google/wiki40b huggingface dataset:
קידושין שאין מסורין לביאה

קידושין שאין מסורין לביאה הם קידושין שאינם יכולים להתממש, משום שמדובר בקידושין שהאשה אסורה למקדש, או שעצם הקידושין גורם לכך שהאשה תהא אסורה על המקדש. הצורה המקובלת היא המקדש אחת משתי אחיות (בלי לציין מי משתי האחיות היא המקודשת), ולכן אסור לו לישא אף אחת מהן, כיוון שעליו לחשוש שמא השנייה היא המקודשת, ואם כן היא אסורה באיסור עריות של 'אחות אשתו'.
בדין קידושין שאין מסורין לביאה נחלקו אביי ורבא: אביי סבור כי הקידושין יש להם תוקף של קידושין, ולעומתו סבור רבא כי אין לקידושין כל תוקף. שיטתו לקוחה מסברא שהסביר לו האמורא בר אהינא, ולפיה מהפסוק "כִּי יִקַּח אִישׁ אִשָּׁה וּבְעָלָהּ" משמע שדווקא קידושין שמסורים ל"בעלה" נחשבות לקידושין, ואם לא אין קידושין אלו נכללות בפרשת "כי יקח איש אשה" שהיא המקור היחיד לקנייני הקידושין.
למרות שבכל הש"ס הכלל הוא כי ההלכה נפסקת כרבא לעומת עמיתו אביי, הרי שסוגיית קידושין שאין מסורין לביאה נמנית עם שש הסוגיות הבודדות בש"ס המסומנות על ידי המילים "יע"ל קג"ם", בהן ההלכה נפסקת כאביי.

סברת הדין

לפי דעת התוספות גדר קידושין שאין מסורין לביאה היא דווקא כאשר על ידי הקידושין נגרם איסור הביאה. על פי הסבר האחרונים, החיסרון בקידושין הוא שהאדם סותר את עצמו, שכן בעוד שמצד מעשה הקידושין הוא אמור להראות קניין בעלות ואישות על האשה, הרי שבמעשה קידושין זה הוא מראה שאינו הולך לממש אותם, ולכן הם אינם נחשבים למעשה קידושין.
לעומת זאת יש החולקים על כך, והגישה הרווחת היא כי דיון הלכתי זה הוא בכל קידושין שאינם מסורים לביאה, ולפי זה נוטה רבי מנחם מנדל שניאורסון בעל הצמח צדק לפסוק כי גם לפי רבא מאמר יבמין נחשב למאמר, ולמרות שהתבצע בשעה שהייתה היבמה מעוברת, ולא היה מותר לבצע בה קידושין.
האחרונים מתלבטים בהגדרת חלות הקידושין כאשר אדם מקדש אחת משתי נשים, אם הקידושין חלין על אחת מהנשים אלא שלא ידוע לנו איזה מהם, או שחל דין ספק על שניהם. לפי האפשרות הראשונה נשאלת השאלה למה שיחולו קידושין על אחת מהם, כאשר לא המקדש ולא המקודשת יודעים איזה מהן קידש, ומצד מעשה הקידושין אין שום השפעה על הקידושין של אחת מהם יותר מהשנייה. רבי שמעון יהודה שקופ סובר מכוח קושיא זו כצד השני, ומסיק כי חל דין וחלות ספק על שניהם. לעומת זאת, הצמח צדק סבור כי אכן חל דין ספק על שניהם, ובפרט שאנו פוסקים אין ברירה, ואם כן לא שייך לעולם שאחת מהם תהיה מקודשת, כי גם אם הוא יאמר אחר כך שהתכוון לאחת מהן לא יבוררו הקידושין על אותה אשה, אבל זהו דווקא כאשר שייך לקדש את שתיהן, אז שייך שהקידושין יחולו במעורב על שתיהן, אבל באופן שלא ייתכנו קידושין על שתיהן, כמו באשה ובתה או בשתי אחיות, לא חלים על הקידושין על שתיהן מספק, ורק אחת מהן מקודשת.
חילוק הלכתי משמעותי בין דרכו של רבי שמעון יהודה שקופ לרבי מנחם מנדל שניאורסון, היא כאשר הבעל מת והיא נפלה לייבום לפני היבם, והוא נשא אחת מהאחיות, שלפי דברי המשנה ביבמות אין בית דין מוציאין את האשה מיד בעלה היבם כיוון שאנו מסתמכים על האפשרות שבמקרה הוא ייבם את האשה הנכונה, ולא את אחות האשה. לפי הסברו של הרב שקופ הדבר אינו מובן, שהרי חל דין ספק על אותה אשה, ודין ספק על אחותה, אם כן חל כאן דין וודאי שהוא פוגע באשה שחל עליה דין ספק אחות אשה, אבל לפי הסברו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, מכיוון שמדובר בשתי אחיות שלא שייך להחיל קידושין על שתיהן, חל הקידושין רק על אחת מהן, ולכן אם יבמו אותה ייתכן כי הייבום לא היה באיסור, ומספק אין מוציאין את היבמה מהיבם.
אטול הא דאלו

