google/wiki40b huggingface dataset:
שאול יוסף ויינגרטן

הרב שאול יוסף ויינגרטן (תרצ"א, 1931 - תש"ע, 2009) היה רבה הראשי האשכנזי של בת ים במשך עשרים ושש שנים.

תולדותיו

נולד בפולין לאיסר ופרידה ויינגרטן. במלחמת העולם השנייה שהה בסיביר. בשנת 1949 עלה לישראל והתגורר בצפריה. למד בישיבת סלובודקה בבני ברק. בשנת 1962 נישא לרבקה שפירא, בתו של הרב ישראל איסר שפירא, בנו של הרב רפאל שפירא, ראש ישיבת וולוז'ין.
מיד לאחר נישואיו נבחר לרב שכונת רמת יוסף ורמת הנשיא בבת ים. בשנת 1983 התמנה לרבה הראשי של העיר. שנה לאחר תחילת כהונתו כרבה של בת ים נפטרה רעייתו.
בשנות ה-90, בעקבות גלי העלייה הגדולים מחבר המדינות, יזם הקמת מחלקה מיוחדת במועצה הדתית של בת ים לקירוב העולים החדשים ליהדות. הוא עצמו הרבה בפעילות רוחנית בקרב העולים, כמו כן טיפל בתחום הגיורים והוסמך על ידי הרבנות הראשית לעסוק בבירור יהדות. היה אחראי מטעם הרבנות הראשית בתחום הנישואין וכן בתחום כשרות שחיטת הבקר, ולשם כך שהה פעמים רבות במדינות דרום אמריקה.
חודשיים לפני פטירתו נפטר בנו הצעיר. נפטר בגיל 78, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.
גיסו הוא הרב בצלאל דבורץ, מחבר ספרי "חכמת אליהו" על ביאור הגר"א לשולחן ערוך.
יוסף רביקוב

יוסף רביקוב (ז' בשבט תרס"ג, 1 בינואר 1903 – ח' באדר א' תשמ"א, 12 בפברואר 1981) היה סופר ומתרגם ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בסקידל שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית, ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס), לרבקה-לאה והרב משה יעקב רביקוב. בשנת 1913 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והמשפחה התיישבה בכפר אוריה. הרב קוק, שהיה אז רבן של יפו והמושבות, שכנע את אביו לעבור ליפו. הוא למד בבית הספר "תחכמוני" ביפו. בשנת 1920 החל ללמוד ב"בצלאל", בתמיכה כלכלית של "המזרחי", אולם לאחר שהתמיכה פסקה נאלץ להפסיק את לימודיו.
בשנת 1925 החל לפרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר". בשנת 1926 תרגם עבור העיתון סיפור קצר של הרצל בשם "קנייני החיים". למד באוניברסיטה העברית בירושלים. החל משנות ה-20 ועד קום המדינה עסק בעבודות מנהל ומזכירות שונות, בין השאר באגודת הקומיסיונרים בתל אביב ובהתאחדות בעלי בתי המלון והפנסיונים בארץ ישראל.
משנות ה-50 הקדיש את כל זמנו לכתיבה, ובעיקר עסק בתרגום ועיבוד של ספרות ילדים ונוער. במשך השנים תרגם עשרות ספרים, רובם מספרות העולם הפופולרית באותה תקופה. בין תרגומיו: סדרת ספרי ז'ול ורן, וכן מספריהם של ויקטור הוגו, אמיל זולא, אונורה דה בלזק, ומסיפורי האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן ויוהנה ספירי. בשנת 1955 יצא לאור תרגומו של את אחת הגרסאות לספרו הנודע של מיגל דה סרוואנטס "דון קישוט" בשם "האברך המחונן דון קיחוט די לה מנשה".
פרסם רשימות ומאמרים וכן סיפורים קצרים בעיתונים שונים, ובהם "החברה", "יוזמה", "חרות". את הפיליטונים פרסם בשם העט "רב אשי".
רביקוב, כמו שלוש מאחיותיו, לא נישא מעולם.
יצחק ניר

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ מרחביה לישעיהו ולפנינה נכפולגר (ניר), שעלו בשנת 1926 מגליציה שבפולין. למד בבית הספר תיכון במרחביה ובשריד. הצטרף לגדנ"ע אוויר והטיס דאון "סולו" בגיל 16 ופייפר-קב בגיל 17.
התגייס לצה"ל בשנת 1961 לבית הספר לטיסה של חיל האוויר. בשנת 1963 הוסמך כטייס קרב. הטיס מטוסי פוגה מגיסטר, אוראגן, מיסטר, ווטור, מיראז' וסקייהוק. בשנת 1965 הוסמך כמדריך טיסה. היה חבר בצוות האווירובטי של חיל האוויר ומדריך עקרונות "שיגור החימוש האווירי" בקורסי המתקדם לטיס.

שירת במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום כיפור. לזכותו רשומות 86 גיחות קרביות ושתי הפלות של מטוסי אויב בטייסות 110 ו-119.

