google/wiki40b huggingface dataset:
מבצע חצב עדין

רקע

לאור התגברות פעילות ארגוני המחבלים כנגד כוחות צה"ל בדרום לבנון הורה הרמטכ"ל, דן שומרון, על הכנת פשיטה לפגיעה במחבלים בעומק לבנון. מטרת הפעולה הייתה לפגוע ברכבי מחבלים שנעו בקרבת החוף הלבנוני בפאתי העיר צידון. הפעולה הוטלה על שייטת 13 בפיקוד אורי טאיץ. על הכוח הפושט, אשר מנה כ-26 לוחמים פיקד רס"ן יואב גלנט, מפקד פלגת הלוחמים של השייטת. במסגרת המבצע תוכננה גם הפעלת מסוקי קרב מסוג קוברה שישמשו כפתיון לרכבי המחבלים הנוסעים בחוף.

מהלך המבצע

הלוחמים שטו ללב ים בסטי"לים. חפ"ק מפקד שייטת 13 נותר בסטי"ל והוא היה אמון על תיאום הסיוע האווירי והימי. עם רדת הלילה עלו הלוחמים על גבי סירות גומי ושטו לעבר חוף לבנון. לאחר שהגיעו לקרבת החוף הותירו הלוחמים את הסירות במים ושחו את שארית המרחק לחוף. לוחמי השייטת נעו לנקודות המארב בתנועה חרישית. הם נערכו למארב בשתי נקודות לאורך הציר כאשר בנקודה אחת התמקמו שני צוותים, בהם צוות בפיקוד טל שאול, ובנקודה השנייה צוות בפיקוד ארז צוקרמן ומפקד הכוח כולו, רס"ן גלנט. זמן קצר לאחר מכן הגיע רכב מחבלים נושא תול"ר לקרבת נקודת המארב של צוות צוקרמן. לפקודת גלנט, הרכב הושמד על נוסעיו. זמן קצר לאחר מכן השמיד הצוות בפיקוד צוקרמן רכב מחבלים נוסף שנע לנקודה. לאחר מכן הכוח נסוג למים, שחה לעבר הסירות והתפנה לעבר ישראל. למחבלים היו שבעה הרוגים וארבעה פצועים מארגון "צבא השחרור העממי" שבראשות מוסטפא סעד.
מות עובר תוך רחמי

שכיחות

במדינות המתפתחות השיעור הוא 20–32 מקרים לאלף לידות, הרבה יותר גבוה מאשר במדינות המפותחות שבהן השיעור הוא 4.2–6.8 מקרים לאלף לידות. השיעורים גבוהים ביותר הם באפריקה שמדרום לסהרה - 32.2 מקרים לאלף לידות, ובצפון אסיה - 31.9 מקרים לאלף לידות. לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה במדינת ישראל בשנת 2011 היו 507 לידות מת מאוחרות (מעל 1000 גרם, או מעל לשבוע 28 להיריון), השוות ליחס של 3 מקרים לאלף לידות.
עם השנים ירדה השכיחות עקב מספר גורמים כגון הפסקת הריון יזומה במקרים שמתגלה מום מולד או הפרעה כרומוזומלית, טיפול ומעקב במחלות אמהיות כמו יתר לחץ דם וסוכרת, אבחון ויילוד מוקדם בהאטה בגדילה תוך רחמית - IUGR ואי ספיקת שליה, מעקב וטיפול במומים ומניעת מחלת RH.

סיבות אמהיות

מחלות רקע: יתר לחץ דם, סוכרת, תרומבופיליה ותפקודי כבד לא תקינים. סיבות נוספות הן טראומה, קרע של הרחם (כתוצאה מניתוח קיסרי בעבר) וצריכת סמים.

סיבות עובריות

בעיות כרומוזומליות (טריזומיה 21,18,13), מלפורמציות מבניות (מערכת העצבים המרכזית, לב, כליות), זיהומים (בקטריאלי, וירלי), מחלה המוליטית בעובר, מחלות מטבוליות בעובר.

סיבות שלייתיות

אי ספיקת שליה והאטה בגדילה תוך רחמית, היפרדות שליה, שליית פתח, דימום, הריון עודף (הריון שנמשך מעל 40 שבועות), תאונת חבל טבור (תסביב, קשר, צניחה), הריון מרובה עוברים (TTTS), ריבוי מי שפיר, מיעוט מי שפיר, כוריואמניוניטיס.

אבחון

ירידה או היעדר תנועות עובר הם התלונה העיקרית שבעטיה פונה האם לבדיקה, חוסר שמיעת קולות לב בהאזנה, לעיתים תמונה סוערת של כאבים ודימום. האבחנה הסופית נקבעת על ידי בדיקת אולטרה סאונד להיריון. ניתן להיעזר גם בבדיקת דופלר לבחינת היעדר זרימת דם.

