google/wiki40b huggingface dataset:
עליזה שמוקלר-הס

קורות חיים

אליס שמוקלר נולדה בשנת בדיסלדורף שבגרמניה במשפחה יהודית מרובת-ילדים ומוזיקלית. בנעוריה למדה נגינה בפסנתר אצל יוליוס בוּטס , וב-1916, כשהייתה כבת עשרים, נסעה לקלן ללמוד בקונסרבטוריון  אצל לוני אפשטיין (Lonny Epstein), שם למדה עד 1922.
בשנים שלאחר מכן קנתה לעצמה שם בגרמניה כסולנית, מוזיקאית קאמרית ומלווה. עיקר הרפרטואר שלה היה הרומנטיקה הגרמנית, ובפרט שומן, ברהמס ורגר. היא הייתה מלווה מבוקשת, והופיעה עם סולנים ידועים באותה תקופה, בהם עמנואל פוירמן.
בשנות ה-20, זמן קצר לאחר סיום לימודיה, נישאה להאנס לודוויג הס (Hans Ludwig Hess), סוכן מכירות של מוצרי טקסטיל. ב-1923 נולדה בתם הבכורה, אביבה (לימים לוסטיג-ויזל), וב-1930 נולדה בתם הצעירה, דורותיאה (Dorothee; לימים זהבה קיילוס).
שמוקלר-הס התיישבה עם משפחתה בשטוטגרט, שם קיבלה ב-1927 משרה של מורה לפסנתר בקונסרבטוריון החדש שבניהולו של קארל אדלר (גר'). בהמשך ייסדה ביחד עם פרידה שילקֶה (Frieda Schilke) וברנהרד קאולבֶּרש (Bernhard Kaulbersch) את האנסמבל למוזיקה קאמרית "הטריו של שטוטגרט" (Stuttgart-Trio), שהופיע בכל דרום-מערב גרמניה. בנוסף, הופיעה באופן קבוע כפסנתרנית קונצרטים ברדיו שטוטגרט. באותן שנים למדה באופן פרטי נגינה בעוגב אצל הרמן קלר (גר') בבית הספר הגבוה למוזיקה בעיר .
ב-1934, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, התחסל הקונסרבטוריון של אדלר עקב מוצאו היהודי והיא איבדה את משרתה. הופעותיה ברדיו הופסקו עוד קודם לכן מאותה סיבה. עד הגירתה מגרמניה ערכה קונצרטים עבור החברה לאמנויות היהודית של שטוטגרט (סניף של האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund), שהוקמה ב-1933), כמה מהם ביחד עם אחותה מפרנקפורט, הכנרת פרֵנֶה (פרנציסקה) שמוקלר (Fränne Schmuckler). בנוסף נתנה במסגרת זו שיעורי פסנתר.
בפברואר 1935 החליטה לעזוב את גרמניה ונסעה לארץ ישראל בעקבות בעלה, שברח לארץ עוד ב-1933. התגוררה בשדרות נורדאו בתל אביב. שנותיה הראשונות בארץ היו קשות. היא לא הצליחה להתפרנס מעיסוק מקצועי במוזיקה, והמשפחה חייתה על משכורתו הדלה של בעלה, שמצא עבודה כנהג משאית. כעבור שנים ספורות, במלחמת העולם השנייה, התנדב לשירות בצבא הבריטי, נשלח ליוון ולא שב מהמלחמה (הוא נחשב לנעדר). שמוקלר-הס, שנאלצה לדאוג לבדה לשתי בנותיה, הצליחה לבנות לעצמה קריירה חדשה, בתחילה במתן שיעורים פרטיים בפסנתר, ולאחר מכן כמרצה בקונסרבטוריון הישראלי, באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה בירושלים. בהדרגה החלה להיות מבוקשת גם בארץ כמבצעת של מוזיקה קאמרית וכמלווה, ואף הופיעה כסולנית עם התזמורת הארצישראלית (הפילהרמונית).
בשנת 1969, כשהייתה בת 73, חזרה לראשונה לגרמניה (בעיקר בשל תנאי האקלים בארץ) ובשנים 1970-75 התגוררה חליפות בשטוטגרט ובתל אביב. ביולי 1975 עזבה שוב את גרמניה ועברה להתגורר עם בתה הצעירה, זהבה קיילוס, בניו יורק, שם חייתה עד מותה (בניו יורק ישבה גם ידידתה הוותיקה אדית גולדפדן, ששבה לגרמניה לאחר מותה של שמוקלר-הס). גם בשנות ה-80 לחייה הוסיפה לנגן בפסנתר חצי יום מדי יום.
עליזה שמוקלר-הס נפטרה לאחר מחלה קצרה באפריל 1988, בגיל 92 בניו יורק. הותירה את בנותיה, חתניה ונכדים.

