יוליאן פירסט

יוליאן פִירְסְט (Fürst;‏ 14 באוקטובר 1911, פרנקפורט שעל האודר, גרמניה – 11 באוגוסט 1992, חיפה) היה צלם אומן ישראלי וחלק מהקהילה הייקית.

ביוגרפיה

יוליאן פירסט נולד בשנת 1911 בפרנקפורט שעל האודר שבגרמניה לגיאורג ורוזה פירסט. הוא החל לצלם בגרמניה בשנת 1929. אביו רצה שילמד בבית הספר הגבוה למכירות, אך יוליאן רצה לעסוק בצילום. בהיותו בן שבע עשרה הוא פנה לרודולף גרונמן, צלם-אומן תושב פרנקפורט שעל האודר, בבקשה שילמד אותו, אך הלה בחר באותה תקופה להפסיק לצלם ולהתמקד בציור בלבד, ופירסט התחיל לעבוד בחנות צילום כעוזר ושליח.
לקראת עלייתו לישראל ב-1935 שהה פירסט בברלין, שם עבד כמורה לספורט בכפר ילדים ונוער אהבה, פנימייה ליתומים בברלין, וכגנן בבית הקברות היהודי.
עם הגיעו לארץ הצטרף פירסט לקבוצת עבודה שנקראה "בתלם", שישבה בנחלת יהודה ליד ראשון לציון, ושהה שם כחצי שנה. בקיץ אותה שנה עבר לחיפה והמשיך בעבודות חלוציות כמו בנייה וניקיון.
ב-1936 שב לאהבתו הראשונה – הצילום – והחל לעסוק בעבודות מעבדה בחנות לצילום בחיפה. כעבור שנה התחיל לעבוד כצלם עצמאי. 
ב-1938 עברה גילה-גיזלה לבית לב (1915-2012) לחיות עם פירסט, לאחר שעזבה את קיבוץ הזורע. מאז חיו בני הזוג כמשפחה וכשותפים לעשייה בצילום – הוא צילם בסטודיו ובבתי לקוחות, באולמות שמחות ובאירועים צבוריים שונים באזור חיפה והצפון, כשהוא נושא תיק מלא מצלמות ופנסי תאורה, והיא עבדה במעבדת הצילום. 
בין השנים 1939-1941 היה פירסט פעיל במסגרת "התאחדות הצלמים המקצועיים בארץ-ישראל" (PPPA). 
ב-1943 נולד בנם הבכור מיכאל (נפטר 1982), וב-1950 נולד בנם השני, בנימין (בני). את החנות המשפחתית הפעילו בני הזוג פירסט מדירת שני חדרים קטנה, ששימשה גם כדירת המגורים של המשפחה.
לצד עבודתו כצלם הוא עסק גם בהוראת הצילום בסטודיו שלו במסגרות שונות שכללו תלמידים פרטיים, קבוצות של חובבים, וכמו כן קיים סדנאות צילום חד פעמיות. בשנות השישים הוא לימד צילום במגמה לצילום במכללת ויצו בחיפה וגם בפקולטה לאדריכלות בטכניון.

יצירתו

יוליאן עלה לארץ עם תעודת צלם בכיסו, והביא עמו מסורת אירופית ושפה צילומית שלא הובנה כראוי בשנים ההם. 
בצילומיו בולטת התעניינותו של יוליאן בדמות האנושית. בעבודתו ניתן למצוא נושאים מגוונים כגון דיוקנאות, צילומי עירום, חלוצים, גיבורים, עסקנים פוליטיים, זוגות נישאים ופעוטות.
בשנותיו המאוחרות הוצגו יצירותיו בכמה תערוכות ובהן תערוכת יחיד עצמאית במוזיאון הרצליה (1980) ובמוזיאון בר-דוד בקבוץ ברעם (1984). בפרנקפורט שעל האודר קיימו תערוכה של עבודותיו "נולד בפרנקפורט: יוליאן פירסט, צלם. לזכרה של משפחה מפרנקפורט" (1998). עבודותיו הוצגו במגוון מוזיאונים כגון מוזיאון חיפה, בבית רוטשילד (בית הכט) בחיפה, במוזיאון וילפריד ישראל בקיבוץ הזורע, ובמוזיאון ישראל. 
טלי כהן-גרבוז, שאצרה לזכרו תערוכה בסינמטק ב-1993, כתבה: "הנסיון של יוליאן פירסט להתערות בארץ הטרשים והחמסינים נעשה תוך שמירה על המבט האירופי שלו ועל השפעות צלמים גרמניים כמו אוגובסט סאנדר שפעלו בין שתי מלחמות העולם. מבחינה זו המבט של יוליאן באנשים שצילם כאן היה כשל אנתרופולוג – מעורב ולא מעורב, חי ועובד כאן, אך מתבונן בהם מבעד לתרבות אחרת."
מיכה בר-עם כתב על יוליאן לקראת אותה תערוכה: "בילדותי, יוליאן פירסט היה בשבילי האיש שיוצא בבוקר לעבודה עם חצובות כבדות על הגב. מכך הבנתי שצילום הוא עבודה קשה. זה היה שנים רבות לפני שהצילום הפך להיות האובססיה של חיי. יוליאן פירסט היה בשבילי קודם כל בעל מלאכה מיומן ואיש של צילום מוזמן. מה שהתברר לי רק לאחר שנים, היה, שעבודתו הייתה רצופה "פריצות" לכיוונים שונים. ודווקא הן שהעידו על עבודתו האמיתית.
הפגישה הראשונה המקצועית ביננו הייתה ב-1968, למרות שהכרנו כבר בשנת 1939. המלצתי עליו אז לקורנל קאפה כשעבדנו על התערוכה "Israel The Reality" בניו יורק. מצאתי בין העבודות שלו כמה דברים שהדהימו אותי בספונטניות שלהם, באירוטיקה, ובשמירה על ערכים אסתטיים גם בצילומי אירועים בעלי ערך היסטורי. בצילומים בנבי שועייב אפשר לראות שהוא הלך שם עם הדרוזים מתוך אובססיה אמיתית, גם אם הצילום היה מוזמן. התוצאה היא שנשארנו היום עם מספר סדרות רפורטז'ה נדירות ביופיין."