השתחרר בשנת 1971 והצטרף לאל על. שירת כקצין ראשון, קברניט, מדריך ובוחן טיסה במטוסי החברה – בואינג 707, 737, 757, 767, 747 ובסימולטורים. פרש מאל על בשנת 2010. שימש כמפקח בטיחות בתעופה ברת"א עד התפטרותו בשנת 2012. המשיך לשרת במילואים עד שנת 1997 כטייס קרב ומדריך טיסה.
בשנת 1982 היה ממייסדי חברת ההזנק "טכניר" לפיתוח לייזר תעשייתי. בשנים 1989–1994 הקים, פיתח וניהל את העמותה הציבורית "אנחנו נוהגים אחרת" לצמצום תאונות הדרכים בישראל. בעל תואר ראשון ב"מינהל תעבורה אווירית" מאוניברסיטת ניו-הייבן  שבארצות הברית.
יצחק ניר אב לבן ואח לשניים. מתגורר בתל אביב עם בת זוגו.

פרסומים

בשנת 2000 ערך את הספר המדעי "משיכה" מאת ראובן ניר, שיצא לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר; בשנת 2001 פרסם את המאמר, "האם הקברניט הוא גם רופא?" בירחון "לקט"; בשנת 2016 פרסם את המאמר, "תהילת נצח" בכתב העת "יקום תרבות".
בשנת 2018 יצא לאור ספרו "מחר יישבר השרב" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.

ביוגרפיה אמנותית

למד ציור בגואש אצל תמר בינימוב בשנים 1957–1958 ורישום פחם אצל מרסל ינקו בשנת 1960. בשנים 1978–1982 למד רישום, קומפוזיציה וטכניקות מעורבות אצל ארנסט פוקס, וולפגנג מאנר ולב שטיימן. למד בקורס "מהרנסאנס לאימפרסיוניזם" באוניברסיטת ניו-הייבן אצל ד"ר אביטל היימן בשנים 1998-1996.

במהלך השנים השתתף בכיתות אמן אצל ארנסט פוקס, וולפגנג מאנר, דן לבני, צבי מלנוביצר, גד אולמן, בן טריט, ארז אהרון, סמדר כץ, אמיר ניר, מוטי שובל וג'והן סקלצ'ר.

ניר מצייר בטכניקות רישום, גואש, שמן, טמפרה, אקריליק, טכניקות מעורבות, הדפסים דיגיטליים ורסטורציה.

יצחק ניר מנהל ואוצר את "גלריית נאמן" במגדלי-נאמן בתל אביב החל משנת 2012.
יצחק ניר הוא צייר פיגורטיבי ריאליסטי השולט בכל רזי הטכניקה. מתמחה בתנופות מכחול וסכין אימפרסיוניסטיות בטבע יחד עם עבודה קלאסית בסטודיו. הפרספקטיבה כגורם דומיננטי בעבודתו מושפעת מ'מבט הציפור'... בציוריו בולט האיזון בין הצבע לקומפוזיציה, חוסר שקט וכמיהה אל הנסתר. בדיוקניו מובע עומק פסיכולוגי הנשקף מעיני האובייקט... בנופיו שורר מתח בין הקרוב לרחוק, הכהה לבהיר, החם לקר, המפורט למעורפל הנמוג אל האופק. (דן לבני, צייר ומחנך)
אייר את העטיפות לספרים: "משיכה" (ראובן ניר, 2000), "בדרכה שלה" (אילנה רבאו פרידמן, 2015), "מכתבים לאיתמר ואלה" (רם לוי, 2016), "מחר יישבר השרב" (יצחק ניר, 2018).
איוואנובו (מחוז)

היסטוריה

האזור ידועה כמקום התיישבות רוסית עתיקה. בימי הביניים השטח היה חלק מנסיכות ולדימיר-סוזדל. במאה ה-19 התפתח באזור מרכז תעשייתי חשוב, בעיקר בתחום תעשיית הטקסטיל.

דמוגרפיה

רובה המכריע של אוכלוסיית המחוז (96%) הם רוסים. העיר הגדולה - איוואנובו, ובה כ-418 אלף תושבים. כ-80% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
לייף אובה אנדסנס

