google/wiki40b huggingface dataset:
שלי מוריסון

ראשית חייה

מוריסון נולדה בעיר ניו יורק, בתו היחידה של יהודים ספרדים, ובפרט - יהודיה מספרד. "מִטראני" הוא מקור שם משפחתה. היא גדלה בברונקס, ניו יורק, ושפתה הראשונה הייתה ספרדית. אביה, מאוריס מוריס, היה יצרן בגדים. מוריסון עברה לקליפורניה עם הוריה בשנת 1946.

קריירה

מוריסון פנתה ללימודי משחק ב-Los Angeles City College, וקיבלה תפקידים בסרטים Divorce American Style ו-How to Save a Marriage (And Ruin Your Life).
בשנים 1965–1967 היא הופיעה ארבע פעמים כאינדיאנית בשם לינדה עצים-קטנים, בסדרת הטלוויזיה מסוגת מערבון של רשת NBC‏ "Laredo", בפרקים "Yahoo",‏ "Jinx",‏ "No Bugles, One Drum",‏ ו-"Split the Difference".‏
ב-1994 גילמה את לופה בדרמת הטלוויזיה של CBS "זעקות מהלב" לצדה של פטי דיוק. 
תפקידה המזוהה ביותר של מוריסון הוא כעוזרת בית מאל סלוודור בשם רוזאריו אינז קונסואלו יולנדה סלזר, בסיטקום "ויל וגרייס" של רשת NBC. היא הופיעה ב-68 פרקים במהלך השנים 1999–2006. התפקיד נוצר במקור לצורך הופעה חד-פעמית קצרה, אבל רוסאריו הייתה כל כך פופולרית בקרב הצופים, ובסופו של דבר הדמות הפכה לקבועה בסדרה. בנוסף למריבות עם מעסיקתה המופקרת והמפונקת קארן ווקר (מייגן מולאלי), רוסאריו התחתנה עם ידידה ההומו של קארן ג'ק מק'פרלנד (שון הייז) כדי למנוע את גירושה הממשמש ובא.
מתוך כ-25 הופעות בסרטי קולנוע ועוד 200 הופעות בטלוויזיה, מוריסון גילמה דמות של עוזרת בית או מנהלת משק בית ב-32 מקרים נפרדים. רק לאחר שמוריסון הודיעה ​​לסוכן שלה לא להציע לה עוד תפקידים של עוזרת, הגיעה אליה ההצעה להשתתף ב-"ויל וגרייס".

מאבקה במחלת הסרטן

מאבק במחלת סרטן השד ב-1988 אילץ אותה לעבור כריתת גוש, וכאשר הסרטן חזר על עצמו בשנת 1998 היא עברה כריתת שד מלאה. היה לה סרטן הריאה, והיא עברה ניתוח להסרת השליש העליון של הריאה הימנית שלה. היא גרה עם בעלה מזה שנים רבות, וולטר דומינגז, אמריקאי ממוצא מקסיקני, בדירת שלוש קומות בלוס אנג'לס - אותה הדירה שבה התיישב אביה עם משפחתו, חמישה עשורים קודם לכן.
לאחרונה, מוריסון חשפה כי היא אובחנה שוב עם סרטן ריאות, אלא שהיא נמצאת עכשיו במצב של הפוגה. סרטן השד שלה, שעבורו היא טופלה ב-1988 ו-1998, חזר.
היא תמכה במועמדותו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית דניס קוצ'יניץ' בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, הייתה פעילה למען גיוס כספים, תרמה למסע הבחירות שלו, וגייסה קולות בשבילו.
דונלד או'קונור

תולדות חייו

נולד בשיקגו להורים ממוצא אירי שהיו שחקני וודוויל. בהיותו ילד חווה תאונת דרכים בה מתה אחותו, אביו נפטר שבועות מספר לאחר מכן. ב-1937 החל בקריירה של שחקן ילד לצד בינג קרוסבי בסרט Sing You Sinners‏. לאחר מכן הופיע במספר סרטים בחברת פרמאונט, בהם בתפקיד האקלברי פין בסרט "טום סוייר, בלש" ובו ג'סט בתפקיד הנער בו.
ב-1942 עבר לסרטי יוניברסל. ב-1944 גויס לצבא ארצות הברית. טרם גיוסו צולמו מספר סרטים בהשתתפותו, ששוחררו תוך כדי שירותו הצבאי. בין 1949 ל-1955 השתתף במספר סרטי Francis the Talking Mule (פרנסיס הפרד המדבר), סרטי קומדיה בשחור-לבן בהשתתפות חייל (או'קונור) המתיידד עם פרד מדבר.
ב-1952 השתתף בסרט "שיר אשיר בגשם" בתפקיד קוזמו הפסנתרן, בסרט ביצע מספר קטעי שירה וריקוד יחד עם ג'ין קלי ודבי ריינולדס וקטע סולו וירטואוזי בשיר Make 'Em Laugh. על תפקידו זכה בפרס גלובוס הזהב. בשנת 1954 הנחה את טקס האוסקר.
משנת 1952 היה מנחה קבוע בתוכנית "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC ואירח מספר תוכניות בטלוויזיה. ב-1981 השתתף בסרט עטור הפרסים Ragtime‏ לצד ג'יימס קאגני.
הוא נפטר בהוליווד ב-2003 מאי-ספיקת לב.
נועה (שדה גז)

