמי הוא בני עצמון) שהקימו מאהל מחאה ומחנה מגורים מאולתר בנתיבות במטרה לשמור על המסגרת הקהילתית ולמחות על הזנחתם. בתאריך 12 במרץ 2006 מסרו תושבי שומריה את הקיבוץ למפונים בטקס חגיגי. בדצמבר 2012 התחילו התושבים לעבור מהקרווילות הזמניות לבתי הקבע.
ב-2007 ניטע מטע זיתים גדול ליד היישוב עומר. ב-2008 ניטע כרם יין גדול בצמוד לקיבוץ (כארבעים אלף שתילים). היישוב מגדל ירקות בחממות. ברפת הקיבוץ כמאתיים וחמישים פרות חולבות ומכון חליבה.
משנת תשס"ה ועד שנת תשע"ד כיהן הרב גבריאל קדוש כרב היישוב. החל מתשע"ה רב הקיבוץ הוא הרב שמשון בריד, מתלמידי הרב צבי טאו.

מוסדות ציבור ביישוב

בשנת 2011 גרו בשומריה כמאה משפחות ובשנת הלימודים תשע"א עברו תלמוד תורה עצמונה ובית הספר לבנות עצמונה מקרוונים זמניים שהובאו ליישוב, למבנה קבע חדש.
בשנת הלימודים תשס"ט הוקמה הישיבה לצעירים שומריה בראשות הרב ראובן נתנאל ובה כמאה תלמידים. בשנת הלימודים תשע"ט קמה ישיבה גבוהה בשם "נתיבות נריה" על שמו של הרב משה צבי נריה, גם היא בראשות הרב נתנאל.
ובראשות הרב בועז איז'ק
בשנת 2015 עברו מפוני כפר דרום משומריה ליישוב הקבע נטע. מאז משמש מתחם המגורים שלהם את הישיבה לצעירים וכן בית הארחה.
צ'יטה (שימפנזה)

צ'יטה המכונה גם ג'יגס (1932 ליבריה שבאפריקה - 24 בדצמבר 2011), היה שימפנזה מצוי ממין זכר שהופיע בסרטי קולנוע רבים ובסדרות טלוויזיה רבות.
הידועים בסרטים בהם השתתף הם סרטי טרזן, משנות ה-30 וה-40 בהם הופיע לצידו של ג'וני וייסמילר אשר גילם את דמותו של טרזן. הסרט הראשון בו הופיע צ'יטה הוא טרזן ובת זוגו משנת 1934, בו הופיע כגור שימפנזה צעיר נטול שם, אשר רכב על גבה של שימפנזית ששיחקה את צ'יטה המקורית. בסרטים הבאים גילם את דמותו של צ'יטה, ולימים הפך הכינוי לשמו. השימפנזה כיכב ב-12 סרטי טרזן לצידם של ג'וני וייסמילר ולקס ברקר.
צ'יטה הופיע גם בתפקידים נוספים, ובהם השימפנזה רמונה בסרט בלה לוגוסי פוגש בגורילה מברוקלין (1952), וכצ'י-צ'י בדוקטור דוליטל (1967) - תפקידו האחרון בטרם "פרש לגמלאות".
ב-31 במרץ 1995 זכה צ'יטה בכוכב על שמו ב"שדרת הכוכבים" בפאלם ספרינגס. מאז 2004 נעשה (ללא הצלחה בינתיים) מאמץ להעניק לו מקום של כבוד בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בסוף חייו התגורר צ'יטה בבית מחסה לקופי אדם הקרוי על שמו בפאלם ספרינגס שבמדינת קליפורניה. צ'יטה העביר את זמנו בצפייה בטלוויזיה, עילעל בספרים ו"ניגן" על פסנתר. כמו כן הוא צייר ציורים אבסטרקטיים, שההכנסות ממכירתם מוקדשות לעמותות הפועלות לרווחת קופי האדם.
ב-1996 בגיל 64, הפך צ'יטה לשימפנזה המבוגר ביותר בעולם ונכון לשנת 2008 הוא מופיע בספר השיאים של גינס כפרימט המבוגר ביותר שאינו אדם. תוחלת החיים של שימפנזים בטבע היא 40-45 שנה ובשבי היא כ-60 שנה.
ב-24 בדצמבר 2011 מת צ'יטה בגיל 80.
הירוקי אראי

