google/wiki40b huggingface dataset:
קאראמאן (עיר)

היסטוריה

העיר נקראת על שם קאראמאן ביי, אשר היה שליט נסיכות קאראמאן ( בטורקית :Karamanoğulları Beyliği), ומנהיגם של בני השבט הטורקמני, הקרמנאואולו, מקבוצת האוע'וז. הנסיכות, שהוקמה לאחר דעיכת סולטנות רום, הייתה מן החשובות שבנסיכויות הבייליקיות באנטוליה. שמה הקודם של העיר היה לרנדה (Laranda או Larende), ומקורו בניב מקומי שמשמעותו "מקום המלא בחול".
העיר תועדה לראשונה בשנת 322 לפנה"ס, כאשר צבאו של אלכסנדר מוקדון החריב אותה, ומאוחר יותר הפכה למקום מושבם של שודדי ים מקומיים. קאראמאן הייתה בשליטת האימפריה הרומית ולאחר מכן האימפריה הביזאנטית, עד שבתחילת המאה ה-12, נכבשה על ידי הסלג'וקים. קאראמאן נכבשה בשנת 1190, על ידי פרידריך ברברוסה, ובשנת 1256 על ידי קאראמאן מהמט ביי, מנהיג שבט טורקמני, שנקרא מאוחר יותר קרמנאואולו. שם העיר שונה לקאראמאן לכבודו. החל משנת 1275 ועד לשנת 1468, קאראמאן הייתה בירת הנסיכות. בשנה זו נכבשה על ידי הסולטאן מהמט השני, שליט האימפריה העות'מאנית.
ארמנים ויוונים, אשר מוצאם מעיר זו, נושאים שם משפחה המכיל את השם קאראמאן או הטיות שלו. ביוונית שם המשפחה קראמנליס או קראמאניס ובארמנית קראמניאן או קראמאנוקיאן.
הופגורדן

מיקום

האתר שוכן באזור מישורי הנמצא צפונית-מערבית לכנסיית אדלסה הרומנסקית, המוגדר על ידי עמק שבר צר המשתרע צפונה לכיוון המורנות המיוערות. אזורי המרעה הללו עובדו לצורך חקלאות במהלך המאה ה-19 וכמעט לא השתנו מאז, כפי שניתן לראות במספר חוות הנמצאות באזור.

היסטוריה

השרידים הארכאולוגיים העתיקים ביותר באדלסה, שנמצאו צפונית להופגורדן, הם שדות ותילי קבורה מתקופת הברונזה, ומתוארכים בקירוב לפרק הזמן שבין 1500 ל-500 לפנה"ס. תרבות זו התקיימה ככל הנראה גם בשלהי תקופת הברזל (500–800) כיוון שבאזור יש מספר מקומות שבהם התגלו קברים המתוארכים לחלק הראשון של התקופה. בהופגורדן התגלו כ-124 קברים; העתיק ביותר הוא מתקופת הברזל הרומית (1–400), והחדש ביותר מתוארך לראשית ימי הביניים, דבר המצביע על כך שהאזור היה מיושב ללא הפרעה לאורך תקופה זו.
צפונית לכנסייה המקומית התגלו חמישה תילי קבורה ששלושה מתוכם מכונים "תילי המלכים" (kungshögar). לפי ממצאים אלה נטען כי הופגורדן היה המקום של אחוזה מלכותית החל מהתקופה הוויקינגית. בחפירות שנערכו ב-1917 באחד התילים נחשפו השרידים של אדם עשיר שהתגורר באזור בערך בשנת 900. הוא נשרף כאשר הוא שוכב בתוך סירה ולבוש בביגוד יקר אך ללא כלי נשק, ונלוו אליו סוסים, פרות וכלבים.
בירקה, העיירה העתיקה ביותר בשוודיה, הייתה בעבר נקודת מסחר בינלאומית. ההשערה היא כי ההתיישבות המלכותית בהופגורדן הוקמה כדי להיות אמצעי השליטה של המלך בבירקה. אולם, בניגוד לבירקה שננטשה באמצע המאה ה-10, האחוזה לא ננטשה כיוון שבסמוך לתילים המלכותיים הוקמה אבן רונות עבור המלך, והיא מתוארכת לשנת 1070 בקירוב. הופגורדן היה בעבר חלק מאופסלה אד - רשת של אחוזות מלכותיות שבהן התגוררו מלכי שוודיה, וישנם תיעודים היסטוריים שלפיהם היה קשר בין הופגורדן לבין המלך האקון מגנוסון מנורווגיה.
יתר על כן, המלך מגנוס השלישי הורה בשלהי המאה ה-13 להחליף את הטירה הישנה בארמון לבנים שנקרא אלסן האס (Alsnö hus - בית אלסן), והיה אחד ממקומות המפגש המועדפים של המלך ויועציו. מגנוס ייסד בארמון את המערכת הפאודלית השוודית, לאחר שב-1279 הוא נתן את ההוראה הידוע כצו אלסן (Alsnö stadga). אולם, הארמון נחרב לפני סוף המאה, ובמקביל להזנחת השרידים הופגורדן איבד מחשיבותו.