הלידה

ללידת עובר מת קוראים "לידה שקטה" כי הוולד לא בוכה בעת לידתו. מרגע האבחון מקובל יילוד בהקדם ורצויה מאוד הפעלת לידה נרתיקית לכן מכניסים את היולדת לתהליך של השראת לידה. זהו תהליך מאוד טעון מבחינה רגשית ליולדת, לבן זוגה ולמשפחתה וגם לצוות המטפל. לכן, חשובה מאוד אמפתיה וסבלנות רבה, ונדרשת תמיכה לכל אורך התהליך, לדעת ולהתחשב ברצון ההורים לראות או לא לראות את הילוד.
לאחר הלידה יש להתחיל תהליך של בירור הסיבה. מומלץ לבצע נתיחה שלאחר המוות, אך מקובל להתחשב באישור או אי-אישור של ההורים לפעולה זו.
סת (סדרת ספרים)

סת' היא סדרת ספרים שנכתבה על ידי המדיום ג'יין רוברטס החל מ-1963 ועד למותה של רוברטס ב-1984. רוברטס הכתיבה לבעלה את הספרים, כאשר לטענתה, קולה משמש ל"תקשור" של ישות בשם סת'. ספרי סת' נחשבים לאחת מאבני היסוד של העידן החדש, לצד "קורס בניסים". אחרי מותה של רוברטס התפרסמו "תקשורים" אחרים של סת', שחוברו על ידי סופרי "עידן חדש" אחרים והוקמו קבוצות למידה לדיון בתקשורי סת'.

רקע

רוברטס ובעלה נהגו להשתמש בלוח אויג'ה ל"תקשור" ולמה שרוברטס כינתה "מחקר בתפישה על-חושית". במסגרת זו החלה להכתיב את הדברים שאמר סת' "דרכה". בניגוד למתקשרים ומדיומים ידועים אחרים, כמו אדגר קייס, רוברטס לא השתמשה במבנה תחבירי או באוצר מילים שונה כשסת' דיבר (לכאורה) מגרונה, אלא השתמשה בשפה מודרנית ויומיומית. 
הרעיונות הכלליים המועברים בתקשורי סת' אופייניים לאמונות העידן החדש: הנפש משפיעה על החומר; היחיד אחראי דרך רוחניותו על המציאות; והיכולת להשפיע היא באמצעות תודעה. ספרי סת' גם עוסקים בשאלת האלוהות וטבעה, חיים ולידה מחדש, וסיפור ישו. לטענת סת'/רוברטס, ישו הוא למעשה גלגול של ישות ה"קריסטוס" ובמהלך חייו זו התגלגלה לשניים נוספים - יוחנן המטביל ופאולוס.

הרעיונות הפילוסופים המוזכרים בספרי סת

בספרי סת מוצגים רעיונות פילוסופים שונים שהשפיעו במידה רבה על המחשבה של העידן החדש. בין היתר, סת מדבר על: גלגול נשמות, בו-זמניות, קיום יקומים מקבילים, קיום מישורים אסטארליים (מסע אסטראלי) והשפעת המחשבה על החומר. 
כמו כן, מדבר סת על כך שהאנושות הושפעה מתרבויות קודמות, כגון: אטלנטיס, למוריה ותרבות בשם "הדוברים", וטוען שבעתיד ישתנה העולם ויהפוך יותר רוחני. בספרים (ובעיקר בספר "הטבע של המציאות האישית") מציע סת דרכים ליישום רעיונותיו לחיים.

השפעות

קתרין ל. אלבנז, חוקרת מדעי הדתות מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, טענה כי ספרי סת' הובילו לגל של עיסוק בנושא התקשור ותרמו לעלייתה של תנועת העידן החדש ולדימוי שלה. חוקר דתות אחר, רוברט צ. פולר מאוניברסיטת ברדלי, כתב כי סת' ממלא תפקיד של "מדריך" עבור מאמיניו, המשתייכים על פי פולר ל"רוחניות האמריקאית הלא-מאורגנת בכנסיות" (unchurched American spirituality), ומציג בפני המאמינים נושאים כמו לידה מחדש, קרמה, רצון חופשי, ידע מטאפיזי עתיק ו"מודעות לישו". וותר האנגראף מאוניברסיטת אמסטרדם מצביע על הדרך שבה תפיסת ה"אני" של רוברטס, וכן השפה והמונחים בה השתמשה, חלחלו והשפיעו על ספרות העידן החדש.

ביקורת

ביקורת נמתחה על סדרת סת' ממספר כיוונים. מספר מבקרים נוצריים טענו לחוסר הבנה של הנצרות ושל דתות המזרח. ג'יימס אלקוק, פסיכולוג ומבקר ידוע של זרם העידן החדש, הצביע על ההשפעות של רוברטס, וטען כי קשה לקבוע אם ספרי סת' הם "הונאה מכוונת" (שבהם רוברטס הייתה מודעת לעצמה בעת ההכתבה), או על מצב של שכנוע עצמי.
ליסבת סלאנדר