ביוגרפיה

באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו, דרום קוריאה הגיע אראי למקום התשיעי בתוצאה של 3:48:40 שעות.
באליפות העולם באתלטיקה 2013 שנערכה במוסקבה, רוסיה הגיע אראי למקום ה-11 עם תוצאה של 3:45:56 שעות.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 שנערכה בבייג'ינג, סין הגיע אראי למקום הרביעי עם תוצאה של 3:43:44 שעות בהפרש של שלוש דקות ו-12 שניות מהמקום הראשון בו זכה מטיי טוט הסלובקי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים אראי שלישי עם תוצאה של 3:41:24 שעות אך נפסל עקב טענה שנגע באיון דונפיי שסיים רביעי 14 שניות לאחר אראי. מספר דקות לאחר מכן, היפנים ערערו על ההחלטה וזכו בערעור. כתוצאה מכך השיג אראי את המקום השלישי ואת מדליית הארד באולימפיאדה.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 שנערכה בלונדון, בריטניה הגיע אראי למקום השני עם תוצאה של 3:41:17, אחרי שיאן העולם יוהאן דיניז מצרפת שהשיג את התוצאה 3:33:12 שעות ולפני בן ארצו קאי קוביאשי שהשיג את התוצאה 3:41:19 שעות.
אראי משרת כסגן משנה בכוחות ההגנה של יפן.
אספא ווסן

ביוגרפיה

אספא נולד בעת שאביו, יורש העצר ראס טאפרי, היה מושל העיר הרר. אספא הפך ליורש העצר הקיסרי לאחר שאביו הוכתר לקיסר אתיופיה בשנת 1930 לאחר מותה של הקיסרית זאודיתו.
אספא נישא לנסיכה ווליאט ישראל סיום שהייתה נינתו של הקיסר יוהנס הרביעי. לזוג נולד בן אחד.
בשנת 1936 יצא אספא לגלות ביחד עם אביו הקיסר לאחר הכיבוש האיטלקי את אתיופיה. לאחר תבוסת האיטלקים בשנת 1941 חזר אספא ביחד עם המשפחה הקיסרית לאדיס אבבה והחל שוב למלא את תפקידו כיורש העצר.
בשנת 1960 יזם המשמר הקיסרי הפיכה נגד הקיסר היילה סלאסי הראשון, בזמן שהקיסר שהה בברזיל. המהפכנים אילצו את יורש העצר אספא לקרוא הודעה ברדיו לפיה הוא תומך בהפיכה נגד אביו, וכי הוא מקבל על עצמו את התואר של קיסר אתיופיה. הצבא האתיופי, כמו גם הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, סירבו לקבל את ההפיכה. ההפיכה נכשלה לאחר שהקיסר היילה סלאסי חזר למדינה. הקיסר העניק חנינה לבנו וטען שהוא הקריא את ההודעה ברדיו לאחר שהמורדים איימו על חייו. תקרית זו העיבה על יחסי האב ובנו. אספא לא הצליח לשכנע את אביו, כמו גם את הממסד האתיופי, בהקשר לתפקיד אותו מילא בניסיון ההפיכה. לקיסרית מנן נגרם צער רב עקב חשדות אלה בקשר לבנה.
בשנת 1973 חטף אספא שבץ לב ונשלח לשווייץ כדי לקבל טיפול רפואי. השבץ גרם לו לשיתוק בצד גופו הימני ואי-יכולת לדבר. בנו הבכור של אספא, זרע יעקוב, שאז היה סטודנט באוניברסיטת קיימברידג', נאלץ למלא את תפקידו של אביו כ"יורש העצר של אתיופיה בפועל".
בשנת 1974 בעת שהדרג' בצע הפיכה נגד הקיסר היילה סלאסי הוכרז אספא, ששהה כל אותה עת מאז חטף את השבץ בשווייץ, למלך אתיופיה ולא לקיסר אתיופיה במקום אביו. אספא סירב לקבל על עצמו את התפקיד וטען שההפיכה היא בלתי חוקית, כמו גם ההדחה של אביו. בשנת 1975 בוטל השלטון הקיסרי באתיופיה על ידי הדרג'.
אספא ומשפחתו עברו ללונדון בשנת 1975, כאשר רוב המשפחה הקיסרית באתיופיה נתונה במעצר על ידי קבוצת הדרג'.
בשנת 1989 הכריז על עצמו אספא כקיסר אתיופיה בגלות ובחר לו את השם אמהה סלאסי הראשון. הקיסר אמהה נפטר בשנת 1997 בארצות הברית לאחר מחלה קצרה.
לאחר נפילת שלטון מנגיסטו באתיופיה, הועברה גופתו של אספא לקבורה בקתדרלת השילוש הקדוש שבאדיס אבבה. אספה נקבר לצד אביו הקיסר היילה סלאסי הראשון ולצד אימו הקיסרית מנן.
ג'רלד אדלמן

