google/wiki40b huggingface dataset:
צבא האיחוד

היסטוריה

כאשר פרצה מלחמת האזרחים באפריל 1861, מנה הצבא הסדיר כ-16,000 חיילים וקצינים, אשר חלקם התפטרו מהצבא על מנת לקבל תפקידי פיקוד במסגרת צבא הקונפדרציה. הצבא הסדיר מנה 10 רגימנטים של רגלים, 4 של ארטילריה, 2 של פרשים, 2 של דרגונים ורגימנט אחד של רגלים רכובים. הרגימנטים הללו היו פרושים לאורכה ולרוכבה של ארצות הברית כך שמתוך 197 פלוגות איישו 179 מהם 79 מוצבים במערב ו-18 הנותרות החזיקו במוצבים ובמצודות לאורך הגבול האמריקני-קנדי ולחוף האוקיינוס האטלנטי. 
עם פרישתם של 7 המדינות הראשונות ב-20 בדצמבר 1860, לאחר מפלתו של האיחוד בקרב פורט סאמטר ולאור המשבר החמור בכוח האדם בצבא הסדיר קרא אברהם לינקולן לגיוסם של 75,000 מתנדבים לתקופה של שלושה חודשים, לשם יישוב הסכסוך עם מדינות הדרום בדרכים צבאיות. קריאתו של לינקולן לגיוס הכריחה את מדינות הגבול לנקוט עמדה בסכסוך וכך פרשו יחדיו 4 מדינות נוספות וחברו למדינות הקונפדרציה שזה עתה הוקמה. במרוצת הזמן התברר כי המלחמה תהיה ארוכה ויקרה ממה שחשבו משני עברי הגבול, וב-22 ביולי 1861 אישר הקונגרס הקמה של צבא מתנדבים של 500,000 חיילים.
איזבסטיה

מקור העיתון

תחילתו של העיתון איזבסטיה בעיתון "חדשות סובייט הפועלים של פטרוגרד" אשר התפרסם החל מ-13 במרץ 1917 בעיר פטרוגרד. בתחילתו נתן העיתון ביטוי להשקפות מנשביקיות ואלו של המפלגה הסוציאל-רבולוציונית. בחודש אוגוסט 1917 שינה העיתון את שמו ונקרא "חדשות הוועד המנהל המרכזי של הסובייטים של הפועלים והחיילים" ובגילגולו השלישי נקרא: "ידיעות הסובייטים של עמי ברית המועצות" (רוסית: Известия Советов народных депутатов СССР), או בקיצור "איזבסטיה".
לאחר כינוס הקונגרס הכל-רוסי השני של הסובייטים (בשלהי 1917) הפך איזבסטיה לעיתון הרשמי של הממשלה הסובייטית.

העיתון בתקופת ברית המועצות

בעוד שהעיתון פרבדה שימש כעיתון הרשמי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, היה איזבסטיה העיתון הרשמי של הממשלה הסובייטית ונשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות. תקופת הזוהר של העיתון היה בשנות כהונתו של ניקולאי בוכרין כעורך ראשי (1934–1937). במשך יותר מעשור העסיק העיתון את הקריקטוריסט בוריס יפימוב, אך לאחר מעצר אחיו הוא פוטר.

העיתון ברוסיה

לאחר התמוטטות ברית המועצות איזבסטיה מבקש להצטייר כעיתון של כל האומה הרוסית. העיתון היה בבעלות חברת אחזקות אשר בעליה הוא ולדימיר פוטנין, מגדולי האוליגרכים ברוסיה, המקורב לשלטון. מניות השליטה בעיתון נרכשו ב-3 ביוני 2005 על ידי תאגיד הענק גזפרום באמצעות חברת האחזקות גזפרום מדיה. 
נכון לשנת 2005 תפוצת העיתון היא כ-240,000 גיליונות ליום.
בשנת 2008 העיתון נמכר לקבוצת תקשורת מסנקט פטרבורג שבבעלות יורי קובלצ'וק. בשנת 2011 מערכת העיתון עברה מבניין שנבנה במיוחד בשבילה בשנת 1926 במרכז מוסקבה לבניין אחר בפרברי העיר.
הפרלמנט של הקהילה הצרפתית (בלגיה)

הפרלמנט של הקהילה הצרפתית (בצרפתית: Parlement de la Communauté française או PCF) הוא הרשות המחוקקת אשר מייצגת את הקהילה הצרפתית בבלגיה.  הפרלמנט בנוי בשיטת בית מחוקקים חד-ביתי. בפרלמנט זה חברים כל 75 החברים של הפרלמנט של ולוניה, מלבד שניים הדוברים גרמנית, אשר מוחלפים בדוברי צרפתית מאותה המפלגה. אליהם מתווספים 19 נבחרים דוברי צרפתית ממחוז בריסל. בסך הכל ישנם כ-94 חברים הנבחרים מדי 5 שנים. הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2015, משמע שהבחירות הבאות ייערכו בשנת 2019.
הפרלמנט יושב בבירת המדינה, בריסל.
המפלגה הגדולה בפרלמנט היא המפלגה הסוציאליסטית הולונית אשר מונה מטעמה 36 נציגים.
הבכור לבית אב"י