רקע

סלאנדר הופיעה לראשונה ברומן המתח משנת 2005, "נערה עם קעקוע דרקון" (הכותרת המקורית בשוודית: Män som hatar kvinnor, שפירושה בעברית "גברים ששונאים נשים"). היא הופיעה גם ביתר הספרים בסדרה: "הנערה ששיחקה באש" (2006), "הנערה שבעטה בקן הצרעות" (2007) וכן בספרים המבוססים על ספריו של לרסון, "הנערה בקורי העכביש" (2015) ו"הנערה שלוקחת עין תחת עין" (2017). 
דמותה של סלאנדר הופיעה גם בסרטים המבוססים על הספרים:
בשנת 2009, חברת האולפנים השוודית "ילו בירד" הפיקה טרילוגיית סרטים המבוססים על הספרים. בסרטים אלו, סלאנדר הבוגרת מגולמת על ידי נומי ראפאס, וכילדה על ידי תהילה בלאד. רפאס הייתה מועמדת לפרס BAFTA לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2011.
בסרט האמריקאי משנת 2011, "נערה עם קעקוע דרקון", רוני מארה מגלמת את סלאנדר. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2012.
בסרט משנת 2018, "הנערה בקורי העכביש", קלייר פוי מגלמת את סלאנדר.
לרסון טען בראיונות כי ההשראה הכללית לדמותה של סלאנדר הייתה המחשבה בנוגע למה היה קורה לדמות האגדית של בילבי בתור אישה בוגרת.
רישיון נהיגה (ישראל)

רישיון נהיגה ניתן בישראל לתלמידי נהיגה שעברו מבחן עיוני ומעשי.
בשנת 1963 רק 1% מאזרחי ישראל החזיקו ברישיון נהיגה, ב-1975 כ-20% מאזרחי ישראל החזיקו ברישיון נהיגה ובשנת 2019 71% מאזרחי ישראל בגיל 17 ומעלה החזיקו ברישיון נהיגה.

רישיון להפעלת ציוד מכני הנדסי

משרד התחבורה ומשרדי הרישוי מטפלים גם ברישיונות הפעלת ציוד מכני הנדסי (צמ"ה). על פי תקנות התעבורה כלי הצמ"ה מוגדרים כ"מכונה ניידת" ובדרך כלל כדי להפעילם נדרש רישיון דרגה 1, המסמיך לנהיגה על טרקטור אך מתיר גם הפעלת כלי צמ"ה שונים, עם הגבלות שונות. בשביל הפעלת כלי צמ"ה זחליים מספיק רישיון דרגה 1, אך בשביל הפעלת כלי צמ"ה אופניים, דרושים רישיונות מדרגה 1, 3 ועד 13 בהתאם למשקל של הכלי (כך למשל, הפעלת יעה אופני במשקל 15 טון מחייבת רישיון מדרגה 3).
בדרך כלל לפני קבלת רישיון להפעלת כלי צמ"ה עובר המפעיל קורס המכשיר אותו להפעיל כלי צמ"ה שונים ולהתמקצע בכלי אותו הוא מעוניין להפעיל. בישראל, קיימים קורסי הפעלת צמ"ה במכללה הטכנולוגית להנדסת מכונות הדסה נעורים, וכן במכללת רופין בשיתוף טרקטורים וציוד ITE, יבואנית קטרפילר בישראל. מסגרת הכשרת מפעילי הצמ"ה הגדולה והידועה ביותר היא בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ) בצה"ל - בה חיל ההנדסה הקרבית מעביר קורסי צמ"ה שונים ובהם הכשרה בהפעלת כלי צמ"ה (זחליים - שלב 07, ואופניים - שלב 08), פיקוד על כלי צמ"ה וניהול עבודות ומיזמי הנדסה (מעין הכשרה בקבלנות בנייה ועבודות הנדסה). כלל ההסמכות והרישיונות שמעניקים קורסי הצמ"ה הצבאיים תקפים גם באזרחות ומוכרים על ידי משרד העבודה והרווחה ומשרד התחבורה.

מחוץ לישראל

בחלק ניכר ממדינות העולם אין מכירים עדיין ברישיון הישראלי הממוחשב, ועל בעלי רישיון ישראלי המבקשים לנהוג מחוץ לישראל להוציא בנפרד רישיון נהיגה בינלאומי, שהוא למעשה תרגום של הרישיון הישראלי לשפות שונות. עם זאת, רישיון הנהיגה הישראלי מכיל כיתוב אנגלי (מתחת לכיתוב העברי), ומתקבל בסוכנויות השכרת רכב רבות ברחבי העולם כרישיון נהיגה תקף, ובמספר גדל והולך של מדינות, ובהן ארצות הברית ומרבית מדינות אירופה, ניתן להשתמש ברישיון הישראלי הממוחשב, שעבר התאמה לתקינה האירופית. בישראל ניתן להנפיק רישיון נהיגה בינלאומי אצל זכייניות מטעם המדינה, אשר מתחלפות מעת לעת. כיום הזכייניות הן איסתא (ממס"י) ופמי פרמיום (חברה למתן שירותים). הנפקתו כרוכה בתשלום, ותוקפו שנה. רישיון הנהיגה הבינלאומי תקף רק כאשר הרישיון הישראלי צמוד אליו. מאז מעבר רישיונות הנהיגה הישראליים לכרטיסי פלסטיק בשנת 1992, מודפסים רישיונות הנהיגה הישראליים כולם בדפוס בארי.
השימוש ברישיון הישראלי עשוי להיות מוגבל לפי זמן השהייה בארץ היעד, סוג השהייה, גיל הנהג, או הגבלות אחרות בכפוף לחוקי המדינה המארחת. על פי המלצת משרד התחבורה יש לבדוק כל מקרה לגופו, ולקחת בחשבון כי חלק מגופי האכיפה ונותני השירות אינם מודעים להכרה ברישיון הישראלי.