קורות חיים

אדלמן נולד בעיר ניו יורק להורים יהודים - אדוארד ואנה אדלמן. אביו עבד כרופא. לאחר סיום לימודי התיכון, למד לתואר ראשון במדעים בקולג' אורסינוס בפנסיבלניה וסיים לימודיו בשנת 1950, בהצטיינות יתירה. הוא למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1954. הוא החל בעבודתו כרופא במסצ'וסטס ואחר כך התגייס לצבא והיה קצין בחיל הרפואה האמריקאי בבית חולים צבאי בפריז, צרפת. בשנת 1957 הוא החל לימודים לתואר מתקדם במדעים במכון רוקפלר.
בשנת 1960 קיבל דוקטורט במדעים והמשיך לחקור ולעבוד בתפקידים מנהליים במכון רוקפלר. החל משנת 1966 קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת רוקפלר. 
אדלמן ניהל את המכון למדעי המוח ועמד בראש קרן המחקר למדעי המוח. בין התחומים בהם חקר מאז שקיבל את פרס נובל, היו: ביופיזיקה, כימיה של חלבונים, אימונולוגיה, ביולוגיה של התא, וביולוגיה של העצב. בזכות מחקריו המוקדמים על המבנה והמגוון של הנוגדים קיבל את פרס נובל. 
בשנת 1987 פרסם אדלמן את ספרו Neural Darwinism, בו ניסח את התאוריה שלו באשר להתפתחות המוח ותפקודו.
ג'ון גו רי

ביוגרפיה

רי נולד בקוריאה, בתקופת הכיבוש היפני בקוריאה. הוא החל להתאמן באמנויות לחימה מאז היותו בן 13, בלי ידיעתו של אביו.

רי התאמן באמנויות לחימה בהדרכתו של Nam Tae Hi והוסמך ב-Chung Do Kwan, בית הספר הראשון שלימד טאקוונדו.

במהלך שנות השישים התיידד לי עם ברוס לי - מערכת יחסים שתרמה לשניהם כאמני לחימה.

ב-1973 השתתף רי בסרט אמנויות הלחימה היחידי שלו When Taekwondo Strikes.
רי היה ידוע בוושינגטון די. סי. בשל השתתפותו בפרסומת לטלוויזיה עם זמריר של Nils Lofgren שהציגה את הסיסמה: "אף אחד לא מציק לי". ב-2000
רי היה הקוריאני-אמריקני היחידי ששמו נכלל בין 203 המהגרים המוכרים של הארץ בידי פורום ההגירה הלאומי ושירותי ההגירה והאיזרוח.
רי הוכנס להיכל התהילה של הטאקוונדו ב-2007.

והוא רשום שם כ"חלוץ הטאקוונדו האמריקני" והן כ"חלוץ הטאקוונדו ברוסיה".

רי נכלל כחלוץ בארצות הברית (בשנות החמישים, שנות השישים ושנות השבעים) ברשימת מאסטר Choi Chang Keun של חלוצי הטאקוונדו.
הוא יצר את "בלט הלחימה" (Martial Ballet), שהוא פורם (קאטה, סדרת תנועות המדמות קרב) של אמנות לחימה שמבצעים עם מוזיקה. בלט הלחימה מבוצע בידי אנשים שונים בדרכים שונות והוא נכלל במערך הלימודים של בית ספרו של רי.
נפטר ב-30 באפריל 2018 בארלינגטון שבווירג'יניה לאחר מחלה.