קולחודופושי

האי קולחודופושי הוא בירת אטול הא דאלו מאז 6 במאי 1992, עת החליף את האי נולהיואראנפארו. אורכו 2.6 ק"מ, רוחבו 800 מטר והוא מונה (נכון ל-2006) 8,219 תושבים.

האנימאדהו

באי האנימאדהו נמצא אחד מארבעת שדות התעופה לטיסות פנים הפזורים באיים המלדיביים. מרוחק 15 ק"מ מקולחודופושי. בשנת 2008 היגרו אל האי תושבים מהאי פיני ומהאי האטיפושי שבאטול הא אליף, והוא מיועד להיות אחד המרכזים המתפתחים במחוז בשנים הקרובות. אורך האי 6.5 ק"מ ורוחבו 730 מטר. אוכלוסיית האי מונה 1,330 תושבים.

נולהיואראנפארו

נולהיואראנפארו שוכן בין האיים נולהיואראם והאנימאדהו. אורכו 3.8 ק"מ, רוחבו 900 מטר והוא מונה 634 תושבים. שימש כבירת האטול עד 6 במאי 1992.
אמנות לעומת לא-אמנות

אודות הספר

בחלקו הראשון של הספר (פרקים 1–4), אביטל בוחן מזוויות שונות את השאלה "האם האמנות המודרנית היא בכלל אמנות?". בחלק זה מנתח אביטל ומבקר את האמנות המודרנית, וטוען שכל האמנות הלא-פיגורטיבית שנוצרה במאה העשרים אינה אמנות כלל, אלא היא ההריסות וחומרי הגלם של האמנות הפיגורטיבית שקדמה לה. אביטל מעלה בספר את הטענה, שלאמנות הפיגורטיבית היו לאורך כל תולדותיה כחמישים תכונות, שמתוכן רק שתיים קיימות גם באמנות המופשטת, והן: השימוש בצבע ובצורה. אולם צבע וצורה הם לכל היותר תנאים הכרחיים אך לא מספיקים כדי שדבר מה יהיה יצירת אמנות. בכל הדברים שבעולם ישנם צבעים וצורות, אבל אין זה הופך אותם ליצירת אמנות. הוא מעלה את הטענה שקנדינסקי ומונדריאן עשו רדוקציה של האמנות לצבע ולצורה, ואילו דושאן עשה רדוקציה של הפיסול לאובייקט מצוי. מעצם כך הם ביטלו את ההבדל בין סמל לבין מסומל, ובכך מחקו את הפונקציה התרבותית של האמנות. דומה הדבר למחיקת התחביר והסמנטיקה של שפה, ואז נותרים בידי השומע רעשי דיבור בלבד, ואלו אינם שפה ואין להם שום פונקציה לשונית, סימבולית או תרבותית. על ידי מחיקת התחביר והסמנטיקה של האמנות הפיגורטיבית, נותרו בידי הצופה "רעשים" ויזואליים בלבד: רק כתמי צבע שרירותיים, ואובייקטים שאין להם שום רלוונטיות לאמנות. שכן אמנות לא עוסקת באובייקטים אלא בדימויים ובסמלים שנגזרים ממערכות סמלים. התוצאה של תהליכים אלו היא מחיקת קווי התיחום בין אמנות לבין לא-אמנות, ולכן בימינו כל דבר, כולל שום דבר, עשוי להיות מוצג על ידי ה"אמן" או בא כוחו כיצירת אמנות. מאידך, עצם ההצגה של דבר מה כיצירת אמנות לא הופכת אותו כבמטה קסם לכזו. למשל, אם נגר עושה חביתה, היא לא הופכת להיות שולחן רק משום שנעשתה בידי נגר. היותם של יצירת אמנות או של שולחן מה שהם לא תלויה במאוויים או בהזיות שלנו, אלא בתכונות של הדבר עצמו.
במאה השנים האחרונות נכתבו מאמרים וספרים רבים שביקרו באופן זה או אחר את אמנות המאה העשרים, אולם הספר של אביטל הוא שונה מאוד מכל הביקורות בעניין זה מבחינות רבות. מצד אחד, ספר זה מציג בחינה מחדש, באופן יסודי, רדיקלי ומעמיק ביותר ביחס לאמנות המודרנית. מצד שני, הספר לא שולל את המודרניזם כאמנות בגלל מגרעות אלו או אחרות שלה, כפי שעשו מבקרים אחרים, אלא הוא טוען שאין זו אמנות כלל. הביקורת שלו היא על בסיס מערכת קריטריונים חדשה, כללית, עמוקה וקוהרנטית. הדיון במערכת קריטריונים זו תופס כמעט את כל החלק השני של הספר. אביטל מצביע על הדילמה שהיא אולי המרכזית של האמנות כיום: מצד אחד המודרניזם הביא את האמנות למבוי סתום, ומצד שני הוא מסביר מדוע לא ניתן לחזור לאמנות פיגורטיבית. לאור מערכת הקריטריונים החדשה הוא מצביע על התנאים ההכרחיים שכל פרדיגמה חדשה באמנות העתיד תצטרך לקיים, כדי שהיא תהיה רלוונטית לאמנות. לפי התפיסה המוצגת בספר, האמנות המודרנית היא רק שלב ביניים וכאוטי בין אמנות העבר שהגיעה למיצוי, לבין אמנות העתיד שעדיין איננה, אבל ניתן לזהות את קווי המתאר שלה. בניגוד למרבית החוקרים האחרים ששוללים את המודרניזם ומבכים את מות האמנות או מציעים לחזור לאמנות העבר, הספר של אביטל שולל את המודרניזם אך הוא גם מצביע על תקוה חדשה; האפשרות של פרדיגמה חדשה לאמנות בעתיד.
רוי

