משבר בני הערובה בבסלאן

אחד בספטמבר

ב-1 בספטמבר, בכל בתי הספר ברוסיה (כולם ממשלתיים), מצוין מאורע הידוע כ"חג הידע". הילדים באים בלווית הוריהם ובני משפחותיהם לבית הספר בלבוש מהודר, ולאחר שמיעת נאומים מצוות המורים ומסטודנטים, ה'כיתה הראשונה' נותנת פרח ל'כיתה האחרונה'. לאחר מכן, תלמידי הכיתה האחרונה מלווים את תלמידי הכיתה הראשונה לכיתות. ב-2004, ב-1 בספטמבר, היום הראשון ללימודים, בבית הספר מספר אחד בבסלאן, מסורת זו נוצלה בידי הטרוריסטים כהזדמנות להשתלט על בית הספר ולקחת מאות בני ערובה. התוצאה הסופית היא מאות הרוגים, ביניהם ילדים רבים ובני משפחותיהם, מורים ואנשי ביטחון וצבא.

היום הראשון

ב-9:30 לפי הזמן המקומי (GMT+3), ב-1 בספטמבר 2004, ביום הראשון של שנת הלימודים ותחילת סמסטר הסתיו, קבוצה של כשלושים טרוריסטים חמושים, נשים וגברים, הסתערו על בית הספר בבסלאן, שבו לומדים ילדים בגילאי 7 - 18, בעזרת משאיות וטנדרים צבאיים. רוב החוטפים חבשו מסכות סקי או מסכות גרב על פניהם וכמה מהם נראו נושאים חגורות נפץ. לאחר חילופי יריות עם המשטרה המקומית, שבהם נהרגו חמישה שוטרים ואחד מהחוטפים, השתלטו החוטפים על בניין בית הספר ולקחו יותר מ-1,300 בני ערובה, מספר שאושר בידי המורים לאחר מכן. מרבית החטופים היו ילדי בית הספר, בני פחות מ-18.
כחמישים איש הצליחו להימלט בביטחה מבית הספר בתחילת המתקפה.
בתחילה, שרר בלבול ואי-וודאות סביב מספר בני הערובה. השלטונות הרוסיים הצהירו שהיו בפנים כ-350 בני ערובה, בעוד דיווחים אחרים טענו שיש בפנים כאלף איש. דווח על יריות חוזרות ונשנות בתוך מבנה בית הספר. הממשלה טענה שמטרת יריות אלה היא לזרוע פחד אצל כוחות הביטחון. לאחר סיום המשבר, התגלה שהיריות היו יריות החוטפים שהרגו 20 מבוגרים, וגופותיהם הושלכו החוצה.
כעבור זמן קצר הוקמה "חגורת ביטחון" מסביב לבית הספר, שהורכבה מכוחות המשטרה הרוסית, כוחות הצבא הרוסי, וכוחות מיוחדים רוסיים למלחמה בטרור.
ביום הראשון לחטיפה, העבירו הטרוריסטים את בני הערובה לאולם ההתעמלות של בית הספר, מילכדו אותו ואת שאר המבנים בעזרת מטענים מאולתרים והקיפו אותו במטעני חבלה. בהמשך, במטרה להרתיע את כוחות הביטחון, הטרוריסטים איימו שירצחו חמישים בני ערובה על כל אדם אחד משלהם שיהרג על ידי כוחות הביטחון, ויהרגו עשרים בני אדם על כל אחד משלהם שנפצע.
הם גם איימו לפוצץ את אולם ההתעמלות כשכוחות הביטחון יתקפו. בתחילה, הרשויות הרוסיות הצהירו כי לא ישתמשו בכח כדי להציל את בני הערובה, וביום הראשון והשני לחטיפה הם אכן ניהלו משא ומתן עם החוטפים. המשא ומתן נוהל בידי לאוניד רושאל, רופא ילדים, שאיתו ביקשו בני הערובה להתדיין. רושאל סייע גם בניהול המשא ומתן לשחרור ילדים בשנת 2002, במצור על התיאטרון במוסקבה.
על פי בקשת רוסיה, פגישה מיוחדת של מועצת הביטחון כונסה בערב של האחד בספטמבר. חברי המועצה דרשו "שחרור מיידי וללא תנאי של כל בני הערובה". נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש הציע "עזרה בכל צורה" לרוסיה.

