google/wiki40b huggingface dataset:
עלי ומכתש

עֱלִי ומכתש הם כלים המשמשים לטחינה, כתישה או מעיכה וערבוב של אבקות ומשחות, לחם יבש, פולי קפה, תבלינים או לריכוך מוצרי מזון קשים. בכמה מדינות ערב משמש גם להכנה של גלידה מסטיק.
העלי הוא מוט כבד שצורתו מעין אלה, והמכתש הוא כלי קיבול שצורתו מזכירה קערה.
באופן מסורתי, כלים אלו עשויים עץ קשיח, שיש, חומר, או נחושת. 
אופן השימוש בכלים הוא הנחת החומר המועד לכתישה במכתש והכאתו באמצעות העלי. 
השימושים של המכתש והעלי מגוונים, החל מהכנת פסטו מסורתי במטבח הביתי, הכנת תרופות ברפואה ועד טחינה וערבוב אבקות במינונים מדויקים בכימיה.

שימושים עבור מלאכות עתיקות

שימש בעבר גם עבור טחינה של מוצרי עץ עבור צביעת שטיחים.

שימושים רפואיים

עלי ומכתש משמשים באופן מסורתי בתהליך הכנת התרופות. 
תפקידם הוא לסייע בכתישת רכיבי התרופה כדי להקל על העירבוב והמינון. המכתש והעלי, יחד עם נחש הנחושת הם מסמלי הרפואה העתיקים.

בימי קדם

בתקופת "המזרח התיכון" הקדום שימש בתור כלי עבור טחינה של מוצרי מזון להכנת דבש מסוגים שונים או מוצרי חלב יבשים כגון: ג'מיד.

במקרא ובדברי חז"ל

המכתש והעלי הוזכרו בספר משלי, פרק כ"ז, פסוק כ"ב: "אִם תִּכְתּוֹשׁ אֶת הָאֱוִיל בַּמַּכְתֵּשׁ בְּתוֹךְ הָרִיפוֹת (=חטה) בַּעֱלִי - לֹא תָסוּר מֵעָלָיו אִוַּלְתּוֹ". גם בין כלי בית המקדש נמנו: "כֵלִים לְבֵית ה' כְּלֵי שָׁרֵת וְהַעֲלוֹת וְכַפּוֹת וּכְלֵי זָהָב וָכָסֶף" (ספר דברי הימים ב', פרק כ"ד, פסוק י"ד), ועל פי הפירוש המיוחס לרש"י הכוונה לעלי המשמש לכתישת צמחי הבושם לקטורת.
על המכתשת שהייתה בבית המקדש מספרים חז"ל (תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י', עמוד ב'): "מכתשת הייתה במקדש, של נחושת הייתה, ומימות משה הייתה, והייתה מפטמת את הבשמים. נתפגמה, והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים ותיקנוה, ולא הייתה מפטמת כמו שהייתה. נטלו את תיקונה - והייתה מפטמת כמו שהייתה".
תור (סדר)

תור הוא שורה של אנשים (או עצמים אחרים) הממתינים לקבלת שירות. סדר קבלת השירות נקבע לפי קריטריונים שונים. הקריטריון המקובל ביותר הוא שסדר קבלת השירות הוא כסדר הכניסה לתור. בשפת העוסקים בנושא זה מכונה התור נרי"ר - נכנס ראשון יוצא ראשון (FIFO - First In First Out). לעיתים ניתנת עדיפות לממתינים מסוימים, והם מוקפצים למיקום עדיף בתור.

בקרב בעלי החיים

המתנה בתור מקובלת בעיקר בקרב בני אדם, או עצמים המתופעלים על ידי בני אדם (כגון מכוניות ברמזור), אך יש גם המתנה בתור אצל בעלי חיים: הביזון האמריקני נוהג לשפשף את גופו בגזעי עצים כדי להקל על עצמו את הכאב שגורמים לו גירוי בעור ועקיצות חרקים. במקומות שבהם העצים מועטים, יש והביזונים נערכים בשורה ומחכים אחד-אחד לתורו. תופעת התור נצפתה גם אצל קיפודני נמלים אוסטרליים, אשר בתחילת תקופת החיזור מסתדרים בשיירה של עד עשרה פרטים ועוקבים אחר נקבה. השיירה מסודרת בתור, שהולך ומתקדם אחרי הנקבה.
תותח אורליקון

