google/wiki40b huggingface dataset:
התרבות הכבארית הגאומטרית

התרבות הכַּבַּארִית הגאומטרית היא תרבות ארכאולוגית של ציידים לקטים שהתקיימה בשלהי תקופת הקרח האחרונה בלבנט, בשלב התיכון של התקופה האפיפלאוליתית, כ-18,000 - 15,000 שנים לפני זמננו, לפי תיארוך פחמן-14 מכויל. מיד לאחרי תרבות זו הופיעה התרבות הנאטופית, שהיא שלב המעבר לישיבת קבע ולתרבויות התקופה הנאוליתית. עקב כך, לתרבות הכבארית הגאומטרית חשיבות גדולה להבנת תהליך המעבר מחברות הציידים-לקטים הנוודים של התקופה הפלאוליתית לכפרי הקבע החקלאיים של התקופה הנאוליתית.
שורשיה של התרבות הכבארית הגאומטרית בתרבות הכבארית (הנקראת על־שם מערת כבארה). הכבארים המקוריים הוגבלו באזור מחייתם לחוף הים התיכון, אולם סביב 12,500 לפנה"ס התפשטו על אזורים נרחבים מסוריה עד לסיני. הגורם להתרחבות טמון במצב האקלימי ששרר בלבאנט: הקור והיובש שאפיינו את ימי הכבארים הוחלפו בתנאים נוחים למחיה, וכך עודדו התפשטות והשתכללות חברתית המוצגת בתרבות הכבארית הגאומטרית. מספר היישובים עלה והנחלה הכבארית התרחבה, ויש בכך להעיד על גידול באוכלוסייה שנבעה מריבוי המשאבים וזמינותם.
נשמר קשר בין יישובי הדרום, אשר היו קטנים יחסית, ליישובי החוף, כפי שמעידות קונכיות מהים התיכון שנמצאו באתרים דרומיים. אולם המשבר האקלימי הקרוי בפי החוקרים הדריאס הצעיר, אשר התאפיין בהתקררות מהירה ופיחות במשקעים, הניס את הכבארים מהדרום, מפאת חוסר יכולתם להתרגל לניצול המשאבים הדלילים אשר נעשו פחותים יותר ויותר עם החמרת ההתחממות. כמו כן, התחרות לניצול המשאבים בינם לבין המושאבים, יושביה המקוריים של מצרים ועמק הנילוס אשר חדרו לסיני ולנגב והיו יותר מותאמים לניצול המשאבים הדלילים, תרמה להעלמות התרבות הכבארית הגאומטרית מהנגב. בצפון הארץ קמה התרבות הנאטופית, וסמוך לכך נעלמה הכבארית.
ממאפייניה הבולטים של התרבות הכבארית הם "המיקרוליתים הגאומטריים". צורתם הייתה טרפזית ומלבנית והם עוצבו מלהבונים בתהליך סיתות הצור. מנגד, נמצאו עדויות למיקרוליתים משולשיים, ואף טכניקת הנקר המיקרוליתי. ניתן להצביע על מספר שינויים שעברו הכלים לאורך השנים. השינויים עמדו בעיקר על עיבוי רוחב המיקרולית. נמצאו השפעות אזוריות על עיצוב וחדות הכלים. תעשיית החרטים הכבארית הגאומטרית הייתה דלה למדי, וכזאת הייתה גם תעשיית המגלים.
לבני התרבות היו כלי כתישה וקערות למיניהן. אלו העידו על שכלול בשימוש המזון המלוקט וקשירת קשר חזק יותר עם הלקט שהיה בעיקרו דגן הבר. יחד עם זאת, הלקט לא היווה חלק מהותי מתזונת הכבארים. ציד יחמורים, צבאים, חזירי בר, שורי בר ובובאל היה נפוץ בקרב הכבארים הגאומטריים.
גודל האתרים הכבאריים לא עולה על 400 מטרים רבועים. ביישובים חיו לכל היותר קבוצות מצומצמות של שלוש משפחות. בני התרבות חיו הן במערות והן באתרים מאורגנים. הם נדדו ממחנה אחד לשני בהתאם למזג האוויר. המחנות ההררים שמשו בקיץ והנמוכים בחורף. נמצאו מספר בקתות מדופנות ששמשו למגורים, וכן קירות ובמה באזור חיפה. נמצאו מספר עדויות לקבורה, אולם לא מדובר במנהג נפוץ ומקובל. צדפות הדנטליום שמשו לעיתים לעיטור המתים ולעיתים לסחר.
Charlie Bit My Finger

Charlie Bit My Finger – Again!‎ (בעברית: "צ'ארלי נשך לי את האצבע – שוב!") הוא סרטון וידאו ביתי, בן 56 שניות, שפורסם באתר YouTube, ובתקופות מסוימות נחשב לסרטון הנצפה ביותר אי פעם, עם קרוב למיליארד צפיות (מעל 830 מיליון צפיות נכון לאוקטובר 2015). לפי אחת המדידות, היה סרטון זה הנצפה ביותר במשך יותר משנתיים, עד אפריל 2010.

