google/wiki40b huggingface dataset:
חרטום (סרט)

תקציר העלילה

כוח של 10,000 חיילים מצריים בפיקודו של הקולונל הבריטי ויליאם היקס (אדוארד אנדרדאון) עובר בחולות המדבר בסודאן ב-1883. החיילים מותשים וחלק מהם מתעלפים מצמא. הם לא שמים לב לכוח גדול של פרשים סודנים פנאטים בפקודו של מוחמד אחמד המכונה המהדי (לורנס אוליבייה, שאורב להם על הגבעות ולפי פקודתו הם מסתערים עליהם ותוך זמר קצר הם הורגים את רובם ולוקחים שלל את הרובים והתותחים שלהם.
הידיעות על כך מגיעות ללונדון וראש הממשלה ויליאם גלאדסטון (רלף ריצ'רדסון) מתבקש להגיב. הוא אינו רוצה להסתכן בשליחת צבא לסודן.
שר החוץ, לורד גרנוויל (מייקל הורדרן) מציע לשלוח את צ'ארלס גורדון (צ'רלטון הסטון) לסודן ללא צבא לשם פינוי הבריטים והאזרחים הזרים מחרטום. לגורדון היה ניסיון בסודן לאחר ששירת שם מספר שנים והפסיק את סחר העבדים שם. גלדסטון מקבל את ההצעה בחוסר רצון בגלל סלידתו מאופיו העצמאי והבלתי מתפשר של גורדון.
גורדון מקבל את ההצעה ונשלח לסודן בלוויית קולונל סטיוארט (ריצ'רד ג'ונסון). הוא נפגש עם אל-זובייר רחמה מנסור (זיה מוהדין) ומבקש את עזרתו אך נענה בשלילה בחמת זעם היות שגורדון הוציא בעבר את בנו להורג במסגרת מלחמתו בסחר העבדים.
הם מגיעים לחרטום בפברואר 1884 ומתקבלים בהתלהבות על ידי הסודנים. גורדון נפגש עם המהדי שמבהיר לו שמטרתו לכבוש את כל סודן ולאחר מכן להמשיך ולהשליט את שלטון האסלאם על כל המזרח התיכון.
גורדון מתחיל לבצר את העיר אף על פי שנאמר לו שאין זה תפקידו. סטיוארט נשלח ללונדון ומודיע על כך לגלדסטון. גלדסטון נמצא בלחץ ציבורי והפגנות המוניות נערכות בלונדות לשלוח צבא לחלץ את גורדון. לבסוף הוא מסכים לשלוח צבא בפיקודו של גרנט ג'וזף וולסלי (ניג'ל גרין) וסיוארט מגיע לחרטום בספינת קיטור על מנת לפנות את האזרחים ואת גורדון. גורדון מסרב להתפנות ונותן את טבעתו לסטיוארט. הספינה מותקפת על ידי מהדיסטים וכל נוסעיה נרצחים.
גורדון בונה תעלה בין הנילוס הלבן והנילוס הכחול והופך את חרטום לאי. הוא נפגש שוב עם המהדי שמציע לו להתפנות בשלום מחרטום ומראה לו את כף ידו הכרותה של סטיוארט עם הטבעת שנתן לו.
חרטום במצור והמים בנילוס ובתעלות נמצאים בשפל ולא מאפשרים הגנה טובה.
לבסוף מסתערים 100,000 מהדיסטים על חרטום. רבים מהם נהרגים באש ובתותחי המגינים אבל הם מצליחים להרוס את השער, לפרוץ לעיר ולארמון השלטון.
גורדון שומע את קולות המלחמה ויוצא מהארמון בבגדי השרד שלו. ההמון משתתק אך אחד מהם זורק כידון שננעץ בגורדון והורג אותו. ראשו נכרת ומוצג אל מוט לעיניו של המהדי שאינו מרוצה מכך.
צבי הירש שלז

הרב צבי הירש שלז (שלעֶז; 1834 – כ"ה באלול ה'תרע"ד, 16 בספטמבר 1914) היה מחבר פורה, מייסד רשת ישיבות וראש הישיבה הגדולה בקורסון שבפלך קיוב, באימפריה הרוסית.