היסטוריה

הפיתוח המקורי של בקר לתותח אוטומטי קל בקוטר 20 מ"מ התבסס על מנגנון של טעינה עצמית (blowback) כתוצאה מן התנועה אחורנית של בית המחסנית בהשפעת לחץ הגזים הנוצר בעת הירי. הדגמים הראשונים היו בעלי קצב אש של כ-300 כדורים לדקה, ומהירות לוע של כ-490 מטר לשנייה, ושימשו בעיקר כנשק נגד מטוסים וכתותח מוטס.
לאחר המלחמה וכתוצאה מן האיסור שהוטל על גרמניה לפתח ולייצר כלי נשק, הועבר המשך היצור והפיתוח של התותח לחברה שווייצרית. בשנת 1924 הוצג דגם מהיר וחזק יותר של התותח בעל קצב אש של כ-350 כדורים לדקה.
בשנת 1927 הוצג דגם נוסף של התותח בעל מהירות לוע גבוהה משמעותית של 830 מטר לשנייה אשר הושגה על חשבון הקטנת קצב האש לכ-280 כדורים בדקה. מטרת השינוי היה לשפר את עוצמת האש ואת יכולתו של התותח לשמש כנשק נגד טנקים ונגד מטוסים.
בשנת 1935 הציגה החברה פיתוח משמעותי נוסף של התותח אשר היה ניתן להתקנה בתוך או מתחת לכנפיים של מטוסי קרב. הדגמים שהותקנו על מטוסי הקרב היו בדרך כלל בעלי קצב אש של כ-500 כדורים בדקה ומהירות לוע של כ-600 מטר לשנייה. השינוי דרש בנוסף גם פיתוח של מנגנון הפעלה מרחוק על ידי הטייס. בנוסף לכך, ובמטרה להתגבר על הצורך לחימוש מחדש מדי זמן קצר, פותחו מחסניות תוף גדולות יותר עבור התחמושת שהכילו עד 100 כדורים לעומת המחסניות בנות 15 הכדורים מן הדגמים הראשונים.
בשנות ה-30 מכרה החברה לחברות אחרות במדינות זרות רישיונות לפתח ולייצר דגמים נוספים של התותח. בתקופת מלחמת העולם השנייה הותקן התותח במטוסי הקרב מדגם מסרשמיט הגרמנים וזירו היפניים ונכנס לראשונה באופן משמעותי גם כנשק המותקן באוניות הקרב כנשק נגד מטוסים. התותחים הראשונים בצי הבריטי הותקנו ב-1941, ונכנסו לשירות בצי האמריקני בשנת 1942 כאשר הם מחליפים את המקלע הכבד של בראונינג.
כיום משמש התותח בעיקר כנשק בפעילות ביטחון שוטף והגנה חופית בספינות סיור קלות.
נכון לשנת 2011 תותח מסוג זה הוצא משירות בחיל הים הישראלי. במקומו נכנסו לשירות עמדות מיני טייפון, מק"כ 0.5 אינץ' וטייפון בעל תותח בושמאסטר 25 מ"מ בהתאמה.
איבון גולגונג

ביוגרפיה

גולגונג נולדה למשפחה אבוריג'ינית, השלישית מבין שמונה ילדים, בעיירה ביירלן שבניו סאות' ויילס. בשנותיה הראשונות כטניסאית צמרת התעלמה ממוצאה וסירבה לפניות פעילים פוליטיים אבוריג'ינים להירתם לקידום ענייני האבוריג'ינים באוסטרליה. לאחר שהות ארוכה בארצות הברית (1991-1975), חזרה גולגונג לאוסטרליה לאחר מות אימה, התוודעה לשורשיה וטענה כי היא גאה במוצאה ובהיסטוריה האבוריג'ינית. ב-1993 הוציאה ספר אוטוביוגרפי, "Home! The Evonne Goolagong Story".
חוזק סיסמאות

חוזק סיסמה הוא מדד ליעילותה של סיסמה בעמידה בפני ניחושים או התקפות. בדרך כלל, המדד מעריך כמה פעמים יצטרך אדם, שאין לו גישה ישירה לסיסמה, לנסות לנחש אותה. כוחה של סיסמה הוא פונקציה של אורך, מורכבות ואי-צפיות.
שימוש בסיסמה חזקה מקטין את הסיכוי לפריצה ביטחונית, אך אינו מחליף את הצורך בבקרות ביטחון אחרות. יעילותה של סיסמה בעלת חוזק מסוים מושפעת באופן ישיר מהתכנון והיישום של תוכנת מערכת האימות. עוד גורמים משפיעים הם עוצמת האבטחה של המידע (כולל סיסמאות) התלוי באופן האחסון והשידור שלו. ישנן דרכים להשיג סיסמאות ללא כל קשר לחוזקן, כמו למשל האזנות סתר, פישינג, רישום הקשות, הנדסה חברתית, חיטוט באשפה, התקפת הערוץ הצדדי וניצול נקודות תורפה בתוכנות.

קביעת חוזק הסיסמה

ישנם שני גורמים המשפיעים על קביעת חוזק הסיסמה: הקלות בה יכול התוקף לבדוק את תוקפה של סיסמה מנוחשת, והמספר הממוצע של הפעמים שהתוקף יצטרך לנחש סיסמאות עד שימצא את הסיסמה הנכונה. אופן אחסון הסיסמה ושימושה קובע את הגורם הראשון, בעוד הגורם השני נקבע על ידי אורך הסיסמה, מספר סוגי הסמלים הקיימים בה, ואופן היווצרותה.