היסטוריה

המאגר התגלה על ידי שותפות ים תטיס, שהוקמה על ידי שותפויות האנרגיה "דלק קידוחים" ו"אבנר חיפושי נפט", בשיתוף חברת "נובל אנרג'י" האמריקנית בשנת 1999. רזרבות הגז הטבעי שאותרו בקידוח הראשון, "נועה 1", הוערכו בתחילה כ-330 מיליארד רגל מעוקב (כ-9.5 מיליארד מ"ק), מהן ניתן להפיק, על פי ההערכות אז, גז בשווי 700 מיליון דולר. במאי 2000 בוצע קידוח הגז "נועה דרום" ואחר כך קידוח "נועה צפון". מאגר "מרי", שהתגלה בסמוך בפברואר 2000, הכיל 10 מיליארד מ"ק גז ברמת ודאות גבוה, לכן הוחלט לא לפתח את שדה נועה. מאגר מרי היה מקור הגז העיקרי של חברת החשמל לישראל ובתי הזיקוק (בז"נ) בעשור הראשון של המאה ה-21. 
בשנת 2010 סיפק מאגר מרי 60% מצריכת הגז הטבעי של ישראל לצד אספקת הגז ממצרים. עקב הפסקת הזרמת הגז המצרי לישראל בפברואר 2011, הפך  לספק בלעדי של גז טבעי לישראל. מאגר מרי התכלה במהירות גבוהה מהמתוכנן והוחלט לפתח גם את מאגר נועה. הזרמת הגז לבז"נ ממאגר "נועה צפון" החלה ביוני 2012. במקביל החלה הזרמת גז לחברת החשמל והיא הסתיימה בדצמבר 2013. מאז שדה נועה איננו פעיל עוד.
את שדה הגז איתר הגאולוג ד"ר אלי רוזנברג, חלוץ חיפושי הגז בים התיכון ומייסד חברת "אבנר חיפושי נפט". רוזנברג קרא למאגר "נועה" על שם בתו הצעירה, ד"ר נועה רוזנברג. חשיבות הגילוי של מאגר נועה הייתה בכך שהוא היה העדות הממשית הראשונה למימוש הפוטנציאל הגדול של מאגרי הגז בים התיכון, סמוך לחופי ישראל.
המשלחת הראשונה של ריצ'רד בירד לאנטארקטיקה

המשלחת הראשונה של ריצ'רד בירד לאנטארקטיקה יצאה בשנת 1928, עם שתי אוניות ושלושה מטוסים: אוניית הדגל של ריצ'רד בירד הייתה "העיר ניו יורק" (אונייה נורווגית ששימשה לציד כלבי-ים ונקראה בעבר "סמסון". היא התפרסמה בקרבתה אל האונייה טיטאניק כשזו ירדה למצולות; מטוס פורד תלת-מנועי בשם "פלויד בנט", (על שם הטייס המנוח  שנלווה אל בירד בסיורי התעופה הקודמים שלו); מטוס "פיירצ'יילד" FC-21FC-2W2, NX8006 שנבנה בשנת 1928 ונקרא "כוכבים ופסים" (מוצג עכשיו במוזיאון התעופה של וירג'יניה, בהשאלה ממוזיאון האוויר והחלל הלאומי ומטוס פוקר יוניברסל חד-מנועי שנקרא "וירג'יניה" (מדינת הולדתו של בירד). מחנה בסיס בשם אמריקה הקטנה הוקם על מדף הקרח רוס וממנו יצאו משלחות מדעיות בנעלי שלג, מזחלות-כלבים, מזחלה ממונעת ומטוסים. במשך כל אותו קיץ יצאו משלחות צילום וסקרים גאולוגיים, וב-28 בנובמבר 1929 יצאה לדרך הטיסה המפורסמת אל הקוטב הדרומי וחזרה. בירד, עם הטייס ברנט בלצ'ן, טייס המשנה/אלחוטן הרולד ג'ון והצלם אשלי מקינלי, הטיסו את הפורד התלת-מנועי אל הקוטב הדרומי וחזרה ב-18 שעות, 41 דקות. הם התקשו להתרומם לגובה מספיק, ונאלצו להשליך מכלי דלק ריקים, כמו גם את אספקת החירום שלהם, כדי להגיע לגובה רמת הקוטב. על אף זאת, הטיסה הושלמה בהצלחה ובירד נכנס לספרי ההיסטוריה.   
כתוצאה מן הפרסום שזכה לו, קודם בירד לדרגת סגן אדמירל בחקיקה מיוחדת של הקונגרס, ב-21 בדצמבר 1929. כיון שהיה אז בן 41 בסך הכל, היה בירד לאדמירל הצעיר ביותר בתולדות הצי האמריקאי. מקורות מסוימים טוענים, שציון זה של האדמירל הצעיר ביותר של צי ארצות הברית שייך לאלמו צומוואלט, אבל צומוואלט היה בן 44 כשקודם לדרגת סגן אדמירל.
אחרי עוד קיץ של מסעות חקר, חזרה המשלחת לצפון אמריקה ב-18 ביוני 1930. היא קיבלה את מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית האמריקאית. 
בירד, שנהנה עכשיו מהכרה בינלאומית כחוקר וחלוץ בטיסות לקוטב, שירת תקופה מסוימת (1935-1931) כנשיא כבוד לאומי של "פי גאמה מו", אגודת הכבוד הבינלאומית במדעי החברה. ב-1928 נשא את דגל האגודה במשלחת ההיסטורית לאנטארקטיקה, כדי להחדיר יתר דרמה לרוח ההרפתקה אל הבלתי נודע, שאפיינה הן את מדעי הטבע והן את מדעי החברה.
ולרי חלילוב

