פיג'ו

היסטוריה

פיג'ו החלה את דרכה ב-1810 כמפעל משפחתי קטן לייצור מטחנות קפה בעיירה הרמניקור. מפעל זה עבר בהמשך לייצור להבי מסורים והתגלגל לייצור אופניים. ארמאן פז'ו הציג את דגם ה"לה גראנד בי" של אופני "גרוש ולירה" ב-1882. מאז ייצרה החברה טווח נרחב של דגמי אופניים, עד אשר עסקי הרכב והאופניים פוצלו ב-1926.
לאחר שארמאן פז'ו נפגש עם גוטליב דיימלר וחלוצי רכב אחרים, הוא שוכנע כי יש ביכולתו להיכנס לעסקי המכוניות. הדגם הראשון מתוצרתו, שהייתה מכונית תלת-אופנית ממונעת קיטור, הוצגה ב-1886, והייתה קרויה פיג'ו סוג 1.  דגם זה היה דגם הרכב הראשון שייצרה פיג'ו.
ההנעה בקיטור חייבה מנוע כבד וגדול, ודרשה הכנה ממושכת לחימום המים בטרם הנסיעה, ועד מהרה נזנחה לטובת מנוע בעירה פנימית. בשנת 1890 הוצג דגם הפיג'ו הראשון עם מנוע בעירה פנימית מתוצרת דיימלר וארבעה גלגלים.
ב-1892 כבר בנה פיג'ו 92 מכוניות, מספר מכובד באותם ימים. בשנה זו היה פיג'ו הראשון שהרכיב צמיגי גומי למכוניות ממונעות בנזין. אלו היו צמיגים ממקשה אחת; צמיגים מנופחי אוויר הגיעו ב-1895. עם זאת, המכוניות עדיין הזכירו בצורתן ובאופן ניהוגן כרכרות ללא סוסים.
בשנת 1896 כבר השתמש פיג'ו במנועים מתוצרתו, שהוכנסו תחת מכסה המנוע בקדמת הרכב כמקובל כיום. כמו כן המכונית נשלטה באמצעות גלגל הגה והחלה להידמות למכוניות של ימינו.
בשנת 1897 ייצרה פיג'ו את דגם פיג'ו סוג 15. עד שנת 1901 בנתה "פיג'ו" 276 יחידות.
בשנת 1899, בנוסף לדגם ה"פיג'ו סוג 27", בנתה "פיג'ו" שמונה דגמים : "פיג'ו סוג 14 ("Peugeot Type 14" ), פיג'ו סוג 15, פיג'ו סוג 16, "פיג'ו סוג 21 ("Peugeot Type 21" ),פיג'ו סוג 24, "פיג'ו סוג 26 ופיג'ו סוג 28
בסך הכל יוצרו על ידי "פיג'ו" בשנת 1899 300 כלי רכב.
ב-1903 החלה פיג'ו לייצר גם אופנועים, ב-1913 הושק פיג'ו 500 M, והיא ממשיכה לייצר אופנועים וקטנועים גם כיום, בהצלחה ניכרת.
במרוץ אינדיאנפוליס 500 של 1913 זכתה מכונית פיג'ו נהוגה בידי ז'ול גו. מכונית זו הונעה במנוע בן ארבעה צילינדרים בטור שתוכנן על ידי ארנסט הנרי. לזכייה של מכונית מתכנון שכזה הייתה משמעות רבה על התפתחות מנועי המרוץ, שכן זה היה המנוע הראשון בעל גל זיזים עילי כפול וארבעה שסתומים לצילינדר (תצורה מקובלת כיום במנועי מכוניות רבים). בשנה זו כבר ייצרה