google/wiki40b huggingface dataset:
טיסה 214 של אסיאנה איירליינס

המטוס

מטוס הבואינג 777 מספר HL7742, נמסר לאסיאנה איירליינס במרץ 2006. המטוס, בעל שני מנועי PW4000 של פראט אנד ויטני, צבר יותר מ-36,000 שעות טיסה ב-5000 טיסות. למטוסי הבואינג 777 רקורד בטיחות מהטובים בתחום.

התרסקות

טיסה 214 המריאה משדה התעופה אינצ'און הנמצא מחוץ לסיאול בשעה 5:04 אחה"צ שעון קוריאה (11:04 שעון ישראל), באיחור של 34 דקות, והייתה מיועדת לנחיתה בנמל התעופה של סן פרנסיסקו ב-11:04 בבוקר (זמן מקומי).
ב-6 ביולי 2013, בשעה 11:26 שעון מקומי (21:26 שעון ישראל), בואינג 777-200ER, מספר רישום HL7742, התרסק בנמל התעופה של סן פרנסיסקו (SFO) בעת הנחיתה, בקרבת סף מסלול 28L. מנוע אחד ואזור הזנב ניתקו לחלוטין מכלי הטיס. מייצבי הזנב האנכיים והאופקיים (עלרוד וסבסוב) הגיעו לעצירה מלאה על סף המסלול, עת שאר גוף המטוס נעצר רק כ-610 מטרים משם. עדי ראייה תיארו כדור אש גדול שיצרה ההתרסקות עת נחת המטוס, ופיצוץ משני גדול, דקות לאחר הפגיעה, עם כדור עשן שחור וגדול שעלה מגוף המטוס. מגלשות הפינוי נפתחו בצד אחד של המטוס, ושימשו לפינוי הנוסעים מהמטוס.
מערכת נחיתת המכשירים של מסלול 28L לא פעלה בעת ההתרסקות, והגישות התבצעו על ידי גישות ראייה סטנדרטיות, תוך שמזג האוויר הבהיר אפשר זאת.
זהו אירוע ההתרסקות השלישי ב-25 שנותיה של חברת אסיאנה שבו היו הרוגים מקרב נוסעי המטוס.

אחרית דבר

סיבת ההתרסקות אינה ידועה, וטרור נשלל כגורם לאירוע. 
במסיבת עיתונאים שהתקיימה בשדה התעופה סן פרנסיסקו, אישר מפקד מכבי האש של סן פרנסיסקו שישנם שני הרוגים - שניהם סינים, וששתי הגופות נמצאו מחוץ לכלי הטיס. דובר בית החולים הקרוב אמר כי חמישה נמצאים במצב קריטי. בסך הכל, תשעה בתי חולים קיבלו כ-182 פצועים. במסיבת עיתונאים נוספת, דובר שדה התעופה דאג יאקל מסר שאדם אחד עדיין נעדר. מאוחר יותר נמסר שכל הנעדרים נמצאו.
שדה התעופה נסגר לכחמש שעות אחרי ההתרסקות, וטיסות נכנסות לשדה הופנו לנמלי תעופה גדולים אחרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, או לסקרמנטו, או ללוס אנג'לס. מאוחר יותר, נפתחו כל המסלולים מלבד המסלול המעורב בהתרסקות והאחד שמקביל אליו.
לאחר ניתוח הקופסאות השחורות וצילומי וידאו של עדים ניתן לראות כי המטוס בא לנחיתה נמוך מדי ואיטי מדי, ב-7 השניות האחרונות שלפני ההתרסקות הטייס ניסה להאיץ אך ללא הצלחה. לטייס לא היה כל ניסיון בהנחתת מטוס מסוג זה, כך מסרה חברת התעופה אסיאנה. עם זאת, צבר הטייס 43 שעות טיסה בכלי הטיס מדגם בואינג 777.

חקירה

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה החלה בחקירה ושלחה צוות לזירת האירוע.
פיליפ סימור הופמן

ביוגרפיה

הופמן נולד בפיירפורט, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית. אביו היה פרוטסטנטי ממוצא גרמני, בעוד אמו קתולית ממוצא אירי. אביו היה עובד בכיר בחברת "זירוקס", ואימו שופטת בבית משפט לענייני משפחה. יש לו שתי אחיות ואח (גורדי הופמן, תסריטאי, שכתב את התסריט ל"אהבה לייזה", בה כיכב פיליפ). הוריו התגרשו כשהיה בן תשע. ב-1989 סיים את לימודיו באוניברסיטת ניו יורק, שם למד קולנוע ומשחק.