ביוגרפיה

נולד בז'ידיק  שבמחוז משנה מז'ייקי בזאמוט (אז חלק מהאימפריה הרוסית, כיום בליטא) לרב בן ציון שלז ולפריידא מלכה בת הרב שבתי יפה. למד בישיבת וולוז'ין בעיקר מפי ראש הישיבה רבי נפתלי צבי יהודה ברלין ("הנצי"ב מוולוז'ין"). התוודע לרבי ישראל מסלנט והיה לאחד מתלמידיו. בסביבות 1860 הגיע להתגורר בקורסון שבפלך קיוב, הוא התפרנס ממסחר ועסק בהפצת תורה. למטרה זו הקים ארבע ישיבות גדולות במקומות שבהם התאפשר הדבר ברישיון השלטונות: בעיר אורזיסצ'וב ; בעיר קורסון (קארסאן) שבה התגורר; בעיר צ'רקאסי ובעיר אומן. הישיבות התקיימו במשך ארבעים שנה ולמדו בהן אלפי תלמידים.
נישא בשנית לקריינה. בנו היחיד מנישואיו הראשונים היה הפעיל הציוני אליעזר יוסף.
נפטר בקורסון בכ"ה באלול ה'תרע"ד, 16 בספטמבר 1914, ונקבר לצדו של רב העיר בבית הקברות היהודי המקומי
וידיאנים

סקירה רפואית ותרבותית

לוידיאנים יש טכנולוגיה רפואית הרבה יותר מתקדמת מאשר זו של צי הכוכבים, שכן הם חייבים כל זמן לבצע השתלות איברים על מנת להחליף את האיברים שלהם עם אחרים - לעיתים קרובות איברים שנגנבו - כדי להישאר בחיים. גופם נראה עשוי טלאים של עורות חייזרים שונים.
החל מפרק 5 של עונה 1 של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", הוידיאנים מתנגשים עם וויאג'ר וצוותה, בניסיונות שונים לגנוב את האיברים מהם. מאוחר יותר מתגלה כי האוכלוסייה הוידיאנית הכללית לא הייתה מודעת כלל לחטיפות האי-רצוניות של איברים, ידע שנשמר באופן הדוק על ידי השלטונות הוידיאניים. הוידיאנים אמרו שהם נאלצו לבצע פשיטות על איבריהם של גזעים אחרים מתוך ייאוש קיצוני, וכי לפני שה-Phage הכה בהם, הם היו גזע שקט ותרבותי של מדענים וחוקרים, בדומה לפדרציה.
משום שמרבית הדמויות הוידיאניות שנראו במהלך הסדרה היו בשלבים מתקדמים של מחלת ה-Phage, הופעתם החיצונית הייתה טלאים של מי שעברו השתלות מרובות; יהיה זה נדיר מאוד לראות וידיאני בריא לחלוטין. וידיאני שכזה נראה פעם אחת בלבד במהלך הסדרה (כהולוגרמה), בפרק "Lifesigns".
השם הרשמי של הממשל הוידיאני הוא "אחווה וידיאנית" (Vidiian Sodality). וידיאני אשר מוטל עליו למצוא איברים להחלפה עבור חבר חולה או פצוע נקרא הונאטה (Honatta).
הפיזיולוגיה הקלינגונית התגלתה כעמידה ל-Phage ובאמצעות דגימות של רקמות קלינגוניות, מדענים וידיאנים מקווים למצוא טיפול למחלה; מאוחר יותר, בפרק "Think Tank" מהעונה החמישית של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", חייזר בשם קורוס יטען כי הקבוצה שלו מצאה תרופה ל-Phage.
הלגיון השמיני אוגוסטה

בשירות הרפובליקה

הלגיון נקרא להתייצב בגאליה קיסאלפינה בשנת 58 לפני הספירה על ידי יוליוס קיסר והיווה חלק מצבאו לאורך כל מערכות מלחמת גאליה השונות. בשנת 49 לפנה"ס, בתחילתה של מלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לגנאיוס פומפיוס מגנוס, הלגיון השמיני ליווה את קיסר כאשר חצה את הרוביקון לתוך איטליה. עם זאת, לקראת סוף המלחמה, אנשי הלגיון עמדו נגדו בקרב פרסלוס. הלגיון היה נוכח גם במצרים, כאשר קיסר כבש את מצרים עבור קלאופטרה. ב-46 לפני הספירה הלגיון לקח חלק בקרב תאפסוס (תוניסיה המודרנית), זמן קצר לפני פירוקו.
ב-44 לפני הספירה, אוגוסטוס (שנקרא לפני הכתרתו לקיסר, אוקטביוס או אוקטביאנוס) חידש את הלגיון השמיני שעזר לו להשיג את השליטה על האימפריה. נאמנות זו נתנה ללגיון השמיני את הכינוי אוגוסטה.

בשירות האימפריה

הלגיון השמיני אוגוסטה לקח חלק בפלישה הרומית לבריטניה בתקופת קלאודיוס (שנת 43 לספירה).
בשנת 69 לספירה, שנת ארבעת הקיסרים, בעקבות התאבדותו של נירון קיסר ופריצתה של מלחמת אזרחים באימפריה הרומית, הלגיון השמיני החליט לתמוך באספסיאנוס (שהוכתר בסוף המלחמה לקיסר) והצטרף לצבאו. 
 