עלילת הספר

עיבוד ספרותי של קורות איתמר בן אב"י, אז בן-ציון (הוא שינה את שמו בבגרותו), אשר למד את השפה העברית כשפת אם. אביו אליעזר בן-יהודה שקד באותם הימים על הוצאת עיתון בעברית עם דעות משכילות, שנחשבו קיצוניות ביישוב הישן בירושלים. על הפעוט נאסר לתקשר עם כל הדובר שפת נכר. עם כל הקשיים למד בן ציון את השפה העברית. יום אחד יצא בן ציון לראשונה לרחוב למרות האיסור של אביו אליעזר, ומצא כלב; כאשר הסתובב עמו ברחובות העיר נסקל הכלב למוות. בן ציון שרד את הסקילה.
החיים לא הטיבו עם משפחת בן יהודה ומצבה הדרדר לעוני. הציבור החרדי בירושלים חש כלפיהם עוינות אחרי כתיבת מאמרים חריפים של אליעזר בן יהודה על פולמוס השמיטה. בסופו של דבר החליט אביו של בן ציון לנסוע לרוסיה לגייס כספים, וכמו כן לשלוח את בן ציון לבית ספר בירושלים, שם יפגוש חברה בת גילו לראשונה. בבית הספר, בן ציון לא מצליח להסתגל לכיתה הראשונה, וגם לא לשנייה, ובסופו של דבר מנהל בית הספר, ניסים בכר מחליט להעבירו לכיתה השלישית שם הוא לומד בהנאה, מסתגל לשפה המדוברת שם, צרפתית. יום יום למד בן ציון מילים חדשות בצרפתית והעברית נזנחה.
לכן, לאחר התלבטות, אליעזר החליט לא לשלוח יותר את בנו, בן ציון, לבית הספר. דבורה, אשתו של בן יהודה, חלתה בשחפת, ומתה. אליעזר נישא לאחות אשתו, פולה, ושמה בעברית חמדה. צרות רבות פקדו את משפחת בן יהודה- רוב הילדים, למעט הבת ימימה, חלו במחלה קשה, בן ציון שרד ושאר האחים מתו. לאחר מספר שנים, בן-ציון הופך לעלם, מתאהב בעלמה בשם לאה, ונשלח ללמוד בצרפת.
ישי יפה

ביוגרפיה

יפה סיים לימודי התואר הראשון בהצטיינות בכלכלה ולימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית (1988), ודוקטורט בכלכלה באוניברסיטת הרווארד (1993). הוא לימד בעבר באוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת מונטריאול וכיהן כיועץ בבנק ישראל, הרשות לניירות ערך וקרן המטבע הבינלאומית. ישי יפה הוא עמית מחקר של ה- Center For Economic Policy Research) CEPR) בלונדון ושל ה- European Corporate Governance Institute) ECGI) בבריסל.
יפה מרצה בקורסים: נושאים בכלכלה פיננסית ובסדנה למשפט מימון והרגולציה של שוק ההון.

מחקר

מחקריו של פרופסור ישי יפה עוסקים בממשל תאגידי, בכלכלות מזרח אסיה וכן, בהיסטוריה פיננסית וכלכלית. עבודותיו התפרסמו, בין השאר, בכתבי עת מובילים בכלכלה ובמימון כמו ה- Quarterly Journal of Economics, ה- Journal of Finance, ה-Journal of Economic Literature וחלקן מצוטטות מאות פעמים. ספרו, Emerging Markets and Financial Globalization (שנכתב יחד עם פאולו מאורו ונתן זוסמן) הופיע בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד ב-2006.

ספרים

Yafeh, Y., Mauro, P. & Sussman, N. (2006), "Emerging Markets and Financial Globalization: Sovereign Bond Spreads in 1870-1913 and Today", Oxford University Press
נייתן אוונס