פיג'ו כמחצית מכלל המכוניות שיוצרו בצרפת והמשיכה בניצחונותיה באינדיאנפוליס גם ב-1916 וב-1919, השנה בה נפתח מפעל פיג'ו בעיר סושו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עסקה פיג'ו בעיקר בייצור מלחמתי - תחמושת, וכלי רכב מאופניים ועד טנקים. עם תום המלחמה התחדש היצור האזרחי וב-1926 נפרדה חטיבת האופניים מחטיבת הרכב.
הפיג'ו 201, שהוצגה בשנת 1929, הייתה המכונית הראשונה שסומנה בשיטת הסימון של פיג'ו: שלוש ספרות כשם הדגם, כאשר הספרה האמצעית היא אפס (סימן רשום של פיג'ו). זו הייתה גם המכונית הראשונה בייצור המוני עם מתלים קדמיים נפרדים.
מעט לאחר הצגתה החל השפל הכלכלי הגדול, שפגע קשות במכירות. בתקופת מלחמת העולם השנייה השתלטו הנאצים על מפעלי החברה והסבו אותם לייצור צבאי. המפעלים הופצצו כבדות בידי בעלות הברית. הייצור האזרחי חודש בשנת 1948 עם דגם ה-203, שאחריו באו דגמים נוספים שהתאפיינו בקו אלגנטי של המעצב האיטלקי פינינפארינה. פיג'ו החלה במכירות בארצות הברית ב-1958 ושיתפה פעולה עם רנו ווולוו בתכנון דגמים שונים.
בשנת 1974 רכשה פיג'ו 30% מחברת סיטרואן, והשתלטה עליה כליל ב-1976. חובבי סיטרואן המושבעים טענו (וטוענים גם כיום) כי חדשנותה ונועזותה של סיטרואן נפגעו בשל השתלטות זו. החברה המאוחדת נקראת PSA‏ (Peugeot Société Anonyme), ושומרת על שני שמות המותג החולקים ביניהם מכללים שונים ומשאבים טכניים.
דגם ה-404 המפורסם הוצג לעולם בשנת 1960, ולאחריו הושלמה סדרה 4 במלואה, מהפיג'ו 104 ועד ה-604.
פיג'ו השתלטה גם על החטיבה האירופאית של קרייזלר (לשעבר רוטס וסימקה) בשנת 1978, עת שהחברה האמריקאית נאבקה על קיומה. המפעלים שנרכשו היו מיושנים ובמצב בלאי מתקדם, מה שגרם לקשיים כלכליים ניכרים לקבוצת PSA. דגמי קרייזלר/סימקה נמכרו תחת המותג טלבו (Talbot) עד שהוא נגנז ב-1986. בשנות ה-80 שיווקה פיג'ו את דגמי קרייזלר הישנים ותכננה דגמי טלבו חדשים ובהם הסולרה, הסמבה והטאגורה הסלונית.
בשנת 1983 השיקה פיג'ו את אחד הדגמים המוצלחים ביותר בתולדותיה, מכונית הסופרמיני פיג'ו 205, שיוצרה במשך כ-15 שנים וזכתה להצלחה גדולה בעולם. עם זאת, מכירות פיג'ו בארצות הברית נחלשו, בעיקר עקב אי התאמת דגמיה לטעם הקהל שם. ב-1991 הפסיקה פיג'ו את מכירותיה בארצות הברית לאחר 33 שנות פעילות בשוק זה.