אנשי הלגיון השמיני לחמו גם בפרתיה עם ספטימיוס סוורוס (ששלט מ-193 עד 211) ועם יורשיו.
מרשומות עולה כי הם היו עדיין פעילים בשנים הראשונות של המאה ה-4 בגבול הריין. משמעות הדבר היא כי ההיסטוריה של הלגיון מכסה יותר מ-400 שנים של שירות כמעט רצוף. לפי כתובת שנמצאה, בשנת 371 הלגיון השמיני אוגוסטה היה מוצב בארגנטורטום (שטרסבורג) שהייתה חלק מהפרובינקיה גרמניה עילית. מאוחר יותר, נאלץ סטיליקו, המצביא הרומי, להזיז את הלגיונות הגרמנים חזרה לאיטליה כדי להגן עליה מפני הפלישה הוויזיגותית. לפי נוטיטיה דיגניטטום, בסביבות שנת 420 פעלה יחידת אוקטביינית תחת המגיסטר פטידום של איטליה; ייתכן שיחידה זו הייתה הלגיון השמיני אוגוסטה הוותיק, שהייתה במקור יחידת comitatensis, יחידת שדה שאינה מרותקת לפרובינקיה מסוימת אלא מהווה כוח צבאי תחת פיקודו של האוגוסטוס או הקיסר בעל ניידות יחסית שמשמש כדי להגיב במהירות למקרי חירום ביטחוניים שהתעוררו ברחבי האימפריה. לפי השערה זו היחידה (או הליגיון) קודמה לדרגת יחידת פלאטיני Palatini, יחידת כוחות הארמון, אשר הייתה מדורגת מתחת ליחידת הפרשים העילית שנקראה Scholae אך מעל יחידות הקומינטאטנס (comitatensis) והלימיטאני (Limitanei - כוח שהיה מסופח לפרובינקיה ספציפית ובדרך כלל היה מוצב בגבולה ותפקידו על לשמור עליה מפלישה).
אבא בומסלא

רבי אַבְרָהָם אַבָּא בֶּן שְׁלֹמֹה, המכונה אַבָּא בּוֹמְסֵלָא, היה רב, מקובל, סופר ומהדיר יהודי אשכנזי במפנה המאה ה-16.

ביוגרפיה

נולד במחצית השנייה של המאה ה-16 בקונפדרציה השווייצרית הישנה, לשלמה שליט. בהיותו בן 17 עברה המשפחה לעיר בומסלא (Mladá Boleslav) שבבוהמיה, ועל שמה כונה בהמשך "אבא בומסלא".
לימים חזר לבזל, שהפכה אז למרכז לדפוס עברי, והחל להדפיס בה ספרים עבריים משל מקובלים יהודים מפורסמים. בשנת ה'שס"ח (1608) הדפיס את ספר "הנפש החכמה" של רבי משה בן שם טוב די לאון, את דרשות ר"י דובריין ואת דרשותיו של רבי יוסף ג'יקטיליה. בשנת ה'שס"ט הוציא לאור את ספרו, "סוד הנשמה", חיבור מוסרי ביידיש שעיקרו ליקוט מספרים שונים, הספר זכה לפופולריות מסוימת ונדפס במספר מהדורות.
היפוקרניבורים

היפוקרניבורים (באנגלית: Hypocarnivore) הם בעלי חיים אוכלי בשר אשר תזונתם מכילה פחות מ-30% בשר. הם מגוונים את תזונתם בצמחים, חלקי צמחים כמו פירות או פטריות. מינים אלה נחשבים לאוכלי כל כמו המסוקרניבורים, המותאמים מעט יותר לאכילת בשר.
אצל הטורפים התפתחו ההיפוקרניבורים מהאוליגוקן, אז מינים שונים של כלביים עברו מתזונה היפרקרניבורית לתזונה היפוקרניבורים ועד המיוקן 25 מינים של כלביים מתת-המשפחה בורופגיים (למשל הסוגים: Oxetocyon ,Cynarctus ו-Phlaocyon) עברו בין תזונות אלה. ואולם עד סוף הפליוקן רובם נכחדו לחלוטין והכלביים המודרניים אינם ניזונים בצורה זו.
למינים אלה לסתות רחבות מעט ובהם שיניים טוחנות גדולות העוזרות ללעוס צמחייה שוב ושוב כתחליף למזון בשרי. בניגוד לאוכלי צמחים מתמחים כמו פרות הם בעלי ניבים ושיניים חותכות גדולות, איתם הם יכולים לאכול עדיין בשר, אך הם יתקשו לעכל עשבים ועלים, כך שהם ניזונים בעיקר מפירות, ירקות ומזון נוסף שאינו צורך עיכול מתמחה.

דוגמאות

בעלי חיים היפוקרניבורים כוללים מינים של דוביים רבים כמו דוב חום או דוב שחור אמריקאי, הקינקז'ו, הבינטורונג, מספר פרימטים כמו המקוק, הקפוצ'ין והשימפנזה וכמה מכרסמים.
קאנון (פוליקליטוס)

הקאנון של פוליקליטוס - קאנון (מיוונית עתיקה : κανών "כלל", "דגם"; מערבית : قانون: "חוק"). באמנות יוון העתיקה המונח קאנון משויך לפסל דוריפורוס - נושא הרומח של פוליקליטוס מהמאה החמישית לפני הספירה.