משפחתה

בתה הבכורה של שמוקלר-הס, אביבה לוסטיג-ויזל, היא נבלנית. הייתה נשואה למלחין והפסנתרן הישראלי משה לוסטיג (1922–1958) עד מותו בגיל 35.
אחר-כך נישאה לצ'לן עוזי ויזל (נולד ב-1926), ובנם הוא הפסנתרן ארנן ויזל.
בתה הצעירה, זהבה קיילוס, שחקנית, הייתה נשואה לבמאי היהודי-אמריקאי-ישראלי היי קיילוס (1926–2012) עד מותו.
פטריק פורסטר

השכלה

לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1968, התקבל פורסטר לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית וסיים תואר ראשון במדע שימושי והנדסה ב-1979. ב-1989 סיים תואר שני בהנדסת מכונות והנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת וירג'יניה.
התזות של יולי

התזות של יולי (ברומנית: Tezele din iulie) הוא השם המקובל להרצאה שנשא ניקולאה צ'אושסקו בפני הוועד הפועל של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ב-6 ביולי 1971. השם המלא של ההרצאה הוא Propuneri de măsuri pentru îmbunătățirea activității politico-ideologice, de educare marxist-leninistă a membrilor de partid, a tuturor oamenilor muncii (הצעות של צעדים למען הטבת הפעילות הפוליטית-אידאולוגית של חינוך מרקסיסטי-לניניסטי של חברי המפלגה וכל אנשי העבודה) והיא הושפעה רבות מרשמיו של צ'אושסקו במהלך מסע בשנת 1971 בסין, בקוריאה הצפונית, בוייטנאם הצפונית ובמונגוליה. התזות הכילו 17 הצעות שנועדו להיות נדונות בכינוס מליאת הוועד המרכזי של המפלגה בסתיו. הנאום סימן את תחילתה של מיני מהפכת תרבות ברומניה.
השם, "התזות של יולי", מרמז לתזות מפורסמות אחרות, "התזות של אפריל 1917" שניסח בזמנו ולדימיר איליץ' לנין.

הרקע

בשנות השישים של המאה העשרים, במיוחד לאחר החלפת גאורגה גאורגיו-דז' בניקולאה צ'אושסקו בהנהגת המפלגה הקומוניסטית, הורגשה ברומניה הקלה בצנזורה ובכפיית הדוגמות הקומוניסטיות. צ'אושסקו, במסגרת מאבקיו מול הנהגת ברית המועצות בתוך הגוש הקומוניסטי, יצא, ללא ברכתה, למסע בסין הקומוניסטית, קוריאה הצפונית, וייטנאם הצפונית ומונגוליה והידק יחסים איתן. במהלך המסע נחשף צ'אושסקו למהפכת התרבות בסין ולשיטות ממשל מקובלות במדינות אלה, שיטות שונות במידה מסוימת מהמקובל בארצות הקומוניסטיות האירופאיות. צ'אושסקו התפעל מההישגים בסין ובקוריאה הצפונית ונטה לחקות כמה מהשיטות הנהוגות בהן, למשל: אידאולוגיית ג'וצ'ה. בדרך חזרה, בעוברו בברית המועצות, מנהיגיה הביעו מורת רוח מהביקור בסין, שהייתה מסוכסכת עם ברית המועצות. במהלך הביקור רוכזו דיווזיות של הצבא האדום בגבול המזרחי של רומניה והצי הסובייטי ערך תמרונים מול החוף הרומני.
בנוסף לכל זה, נוצר מתח רב בין רומניה ובין ברית המועצות כתוצאה מכך שרומניה ניהלה מדיניות חוץ עצמאית עם פתיחות למערב. במהלך שיחת הנזיפה, שערכו הסובייטים, הזכיר אלכסיי קוסיגין לרומנים שהקשרים הכלכליים תלויים בקשרים הפוליטיים וזה התפרש כאיום, כי רומניה הייתה תלויה ביבוא חומרי גלם מברית המועצות וביצוא תוצרת תעשייתית אליה, תוצרת שלא היו לה שווקים במערב.

תוכן התזות

התזות הכילו 17 הצעות ובהן הגדלה מתמדת של תפקיד ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית, שיפור החינוך באמצעות המפלגה, השתתפות הצעירים בפרויקטי הבנייה הגדולים כחלק מהעבודה הפטריוטית, העצמת החינוך הפוליטי-אידאולוגי בבתי ספר ובאוניברסיטאות, אך גם בארגוני סטודנטים, תלמידים ואף ילדים, הרחבה של התעמולה הפוליטית תוך שימוש ברדיו, בטלוויזיה, בהוצאות לאור, הקולנוע, האופרה, הבלט, איגודי האמנים ועוד.
פעולה טרנזיטיבית

