ככוצה צ'ולוק'שווילי

כַּכּוּצה צ'וֹלוֹקַ'שווילי (14 ביולי 1888 - 27 ביוני 1930; גאורגית: ქაქუცა ჩოლოყაშვილი), נקרא גם כּאיחוֹסרוֹ צ'וֹלוֹקַ'שווילי (גאורגית: ქაიხოსრო ჩოლოყაშვილი) הוא גיבור לאומי גאורגי, שהתפרסם בתקופת היותו מנהיג הגרילה כנגד הצבא האדום הבולשביקי, בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.

תחילת חייו והקריירה

ככוצה נולד ב-14 ביולי 1888, למשפחה אריסטוקרטית בולטת, צאצא של הנסיך יוסב צ'ולוק'שווילי, בכפר מַטַאני שבקאחתי. משפחת צ'ולוק'שווילי שיחקה תפקיד חשוב בחיי הפוליטיקה והצבא של גאורגיה. במאה ה-17 היו ממנהיגי הכנסייה, והדיפלומט ניקולוז צ'ולוק'שווילי הוא אחד הדוגמאות. ככוצה עצמו נצר של הנסיך בידזינה צ'ולוק'שווילי, מנהיג בולט של המרד כנגד השלטון הפרסי משנת 1654 ומרטיר נוצרי, שהוערך כמו קדוש בכנסייה הגאורגית האורתודוקסית. 
לאחר שסיים את חוק לימודיו בגימנסיית האצולה בטביליסי, צ'ולוק'שווילי שירת כקצין ברגימנט דרגון בצבא הרוסי. הוא התחתן עם נינו מֶגווינֶטוּחוּצֶסי בשנת 1913 ופרש לאחוזתו שבמטני. שם חי עם משפחתו עד למלחמת העולם הראשונה שהחלה ב-1914. 
הוא לחם תחילה כנגד הצבא האוסטרו-הונגרי, ונפצע קשה מאוד ב-1914. לאחר מכן, הנסיך צ'ולוק'שווילי הועבר לחזית בקווקז כמפקד יחידה עורפית. במהלך ההתקפה הטורקית הוא הגן באבירות על המבצר האסטרטגי "קן הנשרים", ושוב נפצע קשה. לאחר החלמתו הוא שובץ להנהגת לגיון הפרשים הגאורגי, שהיה תחת הנהגתו של גנרל ניקולאי ניקולאייביץ' ברטוב (ברתשווילי) בפרס ב-1915. הוא ערך פשיטה מבריקה על מסופוטמיה, שם הצטרף לכוחות הבריטיים ב-1916. 
ב-26 במאי 1918, הצהירה גאורגיה על עצמאות, וקולונל צ'ולוק'שווילי הצטרף לצבא הלאומי הגאורגי. הוא לקח חלק בכל המבצעים החשובים של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה שהתקיימה משנת 1918 עד 1921. הוא גם שירת כסגן שר ההגנה ברפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנת 1919.

מנהיג גרילה

בפברואר 1921, הצבא האדום של רוסיה הבולשביקית פלש לגאורגיה. הכוחות הגאורגים נאלצו לנטוש את בירתם טביליסי ב-25 בפברואר 1921, ולחזור למערב. במרץ הממשלה הגאורגית נכנעה, ונמלטה מן המדינה. למרות זאת צ'ולוק'שווילי סירב להימלט ואירגן כח גרילה קטן, שנקרא "הקושרים של גאורגיה", במטרה להלחם בשלטון הבולשביקי במרץ 1922. 
ההנגשות הראשונה התרחשה ליד העיר סיר'נגי ביוני 1922. בקיץ של אותה שנה, צ'ולוק'שווילי ותומכיו אירגנו מרד כפריים במחוז ההיסטורי חבסורתי. היחידות של הצבא הסובייטי שרפו כמה כפרים עד לאפר, אולם צ'ולוק'שווילי אירגן את בריחתם לשכניהם הצ'צ'נים. הוא חזר בנובמבר ותקף את הכוחות הבולשביקים שוב. אחיו סווימון צ'ולוק'שווילי נהרג באחד הקרבות. חברי משפחת צ'ולוק'שווילי נעצרו ואביו החורג הוצא להורג בידי הסובייטים.
המבצעים החשובים ביותר התרחשו במהלך מרד אוגוסט בגאורגיה, ב-1924, בו הופקד דגל המרד בידיו של צ'ולוק'שווילי. ב-29 באוגוסט, הוא תקף בהתקפת פתע את העיר מנגליסי, אבל לא הצליח לקבל תגבורת, ולכן נע להרי מזרח גאורגיה, שם תפס שליטה על דושתי וב-3 בספטמבר הביס את יחידות הצבא האדום בסבימוניאנת-חבי. למרות זאת, המרד היה בלתי-מוצלח באופן כללי, ודוכא באכזריות. צ'ולוק'שווילי סירב להיכנע, וניסה להתארגן בכל זאת, אך לשווא. יציאתו לטביליסי גדעה את נסיונותיו. הוא נלחם את הקרב האחרון בחב-גרדזלה בקאחתי, באמצע ספטמבר ויכל לברוח ולהשאר בלתי מנוצח, למרות שהוכה קשות על ידי הארטילריה של הצבא האדום; למרות זאת, הוא נשאר להילחם עד שכוחות הגרילה הותשו, וצ'ולוק'שווילי נמלט לטורקיה, שם התחבר למהגרים אחרים והיגר לצרפת. 
הוא חי חיים קשים בצרפת ומת משחפת ב-27 ביוני 1930. נקבר בתחילה בבית הקברות סימטריה דה סט. קוון, צפונית לפריז. והועבר כמה שנים לאחר מכן ללאוויל-סור-אורג, אחוזת הקבר של הגולים הגאורגים בצרפת.

מורשת

שמו הוחרם במשך 70 שנה על ידי רוסיה הסובייטית. כמו כן, הופעל לחץ בלתי-נסבל על משפחתו ומשפחת אשתו על ידי השלטונות הסוביטיים לשינוי שם המשפחה. 
עם התגברות תנועת השחרור הלאומית בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, צוין ככוצה צ'ולוק'שווילי כסמל מוביל של הפטריוטיזם הגאורגי, ושל ההתנגדות הלאומית לשלטון הסובייטי. ניתן היה לראות את דיוקנו בכל מקום כהפגנת מחאה. העניין הציבורי בדמותו התגבר במיוחד, אחרי שחברו, איש אמונו, אלכסנדר סוחנישווילי, חזר מגלותו, כשהוא מביא את דגל המרד של ככוצה בחזרה לגאורגיה בשנת 1990. 
ב-20-21 בנובמבר 2005 הועבר קברו לפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי. בטקס הקבורה השתתפה כל הצמרת הפוליטית של גאורגיה ואלפי גאורגים ממחוזות שונים של גאורגיה. על פי החלטת הבנק המרכזי של גאורגיה, יתנוסס דיוקנו של ככוצה על שטרות כסף גאורגים של 200 לארי. כמו כן יוחלף שמו של רובע ואקה בטביליסי לשמו של ככוצה.