קורות חיים

אנדסנס, יליד קארמיי, היה תלמידו של המורה ממוצא צ'כי יז'י הלינקה בקונסרבטוריון של ברגן ולאחר מכן השתלם בבלגיה אצל ז'אק דה טיאז'. קיים את קונצרט הבכורה שלו באוסלו בשנת 1987, אחר כך ב-1989 הופיע בפסטיבל אדינבורו בליווי הפילהרמונית של אוסלו ושנה לאחר מכן בארצות הברית ניגן עם תזמורת קליבלנד בניצוחו של נמה ירבי. בשנת 2002 ביצע במסגרת הלילה האחרון של הפרומס בלונדון את הקונצרטו לפסנתר של גריג. בנובמבר 2009 ניגן לראשונה בלינקולן סנטר באולם ע"ש אליס טולי - את ה"תמונות בתערוכה" מאת מוסורגסקי. השתתף גם בפסטיבל "לרוב מוצרט" בקרנגי הול ובאפל סטור בניו יורק.
מבצע מוערך של מוזיקה קאמרית, בשנת 1991 אנדסנס השתתף בהקמת הפסטיבל ריסר למוזיקה קאמרית והתמנה למנהלו האמנותי עד שנת 2010. נאלץ לעזוב משרה זאת אחרי שבת הזוג שלו, נגנית הקרן ראגנילד לותה ילדה את ילדתם הראשונה, סיגריד.
את זמנו מחלק אנדסנס בין מגוריו באוסלו, קופנהגן והאזור ההררי מערב הרדנגר.
לדבריו לקח באומנותו בעיקר את דוגמתם של גזה אנדה, דינו ליפאטי, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי וסביאטוסלב ריכטר. 
אנדסנס הקליט בין היתר יצירות של גריג, רוברט שומן, שופן, לידר של שוברט עם הזמר איאן בוסטריג', סונאטות מאת שוברט וינאצ'ק, סונאטות לפסנתר וכינור מאת בלה ברטוק יחד עם כריסטיאן טצלאף.
כמו כן הוציא הקלטות של הקונצרטים של מוצרט והיידן עם התזמורת הקאמרית הנורווגית, את הקונצרטים של רחמנינוב עם פאבו ברגלונד ואנטוניו פאפאנו, את הקונצרטו מס.2 לפסנתר מאת ברטוק תחת ניצוחו של פייר בולז. 
הקליט לרוב בחברות התקליטים ורג'ין ואי.אם.אי.
פרופיל משתמש

פרופיל משתמש (באנגלית: User profile, גם במילה אחת: userprofile) הוא אוסף הנתונים האישיים הנשמרים עבור משתמש קצה מסוים. 
פרופיל המשתמש נשמר על ידי כל מערכת המעוניינת בכך, איתה המשתמש בא במגע, החל מיישומים המעוניינים לשמור את הגדרות ממשק המשתמש, דרך מערכת הפעלה המעוניינת לשמור את פעולותיו האחרונות של המשתמש לצורך נוחות בהפעלה נוספת, וכלה באתר אינטרנט המכיל מידע אישי אותו הוא מציג למשתמש בכל פעם שזה גולש אליו. פרופיל משתמש אם כן הוא הייצוג הדיגיטלי של זהותו של אדם מסוים בעיני תוכנה מסוימת.

יצירת פרופיל המשתמש

יצירת פרופיל משתמש (באנגלית: User Profiling) הוא תהליך בניית פרופיל המשתמש תוך איסוף הנתונים הרלוונטיים מהמשתמש באופן אקטיבי - נתונים שהמשתמש צריך להכניס במפורש לצורך יצירת הפרופיל (גיל המשתמש למשל), או פסיבי - נתונים שהמערכת לומדת על המשתמש מבלי שהוא צריך להגדיר לה זאת במפורש (גלישה לאתר למשל הנשמרת בהיסטורית הגלישות). על אף שבחלק מהמקרים המערכת המבצעת איסוף נתונים פסיבי מאפשרת למשתמש למחוק את הנתונים שנאספו עליו, עצם האיסוף הפסיבי מהווה בעיני רבים פגיעה בזכות לפרטיות שכן למשתמש לא תמיד יש דרך להכיר את כל הנתונים שנלמדו עליו וכיצד המערכת עושה בהם שימוש.

פרופיל משתמש באתרים דינמיים

בדרך כלל פורומים מקוונים מכילים פרופיל משתמש כך שלשאר המשתמשים יהיו פרטים בסיסיים על המשתמשים האחרים שאיתם בדיון. הפרטים הבסיסיים כוללים חלק כזה או אחר מהפרטים המופיעים בדרך כלל בקורות חיים, ולעיתים רבות אף מאפשרים הוספת תמונה. יחד עם הפרטים האישיים, פורומים גם מוסיפים נתונים סטטיסטיים לגבי השימוש באתר כגון מספר ההודעות שפורסמו, תאריך התחברות אחרון וכן הלאה.
באתרי רשתות חברתיות באינטרנט קיים שימוש נרחב מאוד בפרופיל משתמש, ותחת הגדרה זו נאספים נתונים רבים מאוד. למעשה כל מה שרשת חברתית מציגה הוא פרופיל המשתמש של המשתמשים בה. פייסבוק ומייספייס הן שתי דוגמאות לרשתות המאפשרות למשתמש כל הזמן להרחיב את הפרופיל שלו על ידי הוספת יישומים ייעודיים המציגים פרטים אחרים עליו.
באתרים שהכנסותיהם מבוססות על פרסום או על מכירה, פרופיל המשתמש, הנשמר בשרתי האתר, מאפשר להציג למשתמש פרסומות התואמות את תחומי העניין שלו, כפי שזוהו על ידי האתר.