אימות סיסמה מנוחשת

הדרך הברורה והישירה ביותר לבדוק סיסמה מנוחשת, היא פשוט לנסות להשתמש בה במקום הסיסמה המקורית. עם זאת, דרך זו היא איטית ורוב המערכות יחסמו את הגישה לאחר כמה ניסיונות כושלים להכנסת סיסמה. 
מערכות שדורשות ממשתמשיהן סיסמאות, צריכות לשמור את הסיסמאות של המשתמשים במקום כלשהו על מנת שיוכלו לבדוק את אמיתותה של סיסמה שמוזנת. בדרך כלל המערכת מאחסנת רק פונקציית גיבוב קריפטוגרפית של הסיסמה ולא את הסיסמה עצמה. אם פונקציית הגיבוב חזקה מספיק, קשה מאוד לשחזר דרכה את הסיסמה ולכן גם אם תוקף יצליח לקחתה, הוא לא יצליח לשחזר את הסיסמה באופן ישיר. עם זאת, אם קובצי המידע של פונקציית הגיבוב נגנבים, התוקף ידע את ערך הפונקציה, דבר שיאפשר לו לבדוק ניחושים בצורה מהירה. (ראה פיצוח סיסמאות (Password cracking))
צנזורה באיראן

הצנזורה באיראן היא הגבלת או מניעת הפצה, הצגה והוצאה לאור של מידע, ברפובליקה האיסלאמית של איראן. רוב הסמכויות בעניין והצנזורה בפועל, מיושמות על ידי המשטר האיראני.
התכנים המצונזרים כוללים לעיתים קרובות נושאים הקשורים למעמד האישה, חופש הדיבור, דמוקרטיה, פורנוגרפיה, מקורות מידע אמינים, מקורות דתיים שונים, יחסי איראן-ארצות הברית, תוכנית הגרעין, דת ואנשי דת באיראן.
הצנזורה קפדנית ומתבצעת אף בחומרים המיועדים לקהל-יעד שולי יחסית. המדיות בהם מתבצעת הצנזורה הם על-פי רוב, טלוויזיה, מידע מודפס, רדיו, סרטים, מוזיאונים, גלריות, תערוכות, ורשת. איראנים המנסים לגשת אל רוב בסיסי הנתונים ומנועי החיפוש ברשת, נתקלים בהודעה "המידע המבוקש אסור". רוב המידע המותר עובר ביקורת של המשרד לתרבות והכוונה איסלאמית. עבירות צנזורה מטופלות על ידי בית המשפט של המהפיכה האיסלאמית.
ארגון עיתונאים ללא גבולות מדרג את רמת הצנזורה באיראן כ"רצינית מאוד" הדירוג הגבוה ביותר בסולם חמש דרגות הצנזורה, של הארגון. צנזורת האינטרנט במדינה מוגדרת אף-היא כהדוקה ביותר, על ידי מיזם OpenNet Initiative.
הארדי (נהר)

נהר הארדי (בספרדית: Río Hardy) הוא נהר באורך 26 קילומטרים במקסיקו שבו זורמים עודפים ממי ההשקיה של עמק מקסיקלי לתוך נהר הקולורדו. משערים כי הנהר עובר בערוץ קדום של נהר הקולורדו.
בשנת 1825 סייר במקום חוקר הארצות האנגלי ויליאם הארדי (Robert William Hale Hardy), שחקר את הדלתה של הקולורדו, הוא ציין שנתיבו של הערוץ הראשי של הקולורדו הוא במקום בו זורם כיום הנהר הארדי. את מסעותיו סיכם בספר "מסעות בתוך מקסיקו" (Travels in the interior of Mexico). מאוחר יותר, בשנות ה-80 של המאה ה-19, ציינו רבי חובלים אחרים שהערוץ הראשי של הקולורדו נע מזרחה, והערוץ הישן כונה הקולורדו של הארדי, מכאן מקור שם הנהר.
בזמנים קדומים יותר זרם הקולורדו מדי פעם צפונה אל שקע סלטון, תוך יצירת ימה גדולה המכונה ימת קאווייה. בסופו של דבר התמלאה ימת קאווייה לגובה של כ-12 מטרים מעל פני הים, ובנקודה זו עלו מי הימה מעל לגדותיה סמוך להר הגעש הכבוי סרו פרייטו (Cerro Prieto) וזרמו דרומה למפרץ קליפורניה. באותה תקופה שימש ריו הארדי כערוץ שקלט את העודפים מהימה.

בעלי חיים

הנהר הארדי משמש בית גידול למגוון בעלי חיים, כולל גמבוזיה מצויה ומולי מפרש.
הביצות שיוצר ההארדי הם אתר קינון למין הלבנית Egretta thula. הביצות ובית הגידול של העופות הם חלק משמורת ביוספרה מקסיקנית מוגנת הקרויה "שמורת ביוספרה של מפרץ קליפורניה העליון והדלתה של הנהר קולורדו" (Reserva de la Biosfera del Alto Golfo de California y Delta del Rio Colorado ).