רקע

הסרטון מתאר סיטואציה קצרה בין שני אחים בריטים, בגיל שלוש ובגיל שנה, היושבים בכורסה. בסרטון מגיש האח הגדול יותר, הארי, את אצבעו לפיו של האח הצעיר, צ'ארלי. צ'ארלי נושך את אצבע אחיו. בעוד האח הגדול מייבב וצועק "צ'ארלי נשך אותי", מצחקק לו התינוק צ'ארלי בחֵן. אורכו של הסרטון הוא 56 שניות, והוא הועלה לרשת על ידי אביהם של הילדים, הווארד דייוויד קאר, בחודש מאי 2007. לפי דבריו של קאר ברֵאיונות, הוא העלה את הסרטון לאתר YouTube באופן תמים למדי, על מנת שקרובי משפחה בארצות הברית יוכלו לראות את הילדים, מאחר שקובץ הווידאו היה גדול מדי למשלוח בדואר אלקטרוני. בעת שהסרטון הועלה לרשת לא העלה בדעתו את ההשלכות שיהיו לכך.

התפשטות הסרטון

הסרטון הפך תוך זמן קצר לסרטון ויראלי. פחות משנה לאחר העלאתו לרשת, במרץ 2008, הוא נצפה ב-12 מיליון צפיות. בדצמבר 2008 כבר היה הסרטון אחד מ-12 הסרטים הנצפים ביותר ב-YouTube עם 65 מיליון צפיות. עד אפריל 2009 נצפה הסרטון 92 מיליון פעמים, ובחודש אוגוסט 2009 הפך לסרטון הנצפה ביותר אי פעם.
הסרטון התגלגל בין צופים רבים ובאוגוסט 2009 הפך לסרטון הנצפה ביותר אי פעם והכניס לגוגל לא מעט כסף מפרסום.

השפעות

כתוצאה מהתפשטות הסרטון הפכו שני הילדים לכוכבים. הארי וצ'ארלי זכו לבלוג וידאו משלהם, ואף הודפסו חולצות טי-שירט ולוחות שנה עם תמונותיהם ועם הלוגו "Charlie Bit My Finger". החל מיולי 2010 הועלו ל-YouTube למעלה מ-30 סרטונים נוספים של הארי וצ'ארלי, על ידי אביהם, בהם נראים הילדים מתבגרים, ומלווים באמם ובאחיהם הקטן. גם סרטונים אלה זכו לצפייה על ידי מיליונים. ברחבי העולם הוקמו אף מועדוני מעריצים.
4 שנים לאחר שהועלה לראשונה לרשת קיבל האב המחאה על סך 120 אלף פאונד ישירות מגוגל, שמייצגים את חלקו של בעל הסרטון מכלל ההכנסות בעקבות פרסומות באתר. בסך הכל, הרוויחה משפחתם כמיליון ליש"ט מהסרטון.
הבמאי ג'ף צ'אן ערך את הסרטון ויצר לו גרסה חדשה ומפחידה. הרגע התמים הזה הופך לסרטון אימה בו זומבים מסתערים ומנסים לנשוך את האצבע. הסרטון הוצג בפסטיבל CFC Worldwide Short Film Festival בשנת 2011 בטורונטו, קנדה.
באחד הראיונות עמו הגיב אביהם של הבנים ואמר: "כל מה שעשיתי היה לצלם את הילדים כל מספר שבועות ולהעלות את הסרטון לרשת. מעולם לא התכוונתי לשנות כך את חייהם".
שוד

שוד הוא לקיחת חפץ מבעליו בניגוד לרצונו ולא על פי חוק בכוח הזרוע תוך שימוש באלימות או באיומים, לעיתים תוך שימוש בכלי נשק. בניגוד לגניבה שנעשית בסתר וללא ידיעת בעל הרכוש בזמן ביצוע הדבר, בשוד הבעלים מודע ללקיחת רכושו, אך איננו יכול להתנגד בשל החשש לנזק גופני שלו או הקרובים אליו. השוד נחשב  לעבירה פלילית בכל מדינות העולם. 
במאות הקודמות כנופיות של שודדים בארץ ישראל היו חולשות על הדרכים בעיקר בנקודות מפתח, ו"גובות" "מיסי מעבר" מהעוברים ושבים. בין הכפרים הידועים שעסקו בכך היו כפר סילוואד הסמוך לרמאללה וכפר אבו גוש בדרך לירושלים. בעולם הרחב התפתח במאה העשרים שוד ימי בעיקר במזרח הרחוק.
לעיתים משמשת המילה "שוד" לתיאור מעשים של גניבה רבת רושם, שלא לוו באלימות או באיום באלימות, כך שמבחינה משפטית אינם שוד אלא גניבה בלבד. כך, למשל, "שוד הכספות הגדול" שבוצע בישראל ב-1985 או "שוד הרכבות הגדול", שבוצע בבריטניה ב-1855. "שוד עתיקות" אף הוא בדרך כלל גניבה ולא שוד.