בתורת החבורות, פעולה טרנזיטיבית היא סוג מיוחד של פעולה של חבורה על קבוצה. נניח שהחבורה G פועלת על הקבוצה X. אם לכל שתי נקודות  קיים איבר  המעביר את x ל- y, אז הפעולה היא פעולה טרנזיטיבית. 
במקרים רבים לקבוצה X יש מבנה נוסף (כגון אם X הוא גרף או מרחב מטרי). מן העובדה שקיימת חבורה G הפועלת על X באופן טרנזיטיבי (ושומרת על המבנה), כשלעצמה, נובע שכל הנקודות של X דומות זו לזו; במקרה כזה אומרים ש-  X מרחב הומוגני (אם X הוא גרף, הוא נקרא גרף טרנזיטיבי). 
פעולה טרנזיטיבית מתוארת באופן מלא על ידי המייצב של נקודה, שהוא תת-החבורה . כל המייצבים צמודים זה לזה, והקבוצה X איזומורפית (כקבוצה עם פעולה של G) למרחב הקוסטים . המייצב הוא תת-חבורה מקסימלית אם ורק אם הפעולה פרימיטיבית.

טרנזיטיביות מסדר גבוה

כאשר החבורה G פועלת על קבוצה X, היא פועלת מניה וביה גם על המכפלה הקרטזית של X עם עצמה, ובאופן כללי יותר על כל חזקה של X. הפעולה מוגדרת לפי , כלומר פעולה על כל רכיב בנפרד. גם אם מוציאים מהחזקה  את האלכסון המוכלל ומשאירים רק את הקבוצה  של הווקטורים באורך k שכל רכיביהם שונים זה מזה, קבוצה זו עדיין מצוידת בפעולה של G, המכלילה את פעולתה על הרכיבים. 
אם G פועלת באופן טרנזיטיבי על , אז הפעולה שלה על X היא פעולה k-טרנזיטיבית. ניסוח אחר: G פועלת k-טרנזיטיבית על X, אם לכל  שונים זה מזה, ולכל  שונים זה מזה, קיים איבר של החבורה המעביר . אם יש בחבורה איבר יחיד g כנ"ל, אז הפעולה היא k-טרנזיטיבית חדה. כמובן שפעולה 3-טרנזיטיבית היא תכונה חזקה יותר מפעולה 2-טרנזיטיבית, וכן הלאה. (פעולה 2-טרנזיטיבית היא תמיד פרימיטיבית).
לדוגמה, הפעולה של החבורה הסימטרית  על הקבוצה  היא פעולה n-טרנזיטיבית (חדה), בעוד שהפעולה של חבורת התמורות הזוגיות   על אותה קבוצה היא (n-2)-טרנזיטיבית (חדה). כאשר , הפעולה של  היא m-טרנזיטיבית אבל אינה חדה.

פעולה על קבוצה אינסופית

פעולה על קבוצה אינסופית נקראת טרנזיטיבית במידה רבה (highly transitive) אם היא k-טרנזיטיבית לכל k, ואוליגומורפית אם לכל k יש מספר סופי של מסלולים של קבוצות בגודל k.

מיון של פעולות טרנזיטיביות

מתברר שפעולה נאמנה בעלת סדר טרנזיטיביות גבוה היא תופעה נדירה למדי בין החבורות הסופיות. ב-1873 הוכיח Jordan שהחבורות היחידות הפועלות באופן 4-טרנזיטיבי חד הן  וחבורת מתיו ; שהחבורות היחידות הפועלות באופן 5-טרנזיטיבי חד הן  וחבורת מתיו , ושהחבורות היחידות הפועלות באופן k-טרנזיטיבי חד, עבור , הן . 
ב-1936 הראה Zassenhaus שהחבורות היחידות הפועלות באופן 3-טרנזיטיבי חד הן  (לכל חזקת-ראשוני q), ו-  (לכל חזקת-ראשוני שהיא ריבוע אי-זוגי);  היא תת-חבורה של  המכילה את .
כתוצאה ממיון החבורות הפשוטות הסופיות, ידוע היום שפרט לחבורות   ו-  , החבורות היחידות הפועלות באופן 4-טרנזיטיבי הן ארבע מבין חמש חבורות מתיו (היינו:  ו-  הן 4-טרנזיטיביות, ו-  ו-  הן 5-טרנזיטיביות)
.
מנגנון ארבעה מוטות

מנגנון ארבעה מוטות הוא מערכת מכנית המורכבת מארבעה אלמנטים קשיחים, בדרך כלל מקושרים זה לזה באמצעות חוליה מסתובבת, מחבר כדורי או ציר. בתצורה הפשוטה ביותר האלמנטים הם מוטות המחוברים בקצותיהם, והם נעים במישורים מקבילים זה לזה. בדרך כלל אחד המוטות הוא שלד המכונה. מטרת המנגנון להמיר תנועה סיבובית, או קווית לתנועה סיבובית, קווית או אחרת.
דוגמאות נפוצות בהן נעשה שימוש במנגנון ארבעה מוטות הן מגבי רכב, פנטוגרף, ומערכת בוכנה-טלטל-גל ארכובה.
מקל ספירה