ביוגרפיה

אוונס נולד בעיר מריון שבמדינת קרוליינה הדרומית, שבארצות הברית, כבנם של תומאס וג'יין אוונס. הוא למד במכללת רנדולף-מייקון שבווירג'יניה, (Randolph–Macon College) עד שעבר לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית (וסט פוינט), אותה סיים בשנת 1848. אוונס הועלה לדרגת קפטן, ושרת כמפקד פרשים בגבול המערבי, עד שבשנת 1861, הכריזו מדינות דרום ארצות הברית על פרישה, והקימו את הקונפדרציה. אוונס, כבן לאחת המדינות הדרומיות, עזב את צבא ארצות הברית והצטרף לצבא הקונפדרציה. בצבא הקונפדרציה הוא הועלה לדרגת קולונל, הוא נודע במנהיגות מוצלחת וגבורה בשדה הקרב, אולם אישיותו המחוספסת, כמו גם תאוותו לטיפה המרה, גרמו לסכסוכים מתמשכים בינו לבין מפקדיו. הוא נהג לשאת על גבו לכל מקום חבית קטנה של ויסקי.
במהלך ההכנות לקרב בול ראן ביולי של אותה שנה, אוונס קיבל פיקוד על חיילים מקרוליינה הדרומית ומלואיזיאנה, והוצב בכנפו השמאלית של הגנרל פ.ג.ט. בורגארד. ב-21 ביולי, פתחו כוחות הצפון בהתקפה על כנפה זו בדיוק. אוונס לחם מלחמת הגנה מעולה, המפקד הצפוני דייוויד הנטר נפצע והוחלף, אולם בהמשך נאלץ אוונס לסגת.
הוא קיבל את פיקוד על בריגדה שהורכבה מחיילים ממיסיסיפי ווירג'יניה, והוקצה לשמור על המעברות העליונות של נהר הפוטומק, מעל וושינגטון. באוקטובר של שנת 1861, כוח של צבא האיחוד חצה את הנהר ליד העיר לסבורג (Leesburg), מטרת הסיור הייתה השמועה לפיה אוונס נטש את הגנת העיר לסבורג, והכוח היה למעשה סיור שבדק אפשרות של התקפה עליה. אוונס אכן עזב את העיר, ולם בורגארד הביע אי שביעות רצון מכך ובאותו יום חזר אוונס אל העיר. הכוח הצפוני לא ידע על כך, אוונס הניס אותו בהצלחה אל מעבר לנהר הפוטמוק. בעקבות כך הועלה אוונס לדרגת בריגדיר גנרל.
לאחר מכן הוא נשלח לסייע בהגנה על אזורי חוף מדרום לצ'ארלסטון. יומיים לאחר מכן ב-16 ביוני 1862, תקפו את צ'ארלסטון כוחות צפוניים בפיקודו של הנרי וושינגטון באנהם, הקרב התפתח לקרב שכונה "הקרב הראשון של ג'יימס איילנד" (First Battle of James Island) שהסתיים בתבוסה צפונית. הוא קיבל את הפיקוד על בריגדה שהורכבה מחיילים מדרום קרוליינה, הוביל אותה לריצ'מונד והצטרף הצבא של רוברט אי לי מצפון לוירג'יניה. הבריגדה שלו לקחה חלק בין היתר בקרב בול ראן השני באוגוסט 1862.
בקיץ של שנת 1863, הבריגדה של אוונס הועברה לצבאו של הגנרל ג'וזף א. ג'ונסטון במהלך מבצע ויקסבורג. לאחר המערכה, הבריגדה חזרה לצ'ארלסטון בה אוונס הסתכסך באופן חמור עם המפקד הממונה עליו, הגנרל רוזוול ס. ריפלי, מה שגרם לכך שהוא הודח מהפיקוד. הוא הוחזר לפקד באביב של 1864, אך נפצע באורח קשה בתאונת כרכרה בצ'ארלסטון באמצע הדרך למטה הבריגדה שלו בפטרסבורג (Petersburg) שבווירג'יניה.
למרות שאוונס התאושש מעט מפציעתו, הוא מעולם לא חזר לפקד. הוא החזיק בעמדה פחותה במשרד המלחמה במשך זמן, וברח לריצ'מונד עם הנשיא ג'פרסון דייוויס. הוא ליווה את הנשיא עד מעצרו בידי כוחות הצפון ב-1 במאי 1865. לאחר המלחמה, אוונס פרש מהצבא והפך למנהל תיכון. הוא נפטר באלבמה בשנת 1868, כנראה מההשפעות של התאונה הקודמת שלו.
תאימות לאחור

תאימות לאחור של מוצר או טכנולוגיה בתקשורת או במיחשוב מתקיימת כאשר הוא יכול לפעול עם קלט המותאם לטכנולוגיה ישנה יותר. תאימות לאחור או תאימות כלפי מטה (באנגלית: Backward Compatibile או Downward Compatible בהתאמה) מוגדרת כ"תואם לדגם קטן יותר או ישן יותר". מחשב שאפשר להפעיל בו תוכניות שפעלו במחשבים מדור קודם או במחשבים קטנים יותר מכונה "תואם כלפי מטה". אם מוצרים תוכננו על פי תקינה חדשה והם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים ישנים יותר, נאמר עליהם כי הם תואמים לאחור. דוגמאות לתקנים כאלה כוללות תבניות נתונים ונוהלי תקשורת.
קיים מצב הפוך שהוא תאימות קדימה או תאימות כלפי מעלה (באנגלית Forward Compatible או Upward Compatible בהתאמה) ובו מוצר מטכנולוגיה ישנה, אמור להסתדר, לפחות חלקית, עם תבניות נתונים המיוצרות על ידי מוצר קיים או עתידי, מטכנולוגיה חדשה יותר. מוצרים תואמים קדימה תוכננו על פי תקינה בה הם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים חדשים יותר או עתידיים.
HER2/neu