ילדות, נעורים ולימודים

חלילוב נולד במשפחה שהתפרסמה במספר מנצחי התזמורות הצבאיות שהוציאה. הוא נולד בעיר תרמז שבאוזבקיסטן. בגיל ארבע החל לחבר מוזיקה משלו. כמי שיועד לקריירה של קצין צבא, החל את לימודיו בבית הספר למוזיקאים צבאיים במוסקבה בגיל 11 ומשנת 1970 עד 1975 למד ניצוח אצל פרופסור אליאבדין בקונסרבטוריון הממלכתי ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה.

קריירה

הצבתו הראשונה של חלילוב הייתה כמנצח בבית הספר הגבוה לרדיואלקטרוניקה ע"ש פושקין של ההגנה האווירית בפיקוד חיל האוויר הסובייטי, משם עבר בשנת 1981 להוראה בפקולטה לניצוח צבאי במוסקבה. כמנצח על התזמורת הצבאית של בית הספר הגבוה פושקין זכה במקום הראשון בתחרות תזמורות צבאיות של המחוז הצבאי לנינגרד בשנת 1980 ומשך את תשומת לבו של גנרל ניקולאי מיכאילוב, המנצח הראשי במחוז מוסקבה, שהביא אותו לתזמורת הצבאית של מחוז זה כמשנה למנצח בשנת 1984. בהמשך אותה שנה הועבר למשרד הראשי של שירות התזמורות הצבאיות של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. במצעד יום המהפכה באותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה הארצית, ושוב בשנה שלאחריה, במצעד יום הניצחון.
חלילוב המשיך את דרכו בתזמורת ועלה בדרגות עד להיותו, בשנת 2002, למנצח הראשי ולמנהל המוזיקלי הבכיר של שירות התזמורות הצבאיות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. בתפקידו זה הופיע לראשונה בטלוויזיה הארצית במצעד יום הניצחון של 2003. במאי 2015 התמנה חלילוב לחבר בוועד הנאמנים של האקדמיה לחגיגות תרבות.
בתפקידו זה, ארגן חלילוב הרבה אירועי תיאטרון חגיגיים במוסקבה, שאליהם הוזמנו תזמורות כלי נשיפה ממתכת מרוסיה לצד קבוצות רבות מארצות שונות. בין אירועים אלה היו פסטיבלי מוזיקה צבאית מרחבי העולם, "The Kremlin Zorya" ו-"Spasskaya Tower". הוא יצא למסע הופעות עם התזמורות הראשונות במעלה של צבא רוסיה לאוסטריה, שוודיה, ארצות הברית, גרמניה, הונגריה, קוריאה הצפונית, מונגוליה, פולין, פינלנד, צרפת, שווייץ ובלגיה.
נוסף לקריירת הניצוח שלו, היה חלילוב גם מלחין מוכשר, שכתב יצירות רבות לתזמורת כלי נשיפה ממתכת, בהם "אדג'ו" ו"אלגיה", שירי לכת כגון "קאדט", "נעורים", "רינדה" ו"אולאן", וכן רומנסות ושירים. בכמה משירי הלכת והשירים החדשים שחיבר השתמש במצעדי יום הניצחון שעליהם ניצח. במהלך הקריירה שלו זכה במספר רב של פרסים, בהם אות מסדר הכבוד, אות מסדר השירות למולדת בצבא ברית המועצות, דרגה 3; מדליה להצטיינות צבאית, דרגה 1; ותואר אמן העם של רוסיה.
חלילוב פרש משירות פעיל בניצוח ב-22 באוגוסט 2016 ובהופעתו האחרונה החשובה עם תזמורת המשמר ניצח על השיר המפורסם ממלחמת האזרחים ברוסיה, "צבא לבן ברון שחור" בכיכר האדומה במוסקבה. החליף אותו בתפקידו כמנצח הראשי של תזמורת המשמר המוסקבאית סא"ל טימופיי מאיאקין, זוכה פרס האמן המצטיין של רוסיה.
חלילוב נהרג בהתרסקות מטוס טופולב Tu-154 של משרד ההגנה הרוסי, שנפל אל הים השחור סמוך לסוצ'י ב-25 בדצמבר 2016. בעת מותו היה המנצח הראשי של אנסמבל אלכסנדרוב והיה אמור לנצח על מקהלת האנסמבל לפני הכוחות הרוסים המוצבים בסוריה, כחלק מחגיגות השנה החדשה.
ב-31 בדצמבר 2016 ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על צו לפיו בית הספר הצבאי למוזיקה במוסקבה יישא את שמו של חלילוב וייקרא בשם "בית הספר הצבאי למוזיקה במוסקבה על שם ולרי חלילוב" (Московское военно-музыкальное училище им. Валерия Халилова).
יהודית פריינד

יהודית פריינד (נולדה ב-1976) היא סופרת ועיתונאית חרדית. שניים מספריה היו לרבי-מכר, להתראות ילדים ומשהו לקחת הביתה שפורסמו בבית נאמן, מוסף יתד נאמן לנשים לשעבר.