לקריאה נוספת

Bratt, Peter (1988). Mälaröarna - kulturhistoriska miljöer (in Swedish). Stiftelsen Stockholms Läns Museum, 86-88. ISBN 91-87006-06-5.
אלכסיי גוברב

קורות חיים

אלכסיי גוברב נולד בכפר מחוז קויבישב למשפחת איכר. בשנת 1936 לאחר מות אביו המשפחה עברה לכפר באזור מוסקבה. בשנת 1950 הוא סיים בית הספר והחל ללמוד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. במקביל הוא עבר קורס טיס ובשנת 1952 החל לשרת בחיל האוויר הסובייטי. הוא שירת ביחידות שונות שתמכו בפעילות של הצי.
בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. 
בשנת 1975 הוא טס לחלל בחללית סויוז 17 לצד גאורגי גרצ'קו. 
בשנת 1978 אלכסיי גוברב טס לחתת בחללית סויוז 28 לצד קוסמונאוט הצ'כיה הראשון ולדימיר רמק.
בשנת 1981 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים וכיהן בתפקידי ניהול במערך הכנת הקוסמונאוטים. בשנים 1982–1988 הואכיהן בתפקיד ניהולי במכון המחקר של חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1988 אלכסיי גוברב עזב את חיל האוויר הסובייטי בדגרת גנרל מיור.
בשנת 1982 גוברב סיים את עבודת הדוקטורט והוא פרסם 16 עבודות בתחום חקר החלל.
גוברב התגורר עם משפחתו בעיר הכוכבים.
יאיר מילר

יאיר מילר (נולד ב-23 באפריל 1948) הוא מלחין ישראלי.

ביוגרפיה

חבר באקו"ם משנת 1973. בין מבצעי שיריו קורין אלאל, גלי עטרי, נתנאלה, אילנית, ששי קשת, יזהר כהן, דורית ראובני, דודו זכאי, שלישיית המעפיל, עדנה לב, שלישיית אף אוזן גרון, שולי נתן, עדנה גורן, עוזי מאירי, מיכל טל (זמרת), משה הלל, להקת חיל הים, להקת חיל האוויר וצוות הווי גולני.
במשך 36 שנים שימש מילר כמנהל אמנותי מוזיקלי ומפיק של מגוון אירועי התרבות בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה. בתקופה זאת, הלחין למעלה מ-400 שירים לאירועים ובהם מורשת קרב, ימי זיכרון, ימי ירושלים, חגים ומועדים. במקביל הלחין שירים ללהקות הצבאיות, לפסטיבלים רבים, לזמרים, לחבורות זמר ולפרויקטים מיוחדים.
תושב חיפה משנת 1967.
עזראל (מלאך)

עזראל הוא מלאך המוות במסורות מוסלמיות ונוצריות. פירוש השם עזר-אל הוא "האחד לו עוזר האל", והוא נובע ככל הנראה ממעמדו של עזראל כבעל הדרגה העליונה מבין המלאכים, כמו גבריאל, מיכאל, רפאל ואוריאל. בקוראן הוא אינו נזכר בשמו המפורש אלא מכונה בשם "מלאךּ אל-מות" (מלאך המוות). על אף מעמדו הרם במסורות האיסלמיות והנוצריות הוא מתואר כמלאך שהוא כפוף לחלוטין לרצון האל ומביע כלפיו "הערצה עמוקה".
במקרא לא מוזכר מלאך בשם זה, אך הוא מופיע כשם אדם בספרי המקרא המאוחרים: עזרא, נחמיה ודברי הימים; גם בספרות חז"ל הוא אינו מופיע, ואף לא בספר הזוהר ולא בספרות המחשבה היהודית בימי הביניים. בספר הרזים מוזכר מלאך בשם עזריאל, וכן הוא מוזכר פעמים אחדות בספר חנוך -  בשמות עזריאל או עזראדל; ייתכן שמדובר במלאך סריאל או שריאל, המשמש כמלאך המוות במסורת היהודית-נוצרית. באסלאם, המלאך עזראל ("עזראיל") הוא אחד מארבעת המלאכים הראשיים לצד מיכאיל (מיכאל), ג'יבריל (גבריאל), ואיסרפיל. עזראל שוכן ב"רקיע השלישי" ומתואר כמלאך עצום מידות, בעל ארבעה פרצופים וארבעת אלפים כנפיים, שכל גופו מורכב מאין-ספור עיניים ולשונות המייצגים את בני האדם המאכלסים את כדור הארץ. הוא יהיה האחרון למות, תוך שהוא רושם בספרו ומוחק את שמות האנשים שחיו ומתו עלי אדמות. דמותו של עזראל מופיעה בסרט דוגמה מ-1999 לצד המלאך מטטרון, שם הוא מוצג כממונה על שני מלאכי חבלה המנסים להכחיד את היקום.
גבעת הראל

מקור השם

המאחז הוקם בשנת 1998 (חשוון ה'תשנ"ט) ונקרא על שמו של הראל בן נון, בנו של הרב אלחנן בן נון, רב ההתנחלות שילה הסמוכה, שנהרג יחד עם שלמה ליבמן בידי מחבל בעת שמירה על ההתנחלות יצהר. לאחר ההלוויה החליטו יגאל בן נון, אחיו של הראל, ושיבי דרורי לעלות לקרקע ולהקים יישוב חקלאי לזכרו של הראל.