איכות המים

ההארדי מנקז מים עודפים מחקלאות ועקב כך נעשה מזוהם בקוטלי מזיקים ובדשנים מעמק מקסיקלי. איכות המים בהארדי מנוטרת במקסיקלי על ידי "מרכז המחקר למזון ופיתוח" (Centro de Investigacion en Alimentacion y Desarrollo A.C.) על מנת למדוד את ההשפעה של מי הקולחין ממתקן טיהור השפכים לאס ארניטאס (Las Arenitas).
נתן רוטשילד

קורות חיים

נולד בלונדון, בנו של ליונל דה רוטשילד, שהיה היהודי הראשון שכיהן כחבר בית הנבחרים הבריטי. סבו, נתן מאיר רוטשילד, היה מייסד הענף הבריטי של משפחת רוטשילד. נתן נולד ארבע שנים לאחר מותו ונקרא על שמו.
הוא התחנך בטריניטי קולג', קיימברידג', שם היה חבר של הנסיך מוויילס, (לימים המלך ג'ורג' החמישי), אבל הפסיק את לימודיו לפני קבלת התואר.
בשנת 1867 נישא לקרובת משפחתו, אמה לואיז פון רוטשילד (1844–1935), מהענף הגרמני של המשפחה.
במשך עשרות שנים עבד כשותף בסניף הלונדוני של הבנק המשפחתי, 'נ"מ רוטשילד ובניו', ולאחר מותו של אביו ב-1879 היה לראש הבנק. במהלך כהונתו שמר על מעמדו הבכיר בהנפקת הלוואות לממשלות ארצות הברית, רוסיה ואוסטריה. מימן את החפירות של תעלת סואץ. הוא גם מימן גם את ססיל רודז בפעילותו באפריקה. לאחר מותו של רודז בשנת 1902, הוא גם ניהל את האחוזה שלו וסייע להקים את תוכנית המלגות של רודז באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1885 נבחר כחבר בבית הלורדים, ובכך נחשב בעצם ללורד רוטשילד האנגלי הראשון.
היה החבר היהודי הראשון בבית הלורדים שלא התנצר לפני כן.
הוא גם נשא תואר "ברון" של האימפריה האוסטרית, שאותו ירש מאביו. בשנת 1838 אישרה המלכה ויקטוריה את השימוש בתואר אוסטרי זה בבריטניה.
בין השנים 1865–1885 ישב בבית הנבחרים כחבר הפרלמנט מטעם המפלגה הליברלית, המייצג את המחוז איילסברי (Aylesbury). יחד עם שאר בני משפחתו, הצטרף רוטשילד למפלגה הליברלית-יוניוניסטית שהוקמה בשנת 1886 על ידי ג'וזף צ'מברלין.
בשנת 1902 התמנה ליועץ המלך. היה ראש הקהילה היהודית בלונדון ואיחד אותה תחת קורת גג אחת. הוא תמך בהגירה של גולים לבריטניה, אולם יחד עם זאת דרש להגביל אותה.
בשנת 1914, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ייעץ רוטשילד לשר האוצר דאז דייוויד לויד ג'ורג'. כשנשאל מה ניתן לעשות כדי לגייס עוד כסף למאמץ המלחמתי, ענה רוטשילד: "הטל מיסים על העשירים והטל אותם בצורה ניכרת".
רוטשילד היה פילנתרופ ידוע. היה מעורב בייסודה של חברת "ארבע קומות", חברת דירות שמטרתה הייתה לספק דיור הגון, בעיקר ליהודי השכונות ספיטלפילד ווייטצ'אפל שבלונדון. היה חבר בולט בתנועת "השולחן העגול", שנוסדה ב-1909.
בשנת 1902 הושבע כחבר במועצה המלכותית בארמון בקינגהאם והוכתר כ"אביר הצלב הגדול" במסדר הוויקטוריאני המלכותי.
לנתן ולאמה רוטשילד היו שלושה ילדים: הבנקאי, הפוליטיקאי והזואולוג ליונל וולטר רוטשילד, הבנקאי והאנטומולוג צ'ארלס רוטשילד ואוולינה רוטשילד-ברנס. בעלה של אוולינה היה קלייב ברנס.
מת בשנת 1915 ונקבר בבית הקברות היהודי בווילסדן.
דוד אולר

