Go (שפת תכנות)

תכונות

תחביר השפה מבוסס על התחביר של שפת C - שימוש בסוגריים מסולסלים, מבני בקרה דומים והיעדר של מחלקות. בין ההבדלים בתחביר בינה לבין C ניתן להזכיר את היעדר הסוגריים במבני הבקרה, השימוש האופציונלי בנקודה ופסיק ומילות מפתח (למשל, go ו-select) שאינן קיימות בשפת C. התחביר של שפת גו הושפע גם לא מעט מהתחביר של שפת Python, ושאב ממנה תכונות כמו השמה מרובה, מחרוזת מרובת-שורות (multi-line string), האופן בו ניתן "לגזור" מקטעים ממערך או מחרוזת (למשל: "[2:12]str") ועוד.
הבדל בולט נוסף משפת C ודומותיה הוא סדר ההצהרה על משתנים ופרמטרים לפונקציות. ההצהרות להלן בשפת C:
int a, b;int foo(int a, int b);
שקולות בקירוב להצהרות:
var a, b intfunc foo(a, b int) int
סגנון הכתיבה מוגדר על ידי תוכנה (הנקראת fmt) המגדירה סגנון הזחות ורווחים אחיד באופן אוטומטי. לכל מזהה שהאות הראשונה שלו היא אות גדולה ניתן לגשת גם ממודולים נפרדים. סוגריים מסולסלים הפותחים בלוק של לולאה או תנאי חייבים להופיע באותה שורה כמו פקודת הלולאה או התנאי המתאימה (בניגוד להרגל של מתכנתים רבים בשפות ממשפחת ה-C). תכונה זו מסייעת לשמור על סגנון אחיד, מסייעת למהדר של השפה, ותקל על כתיבת מפרש לשפה.
השפה תומכת בפונקציות כערך - כלומר, ניתן להעביר פונקציות כפרמטרים, להחזיר פונקציות מפונקציות אחרות, ולבצע השמה של פונקציה אל משתנים. פונקציות בשפת GO הן סגור.

אין בשפה תמיכה במנגנון טיפול בחריגות בסגנון try..catch הקיים בשפות ++C, ג'אווה או #C. במקום זאת השפה מאפשרת החזרת מספר ערכים מפונקציה ושימוש במשתנה מסוג "error" המאפשר טיפול בחריגות בסגנון:
if value, err := someFunction(someVar);err!=nil{
 fmt.Println("there was an error calling 'somefunction' : %s ", err.Error())}
וכן ישנו מנגנון panic עבור חריגות קשות, וכן מנגנון defer המגדיר פונקציות שריצתן תתבצע בסוף ריצת הפונקציה הנוכחית.

תכנות מונחה עצמים

שפת GO איננה נחשבת שפה מונחית עצמים קלאסית כמו שפות מודרניות אחרות כגון ++C,‏ #C‏ או Java, כיוון שאינה מנהלת היררכיה של עצמים, אך מאפשרת אנקפסולציה, ערכים מוטמעים ,קומפוזיציה ותכונות רבות נוספות אשר מאפשרות תכנות מונחה עצמים בסגנון שונה, יש האומרים פשוט ונוח יותר.

ממשקים ותכנות גנרי

שפת GO מאפשרת למתכנת להגדיר "ממשק" - סט של חתימות של מתודות, ולכתוב פונקציות שיטפלו בכל טיפוס שהוא, בתנאי שהוא מממש סט מקביל של מתודות. סט כזה נקרא interface, והוא דומה במקצת ל-interface בשפת Java, אך בהבדל מהותי: אין כל צורך להצהיר במפורש אילו ממשקים מממש כל טיפוס.
ב-GO אין תמיכה בתכנות גנרי (נכון לגרסה 1.01), למעט בעזרת מנגנון interface - שנותן מענה עבור פונקציות או מתודות הניגשות אך ורק למתודות של הארגומנטים שלהן, אך לא עבור פונקציה כללית, כגון פונקציית Max המוצאת את האיבר הגדול ביותר במערך. עבור מבני נתונים כגון רשימה, מחסנית וכדומה, ניתן להשתמש בממשק ריק ({}interface) המקביל לשימוש ב-*void בשפת C, ולבצע המרה (הכוללת בדיקה אוטומטית בזמן ריצה) בעת הוצאת איברים ממבנה הנתונים. עם זאת, זהו מענה חלקי ואיננו גמיש כמו תבניות בשפת ++C או Generics בשפות #C וג'אווה, או בשפות מודרניות רבות אחרות. על פי אתר החברה:
"תמיכה בתכנות גנרי תתווסף בשלב כלשהו. אנחנו לא מרגישים צורך דחוף בכך, אם כי אנו מבינים שישנם מתכנתים שכן חשים כך."

תוכנית Hello world

תוכנית Hello world, דוגמת קוד הכותבת אל הפלט Hello world:
package mainfunc main() {
 Println("Hello, World")}
להלן קוד עבור תוכנית מורכבת יותר, בדומה לפקודת echo בלינוקס:
package mainimport ("os"
 "flag" // command line option parser)var omitNewline = flag.Bool("n", false, "don't print final newline")const (
 Space = " "
 Newline = "\n")func main() {
 flag.Parse() // Scans the arg list and sets up flags
 var s string
 for i := 0; i < flag.NArg(); i++ {
 if i > 0 {
 s += Space
 }

 s += flag.Arg(i)
 }

 if !*omitNewline {
 s += Newline
 }

 os.Stdout.WriteString(s)}