הקמה והתפתחות

כחלק מהליך ההקמה, הוקמה ליישוב אגודה שיתופית. לאגודה השיתופית יש הסכם הקצאה על הקרקע עם ההסתדרות הציונית העולמית עד לשנת 2045.
בין המאחז לבין כביש 60 ניטעו כרמי גפנים ומטעי זיתים בהיקף של מאות דונמים. ביישוב הוקם יקב בוטיק בבעלותו של ד"ר שיבי דרורי ממקימי היישוב ששמו "יקב גבעות".

גאוגרפיה

היישוב ממוקם כ-740 מטר מעל פני הים. בפסגת היישוב הוקם "מצפור אברהם" המעניק תצפית פנורמית על כל האזור.

אוכלוסייה

נכון לשנת 2018 מתגוררות ביישוב 70 משפחות ומאות ילדים. כ-30 מהמשפחות מתגוררות בבתי קבע. היישוב אינו מוגדר מבחינה דתית ויש רצון מצד התושבים שלא להזדהות עם זרם דתי מסוים. הלכידות הקהילתית גבוהה ורבים מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים.

מבני ציבור

במאחז פועלים: בית כנסת, מקווה טהרה, מעונות וגני ילדים, גן משחקים, מגרש ספורט, משחקיה לילדים, ספריה, חדר נוער, וסניף בני עקיבא.

תיירות

במאחז מספר אתרים תיירותיים, בהם: חוות סוסים, מערת הנחושת, מערת השקד, פינת חי, גלריית אומנות מקרמיקה, יקב בוטיק המפיק גם שמן זית, מסעדת בשרים ומזבח האבן.
מ-2013 מתקיים בקיץ מדי שנה ביישוב "מרוץ גבעת הראל", שבו משתתפים עשרות מתושבי המועצה. הרצים עוברים ליד כרמי הגפנים ומטעי הזיתים ומשקיפים על תל שילה.
פיינל פור

פיינל פור (באנגלית: Final Four, ארבע האחרונות) הוא כינוי לטורניר גמר שבו משתתפות 4 קבוצות. בשלב הראשון הן משחקות בשני משחקי חצי גמר, והמנצחות נפגשות באותו מקום (בדרך כלל כעבור יומיים) למשחק הגמר של האליפות.
צורת הכרעה זו מקובלת בעיקר בכדורסל, ומקורה בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות. מאז סוף שנות ה-80 היא נהוגה בליגה האירופאית הבכירה כיום יורוליג ובעבר בסופרוליג.
בליגת העל בכדורסל נקבעה השיטה כדי להגדיל את התחרותיות בליגה. סיכוייה של קבוצה נחותה להפתיע ולנצח משחק אחד גדולים יותר מאשר בשיטת פלייאוף המבוססת על סדרות, כיוון שטעות הדגימה קטנה ככל שמספר המקרים גדול יותר.
הפיינל פור של אליפות המכללות בהוקי קרח בארצות הברית זכה לכינוי "ארבע הקפואות" (Frozen Four).
בשיטה זו נערכה אליפות אירופה בכדורגל מתחילתה ב-1960 עד 1976.

בישראל

שיטת הפיינל פור הונהגה גם בליגת העל בישראל החל מ-2006 ועד לעונת 2012/2013. בתאריך 30 במרץ 2014 החליטה מנהלת הליגה בכדורסל בישראל להחזיר שיטה זו למשך שלוש עונות.
בהמשך במנהלת הוחלט להמשיך עם זה עוד שתי עונות עד עונת 2019/2020 ואז יחזרו לסדרות.
בונדסוור