מקל ספירה הוא התקן מנמוני (עזר זיכרון) קדום אשר מאפשר לתעד ולשמור מספרים, כמויות או הודעות. בעוד שמועד תחילת השימוש בשיטה אבד בנבכי ההיסטוריה, הארכאולוגיה מספקת עדות רבה לקיום התקנים אלו. אחד השרידים הקדומים והידועים ביותר הוא זה המכונה "עצם אישנגו", שייתכן שהיווה מקל ספירה. ההתקן הקדום ביותר הוא ככל הנראה זה המכונה "עצם למבובו" והוא מתוארך ל-35,000 לפני הספירה.
אזכורים היסטוריים ניתנים על ידי חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן, המסביר מהו סוג העץ האיכותי ביותר לשימוש במקל הספירה. מרקו פולו מעיד אודות שימוש שנעשה במקל בסין.
קיימים שני סוגים של מקלות ספירה, מקל יחיד ומקל נקודות מפוצל.
טטיאנה מסלני

ביוגרפיה

נולדה ברג'יינה שבססקצ'ואן לדן ולרנטה, ולה שני אחים צעירים. רקדה מגיל ארבע, ומגיל תשע החלה לשחק בהפקות תיאטרון ובמחזות זמר מקומיים.

קריירה

בשנת 2007 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית "הכלה השודדת" ששודר בCBS, ומבוסס על הספר באותו שם פרי עטה של מרגרט אטווד שיצא ב-1993. 
מסלני כיכבה במספר סדרות נוספות במהלך שנות ה-2000, בהן "The Nativity",‏ "להיות אריקה" ו-"Heartland". ב-2013 זכתה בפרס "ACTRA" הקנדי על משחקה בסרט הקנדי "Picture Day", ובפרס "פיליפ בורסוס" על הופעתה בסרט העצמאי "Cas & Dylan". סרטים נוספים בהם כיכבה הם "Ginger Snaps 2: Unleashed",‏ "Diary of the Dead", "השומר" (2009) בכיכובו של וודי הרלסון, "סימנים של כבוד", "חזק יותר", "הברקה" (2008) בכיכובו של גרג קיניר ו"הרסנית" בכיכובה של ניקול קידמן.
דמיאן שאזל

ביוגרפיה

שאזל נולד בפרובידנס, רוד איילנד, ב-19 בינואר 1985. הוא בנם של הסופרת וההיסטוריונית פרופסור לתולדות ימי הביניים סיליה (מרטין), אנגלו-קנדית במוצאה, ומדען המחשב הצרפתי ברנרד שאזל המלמד כפרופסור באוניברסיטת פרינסטון. לפי רצון הוריו, נוצרים רומיים-קתוליים לפי דתם, הוא למד בבית ספר יהודי בפרינסטון. שאיפתו הראשונה הייתה תעשיית הקולנוע, אך לאחר מכן רצה להיות מוזיקאי והתאמץ מאד כדי להיות מתופף ג'אז בבית הספר התיכון. שאזל סיפר שהיה לו מורה קשוח למוזיקה שהיווה את ההשראה לדמותו של טרנס פלצ'ר בסרט הפריצה שלו, ויפלאש. עם זאת, שלא כמו גיבור הסרט אנדרו ניימן, שאזל הצהיר שבאופן אינסטינקטיבי הוא תמיד ידע שאין לו כישרון להיות מוזיקאי דגול, ואחרי התיכון שב לתעשיית הקולנוע אותה הגדיר כאהבתו הראשונה. הוא סיים תואר ראשון בקולנוע במחלקה לאומנות חזותית ולימודי הסביבה באוניברסיטת הרווארד, שם פגש ב-2010 את אשתו לעתיד ג'סמין מק'גלייד, גם היא תסריטאית, במאית ומפיקה. השניים התגרשו ב-2014 ומשנת 2015 בת זוגו היא השחקנית אוליביה המילטון אותה הכיר בעת צילומי הסרט "לה לה לנד".

קריירה קולנועית

סרט הבכורה של שאזל כתסריטאי ובמאי היה "גאי ומדלן על ספסל בפארק". הוא השתתף בכתיבת התסריט לסרט "גירוש השדים האחרון חלק 2 (2013)" יחד עם אד גס דונלי. בנוסף, הוא כתב את התסריט לסרט התו האחרון, סרט מתח שבו פסנתרן מתמודד עם איום ברצח תוך כדי נגינתו בקונצרט. שאזל הצהיר בראיונות שהוא אמנם עבד כתסריטאי פרילנסר, אך שאיפתו הייתה לביים בעצמו תסריט שכתב. הוא תיאר את ויפלאש כתסריט שכתיבתו נבעה מבריחה מתסריט אחר שבכתיבתו היה תקוע. "חשבתי לעצמי, זה לא עובד, אולי אניח לזה ואכתוב משהו על מתופף ג'אז בבית ספר תיכון". לדבריו, בתחילה לא רצה להראות את התסריט לאחרים מכיוון שהרגיש שזה אישי מדי, "שמרתי את זה במגירה".