בקולנוע

תפקידו הראשון כשחקן היה כנאשם בפרק בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" (1991). הפריצה הקולנועית שלו הגיעה כעבור שנה, כשהופיע בארבעה סרטים, הנודע שבהם היה "ניחוח אישה", בו גילם את בן כיתתו הערמומי של צ'ארלי סימס (בגילומו של כריס אודונל). בהמשך ביסס עצמו כשחקן משנה מצליח ומוערך המגלם דמויות מגוונות וייחודיות, כשהוא עובד עם מגוון רחב של במאים בולטים, כדוגמת פול תומאס אנדרסון, ג'ואל ואיתן כהן, קמרון קרואו, ג'יי ג'יי אברהמס, ספייק לי, דייוויד מאמט, רוברט בנטון, ג'ואל שומאכר, טוד סולונדז ואנתוני מינגלה. הוא הופיע בחמישה סרטים אותם ביים פול תומאס אנדרסון ("שמונה בטוח", לילות בוגי", "מגנוליה"',"מוכה אהבה" ו"המאסטר"). ב"באהבה לייזה" שיחק לראשונה בתפקיד הראשי. הוא גילם אלמן שאשתו התאבדה, המתמכר לשאיפת אדי בנזין. ב"פרשת מאהוני" גילם פקיד בנק המנהל חיים סודיים כמהמר, ומתחיל לגנוב כספים ממקום עבודתו לאחר שנקלע לחובות. לאחר מכן המשיך לככב בתפקידי משנה בסרטים הוליוודיים מצליחים כדוגמת "ואז הגיעה פולי", "קולד מאונטן" ו"משימה בלתי אפשרית 3". עם תפקידיו האחרים נמנים בחור הומוסקסואל ("לילות בוגי", "אנשים מושלמים" ו"טרומן קפוטה"), מפסידן בודד ("אושר"), פרחח מפונק ועשיר ("ניחוח אישה" ו"הכישרון של מר ריפלי"), דמות מחנכת ("מגנוליה" ו"כמעט מפורסמים"), בריון אכזרי ("שמונה בטוח, "מוכה אהבה" ו"משימה בלתי אפשרית 3"), אומן רגיש ("סטייט פינת מיין" ו"סינקדוכה, ניו יורק"), קברניט משחק ראשי ומורד ("משחקי הרעב") ועוד.
ב-2006 זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט "טרומן קפוטה", בו גילם את דמות הסופר האקסצנטרי וההומוסקסואל שכתב את הרומן "בדם קר", שהזניק אותו לתודעה, אך גם הרס את חייו.
הוא היה מועמד 3 פעמים נוספות לפרס אוסקר לשחקן משנה, ב-2008, ב-2009 וב-2013 על תפקידיו בסרטים "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", "ספק" ו"המאסטר".

בתיאטרון

בנוסף לקריירה הקולנועית המצליחה שלו, הופמן מוכר גם כשחקן תיאטרון. הוא היה מועמד פעמיים לפרס טוני: ב-2000 על "המערב האמיתי" מאת סם שפרד, בו הופיע לצד ג'ון סי. ריילי וב-2003 על העלאה המחודשת של מסע ארוך אל תוך הלילה, מאת יוג'ין או'ניל. בנוסף ביים כמה הצגות אוף ברודוויי.

חיים אישיים

הופמן היה במערכת יחסים ממושכת עם מעצבת התלבושות מימי אודונל. הם נפגשו ב-1999 כשעבדו על המחזה "In Arabia We'd All Be Kings", אותו הפיק הופמן. לזוג שלושה ילדים: בן שנולד במרץ 2003, ושתי בנות שנולדו ב-2006 וב-2008.

מותו

ב-2 בפברואר 2014 נמצא הופמן מת בדירתו על ידי חברו התסריטאי והמחזאי, דייוויד בר כץ. הוא מת כנראה ממנת יתר של סמים. הוא היה בן 46 במותו.
דניאל פלנט

דניאל (דני) פלנט הוא סופר, גרפיקאי, מאייר, וצייר קומיקס. פרסם שלושה ספרי נוער עם איורים מעשה ידיו.

תולדות חייו

דניאל פלנט נולד בחיפה לפנחס ואסתר פלנט. פלנט העביר את ילדותו בנתניה ומגיל 7 עבר להתגורר בתל אביב שם למד בבית הספר היסודי "הכרמל" ולאחר מכן בגימנסיה "שלווה". אביו, שהיה בעל מנסרת יהלומים, נפטר בהיותו בן 15. שירת בצה"ל בחיל הקשר ובשירות המילואים שירת בין השאר באוגדה 369 בסיני בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור. נשוי לנילי, מדריכה לשיטת "פלדנקרייז", ולזוג שני ילדים.

