google/wiki40b huggingface dataset:
קסנוצרטופס

תיאור

קסנוצרטופס ידוע מהולוטייפ CMN 53282 המורכב משברי גולגולות של 3 פרטים, הכוללים בעיקר את עצמות העטרה (צרטופסיים). שרידים נוספים נמצאים במוזיאון טירל המלכותי. ניתן להבדיל בינו לבין סוגי צרטופסיים אחרים לפי קישוטי העטרה (frill) שלו: בחלק העליון של מרכז העטרה בולטות שתי בליטות גרמיות קהות, לידן פונים החוצה שני זיזים חדים ועבים שבולטים אחורה במקצת. צידי העטרה מקושטות בבליטות משולשיות. העצם המרכזית בעטרה, בין שני ה"חלונות" שבמרכזה לא מעוטרת בזיזים או בליטות. אין הרבה שרידים משאר חלקי הגולגולת ומעט ידוע על מבנה קרניו. מעריכים שלקסנוצרטופס היו קרניים דומות למיני צנטרוזאוריים (צרטופסיים בתת-משפחת צנטרוזאוריים) קדומים: כלומר, קרני גבה בינוניות באורכן (קצרות יחסית לצרטופסיים המאוחרים של תת-משפחת כסמוזאוריים וארוכות יחסית לאלה של בני תת-משפחת צנטרוזאוריים) ובליטה או קרן על האף.
כמו יתר בני משפחת הצרטופסיים היה מדובר בדינוזאור צמחוני גדול שהלך על ארבע רגליו. את מזונו הוא תלש באמצעות מקור חד שנמצא בחזית פיו וקצץ לחתיכות באמצעות סוללת שיניים חדות בחלק האחורי של פיו. אורכו הוא כ-6 מטר ומשקלו כ-2 טון.

גילוי

מאובנים של קסנוצרטופס נתגלו לראשונה ב-1958, כאשר ואן לנגסטון הבן גילה שברי גולגולת מתצורת פורמסט ליד פורמוסט שבאלברטה, קנדה. תצורה זו לא נחקרה די הצורך ומעט ידוע על פאונת הדינוזאורים שבה. מאובני צרטופסיים מתצורה זו נדירים ביותר. לנגסטון אחסן את המאובנים שמצא במוזיאון הטבע הקנדי באוטווה. בסביבות 2003 דייוויד אוונס ומיכאל ריאן בחנו מחדש את המאובנים. ב-2009 החל מחקר מעמיק של מאובנים אלה שתוצאותיו שמדובר במין חדש של דינוזאור צרטופסי. ריאן, אווהס וקיראן מ. שפרד תיארו אותו במאמר שפורסם ב-2012 והעניקו לו את השם "קסנוצרטופס". הקסנוצרטופס מתוארך לכ-80 מיליון שנה לפני זמננו, דבר ההופך אותו לצרטופסיי הקדום ביותר הידוע מקנדה.
יצחק ג'אנו

ביוגרפיה

ג'אנו נולד בירושלים, ושיחק במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מגיל צעיר. 
בעונת 1967/1968 כשהוא בגיל שש עשרה, ערך את הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון. שנה אחר כך, החל בהדרגה לקבע את מעמדו כשחקן הרכב במקומו של שמעון צ'רנוחה ששבת באותה עונה. ג'אנו בלט במשחק ראש מצוין ומשחק הגנה אגרסיבי, מה שהקנה לו תדמית מאיימת על חלוצי היריבה, של בלם קשוח ואגרסיבי. העימותים בינו לבין חלוץ היריבה העירונית הפועל ירושלים, אלי בן רימוז' זכורים היטב לאוהדים באותן עונות.
בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן הרכב משמעותי בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה ולאחר מכן בגביע נוסף בעונת 1978/1979.
ג'אנו שימש קפטן בשתי עונות: 1973/1974, ו־1974/1975 כולל במשחק גמר גביע המדינה מול הפועל כפר סבא שהתקיים בעונת 1974/1975. בתום עונת 1982/1983 החליט מאמן בית"ר דאז, אליהו עופר, לוותר עליו לטובת השחקן הצעיר מהנוער חנן אזולאי. החלטה זו הביאה לפרישתו של ג'אנו מכדורגל. מספר חולצתו לאורך מרבית שונותיו בקבוצה הבוגרת היה 5.
לאחר פרישתו ממשחק עסק באימון, בין השאר הקים את מחלקת הנוער של קבוצת בית״ר מעלה אדומים. החל מעונת 2017/2018 מכהן כמנהל מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל בית"ר נורדיה ירושלים.
צ'ארלי קוקס