ויפלאש זכה בהתעניינות מצד מפיקים, אך בתחילה אף אחד לא רצה לעשות את הסרט. התסריט בן 85 העמודים של שאזל הופיע ברשימה השחורה של 2012 כאחד מתסריטי הקולנוע הטובים ביותר שטרם הופקו לאותה שנה. בסופו של דבר נמצאו מפיקים לסרט, ביניהם הלן איסטברוק שהציע את ג'יי קיי סימונס לתפקיד המורה, טרנס פלצ'ר. גרסה מקוצרת של הסרט הופקה עבור פסטיבל סאנדנס 2013 והתקבלה שם. המימון עבור הסרט הושג, וב-2014 שוחררה הגרסה המלאה וזכתה לתגובות חיוביות באופן גורף.

ויפלאש זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 2013, וב-2014 בפרסים חביב הקהל ובחירת השופטים, הפעם כסרט באורך מלא. כמו כן זכה הסרט בפרס הגדול ובפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים האמריקאיים בדוביל ה-40. ב-15 בינואר 2015 קיבל ויפלאש חמש מועמדויות בקטגוריות שונות לפרס האוסקר, ביניהם התסריט המעובד הטוב ביותר עבור שאזל.
ב-2016 יצא לאקרנים סרט אשר ביים וכתב, "לה לה לנד", סרט מוזיקלי בכיכובם של אמה סטון וראיין גוסלינג. הסרט זכה בשישה פרסי אוסקר, כולל פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר וכן זכה בשבעה פרסי גלובוס הזהב כולל לסרט הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע, פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
ב-2018 ביים את הסרט "האדם הראשון", סיפורו של האסטרונאוט ניל ארמסטרונג.
מוטי טקה

רקע

מוטי נולד וגדל בקריית ביאליק למשפחה מרובת ילדים. הוריו עלו מאתיופיה בשנת 1989. מאז ימי ילדותו טקה שר ומופיע באירועים, טקסים ושמחות. לאחר מות אביו הוציא את שירו הראשון, "תגיד לי", בשנת 2013. בעקבות מות האב הפך טקה למפרנס העיקרי בביתו ועבד בדוכן פלאפל. בנובמבר 2014 התגייס לצה"ל ושירת כנהג מבצעי.
בשנת 2017 התפרסם בזכות השיר "בלבלה" אשר זכה ל-11 מיליון צפיות ביוטיוב. השיר הגיע למקום ה-14 במצעד השנתי של ישראל. עם הפרסום עבר לשרת כעובד כללי עד לסיום שירותו הצבאי בנובמבר של אותה השנה.
בשנת 2018 הוציא את "טוקור", שיר הגאווה הרשמי לאותה שנה. מוטי גם כתב את מילות השיר לצד דורון מדלי. בספטמבר 2018, הוציא את אלבומו בלבלה.
המנון גיאנה

באנגלית

Dear land of Guyana, of rivers and plains
Made rich by the sunshine, and lush by the rains,
Set gem-like and fair, between mountains and seas,
Your children salute you, dear land of the free.
Green land of Guyana, our heroes of yore,
Both bondsmen and free, laid their bones on your shore.
This soil so they hallowed, and from them are we,
All sons of one Mother, Guyana the free.
Great land of Guyana, diverse though our strains,
We're born of their sacrifice, heirs of their pains,
And ours is the glory their eyes did not see,
One land of six peoples, united and free.
Dear land of Guyana, to you will we give,
Our homage, our service, each day that we live;
God guard you, great Mother, and make us to be
More worthy our heritage, land of the free
המחלקה הערבית

רקע

עם נפילת צרפת במלחמת העולם השנייה התקרבה מאוד המלחמה ליישוב בארץ ישראל, שכן סוריה ולבנון היו תחת שלטון צרפתי, אשר סר למרות ממשלת וישי הפרו-נאצית. היישוב העברי התגייס לעזרת הצבא הבריטי. ב-12 במאי 1941 יצאו לטריפולי עשרים ושלושה לוחמי פלמ"ח וחייל בריטי (כ"ג יורדי הסירה), אשר היו אמורים לחבל בבתי הזיקוק בעיר. הלוחמים חולקו לשתי קבוצות. קבוצה אחת הייתה אמורה לפוצץ את המפעלים, וקבוצה שנייה, שאנשיה הוסוו כערבים, הייתה אמורה לבצע פעולת הסחה ממזרח לבתי הזיקוק. אולם פעולה זו לא יצאה לפועל - הסירה והלוחמים נעלמו בים. בחודש יוני נפרשה בסוריה רשת של מסתערבים ("המחלקה הסורית") תחת הנחייתו של יגאל אלון. אלו ביצעו פעולות חבלה שונות כדי לפגוע במאמצי המלחמה. שניים מאנשי הרשת, חיים לבקוב וישראל בן יהודה, נסעו לחלב מצוידים במטעני נפץ מוסתרים בתוך ירקות. הם הטמינו את המטענים בקרונות רכבת תחמושת שחנתה בתחנת הרכבת בעיר והסתלקו מהמקום לנקודת המפגש, שם שמעו את קול הנפץ. באותו לילה בוצעו שלושה-עשר פיגועים שכאלו ברחבי המדינה.