ביוגרפיה

אולר נולד בעיר ורשה שבפולין הרוסית, שם למד באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה . בגיל 16 עבר לגדאנסק, ואחר-כך לברלין, שם הציג חיתוכי עץ.
הוא נשכר על ידי במאי הקולנוע ארנסט לוביץ' לצייר כרזות ולבנות תפאורות לסרטיו.
ב-1923 התיישב בפריז, שם השתלב בתעשיית הקולנוע הצרפתית ויצר כרזות, תלבושות ותפאורות לחברת "פאראמונט". ב-1930 נישא לז'ולייט ונטורה, והשניים היו הורים לבן, אלכסנדר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס אולר לגדוד 134 של חיל הרגלים הצרפתי. עם תבוסת צרפת חזר לפריז והצליח להתחמק ממספר מצודים על יהודים. ב-2 במרץ 1943 נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי.
ב-2 במרץ 1943 נשלח משם במשלוח מס' 49 לאושוויץ.
מתוך משלוח זה, שכלל 1,000 יהודים, נבחרו 119 לעבודות, ובהם אולר, אסיר מס' 106144. השאר הומתו בתאי הגזים תוך זמן קצר.
אנשי האס אס השתמשו בכישוריו הקליגרפיים ושליטתו בשפות רבות ומינו אותו לכתיבת מכתבים בכתב יפה ומעוטרים בציורים לבני משפחותיהם.
עבודתו העיקרית בבירקנאו הייתה בזונדרקומנדו בתאי הגזים ובקרמטוריום III, וכך היה עד לזוועות שהתרחשו בתהליך ההשמדה. אולר הוא מהבודדים שנשארו בחיים מהזונדרקומנדו, שכן האס אס היו מוציאים אותם להורג מדי פעם לבל יתגלה סוד ההשמדה.
ב-18 בינואר 1945 החל את צעדת המוות מאושוויץ למטהאוזן. משם עבר למחנות מלק ואבנזה, שם שוחרר על ידי הצבא האמריקאי ב-6 במאי 1945 וחזר לאשתו ובנו.

יצירתו

בשנים 1945–1946 רשם אולר כ-70 רישומים המתארים את מה שראה וחווה בתאי הגזים ובקרמטוריום בבירקנאו. רוב הרישומים האלה נמצאים בבית לוחמי הגטאות ובחלקם הוא מופיע.
לרישומים יש ערך תיעודי ממעלה ראשונה, הואיל ותהליך ההשמדה לא תועד חזותית ואולר היה עד יחיד שיכל לתעד זאת ממקור ראשון.
הוא המשיך לצייר עד 1962. יצירותיו-רישומים, ציורים ופסלים הוצגו במוזיאונים רבים כמו המוזיאון היהודי של ניו יורק מוזיאון האנווליד והגראנד פאלה בפריז, מוזיאון ברקלי ועוד.
יצירותיו של אולר שימשו את ההגנה במשפט הדיבה של מכחיש השואה דייוויד אירווינג נגד דבורה ליפשטדט.
בית יוספזון

היסטוריה

יהודה לייב יוספזון נולד בבריסק, עיירה קטנה ברוסיה. ב-1890 עלה לישראל מטעמים ציוניים. עם הגעתו ליפו, החל לחפש מקום שבו יוכל לרכוש אדמה. הוא נשלח יחד עם ניסן קנטרוביץ (1855-1941) להתיישב על אדמת דוראן כדי לקבוע עליה בעלות. הוא רכש כמאה דונם אדמה מחברת "מנוחה ונחלה", שמרכז פעילותה היה אז בוורשה, וחזר לבריסק על מנת להציע לבני משפחתו להפליג אתו ארצה. הצטרפו אליו שניים מילדיו וכלתו, בעוד שלושת הילדים הנותרים נותרו ברוסיה (אחת מהם עלתה לארץ בהמשך, אך אחר כך היגרה לארצות הברית, ובהמשך הצטרף אליה עוד אחד מילדיו הנותרים של יוספזון).
יהודה לייב יוספזון הגיע לרחובות עם קבוצה של תשעה מתיישבים יחידים. כל אחד מן המתיישבים קיבל מגרש לבניית ביתו. יוספזון היה הראשון שבנה בית על המגרש שקיבל. בניית הבית החלה ב-1890. לימים, נקרא הבית על שם מייסדו – בית יוספזון.
לפי סיפור פולקלור, לאחר חתימת החוזה לרכישת אדמות דוראן, ביקשה אולגה חנקין מקנטרוביץ ויוספזון שילונו לילה על אדמתם, כדי לקבוע חזקה עליה. הם עלו על שתי הגבעות במרכז אדמת דוראן: קנטרוביץ עלה על הגבעה שנמצאה ממערב לדרך, ויוספזון על הגבעה שממזרח לה. בהמשך, השניים צעדו זה לקראת זה, ובמקום בו שמעו זה את קריאתו של זה, עצרו וקבעו את מקום מגוריהם. ייתכן כי מעשה זה נועד לוודא כי במקרה צרה, כל אחד מהשניים יוכל לשמוע את צעקת חברו ולגשת לעזרתו.
בשנת 2018, הכריזה עיריית רחובות על פרויקט לשיקום ושימור הבית.