נהיגה ללא רישיון

נהיגה ללא רישיון אסורה על פי חוק. סעיף 10 לפקודת התעבורה אוסר על נהיגה ללא רישיון בתוקף ומטיל אחריות על מי שמרשה למי שאין לו רישיון לנהוג ברכבו. באופן כללי מבדילים בין נהיגה ללא רישיון בתוקף של אדם שהיה לו רישיון אך תוקפו פג בגלל שלא שילם אגרה או קנס לבין אדם שמעולם לא היה לו רישיון נהיגה. בעוד שעל מי שנהג ברכב לאחר שפג תוקפו של רישיונו נוהגים בתי המשפט להטיל בעיקר קנסות, על מי שנתפס נוהג ללא שהיה לו רישיון כלל מוטלים עונשי שלילת רישיון, מאסר על תנאי ולעיתים גם מאסר בפועל שיכול להגיע עד שנתיים מאסר.
נעם פרתום

ביוגרפיה

פרתום נולדה בתל אביב ולמדה בתיכון אליאנס בעיר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת.
למדה במסלול הכתיבה היוצרת באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את לימודיה, ולפני כן למדה בכיתת של הליקון ובית-הספר למוזיקה רימון. כתבה ב"עכבר העיר".
שיריה של פרתום התפרסמו במספר כתבי עת, בהם מעין, העוקץ, הארץ, ynet, מגזין ערב רב ועוד.
בשנת 2010 השיקה את פרויקט השירה המצולמת ברשת, פואטיוב. בראיון למיה סלע אמרה פרתום: "בסופו של דבר הכתיבה שלי יותר מחוברת למסורת עתיקות של שירה, שאינן מחפשות לבטא את מה שאינו בר-ביטוי, אלא רוצות לומר את מה שהכי חשוב להגיד ולומר את זה הכי צלול והכי ברור, להדהד בעוצמה. איכשהו הכתיבה שלי היא מאוד לפרצוף".
ב-2014 הופיעה בתפקיד עצמה בסרט הקולנוע הישראלי "הגננת".
בשנת 2017 היא מנחה את סדנת השירה במסלול הכתיבה היוצרת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מתגוררת בתל אביב יחד עם בעלה, האמן אלעד רוזן.
עלי שמח'אני

רקע

שמח'אני נולד ב-29 בספטמבר 1955 באהוואז שבח'וזסתאן, איראן, למשפחה ממוצא ערבי. לפני המהפכה האיראנית, שמח'אני היה חבר בקבוצת גרילה איסלאמיסטית חשאית בשם "מנסורון", שהייתה מעורבת במאבק מזוין נגד שושלת פהלווי. לאחר המהפכה הוא הצטרף למוג'אהדין של המהפכה האסלאמית. הוא למד הנדסה ב'אוניברסיטת שהיד צ'מראן באהוואז'.
שמח'אני שימש כמפקד חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית בדרגת אדמירל. מאוחר יותר, הוא פיקד גם על הצי של חיל הים האיראני, בנוסף לצי של משמרות המהפכה. בשנת 1988 הוא מונה לשר משמרות המהפכה.
מאוגוסט 1997 ועד אוגוסט 2005 הוא כיהן בתפקיד שר הביטחון של איראן בממשלתו של מוחמד ח'אתמי. שמח'אני הוחלף על ידי מוסטפא מוחמד נג'אר בתפקיד.
בשנת 2001 שמח'אני התמודד בבחירות לנשיאות איראן. בשנת 2005 מונה לנהל את המרכז למחקרים אסטרטגיים של צבא איראן והחזיק בתפקיד זה עד 2013. שמח'אני הוא גם יועץ צבאי למנהיג העליון, אייתוללה עלי חמינאי.
ב-10 בספטמבר 2013 מונה שמח'אני למזכיר המועצה העליונה לביטחון לאומי על ידי הנשיא חסן רוחאני.
שמח'אני גינה את תקיפות הקואליציה בראשות ארצות הברית במוסול במרץ 2017, שבהן נהרגו למעלה מ-200 אזרחים, והאשים את ארצות הברית בביצוע פשעי מלחמה.