אופן הפיסול

הפסל היווני פוליקליטוס אשר פעל במאה החמישית ותחילת המאה הרביעית לפנה"ס, תרם רבות לאמנות הקלאסית. אחת מהבולטות בתרומותיו הייתה יצירת הפסל דוריפורוס (ביוונית: δορυφόρος; בלטינית: Doryphorus) או נושא הרומח.
מטרתו של פוליקליטוס הייתה לפסל פסל קנוני שימחיש את יחסי הפרופורציה המתמטיים בין אברי הגוף. בשל כך החליט לפסל את נושא הרומח במנח כיאסטי - קונטרה פוסטו, במצב שבין עמידה להליכה, שמציג את הגוף באיזון דינאמי שבין הרפוי למתוח במטרה ליצור את "המושלם" כראות עיניו.
נושא הרומח גיבש את נוסח הפיסול של אמנות התקופה הקלאסית, תקופה שעסקה רבות בתיאור אנטומי של הגוף ותיאור תנוחת גוף טבעית ביצירות. הפסל הביא לתביעתם של כללים לתיאור גוף האדם.
בשל כל אלו לימים הפכה היצירה משמה הראשוני נושא הרומח ל"קאנון של פוליקליטוס". שם שהעניק לפסל פופוליזם, תהודה וסמל לקאנון בתחום האמנות.

הפסל ומעמדה של הפרופורציה

לפי ההיסטוריון ומייסד תחום חקר תולדות האמנות בישראל משה ברש, סוגיית הפרופורציה של דמות האדם היוותה עבור פוליקליטוס בעיה שיש לפתור והייתה מוקד עולמו האמנותי. בבעיה זו טמונים ההיבטים העיקריים של יצירת הפסל ושל היצירה הקלאסית בכללותה.
הפרופורציה כשלעצמה הייתה בעלת מעמד מרכזי בעולם הרוחני של יוון הקלאסית. המונחים פרופורציה, סימטריה, מידה והרמוניה היו מן המוקדים המהותיים של התרבות היוונית בתקופה הקלאסית. למעשה, סוגיית הפרופורציה היוותה עבור התרבות היוונית העתיקה את אחד הסודות הכמוסים ואחד הכוחות הגדולים של היקום במשך אלף שנים.

הפסל ומושג "היפה"

הקאנון של פוליקליטוס מעוגן בתפיסותיהם של פילוסופים קלאסיים הגורסים כי ה"יפה" אינו שרוי באלמנטים עצמם, אלא ביחסים ביניהם, בפרופורציות שלהם. משמע - על מנת שדבר כלשהו יקרא בפינו יפה, עליו להיות פרופורציונלי.
יש לציין כי לפי ברש נושא הרומח חושף אמיתות פנימיות של פוליקלטוס על אף הקושי לקבוע את האותנטיות ההיסטורית של תפיסתו.
פלורה לפוניקה

היסטוריה

בין 12 במאי ל-10 בספטמבר 1732 יצא ליניאוס מטעם האקדמיה המלכותית למדע באופסלה למסע בלפלנד כדי לחקור את החי, הצומח והדומם באזור.
כחמש שנים לאחר המסע, בשנת 1737, הודפס המילון באמסטרדם, הולנד.
הספר מכיל 534 מינים הממוינים לפי שיטת המיון המדעית שפיתח, כלומר לפי התפוצה הגאוגרפית והסיווג הטקסונומי, ומהווה את השימוש הפרקטי הראשון בשיטה זו; ליניאוס גם הציע שמות ליצורים החיים שגילה. הבוטנאי האמריקאי אדוארד לי גרין, מחבר "ציוני הדרך של ההיסטוריה של הבוטניקה", שגילה בעצמו מעל 4,400 מינים חדשים במערב אמריקה, תיאר את "פלורה לפוניקה" כ"מסמך הקלאסי והמרגש ביותר מבין כתביו של ליניאוס".
עדכון לספר פורסם בשנת 1792 על ידי ג'יימס אדוארד סמית', בוטנאי אנגלי, שהשתמש באותם השמות שבהם השתמש ליניאוס.
לובסטר תרמידור