ביוגרפיה

פריינד נולדה וגדלה ברחובות. היא מתגוררת בבני ברק ועוסקת בהוראה ובכתיבה. מאז 1997 היא עובדת כעיתונאית בעיתון יתד נאמן, וכותבת לרוב בנושאים חברתיים. ספרה הראשון הוא משא של איש אחד.
ראשקטרס ביי

גאוגרפיה

ראשקטרס ביי ממוקם לחופו של מפרץ ראשקטרס, שלוחה של מפרץ ג'קסון. הוא מהפרוורים הקטנים בסידני, בגודל הדומה לרוקס, וגובל בפדינגטון בדרום, אליזבת' ביי במערב ואדג'קליף במזרח. רוב שטחו הוא פארק ציבורי - ראשקטרס ביי פארק, המשקיף על המפרץ.
ראשקטרס ביי סמוך לקו הרכבת סיטירייל, בין התחנות קינגז קרוס ואדג'קליף. קו גבולו הדרומי הוא הדרך המהירה ניו סאות' הד, החוצה את סידני וממשיכה מזרחה לכיוון וטסונס ביי.

היסטוריה

ראשקטרס ביי נקרא על שם ביצה עטורת שיחים קוצניים וסבוכים שהקיפה את המפרצון בתקופת ההתיישבות האירופאית הראשונה. המפרצון נקרא ראשקטרס מהצורך לחתוך ולגזום בסבך על מנת להגיע אליו. במאה ה-19 הביצה יובשה, השיחים נעקרו והאזור הוכשר למטרות שעשועים. 
הוקם בפרוור גן ציבורי גדול, ובסמוך לו אצטדיון סידני, ששימש למשחקים ואף קרבות אגרוף, והושיב כ-10,000 צופים. אצטדיון זה נהרס ב-1973 כדי לפנות מקום לקו סיטירייל לכיוון הפרוורים המזרחיים, וכיום נותר במקום בו עמד רק אנדרטה ולוח.
הפרוור כולל בעיקר בתי מגורים ישנים, ואינו מאופיין במוסדות תרבות פרט לפארק ולמעגן הסירות במפרץ.
אבי דואן

ביוגרפיה

דואן גדל ברמת עמידר שבעיר רמת גן. בראשית שנות ה-80 שימש כמנהל קבוצת הכדורגל מכבי רמת עמידר. סיים תואר ראשון בפסיכופתולוגיה ובקרימינולוגיה ותואר שני בעבודה סוציאלית ומִנהל קהילתי מאוניברסיטת בר-אילן. שימש במשך 25 שנים כעובד סוציאלי בעירו, רמת גן, בתל מונד ומרכז לבריאות הנפש שלוותה.
עבד בג'וינט וניהל את המרכז לפיתוח תעסוקתי לעולי אתיופיה באשדוד וברחובות, היה ראש צוות המשימה "אשנב כל" ליזמות ותעסוקה למפוני גוש קטיף וצפון השומרון במשרד התמ"ת. בבחירות המקדימות לראשות מפלגת קדימה ב-2008 שימש כ"ראש מטה השטח" של מחנה שאול מופז, ובמרץ 2012 ניהל את מטה הבחירות של מופז בבחירות המקדימות בקדימה.
דואן הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה לכנסת, ולאחר שלא נבחר שימש עוזר פרלמנטרי ויועץ פוליטי לחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ'. עם פרישתו של אלי אפללו הושבע לכנסת ב-25 בינואר 2012, וכיהן בה עד תום כהונתה של הכנסת השמונה עשרה ב-5 בפברואר 2013. בכנסת פעל להקמת השדולה למען העובדים הסוציאליים.
נפטר ב-2018, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו בן אחד.
דלקת גרון

סיבוכי דלקת גרון חיידקית

סיבוכי דלקת גרון חיידקית מתחלקים לסיבוכים מקומיים (מורסה מסביב לשקד, דלקת של מכסה הגרון), ולסיבוכים של כלל הגוף או סיבוכים סיסטמיים, כגון קדחת השיגרון (Rheumatic Fever) שהנו סוג של דלקת מפרקים, ודלקת פקעיות הכליה (גלומרולונפריטיס) שהן מחלות אוטואימיוניות הנובעות מיצור נוגדנים כנגד החיידק המופעלים כנגד רקמות שונות בגוף.
למרות השכיחות הרבה מאוד של דלקת גרון חיידקית בקהילה, שכיחות סיבוכים אלו נמוכה כיום, מסיבות שלא כולן ברורות (כיוון שרק חלק מהאנשים עם דלקת גרון חיידקית מטופלים באנטיביוטיקה, לא ניתן לייחס את הירידה בשכיחות דלקת מפרקים ראומטית לטיפול האנטיביוטי לבדו, אלא קיימים כנראה עוד גורמים)
חיידקי Streptococcus pyogenes המפרישים רעלן יכולים לגרום לשנית. זו מחלה המופיעה בעקר בילדים ומתבטאת בחום גבוה, דלקת גרון ופריחה עדינה מפושטת על הגוף.