פרסים ועיטורים

בשנת 2003 קיבל שמח'אני את "מדליית האומץ", המדליה הצבאית הגבוהה ביותר באיראן, על ידי הנשיא מוחמד ח'אתמי.
בשנת 2004 קיבל שמח'אני את עיטור עבד אל-עזיז אל סעוד, המדליה הגבוהה ביותר בערב הסעודית, מהמלך פהד. זאת כהוקרה על תפקידו הבולט בתכנון וביישום פיתוח היחסים עם מדינות ערב במפרץ הפרסי. הוא השר האיראני הראשון שקיבל עיטור זה.
בשנת 2005 הוענק לו עיטור על שמונה שנות כהונתו כשר ביטחון.
צ'ואו

היסטוריה

בשנת 1612 התחיל השוגון טוקוגאווה איאיאסו, שתכנן לבסס את אדו כבירתה דה פקטו של יפן, בעבודה על מחוז מסחרי שיקיף את הקצה המערבי של דרך טוקיאדו, אחת מחמש הדרכים של אדו, אשר חיברה בין טוקיו לקנסאי. במהלך תקופת אדו נודע אזור זה כ"אדומאצ'י" – מרכז העיר אדו. חלק גדול מהאזור, בעיקר גינזה וצוקיג'י, היה חול שנערם על הדלתא של נהר סומידה, עד אשר מולאה בידי השוגון. ב-1657, אחרי ששריפה כילתה את מרבית העיר, תוכנן הרובע מחדש עם תעלות נוספות, כדי להתאים יותר לסחר הימי.
ב-1869 התיישבו זרים בצוקיג'י, מושבה אשר פעלה עד 1899 לערך. ב-1872 כילתה שריפה נוספת מרבית מאזור גינזה. בעקבות זאת, תכנן המושל של טוקיו מחדש את גינזה, כדי שתהיה מרכז מסחרי בסגנון אירופאי, בין שינבשי, שהיה באותם ימים המסוף המרכזי של הרכבות בעיר מדרום וניהונבשי, אזור המסחר והכלכלה העיקרי, מצפון. ב-1878, תחת חוק ארגון מקומי חדש, הוקמו תחת ממשלת העיר טוקיו הרבעים של ניהונבשי וקיובשי, אשר חלשו על האזור אשר קרוי כיום צ'ואו.
בעקבות תבוסתה של יפן במלחמת העולם השנייה הופקעו מספר בניינים לטובת המפקד העליון של כוחות הברית, כמרכזי אספקה לכוחות הכיבוש. בניינים אלה כללו את מטה חברת השעונים "האטורי", את הכלבו "מצויה" ואת בניין טושיבה. כל הבניינים הוחזרו לשליטה אזרחית יפנית בשלבים עד 1951.
ב-15 במרץ 1947 הוקם רובע צ'ואו תחת חוק האוטונומיה המחוזית החדש, ממיזוג של רובעי ניהונבשי וקיובשי שקדמו לו.

גאוגרפיה

צ'ואו הוא הרובע המרכזי של טוקיו, מוקף בחמשת הרבעים צ'יודה, מינאטו, טאייטו, סומידה וקוטו. מבחינה מנהלית, מחולק צ'ואו לשלושה חלקים: ניהונבשי, קיובשי וצוקישימה. ניהונבשי וקיובשי הם בעיקר אזורים מסחריים מהצד המזרחי של תחנת רכבת טוקיו, אשר מפגישים בין השכונות המפורסמות גינזה וצוקיג'י. צוקישימה הוא אי נפרד במפרץ טוקיו, אשר בולטים בו בעיקר מגדלי הדירות.
עד מלחמת העולם השנייה היה האזור שתי וערב של נהרות ותעלות, שבהם השתמשו בסירות קטנות אשר היו אז כלי המסחר העיקרי. לאחר המלחמה נסתמו דרכי מים רבות, על מנת ליצור מקום לכבישים, בניינים ואוטוסטרדות. עם זאת, נתיבי המים שהועלמו הם הבסיס לחלק מהותי בחלוקה לשכונות בתוך הרובע. נהר הסמידה הוא הגבול המזרחי של הרובע.
מבחינה פיזית צ'ואו הוא הרובע השני הכי קטן בטוקיו, עם שטח כולל של 10.15 קמ"ר בלבד. רק רובע טאייטו קטן יותר ממנו.
אנטיליה

אַנְטִילְיָה היא מערכת לשאיבת מים מבאר, באמצעות מסילות עולות ויורדות מעומק הבאר, אשר צמודים להן כלי קיבול למים. כאשר הכלי מגיע למעלה המסילה, הוא מתהפך, והמים נשפכים לתעלה בנויה. ממנה הם זורמים לבריכה, המשמשת מקור מים להשקיה למטעים.
מערכות מעין אלה פעלו בפרדסים מאז סוף המאה ה-19. פיתוח המשאבות החדשות גרם להפסקת השימוש בשיטה.
היום ניתן לראות שחזורים של אנטיליות ליד המוזיאון המקומי במזכרת בתיה, בבאר שבע, ובשרונה. בנאות קדומים קיימים שני מיתקני באר אנטילית הערוכים לתפעול. באמצעות מערכת הגלגלים והכדים ניתן להעלות מים מן הבריכה לצורכי השקיית אזור גבוה ממנה.
אתר נאות קדומים מציין כי במקורותינו שימשה הבאר האנטילית גם כסמל "הגלגל החוזר בעולם":
העולם הזה דומה לגלגל אנטלייה. דמתמלי מתרוקן, מתרוקן מתמלי.
— (ספר אור זרוע ח"א - הלכות מקוואות סימן שלו)
במאי 2010 נחנכה באר אנטיליה משוחזרת בנס ציונה. הבאר ממוקמת בחצר בית המייסד בנחלת ראובן.
בלקווד (ברידג')