רוי (בצרפתית: Rouille, חלודה) הוא רוטב מסוג תחליב (אמולסיה) העשוי משמן זית, פירורי לחם, שום, זעפרן ופלפל צ'ילי. נהוג להגיש רוטב זה לליווי מנות דג, ומרקים - בעיקר בויאבז. הרוי אופייני מאוד למטבח הפרובנסיאלי.
פנטין לספר

2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה לספר במקום 23 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:44.47 דקות ובמקום 30 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.71 דקות.

2017

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקופנהגן, דנמרק בדצמבר 2017 זכתה לספר במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.68 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:24.78 דקות) ובת ארצה לארה גראנז'ון (4:28.77 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:08.83 דקות.

אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכתה לספר במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:34.17 דקות, לפני אילריה קוזינטו מאיטליה (4:35.05 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (4:35.34 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:36.17 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:11.71 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:27.31 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:21.40 דקות) ומלני מרגליס מארצות הברית (4:25.84 דקות).
אנטואן ע'אנם

אנטואן ע'אנם (בערבית: أنطوان غانم; 10 באוגוסט 1943 - 19 בספטמבר 2007) היה פוליטיקאי וחבר פרלמנט לבנוני, חבר במפלגת הפלנגות שנרצח. בוגר אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות, בעברו היה מרצה למנהל עסקים וכן כיהן בפרלמנט הלבנוני במהלך שתי תקופות כהונה מטעם מחוז בעבדא שבהר הלבנון. אמור היה להשתתף שבוע אחרי הירצחו בישיבת פרלמנט לשם בחירת הנשיא הבא של לבנון, תפקיד שאליו היה מועמד בעצמו, לאחר שנה בה הפרלמנט לא כונס ואף חזר לשם כך ללבנון יומיים לפני הירצחו, לאחר ששהה מחוץ למדינה מחשש לחייו.

ההתנקשות בחייו

ההתנקשות בחייו של ע'אנם מצטרפת להתנקשויות בחייהם של רפיק אלחרירי ופייר אמין ג'ומאייל לפניו. בדומה להתנקשות בחיי רפיק אלחרירי, גם ע'אנם חוסל על ידי מכונית תופת שארבה לשיירה המאובטחת בה נסע. ההתנקשות בחייו של ע'אנם בוצעה ב-19 בספטמבר 2007, כאשר שיירתו עברה ברובע הנוצרי שממזרח לביירות באזור סין אל פיל, בסמוך למלון מטרופולין. מכונית התופת הכילה מטען של לפחות 35 ק"ג חומר נפץ וגרמה למותם של שישה אנשים נוספים ולעוד עשרות פצועים.
חבריו למחנה האנטי סורי הפנו אצבע מאשימה כלפי משטר אסד, בטענה כי הוא מנסה למנוע בחירת נשיא לבנוני שלא יענה לתביעות דמשק. לאחר ההתנקשות, נותרו 67 חברי פרלמנט בקואליציה, ולבחירתו של נשיא יש צורך ברוב של 65 מחוקקים. מחשש להתנקשויות נוספות שיאפסו את הרוב הזעיר, הסתגרו מחוקקים רבים מהקואליציה במלון מול הפרלמנט תחת אבטחה כבדה, בציפייה להצבעת הפרלמנט לנשיא ב-25 בספטמבר, שלבסוף לא נערכה עד מאי 2008.
האגודה למלחמה בסרטן