ביוגרפיה

קוקס נולד בלונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-קתולית. קוקס הוא הצעיר מבין חמישה ילדים שנולדו לטרישה ולאנדרו קוקס. נולד בלונדון בירת הממלכה המאוחדת וגדל במזרח סאסקס. למד בבית הספר בית אשדאון (Ashdown House) ובבית הספר שרבורן (Sherborne School). בהמשך למד משחק בבית הספר לתיאטרון אולד ויק שבבריסטול (Bristol Old Vic Theatre School).
בשנת 2007 גילם קוקס את דמותו של טריסטן ת'ורן בסרט הקולנוע "אבק כוכבים" על פי ספרו של ניל גיימן באותו שם. בשנים 2011–2012 השתתף בתפקיד משנה כאואן סלייטר בעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "אימפריית הפשע".
Viva la Vida

רקע

כותרת השיר בספרדית "Viva la Vida" נלקחה מציור בן המאה ה-20 של הציירת המקסיקנית, פרידה קאלו. במהלך הפקת האלבום Viva la Vida התנסו חברי הלהקה במספר גרסאות שונות שלו, ולבסוף כל אחד מהם הביע את דעתו ביחס לאיזו גרסה יש לבחור.

משמעות השיר

מילות השיר מוצגות בידי מספר האומר כי בעבר שלט בעולם ("I Used To Rule The World"). השיר מכיל אזכורים רבים מהתנ״ך ומהברית החדשה. לדוגמה, הביטוי ״עמודי חול״ ("Pillars Of Sand") נלקח ממשל מן הברית החדשה על כסיל שבנה את ביתו על עמודים עשויים חול, לעומת אדם חכם הבונה את ביתו על עמודים עשויים אבן. הביטוי ״עמודי מלח״ (״Pillars Of Salt") נלקח מהסיפור התנ״כי על אשת לוט, שהפכה לנציב מלח. 
המילים ״היה לי למראה, לחרב, למגן״ ("Be My Mirror, My Sword, My Shield") הן גם התייחסויות לתנ״ך, מאחר שמתייחסים לתנ״ך כחרב באיגרת אל האפסים וכמראה באיגרת יעקב. המשפט ״אני יודע שפיטר הקדוש לא יקרא בשמי״ ("I Know Saint Peter Won't Call My Name") מתייחס לאמונה העממית שפטרוס הקדוש שומר על השערים לגן העדן. כמו כן, לפי האמונה העממית הוא אוחז ב״ספר החיים״ וקורא בשמותיהם של אלו שהאמינו בישו במהלך חייהם. 
המשפט ״ראשי על מגש כסף״ ("My head Upon A Silver Plate") מתייחס לכריתת ראשו של יוחנן המטביל לפי בקשתה של שלומית בת הרודיאס, שיביאו לה את ראשו על גבי צלחת. 
השיר יצר הדים רבים כמו גם ויכוחים באשר למשמעותו. היו שטענו שהשיר עוסק במהפכה הצרפתית. חברי הלהקה עצמה אינם שותפים לפרשנות הזו, ולדבריהם מדובר במלכים ובמהפכות באופן כללי.

ביקורת

Viva La Vida קיבל ביקורות שבח רבות. ג'וש האת'ווי מהעיתון The Plain Dealer כתב כי השיר הוא הקליט ביותר מהאלבום Viva la Vida or Death and All His Friends. בראיון לאתר IGN, כתב המבקר צ'אד גרישו כי ״זו הפשיטה היחידה של הלהקה אל פופ התזמורות חסר הבושה. מצד שני, פריטת המיתרים הנמרצת והשירה הנפלאה הופכות אותו להרבה יותר מדי מקסים וחי מכדי לא לחבב אותו, ועוד יותר קשה לא לאהוב אותו״.
"Viva La Vida" מתחיל עם נגינה גרנדיוזית ומילים סוחפות המפרטות את הכאב של הדחה ממעמד גבוה. צליליו החזקים גובלים בהגזמה לכל אורכו של השיר, אך קולדפליי יודעים כיצד ללכת על חבל דק בצורה מושלמת. הפעמונים, הצלצולים והתזמורת, כולם קיימים בפזמון, אך קולו של כריס מרטין עדיין חודר דרכם כמו קריאת חצוצרה. לירית, הכאב של הגיבור הוא ברור, אבל סריקת המילים על פעמוני ירושלים, חיל הפרשים הרומאים ופטרוס מעניק ל-"Viva La Vida" אווירת תבונה הנדירה למציאה בשירי הפופ הפופולריים ביותר של היום.
— ביל לם מאתר About.com.‏
תום אינס

ליברפול

אינס חתם בליברפול כשחקן נוער בשנת 2008, והצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת בתחילת עונת 2010/2011. ב-29 ביולי 2010, הוא נכלל בסגל בפעם הראשונה, במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד רבוטניצ'קי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 בספטמבר 2010, כשעלה מהספסל בדקה ה106 במשחק של ליברפול נגד נורת'המפטון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלית.

נוטס קאונטי (השאלה)

ב-1 בנובמבר 2010, הצטרף לאביו בנוטס קאונטי כשחתם לחוזה השאלה קצר בקבוצה עד ינואר 2011. הוא ערך את הבכורה שלו בקבוצה ב-6 בנובמבר 2010 בניצחון 2-0 על גהטסד בגביע האנגלי. ב-11 בדצמבר 2010 הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון הקבוצה בליגה על מילטון קינז דונס בתוצאה 2-0.