בלקווד (באנגלית: Blackwood) היא קונבנציה נפוצה בברידג' הבוחנת את האפשרות להכרזת חוזה של סלאם באמצעות בירור האלופים ובמקרים מסוימים גם המלכים שיש לזוג. בווריאציה מסוימת שלה מבררים גם האם הם מחזיקים גם את המלכה בסדרת השליט.
הקונבנציה פותחה על ידי השחקן האמריקאי איזלי בלקווד האב (1903 - 1992). בזמן פיתוחה של הקונבנציה על ידי בלקווד הוא ציין, שהמטרה העיקרית של הקונבנציה אינה הכרזת סלאם, אלא דווקא הימנעות מהכרזת סלאם במצבים בהם הכרזה כזו אינה נכונה.
הקונבנציה מבוססת על הכרזה מלאכותית של 4NT, שהיא שאלה על מספר האלופים שבידי השותף. על פי תשובת השותף יודע השחקן שהשתמש בקונבנציה האם מספר האלופים שבידי השותפים מעניק סיכוי טוב לביצוע סלאם ובהתאם לכך מכריז סלאם או מסתפק בהכרזת משחק מלא. השימוש בקונבנציה הוא רק לאחר שבמהלך ההכרזה הוסכם על סדרה שתהיה סדרת השליט.

שאלות לבירור מספר או זהות קלפי מלכים

לאחר תשובת השותף לשאלה על קלפי מפתח ניתן להמשיך ולשאול גם על מלכים באמצעות הכרזת 5NT בדומה להכרזה בבלקווד סטנדרטי.
בדרך כלל נשאלת השאלה על המלכים כאשר על פי התשובה לשאלה על קלפי המפתח, ייתכן כי ניתן לשחק בחוזה בגובה 7 (סלאם גדול) ובירור מספר המלכים עשוי לסייע בקבלת ההחלטה.
התשובות לשאלה 5NT מראות את מספר קלפי המלך ביד השותף בדומה לתשובות בהכרזת בלקווד סטנדרטי, למעט הבדל משמעותי אחד: אין התייחסות למלך בסדרת השליט, המהווה את אחד מקלפי המפתח.

שאלה על המלכה בסדרת השליט

אפשרות נוספת לקבלת מידע לצורך בחינת האפשרות של הכרזת סלאם גדול היא בירור השאלה: האם ה-Q בסדרה שנבחרה כשליט נמצאת ביד השותף?
אם התשובה לשאלה 4NT הייתה ♥5 או 5♠ התשובה כבר ידועה לכן חלק זה של הקונבנציה מתייחס רק לתשובות 5♣ ו-♦5 לשאלה על קלפי המפתח.
לאחר הכרזת 5♣ הכרזת ♦5 היא הכרזה מלאכותית השואלת את השותף האם ה-Q בסדרת השליט ברשותו. במקרה שהתשובה שלילית השותף מכריז את ההכרזה הנמוכה ביותר האפשרית למעט הכרזה בסדרת השליט. כך למשל אם נבחרה סדרת ה-5♠ כשליט, תשובה של ♥5 על הכרזת ♦5 פירושה שה-5♠Q אינה ביד השותף. הכרזה הנמוכה ביותר האפשרית, עם דילוג על ההכרזה השוללת את החזקת ה-Q בשליט, פירושה שה-Q שליט בידי המכריז.
באופן דומה הכרזת ♥5 לאחר תשובה של ♦5 לשאלה על קלפי המפתח. במקרה שהתשובה שלילית השותף מכריז את ההכרזה הנמוכה ביותר האפשרית למעט הכרזה בסדרת השליט.
כאשר המשיב לשאלה מחזיק במלכה שליט הוא יכריז בגובה 6 את הסדרה הנמוכה ביותר בה יש לו K.

Exclusion

Exclusion היא הרחבה לקונבנציה של RKCB. את ההרחבה הזו פיתח רוברט גולדמן (באנגלית: Robert Eugene Goldman; 10 בנובמבר 1913 - 15 במאי 1999) במאמר שכתב במאי 1981, בעיתון: The Bridge World.
בהרחבה זו משתמשים בעיקר שחקנים מומחים ברמה גבוהה. במקרים של חלוקה מיוחדת, מוחלפת השאלה 4NT בהכרזה של סדרה בגובה 5. יוצאת מן הכלל היא סדרת ה-♠, שכאשר יש בה חוסר מכריזים ♠4.
המשמעות היא שאלה על ארבעה קלפי מפתח במקום חמישה. הקלף שאינו נכלל בארבעת הקלפים (באנגלית: Excluded ומכאן שם הרחבה זו ל-RKCB) הוא האלוף בסדרה שהוכרזה. כך למשל, אם הוסכם שסדרת השליט היא ♥ הכרזת ♣5 במקום הכרזת 4NT היא שאלה על מספר קלפי המפתח מבין שלושת קלפי ה-A בסדרות: ♥, ♦ ו-♠ ו-K♥.
השימוש בהרחבה זו נעשה במקרים בהם אין משמעות לאלוף בסדרה זו, כלומר: במצב של חוסר קלפים בסדרה זו בידו של השואל.
התשובות להכרזת ה-Exclusion הן בסדר עולה לפי מספר קלפי המפתח מההכרזה העוקבת להכרזת ה-Exclusion. קיימות שתי שיטות תשובה לשאלה על קלפי המפתח. בדוגמה שבה הכרזת ה-Exclusion היא ♣5 התשובות להכרזה הן:
ג'ובאני לאונה