שם וגילוי

בשנות השמונים המוקדמות זיהו מדענים מ-MIT, אוניברסיטת רוקפלר ומאוניברסיטת הרווארד את האונקוגן neu, שם שניתן לו בעקבות שורת תאים (cell line) של גילובלסטומה בחולדות, סוג של סרטן עצבי (neural). התוצר של גן זה זוהה כחלבון בעל מסה מולקולרי יחסית של 185,000, ולפיכך סומן כ-p185.‏
מדענים מג'ננטק ובראשם של אקסל אולריך (שאף הוענק לו ב-2010 פרס וולף על גילויו בתחום זה), הצליחו לשבט את HER2 או ErbB-2. 
השם HER2 נגזר מהדמיון המבני ל-HER1, קולטן פקטור גידול של האפירדמיס. גן זה נקרא גם ErbB-2, בשל דמיונו ל-ERBB ‏(avian erythroblastosis oncogene B), אונקוגן שמאוחר יותר התגלה כמקודד EGFR. באמצעות שיבוט מולקולרי נמצאו עדויות לכך שמדובר באותו הגן.

HER2 בסרטן

בכ-30% מהסובלות מסרטן השד מופיע ביטוי יתר או הכפלה גנומית של ERBB2, והוא מהווה מדד לסיכויי הופעה מחודשת של המחלה ולפרוגנוזה. ביטוי יתר של גן זה מופיע גם בסרטנים מסוימים בשחלה, בקיבה וברחם. הגן ל-HER2 הנמצא בכרומוזום 17, נמצא בסמיכות לגן GRB7, שהוא פרוטו-אונקוגן, ולעיתים גם GRB7 עובר הכפלה גנומית יחד עם HER2.
הנוגדן החד שבטי טרסטוזומב (trastuzumab; הידוע גם שמו המסחרי הרצפטין) מכוון נגד HER2, ומשמש בטיפול בסרטני שד שבהם מופיעה הכפלה גנומית של HER2. היקשרותו של נוגדן זה ל-HER2 גורמת בין היתר לביטוי מוגבר של p27, חלבון העוצר את חלוקת התא. נוגדן נוסף, פרטוזומב (Pertuzumab, או בשמו המסחרי פרג'טה), מכוון גם הוא כנגד אזור אחר בחלק החוץ תאי של HER2, נבדק בניסויים קליניים כשילוב עם הרצפטין.

בדיקת HER2

בדיקות רמות ביטוי והכפלה גנטית של HER2 נערכות לחולות סרטן שד כדי להעריך פרוגנוזה והתאמה לטיפול בהרצפטין. הטיפול בהרצפטין מוגבל לחולות חיוביות להכפלה גנומית של HER2, שכן טיפול זה לא אפקטיבי בשאר המקרים, יקר ועשוי להיות מלווה בתופעות לוואי קשות כמו פגיעה בשריר הלב.
לרוב נעשות הבדיקות על סמך דגימות רקמה הנלקחות באמצעות ביופסיית שאיבת מחט, ביופסיית מחט, ביופסיית ואקום או במסגרת הסרה בניתוח. הערכה כמותית של הימצאות החלבון HER2 נעשית באמצעות אימונוהיסטוכימיה. במקרה הצורך מבוצעת גם היברידיזציה פלואורסצנטית באתר, המאפשרת באמצעות סמנים פלואורסצנטיים לאמוד את מספר העותקים של הגן.
קנסור