בלקפול

ב-3 באוגוסט 2011, אינס חתם על חוזה לשנתיים בבלקפול. הופעת הבכורה של אינס הייתה במסגרת גביע הליגה האנגלית נגד שפילד ונסדיי ב-11 באוגוסט 2012. ב-18 באוקטובר באותה שנה, כבש אינס את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-31 בינואר 2014 אינס הושאל לקריסטל פאלאס עד סוף העונה.

האל סיטי ודרבי קאונטי

ב-7 ביולי 2014 חתם בהאל סיטי לשנתיים. ב-30 באוקטובר הושאל לנוטינגהאם פורסט לחודשיים. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לדרבי קאונטי מהצ'מפיונשיפ. ב-7 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בה כבש צמד בניצחון 4-1 על בולטון וונדררס, בתקופת ההשאלה הבקיע 11 שערים, אך לא הצליח להעפיל לפרמייר ליג עם הקבוצה. ב-3 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בדרבי עבור 4.75 מיליון יורו, והפך לשחקן היקר ביותר בתולדות המועדון.

האדרספילד טאון

ב-4 ביולי 2017 חתם בהאדרספילד טאון העולה לפרמייר ליג לשנתיים. ב-12 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3-0 על קריסטל פאלאס. ב-26 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סטוק סיטי.

סטוק סיטי

ב-24 ביולי 2018 חתם אינס לשנתיים בסטוק סיטי מהצ'מפיונשיפ.
נוער הגבעות

נוער הגבעות (מכונים גם גבעונים) הוא כינוי לבני נוער, דתיים בדרך כלל, המתגוררים במאחזים או במבנים בודדים בשטחים פתוחים, בעיקר ביהודה ושומרון.
לעיתים קרובות חיים נערי הגבעות במסגרת קומונה ותחת הנהגתן של דמויות סמכותיות, כגון אברי רן, מאיר ברטלר או איתי זר. "נוער הגבעות" מתאפיין לרוב בגידול פאות וזקנים, בכיפות גדולות, ובהתנגדות לממסד הישראלי. רבים מהם עוסקים ברעיית צאן או בעבודת אדמה.

מאפיינים

המינוח "נוער הגבעות" מתייחס לקבוצות רבות של צעירים, שחלקן שונות זו מזו במידה רבה.
חלק מנערי ונערות הגבעות הם בני הדור השני בהתנחלויות הוותיקות שהולכים בדרכי הוריהם, כלומר מיישבים שטחים חדשים וריקים ביהודה ושומרון. אחרים הם צעירים דתיים, מהערים הגדולות. חלק מן הנערים משתייך למסגרות לימוד רשמיות, רשמיות למחצה או אלטרנטיביות, בתוך זרם החינוך הממלכתי דתי. לעיתים מסגרות אלו הן בעלות אופי שיקומי בלבד ולעיתים מיישמות גם תוכן חקלאי-התיישבותי.
נערי גבעות רבים קרובים לתופעת החסידות החדשה. ההתיישבות שלהם במקומות נידחים נובעת מרצונם לחיות באופן טבעי תוך גידול ואכילת מזון אורגני, רעיית צאן וכדומה. הזדהות צעירים אלו עם אופנת הניו אייג' מתבטאת גם בלבושם ובסגנונות המוזיקה שהם שומעים. הזמרים סיני תור (מתגורר ברמת השרון), ביני לנדאו (מתגורר בחוות מעון) והראל טל (מתגורר ביד בנימין) הם דוגמה לקבוצה זו.
נוער הגבעות מורכב ממספר תתי-זרמים. לאחר ההתנתקות מגוש קטיף התאגדו רוב נוער הגבעות סביב תנועת "נוער למען ארץ ישראל". בהמשך הקבוצה התפלגה למספר זרמים: תנועת נחלה בראשות דניאלה וייס והרב משה לוינגר ותנועת "גרעיני הערים העבריות" בראשות מאיר ברטלר. עם השנים חדלה הפעילות של שתי התנועות בבניית הגבעות, ותנועת נחלה הסבה את פעילותה בעיקר לארגוני מחאה ציבוריים. במקביל, התחברו נערי הגבעות לתנועות אחרות, כגון תנועת אר"י ישאג בראשות הרב אברהם סגרון ותנועת דרך חיים ברשות הרב יצחק גינזבורג. חלק מנערי הגבעות אינם קשורים לתנועה כלשהי.
רבים מהם אימצו לעצמם מראה הכולל כיפות צמר גדולות, לבישת הציצית מעל הבגד, פאות עבותות ומסולסלות או שיער ארוך ופרוע. חלקם מתלבשים באופן השואב השראה מתיאורי הלבוש של ימי התנ"ך או תקופת בית שני. רבים מנערי הגבעות דוגלים בערכים ירוקים וסביבתיים הכוללים גידול ירקות אורגניים, המעטה בצריכת מותגים או מזון מהיר.