השוד כעבירה פלילית בישראל

בישראל, קובע סעיף 402(א) לחוק העונשין כי "הגונב דבר, ובשעת מעשה או בתכוף לפניו או לאחריו מבצע או מאיים לבצע מעשה אלימות באדם או בנכס כדי להשיג את הדבר הנגנב או לעכבו אצלו או כדי למנוע התנגדות לגניבת הדבר או להתגבר עליה, הרי זה שוד, ודינו של השודד - מאסר ארבע-עשרה שנים". האלימות או האיום באלימות מהווה נסיבה מחמירה לגניבה רגילה, שדינה, לפי סעיף 384 לחוק העונשין, 3 שנות מאסר בלבד.
החמרה נוספת קבועה בסעיף 402(ב), מבדילה בין שוד רגיל לשוד מזוין ולפיה "היה השודד מזוין בנשק או במכשיר שיש בהם כדי לסכן או לפגוע, או שהיה בחבורה, או שבשעת השוד או בתכוף לפניו או לאחריו הוא פצע אדם, הכהו או השתמש באלימות אחרת כלפי גופו, דינו - מאסר עשרים שנים".
סעיף 403 לחוק העונשין קובע עונש של 7 שנות מאסר על מי שניסה לבצע שוד. מדובר במחצית מעונשו של מי שהצליח לבצע את השוד. לעומת זאת, כשמדובר בניסיון של שוד בנסיבות המחמירות המתוארות בסעיף 402(ב) (שוד מזוין, שוד בחבורה, או שוד שבמהלכו נפצע אדם), נותר העונש קבוע על 20 שנות מאסר.
אוקיאמה (מחוז)

היסטוריה

בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז אוקיאמה בין המחוזות ביצ'ו, ביזן ומימסאקה, והיה אזור עקוב מלחמות בין דאימיו שונים בתקופת סנגוקו. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 אוחדו המחוזות למחוז אחד, וב-1876, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את שמו הנוכחי.

גאוגרפיה

מחוז אוקיאמה גובל במחוזות היוגו, טוטורי והירושימה, ומשקיף לעבר מחוז קאגווה שבשיקוקו, מעבר להים הפנימי סטו. בשטח המחוז נכללים גם כ-90 איים בים הפנימי. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
מיל (יחידת מידה)

מידות שהושפעו מהמיל הרומי

בעבר היה בשימוש גם המיל הגאוגרפי, אשר הוגדר כאורך של דקת קשת אחת על קו המשווה של כדור הארץ ואשר היה שווה לכ-1,855 מטרים. 
בנורווגיה ובשוודיה משמש המיל כיחידת מידה מקובלת השקולה ל-10 קילומטר, אך בעבר נע אורכו בין 10.688 קילומטר בשוודיה ל-11.295 קילומטר בנורווגיה. בעבר הייתה בגרמניה ובארצות סקנדינביה, יחידת מיל שווה ל-4 דקות קשת, או ל-7,421.5 מטרים. ברוסיה הייתה יחידת מיל שווה לשבע ורסטאות, או ל-7,468 מטרים.

המיל התלמודי

בתלמודים נעשה שימוש במידת ה"מיל" לציון מרחקים בין מקומות. למשל, "אמר ר' שמעון בן לקיש כדי שילך אדם ממגדל נוניא לטבריא מיל ונימא מיל הא קמ"ל דשיעורא דמיל כממגדל נוניא ועד טבריא", "שמונה עשר מיל כמן טיבריא לציפורי", "שלושת מילין מירושלים ועד בית חורון". ישנו גם שימוש במידת הזמן של הילוך מיל לנושאים הלכתיים שונים, כגון חמץ ומליחה. הערך המקובל הוא של 18 דקות, אך יש גם דעות הסוברות שכדי הילוך מיל הוא 22.5 דקות, או 24 דקות.
על פי הדעה המקובלת בראשונים ובאחרונים שיעור המיל בהלכה שווה ל-2000 אמות. אולם היו שחלקו על דעה זאת, בהם הרב יואל בן נון והרב פרופ' יואל אליצור, שטענו שלא ייתכן שהמיל התלמודי שונה באורכו מהמיל הרומי וכי כל ציוני המרחקים בתלמוד מתאימים למיל הרומי ולא ל-2000 אמות (שהם כקילומטר).
קוקייה אירופית