לובסטר תרמידור (בצרפתית: Lobster Thermidor) הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המורכב מתערובת קרמית של בשר לובסטר מבושל, חלמון וקוניאק או ברנדי, ממולאים בתוך קליפת הלובסטר; ניתן להגישם עם גבינה שקליפתה הושחמה בתנור, בדרך-כלל גרוייר. הרוטב חייב להכיל חרדל.
לובסטר תרמידור נוצר ב-1894 ב"מארי'ס" (Marie's), מסעדה צרפתית הסמוכה לתיאטרון קומדי פראנסז, לכבוד הצגת הבכורה של המחזה "תרמידור" פרי עטו של ויקטוריין סארדו. המחזה קיבל את שמו מהחודש האחד-עשר בלוח השנה המהפכני בצרפת, שבמהלכו התרחשה הפיכת התשעה בתרמידור, שהדיחה מהשלטון את מקסימיליאן רובספייר ושמה קץ לשלטון הטרור. היות שהכנת המנה כרוכה בהכנות ארוכות ויקרות, לובסטר תרמידור נחשב בדרך-כלל למתכון המוכן באירועים מיוחדים. לובסטר תרמידור דומה ל"לובסטר ניוברג" (Lobster Newberg), שנוצר עשרים שנה קודם לכן בארצות הברית.
גרטרוד בל

קורות חייה

גרטרוד בל נולדה בוושינגטון הול במחוז דורהם שבאנגליה, למשפחה אמידה למדי. כבר כילדה נחשבה מבריקה, ובגיל 16 החלה ללמוד באוניברסיטת אוקספורד, שם סיימה תואר ראשון בהצטיינות יתרה תוך שנתיים.
בתום לימודיה החלה לתור את העולם - לטפס על הרים בשווייץ, לעסוק בארכאולוגיה וללמוד שפות. כאחת מהנוסעות הגדולות של אנגליה, בל פתחה את מדבריות ערב לעולם המערבי בתאוריה מלאי החיים והפרוזה הכתובה בבהירות יוצאת דופן. היא בילתה שנים רבות בהכרת ראשי השבטים, האמירים והשייח'ים הערביים ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הייתה בעמדה טובה כדי לייעץ למשרד המלחמה הבריטי על המיקום והנטיות של הכוחות הערביים, אותם היה אפשר לעודד להצטרף לבריטים במלחמה נגד העות'מאנים. בנקודה זו בחייה הפכה ליועצת של הקולונל ת. א. לורנס, שנודע לאחר מכן כלורנס איש ערב. היא גם תרמה למאמץ המלחמה הבריטי במצרים ומסופוטמיה, ושמשה כקצינת מודיעין מוכשרת במיוחד, עד כדי כך שעבודתה צוינה לשבח בפרלמנט האנגלי. על שירותה המעולה היא זכתה באות האימפריה הבריטית.
כיוון שהכירה את השטח, הייתה חלק מהמשלחת לוועידת פריז בשנת 1919, והתבקשה לשרטט את גבולות המדינה החדשה - עיראק. אולם לאחר ועידת פריז, הממשל הבריטי התעלם מבל למעשה, כמו גם שאר העולם, מה שגרם לה לשקוע בדיכאון עמוק, בעיקר בשל העובדה שלורנס איש ערב זכה לכל תשומת הלב, אף על פי שבהשוואה אליה היה שחקן משני במרד הערבי.
במהלך שנותיה האחרונות היא הקימה את המוזיאון הארכאולוגי של בגדאד והייתה המנהלת הראשונה שלו.
בל נפטרה ב-12 ביולי 1926 בבגדאד, לאחר שככל הנראה שמה קץ לחייה.
בשנת 2015 יצא הסרט "מלכת המדבר" (Queen of the Desert)‏ על חייה של גרטרוד בל, בכיכובה של ניקול קידמן.
שוקי בן פורת

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ חפציבה למרים ורומי בן פורת. בגיל 14 עבר לגור באתיופיה עקב שליחותו של אביו כנספח צבאי. 
בהמשך חזר ארצה לבדו ונרשם אל הכפר הירוק, שם היה ראש ועדת תרבות במשך ארבע שנים. 
התגייס לקורס טיס והודח. היה חבר להקת תותחנים, עזב וסיים את תפקידו בצה"ל בתפקיד מדריך סיירי אוויר. 
לאחר שחרורו הכיר את ציפי לוין, לימים ציפי רפאלי אמם של בר רפאלי ואון רפאלי. הם חיו בלונדון ושם נולד בנם הבכור. חזרו ארצה והקימו את "המועדון" ביחד עם רפי וטדי שאול. בתקופה זאת נולד הירחון מוניטין אותו יזמו שוקי ורפי בשותפות עם שאול אייזנברג, דוד מושביץ, עו"ד גידעון קריב, מיקי אלבין ועוד. המועדון נסגר לאחר תקלת חשמל שגרמה לשרפתו. גם מוניטין נסגר לאחר מותו של מיקי אלבין. 
הנישואין לציפי הסתיימו כעבור 10 שנים. שוקי היה נשוי  לנישא בשנית לדוגמנית ענת זמיר. השניים התגרשו לאחר 5 שנים. אז הכיר את קים, אשתו השלישית, הם נישאו ונולדו להם 4 ילדים. 
היה תסריטאי של הסרט ההוליוודי, "גולאג" בכיכובם של מלקולם מקדואל ודייוויד קייט.
הקים את החקלאות האורגנית בישראל, חברה שנקראת "אסיף השדה" בשותפות עם שוקי שלמון שממשיך את דרכו בחברת "אדמה". יזם את מרוץ הסוסים הגדול בגעש במרץ 1991. 
חזר בתשובה ב-1991, בגיל 40. יזם את הקמת היישוב "ארסוף" ליד קיבוץ שפיים. הפיק סרטים דמוקרטיים עם מיכה לימור. הפיק את תוכניות אורי זוהר ב'קשת' שזכו ל-43% רייטינג. הפיק את 'אורי זוהר 2' בערוץ 2 תוכנית לחגים. הפיק 4 סרטים לקהל החרדי: "לילה בגומחא", "דג מלוח", "שדה מוקשים" ו"הנבל הכחול". היה תלמידו הקרוב ביותר של הרב מוטי גל ושותפו להפקת הסרטים לקהל החרדי. בת זוגו היא תמר בן-יעקוב.
החינוך באסלאם