ביוגרפיה

ג'ובאני לאונה נולד בנאפולי למאורו ומריה ג'ופרדי, ילדי הקומונה "פומיגליאנו ד'ארקו". אביו, מאורו לאונה, היה עורך דין בנאפולי שהשתתף ביסוד מפלגת העם האיטלקית בקמפניה.
הוא סיים את חוק לימודיו בשנת 1929 באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני. אביו היה אחד ממייסדי המפלגה הדמוקרטית-נוצרית בעיר הולדתו והוא נבחר לאספה המכוננת האיטלקית בשנת 1946. כחבר אגף הימין של מפלגתו, לאונה נבחר לבית הנבחרים של איטליה ב-1948, שם כיהן עד שנת 1963. בשנים 1955–1963 כיהן גם נשיא בית הנבחרים, תפקידו שממנו התפטר לשם כהונתו כראש הממשלה למשך תקופה קצרה.
לאחר שהיה מספר פעמים למועמד לא רשמי לנשיאות הרפובליקה האיטלקית, הוא הפך לסנאטור לכל החיים בשנת 1967.
בשנת 1968 כיהן כראש ממשלת איטליה למשך כמה חודשים.
בבחירות לנשיאות איטליה 1971 הצליח לאונה להביס את יריבו ג'וזפה סארגאט ונבחר לנשיאות כשהוא זוכה ברוב גדול מהפרלמנט (518 הצביעו בעדו מתוך 996 קולות).
הקריירה הפוליטית שלו הגיעה לסיומה ב-8 ביולי 1978 עם פרישתו מהנשיאות, לאחר שהואשם בשחיתות.
הוא מת ברומא, ב-9 בנובמבר 2001, בוילה שלו הנמצאת בויה קסיה, אחת מהדרכים ברומא העתיקה.
פירון מאליס

חייו

פירון נולד בשנת 360 לפנה"ס בעיר אליס שבחצי האי פלופונסוס ביוון, בן תקופתם של אריסטו ושל תאופרסטוס. תורתו המשיכה להתקיים עד סקסטוס אמפיריקוס שמת ב-210 לספירה. על פי דיוגנס לארטיוס, אסקניוס מאבדרה אמר שפירון מאליס, שהצטרף למסעו של אלכסנדר הגדול להודו, התרשם מאורח חייהם של המסתגפים הפקירים, שבהם ראה סמל לחיי אושר בהיותם אדישים לתהפוכות החיים, ועקב כך פיתח פילוסופיה אצילה המבוססת על חוסר הבנה של הדברים הסובבים אותנו, ולכן על הימנעות מחרצת משפט עליהם.
אחרי שחזר לאליס, עיר מולדתו, שימש שם כמורה לפילוסופיה וחי חיי דוחק ודלות. הוא סבר כי דבר אינו נכון או שגוי, צודק או בלתי צודק, ובאופן דומה בכל המקרים דבר אינו אמיתי ומוחלט, אלא תלוי בהרגלים ובמנהגים של בני האדם בזמן ובמקום. נראה שפירון הושפע מן הדיאלקטיקה של הפילוסופים של מגארה, מדברי דמוקריטוס על אודות החושים ומן הסופיסטים. 
הוא לא כתב דבר, אך תלמידו טימון, יליד פליוס שבפלופונסוס, שהיה סופיסט וספקן, כתב פואמות סאטירות שבהן סיכם את עיקרי תורתו של פירון: הוודאות לא ניתנת להשגה. על החכם להימנע מלחרוץ משפט על דבר. עליו לחתור לשלוות נפש במקום לנסות ולהגיע לחקר האמת. היות שכנראה כל הדעות שגויות, מוטב לקבל את מוסכמות החברה של הזמן והמקום. אין בכוחם של החושים ושל הבינה לספק לנו ידע וודאי. החושים מסלפים את המסרים שהם מעבירים אלינו, והתבונה משועבדת לתשוקה. לכל טיעון קיים טיעון שכנגד, ואין אמת מוחלטת.
על פי דיוגנס לארטיוס הפילוסופים הספקנים מצאו כי פילוסופים שקדמו להם הכחישו את קיומה של אמת מוחלטת, והסיקו מכך שהאמת היא יחסית. המנהגים וההרגלים שולטים בבני האדם. אין לנו גישה לדברים רבים שעליהם אין אנו יודעים דבר. אנו נשארים רק עם רשמים שהם עצמם נתונים להשתנות. היות שאין אנו יכולים להיות בטוחים בדבר, על החכם להימנע מלחרוץ משפט ובכך יגיע למצב של שלוות נפש. המוטו של הפילוסופים הספקנים היה: "אין להעדיף דבר אחד על דבר אחר." טימון מפליוס אמר כי בכך הם התכוונו להימנעות מכל החלטה והסכמה.
הפירוניזם חדר אל האקדמיה האפלטונית באתונה. הפילוסוף ארקסילאוס, שנעשה ראש אקדמיה זו ב-264 לפנה"ס, הפך לממשיכו של זרם הספקנות הפירונית. הפירוניזם השפיע גם על ההגות של המאה השש עשרה, המאה השבע עשרה ו המאה ה-18 באירופה, אחרי שבאיטליה, בתקופת הרנסאנס, התגלו מחדש כתביו של סקסטוס אמפיריקוס (160–210 לספירה) שסיכם את תורת הספקנות היוונית והרומאית.
תורת הספקנות השפיעה באופן עמוק ביותר על מישל דה מונטן (1533–1592) שכתב את המסה הפילוסופית הגדולה "סנגוריה על רמון סבונד". מונטן השפיע על הפילוסוף רנה דקארט בן המאה השבע עשרה שכתב את ספרו "מחשבות על הדת".
מפו

גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-48 ק"מ מבירת המדינה ומבירת המחוז יאונדה.

תנועה ותחבורה

מפו נמצאת כ-10 ק"מ מהכביש הלאומי N10.

תיירות וכלכלה

במפו נמצא הפארק הלאומי מפו . בנוסף, נכון ל-2019, יש במפו 4 בתי מלון.
ג'ון לון

ביוגרפיה

לון נולד בהונג קונג בשם נג קאוונג-ליואנג לאם חד הורית וגדל מגיל 7 בבית יתומים מקומי.
למד משחק בבית האופרה פקינג ונסע לארצות הברית בגיל צעיר כדי ללמוד ב"מכללת סנטה אנה", שם הכיר את גרושתו נינה סבינו, סטודנטית ממוצא אסייתי-אמריקאי.
לון למד בנוסף באקדמיה לדרמה שבפסדינה ושיחק בתיאטרון המקומי ביחד עם כוכב הקולנוע האסייתי מאקו, מאקו ראה את הפוטנציאל שטמון בלון וקידם אותו לתפקיד במחזה שלו "FOB" שזיכה אות לון בפרס אובי.
לון נחשף להוליווד דרך סוכנת השחקנים הסינית-אמריקאית ג'יידין וונג שגילתה את הכישרונות האסייתים לוסי לו, קן ליונג ובאיי לינג.
התגלה לראשונה בשנת 1976 בסרט "קינג קונג" בו שיחק בתפקיד קטן של טבח סיני.
קיבל את תפקידו הגדול הראשון כצ'ארלי איש הקרח לצידם של טימותי האטון ולינדזי קרוס בסרט "איש קרח".
התפרסם בפעם הראשונה בסרט הפשע של מייקל צ'ימינו ואוליבר סטון "שנת הדרקון" בתור ג'ויי טאיי, ראש המאפיה הצעיר של ארגון הפשע הסיני "טריאדה", לון קיבל ביקרות טובות על הופעתו והועמד לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1987 קיבל לון את התפקיד המוערך והמפורסם ביותר בקריירה שלו, קיסר סין האחרון פויי ביצירתו זוכת 9  פרסי האוסקר של ברנרדו ברטולוצ'י "הקיסר האחרון".
הופעה זו הקנתה ללון מועמדות שנייה לגלובוס הזהב לשחקן הדרמטי הטוב ביותר.
קיבל הערכה גם על הופעתו המשנית בדרמה "המודרניים" שהעמידה אותו לפרס שחקן המשנה הטוב של פרס אינדפנדנט ספיריט.
לאור התמקדות בקולנוע ובתפקידי טלוויזיה התפרסם לון בשלושה סרטים בלבד בכל מהלך שנות ה-90: בדרמה הרומנטית של דייוויד קרוננברג "מ באטרפליי" בתור שחקן האופרה הסיני סונג לילינג המרגל אחר הדיפלומט הצרפתי רנה גאלימרד (ג'רמי איירונס), בסרט גיבורי העל המבוסס על הקומיקס "הצל" בתור הנבל שיוואן קאן ובדרמת הפעולה "הרדוף" בתור קינג'ו המאסטר של הנינג'ות המרצחות.
ב-2001 חזר לקולנוע והופיע בתפקיד ריקי טאן, השוטר המושחת ומנהיג הפשע המאורגן בהונג קונג בקומדיית האקשן "שעת שיא 2".
ב-2007 שיחק בסרט הפעולה "מחסל פראי" בתור לי צ'אנג, ראש ארגון הפשע הסיני בסן פרנסיסקו המעסיק את המתנקש רואג (ג'ט לי).