רבייה

הקוקיה מהווה טפילת רבייה, ובסך הכל נקבות ממין זה נצפו מטילות את ביציהן בקנים של כ-100 מיני עופות שונים. אוכלוסיות שונות מעדיפות להיטפל אל מינים מסוימים, ומטילות ביצים בגודל ובצבע דומה לזה של המארח. תוצאות מחקר ב-DNA המיטוכונדריאלי של הקוקיה העלו את ההשערה שמוצאן של כל אחת מהאוכלוסיות הללו נפרד. ייתכן שהגנים המגדירים את הטלת הביצים המתאימות עוברים מנקבה לנקבה בלבד, בכרומוזום הזוויג W (אצל הזכרים יש כרומוזומי ZZ, ואצל הנקבות - WZ). השערה נוספת היא שהגנים מורשים דווקא בכרומוזומים אוטוזומיים.
בדרך כלל, ביצת הקוקייה תבקע לאחר כ-12.5 ימים. ברוב המקרים, גוזל הקוקייה בוקע לפני גוזלי המארח, והוא דוחף את ביצי המארח אל מחוץ לקן. הגוזל מואכל במשך כ-20 עד 23 ימים על די המארח, ולעיתים הוא אף גדול יותר ממנו.
ליבאן עבדי

קריירת מועדונים

עבדי נולד בבוראו שבסומליה, והעביר את ילדותו באוסלו שבנורווגיה. בצעירותו שיחק בקבוצות הנוער של המועדונים המקומיים ואלרנגה וסקייד. בגיל 14 עבר יחד עם משפחתו לאנגליה.

שפילד יונייטד ופרנצווארוש

בשנת 2004, כשהוא בן 16, הצטרף עבדי לאקדמית הנוער של שפילד יונייטד, ששיחקה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בקיץ 2008 חתם עבדי על חוזה לשנתיים במועדון, ולאחר מכן הושאל לפרנצווארוש, ששיחקה בליגה ההונגרית השנייה. לאחר מכן עלתה הקבוצה לליגת העל ההונגרית. ב-13 בספטמבר 2009 ערך עבדי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 65 דקות בניצחון 2-1 על מ.ט.ק. בודפשט במסגרת המחזור השביעי בליגה. ב-4 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון והיחידי בתקופת ההשאלה, שער בדקה ה-84 בהפסד 2-1 לגיור במסגרת המחזור ה-26 בליגה. עבדי חזר לשפילד יונייטד לאחר שערך 10 הופעות בפרנצווארוש, ושוחרר ממנה בחודש יולי 2010, מבלי ששיחק בה. הוא הצטרף לפרנצווארוש באופן קבוע, ובשתי עונות ערך 29 הופעות נוספות, בהן הבקיע שני שערים. בעונתו האחרונה אף שיחק בארבעה משחקים במוקדמות ליגה האירופית, בהן הבקיע שני שערים. בין היתר שיחק גם בפרנצווארוש II, קבוצת המילואים של המועדון.

אולהאננסה

ב-16 ביולי 2012 עבר עבדי בהעברה חופשית לאולהאננסה מליגת העל הפורטוגלית ושיחק בה במשך עונה אחת. ב-17 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 80 דקות בניצחון 2-1 על אסטוריל במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-1 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הפורטוגלית, שער בדקה ה-17 בהפסד 3-2 לפורטו במסגרת המחזור השלישי. בסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 4 שערים.

אקדמיקה דה קוימברה

ב-1 באוגוסט 2013 עבר עבדי לאקדמיקה דה קוימברה, גם היא מליגת העל הפורטוגלית, בהעברה חופשית. ב-2 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק במחצית הראשונה בתיקו 1-1 נגד אסטוריל במסגרת המחזור השלישי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך חצי עונה, וערך 11 הופעות מבלי להבקיע שער.

ריזספור ולבסקי סופיה

ב-16 בינואר 2014 נרכש עבדי על ידי ריזספור מליגת העל הטורקית, ששילמה עבורו 500 אלף אירו. ב-25 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 60 דקות בהפסד הליגה 4-1 לגנצ'לרבירליגי במסגרת המחזור ה-18. ב-14 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שערו היחידי, שער בדקה ה-20 בניצחון 5-1 על גזיאנטפספור במסגרת המחזור ה-21 בליגה. עד לסוף עונת 2013/2014 ערך עבדי 6 הופעות ליגה, ובמחצית הראשונה של עונת 2014/2015 ערך 7 הופעות ליגה נוספות. ב-12 בפברואר 2015 הושאל עבדי ללבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית לחצי עונה. ב-27 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 8-0 על חאסקובו במסגרת המחזור ה-20 בליגה. ב-14 במרץ 2015 הבקיע עבדי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-47 בניצחון 4-0 על מארק דופניצה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בסך הכל ערך עבדי 9 הופעות בלבסקי סופיה, בהן הבקיע שני שערים. בסוף העונה חזר לריזספור, וב-3 בדצמבר 2015 שוחרר מהמועדון.
בקיץ 2016 עבדי חתם בהוגסונד מהליגה הנורווגית השנייה.