במלחמת העצמאות

בחודשים שלפני הכרזת המדינה הסתובבו יעקובה כהן ואנשיו, מחופשים לרועי צאן, ברחבי הגולן ודרום סוריה, כדי לאסוף מודיעין על צבא סוריה, שהתאמן באותה עת בגולן כהכנה לפלישה לארץ ישראל. הם הגיעו עד קונייטרה ואספו מידע רב. מפקד היחידה באותה עת העיד שיגאל אלון אמר לו שהמידע שנאסף שווה בערכו לגדוד לוחמים.
ב-28 בפברואר 1948 נשלחו יעקובה כהן ויצחק שושן לחיפה. לפי מידע שהיה בידי ההגנה, במוסך אבו שעם ברחוב נצרת בחיפה הכינו ערבים מכונית תופת שיועדה להתפוצץ בהדר הכרמל. יעקובה כהן נכנס למוסך עם רכב ממולכד והציג עצמו כערבי משכם ודרש שיתקנו את מכוניתו. הנוכחים סירבו והוא נתבקש להמתין למנהל. כשראה שאין שמים אליו לב הוא הפעיל את מנגנון ההשהייה ויצא מהמקום אל שושן שחיכה לו בחוץ. המכונית התפוצצה ואיתה מכונית הנפץ. בפיצוץ נהרגו כ-30 איש ונפצעו כ-70.

העברת מרכז הפעילות אל מחוץ לישראל

אחד מאנשי היחידה אשר נשתל בקרב ערביי חיפה הבחין בתחילת העזיבה המבוהלת של חמישים אלף ערביי חיפה את העיר, ותוך סיכון חייו יצא לעבר הכוחות היהודים וביקש להעביר את הידיעה למפקדיו. הוחלט לשתול מסתערבים בין הבורחים, למרות הידיעה שהם מסכנים את חייהם וישנו סיכוי גדול שלא יחזרו. כמה מאנשי היחידה הצטרפו לבורחים והקימו לעצמם מטה בביירות, שם אספו מודיעין וביצעו פעולות שונות. יעקובה כהן הפעיל מונית בביירות, אשר סיפקה לו סיפור כיסוי לנסיעותיו הרבות ברחבי לבנון. אולם אנשי היחידה חשו שהם מבצעים פעילות קטנה מדי ולא חשובה, וחשבו שהם יכולים לעשות יותר. על אנשי היחידה בחו"ל נאסר ליצור קשר עם יהודי המקום ולקיים קשרים עם נשים.
פעולה אחת מבין הפעולות שביצעו אנשי היחידה תחת פיקודו של שמריה גוטמן (אשר היה מפקד היחידה משנת 1948 ועד פירוקה בשנת 1950) הייתה פיצוץ האוניה "איגריס" (אשר בעברה הייתה היאכטה של אדולף היטלר). אליהו ריקה, איש היחידה, נשלח ללבנון. הוא הועבר לביירות בסתר באמצעות אוניה של חיל הים ומשם יצא בשחייה לעבר האיגריס. כשהגיע לאוניה הצמיד מוקשים לבטנה ושחה לעבר החוף. האוניה התפוצצה, והוסר האיום מעל חופי צפון הארץ. היה זה המבצע הגדול הראשון של היחידה, אשר הוכיחה יכולת להחדיר סוכן מעבר לקווי האויב, לעקוב אחר תנועותיו ולהשלים בהצלחה מבצע חבלה.
בסופו של דבר, פורקה היחידה בשנת 1950.
היינץ ברנרד

חייו

ברנרד נולד בשם היינץ מסינגר בנירנברג ואומץ בגיל שנתיים על ידי משפחת לווינשטיין. ב-1938 שלחה אותו אימו לבריטניה מתוך מטרה להצטרף אליו: פרוץ המלחמה שיבש את תוכניותיה והיא הגיעה בסופו של דבר לארצות הברית דרך מסע באסיה הסובייטית. ברנרד נותר לבדו בבריטניה והצטרף למעון נוער של הנוער הגרמני החופשי. לאחר המלחמה התאחד עם אימו - שהודיעה לו כי אימצה אותו, וכי למעשה יש לו אח ואחות המתגוררים בישראל.
ברנרד למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וסיים את הלימודים ב-1957. בתקופה זו גם עזב את המפלגה הקומוניסטית בעקבות משפטי הרופאים ואירועים דומים. ב-1971 קיבל הצעה לביים בישראל. בארץ שיחק בעיקר בתפקידים משניים, למשל בסרטים "הצילו את המציל", "מבצע יונתן" ו"אבו אל בנאת", וכאמור גם בסדרות הטלוויזיה להוראת אנגלית, בהן הופיע כ"מר כהן"; רעייתו נטי כתבה את התסריטים לתוכניות האלו. ב-1981 שב לבריטניה ועבד שם בהפקות תיאטרון שונות, בייחוד בתחום תיאטרון שוליים והתיאטרון האלטרנטיבי.
ניב זריהן