סרולוגיה

ניתן לבדוק בבדיקת דם האם חל שינוי בנוגדנים לחיידקי ה-Streptococcus‏ (‏ASLO antibodies). בדלקת גרון חיידקית חלה עליה ברמת נוגדנים אלו. כאשר קיים חיידק בגרון שלא הוא הגורם לדלקת, לא תהיה עלייה דומה.
הבדיקה אינה עוזרת בניהול המחלה בשלב החריף שלה, ולכן מתבצעת במקרים נדירים של סיבוכים.

טיפול בתסמיני המחלה

נוגדי כאבים כגון פרצטמול או איבופרופן, כדורי מציצה (למשל סטרפסילס או ריקולה) המכילים חומר מאלחש.

טיפול אנטיביוטי

לאנטיביוטיקה אין כל ערך בטיפול דלקת גרון נגיפית. כאשר ישנו חשד גבוה לדלקת לוע חיידקית או כאשר מדובר בזיהום חיידקי מוכח, ישנה התוויה לטיפול אנטיביוטי. תרופת הבחירה הנה פניצילין V (רפאפן). אם קיימת רגישות לפניצילין נהוג לטפל באריתרומיצין. בישראל נהוג לטפל ברוקסיתרומיצין או אזיתרומיצין, על אף שאלו לא הוכחו כמונעים דלקת מפרקים ראומטית, הם קרובי משפחה של אריתרומיצין, עם מיעוט תופעות לואי. משך הטיפול המומלץ עשרה ימים.
מטרות הטיפול האנטיביוטי: דלקת הגרון החיידקית חולפת ברוב המקרים גם ללא טיפול אנטיביוטי, עם זאת קיימת התוויה לטפל בכל דלקת גרון סטרפטוקוקלית כדי למנוע סיבוכים כדוגמת קדחת השיגרון. טיפול אנטיביוטי לא הוכח כמונע דלקת פקעיות הכליה שלאחר זיהום סטרפטוקוקלי.
לדלקות גרון סטרפטוקוקליות עלולים להיות סיבוכים זיהומיים ולא זיהומיים. הסיבוכים הזיהומיים כוללים בעיקר היווצרות של אבצסים בחלל הלוע. מצב כזה דורש אשפוז או ביקור אצל רופא לניקוז האבצס.

כריתת השקדים

כריתת השקדים מקובלת רק במקרים של דלקות גרון חוזרות ותכופות. הגישה כיום הנה שמרנית מבעבר - ולרוב מנסים להימנע מניתוח זה.
במקרים של כאבים עזים, טיפול בסטרואידים דרך הפה (כגון פרדניזון) יכול להפחית במהירות את הכאב, גם במקרים של דלקת גרון חיידקית. טיפול זה אינו מקובל בדרך כלל.

נשאות של חיידקי Streptococcus

נשאות של חיידקי Streptococcus אינה מהווה סיכון לדלקות גרון חוזרות או לסיבוכים כגון קדחת השיגרון או דלקת פקעיות הכליה. נשאים עלולים להדביק אנשים הנמצאים במגע צמוד. נשאות עלולה לגרום לאבחנה מוטעית במקרה של דלקת גרון נגיפית.
קונסטרקטס

קונסטרקטס (באנגלית: Construx) היה מותג של צעצועי הרכבה מפלסטיק שהוצג לראשונה על ידי חברת פישר פרייס בשנת 1983. בניגוד לצעצועי בנייה אחרים כגון לגו, לקונסטרקטס היו קורות שבאו באורכים שונים שהתחברו לפרקים קטנים כדי לבנות צורות גדולות יותר. צורת החיבור הזו הייתה מאוד חזקה בהתחשב בעובדה שלא נעשה כאן כל שימוש בברגים ואומים. היה ניתן להשתמש בלוחות כדי להרכיב משטחים. צירים, מנועים, גלגלים וחלקים זזים מסוגים שונים הרחיבו את מספר הצורות שניתן היה לבנות ואפשרו את בנייתן של יצירות זזות. יצור הקונסטרקטס הופסק בשנת 1988 אך הוחיה מחדש לתקופה קצרה בשנת 1997 על ידי חברת מאטל.
לזמן קצר, לקראת סוף התקופה שבה יוצר הקונסטרקטס תחת המותג פישר פרייס, יצאה גירסת קונסטרקטס שיועדה לקהל צעיר יותר שנקראה "בייסיקס קונסטרקטס" (Basix Construx) בגרסה זו נעשה שימוש בצבעים ראשוניים והיא לא הכילה חלקים מורכבים כגון סרנים וגלגלות. גרסה זו, כמו גם גרסאות אחרות בתחייה המחודשת של שנת 1997, הכילה כמה וכמה חלקים חדשים.
קירילוס מירושלים

תולדותיו

קירילוס נולד בירושלים או סביבתה. לבישוף ירושלים התמנה בתמיכת של המטרופוליט של בישופות קיסריה, אקאקיוס, שהיה איש הדת הבכיר בארץ ישראל. אולם עד מהרה התגלעו מחלוקות בין קירילוס ואקאיוס. למחלוקות אלה היה בסיס תאולוגי, קירילוס השתייך לזרם האורתודוקסי השמרני, בעוד אקאיוס אחז בתפיסות המזוהות עם האריאניות. בנוסף, החלה באותה העת היריבות על הבכורה בארץ הקודש בין קיסריה וירושלים. לפיכך הדיח אקאיוס את קירילוס במספר הזדמנויות בטענות שונות.
בשנת 381 נכח קירילוס בועידת קונסטנטינופוליס הראשונה.
ב-1883 הכתיר אותו האפיפיור לאו השלושה עשר לאחד ממורי הכנסייה.