קריירה בינלאומית

עבדי רשאי לבחור בין נבחרת סומליה לנבחרת נורווגיה, והצהיר שהוא מעוניין לשחק עבור נורווגיה.
דיסנומיה (ירח)

גילוי

דיסנומיה התגלה על ידי מייקל בראון, עם צוות ההנדסה האופטית של מצפה הכוכבים קק ומגלי אריס בזמן שעשו תצפית על הפלוטואידים באזור חגורת קויפר (פלוטו, האומיה, מאקה-מאקה) ובדיסק המפוזר (אריס). התמונות של התצפיות שצולמו ב-10 בספטמבר חשפו שיש עצם סביב אריס. העצם הוגדר כירח סביב כוכב הלכת הננסי, וכונה בשמו הזמני גבריאל, על שם ידידתה של זינה (שכך כונה אריס בתקופה זו), בסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת".

מאפיינים

קוטרו של דיסנומיה מוערך בכ-650 עד 700 ק"מ. הוא כנראה קטן מדי כדי להיות בצורה כמעט-כדורית. גילויו של דיסנומיה עזר לחשב את המסה של אריס (פי כ-1.27 משל פלוטו). רדיוס מסלולו של דיסנומיה סביב אריס הוא ±140 37,350 ק"מ. הוא מקיף את אריס כל 15.774±0.002 ימי ארץ.

היווצרות

סביר להניח, שהיווצרותו של דיסנומיה היה בדיוק כמו היווצרותו של הירח שלנו. הירח שלנו התנגש בכדור הארץ, וסביר להניח שאריס התנגש באחד ממיליוני הגופים בדסקה הפלנטרית שבו אריס נמצא, והחומר שהועף התגבש ויצר את דיסנומיה.
טרנספורמציה אפינית

טרנספורמציות אפיניות מעל הממשיים

פונקציות  עם  ו  קבועים, הן טרנספורמציות אפיניות נפוצות.
שינוי (משפט עברי)

שינוי הוא קניין במשפט העברי, המקנה חפץ לגנב או גזלן, וגורם לכך שהחפץ נחשב שלהם כדי שגם אם יאבד או מחירו ירד לאחר הגניבה, יחויבו לשלם עליו כמחירו המלא. לקניין זה מספר סעיפים: שינוי גוף החפץ, שינוי שם החפץ.
ישנן שתי פרשנויות בקניין זה: דעה אחת אומרת כי חיוב ההשבה אינו קיים כאשר החפץ השתנה, כנלמד מהפסוק "והשיב את הגזילה אשר גזל", אם כעין שגזל יחזיר ואם לא ישלם דמיה,, ולפי פרשנות אחרת, ההפך הוא הנכון; השינוי הוא אחד מקנייני הגזילה, הוא מקנה את החפץ לגזלן, וזהו טעם ציווי התורה שאמרה שכאשר החפץ השתנה, הוא לא שייך יותר לנגזל, ועליו להחזיר רק את דמיה.
קנין זה נגרם על ידי כך שהחפץ נחשב כחפץ אחר לגמרי, וגם כאשר רק שמו נשתנה השינוי משנה את בעלות החפץ, מכיוון שמציאותו של החפץ אין בה חשיבות כשלעצמה אלא בשימוש שניתן להפיק ממנה, וכאשר הוא משמש לצורך אחר, נחשב הדבר כאילו מהותו השתנתה.

שינוי הגוף

במסכת בבא קמא אומר רבי אילעא, כי אדם שגנב טלה ונעשה איל, עגל ונעשה שור, נעשה שינוי בידו וקנאו, ולכן אם טבח ומכר את הבהמה, אין הוא חייב בתשלומי ארבעה וחמישה, מפני שלאחר שהשינוי גרם להקנות לו את בהמה "שלו הוא טובח שלו הוא מוכר". על הלכה זו, נחלק חברו רבי חנינא, הסובר שדבר זה אינו נקרא שינוי, הקשה חברו רבי חנינא מברייתא האומרת: 
"גנב טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור, משלם תשלומי כפל ותשלומי ארבעה וחמשה כעין שגנב." ומכאן יש להוכיח לכאורה, שלא ניתן לקנות בהמה בשינוי כזה, שאם כן לא היה לו להתחייב בתשלומי ארבעה וחמשה. על כך השיב רבי אילעא בשאלה: גם לשיטתך, ששינוי כזה אינו נחשב לשינוי, אין מובנת ברייתא זו, שאם כן היה עליו לשלם במחיר העכשווי ולא כעין שגנב. השיב רבי חנינא, כי למרות שהשינוי אינו מקנה את הבהמה לגנב, אין הוא חייב לשלם כמחיר העכשווי, שכן בכל זאת הבהמה השתנתה משהייתה בשעת הגניבה, וחיובו שחל בשעת הגניבה היה לשלם טלה או עגל, ולא איל ושור, ולא ניתן לחייבו ביותר מכך.
האמורא רב ששת יישב את הברייתא שלא תסתור את שיטתו של רבי אילעא, והסביר שברייתא זו נאמרה על ידי בית שמאי, החלוקים על קנין שינוי, וסבורים שהוא לא קונה כלל.