אידאולוגיה

יישוב ארץ ישראל ובמיוחד באזורי יהודה ושומרון, כדי לקבוע עובדות בשטח, הוא מרכיב חשוב באידאולוגיה של נוער הגבעות. רבים מהם רואים ביישוב ארץ ישראל ובהקמת מאחזים חדשים יסוד מרכזי בקיום רצונו של הקב"ה כיום ובהחשת הגאולה.
רבים מבני נוער הגבעות מתגוררים בבקתות עץ או אוהלים. אצל חלקם הדבר נובע מתפיסה של נוחות, אסתטיקה ומהירות בנייה (גישתה של תנועת "נחלה"). במקרים אחרים הדבר נובע מחוסר אמצעים לאחר שכוחות הביטחון מחריבים את הגבעות שבהן הם גרים. מסיבה זו הם גרים לעיתים גם ללא קורת גג.
רבים מבני נוער הגבעות מחזיקים בעמדות ימין רדיקלי וחלקם שואפים להקים מחדש את מלכות ישראל על פי התורה. חלקם מעורבים בהתנגדות אקטיבית לפינויי מאחזים ביהודה ושומרון ורבים מהם השתתפו בפעולות המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. גורמים בממשל ובכוחות הביטחון בישראל סוברים כי חלק מנערי הגבעות משתתף בפעולות המכונות "תג מחיר".
ג'וש ריצ'רדסון

נעורים וקריירת מכללות

ריצ'רדסון נולד באדמונד שבאוקלהומה, בנם של מייקל ואליס. למד בתיכון סנטה פה באוקלהומה וב-2011 החל ללמוד תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת טנסי. הוא שיחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה במשך ארבע שנים, בשנתו האחרונה השיג ממוצע של 16 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. בתום העונה נבחר לחמישיית העונה וחמישיית ההגנה של ליגת ה-SEC.

מיאמי היט

בדראפט ה-NBA‏ 2015 נבחר ריצ'רדסון בסיבוב השני במקום ה-40 על ידי מיאמי היט. הוא נבחר לרוקי החודש של אזור המזרח עבור חודש מרץ 2016, במהלכו השיג ממוצע של 12 נקודות ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בספטמבר 2017 חתם על הארכת חוזה במיאמי ל-4 עונות נוספות, החל מעונת 2018/2019, עבור כ-42 מיליון דולר. ב-10 בפברואר 2019 קלע שיא קריירה של 37 נקודות במשחק קבוצתו מול גולדן סטייט ווריורס.

פילדלפיה 76'

ב-6 ביולי 2019 הועבר לפילדלפיה 76', כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות בו השתתפו גם פורטלנד טרייל בלייזרס ולוס אנג'לס קליפרס.
מרים אביגל

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשם מרים לאון, השלישית מארבעת ילדיהם של משה וקרולינה לאון, אשר עלו מסלוניקי שביוון, וגדלה בשכונת פלורנטין. כשהייתה בכיתה ב', ובשל המצב הכלכלי הקשה, הועברה לפנימיית "בית הילד" בתל אביב.
כשסיימה את הלימודים בבית הספר העממי, נשלחה לפנימייה בבית הספר לגננות ולטכנאות נוף בפתח תקווה. בתקופה זו הגיע לפנימייה המורה למוזיקה עמנואל זמיר, שקיים מבחני קבלה ללהקה שביקש להקים בפנימייה וגילה את כישרונה של לאון. היא הצטרפה ללהקה ביחד עם ארבע תלמידות נוספות. הלהקה, שנקראה "בני תמין", הופיעה פעמים רבות ברחבי הארץ, בעיקר במעברות. במקביל, הופיעה גם בהרכב קטן שהקים זמיר בשם "נעורים".
באמצע שנות ה-50 הציע זמיר ללאון לשיר דואט עם אחד הזמרים המצליחים באותה תקופה, שמשון בר-נוי, ובשנת 1955 הקליטה עמו שני שירים: "הבו לנו יין", ו"מים מים".
כעבור זמן קצר הציג זמיר את אביגל לחברי "חבורת האש" – קבוצת לוחמים מימיה הראשונים של המדינה, שקיימה מפגשים חברתיים בסגנון הישן – שירה לאור המדורה (בין מנהיגיה היה סולימאן הגדול, אביו של יזהר כהן). 
באחד מאירועים אלה פגשה לאון, שהייתה אז בת 19, את מי שיהיה לימים בעלה, בנימין ("בנג'ו") אביגל. השניים נישאו בשנת 1957. שנה לאחר מכן נולדה בתם הראשונה. לרגל הולדתה כתבו ההורים שיר מיוחד: "בת הדייג" (את הלחן כתבה אביגל למילים של בעלה), שנכלל בתקליט שיצא בשנת 1959, ואשר כלל שיר נוסף, שזכה להצלחה רבה – "בדרך לתבור" (את מילות השיר כתב בנימין והוא הולחן על ידי ידיד המשפחה שלמה וייספיש).
בעקבות שני השירים הללו, שהושמעו רבות ברדיו, הפכה אביגל לזמרת מבוקשת, וחברת הד ארצי הזמינה אותה להקליט שירי ילדים ושירי חגים.
לאחר שנות ה-60 הפכה הזמרה לעיסוק משני אצל אביגל. היא החלה לעבוד בעבודה פקידותית, אך לא משכה ידה גם מהזמרה בהופעות במסגרות "חבורת האש", "מועדון זמיר", מועדון הזמר של שלמה שביט, וכן הופיעה מדי פעם כסולנית במסגרת חבורות זמר. לבני הזוג אביגל נולדו שלושה ילדים משותפים ובשנת 1974  התגרשו.
אף על פי שאביגל הפסיקה להקליט ולא הייתה באור הזרקורים, להיטיה הושמעו ברדיו לעיתים קרובות, ואף זכו לחידוש (למשל על ידי ירדנה ארזי שחידשה את "בת הדייג"). דורון נשר הפך את השיר לנעימת הנושא של התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל. אביגל חייתה בזוגיות עם ברוך הראל.
בשנת 2007 הפיקה  חברת “הד ארצי” אלבום אוסף כפול, שכלל 67  משיריה, שלמעלה ממחציתם שירי ילדים וחגים.
מרים אביגל נפטרה באוקטובר 2016 ונטמנה בבית העלמין של גדרה.
רם נהרי

