כבש מופלון

כסות ומראה חיצוני

לכבש המופלון פרווה שעירה או צמרית הקצרה בקיץ וארוכה ועבה יותר בחורף. למרבית הזכרים הבוגרים מתפתח שיער חזיתי עבה, ארוך וגס בצוואר, הנוטה להיות לבן באזור הלוע ושחור בתחתית הצוואר עד הרגליים הקדמיות. צבע הפרווה שונה לגמרי בין המופלונים האירופאים למופלונים האסייתים, וגם בתוך תת-המינים האסייתים יש מספר שינויים. צבע הפרווה גם עלול להשתנות מעונה לעונה, ומזכרים לנקבות. ה"מופלון האירופאי" הוא היפה ביותר: הצד הקדמי של הראש, השיער החזיתי העבה, והחלקים העליונים של הרגליים שחורים, ואילו השפתיים, סביב האף, הגחון, והחלק התחתון של הרגליים לבנים; החלק הקדמי הכולל את צידו האחורי של הראש עד תחילת הרגל, והחלק האחורי מלבד הרגליים והזנב בצבע חום אדמדם-ערמוני. במרכז הכתפיים יש מעין אוכף שחור הנמשך ומסתיים בפס אנכי כהה במותניים כשל הצבי; בין החלק האחורי האדמדם לאוכף השחור שבכתף יש כתם לבן גדול המתחיל בתחתית הכתף ומסתיים באזור המותניים. העכוז הוא לבן ובמרכזו בולט הזנב הקצר והשחור. "המופלון הקפריסאי" דומה למדי לתת-המין האירופאי אם כי צבע פרוותו בהיר יותר, וקרניו מתעקלות בדרך כלל אחורנית. למופלונים האסייתים צבע הפרווה הכללי הוא קפה-בז', חום אדמדם או צהבהב בהיר, כאשר באזור שבו למופלון האירופאי יש אוכף שחור יש תחת זה סימון דהוי כהה מעט, במקום כתם לבן גדול בבטן יש סימון קטן בצבע אפרפר דהוי; בתחילת הרגליים ובאזור המותניים יש סימון כהה דהוי, ולעיתים כל הסימונים הנזכרים אינם נראים כלל; צבע הפנים משתנה בין צהבהב - אדמדם, לאפרפר-לבנבן. מלבד זאת המופלונים האסייתים עלולים להיות שונים ביניהם באופן צמיחת הקרן, ובשיער החזיתי שבצוואר כדלהלן: ל"מופלון האוריאלי" (כבש אוריאל) ול"מופלון הכספי" השיער החזיתי ארוך מאוד ובעל צבע לבן; ל"מופלון האפגני" ול"מופלון הפונג'אבי" יש שיער חזיתי קצרצר בעל צבע שחור או אפור; ל"מופלון הבוכארי" יש שיער חזיתי בינוני כשחציו לבן וחציו שחור; לתת-מינים אחרים כגון ה"מופלון האירני" וה"מופלון הארמני" אין שיער חזיתי כלל. הזכרים גדולים וכהים בצורה ניכרת מהנקבות, ותת-המינים האסייתים גדולים יותר מהאירופאים. לכבש הארגאלי יש תת-מינים שנראים הן כמופלון הארופאי והן כאסייתי, אך עם זאת הוא גדול יותר, ונפוץ באזורים הפנימיים יותר של אסיה.