עבודה ויצירה

בילדותו הצטיין פלנט בציור ולאחר מכן גם בכתיבה ועד מהרה החל לשלב בין השניים. לקראת סוף שרותו הצבאי יצר קשר עם עורכי עיתון הילדים "הארץ שלנו", בנימין תמוז ויעקב אשמן, והחל לצייר עבורם סדרות "קומיקס". במסגרת עיתון זה אייר מספר רב של סיפורים בנושאים שונים, רובם פרי עטו וחלקם נכתבו בידי מחברים אחרים כמו פנחס שדה (תחת השם עמשא). לאחר שנים מספר עזב את העיתון והחל לעבוד כגרפיקאי, במטרה להרוויח יותר. בתחילה עבד כעצמאי ויכולותיו כמאייר וכיוצר רעיוני הביאו לו הצלחה לא מועטה. עד מהרה התענינו בו משרדי הפרסום השונים אתם עבד ושכנעו אותו להצטרף אליהם כעובד מן המניין. במסגרת זו פגש ב-1967 את ס. עזרא, מומחה להדפסת משי, ויחד עמו פתח בית דפוס בשיטת ה"משי" בשם "ידעגרף", שהתמחה בשלב מסוים בהדפסת רפרודוקציות של ציירים. עד אז כבר הופצו בשוק הפרסום עשרות מעבודותיו בתחומים שונים ומגוונים (הכל עבודת יד ללא התערבות מחשב) ובנוסף עסק גם בפיסול. כמו כן הוציא לאור את ספרו הראשון לנוער, מעוטר באיוריו, שנקרא בשם "המסע המוזר במכונת הזמן" בהוצאת אחיאסף. בעקבות המיתון הגדול (1967) שפרץ בארץ, הורע מצבו של בית הדפוס ודניאל יצא מן השותפות בו ועבר לחברת "אל על" בה החל לעבוד במחלקת ההדרכה כגרפיקאי. אחרי 35 שנות עבודה במחלקות ההדרכה, הפרסום, הגרפיקה, מדור הטפסים ולבסוף כמנהל בית הדפוס, פרש מחברת "אל על" לא לפני שהוציא לאור את ספרו השני לנוער, "החייל" בהוצאת "לילך" המעוטר אף הוא באיוריו.
פלנט המשיך בכתיבה וספרו האחרון, שהופיע תחת שם העט "פ. דניאל", "אימת הערפד", יצא לאור ב-2013 בהוצאת "ספרי צמרת". זהו סיפור פנטזיה על חבורת ילדים משנות ה-50 של המאה העשרים שנקלעה להרפתקה יוצאת דופן. יש בספר זיכרונות רבים משנות ילדותו של דניאל ברחובות תל אביב הישנה ותיאורים אותנטיים מהווי השנים הללו.
צ'פרג

יהודי צ'פרג

האזכור העתיק ביותר של יהודים בצ'פרג הוא במסמך מ-1492 שם נזכר רחוב יהודי בעיר. היהודים גורשו משם כנראה בשנת 1526.
הקהילה היהודית נוסדה בשנת 1860, והוקם בה בין היתר בית כנסת וחברה קדישא. יהודי צ'פרג הוגדרו בתחילה כקהילת "סטאטוס-קוו" ובהמשך נעשתה הקהילה לנאולוגית. בשנת 1930 מנתה הקהילה 61 יהודים.
ב-19 במרץ 1944 רוכזו היהודים בגטו שהוקם בעיר ואליו הובאו גם יהודים מיישובים קטנים באזור. ומשם הועברו לשארוואר. ב-29 ביוני 1944 שולחו עם כלל יושבי הגטו בשארוור למחנה אושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו יהודים לעיר והקימו אנדרטת זיכרון ל-225 יהודי המקום והסביבה שניספו בשואה. רוב החוזרים עזבו את הכפר תוך זמן קצר, וב-1955 נותרה בעיר משפחה יהודית אחת.
אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה במרץ 1887 על ידי המדינה בשם "מכללת צפון קרוליינה לחקלאות ואמנות מכנית". בתקופה זו המכללה הייתה פתוחה אך ורק לגברים לבנים. בשנת 1918 שנה של המכללה שונה ל"מכללת המדינה לחקלאות והנדסה". בשנת 1931 השם שונה שוב והמכללה הפכה לאוניברסיטת המדינה. בשנת 1947 הוקם באוניברסיטה בית ספר לעיצוב ולאדריכלות ובשנת 1950 הוקם גם בית הספר לחינוך.
בקיץ 1956, בעקבות פסק דין בראון נגד מועצת החינוך (1954), החלו ללמוד באוניברסיטה גם תלמידים אפרו-אמריקאים. בשנת 1966 כבר למדו באוניברסיטה למעלה מ-10,000 תלמידים, ובשנות ה-70 הוקם בית הספר למדעי הרוח והחברה. בשנת 1987, במלאת 100 שנה למוסד, ה-NCSU עברה שיפוץ רחב-היקף בהשקעה של מאות מיליוני דולרים.
פוקשאן

אטימולוגיה

במסמכים היסטוריים על היישוב מוזכר שבמקום הייתה אחוזה של קשיש בשם Focşa (פוקשה). ברומנית מקובל להוסיף את האות i בסיום מילה כדי לציין השתייכות או ריבוי; במקרה שהמילה מסתיימת בתנועה, יש צורך להוסיף עיצור חוצץ, ורק אחר כך את האות i – וכך נוצר השם Focşani, "פוקשאנ(י)", קרי, המקום של פוקשה.

היהודים בפוקשאן

הדיווחים הראשונים על הקהילה היהודית של פוקשאן מתועדים למאה ה-17. רב העיר של אותה תקופה, הרב "נתן נטע הנובר", הוא מחבר הספרים "היוון מצולה" ו"שערי ציון". בחלקה של פוקשאן שבשטח החבל היסטורי מולדובה הוקם בית עלמין יהודי בשנת 1691 ובית כנסת בשנת 1698. בשנת 1797 נבנה בית הכנסת המקומי בצד שבשטח החבל ההיסטורי ולאכיה.
בשנת 1821, בתקופת המרד של טודור ולדימירסקו ומעבר הצבא היווני דרך פוקשאן, נשרפה העיר ונערכו מהומות אנטי־יהודיות, שתבעו קורבנות בנפש. בשנת 1859 היו בפוקשאן 1855 יהודים, שהיוו כ־20% מאוכלוסיית המקום.
בסוף שנת 1881 נערך בעיר הכנס הציוני הראשון, קונגרס פוקשאן.
בתחילת המאה ה-20 היו בפוקשאן 6 בתי כנסת והיהודים היוו כ־25% מאוכלוסיית העיר.
בין ילידי המקום המפורסמים נמנו הרב שניאור זלמן שכטר, חוקר יהדות ומייסד ה יהדות הקונסרבטיבית באמריקה והסופר קאמיל בלטאזאר.
קני נגד ספני