ביוגרפיה

נהרי נולד ברמת גן לאם פסיכולוגית ולאב כימאי.הכשהיה בן שלוש עברה משפחתו לארצות הברית למשך שנתיים, בעקבות הקריירה האקדמית של הוריו. עם שובה ארצה התגוררה המשפחה ברמת השרון. בוגר המגמה לקולנוע בתיכון "אלון" ברמת השרון. בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
נהרי כתב וביים את סרט הטלוויזיה "כוכב זורח מעל הלב" יחד עם תמר מרום בשנת 2001. הסרט, בכיכובם של אילנה ברקוביץ', דאנה איבגי ואסי כהן העוקב אחר ימיהם האחרונים של חבורת צעירים לפני גיוסם לצה"ל, זכה להצלחה רבה.
לאורך השנים שימש נהרי בערוץ 24 כמנהל אמנותי ובזכיינית ערוץ 2, קשת. בשנת 2003 יצר את סדרת האנימציה "היפשושיות" בערוץ 24, בה מככבות דמויותיהן ההומוריסטיות של שושנה דמארי ויפה ירקוני בדיבובה של חנה לסלאו.
בשנת 2004 ביים את סדרת הטלוויזיה "אהבה זה כואב", יחד עם הכותבים דנה מודן ושבי גביזון. בסדרה, הופיעה מודן עצמה, לצד אסי כהן, עמי סמולרצ'יק ודורית בר-אור. הסדרה נחלה הצלחה, וזכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה 2004. שנה לאחר מכן, ביים יחד עם התסריטאית תמר מרום את "אמא'לה" בכיכובה של אורנה בנאי. הסדרה זכתה לשבחים ונהרי בפרס האקדמיה לטלוויזיה.
סרטו "אל תשכחי אותי" זכה בשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים בטורינו, נובמבר 2017: פרס הסרט הטוב ביותר, פרס השחקנית המצטיינת (מון שביט), ופרס השחקן המצטיין (ניתאי גבירץ). הסרט יצא לאקרנים בישראל בקיץ 2019.
נהרי אב לשני בנים בהורות משותפת עם מיכל ויניק. מתגורר בתל אביב.
יחסי אינדונזיה–פינלנד

היסטוריה

היחסים בין המדינות החלו עוד לפני הכרזת העצמאות של אינדונזיה. ב-3 בספטמבר 1923, פינלנד הקימה את קונסוליית הכבוד שלה בבטאוויה (כיום ג'קרטה). לאחר סיום מלחמת העצמאות באינדונזיה, ב-10 בפברואר 1950, פינלנד הכירה באינדונזיה ושתי המדינות הקימו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים ב-6 בספטמבר 1954.
עד שנת 1974, פינלנד הייתה מיוצגת על ידי השגרירות שהחזיקה בהודו, אך ב-1 במאי 1974, פינלנד פתחה את שגרירותה בג'קרטה. בשנת 1976, אינדונזיה פתחה את שגרירותה בהלסינקי.
באוגוסט 2005, מרטי אהטיסארי, נשיא פינלנד לשעבר, יזם ועזר לתיווך המשברים והסכסוכים בין המורדים האצ'אנים לבין ממשלת אינדונזיה, תמיכה זו גרמה לחתימת הסכם שלום שנחתם בהלסינקי לאחר שבעה חודשים של משא ומתן.
מרית מייסלר