קריירה

זריהן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-30 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2–2 נגד בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. ב-25 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 נגד הפועל פתח תקווה. את העונה סיים עם 16 שערים בקבוצת הנוער בכל המסגרות ואף זכה עמה בגביע המדינה לנוער, ובמקביל שותף בשלושה משחקים בליגת העל. בשתי העונות שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער במקביל למשחקי הקבוצה הבוגרת.
בעונת 2014/2015 הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת, וב-2 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 נגד בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. ב-27 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 2–2 נגד בני סכנין. בסך הכל כבש ארבעה שערי ליגה בעונה זו, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש חמישה שערים בליגה הלאומית, והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-17 בינואר 2017 חתם זריהן לארבע וחצי שנים בהפועל באר שבע. ב-24 בינואר ערך זריהן את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה במסגרת גביע המדינה. ב-13 במרץ כבש זריהן לראשונה במדי הקבוצה, כשהבקיע צמד שערים בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים באצטדיון טרנר, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות. בעונת 2017/2018 כבש ארבעה שערי ליגה ב-27 הופעות, ובסופה זכה עם הקבוצה שוב באליפות. בעונת 2018/2019 כבש שלושה שערים ב-21 הופעות בליגה.
ב-15 באוגוסט 2019 כבש את שעריו הראשונים במפעלים האירופיים כשכבש צמד בניצחון הפועל באר שבע 3–1 על נורשפינג במסגרת משחקי הסיבוב השלישי של מוקדמות עונת 2019/2020 בליגה האירופית.

נבחרת ישראל

זריהן שיחק בכל נבחרות הנוער של ישראל. ב-13 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, בתיקו 1–1 נגד בלגיה.

חיים אישיים

זריהן נולד וגדל באשדוד כבכור מבין ארבעה ילדים לכדורגלן העבר יגאל זריהן ולמטי לבית כהן.
בדצמבר 2016, כאשר שיחק במ.ס. אשדוד, הטילה עליו קבוצתו קנס של 25 אלף ש"ח והשעיה לשבועיים, לאחר שכינה את חברו לקבוצה אור אינברום "אתיופי מסריח".
בנובמבר 2017 הורשע בעסקת טיעון בתקיפתה של צעירה במועדון בתל אביב.
חיה (החבובות)

ביצוע

חיה דובב על ידי פרנק אוז מהופעתו הראשונה בסדרה עד הופעתו בסרט "החבובות בחלל" בשנת 1999. מאז הסרט "חג המולד של החבובות" (2002) הוא מדובב על ידי אריק ג'ייקובסון. 
בסדרת הטלוויזיה "החבובות", התיפוף שלו בוצע על ידי רוני וורל. חיה הופיע בכל סרטי החבובות, והוא היה החבר היחיד מלהקת החשמליות שהופיע באופן קבוע בסדרת הבת חבובוטף. בשתי העונות הראשונות של חבובוטף דובב על ידי האווי מנדל, ובעונות הבאות דובב על ידי דייב קולייר. 
דרו מייסי דיבב את קולו בסרט "סטטלר ווולדורף: מהמרפסת".

מאפיינים

אוצר המילים של חיה מוגבל בדרך כלל לצעקות ונהמות גרוניות שמחולקות להברות, ולעיתים קרובות הוא חוזר על משפטים פשוטים. במהלך ההופעות חיה בדרך כלל כבול לתופים, בשל ההתפרצויות המוזיקליות האלימות שלו.
דמותו של פלויד היא היחידה ככל הנראה שלה שליטה כלשהי על חיה, והוא מרסן אותו בעזרת פקודות פשוטות של אילוף כלבים (כמו "שב!").
הועלתה השערה שחיה מבוסס על המתופף קית' מון, בעיקר בשל גבותיו העבות, השיער, ההתנהגות השערורייתית מאחרי התופים ועוד. עם זאת, אין הוכחות שמצדיקות את ההשערה. למעשה, רבות מהתכונות הגופניות של חיה מבוססות על המתופף סטיב מיטשל, ידיד של ג'ים הנסון. 
חיה מתואר כמתופף מעולה, הוא מראה כישרון ג'אז בפרסומת הטלוויזיה למכונית רנו קליאו עם הכדורגלן הצרפתי תיירי הנרי. חיה בדרך כלל מסתבך עם אורחים, כמו הסצנה עם באדי ריץ'. כאשר הוא הפריע לביצוע של ריטה מורנו הייתה לו התפרצות אלימה עם תיפוף חזק, היא נראתה מוטרדת כאשר הוא הטיח את ראשו בין זוג מצלתיים, (לאחר מכן חיה מסר בתגובה "זה הצד הנשי שלי!", לפני שאיבד את הכרתו). היחס של חיה כלפי דאדלי מור הפך לעוין למדי כאשר מור ניסה להחליף את הלהקה עם רובוט לתכנות מוזיקה ומשחק.
חיה מתואר כרודף שמלות. בסרט החבובות כובשות את מנהטן הוא רדף אחרי אישה באודיטוריום, כאשר הוא אומר "וווו-מאאאאאאאאן!". הוא גם רודף אחר מכוניות. 
בסרט החבובות בחלל, חיה פוגש את האישה התואמת לו, מאבטחת בגילומה של קתי גריפין. הוא רודף אחריה לאורך מסדרון כשהוא קורא "וווו-מאאאאאאאאן", ומאוחר יותר הוא חוזר בריצה מעבר לפינה וצועק "עזרו לי! עזרו לי!", כאשר גריפין רודפת אחריו וקוראת אחריו שהם יתמסדו, יקנו בית ויגדלו יחד ילדים.
חיה היה הקמע הרשמי של צוות סקי האמריקאי במהלך אולימפיאדת החורף 1998.
בשנת 2011, חיה השתתף בסרט החבובות.
מוזיאון היהדות והסובלנות