תפוצה ובית גידול

כבש המופלון נפוץ במרכז אסיה ובאירופה: באסיה תפוצת המופלון האסייתי בעבר השתרעה החל מצפון הודו, דרך פקיסטן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, טורקמניסטן, רוסיה (באזור הרי הקווקז), אוקראינה (חצי האי קרים),גאורגיה, איראן, עיראק, עומאן (כפי הנראה הובאה לשם) אזרבייג'ן, ארמניה, טורקיה ולבנון; עם זאת כיום תת-המין נכחד מרוב חלקי איראן, עיראק, טורקיה, פקיסטן, אפגניסטן, ונכחד לחלוטין מרוסיה, אוקראינה, ג'אורג'יה, סוריה, ולבנון. 
באירופה תפוצתו המקורית של המופלון האירופאי הייתה באיים קורסיקה (צרפת) וסרדיניה (ספרד), אולם הוא כבר הובאה לקפריסין, רודוס, סיציליה, איטליה, מזרח צרפת, מזרח ומרכז ספרד, שווייץ, מרבית גרמניה, צפון ומרכז אוסטריה, הולנד, לוקסמבורג, צפון ומזרח פולין, דרום מזרח ודרום מערב צ'כיה, דרום ודרום מערב סלובקיה, סלובניה, סרביה, קרואטיה, הונגריה, בולגריה, רומניה, שוודיה, פינלנד, חצי האי קרים (שממנו נכחד הזן האסייתי), האיים הקנריים ועוד. מחוץ לאירופה תת-מין זה הובא גם לאיי קרגלן באוקיינוס ההודי (בין מדגסקר לאנטארקטיקה), לארגנטינה וצ'ילה בדרום אמריקה, ולארצות הברית (טקסס והוואי). 
בית גידולו של כבש זה הוא בדרך כלל אזורים הרריים וסלעיים, מרעה-טרשי צחיח/מדברי, יערות נשירים או ירוקי-עד הררים ולעיתים גם שטחים חקלאיים. תת-המינים האסייתים מאכלסים בעיקר הררים ומישורים מדבריים, המופלון הקפריסאי נפוץ באזורי חורש, ואילו המופלון האירופאי הסתגל במדינות האירופאיות בעיקר ליערות נשירים ומחטניים הררים מעט, או אף מישוריים לגמרי. כבש המופלון מצוי בהרים עד גבהים של 3,000 מטר מעל פני הים, ומעדיף מדרונות קלים עם כיסוי נרחב של צמחייה באירופה, ואזורים תלולים וגבוהים מאוד באסיה - כדי להימנע ממפגש עם טורפים. בחורפים הם יורדים לאזורים נמוכים יותר בגלל חוסר מזון.

התנהגות ופעילות

כבש המופלון נוטה לרעות בקבוצות קטנות עם זכר מנהיג בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב, ובמשך היום נח מתחת לשיח או סלע נטוי, תוך כדי שהוא מוסווה היטב. העדרים של ה"מופלון האסייתי" מתחלקים לשני סוגים: עדרים בינוניים של נקבות עם צאצאיהן, וקבוצות קטנות של זכרים צעירים המורכבים בדרך כלל מכבשים באותו הגיל. הזכרים הבוגרים לעומת זאת, חיים בדרך כלל לבדם. ה"מופלון האירופאי" חי בעדרים מעורבים של זכרים ונקבות בגילאים שונים בסביבות 30–40 פרטים.
כמו היעלים, כבשי המופלון בדרך כלל אינם מציגים התנהגות טריטוריאלית, ובלוטות הריח בעיניים ובמפשעה שנועדו לסמן את השטח, נמצאות בשימוש מועט אצלם. המופלונים האירופאים חברותיים יותר מקרוביהם האסייתים, ובדרך כלל מספר עדרים הרועים ביחד אינם מפגינים התנהגות טריטוריאלית אחד כלפי השני, אלא אם כן יש מחסור במזון. תזונת המופלון מבוססת על עלים עשבים, שיחים עשבי תיבול, דגנים, מלח ופירות שנופלים מהעצים. כמו כן הוא יכול לאכול סוגים רבים של צמחייה שאוכלי עשב אחרים כלל לא יגעו בהם, ותכונה זו עוזרת לו להתקיים בסביבה צחיחה (באסיה). מין זה אוכל גם כמויות גדולות של שתילים וזרעי עצים, ובמקומות רבים הוא מונע צמיחה של עצים רבים ביער.

התמודדות עם טורפים

חושיו של כבש זה מפותחים היטב, והישרדותו תלויה בגילוי ובריחה מוקדמת מטורפים כגון נמרי שלג, נמרים, דהולים וזאבים; הטלאים עלולים להיטרף גם על ידי תנים, שונרים, שועלים, גרגרנים וכדומה. ההימלטות של כבש המופלון מתאימה לבית גידולו התת-אלפיני: כאשר הוא מאוים, הוא נמלט לאזורי סלעים גבוהים או לצוקים בלתי נגישים. במישורים ובשפלות המופלונים מסוגלים לרוץ רק למרחקים קצרים, ולכן במקומות אלו הם מהווים טרף קל לזאבים.