ביוגרפיה

מרית מייסלר נולדה ביפו העתיקה והיא בוגרת של המחלקה לעיצוב תעשייתי באקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל בירושלים (2000). ב-1995 למדה במרכז לעיצוב בתל אביב (ויטל) שנה כללית בעיצוב, וב-1996 למדה שנה כללית ב Central Saint Martins בלונדון.
היא לימדה במחלקה לעיצוב מוצר באוניברסיטת Pratt שבניו-יורק וכיום מלמדת בשנקר בית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב, ולימדה בבצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב בירושלים.
מרית כיהנה כיושבת ראש ועד איגוד עמיתי ההוראה והמרצים מן החוץ שנקר.
בשנת 2006 מרית הקימה את חברת העיצוב ceMMent Design בברוקלין ניו-יורק. לאחר שהייה של שש שנים בניו-יורק חזרה לישראל וכיום הסטודיו ממוקם ביפו העתיקה. העיצובים שלה מיוצרים מבטון ומתכת ומשלבים איכויות ארכיטקטוניות בפריטים שימושיים. עבודותיה מוצגות במוזיאון היהודי של ניו יורק, ברלין, מינכן, סן פרנסיסקו, פילדלפיה ועוד. בשנת 2010 החנוכיה והמזוזה
נרכשו על ידי המוזיאון בניו-יורק לאוסף הקבוע של המוזיאון.
מרית היא בתו של האמן, פרנק מייסלר.

עבודתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
כאברי

גאוגרפיה

הכפר שכן במורדות הגליל המערבי, במרחק של כ־6 ק"מ מחוף הים, ובגובה של כ־100 מ' מעל פני הים, כ־12.5 ק"מ צפונית-מזרחית לעכו. בסמוך למקום מספר מעיינות גדולים (עין אל-מפשוח, עין אל-פוואר, עין אל-באשה, ועין אל עסל, כיום קרויים בהתאמה עין שפע, עין גיח, עין השיירה ועין צוף) ששימשו כמקור מים לתושבי הסביבה, ואף לעכו המרוחקת, באמצעות אמת עכו, שהיא למעשה מספר אמות מתקופות שונות. המעיינות הם מקור המים הגדול ביותר באזור עכו.
אקסטרוזיה

אקסטרוזיה (בעברית: שיחול) היא סוג של עיצוב בו חומר בסיסי, לרוב מטיל מתכת, באורך וחתך מסוימים, מאולץ, באמצעות דחיסה או ערגול, לעבור דרך גוף בעל שטח חתך קטן יותר. בדרך זו מתקבל שטח חתך חדש.

תיאור התהליך

האקסטרוזיה היא תוצר של שינויים גאומטריים ודפורמציה של חומר באמצעות תהליך עיצוב/ערגול חם או קר. באקסטרוזיה האורך של הפרופיל המושחל נגזר מגודל ומשקל הפרופיל המקורי. בדרך זו, ניתן לייצר מספר לא מבוטל של חתכי ערב. חתך הערב שנוצר יהיה  אחיד לכל אורכו. תהליך האקסטרוזיה נוטה לייצור מבנה עם כיווניות גרעינית בכיוון הערגול/דחיסה. מוצר שיוצא מהטבעים נחשב לגמור חלקית ודורש עיבוד נוסף לפי הצורך והשימוש הייעודי שלו. השחילים יוצאים מהטבעים מאד ארוכים ויש צורך לחתוך אותם למידה הדרושה. לעיתים נדרש תהליך של טיפול תרמי על מנת לשפר את התכונות המכניות. התהליך מייצר כוחות גזירה ודחיסה בחומר. בגלל אי היווצרות מתיחה יש אפשרות להגיע לרמת עיוותים גבוהה מבלי לקרוע את החומר.

יתרונות

השימוש באקסטרוזיה במבנים סטרוקטורליים ואחרים ממזער את הצורך לבצע תהליכי עיבוד שבבי נוספים בחומר הגלם למרות שטיב השטח של השחיל אינו כטיב השטח של פריט שעבר עיבוד שבבי. טיב השטח לשחילי פלדות הוא 3 מיקרון ולמתכות הצבעוניות 0.8 מיקרון. כמות שטחי החתך שניתן לייצור בתהליך האקסטרוזיה הוא מאד גדול ומגוון וקשה מאד להתחרות ולייצור חתכים דומים בטכנולוגיות אחרות (כמו שיבוב או יציקה) באותה עלות כלכלית.

מגבלות

קיימות מגבלות לשחילים בעיקר בתצורה הגאומטרית שלהם. העובי המינימלי להשגה הוא בין 1-3 מילימטרים, כתלות בסוג המתכת. שטח חתך הערב המינימלי הוא כ-250 ממ"ר, רדיוס הפינה הוא בין 0.8-0.4 מילימטרים, כתלות בסוג המתכת. לרדיוס Fillet נדרשים 4.0 מילימטרים.

תהליך אקסטרוזיה בקר

תהליך זה מתבצע בטמפרטורת החדר או בטמפרטורה קרובה לטמפרטורת החדר. תהליך זה אפקטיבי לרב החומרים בתנאי שהטבעים לביצוע יהיו מספיק חסינים ונושאים את המאמצים שנוצרים כתוצאה מתהליך ביצוע האקסטרוזיה.