שינוי השם

גם אם רק שמו של החפץ השתנה, נחשב החפץ כחפץ אחר, והגנב קונה אותו לעניין חיובי תשלומיו. קנין זה הוזכר על ידי רבי זירא, כאשר הוא שמע את הדיון בין רבי אילעא לרבי חנינא, הוא הקשה, שעל הגנב היה לקנות את הבהמות מטעם אחר, שהוא קנין שינוי השם, שהרי שמם השתנה מ"כבש" ל"איל" וכדומה. על כך השיב רבא כי גם שור בן יומו קרוי שור כמובא בפסוק "שור או כבש או עז כי יולד", וגם איל בן יומו קרוי איל כמו שאמר יעקב אבינו ללבן "ואילי צאנך לא אכלתי", ומכאן שגם כבש קרוי איל, שהרי לא ייתכן שיעקב אבינו אמר ללבן שרק אילים לא אכל אבל כבשים הוא כן נטל לעצמו.

שינוי השם החוזר לברייתו

לפי שיטת רבי זירא, לשינוי השם יש חיסרון בכך, שאחרי הכל לא מדובר בשינוי מציאותי אלא בשינוי רוחני יותר, של שינוי תשמיש החפץ על ידי שינוי שמו, ולכן אם השינוי הוא שינוי החוזר לברייתו, כלומר שניתן להחזיר את החפץ למצבו הקודם בקלות, כמו קורת עץ שגזלה וקבעה בבנין, במקרה כזה אין שינוי קונה.
מלקה עזריה

קס מלקה עזריה (1926 - 4 בספטמבר 2011, ז' אלול ה'תשע"א). היה קס הקסים ("ליקה כהאנת") של קהילת ביתא ישראל במדינת ישראל.

ביוגרפיה

נולד בכפר טדה שבמחוז גונדר באתיופיה, בנם התשיעי של קס עזריה יהייס ולאקץ' טלה. בגיל עשר, בעקבות קרבות המלחמה בין אתיופיה לאיטליה שהתחוללו באזור הכפר טדה, עברה משפחתו לכפר אוזבה, שם חי עד לעלייתו ארצה. באוזבה נשא לאישה את יהודית אסרס ולהם נולדו ששה ילדים, אחד מהם הוא קס אביהו עזריה המשמש כיו"ר המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל. לאחר נישואיו הוסמך כקס ושימש כמנהיג רוחני ליהודי אזור מגוריו באתיופיה.

באתיופיה

בתפקידו חרת על דגלו את שימור המסורת בקרב בני קהילתו ומניעת התבוללות. רבים מיהודי האזור מספרים כיצד היה נודד בין הכפרים השונים בהם חיו ודואג לשמר בהם את רוח היהדות, לשם כך, אף הקים למעלה מ-20 בתי כנסת ששימשו כמרכזי תפילה ומרכזים רוחניים ליהודים בכפרים רבים כגון דרגאג', צ'הרה, אנקוברר, בלסה, כפר הולדתו טדה ועוד.
בתחילת שנות ה-80 עם היוודע על מבצע משה החליט לא לעלות ארצה ולהישאר עם בני קהילתו שנותרו באתיופיה על מנת למנוע את התבוללותם. בשנת 1991 במהלך מבצע שלמה, ולאחר שמרבית יהודי האזור החליטו לעלות לארץ, עלה גם הוא ויחד עם בני ביתו השתכן באשקלון. בישראל המשיך לשמש כקס וכמנהיג רוחני לבני קהילת ביתא ישראל תוך שימת דגש על שימור המסורת העתיקה של קהילתו.

בישראל

קס מלקה נאבק רבות להכרה ביהודי אתיופיה כיהודים לכל דבר ולהכרה בקסים כרבנים לקהילותיהם המוסמכים לערוך טקסי נישואין וקבורה. במסגרת המאבק הורה על הקמת המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל המובילה את המאבק ומפעילה, במקביל לעשייה דתית, פרויקטים חברתיים רבים כגון עידוד צעירים לרכישת השכלה, מאבק בגזענות ובתופעת האלימות במשפחה. בישראל הסמיך כ-15 קסים המשמשים כיום כראשי קהילות באזורי מגוריהם.
ביתו שימש כמוקד עליה לרגל לאלפים מבני הקהילה שפקדו את ביתו מדי יום. בנוסף לכך, בחגים, כיום הכיפורים ופסח, היו נוהרים רבים מבני הקהילה ומגיעים לאשקלון מכל רחבי הארץ להתארח בביתו ולהשתתף בתפילות אותן קיים בבית הכנסת הסמוך שהקים ונקרא על שם אביו קס עזריה יהייס. בית כנסת וגן ציבורי מנציחים את שמו.