ספורט מוטורי

פיג'ו זכתה להצלחה רבה בתחום הספורט המוטורי, ובפרט במרוצי ראלי עם הפיג'ו 504 העמידה, גרסאות בעלות הנעה כפולה ומגדש-על של פיג'ו 205 ולאחרונה עם הפיג'ו 206. פיג'ו זכתה בראלי דקר בכל שנה מ-1987 ועד 1990.
בשנות ה-90 התחרו מכוניות פיג'ו במרוץ 24 השעות של לה מאן, וזכו בו בשנים 1992 ו-1993.
פיג'ו אף מספקת מנועים לקבוצות המתחרות בפורמולה 1, כקבוצת "פרוסט" ב-1998–2000.

מוצרים אחרים

פרט לכלי רכב שונים, פיג'ו מייצרת גם מטחנות פלפל ומלח האהודות על חובבי הבישול.

בישראל

דגמי פיג'ו זכו לפופולריות רבה בישראל, במיוחד טרם הגעת המכוניות היפניות בשנות ה-70 המאוחרות. צה"ל השתמש רבות במכוניות פיג'ו, ובכך הקנה להן הילת אמינות ואיפשר לנהגים רבים לעמוד על טיבן ממקור ראשון.
מכוניות הפיג'ו 404 וה-504 זכו למוניטין בשל עמידותן ואמינותן היוצאות דופן בתנאים קשים, קלות הטיפול העצמי בהן ונוחותן. עד היום הן מבוקשות מאוד בקרב תושבי הרשות הפלסטינית ובמדינות אפריקה]. ייצור הפיג'ו 504 נמשך בניגריה עד לשנות ה-90.
בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 זכתה פיג'ו 205 להצלחה רבה בשוק הרכב בישראל. נוחות הנסיעה, הביצועים, מחירה הנמוך וכן התנהגות הכביש המצוינת תרמו להצלחתה, כמו גם בחירתו של צה"ל ב-205 כרכב לסגני אלופים. ה-205 שווקה בישראל במספר גרסאות, הבסיסית שבהן צוידה במנוע בנפח 1 ליטר והבכירה ביותר הייתה גרסת הספורט, 205GTi, ששווקה עם מנוע 1.9 ליטר.
באמצע שנות ה-90 הכריזה פיג'ו על החלפת של ה-205 בשני דגמים חדשים, פיג'ו 106 ו-פיג'ו 306. שניהם זכו להצלחה סבירה בישראל אולם לא הצליחו לשחזר את הצלחתה של ה-205, שהמשיכה להימכר לצידם עד לשנת 1999, אז הוחלפה בפיג'ו 206, שהוחלפה בשנת 2007 בפיג'ו 207. באותה שנה החלה להימכר גם פיג'ו 107 בקטגוריית מכוניות המיני, וזכתה להצלחה יחסית בישראל, החל משנת 2009 עם החלת רפורמת ה"מיסוי הירוק" של כלי הרכב בישראל. המכונית נמכרת בישראל עם מנוע בנזין בנפח 1 ליטר ותיבת הילוכים ידנית או אוטומטית-רובוטית.

דגמי פיג'ו

פיג'ו מכנה את דגמי מכוניותיה בשם מספרי, בתבנית x .x0y מתאר את הקבוצה בה המכונית מסווגת (1 מכונית עירונית, 2 סופרמיני, 3 משפחתית, 4 משפחתית גדולה, 5-6 רכב מנהלים, 8 מיניוואן בינוני), ו-y מתאר את הדגם (y גדול יותר משמעו דגם חדיש יותר). באופן זה, פיג'ו 406 היא גם גדולה יותר וגם חדישה יותר מפיג'ו 305. ניתן לציין חריגים לכלל זה, כדוגמת דגם ה-309 (שפותח במקור כטלבו) והקדים את הפיג'ו 306.
מסורת מספור זו החלה ב-1929 עם הפיג'ו 201. כל המספרים מ-101 ועד 909 עם אפס במרכזם הם סימנים רשומים של פיג'ו. אף שב-1963 אולצה פורשה לשנות את שם דגם הקופה החדש שלה, 901, ל-911 בשל עובדה זו, פיג'ו התירה למכוניות מסוימות מתוצרת בריסטול ופרארי לשמור על שם הדגם שלהן, שהכיל אפס באמצעו.
פיג'ו משתמשת גם בשיטת מספור בת ארבע ספרות, כאשר שתי האמצעיות הן אפסי, ומסמלת דגמי פנאי. מכונית הקונספט פיג'ו 4002 הייתה הראשונה להציג את המספור החדש, ובשנת 2005 הוחל בשיווקה של מכונית ה-פיג'ו 1007, שהיא דגם מוגבה (מבוסס על שלדת ה-206). 4007 הוא רכב שטח רך שנקנה ממיצובישי ומבוסס על דגם האאוטלנדר שלה.