יצירתו

יצירתו העיקרית של קירילוס היא 23 הדרשות ללוטכומנים (המועמדים לטבילה לנצרות). הדרשות, שנישאו כנראה לפני חג הפסחא של שנת 348 בכנסיית הקבר מוקדשות להסבר עיקרי האמונה על דרך הקטכיזם, שקירילוס היה בין מייסדיו (מדריך אמונה הבנוי במתכונת של שאלות ותשובות). כל דרשה עוסקת במושג אחר: הטבילה, האמונה, אחדות האל (כלומר הדוקטרינה של ועידת ניקיאה לפיה האב והבן דומים בכל על פי טבעם), האב, ההשגחה, ישו המשיח, התגשמותו של ישו, צליבתו וקבורתו, תחייתו, חזרתו באחרית הימים, רוח הקודש ותחיית המתים. בנוסף, מעיד קירילוס על מסורת סודית בעל פה בנוגע לענייני אמונה מסוימים המועברת למאמינים בלבד ("מסתורין" או disdpiina arcani בלטינית), שאינו מעלה על הכתב ושאבדה מאז.
ראול אלברטו לסטירי

ביוגרפיה

נולד בבואנוס איירס, בצעירותו היה מנהל בחברות ממשלתיות שונות ומאז התקרב לחואן פרון שהיה מנהיג תנועה גדולה בארגנטינה, הוא שימש בתפקידים שונים בשירות החוץ של ארגנטינה והיה בארצות הברית ובמדינות דרום אמריקה השכנות.
בשנת 1955 לאחר ההפיכה הצבאית שבוצעה במדינה נעצר לסטירי ושהה במעצר בית כחודש. בשנת 1958 בבחירות הדמוקרטיות שנערכו במדינה היה מראשי מפלגה המקורבת לחואן פרון ולאחר הבחירות מונה לנשיא של בית הנבחרים.
ביולי 1973 הוא מונה לנשיאות באופן זמני בעקבות התפטרותו של הנשיא הקטור חוסה קמפורה, הוא שימש גם כנשיא בית הנבחרים, לאחר שלושה חודשים מתחילת כהונתו נערכו בחירות במדינה בהם זכה חואן פרון.
גראנד סלאם (טניס)

היסטוריה

השימוש הראשון במונח נעשה בשנת 1933 על ידי עיתונאי אמריקאי שניסה לתאר את ניסיונו של ג'ק קרופורד לזכות בכל ארבעת הטורנירים לאחר שזכה בשלושה מהם (לבסוף נכשל קרופורד בניסיון זה). הפעם הראשונה בה הושג גראנד סלאם הייתה בשנת 1938 על ידי דון בדג' מארצות הברית.
ריקי גיא-קירשנבאום

קריירה

גיא-קירשנבאום הופיעה במספר בתי אופרה, בהם בית האופרה של ציריך בתפקיד ג'ולייטה, גראץ (בתפקיד אנטוניה בסיפורי הופמן) (2005-06), בית האופרה "סאו קרלוס" בליסבון (ג'ולייטה, ב"סיפורי הופמן") (2007-08), תיאטרון "אלטו" באסן (מיכאלה בכרמן) (2002-03), ב-28 בפברואר 2004 הופיעה באופרה של לייפציג בתפקיד ג'ולייטה), בבית האופרה הגרמני על הריין בדיסלדורף, (בתפקיד מיכאלה) (2002-03) והתיאטרון העממי של רוסטוק (מימי בלה בוהם) (2002-03). 
גיא-קירשנבאום הופיעה באופרה הישראלית החדשה, בין השאר בתפקידי פאמינה בחליל הקסם (2001), מלאך ואחות באלפא ואומגה, מיכאלה ב"כרמן" (2002), סופרן במתאוס פסיון של יוהאן סבסטיאן באך (2002), ופאלאדה ונוס בהכתרת פופאה (2002). שרה עם תזמורות שונות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1996,1995), התזמורת הסימפונית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע (1991) ואחרות. באירופה הופיעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של בוכום ("מיסת ההכתרה", 2003-04) ועם התזמורת של בית האופרה קאסל (2003-04).
נוסף לכך השתתפה בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל פסחא בפולין ("אה פרפידו", בטהובן, 2006) פסטיבל מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו בפירנצה (2001), פסטיבל ישראל, פסטיבל כפר בלום, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל צלילים במדבר, פסטיבל הגליל העליון, פסטיבל פליציה בלומנטל ועוד.
אברהם אריה לייב רוזן