פטירתו

ב-ז' אלול ה'תשע"א (4 בספטמבר 2011) נפטר בגיל 85. אלפים רבים מבני קהילתו ליוו אותו בדרכו האחרונה, את הכנסת יצגה חברת הכנסת ציפי לבני. נקבר בבית העלמין באשקלון.
יד הזיכרון למגיני ירושלים

האנדרטה

האנדרטה ניצבת בצומת שדרות יצחק רבין ורחוב רוטשילד, למרגלות בניין בית המשפט העליון. היא שוכנת בפאתי גן סאקר, בקרבת משכן הכנסת, אנדרטת חטיבת הראל ובית יד לבנים.
האנדרטה ניצבת במרכז רחבה מרוצפת אבן, המוקפת גן. היא כוללת גוש אבן מלבני בגובה של 18 מטרים ובמשקל של כ-70 טון, שנחצב במחצבת הקסטל. הוא סותת בסיתות גס ובראשו פוסל תבליט המילה נזכור.
עמוד האבן ניצב על גבי בסיס עגול מלבנים אפורות. על גבי פאתו העליונה של הבסיס נכתבה כתובת זו:

תולדות האנדרטה

מכרז להקמת אנדרטה מרכזית לזכר מגיני ירושלים במלחמת העצמאות הוצא על ידי עיריית ירושלים זמן קצר לאחר תום המלחמה. במכרז זכתה תוכניתו של האדריכל אשר חירם אשר הציע להקים אבן גדולה שתחצב מהרי ירושלים. בכיכר נורדאו, שנקרא אז "כיכר רוממה", התקיים ביום הזיכרון של שנת תש"ט, טקס הנחת אבן פינה לאנדרטה בהשתתפות ראש העיר דניאל אוסטר, מפקד מחוז ירושלים יצחק לוי ותזמורת משטרת ישראל, ונטמנה מגילת קלף. אולם התברר שעלות הביצוע היא גבוהה ובגלל קשייה התקציביים של ירושלים התוכנית לא קודמה. לאחר שגרשון אגרון נכנס לתפקידו כראש העיר, הוא החל לקדם את התוכנית. ב-1956 החליטה העירייה להעתיק את מקום האנדרטה לרחבה שמול בנייני האומה, כדי שליד המצבה תהיה רחבה מתאימה לטקסי זיכרון. קידום התוכנית שוב התעכב בגלל העלות הגבוהה עד שסולל בונה תרם את חציבת הסלע במחצבות תעשיית אבן וסיד ליד הקסטל וארגון הקבלנים תרם את הובלת הסלע לירושלים. היה זה הסלע הגדול ביותר שנחצב בישראל עד אז במקשה אחת. הוא הוצב מול בנייני האומה באפריל 1960 ומסביבו הוקמה רחבה של 4 דונם. הקמת המצבה לא נסתיימה בזמן לשמש ביום הזיכרון של אותה שנה וכמידי שנה הוקמה מצבה זמנית ליד בית העירייה.
בהמלצת ראובן אבינועם, שהיה אב שכול, החליטה עיריית ירושלים לחרוט על האנדרטה את המילה "נזכור". אל מול החלטה זאת יצאו גורמים דתיים שדרשו שלא לשנות מהנוסח המסורתי יזכור. במיוחד פעל בעניין עובד משרד הדתות, אליהו יהושע לבנון, ששכל שני בנים במלחמה על ירושלים, שפנה לראש הממשלה ולנשיא המדינה והזהיר ממה שכינה "בכיה לדורות". הצעות פשרה שכללו מספר מילים נדחו על ידי המעצבים שטענו שיש לחקוק רק מילה אחת. בגלל הפולמוס, השלמת האנדרטה התעכבה. לבסוף, נחנכה האנדרטה באפריל 1964, ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
האנדרטה פוסלה על ידי מאיר וייס. לאחר הקמתה לא תפקדה האנדרטה בפועל כאתר זיכרון משמעותי בירושלים ונדחקה לשולי נוף ההנצחה בעיר. טקסי יום הזיכרון לא הועברו לרחבה והמשיכו להתקיים ליד בניין העירייה.
בשנת 2006, הועתקה האנדרטה למקומה הנוכחי כדי שניתן יהיה להקים במקומה את תחנת הרכבת בנייני האומה.