היסטוריה

לאור התפתחות המלחמה הקרה, החלו כבר ב-1949 דיונים על גיוס חיילים בגרמניה המערבית, לשאת בנטל ההגנה על המערב מפני פלישה סובייטית. תחילה הועלה הרעיון להקים "צבא בינלאומי" או "צבא אירופי" בו ישרתו חיילים מגרמניה המערבית. בינואר 1952, לאור כישלון השיחות על צבא אירופי, הוחל בדיונים על הקמה מחדש של צבא גרמני במערב גרמניה. בתחילת 1955 עברו הדיונים לפסים מעשיים ובגרמניה החלו בהכנת הצעות לתיקון החוקה באופן שיאפשר הקמת צבא. ב-9 במאי 1955 צורפה מערב גרמניה לנאט"ו וקונראד אדנאואר הודיע כי נרשמו מעל 120,000 מתנדבים לגיוס לצבא גרמני וכי הוא פועל לאישור החוקים שיאפשרו הקמת צבא מערב גרמני עד סוף יולי 1955. באוקטובר 1955 אושר בקריאה ראשונה חוק להקמת צבא של חצי מיליון חיילים. ב-2 בינואר 1956 גויסו 2000 חיילים, נוסף על 1000 חיילים שגויסו קודם לכן, להכנת בסיסי הדרכה לקליטת חיילי הצבא המערב גרמני. בתחילת מרץ 1956 אושר החוק המאפשר הקמת צבא של 150,000 חיילים. הקמת הצבא הייתה ביטוי להכרה המערבית בחיוניתה של מערב גרמניה עבור מערך ההגנה שהוקם באירופה על מנת להגן עליה מפני ברית המועצות. יציבותה הפוליטית ופריחתה הכלכלית של מערב גרמניה אף הם תרמו להחלטה זו.
ב-22 בפברואר 1956 הוחלט לקרוא לצבא המערבי גרמני - בונדסווהר.
ביולי 1956 הוכרז על שירות צבאי חובה, המחייב את כל הגברים המערב-גרמניים בני 18 עד 45 לשרת במשך תשעה חודשים, או לבחור בחלופה אזרחית של שירות לאומי האורך זמן רב יותר.
ב-2011 בוטל חוק זה].
במהלך המלחמה הקרה היה הבונדסוור מעמודי התווך של מערך ההגנה הקונבנציונלי של נאט"ו במרכז אירופה. הוא כלל אז 495,000 חיילים ומפקדים בנוסף לכ-170,000 עובדי צוות אזרחיים. הצבא מנה בתקופה זו שלושה קורפוסים בני 12 דיוויזיות האחד, מגובים בפלוגות ים ונגמ"שים. האוויריה כללה מספר גדול של מטוסי קרב ומפציצים טקטיים, והייתה חלק ממערך ההגנה האווירית של נאט"ו (נאטינא"ד, NATINAD). הצי הגרמני נצטווה להגן על הים הבלטי ולהכיל את הצי הסובייטי ששט בו. 
לאחר איחוד גרמניה ב-1990, התאחד הבונדסוור עם חלקים שונים של צבא גרמניה המזרחית, אשר חדל להתקיים לאחר מכן. 
מלחמת נאט"ו ביוגוסלביה (1999) הייתה העימות הבלתי-הגנתי הראשון שבו השתתף הבונדסוור באופן פעיל. למעשה, הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1945 בו נטלו כוחות צבא גרמניים חלק בפעולה התקפית. 
בשנת 2000, בעקבות פסיקת בית הדין האירופי לצדק, נפתחו תפקידים רבים בבונדסוור גם לנשים, ששירתו עד אז רק בחילות הרפואה או המוזיקה.

מבנה

נכון להיום, הבונדסוור מונה כ-250,000 אנשי צבא ועוד כ-100,000 אזרחים. צבא היבשה מאורגן בחמש דיוויזיות קרביות, וכולל מנגנון פיקודי שהוא בחלקו רב-לאומי (ברמת הקורפוס). הלופטוופה מחולק לשלוש דיוויזיות, והצי – לשתיים. חיל הרפואה ומפקדת הקישור הבין שירותית מאורגנים בארבעה פיקודים אזוריים. לכל זרועות הצבא יש מטות נפרדים לאימונים, לוגיסטיקה, טכנולוגיה, כוח אדם, מבצעים ועוד.

אמצעי לחימה

צבא גרמניה מחזיק באמצעי הלחימה הבאים (ההתייחסות היא למספר אמצעי הלחימה):
כלי הטיס בסך הכל: 714 
טנקים קרביים: 432
רכבים קרביים משוריינים: 4,620
ספינות ואמצעי לחימה ימיים: 81
המלך מת, יחי המלך!

המלך מת, יחי המלך! (בעברית לעיתים: המלך מת, יחי המלך החדש!; בצרפתית: Le Roi est mort, vive le Roi!) היא הכרזה מסורתית המסמלת את מעבר השלטון בין מונרך אחד ליורשו, עם מותו של הראשון וללא אינטררגנום. חלקה הראשון של ההכרזה מתייחס למלך המת, ואילו חלקה השני – למלך היורש. מקורה של ההכרזה הוא בחוק "המת מוריש לחי" (le mort saisit le vif), שלפיו העברת המלוכה מתבצעת מיד עם מות המלך הקודם.
השימוש בהכרזה נעשה לראשונה בהכתרתו של שארל השביעי, מלך צרפת, לאחר מותו של אביו, שארל השישי, בשנת 1422. באופן מסורתי, נישאה ההכרזה על ידי הדוכס מאוזה, מבכירי האצולה הצרפתית, בעת שארון הקבורה עם עצמותיו של המלך הקודם הורד לקברו מתחת לבזיליקת סן דני.
ההכרזה תפסה את מקומה עד מהרה גם בקרב האנגלים, משום ששיקפה מסורת דומה שהייתה באנגליה, לפיה המדינה לעולם לא תהיה בלא מונרך, שקיבלה חיזוק מכך ששפתה העיקרית של האצולה האנגלית הייתה בעבר צרפתית. מקורה של מסורת זו הוא בשנת 1272, אז הלך לעולמו הנרי השלישי, מלך אנגליה, בעת שבנו, אדוארד הראשון יצא להילחם במסעי הצלב. על מנת למנוע מלחמת אזרחים בשל סדר הירושה, יצאה המועצה המלכותית בהצהרה: "כס המלוכה לעולם לא יהא ריק; המדינה לעולם לא תהא בלא מונרך". אשר על כן, אדוארד הוכרז לאלתר למלך, ומלך בהיעדרו עד אשר חזר לאנגליה בעקבות קבלת ההודעה על מות אביו. יחד עם זאת, ההכרזה איננה חלק מהטקסט הרשמי של עלייתו לשלטון של המונרך, אלא נאמרת רק מתוקף מסורת, וכך גם באשר לקריאתה בראש חוצות.
סתמאים