מהלך התוכנית

כל פרק נפתח בהצהרה על מטרת התחרות.
חוקי התחרות נקבעים על ידי קני וספני, ולרוב קיימת שיטת שיפוט שנועדה להכתיר את המנצח והמפסיד.
בחלוף הזמן, נעשו החוקים וההגבלות מפורטים יותר, כדי למנוע ניסיונות חוזרים ונשנים של הצמד למצוא בהם "חורים" ולהפר אותם. חייהם האישיים של הצמד באים לידי ביטוי בפרקי התוכנית, לרבות חבריהם ובני משפחותיהם.
המנצח מטיל על המפסיד בתחרות לבצע משימה מבזה (המכונה בתוכנית כ"השפלה"). 
מרכיביה הקומיים העיקריים של התוכנית הם התחרויות המשונות, והניגוד החריף באישיויותיהם של קני וספני. ניגוד זה משפיע לרוב על האופן בו הם מתמודדים עם האתגר הגלום בתחרות.
הטקטיקה של קני מאופיינת לרוב בגישה נועזת יותר, לפיה "המטרה מקדשת את האמצעים" (לרבות רמאות).
אף על פי שלעיתים קני אינו מפר את חוקי התחרות, הוא תמיד מגלה נכונות "לכופף" אותם ומוצא דרך לבצע את המשימות המוטלות עליו באופן בלתי שגרתי. קני סבור כי לרוב אין הוא מסוגל לנצח בתחרות, אלא אם הוא משדל את ספני לפרוש ממנה.
לעומתו, ספני נוטה לציית באדיקות לחוקי התחרות ולערכי המוסר שלו.
לא זאת בלבד שספני שומר על החוק במובן הפורמלי, אלא גם על מה שמשתמע ממנו.
עם זאת, לעיתים מוצא ספני פרצות בחוקים המסייעות לו להביס את יריבו.
ספני מרבה ליפול קורבן למזימותיו של קני, ומגלה פרנויה שלעיתים מחבלת במאמציו שלו.
קני, מצידו, מנצל את החששות של ספני לטובתו.
התוכנית מתרכזת יותר בשאלה "כיצד כל מתמודד ינסה לנצח בתחרות" ופחות בשאלה "מי ינצח".
ולראיה ניתן לראות כי לפעמים המפסיד בתחרות איננו המפסיד הטכני, אלא הפסיד בה משום שלא היה מודע לחוקים שהופרו על ידי יריבו. 
קני מנצל לעיתים את מעמדו כמפיק התוכנית כדי לאיים על אנשי הצוות שיסייעו לו, או יחבלו במאמציו של ספני. נראה, כי לעיתים לקני יש שליטה רבה יותר על התחרות בשל מעמדו. לעיתים נדמה כי בפרקיה הראשונים של הסדרה הוצג קני באור מחמיא יותר לעומת ספני. ברוח זו, נראה שהתוכנית נוטה להעדיף את הרמאות על פני ערכי היושר. נראה כי הגורם לכך נעוץ בעובדה שברוב פרקי התוכנית קני זוכה לזמן מסך רב יותר ונוטה לתפקד כמנחה, או דובר התחרות.
חילוק באפס

חילוק באפס היא הפעולה המתמטית של חילוק מספר במספר 0, ותוצאתה לרוב אינה מוגדרת. את הפעולה ניתן לרשום בצורה .
ברוב תחומי המתמטיקה חילוק מוגדר ככפל במספר הופכי (ההופכי למספר a הוא מספר b כך שמכפלתם ab היא 1). מכיוון שלאפס לא קיים הופכי, בהגדרה, לא ניתן לחלק באפס.
ניתן להוכיח את אי-ההפיכות של אפס ישירות מהיותו איבר היחידה החיבורי: בזכות הדיסטריבוטיביות של כפל מעל חיבור, לכל   מתקיים   ולכן לפי כלל הצמצום החיבורי (הנובע מכך שלכל איבר יש הופכי חיבורי) . מכאן שלא קיים איבר כך שמכפלתו באפס תתן 1.