קנסור (בלטינית: censor) הייתה משרה פוליטית ברפובליקה הרומית שממלאה היה צריך לבצע קנסוס (סוג של מפקד אוכלוסין) בין אזרחי רומא ולחלק את האזרחים למעמדות מצביעים על בסיס הכנסתם ושיוכם השבטי.
מדי חמש שנים, נבחרו באספת הקנטוריות שני קנסורים לכהונה של 18 חודשים. הקנסור לא החזיק בסמכות שלטונית של ה"אימפריום" ולכן לא לווה בליקטורים. עם זאת, הבחירה לתפקיד קנסור נחשבה לכבוד גדול והיא הסבה יוקרה רבה למחזיקה. אם אחד הקנסורים מת בזמן כהונתו, היה עמיתו חייב להתפטר.
מיון האזרחים לשבטים על–ידי הקנסורים לא התבצע לרוב על בסיס קרבה אתנית כלשהי — רק צאצאי משפחות האזרחים העתיקות נחשבו מקושרים לשבטם קשר דם — אלא על פי שיקול הקנסור. הקנסורים היו אמונים גם על מיון אזרחים חדשים לשבטים ולמעמדות מצביעים וכן מיינו עבדים ששוחררו מאז הקנסוס האחרון שבוצע.
תפקיד נוסף וחשוב במיוחד של הקנסור היה הרכבת רשימת הסנאט (lectio senatus), אשר הורכבה מהמגיסטראטים שנבחרו על ידי הקנסורים בסדר יורד. הם הוסמכו גם לסלק סנאטור אם חשבו כי ביצע מעשה "כנגד המוסר הציבורי", אולם בדרך כלל סולקו רק סנאטורים זוטרים, להוציא מקרים יוצאי דופן בזמן כהונתם של קנסורים נוקשים ומחמירים כמו מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס. בזמן הטריבונאט של פובליוס קלודיוס פולכר חוקק חוק שמחייב את הקנסורים להעמיד למשפט את חבר הסנאט החשוד ובכך הוגבלה סמכותם לסלק אישים מן הסנאט.
משרה נוספת שלה היו הקנסורים אחראים הייתה הפיקוח המוסרי על אזרחים (מכאן גם לקוח המונח המודרני "צנזור"), והוצאתם וביצועם של מכרזים לעבודות ציבוריות, כגון בניית מקדשים ובניין דרכים.
משרת הקנסור נוצרה, לפי המסורת הרומאית, בשנת 443 לפנה"ס, לאחר שהקונסולים לא יכלו לעמוד בנטל העבודה שהוטלה עליהם. כמו ביחס למשרות אחרות, הייתה גם משרת הקנסור פתוחה בשלב הראשון רק לבני מעמד הפטריקים. החל משנת 351 לפנה"ס הותר גם לפלבאים להיבחר לתפקיד. בדרך כלל, היה מקובל לבחור לתפקיד קונסולים לשעבר, בזכות מעמדם הרם.
בעת הדיקטטורה המיוחדת של לוקיוס קורנליוס סולה בשנת 82 לפנה"ס, בוטלה המשרה וסולה לקח על עצמו את המשימה. אחרי מותו, בשנת 70 לפנה"ס נוצרה המשרה מחדש, אך איבדה חלק ניכר מכוחה ביחס לסנאט, בגלל הרפורמה של סולה שהפכה את כניסת החברים לסנאט לאוטומטית. עם היווצרות הקיסרות הרומית נעלמה בהדרגה המשרה וסמכויותיה, ובעיקר הפיקוח על הסנאט, עברו לידי הקיסרים הרומים. הקנסוסים האחרונים נערכו על–ידי הקיסרים אספסינוס וטיטוס.
אמבר בנסון

קורות חיים

בנסון נולדה בברמינגהאם, אלבמה שבארצות הברית לאב יהודי ולאם נוצרית-בפטיסטית. הוריה הם אדוארד בנסון פסיכיאטר, ודיאן. לה אחות קטנה בשם דניאל והיא אמנית. בילדותה נהגה ללכת עם משפחתה לבית כנסת רפורמי באלבמה.
כילדה, בנסון למדה ריקוד ומוזיקה. היא הייתה מופיעה עם חוג הבלט שהייתה בו, וגם בתיאטרון המקומי. כשלמדה בבית ספר תיכון היא גרה באורלנדו, לאחר שמשפחתה עברה לשם כדי לעזור לאמבר להשיג תפקידי משחק שונים. הבולט בתפקידים בהם זכתה היה תפקידה בסדרת הטלוויזיה "חדשות הילדים", שבה אמבר הייתה אחת משני השחקנים הראשיים. משפחתה והיא עברו ללוס אנג'לס, שם היא מתגוררת עד היום, ובמהרה אמבר הצליחה להשיג תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה.
בנסון היא צמחונית.