בתרבות

המחלוקת באשר למילה שתכתב בראש האנדרטה הייתה השראתו של המחזאי יוסף בר-יוסף לכתיבת המחזה "הנון של ראש העיר ירושלים".
וטוסי

אודות

משקלה של פרה ממוצעת הוא בין 430 ל־540 קילוגרם, ושל פר כבין 540 ל־730. עגל הוטוסי שוקל בין 14 ל־23 קילוגרם ונשאר קטן למשך מספר חודשים.
מקורו של הווטוסי הוא בתת-המין ההודי זבו.
מפעל קסת לספרות ביכורים

מפעל קסת לספרות ביכורים הוא חממה ספרותית המלווה ספרי ביכורים מבטיחים בתחום הפרוזה והשירה.
"מפעל קסת" נוסד בשנת 2005 על ידי מרכז הספר והספריות בישראל ובסיוע משרד התרבות והספורט. מערכת המפעל מקבלת אליה כתבי-יד נבחרים של יצירות ביכורים ממולי"ם ישראלים (כל הוצאה רשאית להגיש שני כתבי יד בשנה), ומעניקה לכותבים הנבחרים, כארבעה-חמישה בשנה, ליווי על ידי עורך ספרות מנוסה. בתחילה כלל "מפעל קסת" את תחום הפרוזה בלבד, ומשנת 2008 הוא כולל גם את תחום השירה. לאחרונה התרחב המפעל והוא כולל גם השתתפות בספר שני של מחבר.
את מדור "קסת - פרוזה" ערכו בעבר הסופר והעורך יובל שמעוני (2005 - 2011), והעורכת יערה שחורי (2011 - 2014). מאז שנת 2014 עורך את המדור הסופר חיים באר. את מדור "קסת - שירה" עורך מאז הוסדו העורך והמתרגם ד"ר דוד וינפלד. 
הספר הראשון שראו אור במסגרת "מפעל קסת" הוא "שום גמדים לא יבואו" מאת שרה שילה (הוצאת עם עובד), שזוכה בהמשך גם בפרס ספיר לשנת 2007. בין הספרים הבולטים הנוספים נמנים: "מקימי" מאת נועה ירון-דיין (עם עובד, 2007), וספרי השירה הראשונים של המשוררים אלמוג בהר, יודית שחר, עמיחי חסון ואלכס בן-ארי.
קריצ'ב (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קריצ'ב 35,133 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 32,592 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 92.16% בלארוסים, 6.41% רוסים ו-1.43% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (60.66%) ורוסית (36.28%).
בנדיקט הובדס

קריירת מועדונים

הובדס החל לשחק כדורגל ב-1994 במחלקת הנוער של קבוצת עיר הולדתו, ט.ו.ס הלטרן, וב-2001 עבר למחלקת הנוער של שאלקה 04. בשנת 2003 מונה הובדס לקפטן של קבוצת הנוער של שאלקה 04, ובשנת 2006 היה חלק מזכייתה של הקבוצה באליפות הנוער של גרמניה. בינואר 2007 חתם הובדס על חוזה מקצועני עם שאלקה שהיה אמור להסתיים בסוף עונת 2009-10, וביולי של אותה שנה הוא הועלה לסגל של הקבוצה הבוגרת של המועדון. אף על פי שהיה מספר חודשים בקבוצה הבוגרת, את הופעת הבכורה שלו במדיה הוא ערך רק באוקטובר 2007, במסגרת משחקיה של הקבוצה בליגת האלופות. בדצמבר 2008 האריך הובדס את חוזהו עד ה-30 ביוני 2014. ביולי 2011 מונה לקפטן של שאלקה, במרץ 2013 חידש שוב את חוזהו עד 30 ביוני 2017.
ב-30 באוגוסט 2017, לאחר שאיבד את סרט הקפטן לראלף פאהרמן, חתם הובדס ביובנטוס מהליגה האיטלקית בהשאלה לעונה תמורת 3.5 מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה בסכום של 16 מיליון אירו הכולל בונוסים. בכך סגר הובדס 16 שנים בשאלקה. לאחר עונה אחת ביובנטוס, בה סבל מפציעות וערך רק שלוש הופעות בהן הבקיע שער אחד, חזר הובדס לשאלקה. ביולי 2018 נמכר הובדס ללוקומוטיב מוסקבה, שם חתם על חוזה לארבע שנים.

קריירה בינלאומית

הובדס שיחק באופן קבוע בנבחרות הצעירות של נבחרת גרמניה, וב-29 במאי 2011 ערך הובדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת מול אורוגוואי במשחק ידידות. ב-7 ביוני 2011 ערך הובדס את ההופעה הבינלאומית הרשמית הראשונה שלו במסגרת מוקדמות יורו 2012 נגד  אזרבייג'ן. המשחק נגמר בתוצאה 3-1 לטובת גרמניה, והובדס בישל את השער הראשון למסוט אוזיל. שיחק במונדיאל 2014 וזכה עם נבחרת גרמניה בגביע העולם.