היסטוריה

האגודה למלחמה בסרטן נוסדה בסוף 1952 ביוזמת רופאים אונקולוגים. פעילותה הראשונה של האגודה הייתה הסברה לרופאים על חשיבות ודרכי זיהוי מוקדם של המחלה. פעילותה השנייה הייתה הקמת מרכזי בדיקה לגילוי מוקדם של סרטן, בהן נעשו בדיקות לזיהוי סרטן השד בחינם. שתי תחנות ראשונות הוקמו בחיפה ובתל אביב. בשנת 1960 הוקמו תחנות ברחובות ובטבריה. בפברואר 1961 הוקמה תחנה בהרצליה.
האגודה פעלה בשנות ה-50 על סמך תרומות ספורדיות ולקראת סוף שנות ה-50 נסתה להגדיל את תקציבה בפנייה לציבור הרחב, בין השאר בקונצרטים לגיוס תרומות. מטרות האגודה נמסרו כ: חינוך מקצועי, חינוך הציבור ושירותים אישיים.

שבוע המודעות לסרטן העור

מאז שנת 1992 עורכת האגודה מדי שנה את שבוע המודעות למניעת סרטן העור ואבחונו המוקדם, וזאת בשיתוף קופות החולים. בשבוע זה נפתחות ברחבי ישראל מאות תחנות בהן אפשר לעבור בדיקה לגילוי מוקדם של סרטן העור, חינם אין כסף.

המאבק בעישון

האגודה עורכת מעת לעת השתלמויות בנושא נזקי עישון לסטודנטים לחינוך ולרפואה על מנת לשלבם במערכי ההדרכה וההסברה של האגודה בנושא.

סרטן המעי הגס

מעיסקופיה הוא קמפיין שמטרתו לעודד אנשים בגילאי 50 שנה ומעלה לעבור בדיקת קולונוסקופיה לאיתור סרטן המעי הגס. הסלוגן של הקמפיין הוא: "שקט נפשי ארוך עובר דרך בדיקה אחת קצרה". האגודה מקיימת פרויקטים במטרה להעלות את המודעות למחלה ומניעתה ביניהם שרשרת אנושית של נבדקים בבדיקת קולונוסקופיה, יצירת אתגר ויראלי של ריקוד ה-wiggle כניסה חינם למתחם חמי געש לאלו שביצעו את הבדיקה, משחק ראווה בין נבחרת גולסטאר לבין שחקני עבר, פיתוח אפליקציית "של מי הישבן הזה"? ועוד.

סניפי האגודה

הסניף הראשי של האגודה נמצא ב"בית מטי" בגבעתיים על שם מטילדה רקנאטי.
לאגודה יש כ-70 סניפים הפרוסים ברחבי הארץ, המופעלים על ידי מתנדבים. בסניפים נערכות פעילויות הסברתיות, אירועים לגיוס תרומות, פעילויות לתמיכה בחולים בקהילה ועוד, וכן מגייסים בהם עובדים ותרומות למאבק בסרטן.

רעננה

יו"ר - גב' אורה שני.
הנרי אנספך

ביוגרפיה

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אנספך במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי לפני בריטניה והולנד. לזכייה במדליית זהב הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: בן דודו פאול אנספך, ז'אק אוקס (אמן מפורסם) וגסטון סלמון. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי, במקום 12 בתחרות דקר אישי ובמקום 16 בתחרות רומח אישי. 
לאחר שפרש מהתחרויות עסק אנספך בציור.
בשנת 1979 נפטר אנספך באנטוורפן בגיל 97.
קרייזלר טאון אנד קאנטרי

קרייזלר טאון אנד קאנטרי (באנגלית: Chrysler Town and Country) הוא דגם מיניוואן מצליח של קרייזלר, הנחשב לנמכר ביותר באמריקה. המקביל לטאון אנד קאנטרי הוא הדודג' קרוואן, מתוצרת חברת דודג' הנמצאת בבעלות קרייזלר. עד שנת 2001 הייתה מייצרת חברת פלימות', גם היא בבעלות קרייזלר, דגם מקביל נוסף שנקרא פלימות' וויאג'ר.