קריירה

בנסון הייתה בת 14 כששיחקה בסרט הראשון שלה, סרט בבימויו של סטיבן סודרברג, "מלך הגבעה". שנתיים לאחר מכן, ב-1993 שיחקה במותחן האירוטי "דלוקה עליו עד מוות" לצדה של אליסיה סילברסטון. 
תפקידה הידוע ביותר בסדרה "באפי ציידת הערפדים", הוא זה של טארה מקליי, מכשפה ובת זוגה של וילו רוזנברג. דמותה של טארה הופיעה לראשונה בפרק Hush (הפרק העשירי בעונה הרביעית), והמשיכה להופיע ברציפות עד לעונה השישית בה נהרגה דמותה. בפרק שבו נהרגה דמותה הופיע בפעם הראשונה (והאחרונה) שמה ברשימת השחקנים הקבועים ברשימת הקרדיטים בפתיחת הפרק. בנסון כתבה, ביימה, הפיקה, ערכה ושיחקה בסרט האינטרנט "צ'אנס", שבו הופיעה לצידה ג'יימס מרסטרס, שכיכב לצידה גם ב"באפי ציידת הערפדים". אחרי סיום "באפי", בנסון החלה להפיק כריסטופר גולדן סדרת אנימציה לרשת BBC. הסדרה, "Ghosts of Albion: Legacy", עלתה ב-2003 לאתר של הBBC. ב-2006, בנסון הוציאה את הסרט העצמאי השני שלה, "Lunatics", אשר הופק בידי חברת ההפקה שלה, "Benson Entertainment". היא מביימת לצד אדם בוץ' את סרט הקומדיה "Drones".
בנסון שרה באחד מפרקי "באפי ציידת העפדים", והוכיחה יכולות ווקאליות. ב-2002, היא הופיעה בשני שירים מהאלבום של הקולגה שלה מ"באפי", אנתוני סטיוארט האד. היא שרה את השיר "Toucha Toucha Touch Me" במסיבת הקריוקי של הסלבריטאים ב-VH1, שהייתה מחווה לסרט מופע הקולנוע של רוקי.
ב-1997 היא הייתה תסריטאית המשנה בסרט "The Theory of the Leisure Class".
ב-2003, בנסון שיתפה פעולה עם הבמאי ג'יימס קרווין במטרה להפיק את ההצגה שלה, "Albert Hall", בהוליווד.
בנסון כתבה ספרים וקומיקסים רבים עם כריסטופר גולדן. ב-2001, היא עבדה עם גולדן ואריק פאוול מדארק הורס כדי ליצור את הקומיקס של באפי ציידת הערפדים, "WannaBlessedBe". ב-2002, היא עבדה עם גולדן ו-AJ בעזרת "דארק הורס" על קומיקס נוסף של "באפי", "Wilderness #1". לאחר מכן יצא גם "Wilderness #2". ב-2005, בנסון הוציאה עם האמן ג'יימי מקלבי את הסיפור הקצר "Four Letter Worlds". בן וגולדן עבדו ביחד גם על שני מותחנים על טבעיים, "Ghosts of Albion: Accursed" ו"Ghosts of Albion: Witchery". הספרים עוקב אחר הדמויות תמרה וויליאם סוויפט, שהופיעו לראשונה בסרט ההנפשה הממוחשב "Ghosts of Albion: Legacy". בספטמבר 2007, בנסון חתמה על חוזה של שלושה ספרים עם חברת הספרים "Penguin Books". הספר הראשון, "Death's Daughter", הוצא על ידי "Ace Books" בפברואר 2009, השני, "Cat's Claw", יצא בפברואר 2010, והשלישי, "Serpent's Storm", יצא בפברואר 2011.
1 נגד 100

התוכנית בישראל

מנחה הגרסה הישראלית של התוכנית היה אברי גלעד. היא שודרה מ-8 במאי 2007 עד סוף עונת 2012 בערוץ 2, רשת. השעשועון זכה למדרוג גבוה יחסית לאורך שידורו וקיבל שבחים וביקורות טובות. בתוכנית שודרו מספר ספיישלים בהם השתתפו ילדים, נוער, שחקני קולנוע, חיילים, משפחה, ספורטאים ופרק אחד בו השתתפה שרת החינוך דאז יולי תמיר. וגם פרק אחד שנקרא ספיישל ״החיים זה לא הכל״ של הזכיינית רשת  בהם השתתפו דמויות שונות מהתוכנית,לרוב הנבחרת כללה קהל קטן של אנשים בעלי מכנה משותף מעורר עניין, דבר שנועד לגוון את התוכנית.
בישראל ניתן פרס עד 1,000,000 ש"ח הנחשב למועט באופן יחסי, כשלפניה ניתן למצוא רשתות הנותנות פרסים עד 1,000,000 דולר.
במהלך העונה הרביעית של התוכנית ב-2010, זכה לראשונה (ובפעם היחידה לכל אורך השנים בהן שודרה התוכנית בישראל) אחד המתמודדים בפרס הגדול – מיליון ש"ח. הזוכה היה משה אבו עזיז, מורה חרדי מאור עקיבא.
אווז אפור

רבייה

גודל התטולה נע בין חמש לשמונה ביצים בקן גדול בין צמחייה צפה או צמחיית קנים (קנה מצוי, סוף וכדומה). תקופת הדגירה היא כ-28 ימים. בניגוד לרוב עופות המים, נשאר הזכר עם משפחתו. למעשה, לאווזים תא משפחתי מלוכד יותר בהשוואה לברווזים מצויים (Anatinae). שני ההורים מגנים על צאצאיהם האפרוחים מפני התקפות של ציפורים אחרות או יונקים טורפים. המשפחה ממשיכה להישאר ביחד לאורך כל השנה. אוכלוסיות נודדות ירכיבו להקות גדולות ממספר משפחות. כאשר מראים האפרוחים של השנה הקודמת מוכנות להקים טריטוריה משלהם, הם מגורשים מהלהקה\להק בידי אביהם או בידי אווזים בוגרים אחרים.

תזונה

אווזים אפורים הם עופות מרעה אשר ניזונים בעיקר מעשב, אך ילקטו גם דגנים, שורשים ועלווה. מקוריהם קטנים יחסית, על כן יעדיפו שדות מרעה ואחו שבקר וצאן משחרים בהם. אווזים מזהים את העשבים והדגנים המזינים יותר באחו, אך מאחר שלעשבים ערכים תזונתיים פחותים יחסית על האווזים לרעות זמן ממושך מהיום. בעתות סכנה, האווזים הכבדים ממילא נדרשים להמריא במהירות ועל כן מערכת העיכול צריכה להיות ריקה. מערכת העיכול של האווזים מאפשרת ספיחת חומרים תזונתיים במהירות והיפטרות מהירה מהפסולת.
פפי תורג'מן