גבולות עם חילוק באפס

מקרה ידוע בחשבון אינפיניטסימלי הוא של פונקציות שאינן מוגדרות בנקודה בגלל חילוק באפס. לדוגמה הפונקציה . לכל  שאינו 1 פונקציה זו היא פשוט הפונקציה הליניארית . אולם בנקודה  מתקבל חילוק באפס ולכן הפונקציה לא מוגדרת. במקרה הזה נקראת הנקודה נקודת אי רציפות סליקה, שכן ניתן להתעלם מהחילוק באפס ולהגדיר  ומתקבלת פונקציה רציפה. מקרה חשוב שכזה הוא בפונקציה  בנקודה . ניתן להוכיח כי נקודה זו היא אי רציפות סליקה וניתן לתקן אותה על ידי ההגדרה . לעובדה זו יש חשיבות מכרעת במציאת הנגזרות של הפונקציות הטריגונומטריות ובקירוב זוויות קטנות.
לא תמיד חילוק באפס בפונקציה תתן נקודת אי רציפות סליקה. בנקודות בהן הפונקציה היא מהצורה  או  (כאשר המונה והמכנה מייצגים את הגבול של הפונקציה במונה והפונקציה במכנה בהתאמה; a שונה מאפס) נקודת אי הרציפות תהיה מהסוג השני והפונקציה תשאף בנקודות אלו לאינסוף. רק במקרה , אז תיתכן כל תוצאה אפשרית לגבול. במקרה כזה שימושי כלל לופיטל.

בתורת החוגים

את הדיון בחילוק באפס במערכות המספרים המקובלות ניתן להכליל למבנים נוספים. הדיון מוגבל למבנים בהם יש איבר הדומה לאפס, ופעולה הדומה לחילוק. איבר אנלוגי לאפס נקרא איבר אפס, והוא דומה לאפס במובן שהוא איבר היחידה ביחס לפעולה הדומה לחיבור. המבנה הפשוט והנפוץ ביותר שיש בו איבר אפס ופעולה דמוית כפל שניתן להגדיר בעזרתה חילוק (ככפל בהופכי, כאשר קיים הופכי) הוא חוג. ההוכחה כי לכל a  תקפה בכל חוג. בחוג לא טריוויאלי (יש בו יותר מאיבר אחד) איבר האפס עצמו לא יכול להיות איבר היחידה הכפלי ולכן לא קיים לאיבר האפס הופכי. במקרה של החוג הטריוויאלי, הכולל את איבר האפס בלבד שמתפקד גם כאיבר היחידה הכפלי, חילוק באפס כן מוגדר והיא מקיימת .
באופן כללי בחוג עם יחידה יכולים להיות איברים נוספים שלא ניתן לחלק בהם. האיברים שניתן לחלק בהם נקראים איברים הפיכים. חוג שבו ניתן לחלק בכל איבר מלבד איבר האפס נקרא חוג עם חילוק.

הגדרת חילוק באפס

חלוקה באפס אינה מוגדרת מכיוון שלרוב הגדרת המנה לא תועיל בדבר לחקירה המתמטית ויכולה אף להזיק. אולם בהקשרים מתמטיים מסוימים, נוח להגדיר את תוצאת החילוק באפס, ואין מניעה לעשות זאת.
הישר הפרויקטיבי הממשי הוא הישר הממשי שנוספת לו נקודה נוספת . הנקודה הנוספת היא אינסוף חסר סימן (כלומר לא ניתן להגיד שהוא גדול מכל החיוביים או קטן מכל השליליים). במקרה כזה לכל a מתקיים  וכן , מלבד  ו- שאינם מוגדרים. במובנים רבים הישר הפרויקטיבי הממשי מקלקל את המבנה של המספרים הממשיים, ובפרט הם מפסיקים להיות שדה. בנוסף הוספת אינסוף יוצרת עוד פעולות רבות לא מוגדרות וחילוק כבר אינו הפוך לגמרי לכפל (למשל  לא מוגדר).
מבנה דומה ושימושי הנוצר מהוספת אינסוף למישור המרוכב הוא הספירה של רימן.
בגאומטריה אנליטית כאשר מתקבל חילוק באפס בעת חישוב שיפוע של ישר מסיקים כי הישר אנכי (מקביל לציר ה-y).
משה הרשקוביץ'

קריירה

משה הרשקוביץ' (רשף) החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, הצטרף לקבוצה הבוגרת בעונת 1980/81 בה שיחק חמש עונות. הרשקוביץ' היה שותף לזכייתה של הקבוצה בחמש אליפויות וארבע בגביעי המדינה. כמו כן, היה שותף הרשקוביץ' לזכייתה של הקבוצה בגביע אירופה ב-1981 בשטרסבורג, וכן להעפלתה לגמר גביע אירופה שנה לאחר מכן בקלן. בסך הכל קלע 65 נקודות ב-74 משחקים באירופה.
לאחר עזיבתו את מכבי תל אביב המשיך לשחק במספר קבוצות נוספות, בהן מכבי ראשון לציון.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו למד רפואת שיניים ברומניה ובהמשך עבד כרופא שיניים.
הוא נפטר ממחלת הסרטן בגיל 41, והובא למנוחות בבית העלמין בחולון. הרשקוביץ' הותיר אחריו בת מנישואיו הראשונים, ובן מנישואיו השניים.
שלמה שפירא (מונקאטש)