שינויי 2011

לאחר רכישת החברה על ידי פיאט האיטלקית שונה הדגם. מחירי הדגם עלו ל-40,000$, והדגש הושם על דגמי הלימיטד. מגוון אלמנטים שונו בדגם.

מתחרי הדגם

היות שהדגם שרד למעלה מ-25 שנים, היה עליו להילחם במתחרים רבים: עד שנת 1991 היו המתחרים העיקריים שברולט אסטרו ופורד ארוסטאר. סקר שנערך בשנת 1987 גילה כי 81.5% מהאמריקנים מעדיפים את הדגמים על פני ארוסטאר ואסטרו. ירידה ברמתו של ארוסטאר גרמה לסגירת המפעל בו יוצר בשנת 1997. כמו כן, מחיריו הנמוכים של המיניוואן (14 אלף $ בלבד) גרמו לו להיות משתלם. היתרון הכספי הלך כאשר מחירי המיניוואן עלו בהדרגה ל-25,000$ בשנת 1998 עד ל-39,500$ בשנת 2011. לאחר סגירת מפעל ארוסטאר לאחר 11 שנים בלבד, החליף את הארוסטאר הווינדסטאר, גם הוא תוצרת פורד. ב-2003 נסגר מפעלו והוחלף בקיה קרניבל, במקביל עם המשך התחרות מצד פורד, הפעם בדגם הפריסטאר. שברולט אסטרו נסגר בשנת 2005 והוחלף במאזדה 5. כיום, לאחר שבשנת 2008 נסגר המפעל של קרניבל, מאזדה 5 היא המתחרה העיקרית של הקרייזלר.
פרוד (מצב משפחתי)

פֵּרוּד הוא מצב משפחתי של בני זוג נשואים החיים בנפרד זה מזה, מתוך כוונה, לפחות של אחד מהם, להתגרש. במדינות מסוימות מצב זה הוא מצב פורמלי, הכרוך בפנייה של בני הזוג לבית המשפט להכרה במצב זה. באחרות זהו מצב לא פורמלי, הנוצר במעבר של אחד מבני הזוג לדירה אחרת, אך לעיתים יש לו גם השלכות פורמליות. 
פרדה אינה מובילה בהכרח לגירושים. בני הזוג שנפרדו עשויים להתפייס, ולחזור לחיות ביחד, בלא שיידרשו לצעד פורמלי כלשהו. אם אינם מתפייסים, ורצונם להתגרש, עליהם לפתוח בהליכי גירושים. במדינות אחדות, ובהן איטליה, אירלנד וספרד, חיים בנפרד הם שלב הכרחי, על-פי החוק, בדרך לגירושים.  גם באחדות ממדינות ארצות הברית קיימת חובה כזו.
פרדה עדיין איננה גירושים, ולכן, במדינות האוסרות ביגמיה, פרוד אינו יכול להתחתן.
גדוד הזרקורים

מקור

מקור יחידת הזרקורים בצבא הבריטי בארץ ישראל. הזרקורים האירו ספינות שהתקרבו לחוף ועזרו למשמר החופים הבריטי בזיהוין. הזרקורים הוצבו בקצה שובר הגלים בנמל חיפה וסרקו בלילות את אזור פתח הנמל למניעת התקרבות כוחות קומנדו וניסיון חדירה לנמל. זרקורים להגנת חופים היו נפוצים במדינות רבות במלחמת העולם השנייה.
כמו כן היו זרקורים משולבים במערך הנ"מ יחד עם תותחי הנ"מ ומערכות אקוסטיות לאיתור מטוסים על פי קול. מדובר בתקופה בה טרם הומצא המכ"ם, מערכות מכ"ם סטטיות ראשוניות החלו לפעול בחופי אנגליה במהלך מלחמת העולם השנייה.