קריירה

תורג'מן נחשב לשחקן מאוד אתלטי באופן יחסי לשחקן ישראלי באותה תקופה. הוא היה משתתף קבוע בתחרויות ההטבעות של ליגת הקיץ, שהייתה פעילה בחלק משנות ה-90. תורג'מן גם נחשב לשחקן הגנה מצוין והופקד לרוב על שמירה צמודה על כוכבי היריבה (בדרך כלל זרים). בתחילת דרכו שימש כרכז ורמת הקליעה שלו לא הייתה יוצאת דופן אך עם הזמן שיפר מאוד את הקליעה מרחוק והפך לשילוב מצטיין של קלע ורכז.
מאפיין בולט נוסף בקריירה של תורג'מן הייתה היכולת להתעלות במשחקים חשובים ומכריעים, כמו גם במהלך משחקי הפלייאוף בהם עלתה יכולתו ההתקפית בעוד במהלך משחקי העונה הסדירה לא הציג יכולת התקפית יציבה.
עונת 94–95 הייתה מהעונות הבולטות של תורג'מן. בעונה זו כיכב כשחקן בכיר בהפועל ירושלים אך במהלך המשחק מול הפועל תל אביב ביצע מאיר טפירו שחקנה של הפועל תל אביב עבירה חזקה על תורג'מן אשר גרמה לפציעתו. בעקבות העבירה נפצע תורג'מן בברכו ובהמשך התגלה קרע ברצועה הצולבת של הברך, דבר אשר אילץ את תורג'מן לסיים את העונה.
בתחילת עונת 95-96 חזר תורג'מן לשחק.
יחד עם סמלה השני של הפועל ירושלים, עדי גורדון, היה מהשחקנים הבולטים שהובילו את הקבוצה לזכייתה של ירושלים בשני גביעי המדינה ב-1996 וב-1997. 
בשנת 1996 עבר למכבי גבעת שמואל לתקופה קצרה, אך עוד באותה עונה שב לשחק בירושלים.
טרם עונת 2002 חתם על חוזה במכבי רעננה אולם לפני פתיחת העונה חוזהו הותר על ידי הקבוצה ולכן עבר לשחק בליבורנו האיטלקית, אותה עזב במהלך העונה, חזר לישראל וחתם במכבי גבעת שמואל. בעונת 2003 שיחק בהפועל תל אביב. בעונת 2004 חתם לעונה אחת בהפועל גליל עליון. בעונת 2005 עבר לשחק בדקסיה מונס-אנו הבלגית.
תורג'מן החל לשחק בנבחרת ישראל בעונת 1997, שימש כקפטן באליפות אירופה בשנת 2001, והופיע במדי הנבחרת 57 פעמים, כאשר הוא קולע 255 נקודות. בשנת 2003 הודח מהסגל על ידי מאמן הנבחרת, מולי קצורין.
בשנת 2007, בגיל 37, חתם תורג'מן בקבוצת עירוני אשקלון על חוזה לשלושה חודשים. לאחר שלא זכה לדקות משחק, ולא הועדף אף על פני שחקני נוער ברוטציה של אשקלון, עזב תורג'מן את אשקלון, וחתם עד סוף העונה במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. תורג'מן הסביר זאת בכך שהוא משחק בשביל הכיף ולא בשביל הכסף. 
תורג'מן זכיין ומנהל סניף של רשת בתי הקפה ארומה.
ז'אן-קלוד קרייר

הסרט "קרייר: 250 מטר"

סרט על חייו של קרייר. בבימוי חואן קרלוס רולפו, מקסיקו 2011, בהשתתפות קרייר, פיטר ברוק, איריס קרייר, מילוש פורמן, מרי אלן מרק, פייר אטקס ועוד. זהו סרט תיעודי, מסע אל הזיכרון של קרייר, מן הכפר ההררי שבו נולד בדרום צרפת, דרך סרטיו, ועד לבית ילדותו הממוקם 250 מטר מבית הקברות שבו הוא מתכוון לקבור את גופתו.
קרחון מינסוטה

מקור השם

הקרחון נקרא על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שם אוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס, ששלחה צוותי מחקר להרי אלזוורת' בשנים 1962-1961, 1963-1962 ו-1964-1963.
מדשאה

מדשאה היא משטח אדמה ששתול בו דשא. לעיתים מעורבים בדשא צמחים אחרים. המדשאה מאופיינת בכך שהטיפול בה כרוך בכיסוח: גיזום קצר מאוד באמצעות כלי ייעודי - מכסחת הדשא, אשר הומצאה בשנת 1830. הכיסוח מדכא את צמיחתם של צמחים הזקוקים לגובה, ובכך מעניק יתרון לצמחי כיסוי נמוכים.
מדשאות הן מאפיין נפוץ בגינות פרטיות וציבוריות וכן בעיצוב נוף ברוב העולם כיום. תפקידן אסתטי או פונקציונלי.
מכיוון שהמדשאה מהווה משטח שניתן בדרך כלל להפעיל עליו לחץ בלי לפגוע בו, היא משמשת לכיסוי שטחים המיועדים לישיבה או הליכה. היא לוקחת חלק משמעותי בעיצוב הנוף בסגנון הגן האנגלי.
משחקי ספורט רבים משוחקים באופן מסורתי על מדשאות: כדורגל, גולף וקריקט.
המדשאה היא אופן גינון הצורך מים רבים. בארצות חמות ודלות מים כישראל קיימת מגמה של החלפת מדשאות באופן חלקי או מלא בכיסוי הקרקע באבנים.
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי

החדר הסודי

במוזיאון היה מעין חדר סודי (Gabinetto Segreto) ששימש לאחסון יצירות אמנות ארוטיות שנתגלו בפומפיי. התרבות הרומאית הייתה מתירנית מאוד ביחסה למין, וציורים אלה לא נחשבו בגדר תועבה.
משנחשפו היצירות הן הוגדרו כפורנוגרפיה, שאינה מתאימה לתצוגה לציבור הרחב.
ב-1819, בעקבות ביקורו במוזיאון של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, הוכנסו היצירות הארוטיות לחדר הסודי. החדר הסודי הוגבל בתקופות מסוימות לכניסה ל"אנשים בוגרים ובעלי רמה מוסרית גבוהה", ומאז נסגר ונפתח חליפות. רק בשנת 2000 נפתח החדר מחדש לציבור הרחב. כיום האוסף פתוח לציבור באולם נפרד ובתשלום נוסף. על פתחו של אולם התצוגה קיימת אזהרה על תוכנו.
גליאדין

גליאדין הוא גליקופרוטאין אשר נמצא בחיטה ובדגנים אחרים. גליאדינים הם פרולמינים (סוג של חלבונים) הניתנים להפרדה בשיטת האלקטרופורזה תוך שימוש בעובדה שלמולקולות שונות יש מטענים חשמליים שונים.

מטבוליזם

גליאדין, יחד עם חלבון נוסף בשם גלוטנין, ידועים כיצרני גלוטן. הם מסיסים במידה נמוכה באתנול ומכילים קשר דיסולפידי בין מולקולרי. חלבונים אלה חיוניים באפיית לחם, מפני שהם מאפשרים ללחם לתפוח בעת האפייה. כמו כן, הם דוגמה טובה למזון-פתוגנזה. אנשים בעלי רגישות גבוהה במיוחד לגלוטן, חולים במחלת הצליאק ומאופיינים ברגישות לגליאדינים מסוג γ ,β ,α. אנשים בעלי אנפלקסיה (רגישות יתר לחלבונים) ואנשים הסובלים מאסתמה של אופה (baker's asthma) מאופיינים ברגישות לגליאדין ω.
גליאדין יכול לשמש גם כאמצעי חיבור יעיל לאנזימים רגישים (כגון: סופראוקסיד דיסמוטאז) המתחברים לגליאדין ויוצרים גליסודין. במצב זה הם מוגנים מפני חומצות הקיבה העלולות לגרום לשיבוש.

גליאדין מוחלש

גליאדין מוחלש מופק על ידי טיפול בחומצה או באנזים של גלוטן. אנזים המכונה רקמות טרנסגלוטמינטיות (בקיצור: tTG) הופך חלק מהגלוטמין המועשר לחומצה גלוטמינית. תהליך זה מתבצע מאחר שהגליאדינים מסיסים באלכוהול, אך לא ניתן לערבבם עם סוגי מזון שונים (כגון: חלב), מבלי לשנות את איכות המזון. הגליאדין המוחלש מסיס במים. חסינות התא מפני גליאדין מוחלש מסוג β ,α, גבוהה יותר מחסינותו בפני גליאדין מועשר מסוג β ,α ותאפשר טיפול טוב יותר ברגישות לגלוטן.
השם של העולם

השם של העולם (באנגלית: The Name of the World) הוא ספר שכתב דניס ג'ונסון בשנת 2000 באנגלית, בארצות הברית. הספר הוא ספרו הראשון של דניס שתורגם לעברית. הוא יצא לאור בישראל בשנת 2009 בהוצאת בבל.
העלילה עוקבת אחר מייקל ריד, אשר איבד את אשתו ובתו לפני מספר שנים בתאונת דרכים. ריד עובד כמרצה באוניברסיטה ופוגש בסטודנטית צעירה בת כמחצית מגילו בשם פלאואר קנון. הפגישות המזדמנות שלהם משפיעות עליו ומשאירות עליו רושם ולראשונה אחרי שנים הוא מתחיל להתאהב באישה.
ריד מתבשר כי הוא מפוטר בעקבות פליטיקה פנימית, ובסמוך לזאת משפט שאמרה פלאואר מזכיר לו את בתו המנוחה. הוא עוזב בפתאומיות את פלאואר, מתסבך בקטטה ולבסוף מחליט לעזוב את העיר בה חי ולחפש עבודה חדשה וחיים חדשים במקום אחר.