מבנה הבית

בית יוספזון מהווה דוגמה טיפוסית דוגמה לבתים הראשונים של רחובות בדרך בנייתו, בחומרי הבנייה ובחומה המקיפה אותו. קירותיו היו עשויים מ"דבש" - תערובת של חמרה ותבן, ומאבני כורכר. הגג היה עשוי מרעפים, והחלונות עוצבו כצרים וארוכים. הבית כלל חדר מגורים מרכזי, שני חדרים קטנים, מטבח, מרתף, מרפסת מקורה ועליית גג. במטבח עמדו תנור אפייה וארון אוויר (ארון אשר גבו היה הקיר החיצוני של הבניין, ואשר שימש לשימור מזון). בחלקו האחורי של הבית הייתה חצר, אשר יוספזון נטע בה עצי פרי וירקות.
גרביים אלסטיים

גרביים אלסטיים הם גרבי רגל שמפעילים לחץ על הרגל התחתונה כדי לעזור למחזוריות הדם במקרה של בעיות כגון נוירופתיה פריפרית דיאבטית, תרומבופלביטיס שטחי ודליות.
הגרב האלסטי משמש להפעלת לחץ על ורידים נפוחים, כמו בדליות, וככל שהווריד נפוח יותר, כך על הגרב להיות הדוק יותר על מנת להפעיל על הרגל לחץ חזק יותר. הגרב מפעיל לחץ על הקרסול והכבישה מקטינה את הרגל — הדבר שימושי במיוחד כאשר התסמין העיקרי הוא תפיחת קרסול או דליות זמנית (כמו בתקופת הריון).
ריבוי נתיבים (גלי רדיו)

ריבוי נתיבים או רב נתיב (באנגלית: Multipath) היא שמה של תופעה בתקשורת אלחוטית אשר גורמת לאותות גלי רדיו להגיע אל אנטנה קולטת בשניים או יותר נתיבים שונים. גורמים נפוצים לריבוי נתיבים יכולים להיות הולכה אטמוספירית, שבירה והחזרה יונוספירית והחזרה מגופי מים או גופים אחרים כגון הרים או מבנים.
התופעות הנגרמות כתוצאה מריבוי נתיבים כוללות התאבכות בונה והורסת וכן הזחות במופע של האות. התאבכות הורסת יוצרת דעיכה. העוצמה של האות המגיע בכמה נתיבים בעל פיזור המתנהג על פי התפלגות ריילי. תופעה זו נקראת דעיכת ריילי.

דוגמאות

בפקסימיליה ותשדורת טלוויזיה (אנלוגית), תופעת Multipath גורמת לתופעות ריצוד וצללים, הנראות כתמונה כפולה דהויה לצד התמונה הראשית.
תופעה של קלט מדומה (Ghost) קורה כאשר התשדורת מוחזרת מהר או גוף גדול אחר, ובמקביל היא מגיעה למקלט בערוץ קצר וישיר יותר. המקלט קולט את שתי התשדורות במרווח קטן של זמן ביניהן.
בעיבור אות של מכ"ם, ריבוי נתיבים גורם למטרות מדומות להיקלט ובכך מוצרת תמונת שמיים מעוותת. העיוותים קשים במיוחד לגילוי מפני שהם מתנהגים כמו הד של מטרות רגילות שהמכ"ם מחפש. למקלט קשה להפריד בין המטרות המדומות למטרה האמיתית. ניתן לשפר את תפקודו של מכ"ם כזה על ידי שנייצר מפה של הסביבה של המכ"ם ועל ידי כך יוכל המכם לחשב הערכה של השפעות ריבוי נתיבים על אותות המגיעים אליו, ולחסר אותן מהאותות הנקלטים.
בתקשורת דיגיטלית (כמו GSM) ריבוי נתיבים מייצר שגיאות ומרעַ את איכות התקשורת. השגיאות נוצרות כתוצאה הפרעות תוך-סמליות (intersymbol interference או ISI). שימוש בשַׁויָן (Equaliser) יכול לקזז את השפעות ה-ISI. לחלופין, טכניקות של ריבוב OFDM ושימוש במקלטי "מגרפה" (Rake Receiver) יעילים גם הם לטיפול בתופעות ריבוי נתיבים.
במערכת ניווט לוויינית כמו GPS, גורם Multipath למקלט נייח לדווח כאילו הוא קופץ באופן אקראי או זוחל. כאשר המקלט בתנועה, ההפרעה יכולה להיות חבויה אולם היא גורמת לתוספת של שגיאה בהערכת המיקום והמהירות.

ריבוי נתיבים בתקשורת חוטית

תופעת Multipath בהתפשטות גלים קיימת גם בתקשורת חוטית. דוגמה נפוצה לכך היא תקשורת נתונים מעל רשת החשמל.
תקשורת מהירה על בסיס קווי חשמל משתמשת בדרך כלל בריבוב מרובה תדירויות (כמו OFDM) כדי להימנע מהפרעות בין סמלים שריבוי נתיבים גורם.
התקן G.hn ‏ITU-T, מאפשר לרשת מקומית העברת מידע בקצב גבוה תוך שימוש ברשת קיימת (כמו קווי חשמל, טלפון ועוד). שיטות שונות של OFDM בשימוש מפני שכל סוג של רשת מייצרת תופעות Multipath שונות.
מוואפק טריף