הסתמאים הוא כינוי לכותבי הסתמא בתלמוד הבבלי, שחודש על ידי חוקר התלמוד הרב דוד הלבני, בהתאם לתפיסתו את הסתמא כשכבה מאוחרת שאינה אמוראית, כמבואר להלן.
לשיטת הלבני, את התלמוד הבבלי כפי שהוא לפנינו יצרו הסתמאים, והם החכמים שחיו בבבל במאתים השנים לערך שאחר תום תקופת האמוראים, כלומר למן אמצע המאה השישית ועד אמצע המאה השמינית (הלבני דחה את תאריך סיום העריכה לימי רב יהודאי גאון ב-750). האמוראים עצמם מסרו לדורות רק הלכות פסוקות (אפודיקטיות), ורוב השקלא והטריא שלהם לא השתמרו. הסתמאים עסקו בשחזור הסוגיות האמוראיות, אך כיוון שחיו בריחוק זמן מן האמוראים, לא תמיד ידעו לשחזר במדויק את הדיונים האמוראיים, ולפיכך נוצרו פירושים דחוקים וסוגיות שאין בהן עקיבות פנימית כפי שהן בתלמוד לפנינו. בשלהי תקופת הסתמאים, באותו זמן שפעלו ראשוני הגאונים שפרסמו חיבורים עצמאיים (שאילתות דרב אחאי גאון, הלכות גדולות וכדומה), פעלו גם הסבוראים. בתום תקופת הסתמאים הייתה חתימת התלמוד. לשיטתו, התלמוד הבבלי נחתם אבל לא נערך, רוצה לומר, הסתמאים סיימו לשחזר לפי הבנתם את השקלא והטריא האמוראיים, אבל לא פעל עורך שיפעל לאחידות ולהסרת הסתירות בין הסוגיות ובתוך עצמן; וכך נותרו בתלמוד סוגיות מוקשות וסותרות. האחרונים שפעלו בתלמוד (מלבד מגיהי נוסח שהמשיכו לפעול עד העת החדשה) היו "המאספים", שליקטו את כל המימרות והדיונים לכדי סוגיות סדורות, ו"המעבירים", שהעבירו חלקי סוגיות ממקום למקום בתלמוד לפי ההקשר והעניין.
הקושי הבולט בשיטתו של הלבני, שגם הוא עצמו מודע לו, הוא הניגוד בין שיטתו לדעה המקובלת אודות עריכת התלמוד, למן רב שרירא גאון באיגרתו המפורסמת, דרך הראשונים והאחרונים ועד חוקרי התלמוד בעת החדשה. הדעה המקובלת מפרשת את מאמר התלמוד "רבינא ורב אשי סוף הוראה" במובן זה שהם (ובעיקר רב אשי) אלו שערכו את התלמוד במאה החמישית. לפי הלבני הוראה אינו גמרא וסוף אינו עריכה, אלא הוראה היא תמיד הלכה פסוקה (קיימת מסכת שלמה בשם "הוריות" העוסקת בהלכות פסוקות); לכן מפרש הלבני "סוף הוראה" במובן של סוף מסירת הלכות פסוקות על ידי המסרנים (התנאים). הלבני מחדש את קיומם של הסתמאים, שפעלו לאורך מאתים שנה, אף על פי שאינם ידועים בשמם ולא נזכרו במפורש בשום מקור היסטורי.

כמו כן, ישנה בעיה עם קיום סתמות גם בתלמוד הירושלמי, שמוסכם שנחתם עוד לפני סוף תקופת האמוראים.
דעתו של הלבני היא דעה מרכזית במחקר התלמוד, אך לא בלעדית. החולק המרכזי על שיטת הלבני הוא פרופ' ירחמיאל ברודי. יש לציין כי כל רוב ככל החוקרים מודים בקיומם של סתמות קדומות ומאוחרות, והמחלוקות היא מהיכן רוב הסתמות בתלמוד.
אח גדול (עמותה)