פרופיל משתמש במערכות הפעלה

פרופיל משתמש נמצא במרבית מערכות ההפעלה המספקות ממשק משתמש גרפי, דוגמת Microsoft Windows, ו-Mac OS. הפרופיל משמש לא רק לצורכי התאמת ממשק המשתמש אלא גם לשיפור נגישותו לפעולות התדירות יותר אותן הוא מבצע והגדרות הפעלה מיוחדות אותן הוא הגדיר.
זכוכית געשית

זכוכית געשית היא זכוכית הנוצרת באופן טבעי בפעילות געשית, כתוצאה מהתקררות מהירה של מאגמה או לבה. ככל סוגי הזכוכית, גם הזכוכית הגעשית מתאפיינת במבנה אמורפי וחסר גבישים.
אף שבמקרים רבים נוטים לכנות את כל סוגי הזכוכית הגעשית "אובסידיאן", הרי שאובסידיאן הוא אחד מסוגיה.

היווצרות ומאפיינים

מרבית סוגי הזכוכית הגעשית נוצרים מהתקררות מהירה של לבה, במהלך התפרצות געשית. ההתקררות המהירה נובעת ממגעה של הלבה באוויר או במים הקרים ממנה. עם זאת, זכוכית געשית עשויה להיווצר מהתקררות מהירה של מאגמה בשולי מחדר פלוטוני.
זכוכית געשית מתאפיינת בחוסר במבנה גבישי, אם כי לעיתים מופיעים בה גבישים מיקרוסקופיים. מבנה זה נובע מכך שבמהלך ההתקררות המהירה, אין לאטומים די זמן להתארגן ולהתגבש. לסוגים רבים של זכוכית געשית שבירה קונכייתית, ברק זכוכי ודרגות שונות של שקיפות. הרכבם הכימי נובע ישירות מהרכב המאגמה או הלבה ממנה נוצרו.
מסת אם המורכבת מזכוכית געשית עשויה להכיל פנוקריסטים – גבישים גדולים ונראים לעין. סלעים כאלה נקראים ויטרופיר ומרקמם – "מרקם ויטרופירי".
סלע זה נוטה למיום מינרלי ולהמרה, ונוכחות גבוהה של מים על פני כדור הארץ הופכת אותו לשלב לא יציב. הזכוכית הגעשית מומרת ומתגבשת בתהליך המתקדם בשיעורים נמוכים מאוד, העשויים לארוך מיליוני שנים בטמפרטורה נמוכה ולהתקצר ככל שהטמפרטורה עולה. תהליכים אלה מאיצים את הבליה של הזכוכית הגעשית.

סוגים

סוגים רבים של זכוכית געשית הם תוצר ראשוני של התקררות מגמטית, ואילו אחרים מהווים תוצרים משניים של תהליכי מיום והמרה.
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE

היסטוריה

בשנת 1989, ארגון היאבקות שנקרא בעבר World Wrestling Federation‏ (WWF; כיום נקרא WWE) השבית את אליפות זוגות הנשים של ה-WWF, עקב היעדר זוגות של נשים בדיוויזיה. סטטוס זה הלך ונשמר במשך שנות האלפיים. החל משנת 2010, דיוויזיית הנשים החלה לגדול ובשנת 2010, האתר הרשמי של ה-WWE כתב מאמר בגין תמיכה בתחייה של אליפות זוגות הנשים. בשנת 2014, התאומות בלה (ברי וניקי בלה) דיברו על רצונן להשיב לפעילות את אליפות זוגות הדיוות - במהלך תקופה זו עד לשנת 2016, המתאבקות יוחסו לתואר "דיוות", כשהאליפות הראשית שלהן הייתה אליפות הדיוות. הרעיון להקים לתחייה את אליפות זוגות הנשים נשכח עד לאמצע שנת 2018; בראיון ל-Sky Sports, סטפני מקמהן דיברה לגבי חגורות האליפות ואמרה בנושא זה ש"זה עדיין לא זה, אך זה בהחלט משהו ששמענו מקהל המעריצים שלנו וזה משהו שאנחנו להוטים ליישם ברגע שנוכל." לפני האירוע אבולושן, שנערך בחודש אוקטובר והיה אירוע השלם וצפה הראשון שכל הקרבות בו היו קרבות נשים, השערות החלו לצוץ לגבי אליפות זוגות הנשים, כשחלק מהתגובות היו ממתאבקות פעילות, שרמזו שהארגון יציג את חגורות האליפות באירוע זה. רק לפני האירוע, סטפני אמרה שחגורות אלה יגיעו "קרוב ממה שניתן לתאר"; למרות הציפיות, חגורות אלה אינן הוצגו באירוע אבולושן. נראה שנושא זה ירד מהפרק פעם נוספת עד ל-3 בדצמבר 2018, במהלך פרק של Raw, שבו מעריץ מהקהל שאל את ביילי וסשה בנקס מה הן מתכוונות להביא לדיוויזיית הנשים בשנת 2019. ביילי ובנקס השיבו ואמרו שהן מתכננות להפוך לאלופי זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE.
ב-24 בדצמבר, במהלך פרק של Raw, יושב ראש ה-WWE, וינס מקמהן, הודיע באופן רשמי שחגורות אליפות זוגות הנשים יוצגו במהלך שנת 2019. ב-14 בינואר 2019 בתוכנית Raw, עיצובן של חגורות האליפות נחשפו על ידי אלכסה בליס, במהלך פינתה "רגע של בליס". לאחר חשיפת העיצוב, בליס הודיעה שהאלופות הראשונות תיקבענה באירוע תא ההדחות, שיתקיים ב-17 בפברואר 2019, במהלך קרב תא ההדחות זוגות, כששלושה זוגות מ-Raw ושלושה זוגות מסמאקדאון יקחו חלק בקרב, מה שיהפוך את חגורות אלה ללא בלעדיות לאף מותג. ב-18 בפברואר בתוכנית Raw, נודע שחגורות האליפות תוגנה גם במותג NXT.
ב-28 בינואר בתוכנית Raw, ניה ג'קס וטמינה וה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן) ניצחו את אלכסה בליס ומיקי ג'יימס, ונטליה ודנה ברוק, בהתאמה, והעפילו לקרב תא ההדחות זוגות. ב-4 בפברואר בתוכנית Raw, סשה בנקס וביילי ניצחו את אלישיה פוקס וניקי קרוס והעפילו לקרב תא ההדחות כדי לסגור את מכסת שלושת הזוגות מהמותג Raw. במקביל בתוכנית סמאקדאון לא התקיימו קרבות העפלה והזוגות ממותג זה שאישרו את השתתפותן בקרב היו מנדי רוז וסוניה דוויל, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס) ונעמי וכרמלה. ב-11 וב-12 בפברואר בתוכניות Raw וסמאקדאון, התקיימו שני קרבות זוגות משולשים, שבהן הזוג שהוצמד לניצחון נאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות. ביילי ורוז הן אלו שהוצמדו בקרבות שלהן בהתאמה, מה שגרם לכך שהזוגות של ביילי ובנקס, ורוז ודוויל נאלצו להיכנס ראשונות לקרב תא ההדחות. The Boss 'N' Hug Connection ניצחו בקרב תא ההדחות והפכו לאלופות זוגות הנשים הראשונות בתולדות הארגון.
דנדרמונדה