חושים ותקשורת

כיתר הפרסתנים, העיניים של כבש המופלון ממוקמות בצד ומאפשרות לו לסקור שטח רחב (60%) ללא סיבוב הראש. לאילים מבוגרים שדה הראייה עלול להיות מוגבל על ידי הקרניים הספריאליות באזור הלחיים. מופלון נוטה להיות מוטרד כשהוא מרגיש תנועות באזור שלו, ויסובב את ראשו כדי לאתר את האובייקט בנוף. במקרה שלא הצליח לגלות משהו הוא ינסה להריח את הסביבה; כיוון זרימת הרוח עלול להועיל או להטעות במקרים רבים. חוש השמיעה מספק לכבש מידע נוסף על סכנה או הפרעה באזור; בני אדם למשל, עלולים להתגלות על ידו כבר במרחק של 800 מטר. חוש הראייה משחק תפקיד משמעותי גם בלכידות של העדר: כאשר המופלון מאבד את הקשר עם עדרו, הוא מנסה לגלותם קודם כל על ידי הסתכלות בשדה הראייה שלו - אם לא הצליח לגלותם ישתמש בחוש הריח שלו כדי לגלות לאיזה כיוון הלכו או על ידי קריאה אליהם.
למופלונים יש קולות נרחבים הכוללים: יללות, פעיות, אנקות, קריאות אזהרה, ושאגות המושמעות על ידי הזכרים בעיקר בעונת הרבייה. טלאים שמאבדים את אמם ישמיעו פעייה קצרה שתגרום לאם לבוא אליהם במהירות. כבשים שנתפסו על ידי טורף או פצועים קשה ישמיעו גניחות ארוכות. במהלך עונת הרבייה הצליל הנפוץ ביותר הוא הצליל המופק בהתנגשות בין קרני הזכרים. כאשר המופלון חש בסכנה, הוא משמיע שריקה דרך הנחיריים, המלווה לעיתים קרובות בהכאה ברגליים הקדמיות בקרקע. כאשר עדיין לא ברור למופלון אם הסכנה מתקרבת, הוא יפסיק את השריקה, וישמיע אותה בתדירות גבוהה כאשר הסכנה מתקרבת; על פי רוב, לאחר קריאת האזהרה המופלונים יברחו במהירות. כאשר נשמעת קריאת אזהרה מלהקה אחרת של מופלונים או מבעלי חיים אחרים, העדר עדיין אינו בורח אלא מחכה במצב היכון עד שהמצב יתבהר יותר.

רבייה ומחזור חיים

עונת הרבייה היא בתקופת הסתיו והחורף (החודשים אוקטובר ונובמבר), כשאז בין הזכרים נוצרת היררכיה דומיננטית הנקבעת על ידי הקרבות.
כאשר שני יריבים בגודל דומה נלחמים, הם נעמדים במרחק קצר זה מזה ומזנקים קדימה זה על זה בעוצמה גדולה, ואת הצליל המופק מההתנגשות ניתן לשמוע גם במרחק רב. הקרניים הגדולות והחלולות, והעצמות החזקות של הגולגולת והצוואר מגנות על הזכרים מפני פציעות חמורות בעצמות או במוח. לעיתים מסתבכים הזכרים בקרניהם המסולסלות, ואם לא יצליחו להתנתק זה מזה הם עלולים להיטרף תוך זמן קצר.
ההיריון נמשך חמישה עד שישה חודשים, ולאחריהם נולד טלה אחד, ומדי פעם תאומים (בין סוף פברואר לסוף אפריל). הם נגמלים לאחר 2–4 חודשים. לפני ההמלטה, הנקבה מחפשת מקום מוגן וחבוי בצמחייה, והטלה שוהה בו זמן מועט עד שהוא מסוגל לעקוב אחר אמו; לאחר שבועיים הטלה כבר מתרוצץ ומקפץ ללא הפסקה, כשרוב הזמן הוא מבלה בחברת טלאים אחרים. הטלאים מגיעים לבגרות לאחר 2–3 שנים, אם כי הזכרים לא יתרבו לפני גיל 4 ומעלה, שאז הם מסוגלים כבר להתמודד בהצלחה בקרבות.
תוחלת החיים הממוצעת של כבש המופלון היא 8–10 שנים לזכרים (בגלל התשישות מהקרבות), ואילו נקבות מגיעות בממוצע ל-15-11.5 שנים.

איומים ושימור

באופן כללי, כבש המופלון מסווג על ידי IUCN בדרגת השימור פגיע (VU) הנובע בעיקר מציד בלתי חוקי, אובדן בית גידול, ותחרות עם בעלי חיים מקומיים על מקורות מחייה. שיעור הירידה הוא בסביבות 30% בתקופה של 24 שנים. מהאיומים הנזכרים סובלים רק תת-המינים האסייתים, בעוד שתת-המינים האירופאים אינם נחשבים על ידי IUCN כשייכים למין; סביר להניח שאם הם היו נכללים על ידי ארגון השימור הם היו משויכים לקטגוריה של דרגת השימור ללא חשש (LC) בשל תפוצה נרחבת במדינות האירופאיות וללא איומים משמעותיים (מלבד הבאתם למדינות רבות).
איומים ספציפיים ופעולות השימור לתת-מינים אסייתים מסוימים הם: