יעקב הצדיק

כינויו

יעקב מכונה "הצדיק" הן בשל נדרי הנזירות שלקח על עצמו והן על מנת להבדילו מיעקב בן זבדי בן תקופתו.
בכנסייה הנוצרית אורתודוקסית הוא מכונה "יעקב אדלפותאוס" - ביוונית: Iάκωβος ο Αδελφόθεος - "יעקב אחי האל" בהתבסס על תיאורו בברית החדשה (ראו בהמשך).
שמו העברי תורגם ליוונית כ"יעקובוס" (Iάκωβος) וללטינית כ-Jacobu (יקובו) או יקומוס (Jacomus). שם זה שינה צורתו ובאנגלית הוא נקרא ג'יימס (James), בספרדית: דייגו (Diego) ובאיטלקית ג'אקומו (Giacomo).

קורות חיים

איזכוריו של יעקב בברית החדשה מועטים ביותר, אף שניתן ללמוד מ"מעשי השליחים" כי יעקב היה דמות בעלת השפעה רבה בקרב הקהילה הנוצרית בירושלים, בשנים שלאחר צליבת ישו. כך לדוגמה בעת שפטרוס נאלץ להימלט מירושלים בשל רדיפתו על ידי אגריפס הראשון, הוא מודיע על כך ליעקוב (מעשי השליחים י"ב 17); וכאשר הנוצרים שהתגוררו באנטיוכיה התווכחו בשאלה האם יש למול את הגויים שהצטרפו לנצרות, ליעקב תפקיד חשוב בניסוח החלטת מועצת ירושלים (מעשי השליחים ט"ו 13). כמו כן, על פי האיגרת הראשונה אל הקורינתים, פאולוס (כותב האיגרת) מציין כי ישו, לאחר תחייתו, התגלה ליעקב, ובאיגרת אל הגלטים מציין פאולוס כי יעקב (יחד עם פטרוס ויוחנן) הם שלושת "עמודי הכנסייה".
מסורות נוצריות מציינות כי יעקב היה למעשה הבישוף הראשון של ירושלים (אולם אין בכך כדי לקבוע שהוא היה חשוב יותר מפטרוס - שנחשב לאבי הכנסייה הקתולית). 
הירונימוס, בכתביו, מציין כי ליעקב לבדו הייתה הסמכות להיכנס לקודש הקודשים בבית המקדש - דבר שממנו ניתן להסיק כי היה כהן גדול, דבר שלא ייתכן כי משפחתו של ישו על פי המסורת הנוצרית באה משבט יהודה ולא משבט לוי, מה עוד שמעולם לא היה כהן גדול בשם יעקב. היו כאלה שניסו לזהות את יעקב הצדיק עם יעקב אחי ישו, בכתבי יוספוס פלאביוס. בסיפרו "קדמוניות היהודים", מזכיר יוספוס את יעקב אחי ישו שנסקל לאחר מותו של הנציב הרומאי פורקיוס פסטוס ולפני מינויו של לוקיוס אלבינוס כנציב (קדמוניות כ' 200), בשנת 62 לספירה. הכוהן הגדול באותה עת חנן בן חנן ניצל את הזמן שבין הנציבים, וכינס את הסנהדרין אשר שפטה את יעקב וגזרה את מותו לסקילה בגין כפירה ביהדות. הטקסט המקורי של יוספוס שובש על ידי נזירים שהעתיקו את כתביו ולא ניתן לזהות בוודאות את יעקב אחי ישו המוזכר בספר עם יעקב הצדיק. כמו כן לא ניתן לדעת בוודאות האם ישו שמוזכר בפרשייה הוא ישו בן יוסף (ישו הנוצרי) או ישו בן גמליאל (הכהן הגדול) או ישו בן דומנאוס (הכהן הגדול).
אוסביוס מקיסריה, המצטט בשם הגסיפוס, סיפר כי הסופרים והפרושים נזעמו בשל השפעתו של יעקב בירושלים והעלוהו לגג בית המקדש, שם נתבע לענות מה יחסו לישו. יעקב החל מיד להצהיר כי הלה המשיח, ובתגובה השליכוהו הפרושים מן הגג אל מותו; לפי ההגיוגרפיה, הוא לא מת מיד אלא הספיק להתפלל על הורגיו בעודם סוקלים אותו באבנים מלמעלה.

הבשורה על פי יעקב

על פי המסורת, יעקב כתב את "הבשורה על פי יעקב", אולם חוקרים מודרניים סבורים כי האיגרת, אשר נכתבה ביוונית, נכתבה על ידי כותב שיוונית היא שפת אימו, ואילו יעקב היה דובר ארמית, ולכן הם סבורים כי האיגרת נכתבה על ידי סופר אשר תרגם את דברי יעקב או על ידי אחד מתלמידיו של יעקב. חוקרים אחרים, ובהם לוק טימותי ג'ונסון וג'יימס אדמסון, טוענים כי אף שיעקב לא דבר יוונית כשפת אם, הוא יכל להגיע לרמת השפה המופיעה באיגרת, ויכל לכתוב את האיגרת בעצמו.
האיגרת מביעה את ההשקפה של הנוצרים הראשונים שהיו ממוצא יהודי, ובכך עמדותיה שונות מאיגרות פאולוס הנותנות עדיפות לעקרונות האמונה הנוצרית על קיום חוקי תורת משה.
ספרים נוספים אשר שויכו ליעקב היה הספר הפסאודואפיגרפי "האפוקליפסה הראשונה של יעקב" (בה מצוין כי יעקב נמלט מירושלים בשנת 70 קודם למצור הרומאי על העיר, אולם ייתכן שמדובר בכך שנוצרי העיר שנמלטו קודם למצור נטלו עימם את עצמותיו של יעקב); וכן ה"הבשורה המאוחרת של יעקב" שנכתבה במאה השנייה, אף שנטען בה כי נכתבה על ידי יעקב.

קרבתו המשפחתית לישו

בבשורה על-פי מתי (י"ג 55), בבשורה על פי מרקוס (ו 3) ובאיגרת אל הגלטים (א 19) מוזכרים האחים של ישו, ובהם יעקב, יהודה, יוסף (או יוסה) ושמעון. יעקב מופיע תמיד ראשון ברשימות, דבר המעיד על היותו הבכור. גם בספרו "קדמוניות היהודים" מציין יוספוס פלאביוס כי יעקב היה אחיו של ישו.
מאחר שעל פי האמונה הנוצרית ישו נולד למרים בהיותה בתולה, לא ברור הקשר בין יעקב לישו, והיותו אח בכור (על פי אמונת הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית מרים נותרה בבתוליה גם לאחר הולדת ישו, ועד יום מותה). מסיבה זו מאמינים בכנסיות אלה כי יעקב היה אח חורג של ישו (בן של יוסף הנגר מנישואים קודמים), דבר המסביר את היות יעקב אח בכור של ישו.
כנסיות פרוטסטנטיות מאמינות כי יעקב היה הבכור בין יתר אחיו של ישו, וכי יעקב נולד אחרי הולדת ישו.
ישנם תאולוגים נוצריים המאמינים כי מדובר ב"אח רוחני" של ישו או בבן דוד.