אברהם אריה לייב רוזן (ביידיש: אברהם אריה לייב "לייבוש" ראזען; ברומנית: Avraham Arie Leib Rosen;‏ 1870 או 10 באפריל  1871 -2 באוקטובר 1951 בוקרשט) היה רב אורתודוקסי, יליד גליציה, שכיהן ברומניה כרב בבוהוש, כרב ואב"ד במוינשט (1916-1903) ובשנים 1916–1941 רב ואב"ד בעיר פלטיצ'ן. בימי המשטר יון אנטונסקו נמלט מחבל מולדובה לבוקרשט. בנו הצעיר ותלמידו, דוד משה רוזן כיהן בשנים 1948–1994 כרב הכולל או הרב הראשי של יהדות רומניה. אברהם אריה לייב רוזן כתב את הספרים "שאגת אריה", "שאלות ותשובות" ו"באר אברהם" שפורסמו בחייו לפני מלחמת העולם הראשונה. שאר כתביו, כולל ספר השו"ת "איתן אריה" הוצאו לאור במוסד הרב קוק בירושלים על ידי חתנו, הרב הראשי של סקוטלנד, זאב וולף גוטליב.

ביוגרפיה

אברהם אריה לייב רוזן נולד ביגיילניצה (יהילניציה), על יד צ'ורטקוב, במחוז טרנופיל. אביו היה הרב נחמן צבי, המכונה "זיידע" ילינגר, חסיד של הרד"ם מצ'ורטקוב. אמו הייתה חנייה יוטע הינדה לבית אויירבך, בתו של הרב נחמן זאב אויירבך ממונסטריץ'. בילדותו הצטיין בלימודי תורה והתכתב עם רבנים ידועים.
בשנת 1901 נבחר לרב קהילת בוהוש וכעבור שנתיים הוזמן לעמוד בראש קהילת מוינשט.
הוא נשא בראשונה עם שרה, בת של הרב חיים יהושע, שהיה בנו של רבי שמריהו, האב"ד ממוסטי ויילקיה ונכד של הרב שמריהו מקמינקה. שרה ילדה לו את בנו הבכור, אליהו רוזן, ששימש לימים כרבה של קהילת אושפיצין (אושוויינצ'ים בפולין) ואת בתו חיה (קלרה) ליבשה, לימים חיה ליבשה בומבך שגרה בלבוב.
אחרי מות אשתו, התחתן הרב אברהם אריה רוזן עם טויבה, הבת של הרב שמחה יואל לקסנר מפוטיק. מנישואים אלה נולדו בת - לאה, שהתחתנה עם אדריכל, בן - דוד משה רוזן, לימים הרב הכולל של יהדות רומניה, ועוד בת - ברכה (בטי) שנישאה לרב הווינאי זאב וולף גוטליב, לימים אב"ד של ליברפול וגלאזגו והרב הראשי של סקוטלנד.
אחרי שפעל במוינשט 13 שנה, בשנת 1916 נבחר רוזן לרב בעיר פלטיצ'ן, שם פעל למשך 25 שנה, בין היתר בבית הכנסת "חב"ד". כפי שנכתב באנציקלופדיה לחכמי גליציה: "הפליא את ההמונים בדרשותיו".
בגלל הרדיפות בשנת 1941 עזב רוזן את פלטיצ'ן כדי לעבור לבוקרשט, בירת רומניה, בה התגורר ועבד בנו משה. בבוקרשט שימש אברהם אריה רוזן כרב בבתי הכנסת מלבי"ם ו"א.ל. זיסו" וכמו כן בבית הכנסת ברחוב מירצ'ה וודה והבית הכנסת שלו - ברחוב נגרו וודה. בנו הבכור, אליהו רוזן, רב של קהילת אושפיצין, נספה בשואה עם כל משפחתו ובני קהילתו. גם בתו מנישואיו הראשונים, חיה (קלרה) ליבשה בומבך נרצחה על ידי הנאצים בלבוב, יחד עם כל משפחתה.
הרב אברהם אריה לייב רוזן נפטר בבוקרשט בשנת 1951. מאוחר סידר בנו משה רוזן את העברת גופתו לקבורה לישראל.
אנדרה קאמפרה

ביוגרפיה

אנדרה קאמפרה, יליד אקס-אן-פרובאנס, רכש השכלה דתית ומוזיקלית בקתדרלה של סן-סובר באקס-אן-פרובאנס ובשנת 1678 התמנה לכומר. משנת 1694 עד 1700 היה המנהל המוזיקלי בקתדרלת נוטרדאם בפריז, אחרי ששימש בכהונות דומות בטולון, ארל וטולוז. 
נטייתו לכיוון התיאטרון החלה בשנת 1697. במועד זה עבד בחצר הנסיך מקונטי כמנהל מוזיקלי ואחר, בשנת 1730, היה למנהל האופרה. האופרה שחיבר, L'Europe galante הציבה אותו במעמד הגאון האמיתי של ה"באלט-קומדיה", סוגה מוזיקלית שיוצרה היה פסקל קולאס (בבלט שלו "העונות"). כמי שהיה ממוקם בסדר הזמנים בין ז'אן-בטיסט לולי (1632-1687) לז'אן פיליפ ראמו (1683-1764), היה לקאמפרה חלק בהתחדשות האופרה הצרפתית.
קאמפרה עבד באקדמיה המלכותית למוזיקה ובקאפלה המלכותית בוורסאי אחרי מותו של לואי ה-14.
משנת 1720 ואילך, חזר קאמפרה לחיי הדת והקדיש את רוב זמנו למוזיקת קודש. הוא מת בגיל 83 בורסאי.
אביגיל

אֲבִיגַיִל, דמות מקראית, הייתה אשתו של נבל הכרמלי, ולאחר מותו, אשתו של דוד המלך.