דוגמאות לחומרים מיועדים לאקסטרוזיה בקר

בדיל, עופרת, אלומיניום ונתכיו, נחושת, טיטניום, מוליבדניום, ונדיום, פלדות שונות ועוד.

דוגמאות לחתכי ערב ותצורות שכיחים

צינורות, גביעים מאלומיניום, גופים צילינדרים.

תהליך אקסטרוזיה בחם

תהליך זה מתבצע בטמפרטורה גבוהה, בקרבת טמפרטורת ההתכה של המתכת. הלחצים שנוצרים בתהליך ינועו בין 5000-100,000 PSI. הטמפרטורה והלחצים הגבוהים משפיעים על אורך חיי הטבעים וחלקים אחרים בתהליך ונדרשת לובריקציה טובה בתהליך. בטווח הטמפרטורות הנמוכות יותר הלובריקציה היא באמצעות שמן או גרפיט. בטווח הטמפרטורות הגבוהות יותר כתלות בחומר המטופל משתמשים בסיבי זכוכית כמסכך.
אשר קלדרון

אשר קלדרון (1929 - 31 באוקטובר 2018) היה מעצב גרפי, מאייר, צייר ומורה לעיצוב הגרפי ישראלי, חתן פרס שר החינוך והתרבות לשנת 1998 כיוצר אמנות.

ביוגרפיה

קלדרון נולד בסטארה זאגורה שבבולגריה, גדל והתחנך בעיר ימבול, שם סיים לימודיו בבה"ס התיכון בהצטיינות. 
למד זמן קצר באקדמיה לאמנויות בסופיה אך הפסיק לימודיו עם עלייתו לישראל ב-1948.
בבולגריה היה  חבר בתנועת השומר הצעיר ועלה במסגרת עליית הנוער, במסגרת עלית יהודי בולגריה בשנתה הראשונה של מדינת ישראל.
עם עלייתו, התקבל יחד עם קבוצת חבריו לתנועה לקיבוץ בית אלפא.
לאחר כשנה עזב את הקיבוץ, ועבר לירושלים ולמד עיצוב בבצלאל. שם זכה במלגת לימודים, ולכניסה ישירות לשנת הלימודים השנייה בגלל ידיעותיו וקישוריו המוקדמים בעיצוב.
עם סיום לימודיו, התגייס לצה"ל. 
בצה"ל עשה את שירותו בסדיר, כמעצב בכיר ביחידה לעזרי אימון של פיקוד ההדרכה. 
לאחר שירות הסדיר הועסק כאזרח עובד צה"ל כבוחן מקצועי למעצבים צבאיים. 
עם שחרורו משרות סדיר, התחתן עם רעייתו לאה.
בשנת 1960 החליט קלדרון לפתוח בקריירה עצמאית, ופתח משרד בתל אביב. 
עיצב עבודות גרפיות רבות עבור משרדי הפרסום, מוסדות ציבור ומשרדי ממשלה ולקוחות פרטיים.
משמש כמרצה בכיר במרבית מוסדות לימודי מקצוע העיצוב הגרפי כגון האקדמיה לאמנות בצלאל מכללת ויצו בחיפה, מכללת עמק יזרעאל ועוד.
קיבל מלגות להשתלמות בחו"ל, זכה בפרסי עיצוב רבים, פרסם ספרים ומאמרים בספרות המקצועית המקומית והבינלאומית. 
היה חבר במועדונים וארגונים מקצועיים בישראל ובחו"ל.
נפטר ב-31 באוקטובר 2018.

דרכו האמנותית

עבודתו של אשר קלדרון התפרסה בשטחי עיצוב ואמנות שונים. 
העיצוב בישראל לאחר קום המדינה היה המשך טבעי לסגנון הבאוהאוס בעיצוב הארץ ישראלי של שנות ה-30 וה-40, 
והוא היה בין ראשוני המעצבים שהביאו את רוח העיצוב הבינלאומי של שנות השישים.
עבודותיו של אשר קלדרון משלבות שפה גרפית חזותית נקייה וברורה המשתמשת במערכות צורה וצבע ובטיפוגרפיה בת זמננו.
הוא ייצג את דור המעצבים אשר הגדירו את עצמם בתחילת דרכם כ"צייר גרפיקאי" ושהתמחו בכל אחד מנושאי העיצוב. 
עבודותיו עבור משרדי ממשלה ומוסדות ציבור כגון כרזות, עלונים ומודעות,  בולי דואר, סמלים ועוד, שימשו צינור תקשורת אל האוכלוסייה בנושאים חברתיים ותרבותיים כגון גיוס כספים בעת מלחמה, עידוד חיילי צה"ל ליעילות וחסכון, עידוד האוכלוסייה לחסכון, לזהירות בדרכים, איסוף בולים ועוד. 
הזיקה היהודית, התנ"ך והיודאיקה שימשו מקור השראה לרבים מעיצוביו. 
זאת בעיקר לבולי דואר, בהם באו לידי ביטוי דמויות מהתנ"ך ומועדי ישראל, ושטיחי קיר, הגדה של פסח ועוד.
סגנונו האישי זוהה כייחודי וכקשה לחיקוי. 
השפעתו על העיצוב הישראלי נטויה בתלמידיו הרבים - מעצבים פעילים בשדה העיצוב הישראלי.
הוא עיצב אותיות עבריות בסגנונו המיוחד. מערכות א"ב רבות שעיצב שימשו אותו ומעצבים אחרים כגופנים.
בשנת 2013 עיצב זוג חלונות זכוכית גדולים (ויטראז') לבית הכנסת בשיכון דן, אותו היה פוקד, בנושא בריאת העולם ושבת.
ולדיסלב קוזקייביץ'