החינוך מילא תפקיד מרכזי באסלאם מאז ראשית ימיו, בין היתר הודות למרכזיותו של הקוראן וללימודו במסורת האסלאמית. לפני התקופה המודרנית, החינוך היה מתחיל בגיל צעיר עם לימוד הערבית והקוראן. חלק מהתלמידים היו ממשיכים אז בלימודי תפסיר (פרשנות הקוראן) ובפיקה (תורת המשפט המוסלמית), שנחשבה לחשובה במיוחד. במאות הראשונות של האסלאם, המסגרות החינוכיות היו בלתי פורמליות, אך החל במאות ה -11 וה -12, החלו האליטות השלטוניות להקים מוסדות של לימוד דתי גבוה הידועים כ"מדרסות", במאמץ להבטיח תמיכה ושיתוף פעולה של האליטה הדתית.
מדרסות התרבו במהרה ברחבי העולם האסלאמי, דבר אשר סייע בהפצת הלמידה האסלאמית מעבר למרכזים עירוניים ולאיחוד קהילות אסלאמיות מגוונות בפרויקט תרבותי משותף.
מדרסות הוקדשו בעיקר ללימוד המשפט האסלאמי, אך הן הציעו גם נושאים אחרים כגון תאולוגיה, רפואה ומתמטיקה.

אטימולוגיה

בערבית ישנם שלושה מונחים מרכזיים אשר משמשים לחינוך. הנפוץ ביותר הוא "תעלים", מן השורש "ע.ל.ם", כלומר ידע, מודעות, תפיסה ולמידה. מונח אחר הוא "תרביה", מן השורש "ר.ב.א", כלומר צמיחה רוחנית ומוסרית על פי רצונו של אלוהים. המונח השלישי הוא "תאדיב", מן השורש "א.ד.ב",כלומר להיות תרבותי או מעודן בהתנהגות החברתית.

מטרות החינוך האסלאמי

האסלאם הניח ערך גבוה על החינוך, וככל שהאמונה התפשטה בקרב עמים שונים, החינוך הפך לערוץ חשוב שבאמצעותו ניתן ליצור סדר חברתי אוניברסלי ומלוכד. באמצע המאה ה -9, הידע חולק לשלוש קטגוריות: מדעי האסלאם, מדעי הפילוסופיה והטבע (הידע היווני) ואמנות הספרות. המדעים האסלאמיים, שהדגישו את לימוד הקוראן ואת החדית' (אמרותיו ומסורותיו של הנביא מוחמד) ופרשנותם על ידי חוקרים ותאולוגים מובילים, הוערכו במלואם, אך המדעים היווניים נחשבו גם הם לחשובים מאוד.
החינוך האסלאמי המוקדם הדגיש מחקרים מעשיים, כגון יישום המומחיות הטכנולוגית לפיתוח מערכות השקיה, חידושים אדריכליים, טקסטיל, מוצרי ברזל ופלדה, כלי חרס ומוצרי עור, ייצור נייר ואבק שרפה, קידום המסחר, ותחזוקתו של המסחר הימי. אולם, לאחר המאה ה -11, השתלטו על האינטרסים הלאומיים על הלמידה הגבוהה, והמדעים האסלאמיים השיגו עליונות. המדעים היווניים נלמדו בפרטיות, אם בכלל, והאמנות הספרותית פחתה בחשיבותה משום שמדיניות חינוכית המעודדת חופש אקדמי ולמידה חדשה הוחלפה במערכת סגורה המאופיינת בחוסר סובלנות כלפי חידושים מדעיים, מקצועות חילוניים ומלגות יצירתיות.