ביוגרפיה

רבי שלמה נולד לטובה חוה ולרבי אלעזר שפירא, בנו של הרב צבי אלימלך שפירא, בעל ה'בני יששכר', שכיהן כרב של מונקאטש. נישא לחיה פרומה, בתו של רבי יקותיאל שמואל שמלקה מסאסוב. לאחר נישואיו עבר לסטז'יז'וב שבגליציה, עיר בה שימש אביו ברבנות. וכאשר הציעו לאביו בה'תרי"ז את כהונת הרב של לאנצוט קיבל ממנו את תפקיד רב העיר סטז'יז'וב. בשנת ה'תרמ"ב קיבל את תפקיד רב העיר מונקאץ' (בה שימש סבו כרב) והחל לנהוג כאדמו"ר.
רבי שלמה נפטר בכ"א בסיוון תרנ"ג, ואת מקומו מילא בנו רבי צבי הירש שפירא כאדמו"ר השני ממונקאטש.
על פי צוואתו, לא נדפסו דברי תורה שהוא כתב. תולדותיו נדפסו בספר "בית שלמה" שנכתב על ידי דוד כהנא ממונקאץ'. נעשה ניסיון לדלות מתוך כתבי צאצאיו הגדים המיוחסים אליו. ספר האוסף, "ספר פדה בשלום", יצא לאור על ידי הוצאת אמ"ת - א'ור ת'ורה מ'ונקאטש בברוקלין ניו יורק בשנת תשנ"ג.
ג'סטין צ'יימברס

קריירה

צ'יימברס התגלה על ידי סוכן דוגמנים בפריז מטרו, ועשה קמפיין לקלווין קליין. הוא עבד עבורם בכל רחבי אירופה, יפן, וארצות הברית במשך ארבע שנים. לאחר שהחליט להמשיך בקריירת משחק עבר לניו יורק שם למד משחק.
ב-1995 התארח באופרת הסבון "עולם אחר", וב-1996 התארח בסדרת הפשע "ניו יורק במסווה". לאורך השנים כיכב בכמה סרטים, ביניהם "ליברטי הייטס" (1999, בתפקיד טריי, לצד אדריאן ברודי), "מארגנת החתונות" (2001, בתפקיד מאסימו, לצד ג'ניפר לופז), "גלגל המזלות" (2005), ואת הסרט המקורי של HBO, "עיוורון היסטרי" (2002). צ'יימברס לוהק לדרמת פשע אך עזב לאחר שהופיע רק בארבעה פרקים. משנת 2005 הוא משחק את ד"ר אלכס קרב בסדרת הרפואה "האנטומיה של גריי", ברשת ABC. בשנת 2006 הוענק לו פרס על משחקו ב"אנטומיה של גריי", יחד עם חבריו לסדרה, על "ביצועים יוצאים מן הכלל בסדרת דרמה".
התארח בספין אוף של האנטומיה של גריי, "מרפאה פרטית".

חיים אישיים

צ'יימברס נולד בספרינגפילד, אוהיו, לפאם וג'ון צ'יימברס. יש לו עוד שני אחים ושתי אחיות, ג'ון, גיי'סון (אחיו התאום), מיה וסוזן. הוא למד בבית הספר התיכון הדרומי בדרום צ'ארלסטון, אוהיו, ובשנת 1993 התחתן עם קישה, דוגמנית לשעבר. לזוג חמישה ילדים.
פורד ורסאי

שיתוף פעולה בין פורד לפולקסווגן, הקמת יצרן הרכב המשותף "Autolatina"

בברזיל, יוצר על ידי  "Volkswagen do Brasil Ltda"  מקונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן, דגם ה"Volkswagen Santana", שהיה מאד דומה במארז, ובחיצוניות, לדגם ה"פורד Versailles", וזאת לאחר  שפולקסווגן ופורד הקימו בשיתוף פעולה, בין "Volkswagen do Brasil Ltda", ו"Ford Motor Company Brasil Ltda" את חברת יצרנית הרכב "Autolatina", שפעלה בברזיל ובארגנטינה.
אמנות חזותית

אמנות חזותית היא תחום נרחב של פעילויות אמנותיות, הכולל בתוכו ענפי אמנות רבים העוסקים בעיצוב ובמראה, ושתוצרתם נקלטת בעיקר על ידי חוש הראייה. באמנות החזותית נכללות גם פעילויות אחרות מתחום האמנות הפלסטית, שתוצרתן נקלטת על ידי חוש הראייה והמישוש יחד. יצירות האמנות החזותית הן תוצאה של בחינה אסתטית של התפיסה החזותית.
יצירות האמנות החזותית יכולות להיות גשמיות, ויכולות להיות גם וירטואליות כמו יצירה של גרפיקה ממוחשבת וכדומה, אך תמיד יהיו להן המגבלות של העצם - מגבלת מרחב, וחוסר מוגבלות בזמן.
מלבד הביטוי לכוחות היצירה והכישורים השונים הנרכשים על ידי העיסוק באמנויות אחרות, מעודדת האמנות החזותית גם קשרי התבוננות, ורגישות חזותית.

האמנויות החזותיות

מקובל לחלק את האמנויות החזותיות על פי מטרתן: בעוד חלקן עשויות ליצור יצירה בעלת ערך אסתטי בלבד (ציור, רישום, תבליט, הדפס, צילום, איור, פיסול, גילוף ועוד), מטרת חלק אחר מהאמנויות החזותיות לארגן עצמים שימושיים או מידע בצורה אסתטית ונעימה (אמנות שימושית, עיצוב ואדריכלות). העיצוב והאדריכלות אינם נכללים בהגדרה הצרה של האמנות החזותית, אלא הן קרובות אליה ומושפעות ממנה רבות.