ביוגרפיה

קוזקייביץ' נולד בשלצ'ינינקאי שבליטא למשפחה ממוצא פולני, ששבה לארצה בהמשך. ב-1977 הגיע להישג המשמעותי הראשון שלו, כשזכה באליפות אירופה באולם. ב-1979 שחזר את הישגו. ב-11 במאי 1980 שבר לראשונה את שיא העולם בקפיצה במוט. הוא קפץ לגובה של 5.72 מ' בתחרות במילאנו, ושבר את שיאו בן ארבע השנים של האמריקני דייוויד רוברטס. שיאו החזיק מעמד 3 שבועות בלבד, בטרם קפץ הצרפתי תיירי ויניירון לגובה של 5.75 מ'.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) נערך מאבק צמוד בין קוזקייביץ' לבין הקופץ הסובייטי קונסטנטין וולקוב. הקהל באצטדיון קרא קריאות בוז ושרק לעברו של קוזקייביץ', כדי להוציאו מריכוז. אף על פי כן ניצח קוזקייביץ', תוך כדי קביעת שיא עולם חדש של 5.78 מ'. מיד לאחר הקפיצה ביצע תנועה מגונה לעבר הקהל. עד היום מכונה תנועה זו בפולין "מחוות קוזקייביץ'" (gest Kozakiewicza). לאחר האירועים דרש השגריר הסובייטי בוורשה מממשלת פולין לשלול מקוזקייביץ' את המדליה, בשל "העלבת העם הסובייטי". בתגובה, טענו הפולנים כי מדובר בתנועה בלתי רצונית שנבעה מהמאמץ שהפעיל. במדליית הכסף זכו בצוותא האלוף האולימפי היוצא אף הוא מפולין תדיאוש שלוסרסקי ווולקוב.
שיאו של קוזקייביץ' החזיק מעמד כ-11 חודשים, בטרם נשבר על ידי תיירי ויניירון שקפץ לגובה של 5.80 מ'. בשנת 1984 ערק קוזקייביץ' למערב גרמניה וזכה באליפות המדינה בשנים 1986 ו-1987.
משה בירדוגו

רבי משה בירדוגו (המכונה המשבי"ר. ה'תל"א, 1671 - ה'תצ"א, 1730) היה אב בית הדין וראש הישיבה במקנס ומגדולי רבני מרוקו בראשית המאה ה-18.

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תל"א (1671) במקנס לאביו רבי אברהם. אמו הייתה בתו של הרב חביב טולידנו, אב"ד מקנס. למד אצל סבו ואצל רבי יוסף בהתית. בסביבות שנת ה'תע"ה התמנה לדיין, ועם פטירת דודו רבי משה טולידנו בשנת ה'תפ"ג התמנה לאב בית הדין במקנס. לצד זאת, עמד בראשות הישיבה הגדולה במקנס. היה בידידות קרובה עם רבי חיים בן עטר.
נפטר בה' בחשוון ה'תצ"א (1730) ונקבר במקנס.

משפחתו

לרב בירדוגו נולדו ארבע בנות ובן. בנו יהודה נפטר בצעירותו. בתו בליידא נישאה לקרוב משפחתו רבי מרדכי בירדוגו (המכונה "המרבי"ץ"). בניהם היו הרבנים יקותיאל בירדוגו ורפאל בירדוגו. בת אחרת נישאה לרב יחיא אלכרייף. בנם היה הרב בנימין אלכרייף, בעל שו"ת "גבול בנימין" (חתנו של רבי דוד חסין).
נמיית מלר

מאפיינים

זוהי נמייה גדולה שאורכה 44-49 ס"מ ומשקלה 1.7-3 ק"ג, בעלת פרווה חומה-אדמדמה ורגליים ארוכות מעט. נמייה זו חיה בערבות עשב וגם באזורי יערות ובגדות נהר.
היא חיה ליילית בעיקרון שישנה בסדקים ובמחילות ובלילות יוצאת לצוד. היא ניזונה מבשר של חרקים, עקרבים, נחשים, לטאות, יונקים קטנים ועופות.
בשל תפוצתה מצב השימור שלה הוא ללא חשש.