חשיבות החינוך באסלאם

מנקודת מבט אסלאמית, חינוך הוא העברת מידע ורעיונות ליחידים בצורה מאורגנת, ברורה וממוקדת. החינוך הוא תהליך שמטרתו לסייע ללומד לרכוש את דפוסי ההתנהגות שעליהם לנהוג במצבי חיים שונים, לתרום להתפתחות הפרט ולפתח את כישוריו המדעיים והמעשיים. זה יכול להיות מאומץ על ידי החברה לטפח דורות חדשים. החינוך הוא הבסיס של בניין האומה, התפתחות הציוויליזציות, וקידום הפרט.
סייד מוחמד נקיב אל-עטאס אמר כי בעוד שהחינוך מכין את האנושות לאושר בחיים אלה, "מטרתו הסופית היא משכן הקבע, וכל החינוך מצביע על עולם הנצח הנצחי".
בית המשפט העליון של רוסיה

היסטוריה

בית המשפט העליון של רוסיה הוקם מתוך בית המשפט העליון של ברית המועצות (שהוקם בינואר 1923) ובית המשפט העליון הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (שהוקם ב-23 בנובמבר 1923) והתקיימו עד ה-2 בינואר 1992, כאשר רוסיה הסובייטית הפכה לפדרציה הרוסית. 
נשיא בית המשפט העליון של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית היה ויאצ'סלב לבדב והוא מונה גם לנשיא בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית.

הרכב

מינוי שופטי בית המשפט העליון נעשה על ידי נשיא רוסיה ובאישור מועצת הפדרציה, הבית העליון של הפרלמנט.
הקריטריונים המינמליים על פי החוק כדי להיות שופט בבית המשפט העליון הם אזרחות רוסית, השכלה משפטית, גיל 35 ומעלה, וניסיון של 10 שנים בתחום.
אחת ל-4 חודשים מתכנס בית המשפט העליון במעמד כל השופטים החברים בו והתובע הכללי של רוסיה. בישיבות המליאה נבחנים מקרים משפטיים ומתקבלות החלטות ופרשנויות לחוקים, שלאחר מכן, מהווים בסיס להמלצות לבתי משפט בדרגה נמוכה יותר.
לבית המשפט כפופה מועצה אקדמית מייעצת (Научно-консультативный совет при Верховном Суде Российской Федерации) כדי לסייע לו בנושאים משפטיים ואקדמאיים. חברי המועצה נבחרים על ידי מליאת בית המשפט.

קומפלקס בנייני בית המשפט העליון בסנקט פטרבורג

בשנת 2013 משרד האדריכלים יבגני גרסימוב ושותפיו זכה במכרז לבניית רובע המשפט בעיר סנקט פטרבורג, קומפלקס בניינים שישרת את בית המשפט העליון.
בינואר 2017 הצטרפה לבניית הפרויקט חברת "קרדו" שעל פי חוזה חתום עליה לסיים את בניית הקומפלקס עד דצמבר 2019.
גשר הרכבת הטורקי על נחל האלה

המבנה

הגשר בעל שתי קשתות אבן. לבני הגשר עשויות מאבני גיר שאינן אופייניות לסוג הסלעים בסביבת הגשר, לפיכך ניתן להבין כי האבנים נחצבו במקום מרוחק והובלו עד למיקום הגשר לשם בנייתו.
אופן בניית הגשר בוצע בחפזון, זאת משום השימוש בחומרי גלם זולים של פסי הרכבת והתשתית הפרוסה לאורך הקו.
נראה כי הגשר נבנה ללא כל חיזוקי מתכת, מה שסייע לתארך אותו לתקופה העות'מאנית, בה לא היה נהוג לבצע חיזוקים באמצעות מוטות ברזל בתוך מבנה הגשר.

שרידים נוספים

כיום כמעט ואין חלקים נוספים שלמים שמזוהים עם קו הרכבת הצבאית הטורקית למעט גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע שהיה חלק מאותה מסילה שעברה דרך באר שבע. במרוצת השנים פוצצו קשתותיה מספר פעמים על ידי הבריטים על מנת למנוע תנועת כוחות עליו.
כמו כן שרידים למסילת הברזל עצמה, לא נמצאו משום שלאחר שפורקה השתמשו בחלקיה כחומרי גלם לייצור מחדש.

הגישה למקום

הגישה למקום אפשרית דרך כביש 3 לפני קריית מלאכי בחציית נחל האלה, כ-200 מטר מזרחית לגשר, או דרך כפר אחים, דרך השכונה החדשה בסוף השביל מול הפרדסים. אפשרי גם כמסלול מחניית בית העלמין.
יקתרינה גאמובה

יקתרינה גאמובה (ברוסית: Екатери́на Га́мова; נולדה ב-17 באוקטובר 1980 בצ'ליאבינסק) היא שחקנית כדורעף רוסייה. היא הייתה חברת נבחרת הכדורעף הלאומית של רוסיה שזכתה במדליה זהב ב-2006 באליפות העולם לכדורעף לנשים, וזוכת מדליית כסף במשחקים האולימפיים הן של אולימפיאדת אתונה (2004) והן של אולימפיאדת סידני (2000). היא מתנשאת לגובה של שני מטרים ושישה סנטימטרים והיא אחת הספורטאיות הגבוהות בעולם. המועדון הנוכחי בו היא משחקת הוא דינמו (קאזאן). בשנת 2011 היא זכתה עם קבוצתה גם באליפות רוסיה וגם בגביע רוסיה.

