חד-קרן (כלכלה)

חד-קרן היא חברת הזנק פרטית ששוויה מוערך ביותר ממיליארד דולר. המונח נטבע בשנת 2013 על ידי משקיעת ההון סיכון איילין לי, שבחרה את החיה המיתולוגית חד-קרן כדי לייצג את הנדירות הסטטיסטית של מיזמים כה מצליחים. על פי TechCrunch היו 279 חדי-קרן במרץ 2018. חדי-הקרן הגדולים כללו את Ant Financial, DiDi, Airbnb, Stripe ו- Palantir Technologies. חדי-קרן בולטים כאובר ו-Lyft הפכו בשנת 2019 לחברות ציבוריות והפסיקו להיחשב חדי-קרן.

היסטוריה

כאשר איילין לי טבעה במקור את המונח "חד קרן" בשנת 2013, היו רק שלושים ותשע חברות שנחשבו לחד-קרן. במחקר אחר שנעשה על ידי הרווארד ביזנס רוויו, נקבע כי חברות סטארט-אפ שהוקמו בין 2012 ל-2015 גדלו בהערכת שווי פי שניים ממה שחברות מסטארט-אפים שהוקמו בין השנים 2000-2013.

אסטרטגיית צמיחה מהירה

על פי מאמר בכתב העת המדעי "Management Science", משקיעים וחברות הון סיכון מאמצים את אסטרטגיית ה-get big fast עבור חברות סטארט-אפ. GBF היא אסטרטגיה בה סטארט-אפ מנסה להתרחב בקצב גבוה דרך סבבי מימון גדולים וקיצוץ מחירים כדי להשיג יתרון בנתח השוק ולדחוק את המתחרים במהירות האפשרית. נראה כי התשואות האקספוננציאליות המהירות באמצעות אסטרטגיה זו אטרקטיביות לכל הצדדים המעורבים. עם זאת, תמיד יש את הערת הזהירות של בועת הדוט-קום של שנת 2000 והיעדר הקיימות לטווח הארוך ביצירת הערך של החברות שנולדו מעידן האינטרנט.

אקזיטים

חדי-קרן רבים נוצרו באמצעות רכישות על ידי חברות ציבוריות גדולות. בסביבת ריבית נמוכה וצמיחה איטית, חברות רבות כמו אפל, פייסבוק וגוגל מתמקדות ברכישות במקום להתמקד בהשקעות הון או השקעות בתוך החברה. כמה חברות גדולות מעדיפות לחזק את עסקיהן באמצעות רכישת טכנולוגיות ומודלים עסקיים מבוססים במקום ליצור אותם בעצמם.

גידול בהון פרטי זמין

הגיל הממוצע של חברת טכנולוגיה לפני שהוא מונפקת בבורסה הוא 11 שנים, לעומת אורך חיים ממוצע של ארבע שנים בשנת 1999. דינמיקה חדשה זו נובעת מגדילה בהיקף ההון הפרטי הזמין להשקעה בחברות הזנק, וכן בעקבות תקנה אמריקאית משנת 2012 שהגדילה פי ארבעה את מגבלת בעלי המניות בחברה פרטית. סכום ההון הפרטי שהושקע בחברות תוכנה גדל פי שלושה משנת 2013 עד 2015.

מניעת הנפקה

באמצעות סבבי גיוס רבים חברות אינן צריכות לעבור הנפקה ראשונה לציבור כדי להשיג הון או הערכת שווי גבוהה יותר; הם יכולים פשוט לחזור למשקיעים ולגייס הון נוסף. הנפקות מסתכנות גם בסיכון של פיחות ערך החברה, אם השוק הציבורי מעריך את החברה פחות מהערך שמייחסים לה המשקיעים. מספר דוגמאות אחרונות למצב זה הייתה חברת השירותים הפיננסיים סקוור, וטריבגו, מנוע חיפוש גרמני פופולרי למלונות, שניהם ירדו בערכם לאחר ההנפקה. היה זה בגלל הערכת יתר ניכרת של שתי החברות בשוק הפרטי על ידי משקיעים וחברות הון סיכון. השוק לא הסכים עם הערכות השווי של שתי החברות, ולכן צנח מחיר כל מניה מטווח ההנפקה הראשוני שלהן.
בנוסף, משקיעים וסטארט-אפים לא רוצים לבזבז משאבים על הרגולציות הנלוות להנפקה. תקנות כמו חוק סרבנס-אוקסלי החילו רגולציות מחמירות על חברות ציבוריות, בעקבות מספר מקרי פשיטת רגל בשוק האמריקאי.

התקדמות טכנולוגית

חברות הזנק מנצלות את שטף הטכנולוגיות החדשות של העשור האחרון כדי להשיג מעמד של חד-קרן. עם התפוצצות המדיה החברתית והגישה למיליוני משתמשים בפרסום ממוקד, לחברות הזנק יש את היכולת להרחיב את העסק שלהן מהר מתמיד. חידושים טכנולוגיים רלוונטיים כוללים סמארטפונים ניידים, פלטפורמות P2P ומחשוב ענן בשילוב של יישומי מדיה חברתית סייעו לצמיחת חדי-הקרן.

הערכת שווי

הערכות השווי המובילות את חברות ההזנק הללו להפוך לחדי-קרן הן ייחודיות בהשוואה לחברות מבוססות יותר. הערכת שווי לחברה מבוססת נובעת מביצועים של שנים עברו, ואילו הערכת שווי של חברת הזנק נגזרת מהזדמנויות הצמיחה שלה ומההתפתחות הצפויה שלה לטווח הרחוק לשוק הפוטנציאלי שלה. הערכות שווי לחד-קרן נובעות בדרך כלל מסבבי מימון של חברות הון סיכון גדולות. הערכה משמעותית נוספת של חברות הזנק היא כאשר חברה גדולה בהרבה רוכשת אותה ומשלמת בפועל את הערכת השווי. דוגמאות אחרונות הן כאשר יוניליוור רכשה את מועדון שבי דולר וכאשר פייסבוק רכשה את אינסטגרם עבור מיליארד דולר, מה שהפך למעשה את החברות הנרכשות לבעלות שווי של מיליארד דולר.