תיאור טכני ואופן הפעלה בצה"ל

קוטרם של הזרקורים היה 152 ס"מ (60 אינץ') בעוצמה של 12 מיליון נרות, באלומה ממוקדת בעלת טווח הארה של כ-10 ק"מ ובאלומה רחבה יותר הגיע הטווח ל-5 ק"מ.
מקור האור היה קשת פחם - להבה שנוצרה במפגש של אנודה וקתודה שהיו מוטות פחם בצורת עיפרון גדול אשר היה צורך לקרב ביניהם כדי ליצור את הניצוץ שיצר את הלהבה. את המוטות היה צורך לחדש אחרי כשעה וחצי של הארה. אחרי פרק זמן זה היה צריך להתחיל את יצירת הלהבה מחדש.
הזרקורים נכנסו לשימוש בצה"ל לאחר שיפוץ, היחידה הוקמה בשנת 1955 בערך. בשלב ראשון הם הורכבו על גבי משאיות וגררו אחריהם גנרטור חשמלי שהיה מקור האנרגיה להפעלתם. גרירת הגנרטור כחלק נפרד הקשתה על הניידות ובעיית חיבור הכבלים בין הזרקור לגנרטור ולכן בשלב שני הורכב הגנרטור על גבי המשאית עצמה והותקן חיבור קבוע בין הגנרטור לזרקור. בשלב נוסף, הורכב הזרקור על גבי זחל"ם ומקור הכוח היה מנוע הזחל"ם שהניע גנרטור שהורכב בתוכו.
הגדוד היה אמור למנות שלוש סוללות, אחת סדירה ושתיים של חיילי מילואים. בפועל, הוקמו רק שתי סוללות, סדירה ומילואים. בכל סוללה היו ארבעה זרקורים. צוות של זרקור מנה ארבעה איש. בכל צוות היה מפקד, שני חיילים ונהג. בכל סוללה היו קצין בתפקיד מפקד וקצין נוסף בתפקיד סגן מפקד, ומעליהם מפקד גדוד האיכון.
סלייטר מרטין

נעורים ומכללות

כנער למד מרטין ב"תיכון ג'פרסון דייוויס" שביוסטון, טקסס, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות התיכונים של טקסס בעונות 1942 ו-1943. בסיום לימודיו התיכוניים היה גובהו של מרטין 1.70 מטרים בלבד ומשקלו היה נמוך מ-60 קילוגרם, אך לאחר שהרשים במבחנים לקבוצת אוניברסיטת טקסס באוסטין הוחלט להעניק לו מלגת לימודים. לאחר 8 משחקים במדי המכללה גויס לחיל הים האמריקאי, ובזמן שירותו במלחמת העולם השנייה גבה מרטין ב-8 סנטימטרים לגובה של 1.78 מטרים. עם סיום שירותו הצבאי חזר מרטין לאוניברסיטת טקסס והוביל את קבוצתה בשנת 1947 לחצי גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל. במשחק נגד אוניברסיטת טקסס כריסצ'ן ב-1949 קלע מרטין 49 נקודות, ובכך קבע שיא מועדון לנקודות במשחק בודד.

קריירה מקצועית

מרטין, שהצטרף ל-NBA בעונת 1949/1950, נודע כאחד השומרים הטובים ביותר ב-NBA בשנות ה-50, כששיחק כרכז קבוצת מיניאפוליס לייקרס. כתב ה"סטאר טריביון מיניאפוליס" הוותיק, סיד הארטמן, קבע כי מרטין הוא "הגארד ההגנתי הטוב אי פעם... הוא היה זריז כמו חתול. מרטין לא היה קלעי מצוין, אך הוא היה רכז פנטסטי". לאחר פרישתו סיפר מרטין עצמו כי "הדבר היחיד שציפו ממני בקבוצה הוא לשמור את בוב דייוויס, בובי וונזר, ביל שרמן או בוב קוזי על 12 נקודות כדי שננצח במשחק". בתקופתו של מרטין בלייקרס הייתה מיניאפוליס הקבוצה הדומיננטית בליגה, ולצידם של ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן וג'ים פולארד זכה מרטין בארבע אליפויות NBA בין 1950 ל-1954. באוקטובר 1956 נשלח מרטין בטרייד לניו יורק ניקס, ולאחר כחודשיים הועבר לסנט לואיס הוקס. בסנט לואיס חבר מרטין לבוב פטיט וקליף הייגן, ובעונת 1957/1958 זכה עם ההוקס באליפות היחידה בתולדות המועדון, והחמישית בקריירה של מרטין. במהלך עונתו הראשונה בהוקס תפקד מרטין כמאמן הקבוצה במשך 8 משחקים, בין פיטוריו של רד הולצמן לבין מינויו של אלכס האנום. בסיום עונת 1959/1960 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.
ב-1967 מונה מרטין למאמן קבוצת יוסטון מאבריקס  מליגת ה-ABA, אותה אימן במשך עונה וחצי.
ב-18 אוקטובר 2012, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87, מת מרטין בבית חולים ביוסטון, טקסס.