משפחה

בשנת 2012 גאמובה התחתנה עם מיכאיל מוקסיי, צלם קולנוע בהכשרתו (בנה של השחקנית והבמאית סבטלנה דרוז'ינינה). לבני הזוג שני ילדים - מקסים ואליזבטה.

בתרבות הפופולרית

הוובקומיקס Achewood מאזכר את גאמובה כמושא חיבתה של הדמות קורנליוס הדוב.
סיפורים מפחידים שמספרים בחשיכה (סרט)

תקציר העלילה

זוהי שנת 1968 באמריקה, ושינוי גדול מורגש באוויר, אך נראה כי הרחק מהאי-שקט בערים הגדולות נמצאת העיירה הקטנה מיל ואלי, שבמשך דורות צלליה ואחוזתה של משפחת בלוז שהתגוררה בקצה העיירה רדפו אותה. שרה בלוז, בת למשפחת בלוז ונערה צעירה עם סודות נוראים, הפכה את חייה המעונים לסדרה של סיפורים מפחידים שאוגדו לכדי ספר אחד שמוצא את דרכו להפוך למציאותי למדי עבור קבוצה של בני נוער שגילו את הספר.

פיתוח

בשנת 2013, חברת ההפקה "CBS Films" רכשה את זכויות ההפקה לסדרת ספרי האימה לילדים מאת אלווין שוורץ, "סיפורים מפחידים שמספרים בחשיכה", מתוך כוונה להפיק אותו אותו כסרט עלילתי באורך מלא. בשנת 2014, נודע שהסופר ג'ון אוגוסט יכתוב את התסריט של הסרט עבור "CBS Films".
ב-14 בינואר 2016, הוכרז שהמפיק והיוצר גיירמו דל טורו יפתח את הפרויקט, עם פוטנציאל לבימוי הסרט במקביל להפקת הסרט לצדם של שון דניאל, ג'ייסון פ. בראון, ג'יי. מיילס דייל ואליזבת גרייב. בפברואר 2016, "CBS Films" שכרו את האחים דן וקווין הגמן כדי לשכתב את הטיוטה שנכתבה על ידי אוגוסט, ועל ידי מרקוס דנסטן ופטריק מלטון לפניו. בדצמבר 2017, נמסר שהבמאי אנדרה אוברדל יביים את הסרט.
באפריל 2018, נודע שדל טורו ייקח חלק בכתיבת התסריט עבור הסרט, שימומן בשיתוף פעולה על ידי "CBS Films" ו-"Entertainment One".

ליהוק

באוגוסט 2018, זואי קולטי, מייקל גראזה, אוסטין אברמס, גבריאל ראש, אוסטין זאג'ור ונטלי גנצהורן הצטרפו לצוות השחקנים הראשי. בספטמבר 2018, דין נוריס, גיל בלוז, לוריין טוסיינט וחאוויר בוטט הצטרפו לצוות השחקנים.

צילומים

צילומי הסרט החלו ב-28 באוגוסט 2018 והסתיימו ב-1 בנובמבר 2018 באונטריו, קנדה.

שיווק והפצה

תמונות וטיזרים ראשונים מתוך הסרט נחשפו לראשונה במהלך סופרבול LIII. הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-9 באוגוסט 2019, תחת הפצתם העולמית של "Lionsgate" ו-"CBS Films".
קיברצי

תולדות היישוב

קיברצי נוסדה בסוף המאה ה-19, אך ממטבעות רומאיים קדומים שנמצאו בה, נראה שאתרה היה מיושב עוד במאה ה-3 לפני הספירה. התפתחותו של היישוב הואצה עם חיבורו לרשת מסילות הברזל האזורית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה התנגדו תושבי היישוב לחיילים האוסטרים שכבשו אותו. בהתאם להסכם ריגה משנת 1921 נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1951 הוענק ליישוב מעמד עירוני, ומאז התפתח באופן משמעותי.

יהודי קיברצי

בין מלחמות העולם ישבו בקיברצי כ-200 יהודים, כשליש מתושביה באותה עת, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה גן ילדים עברי וקיבוץ הכשרה. בספטמבר 1939 נכבשה קיברצי בידי הסובייטים.
ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה קיברצי בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו נרצחו עד אביב 1942 עשרות גברים יהודים.
ב-21 במאי 1942 רצחו הגרמנים את כ-270 היהודים שנותרו בגטו, מהם כ-240 נשים וילדים, ובסוף שנת 1942 נרצחו אחרוני היהודים ביישוב, קבוצת רופאים שהוחזקה במקום. בפברואר 1944 שוחררה קיברצי בידי הצבא האדום.