היום השני

ב-2 בספטמבר 2004, כשל המשא ומתן בין רושאל לבין החוטפים, והם אף סירבו לקבל מזון, מים וסיוע רפואי, בתמורה להוצאת גופות ההרוגים מבית הספר. בני ערובה רבים, במיוחד ילדים, הורידו חולצות ופריטי לבוש אחרים בגלל החום הכבד ששרר באולם ההתעמלות העמוס. בכלי התקשורת הופצו שמועות רבות על כך שהילדים הורידו את בגדיהם בשל תקיפה מינית שביצעו בהם החוטפים, אולם לאחר סיום המשבר, סיפרו הילדים הניצולים כי הם הורידו את בגדיהם רק בשל החום הכבד.
אחר הצהריים, החוטפים הסכימו לשחרר קבוצה של נשים, אמהות לתינוקות, בעקבות המשא ומתן עם רוסלאן אַאוּשב. ילדיהן הבוגרים יותר של חלק מהנשים הללו הוחזקו גם הם כבני ערובה, והן לא הסכימו לעזוב את הילדים לבדם.
בסביבות השעה 15:30, שני פיצוצים נשמעו בבית הספר בהפרש של עשר דקות. מאוחר יותר נתגלה כי פיצוצים אלה היו פיצוצי רקטות נגד טנקים, שנורו בידי החוטפים כדי להזהיר את כוחות הביטחון ולהרחיק אותם מבית הספר.
על פי תיעוד ה-BBC, היו רוב הרוגי הכוחות המיוחדים תוצאה של ירי תועה של הרוסים ולא בשל חילופי אש עם הצ'צ'נים.

שישה ושבעה בספטמבר

הנשיא הרוסי ולדימיר פוטין הורה על שני ימי אבל לאומיים, שישה ושבעה בספטמבר. בימים אלו נערכה הפגנת ענק נגד הטרור, בהשתתפות כ-135,000 בני אדם בכיכר האדומה במוסקבה. לצורך האירוע, פוטין ביטל פגישה עם קאנצלר גרמניה.

זהות המפגעים

על התקפת הטרור היה אחראי המחבל הצ'צ'ני שאמיל באסייב. ב-17 בספטמבר 2004, הוציא שאמיל הצהרה שאומרת שהוא האחראי לפעולת הטרור. גם דיווחי העיתונות קישרו אותו ואת סגנו לפעולה. כמעט שנתיים אחרי המשבר, ב-10 ביולי 2006, חוסל באסייב על ידי שירותי הביטחון של רוסיה.
בהתחלה, זהות התוקפים לא הייתה ממש ברורה. הרבה הניחו שהם היו קנאים מצ'צ'ניה, אבל נשיא המחוז הכחיש זאת: "הם לא היו צ'צ'נים. כשאני התחלתי לדבר איתם בצ'צ'נית, הם אמרו: אנחנו לא מבינים, דבר רוסית."
הממשלה הרוסית הצהירה שהתוקפים הייתה קבוצה בינלאומית שהורכבה מערבים, טורקיים, קזחים, צ'צ'נים ואפילו תושבים מקומיים.
נשיא צ'צ'ניה העצמאית, אסלאן מסחאדוב, הכחיש קשר של אנשיו לחטיפה. הוא גינה את הפעולה ואמר שהוא מתנגד לכל פגיעה באזרחים חפים מפשע.
משבר בני הערובה הזה היה דומה למשבר בני הערובה של בית החולים ב-1995 ולמשבר התיאטרון הנצור ב-2002.
רוסיה טענה שאנשי אל-קאעידה השתתפו בהתקפה, אך רבים מטילים ספק בטענה זאת, ושהקישור לאל-קאעידה נוצר רק כדי לחזק את תדמיתה של רוסיה כמשתתפת ב"מלחמה הגלובלית בטרור".