מורשת

ממוצעיו של מרטין לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 9.8 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו דורג במקום ה-20 ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים, עם 7,337 נקודות, ורביעי ברשימת המוסרים, עם 3,160 אסיסטים בסך הכול. לאורך הקריירה שותף מרטין ב-7 משחקי אולסטאר רצופים, בין 1953 ל-1959, ונבחר 5 פעמים ברציפות לחמישייה השנייה של העונה, בין 1955 ל-1959. ב-3 במאי 1982 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
שלמה מחלם

רבי שלמה אשכנזי רפפורט מחלם (רבי שלמה מחלם; ביידיש שם המקום חעלמא; 1717 בערך - 1781), היה רב ודיין, מחבר מרכבת המשנה על משנה תורה לרמב"ם.

ביוגרפיה

נולד בזמושץ' לרבי משה רפפורט. כיהן כדיין וכרב בחלם, בזמושץ' והחל מ-1771 בלבוב (למברג). בשנת תקל"ח בערך (1777) החליט לעלות לארץ ישראל ולשם כך נסע לסלוניקי, שם הדפיס מהדורה שנייה מספרו "מרכבת המשנה". בסלוניקי חלה ונפטר, אם כי יש עדויות שהגיע לטבריה בארץ ישראל ונפטר שם או חזר ממנה. רבים מחיבוריו נותרו בכתב יד וחלקם התפרסמו רק במאה העשרים.
חתנו היה הרב אהרן יהושע הרצפלד, רב בקניגסברג וראוויץ'. מנכדיו: רבי צבי הירש, רב בהולנד בקהילת שוואל ומחוזות גלורלנד וורנטה, ורבי שאול רבה של טומשוב ובהמשך רב בוורשה.
יפיע מלך לכיש

יָפִיעַ היה מלך לכיש הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."(ספר יהושע, פרק י', פסוקים ג'-ה').
לפי המסופר בספר יהושע, עלה יפיע עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל ה' נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום יפיע ברח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף למקדה בה הם התחבאו מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את יפיע ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את יפיע ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם יפיע) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
שמו של המלך מבטא את האמונה שהאל יופיע וימזל מזלו של האדם הנושא את שמו. בשפה האוגריתית ישנו דמיון לשם יפעבעל.
טלסה

היסטוריה


אזור טלסה יושב לראשונה בשנת 1830 על ידי השבט האמריקני - קריק. בשנת 1921 התרחשו בעיר מהומות, אחת המהומות הגדולות וההרסניות ביותר שהתרחשו על רקע גזעי במשך ההיסטוריה של ארצות הברית. למשך רוב המאה ה-20, העיר כונתה "בירת הנפט של העולם" ומילאה תפקיד חשוב כאחד ממרכזי תעשיית הנפט האמריקנית. טלסה היא מרכז הסגנון המוזיקלי "הסווינג המערבי".
אורסטס (מחזה)

אורסטס (יוונית עתיקה: Ὀρέστης) הוא טרגדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אוריפידס.

רקע

על פי עצתו של האל אפולו אורסטס הרג את אימו, קליטמנסטרה, מלכת ארגוס, על מנת לנקום את מות אביו, אגממנון, שנרצח על ידה ועל ידי המאהב שלה אייגיסתוס.
אורסטס נרדף בשל רצח אימו על ידי האריניות וגם על ידי מנהיגי ארגוס הרוצים להוציאו להורג בשל פשעו.
תקוותו היחידה של אורסטס היא דודו מנלאוס אשר שב עם הלנה מטרויה לאחר ניצחונו במלחמת טרויה .