עמדה גאוגרפית

דנדרמונדה נמצאת מדרומו של נהר סכלדה וממזרח לעיר גנט במרחק 33 ק"מ.
היא נחצית על ידי נחל דנדר. העיר שוכנת על השפך של הדנדר לתוך הסכלדה ונמצאת במרחק 28 ק"מ מבריסל, 30 ק"מ ממכלן ו-46 ק"מ מאנטוורפן.

ההתחלות המאה ה-15

אזור הנהר סכלדה היה מיושב עוד בפרהיסטוריה, כפי מעידים הממצאים מתרבות לה טן שנתגלו באפלס. אתרי קברות מן המאה ה-2 ומאה ה-6 אחה"ס שרדו מהתקופה הגאלית-רומית ותקופת המרובינגים.
בשנת 843 לפי חוזה ורדן דנדרמונדה נכלל ללותרינגיה. אחרי פלישות הנורמנים בשנת 883, האזור נכבש על ידי בלדווין השני, רוזן פלנדריה וסופח לחלק הגרמני של רוזנות פלנדריה שהוקמה לא מכבר.
הקיסר אוטו השני ביצר את היישוב במאה ה-10 ועודד התיישבות בסביבה. בשנת 1233 היישוב זכה למעמד של עיר וגדלה הודות לשגשוג תעשיית הבדים. נבנו בה מנזרים, קפלות וכנסיות וכן חומת מגן. באמצע המאה ה-14 נבנו בככר השוק אולם למכירת בדים ומגדל פעמונים.
התחרות הקשה עם ערים אחרות כמו גנט הביאה להתקפות ומסעי שוד נגדה מצד שכניה. בשנת 1384 כל האזור נכנס לשליטת הדוכסים מבורגונדיה מבית ולואה.

מהמאה ה-16 ועד ימינו

במאה ה-16 חלה הידרדרות בנכסיה של דנדרמונדה. ב-1572 העיר נכבשה על ידי הצבא הספרדי בפיקודו של אלסנדרו פרנסה, דוכס מפרמה, וכמעט נהרסה. כעבור כעשור, הספרדים בנו בה מבצר משלהם בין הנדנדר לסכלדה. ב-1667 העיר הותקפה על ידי צרפת. ובשנת 1706 הכוחות ההולנדים והאנגלים בפיקודו של ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו שהסבו לה נזק כבד ביותר.
האוסטרים ביצרו אותה שוב על מנת להגן עליה מפני שאיפות ההתפשטות של צרפת. אחרי מצור אחרון על ידי צבאו של לואי החמישה עשר, סוף סוף נשם היישוב לרווחה לתקופה ממושכת וביצוריה הוסרו כעבור מספר עשורים.
המחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה בדרך כלל משגשגת, הודות למהפכה התעשייתית והתפתחות תעשיית כותנה מקומית. אחרי שנת 1800 מתקני הנמל עברו מודרניזציה והונחו מסילות הברזל הראשונות. בעיר הוקמו גם מפעלים לשמן, נעליים, עור וכו'.
מלחמת העולם הראשונה גרמה לעיר הרס רב אחרי ספטמבר 1914. נחלרבו יותר ממחצית הבתים וארכיוני העיר הופצצו ונשרפו.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 העיר מהווה מרכז מנהלי, מסחרי, חינוכי ורפואי המשרת את האזור מסביב.
יודית שחר

יודית שחר (נולדה ב-1959) היא משוררת ישראלית.