היסטוריה והתפתחות

בסוף המאה ה-19 קמה באנגליה תנועה שנקראה "אמנות ואומנות" (Arts and Crafts movement). מטרת התנועה הייתה שילוב האמנות החזותית במוצרים דקורטיבים שימושיים כגון כיסויי קיר (טאפטים), כלי קרמיקה, ריהוט ואף חדרה לעיצוב גנים. תנועה זו משתלבת בזרמים עיצוביים אחרים שהכניסו את האמנות החזותית כאלמנט קישוטי כגון: אר-נובו ואר-דקו. אפיון קיצוני של אמנות חזותית הוא הזרם האמנותי רדי מייד (Ready made) הרואה בכל חפץ מעשה ידי אדם יצירת אמנות.
לודוויג פון בנדק

קריירה מוקדמת

בנדק נולד בשופרון ב-14 ביולי 1804 כבן לרופא. הוא הוכשר באקדמיה הצבאית בווינה, ובשנת 1822 התגייס לצבא האוסטרי, והוצב ברגימנט הרגלים ה-27. בשנת 1835 הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1840 הועלה לדרגת מיור, ונעשה עוזרו של מפקד הכוחות בגליציה, ובתפקיד זה דיכא התקוממות באזור. בשנת 1843 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1846 הועלה לדרגת אוברסט.
באוגוסט 1847 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-33 באיטליה, וב-5 באפריל 1848 מונה למפקד חטיבה בת 2 גדודים, ופיקד עליה במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. ב-3 באפריל 1849 הועלה בנדק לדרגת גנרל מיור, ומונה לראש אגף האפסנאות של הארמייה השנייה באיטליה. עם פרוץ ההתקוממות בהונגריה נשלח בנדק לשם כראש המטה של גנרל יוזף רדצקי פון רדץ, ולאחר דיכוי ההתקוממות חזר לאיטליה. בשנת 1853 הועלה בנדק לדרגת פלדמרשל-לוטננט, ובשנת 1854 מונה למפקד הקורפוס ה-4 בלמברג. בשנת 1857 החליף בנדק את רדצקי בפיקוד על הקורפוס ה-2, ובאביב 1859 מונה בנדק למפקד הקורפוס ה-8 ולחם עמו במלחמת אוסטריה-סרדיניה. ב-27 במאי 1859 הועלה בנדק לדרגת פלדצוגמייסטר. ב-24 ביוני בעוד הקיסר פרנץ יוזף נחל תבוסה בקרב סולפרינו ניצח בנדק בקרב סן מרטינו, וחיפה על נסיגת שאר הצבא האוסטרי מסולפרינו.
ב-30 בינואר 1860 מונה לראש אגף האפסנאות במטכ"ל, ב-19 באפריל מונה למושל הונגריה, וב-20 באוקטובר מונה למפקד הכוחות האוסטרים בוונציה ובהרי האלפים. ב-18 באפריל 1861 מונה לחבר ברייכסראט - הבית העליון של בית הנבחרים האוסטרי.

המלחמה האוסטרו-פרוסית ואחריתו

עם פרוץ המלחמה האוסטרו-פרוסית מונה למפקד צבא האימפריה האוסטרית התפקיד הוצע לו שלוש פעמים בהם דחה את ההצעה. רק עם פרוץ המלחמה והתקדמות הפרוסים לאוסטריה הסכים להתמנות לתפקיד. 
מצבה של אוסטריה היה בכי רע בעלות בריתה הנובר, הסן-קאסל וסקסוניה הובסו כולם בידי פרוסיה. אוסטריה קיוותה לקבל תמיכה מצרפת אולם קנצלר הברזל ביסמרק הבטיח לנפוליאון השלישי מצעד ניצחון לכבודו בברלין אם ישמור על עמדה נייטרלית. 
בנדק לא הספיק לארגן את כוחותיו והפרוסים פלשו לבוהמיה האוסטרית. האוסטרים נסוגו והצבא הפרוסי ספג אבדות מעטות בלבד. כוח פרוסי גדול עשה את דרכו לכיוון סדובה, משם קיווה שר המלחמה הפרוסי הלמוט פון מולטקה הזקן לחדור לאוסטריה. בנדק ראה את חוסר היעילות של הצבא האוסטרי ואת היעילות של הצבא הפרוסי, והתחנן בפני הקיסר פרנץ יוזף הראשון להפסיק את המלחמה ולעשות שלום עם פרוסיה, אולם הקיסר התעלם ממנו
לבנדק לא נותרה ברירה אלא להמשיך להלחם. שתי ארמיות פרוסיות חנו בסדובה, ואילו לרשותו של בנדק עמדו 190,000 לוחמים אוסטרים ו-25,000 סקסונים. בנדק תכנן להתקיף אותם, וכך לסלק את הכוחות הפרוסים מצ'כיה. בתחילת הקרב נראה שבנדק מנצח בזכות היתרון המספרי, אולם בהמשך ארמייה שלישית בפיקודו של נסיך הכתר פרידריך וילהלם הצטרפה לקרב, וכעת מנו הפרוסים 220,000 לוחמים, ובכך הוכרע קרב קניגרץ לטובת הפרוסים. זמן קצר לאחר מכן נכנעה אוסטריה.
הכישלון מצא את אוסטריה במצב קשה, הקיסר היה עדיין אכול אשמה על שלא שמע לבנדק מלכתחילה, ושאר השרים ומפקדי הצבא חיפשו אדם שעליו יוכלו להפיל את האשמה. בנדק פוטר מתפקידו ב-26 ביולי של אותה שנה, והוא עבר חקירה על נסיבות ההפסד בקרב, שהופסקה לאחר מכן בהוראת הקיסר.
בנדק חי בשלווה עוד 15 שנים, ונפטר בגראץ ב-27 באפריל 1881.
ישורון קשת