עמותת אח גדול למען חיילים בודדים היא עמותה לסיוע לחיילים בודדים טרם גיוסם לצה"ל, במהלך השירות הצבאי ולאחר שחרורם מהשירות. 
העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי קבוצת צעירים ישראלים, חיילים בודדים לשעבר. כ-150 מתנדבי העמותה, חיילים בודדים לשעבר, פועלים במסגרתה למתן ליווי אישי לחיילים בודדים המעוניינים בכך. הסיוע כולל תמיכה רגשית במטרה ליצור תחושת העצמה, מסוגלות עצמית ושייכות של החייל. 
פעילות העמותה כוללת גם שיעורי עזר וסיוע אקדמי לחיילים בודדים שהם עולים חדשים לקראת כניסתם לאקדמיה; הרצאות וסדנאות עבור חיילים בודדים בבתי החייל ברחבי הארץ; הפעלות חברתיות קבוצתיות בסופי שבוע; ופעילויות הסברה לעולים חדשים בודדים המועמדים לשירות בצה"ל והמשתחררים מהשירות במסגרת תוכניות הקליטה סל"ה ונעל"ה.
העמותה חברה בפורום ארגוני החיילים הבודדים ופועלת יחד עם ארגונים נוספים להשגת הטבות נוספות עבור חיילים בודדים.
מיכאל שמרקין

מיכאל שמרקין  (נולד ב-5 בפברואר 1970) הוא מחליק אמנותי על קרח. שמרקין היה הנציג הישראלי הראשון שהשתתף באולימפיאדת החורף (לילהמר 1994), השתתף בשתי אולימפיאדות.

ביוגרפיה

שמרקין נולד באודסה, שהייתה חלק מברית המועצות. הוא החל להחליק על קרח בגיל צעיר. ב-1990 ייצג את ברית המועצות באליפות העולם לנוער, ולאחריה עלה לישראל והחל להתאמן במרכז קנדה במטולה.
האליפות המרכזית הראשונה בה ייצג שמרקין את ישראל הייתה אליפות העולם ב-1993 בפראג. שמרקין סיים במקום ה-19.
ב-1994 השתתף שמרקין באולימפיאדת החורף בלילהאמר, נורווגיה, ובכך הפך לישראלי הראשון שהשתתף   באולימפיאדת החורף. הוא היה הנציג הישראלי היחיד באולימפיאדה זו, וסיים במקום ה-16.
ב-1998 השתתף באולימפיאדת החורף בנאגנו, יפן, וסיים אותה במקום ה-18.
בנוסף לשתי האולימפיאדות, ייצג שמרקין את ישראל ב-8 אליפויות עולם וב-5 אליפויות אירופה. מיקום השיא שלו בתחרויות אלה היה 11 (פעמיים, באליפויות העולם ב-1995 וב-1996).
ב-2002, משלא התאפשר לו להשתתף באולימפיאדת סולט לייק סיטי, פרש שמרקין מהחלקה וכיום הוא מאמן החלקה על קרח בניו יורק.
פרנסואה קלואה

חייו

פרנסואה קלואה נולד בעיר טור, שעל גדות הנהר לואר, לז'אן קלואה שהיה צייר החצר של פרנסואה הראשון מלך צרפת. סבו של פרנסואה קלואה, שהיה ממוצא פלמי, הגיע לצרפת מארצות השפלה ונכסיו הופקעו על ידי בית המלכות הצרפתי. ב-1516, פרנסואה הראשון מלך צרפת חתם על מסמך שהעניק מחדש נכסים אלה למשפחת קלואה. החל ב-1536 עבד פרנסואה קלואה לצד אביו וב-1541, אחרי מות אביו, ירש את משרת צייר החצר של פרנסואה הראשון.
פרנסואה קלואה המשיך לשמש כצייר החצר של אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת. בנוסף על דיוקנותיהם של מלכים אלה הוא צייר גם את דיוקנה של קטרינה דה מדיצ'י, של אליזבט מאוסטריה, שהייתה אשתו של שארל התשיעי, ושל אנשי חצר המלכות הצרפתי של תקופתו. ציורים אלה זכו לשבחים רבים מצדם של משוררים בני התקופה, ובהם פייר דה רונסאר וז'ואקן די בלה. פרנסואה קלואה נפטר בפריז ב-1572.
קולין ג'וסט

ביוגרפיה

ג'וסט נולד וגדל בסטטן איילנד, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. יש לו אח אחד, קייסי ג'וסט, שאף הוא תסריטאי ושחקן. אמו, קרי ג'יי. קלי היא קצינת הרפואה הראשית במחלקת הכבאות של העיר ניו יורק ורופאה בסטטן איילנד ואביו, דניאל איי. ג'וסט הוא מהנדס ומורה לשעבר.

קריירה

ב-2005, מעט לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד, החל לעבוד ב"סאטרדיי נייט לייב" ככותב, ובהמשך הפך לאחד מהכותבים הראשיים שם. במהלך פגרת הקיץ טרם עלתה העונה של שנת 2012–2013 הוא נשאל על ידי המפיק לורן מייקלס אם יוכל לעשות את פינת "עדכון סוף השבוע", משם שאחד המנחים של הפיצ'ר, סת' מאיירס עזב את התפקיד כדי להנחות תוכנית אירוח. ג'וסט קיבל את התפקיד והחליף את מאיירס החל מהאפיזודה מ-1 במרץ 2014. בנוסף לעבודתו ב"עדכון סופשבוע" עשה ג'וסט הופעת קמאו קצרה באחד המערכונים כג'ון קייסיק.
כסטנדאפיסט הופיע קולין ב"מאוחר בלילה עם ג'ימי פאלון" כמו כן גם ברשתות TBS ו-HBO. הוא נבחר כ"פנים חדשות, של פסטיבל Just for Laughs בשנת 2009, והופיע מספר פעמים בפסטיבל זה לאחר מכן. ג'וסט כתב בעיתונים שונים, ביניהם הניו יורקר, הניו יורק טיימס והפינגטון פוסט. הוא כתב גם את התסריט של הסרט "Staten Island Summer" משנת 2015 ואף הופיע בו בתפקיד קטן. כמו כן הופיע בתפקיד שולי בקומדיה הרומנטית "המדריך לסינגלס" משנת 2016.