תקציר העלילה

בתחילת המחזה אלקטרה, אחותו של אורסטס, מספרת לקהל את תקציר האירועים הקודמים, בעודה עומדת ליד אורסטס הישן. זמן קצר לאחר מכן מגיעה הלנה לארמון בטענה שהיא רוצה להקריב קורבן על קבר אחותה קליטמנסטרה. במרבית המחזות היווניים מוצגת הלנה כטיפשה במיוחד, ומחזה זה אינו שונה. אוריפידס מטיל את האשמה בגין פרוץ מלחמת טרויה ונפילת בית אטראוס על הלנה.
לאחר מכן מתעורר אורסטס. מנלאוס מגיע לארמון ושומע על הרצח ועל שגעונו של אורטסט. טינדאראוס, סבו של אורטסטס ואבי אשתו של מנלאוס מגיע אף הוא ומנהל עם אורסטס ומנלאוס דיון על צדק אלוהי וחוק טבעי. לאחר לכתו של טינדאראוס אומר מנלאוס לאורסטס כי הוא יזדקק לטינדראוס וכדאי לו להיות בן בריתו. מנלאוס עצמו לא עומד לצידו של אורסטס אל מול אנשי ארגוס מאחר שהשפעתו שלו אינה רבה בקרב אנשי הארץ בשל האשמה המונחת לפתחה של אשתו, ומצבו הפוליטי מעורער.
פילאדס, חברו של אורסטס אשר סייע לו ברצח קליטמנסטרה מגיע לאחר צאתו של מנלאוס. הוא ואורסטס מתכננים כיצד להטות את דעת הקהל (באמצעות דיאלוג זה מטיח אוריפידס ביקורת על פוליטיקאי אתונה של אותה עת). אולם אורסטס לא מצליח לשכנע את בני העיר למנוע את ההוצאה להורג שלו ושל אלקטרה.
מאחר שההוצאה להורג לא בוטלה, מתכננים אורסטס, אלקטרה ופילאדס תוכנית לנקום במנלאוס שלא תמך בהם, ומתכננים לרצוח את הלנה ואת בתו הרמיוני. בלכתם להרוג את הלנה הם מגלים שהיא נעלמה. שפחתה הפירוגית של הלנה נתפסת בידם בעודה מנסה להימלט. אורסטס שואל אותה מדוע עליו להימנע מלהרוג אותה והיא עונה לו שגם העבדים מעדיפים לחיות על מות, ועל כן הוא מרחם עליה.
מנלאוס מגיע, וכן פילאדס ואלקטרה אשר תפסו את הרמיוני ומחזיקים אותה בידם בכוונה להרגה.
על מנת לפתור את הבעיה מגיע אפולו - דאוס אקס מכינה, ומסביר שהלנה הועלתה לכוכבים, על מנלאוס לשוב לספרטה, על אורסטס ללכת לאתונה ולעמוד שם למשפט (שם הוא יזוכה), וכן עליו לשאת לאישה את הרמיוני ועל פילאדס לשאת לאישה את אלקטרה.

תמות בעלילה

בדומה למחזאים רבים אחרים ביוון העתיקה, משתמש אוריפידס במחזה זה על מנת לנגח את הפוליטיקאים האתונאים בתקופתו ולהטיח ביקורת על התנהגותם במהלך המלחמה הפלופונסית. 
המחזה אורסטס הוצג לראשונה במהלך פסטיבל הדיוניסיה שנערך באמצע המלחמה, לאחר שהן אתונה והן ספרטה ספגו אבדות רבות.
אוריפידס תוקף את התנהגותם הגאוותנית של בני האדם, את תפקיד האלים בהתרחשות המאורעות ואת הפרשנות שבני האדם נותנים להוראות האלים. 
אוריפידס תוקף את החלטות האלים ומטיח בהן ביקורת. אף ההנמקות של אפולו - אל הצדק והסדר אינן משכנעות (כך למשל טוען אפולו כי מלחמת טרויה היא כלי של האלים לנקות את הארץ מעודפי אוכלוסייה).
כמו כן, תוקף המחזה את תאוריות תורת המשפט המקובלות באותה עת - תוך השוואה בין חוק הטבע לבין חוקי האדם (מוטיב שחוזר על עצמו בטרגדיות יווניות).
טיעונו של אפולון החותם את המחזה - כי השלום הוא הערך הטוב ביותר והחשוב ביותר, אף מעל כל הערכים האחרים - מהווה ביקורת גלויה על המלחמה.
התנהגותו של אורסטס כלפי השפחה מהווה אף היא ביקורת על זילות חיי האדם בעיני היוונים - בין אם מדובר בעבד ובין אם מדובר באדם חופשי.
גזע המוח

סיבים של המערכת המוטורית

המסלול הקורטיקו-ספינלי, שהוא המסלול העצבי העיקרי של המערכת המוטורית, יורד דרך חלקו הקדמי של גזע המוח בדרכו מהאזורים המוטוריים בקליפת המוח לעבר הקרן הגחונית של חוט השדרה. הוא משמש לשליטה על תנועות רצוניות של הגפיים. מסלול זה נקרא גם המסילה הפירדמידלית, מפני שהוא עובר דרך מבנים במוח המוארך שקרויים 'פירדמידות'.
אנשי החוק

מבנה התוכנית

בכל פרק בסדרה מוצג מעשה פשע אחד או יותר, כשצוות הצילום מתלווה אל שוטר ומתעד את הטיפול שלו ושל צוותו באירוע. התיעוד כולל, בדרך כלל, תדריך רקע קצר של השוטר, את פעולתו והסברים נוספים. התוכנית מופקת בשיתוף דוברות משטרת ישראל ושואבת השראה מהסדרה האמריקנית COPS.

בפרקיה השונים של הסדרה טופלו אירועים כמו שוד בתחנת דלק, עסקאות סמים, גניבת רכב, זיוף רכב, אלימות על רקע מיני, קטטות, ועוד.