ביוגרפיה

מוואפק טריף נולד בשנת 1963 בכפר ג'וליס בגליל המערבי. הוא נכדו של אמין טריף, שכיהן כראש העדה הדרוזית בישראל במשך 65 שנה. מוואפק טריף מונה לתפקיד לאחר מותו של אמין טריף, שלא השאיר אחריו בנים. מוואפק טריף הוגדר כיורשו של אמין טריף בתפקיד על פי צוואתו של אמין טריף משנת 1985.
מוואפק טריף משמש כיושב ראש המועצה הדתית הדרוזית במשרד המשפטים וכקאדי מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. בשנת 2006 חתם על קריאה לקיים את שבע מצוות בני נח.
בספטמבר 2016 נבחר לכהן כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.
מוואפק טריף הוא בוגר בית הספר הגבוה ללימודי הדת הדרוזית "אל ביאדה" שבלבנון ובוגר הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר בבית המשפחה בכפר ג'וליס.
באפריל 2018 נבחר טריף על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה להקמת מדינת ישראל.
משה קפלנסקי (עורך דין)

ביוגרפיה

קפלנסקי נולד בתל אביב להורים יוצאי פולין. בנערותו למד בבית הספר החקלאי "עיינות", ובגיל 18, כשסיים את לימודיו, התגייס לצה"ל כלוחם בחטיבת גבעתי ובמילואים שירת כסניגור מטכ"ל.
בשנת 1963 מונה כמנהל מחלקת תביעות במגדל חברה לביטוח, כאחראי על ניהול תביעות בכל תחומי הביטוח. למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית (השלוחה בתל אביב), וקיבל בה תואר ראשון ב-1969.
בשנת 1966 הקים משרד שמאות אשר התמחה בהערכת נזקי גוף, תאונות דרכים, ענפי הביטוח האלמנטרי והאחריות המקצועית. בשנת 1970 מונה כנשיא איגוד השמאים בישראל, ובמקביל שימש כמרצה בכיר במכון הישראלי לביטוח ובמרכז הישראלי לניהול. בשנת 1974 הקים משרד עורכי דין בו הוא פעיל עד היום.
בשנת 1982 מונה קפלנסקי כדיין בבית הדין הארצי המשמעתי של לשכת עורכי הדין.
קפלנסקי הוא ליטיגטור בתחומי הנזיקין והביטוח ובתחום הליטיגציה האזרחית.
במשך למעלה מ-50 שנים קפלנסקי שותף ליצירת תקדימים מובילים בענף הביטוח והנזיקין, ביטוחי החיים ביטוחי האלמנטר, האחריות המקצועית, נושאי המשרה הבכירה בתאגידים והביטוח האווירי והימי.
במסגרת חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים ייצג תובעים באסון נביעות שזכייתם הוותה בסיס להלכות חדשניות מובילות והביאה לשינוי סטטוטורי בתחום.
הפעילות המשפטית של קפלנסקי יצרה הלכות ותקדימים בפסיקת בית המשפט העליון וביניהם כאלו המהווים את אבני הדרך בדיני הביטוח והנזיקין בישראל.
בשנת 1996 מונה כאב בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות.
בשנת 2000 קיבל על עצמו קפלנסקי ייצוגה של קבוצת לוחמי חיל הים ושייטת 13 שחלו בסרטן וקשרו את מחלתם לזיהום בנחל קישון בפרשת הקישון, וטיפל בפרשה לאורך כ-15 שנות ההתדיינות בהתנדבות.
ב-2001 הוצע לקפלנסקי לכהן כשופט בבית המשפט העליון על ידי שר המשפטים דאז מאיר שטרית ונשיא בית המשפט העליון (בדימוס) השופט אהרון ברק, אך הוא סירב.
בשנת 2010 נבחר מ"מנהלי המאה" המובילים אחריות חברתית מטעם עמותת "שיעור אחר" ומשרדו מדורג כאחד ממשרדי עריכת הדין הבולטים בישראל בתחום הנזיקין והביטוח.
בשנת 2017 הוענק לו פרס לשכת עורכי הדין על תרומתו לעולם המשפט.
מתגורר בנווה מונוסון, נשוי לאתי, אב ל-3 ילדים, סב ל-9 נכדים ו-2 נינים. בנו, עורך הדין ד"ר קובי קפלנסקי מנהל במשרדו במשך שנים רבות, ואף בתו ונכדתו מועסקות בו.
קאלום קית' רני

חיים אישיים

רני נולד בסנדרלנד, טיין אנד ויר שבאנגליה, השני מתוך שלושה בנים להורים סקוטים. כשר היה בן 4 עבר עם כל משפחתו לקנדה. שמה גדל והתחנך באדמונטון, אלברטה. 
הוא נשר מהמכללה ולקח על עצמו כל מיני עבודות מוזרות מזדמנות, ובאותה תקופה עזב את אדמונטון ועבר לונקובר טורונטו.
לאחר התמודדות רצינית עם אלכוהוליזם בצעירותו, הצליח רני להשתלט על ההתמכרות שלו בגיל 33, ולבסוף הצליח להתחייב למשחק.