קורות חיים

יודית שחר נולדה בגבול שכונת התקווה וכיום מתגוררת בפתח תקווה עם שני ילדיה כאם חד הורית. שחר היא בוגרת בית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, עשתה הסבה לחינוך מיוחד בסמינר הקיבוצים ועובדת כמורה לחינוך מיוחד בכיתות 'אתגר'. בנוסף היא מנחה קבוצות נוער ומבוגרים בתחום החברתי. 

שחר כתבה ופרסמה שירה פוליטית וחברתית בכתבי עת ספרותיים רבים, בהם הליקון, מטעם, מעין, קשת החדשה ועמדה, וכן באנתולוגיות, בהן 'אדומה' ו'עקלקלות'. שיריה התפרסמו גם במוספי הספרות של העיתונים היומיים החשובים.
יודית שחר זכתה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017.

הספר "זו אני מדברת"

ספר השירים הראשון של שחר, "זו אני מדברת", ראה אור בהוצאת בבל בתחילת 2009. הספר עוסק בנושאים פוליטיים וחברתיים דרך סיפורה האישי של המחברת. השירים עוסקים בילדותה של המחברת ובחיי האהבה שלה כבוגרת. הספר יצא בסיוע מפעל קסת לספרות ביכורים, ובעקבותיו זכתה שחר בפרס טבע לשירה לשנת 2009.

הספר זכה בפרס עיריית חולון ומשפחת לויתן ל"שירת ביכורים" בקיץ 2011. הפרס על שם המשורר דוד לויתן והתחרות בשיתוף אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל.

הספר "לכל רחוב משוגעת משלו"

ספרה השני של יודית שחר, לכל רחוב משוגעת משלו, יצא לאור בהוצאת קשב לשירה בשנת 2013 ובו 53 עמודים. הספר עוסק במצוקות האדם הקטן בעידן הניכור הפוסט מודרני.

מתוך הספר

אין לי חמש מאות לירות, וירג'יניה

ואין לי חדר משלי,

יש לי שני ילדים

שני חדרים

שתי משרות

ושני חשבונות –

בשניהם בחובה,

ויש לי מורשה ויש לי תורשה

ומשכורת הוראה שבקושי מכסה.

חמש מאות לירות אין לי, וירג'יניה

ולא חדר משלי,

יש לי עט ונייר

ותשוקה שתוקה

ואור חיוור שנוהר בשתיקה

מבעד חלון

חציו סגור

חציו פעור לרווחה.
צלב השירות המצוין (בריטניה)

היסטוריה

העיטור נוסד בשנת 1901 תחת השם צלב השירות הניכר (Conspicuous Service Cross) וניתן לקצינים זוטרים בצי המלכותי עבור גבורה בשירות פעיל. בשנת 1914 שונה שמו של העיטור לשמו הנוכחי, צלב השירות המצוין, והורחבה הזכאות לכדי כל הקצינים הזוטרים עד דרגת לוטננט קומנדר (שווה ערך לרב-סרן). החל משנת 1931, ניתן לציון לחברי צי הסוחר והחל משנת 1940 ניתן לציון חיילים אשר לא משרתים בצי המלכותי אך משרתים בים (חיל האוויר המלכותי, צבא היבשה).

משנת 1993, עם השינוי בתפיסת מערכת ציון הכבוד בצבא הבריטי, הזכאות לעיטור התרחבה לכדי כל הדרגות ובכך למעגל הזכאים לעיטור נוספו גם חיילים פשוטים שבעבר היה ניתן להעניק להם את מדליית השירות המצוין בלבד.

תיאור העיטור

העיטור הוא צלב פאטה עשוי כסף בעל קצוות מעוגלים שבמרכזו מוצג סמל וראשי תיבות המונרך בתוך טבעת. העיטור תלוי על סרט המורכב מפס לבן ושני פסים כחולים באגפיו, זה הוא גם סדר הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמלים).
לעיטור ניתן להוסיף אבזם כסף המציין כפל עיטורים, כלומר הענקה כפולה ויותר של אותו העיטור, בתצורת אות העיטור אבזם זה מיוצג בעזרת סיכה במרכז האות.
יחסי אלבניה–קרואטיה