מבנה המוזיאון

המוזיאון נחשב למוזיאון היהודי הגדול מסוגו באירופה. שטח הצגת המוצגים משתרע על פני 4,500 מטר רבוע וסך כל השטח מגיע לכדי 8,500 מ"ר. המבנה המשמש את המוזיאון נבנה בשנים 1925-1927 כמוסך בחמטייבסקי ששימש כאנדרטה לקונסטרוקטיביזם הסובייטי.
זהו המוזיאון הטכנולוגי ביותר ברוסיה, כאשר מוצגי התערוכה אינם מתבססים רק על מוצגים פיזיים אלא אף על מידע המוצע באופן אינטראקטיבי ומאפשר למבקר ליטול חלק בהליך המחקרי על תולדות יהדות רוסיה.
תערוכות המוזיאון מסודרות על פי נושאים המוצגים במסמכים, תמונות ומכתבים אודות חיי היהודים ברוסיה החל מתקופת סוף המאה ה-19 ועד לימינו אנו.

תולדות המוזיאון

המוזיאון נפתח ב-8 בנובמבר 2012 בטקס חגיגי במעמד נשיא מדינת ישראל שמעון פרס ושר החוץ סרגיי לברוב.
יוזמי הקמת המוזיאון היו הרב הראשי לרוסיה ברל לזר ונשיא פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה אלכסנדר בורודה. בשנת 2001 שטח מוסך בחמטייבסקי הועבר לידי הקהילה היהודית של מרינה רושצ'ה במוסקבה. משנת 2002 החלו בפיתוח המוזיאון ובשנת 2004 נבחרה חברת Ralph Appelbaum Associates האמריקאית לעיצוב המוזיאון.
בשנת 2007 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין העביר לקרן בניית המוזיאון את משכורתו החודשית, ומנהל שירות הביטחון הפדרלי ניקולאי פטרושב העביר לידי המוזיאון 16 מסמכים המכילים נתונים על ראול ולנברג שהיה אסיר בכלא לוביאנקה והציל אלפי חיי יהודים בשואה.
בשנים 2008-2011 שכן גם מרכז התרבות המודרנית גאראז'. במרץ 2008 הוצג לראשונה פרויקט המוזיאון
ב-13 ביוני 2013 נפתחה במוזיאון מחלקה של הספרייה הממלכתית של רוסיה והועברו אליה ספרי "אוסף שניאורסון" מספריית חב"ד שהיו שמורים בספרייה הממלכתית. נשיא רוסיה עצמו נכח בטקס פתיחת המחלקה. ההחלטה על פתיחת המחלקה והעברת ספרי חב"ד אליה התקבלה עוד ב-19 בפברואר 2013. הגישה אל הספרים מתאפשרת רק לאחר קבלת כרטיס קורא מהספרייה הממלכתית של רוסיה. אוסף שניאורסון שבמוזיאון כולל כתבי יד נדירים לרבות כתב יד של הספר שפת אמת על סדר נשים וסדר נזיקין שנחשב כאבוד עד למציאתו, דפוס ראשון של סידור אדמו"ר הזקן, שהוא עותק יחיד בעולם הידוע מדפוס זה, קטלוג בכתב יד אדמו"ר הריי"צ מספרי אביו אדמו"ר הרש"ב, מכתב הרבי הרש"ב לרבי חיים הלוי סולובייצ'יק ועוד.
בשנת 2016 המוזיאון קיבל את פרס אונסק"ו לקידום סובלנות ואי האלימות. ב-27 בינואר 2017 (יום הזיכרון הבינלאומי לשואה) ביקר במוזיאון ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב.
ב-29 בינואר 2018 ביקר במוזיאון ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ביחד עם נשיא רוסיה פוטין.