אטימולוגיה של השם

לפי משה צבי סגל, פירוש השם אביגיל הוא אבי הגִיל או השמחה. מה שמרמז על שמחת האב לפירוש אחר, משמעות המילה גיל בשמה היא גאולה.

אפיון דמותה על פי המקרא

המקרא מדגיש כי אביגיל אישה "טובת שכל ויפת מראה", כלומר חכמה מאוד ויפת תואר. שתי תכונות אלו יהיו לה לעזר כאשר תעמוד לפני דוד, כדי לשכך את כעסו.
על נבל נאמר "וְהָאִישׁ קָשֶׁה וְרַע מַעֲלָלִים וְהוּא כָלִבִּי" (שמואל א', כ"ה, ג'), כלומר בן משפחת כָּלֵב או אולי רמיזה לאופיו ולהתנהגותו ככלב. גם אביגיל תיארה את נבל כ"" "אִישׁ הַבְּלִיַּעַל" והוסיפה " ""כִּי כִשְׁמוֹ כֶּן הוּא נָבָל שְׁמוֹ וּנְבָלָה עִמּוֹ" (שמואל א', כ"ה, כ"ה).
נבל מתואר בהנגדה לאביגיל אשתו: "וְהָאִשָּׁה טוֹבַת שֶׂכֶל וִיפַת תֹּאַר וְהָאִישׁ קָשֶׁה וְרַע מַעֲלָלִים" (שמואל א', כ"ה, ג'). לתיאורה של אביגיל אין אח ורע במקרא זולת תיאורו של דוד לפני שהוצג בפני שאול כשיא השלמות: "וַיַּעַן אֶחָד מֵהַנְּעָרִים וַיֹּאמֶר, הִנֵּה רָאִיתִי בֵּן לְיִשַׁי בֵּית הַלַּחְמִי, יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבּוֹר חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבוֹן דָּבָר, וְאִישׁ תֹּאַר; וַ-ה', עִמּוֹ" (שמואל א', ט"ז, י"ח). הזיקה לדוד המתוארת בפסוקים אלו תורמת לעיצוב דמותה החיובית של אביגיל. אביגיל משמשת כדמות תומכת לדוד, כמעין אם העוזרת ותומכת בדעותיו.
בתיאור התנהגותה של אביגיל מהדהד סיפור התנהגותו של יעקב, כאשר הוא חוזר לכנען מחרן, לפגוש בעשו אחיו. שניהם חוששים מהאויב, שנמצא מולם ושניהם מכינים מנחות מבעוד מועד.

דמותה של אביגיל על פי חז"ל

על פי חז"ל, הייתה אביגיל אחת משבע נביאות שקמו לישראל.
התלמוד הבבלי מספר שאביגיל נטלה דם נידה והראתה לדוד וביקשה שיפסוק לה הלכה אם דם טמא או טהור הוא. "אמר לה: וכי מראין דם בלילה?" והרי קשה להבחין בין הגוונים המותרים והאסורים! אמרה לו: "וכי דנין דיני נפשות בלילה?" כך רמזה לו להמתין מההחלטה להרוג את נבל ובני ביתו. אמר לה: נבל בעלך "מורד במלכות הוא" ולא חלות עליו המגבלות של הדין בלילה. אמרה לו: "עדיין שאול קיים" והוא המלך, ואילו אתה טרם יצא שמך כמלך בעולם. אמר לה: "ברוך טעמך וברוכה את אשר כליתני היום הזה מבוא בדמים".
התלמוד הבבלי מונה את אביגיל בין "ארבע נשים יפהפיות שהיו בעולם". התלמוד הירושלמי מספר כי כאשר עמדה אביגיל מול דוד ונעריו, "הוקרו כולם" (מלשון קרי). בבבלי מסופר שהיא חשפה את שוקה ודוד המלך התאווה לה: "מבוא בדמים. דמים תרתי משמע! אלא מלמד שגילתה את שוקה, והלך לאורה שלש פרסאות. אמר לה: השמיעי לי! - אמרה לו: לא תהיה זאת לך לפוקה, זאת - מכלל דאיכא אחריתי, ומאי ניהו - מעשה דבת שבע, ומסקנא הכי הואי".
טובה הייתה אביגיל לדוד מכל הקורבנות שבעולם: שאילו עשה אותו מעשה שחשב (לעשות לנבל ולבוא על אביגיל). אילו היה מקריב כל הקורבנות בעולם לא היה לו כפרה, והיא באה אליו ומילטתו. הוי שטובה הייתה לו מכל הקורבנות.
את דבריה סיימה במילים "והיטיב ה' לאדוני וזכרת את אמתך", אותם רואים חז"ל כרמז לבקשה לשאתה לאישה בעתיד.