יחסים פוליטיים

באפריל 2009 שתי המדינות הפכו לחברות מלאות בנאט"ו באירוע בו השתתפו גם ראש ממשלת אלבניה סאלי ברישה וגם ראש ממשלת קרואטיה איבו סאנאדר. באותה שנה החליטו שתי המדינות להקים תחנת כוח גרעינית משותפת בגבול אלבניה עם מונטנגרו. החלטה זו התקבלה בברכה על ידי ממשלת מונטנגרו, המודאגת מההשפעה הסביבתית על הצומח. לשתיים יש היסטוריה של הסכמי הגנה, ובסך הכל יש להם מערכת יחסים טובה.
הדגל האלבני הוחזק והונף במלאת 20 שנה למבצע סערה המכונה גם יום הניצחון של קרואטיה, כדי להכיר בתמיכתם של האלבנים במלחמת העצמאות של קרואטיה. קרואטיה בירכה את אלבניה על בריתה הקרובה באמצעות פעולה זו.
גורם מרכזי נוסף במערכת היחסים הוא הגירה אלבנית היסטורית ועכשווית לקרואטיה, כולל קהילת ארבנאסי בת מאות השנים. ביולי 2016 נחנך בזאדאר בית ספר אלבני לאנשי ארבנאסי שגרים בו, וספרים באלבנית נמסרו משגרירות אלבניה בזאגרב. למעלה מ-50 תלמידים החלו את לימודיהם בבית הספר האלבני לשנת הלימודים 2016–2017.
שלושה נשיאי אלבניה (רחספ מיידני, אלפרד מויסיו ובאמיר תופי) זכו לכבוד הגבוה ביותר של הרפובליקה של קרואטיה, המסדר הגדול של המלך טומיסלב.

כלכלה

אלבניה וקרואטיה דנו באפשרות לבנות במשותף תחנת כוח גרעינית באגם שקודרה, סמוך לגבול עם מונטנגרו, תוכנית שגבתה ביקורת מצד מונטנגרו בגלל הפגיעה בסביבה באזור.
קיים שיתוף פעולה כלכלי הדוק של אלבניה וקרואטיה. בשנת 2014 היקף המסחר היה 46.330 מיליון יורו. מספר הולך וגדל של חברות קרואטיות משקיעות באלבניה. בשנת 2013, 13.870 מיליון יורו של השקעות ישירות הגיעו מקרואטיה לאלבניה. בנוסף, חברות אלבניות מרכזיות מתרחבות לקרואטיה.

נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות בדוברובניק, אוסייק וואראז'דין. מאידך, קרואטיה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
בית"ר אשדוד

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1962 על ידי יוסף אביטן והאחים שומר, ונרשמה לליגה ג' בעונת 1962/1963. במשך שנים נחשבה לאגודה קטנה שהתבססה מתרומות של אוהדים מסורים. בעשור הראשון לקיומה שיחקה הקבוצה בליגה האחרונה ובמקביל השתתפה באופן קבוע במשחקי גביע המדינה ללא הצלחה יתרה. בעונת 1963/64 הוגרלה בסיבוב השלישי מול הפועל מחנה יהודה וסיימה בתבוסה צורמת 10-1. הישג השיא בגביע הוא ההגעה לסיבוב השישי בעונת 1977/1978 בו הפסידה למכבי באר שבע בחוץ בפנדלים 3-2, לאחר תיקו מאופס.
בתחילת עונת 1970/1971 התבצע איחוד של בית"ר אשדוד ששיחקה בליגה ד', עם קבוצת בית"ר רחובות/עקרון ששיחקה עד אז בליגה ב', תחילה באופן ניסיוני למשך שנה, ובהמשך הפך לקבוע
בתום עונת 1974/1975 (בהדרכת המאמן מישל סרוסי) העפילה לליגה א' (הליגה השנייה דאז) מהמקום הראשון. בעונת 1975/1976 זכתה הקבוצה לארח ראשונה את הדרבי של אשדוד בליגת המשנה, שהסתיים בתוצאה 2-2 לעיני 4000 צופים. בסיום עונת 1978/1979 נשרה לליגה ב' מהמקום האחרון. 
בתאריך 9 במאי 1981 אירעה תקרית חמורה בסיום משחק ביתי מול הפועל שדרות, שבעקבותיה נידונה הקבוצה על ידי בית הדין של ההתאחדות להפסקת פעילות עד סוף העונה, פסיקה זו גרמה לירידתה לליגה ג' מהמקום האחרון. בעקבות ההתדרדרות פורקה הקבוצה ושחקניה הבולטים הועברו לקבוצת מכבי אשדוד מליגה ב', שהפכה לקבוצה עירונית אחת שנקראת מכבי עירוני אשדוד.

בית"ר נתיב אשדוד

בשנת 1987 הקים ישראל רפאלי אגודה חדשה בשם "בית"ר נתיב אשדוד". האגודה השתייכה תחילה למרכז הפועל ובהמשך למרכז בית"ר. בתום עונת 1992/1993 העפילה הקבוצה לליגה ב'. במועדון הופעלה גם מחלקת נוער. בסיום עונת 1998/1999, בעקבות המהלך של איחוד קבוצות הכדורגל בעיר, התפרקה הקבוצה סופית.
ב-31 ביולי 2016 הקים יוסי כנפו את הקבוצה מחדש, והיא משחקת בליגה ג'.
בעונת 2018/2019 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המחוזי והפסידה לקבוצת הפועל גדרה 5-2.