פרסים וזכיות

ג'וסט היה מועמד לחמישה פרסי אמי. הוא זכה בפרס פיבודי בשנת 2009, וכן בארבעת פרסי גילדת הכותבים של אמריקה (עבור השנים 2007, 2009, 2010 ו-2017) עבור עבודתו בסאטרדיי נייט לייב.

חיים אישיים

מאז דצמבר 2017 הוא בזוגיות עם השחקנית סקרלט ג'והנסון, ובמאי 2019 הם הכריזו על אירוסיהם.
תומאס דייוויס

קריירת מועדונים

דייוויס הוא בוגר אקדמיית הכדורגל של אברטון, אליה הצטרף בגיל 11 מטרנמיר רוברס.  ב-30 בספטמבר 2015 חתם דייוויס על חוזה בקבוצה הבוגרת של אברטון. 
ב-16 באפריל 2016 ערך דייוויס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. דייוויס כבש את שער הבכורה שלו ב-15 בינואר 2017 בניצחון 4-0 על מנצ'סטר סיטי בו גם נבחר לאיש המשחק. ב-9 באפריל כבש דייוויס את השער המהיר ביותר בליגה לאותה עונה, כאשר כבר אחרי 30 שניות בניצחון 4-2 על לסטר סיטי.

נבחרת

דייוויס שיחק בנבחרות אנגליה השונות עד גיל 21. בשנת 2015 שימש בתור קפטן הנבחרת במסגרת טורניר גביע העולם עד גיל 17.

חיים אישיים

דייוויס הוא אחיינו של כדורגלן העבר, אלן ויטל, אשר שיחק בין היתר באברטון ובקריסטל פאלאס. אחיו הבכור של דייוויס, ליאם, כדורגלן אף הוא, אשר משחק בליגות הנמוכות באנגליה.
יוליה אניקייבה

ביוגרפיה

מילדותה עסקה בחתירה. היא בוגרת המכון הממלכתי לספורט על שם לסגאפט בשנת 1993. סיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה לעסקים באוניברסיטת מוסקבה על שם לומונוסוב בשיווק ותכנון אסטרטגי. בשנת 1998, קיבלה תואר שני במנהל עסקים והיא גם בוגרת הפקולטה למשפטים במכון למשפטים במוסקבה משנת 2009.
מאז 1995 היא עבדה בחברות מסחריות ומילאה תפקידים בכירים. בשנת 2003 הקימה את סוכנות השיווק JSA שמקיימת אירועי ספורט ובידור. הסוכנות ארגנה אירועים בינלאומיים שהוקדשו ליום העיר במוסקבה.
בשנת 2005 השתתפה בבחירות לראשות הפדרציה הרוסית לספורט חתירה. בשנת 2008 מונתה למנכ"לית איגוד כדורסל הסטודנטים ברוסיה, לאחר מכן מונתה לסגנית הנשיא. בשנת 2010 היא הפכה לחברה בוועד המנהל של האיגוד ובדצמבר 2011, היא הפכה למשנה למנכ"ל ליגת VTB.
ב-12 ביולי 2013 נבחרה לתפקיד ממלאת מקום נשיא התאחדות הכדורסל הרוסית (RBF)‏ עד מהרה פיטרה את המנהל הכללי של נבחרת הגברים הרוסית אולג אושקוב, ואת המאמן פוטיוס קציקאריס, שבמכתב פתוח האשים את אנייקייבה בהתערבות בעבודתו. הבחירות לנשיאות שהתקיימו באוגוסט 2013 לוו בוויכוח סוער. ברם, אניקייבה השיגה 97 קולות לעומת 63 משהשיגה יריבתה סבטלנה אברוסימבה.
בדצמבר 2013 בית המשפט הכיר בתוצאות הבחירות נשיא כלא לגיטימיות, לאחר מכן המשיכה אניקייבה להוביל את הפדרציה כממלאת מקום. במהלך עבודתה, נבחרות הגברים והנשים של רוסיה נכשלו באליפות אירופה בשנת 2013 ולא השתתפו במונדובאסקט 2014 מכיוון שהתאחדות הכדורסל לא קיבלה את הכרטיס החופשי. בנוסף, ההתאחדות נקלעה לסכסוך כספי עם המועדונים הרוסיים, בשל הדרישה מהם לשלם שכר טרחה עבור אישור שחקנים זרים. במקביל, נשמר שכרם של השופטים.
אנדריי קירילנקו, שהחליף את אנייקייבה באוגוסט 2015 כנשיא ההתאחדות, ביקש מרשויות אכיפת החוק הפדרליות לחקור את הגניבות והמעילות שהתרחשו בהתאחדות במהלך עבודתה של קודמו. בדצמבר 2015 נפתח תיק פלילי בגין הונאה בהיקף גדול במיוחד ואניקייבה הואשמה בחתימה על עסקאות הונאה עם יזמים בודדים, שכתוצאה מהן הפסידה ההתאחדות 44 מיליון רובל. באוקטובר 2017 דן בית המשפט את אנייקייבה לארבע שנים ושישה חודשים במושבת עונשין, אך הנאשמת נמלטה ממאסר ורשויות אכיפת החוק הכניסו אותה לרשימת המבוקשים. במקביל, היא שלחה מכתב לתקשורת והסבירה את בריחתה משום שלטענתה הורשעה על לא עוול בכפה.