קריירה

בשנת 1994 שיחק בדרמה הדרמה הקנדי "אושר כפול", לצידה של סנדרה או. ב-1998 שיחק קומדיה האפוקליפסטית "אתמול בלילה" לצד שרה פולי, דייוויד קרוננברג ןז'נבייב בוז'ולד. בשנת 2004 שיחק בסרט "בלייד טריניטי" לצד ראיין ריינולדס, בסרט "וילבי הנהדרת" לצד סנדרה או, ובסרט "אפקט הפרפר" לצד אשטון קוצ'ר.  
בשנת 2007 שיחק בדרמת הפשע "התנפצות" לצד ג'רארד באטלר ופירס ברוסנן. באותה שנה שיחק בסרט הפעולה "שם קוד: המנקה" באותה שנה גילם את הקפטן זירו במיני-סדרת המדע הבדיוני "איש הפח" (Tin Man), בערוץ סייפיי אשר נמצאת בבעלות NBC. 
בשנת 2010 שיחק בסרט האימה "תיק 39" לצד רנה זלווגר. בשנת 2014 שיחק בסרטה של הלן האנט "אמא בהפרעה". בשנת 2016 שיחק במותחן "חכי עד שהלן תבוא" לצד מריה בלו.  
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "בריון להשכרה 2" לצד שון ויליאם סקוט, שכתב וביים ג'יי בארושל. באותה שנה שיחק בסרט "המסור 8".
במהלך השנים שיחק בעשרות סדרות טלוויזיה וביניהם: "מלאך שחור", "החצי האפל", "מרוץ לאתמול", "על טבעי", "ישנן בנות", "סמולוויל", "גברים על עצים", "אישה ביונית", "האי של הרפר", "פלאש פורוורד", "אלפאס", "טירונים בכחול", "CSI: מיאמי", "ההריגה", "לונגמייר", "כשגבר פוגש אישה", "אגדות המחר", "האיש במצודה הרמה" ו-"ג'סיקה ג'ונס. תפקידו המשמעותי ביותר היה בסדרה "קליפורניקיישן", כשהחל לגלם את ליאו אשבי בעונה השנייה עד לעונה השישית. 
רני זוכה שני פרסי ג'יני לקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר ב-1999 וב-2009; הראשון לסרט "אתמול בלילה" (1998), והשני לסרט "נורמלי" (2007).
מרטינוס פרטוריוס

קורות חייו

פרטוריוס נולד בעיירה קטנה בשוליה המזרחיים של מושבת הכף הבריטית, למשפחת חוואים. בשנת 1838, בעודו בן 19, יצא עם שאר משפחתו כמו גם יחד עם אפריקאנרים רבים אחרים לטרק הגדול. אביו, אנדריאס פרטוריוס, היה אחד מהמנהיגים המאוחרים של הטרק הגדול, ובמסגרתו הם נדדו ברחבי דרום אפריקה של ימינו על פני מאות קילומטרים וניהלו קרבות שונים מול האוכלוסייה הילידית השחורה. לאחר הקמת רפובליקת נטאליה, אשר אביו היה מנהיגה העיקרי, הוא קבע את מגוריו בפיטרמריצבורג בירתה, ושם גם בשנת 1941 התחתן. עם סופה של הרפובליקה בשנת 1845, עזב עם אביו צפונה.
בשנת 1853 נפטר אביו של פרטוריוס, ועקב כך הפך בעיני רבים ליורשו הטבעי בהנהגת העם האפריקאנרי. הדבר סייע לו בשנת 1857 להיבחר לנשיא הראשון של הרפובליקה הדרום אפריקאית, המדינה האפריקאנרית העיקרית שהוקמה בדרום אפריקה. כשלוש שנים מאוחר יותר, בעודו מכהן כנשיא מדינתו, בראשית שנת 1860 רץ פרטוריוס לבחירות לנשיאות במדינת אורנג' החופשית, שכנתה מדרום של הרפובליקה הדרום אפריקאית. הוא זכה, והחל לכהן במקביל כנשיא בשתי המדינות. מצב יוצא דופן זה נמשך כשמונה חודשים, עד ספטמבר אותה השנה, אז הודח ממשרת נשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית. עם זאת, הוא המשיך לכהן כשלוש שנים נוספות כנשיא מדינת אורנג' החופשית. בשנת 1863 פרש פרטוריוס מתפקידו וחזר לרפובליקה הדרום אפריקאית, שם הוא נבחר מחדש לנשיאות כשנה לאחר מכן. בשבע השנים הבאות, עד שלהי שנת 1871, כיהן פרטוריוס כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית, אז הזדמן לו גם להטביע את עיקר חותמו ההיסטורי. פרטוריוס זכה לבסוף גם לתקופת כהונה שלישית כנשיא הרפובליקה במהלך שנות מלחמת הבורים הראשונה, אז כיהן בטריאומווירט יחד עם פול קרוגר ופיט ג'וברט בין השנים 1880 ו-1883.
עם סיום כהונתו כנשיא במאי 1883, פרש פרטוריוס מהחיים הציבוריים והלך להתגורר בעיירה פוצ'פסטרום הפריפריאלית. במאי 1901 נפטר.