מחלקת נוער

בשנת 2019 הוקמה מחדש מחלקת הנוער. תחילה שתי קבוצות גיל. נערים ב' וילדים א'.
פרייברג

היסטוריה

פרייברג נוסדה ב-1186 והיא הייתה מרכז לתעשיית מכרות במשך מאות שנים. המוסד שמסמל זאת היא אוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה (Technische Universität Bergakademie Freiberg), שנוסדה בשנת 1765 והיא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בתחום הכרייה והמתכות בעולם. בעיר שוכנת קתדרלה ידועה שבה פועלים שני עוגבים שיוצרו על ידי גוטפריד זילברמן (Gottfried Silbermann). שני עוגבים נוספים שיוצרו על ידי זילברמן פועלים בכנסיית פטר הקדוש (Petrikirche) ובכנסיית יעקב הקדוש (Jakobikirche) שבעיר. חלקה הימיביניימי של פרייברג מוגן כאתר מורשת.
ב-1944 נבנה מחוץ לפרייברג מחנה הריכוז פלוסנבירג. האתר שיכן מעל 500 אסירות ששרדו ממחנות אחרים, כולל אושוויץ. כ-50 שומרות של האס אס הועסקו במחנה עד לפינויו באפריל 1945. האסירות ששרדו ממחנה זה פונו בסופו של דבר למחנה מאוטהאוזן שבאוסטריה.
ב-1985 בנתה בעיר הכנסייה המורמונית את מקדש פרייברג, וזאת בשל המספר הגדול של חבריה באזור. המקדש משרת מורמונים מכל רחבי חלק המזרחי של גרמניה בפרט ושל מזרח אירופה בכלל.
מתלול ווטסון

מתלול ווטסון (באנגלית: Watson Escarpment) הוא מדרון גדול ותלול בהרי המלכה מוד, הנוטה צפונה לאורך השוליים המזרחיים של קרחון סקוט, ואחר מזרחה אל קרחון רידי, שם הוא פונה דרומה לאורך צדו המערבי של הקרחון.
אורך המתלול, המקושת במידת-מה, הוא כמעט 180 ק"מ; הוא מתנשא לגובה 3,550 מ' מעל פני הים, ובין 1,000 ל-1,500 מ' מעל הקרקע הסמוכה. חלקו הצפוני-מרכזי של המתלול נצפה מנקודה גבוהה על הר קבוצת הסיוע ומופה בחלקו בדצמבר 1929 על ידי הקבוצה הגאולוגית של המשלחת הראשונה של ריצ'רד בירד לאנטארקטיקה, בראשות לורנס גולד. מנקודה קרובה יותר צפתה במתלול הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לאנטארקטיקה בשנת 1934, בראשות קווין בלקברן, ובירד קרא אותו על שם תומאס ג'. ווטסון, איש עסקים אמריקאי, מממני המשלחת. המתלול מופה בפרוטרוט על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) ממדידות וצילומי אוויר של הצי האמריקאי, בשנים 1964-1960.
גיפור

גִּפּוּר (או ווּלְקָנִיזַצְיָה) הוא תהליך של יצירת תרכובת עם גפרית תוך כדי חימום גבוה, מה שמקנה לגומי תכונות של קושי, גמישות ועמידות. בדרך כלל משתמשים במינוח עבור פולימרים.
הגופרית היא יסוד שקליפתו החיצונית חסרה שני אלקטרונים, ולכן היא נהנית מרווח אנרגטי גבוה ביצירת שני קשרים קוולנטיים. בגלל נוכחותם של האלקטרונים שבאורביטלים הבלתי קושרים נוטה הגופרית ליצור את הקשרים כשזווית של בסביבות 107 מעלות ביניהם.
בנוכחות פולימרים כדוגמת הגומי נוטה הגופרית ליצור שני קשרים קוולנטיים בודדים, כל אחד מהם עם שרשרת אחרת של הפולימר או עם חלק אחר של השרשרת. הגופרית יוצרת את הקשרים עם אטומי פחמן, במקום קשרי הפחמן-מימן או קשרים אחרים לאורך השרשרת הפחמנית.
קשרי גפרית אלו מחזיקים את שרשרות הפולימר יחד, ומונעים את התפוררותם.  
החום מהווה חלק חשוב בתהליך הגיפור מכיוון שבטמפרטורה נמוכה קשה לנתק את הקשרים הסבוכים שבין שרשרות הפולימר לבין עצמן או שכנותיהן. החום מספק אנרגיית שפעול לניתוק הקשר.

גיפור גומי

בשנת 1834 החל צ'ארלס גודייר לערוך ניסויים בגומי, על מנת לעשותו עמיד לכל מזג אוויר. הוא ניסה לשפר את תכונותיו של החומר על ידי ערבובו עם חומרים אחרים. נתניאל הייוורד גילה כי גומי המעורב בגופרית אינו נעשה עוד דביק. גודייר שכר את הייוורד כדי שימשיך לעבוד על תגליתו וישכלל אותה, וגם רכש את זכויותיו. לאחר שגודייר שיפר את ההמצאה, הוא רשם עליה פטנט בשנת 1844. גודייר ניסה לערבב בצורות שונות גומי חם עם גופרית, ולשיטה המשוכללת ביותר הוא קרא "וולקניזציה" (גיפור) על שמו של אל הנפחות וולקן. לאחר ניסיונות רבים הוא גילה דרך לייצר גומי שהוא קשה, חזק וגמיש.