חיים אישיים

היא נשואה ואם לשלוש בנות.
עדריאל המחולתי

עַדְרִיאֵל הַמְּחֹלָתִי, דמות מקראית, שמו מופיע בספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק י"ט.

זיהוי דמותו של עדריאל

שאול נתן לעדריאל את מרב, בתו לאישה. מרב הובטחה לדוד לאחר ניצחונו על גָּלְיָת. שאול לא קיים את הבטחתו והיא ניתנה לעדריאל. הפרשן מצודת דוד מבאר את המילים: "וַיְהִי, בְּעֵת תֵּת" כך: " כאשר הגיעה העת שקבע לתת את מרב לדוד, והיא נתנה על ידי עצמה לעדריאל, וקבלה ממנו קדושין בלא דעת אביה." ייתכן כי בנישואין למרב, ביקש שאול לקשור קשרים עם היישוב בעבר הירדן המזרחי.
לפי ספר שמואל ב', פרק כ"א, פסוקים ח'-ט' נמסרו חמשת בניה של מיכל עם עדריאל לידי הגבעונים, והוצאו להורג.
בספר שמואל ב' נכתב כי מיכל בת שאול הייתה אשתו של עדריאל ואף ילדה לו ילדים. חז"ל ביארו כי הם נקראים בני מיכל בגלל שהיא גידלה את ילדיה של מרב. הקושי נובע מהכתוב בשמואל ב', ו', כ"ג: "וּלְמִיכַל בַּת-שָׁאוּל לֹא-הָיָה לָהּ יָלֶד עַד יוֹם מוֹתָהּ." 
רד"ק בפירושו לשמואל א', י"ח:" כלומר בסת' כתרגומו ברז כדי שיראה כי דברי שאול אמת ולא דברי התול ושקר ויש מרז"ל שאמרו כי שתיהן היו לדוד לנשים ואחר מיתת מירב נשא מיכל ועדריאל בעבירה נשא את מירב ומהם אמרו כי קדושי טעות היו לו לדוד במירב ובהיתר נשאה עדריאל".
אם עדריאל הוא בנו של ברזילי הגלעדי המוזכר בספר שמואל ב', פרק כ"א, פסוק ח' וספר שמואל ב', פרק י"ז, פסוק כ"ז, אזי עדריאל הגיע ממשפחה ממעמד גבוה. ביסוס לכך הוא זיהוי מקומה של אבל מחולה בעבר הירדן, בארץ גלעד.
יש הסוברים כי "אבל מחולה" היא תל אבו צוץ הממוקם ליד מעברות הירדן ממזרחה למחולה כיום.
שודד הים

היסטוריה

ורדי התעניין בפואמה של ביירון כבר ב-1844, אך עבר עוד זמן עד שהתחיל לעבוד על האופרה לפי ליברית של פיאבה. בינתיים נקלע ורדי לסכסוך בין שני מוציאים לאור שהתקוטטו על הזכויות של יצירתו. את האופרה שודד הים כתב ורדי עבור אחד הצדדים, שלטעמו היה הצד המפסיד. ורדי, שכנראה רצה כבר לסיים עם העניין, הזדרז לסיים את העבודה ב-1848. ייתכן כי בשעה שהעביר את הפרטיטורה לידי המו"ל, לא ידע ורדי מתי והיכן היא עתידה לעלות. בפרמיירה שהתקיימה בטריאסטה בתיאטרון גראנדה (כיום התיאטרון הלירי ג'וזפה ורדי), לא נכח ורדי כלל. האופרה קיבלה ביקורת גרועה, וירדה במהרה מן הבמה.
גם בזמנים מודרניים האופרה מוצגת לעיתים רחוקות. למרות זאת ניתן למצוא מספר הקלטות מביצועים בימתיים וקונצרטנטיים. כמו רבות מהיצירות המוקדמות של ורדי, היא סובלת בעיקר מהשוואה ליצירותיו המאוחרות. בבחינה של האופרה עצמה, יש בה קטעים יצירתיים ובעלי אפקט דרמטי חזק שנותנים אינדיקציה טובה ליצירות שיכתוב ורדי בהמשך.