תולדות חייו ויצירתו

ישורון קשת נולד בעיירה מינסק מזובייצקי (נוֹבוֹמינסק) שליד ורשה, בפולין הקונגרסאית, בשם יעקב קופֶלֶביץ. למד בגימנסיה רוסית, וב-1911 נשלח על ידי הוריו ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
לאחר הקמת המדינה שינה את שם משפחתו הלועזי לעברי; וכן החליף גם את שמו הפרטי, יעקב, שמבטא על פי חז"ל נפתולים, לשם ישורון, שמבטא ישרות; שניהם על פי חז"ל היו שמותיו של אבי האומה יעקב, שנקרא גם ישראל.
בין 1920 ל-1926 למד באירופה, באוניברסיטאות ברומא ובברלין. ב-1921 נישא בברלין לד"ר קיטה הולנדר, ולזוג נולד בן, עמנואל. בהמשך, נפרד ממנה, ונישא לנחמה.
קשת כתב שירה ומסות, הגות והיסטוריה של סופרים והוגים. קשת בחן באופן מקורי את היחסים שבין היצירה העברית הארצישראלית, לבין תרבות אירופה, שממנה באו רוב היוצרים בתקופתו. הוא הקדיש חשיבה והתבוננות להשפעתו של המקום הארצישראלי על היצירה העברית בספרות ובאמנות בארץ ישראל. כמו אחרים, שם לב להשפעת האור בארץ על היוצרים: "אווירה של ארץ-ישראל היא כור-היתוך כביר-כוח לא רק לצבעים (שהנם הבשר-ודם והנפש של הציור), אלא גם לאופן ראייתו של הצייר, ולא אחת אף לעצם כשרונו. (האמן) בודקו בקש אמנם להתאים את הפליטרה שלו לפעולת האור העריץ, אור-האיתנים של ארצנו, הממזג בקרבו את כל הצבעים לגון יסודי אחד, שאין להם לעצמים כל מנוס ומפלט ממנו (שעם כל שהוא אוצל זיו-יתר ונהרה חמה לשטחיהם, הריהו נוטל מהם את עצמאותם הצבעית-מוחשית)". כמו כן, החזיק קשת בעמדה ייחודית בנושא "יהדות המזרח בספרותנו".
קשת תרגם מאנגלית, צרפתית וגרמנית מבחר יצירות מופת של הגות וספרות, אשר נוכחותן בארון הספרים העברי תרמה רבות לקוראים ביישוב היהודי בארץ. במיוחד השפיעו על ציבור הקוראים העברי לדורותיו תרגומיו הראשוניים להגותו של משה הס, ליצירותיו של פרנץ קפקא, ולמחקריו של ויליאם ג'יימס.
ישורון קשת זכה והיה לדמות ספרותית בפרוזה העברית שנכתבה במחצית השנייה של המאה ה-20; אצל הסופר אשר ברש בשם "אתרוג", ואצל הסופר דן צלקה בשמו שלו.
קשת הכיר את ש"י עגנון מתקופת מגוריו ביפו ועמד עימו בקשרי ידידות, ביתר שאת מעת ששב לתל אביב ב-1933. 
בשנת תשל"ו 1976 זכה בפרס ביאליק לספרות יפה, על מפעל חיים. בשנת 1948 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת על תרגום מסות של מישל דה מונטן. 
נפטר ב-1977 בביתו בירושלים, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבתו נחקקה שורה מתוך ספרו "החיים הגנוזים": "עוד זמן רב אורך ייקר גם אחרי נאסף לעד". כעשרים שנים לאחר פטירתו, ב-1996, ליקטה אלמנתו, נחמה, את כל שיריו ופרסמה קובץ מקיף בשם "האוצר האבוד: כל השירים". לספר אחרית-דבר מאת מוטי נייגר, המסכמת את הביוגרפיה הספרותית של המשורר ועומדת על מקומו בתרבות.
אירנ"א

הסוכנות לחדשות הרפובליקה האיסלאמית (בפרסית: ایرنا, ידועה בשם IRNA קיצור של "Islamic Republic News Agency") היא סוכנות החדשות הרשמית של הרפובליקה האסלאמית של איראן.
הוקמה בשנת 1934 ונשלטת וממומנת על ידי הסוכנות לתרבות והכוונה איסלאמית. הסוכנות מוציאה לאור מגוון כתבי-עת, וכן עיתון בשם איראן. לסוכנות כ-60 משרדים בתוך איראן ועוד כ-30 הפזורים ברחבי העולם.