google/wiki40b huggingface dataset:
גילון

היסטוריה

היישוב גילון הוא יוזמה של גרעין עובדי רפא"ל שבקשו החל משנת 1975 להקים יישוב קהילתי בגליל, תוך שהם ממשיכים לעבוד במקומות העבודה הקודמים שלהם. המוסדות המיישבים דחו את בקשתם בטענה שאינם מעוניינים להקים לחברי הגרעין סביון בגליל, שכן באותה תקופה הוקמו רק יישובים שפרנסתם במקום ההתיישבות. אנשי הגרעין דחו את ההצעה להיות כפר תעשייתי שאנשיו עובדים במפעלים שיוקמו ביישוב, מכיוון שהם היו כבר אנשים מבוססים שעבדו בתחומי התמחותם. במהלך שנת 1976 הועלתה פשרה שאנשי המקום ימשיכו לעבוד במקומות עבודתם, אולם הם יקימו יחד מפעל תעשייתי אחד במקום, שאם יתפתח יעברו חלק מהתושבים לעבוד בו. בראשית 1977, כשבגרעין היו 170 משפחות, הודיעו לאנשי הגרעין שהם מועמדים להתיישב באותה שנה. העלייה על הקרקע התעכבה ובינתיים גרעין רפא"ל התפלג לשני גרעינים: גרעין גילון שביקש להקים יישוב קהילתי וגרעין עצמון שביקש להקים מושב. 
הגרעין גדל לכ-300 משפחות, אך העלייה לקרקע התעכבה. בשלב מסוים חברו אנשי הגרעין להתאחדות האכרים ששמשה כתנועה מיישבת. באפריל 1979 הוקצה תקציב להקמת היישוב. 
היישוב עלה לקרקע בנובמבר 1980 במסגרת תוכנית המצפים בגליל, על ידי תנועת משקי חירות בית"ר, הסוכנות היהודית ושר החקלאות דאז אריאל שרון.
בתחילתו כלל היישוב גרעין של חמש עשרה משפחות עם שנים עשר ילדים.
בשנת 1982 הצטרפו עוד שבע משפחות ליישוב, ובשנת 1984 התחילו להבנות מבני הקבע הראשונים.

גאוגרפיה

היישוב נמצא על הר גילון, שפסגתו בגובה 372 מטרים. מדרונו המזרחי ומדרונו הדרומי של ההר מצוקיים ואילו צידו הצפוני מתון.
היישוב עצמו בנוי על צידו הדרום מערבי של ההר, בגובה 270–340 מטרים.
מדרום להר זורם נחל חילזון. מצפון להר מצויה בקעת בית הכרם, המפרידה בין הגליל התחתון לגליל העליון.

תעסוקה

רוב התושבים עובדים מחוץ ליישוב במקצועות החופשיים, בעיקר באזור חיפה והמפרץ. רבים עובדים ברפא"ל. חלקם עצמאיים העובדים באזורי התעשייה של המועצה האזורית משגב, תרדיון ובר-לב.

חברה ותרבות

לגילון יש אגודה שיתופית, שמארגנת פעילויות חברתיות ותרבותיות לחבריה: נשף פורים, קפה-תרבות, נטיעות בט"ו בשבט, יום השנה לגילון ועוד. האספה הכללית של חברי האגודה נפגשת פעם בשנה לאישור התקציב השנתי ולדיון.
היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי שנבחר פעם בחמש שנים וועדות של מתנדבים: ועדת הנהלה, חינוך, נוער, תרבות, קליטה, ביטחון, איכות סביבה ועוד.

מוסדות חינוך

ילדי הגנים לומדים בגני ילדים אשר ממוקמים ביישוב.
על ההר קיים בית הספר היסודי "הר גילון", שם לומדים ילדים מהמועצה האזורית. תלמידי חטיבת הביניים והתיכון לומדים בבית ספר השוכן בלב המועצה האזורית, ברקפת, בבית הספר "על יסודי משגב".
תנועת הנוער הפועלת ביישוב היא "האיחוד החקלאי" אשר קהל היעד שלו הוא לתלמידי כיתה ד' ומעלה.
סריג עקיפה

סריג עקיפה באופטיקה הוא רכיב אופטי בעל תבנית מחזורית, אשר מפצל אור הפוגע בו לכיוונים שונים בתבנית מחזורית (סוג של תופעת עקיפה אופטית). הסריג יכול להיות מיועד לפעולה בהעברה או בהחזרה של האור. זווית הפיזור מהסריג תלויה במרווח הסריג ובאורך הגל של האור הפוגע, ובשל כך יש להם שימושים בספקטרוסקופיה וביצירת אור מונוכרומטי.
דוגמה לסריג עקיפה היא שקופית שעליה דוגמה עדינה של פסים שחורים או חריצים, אשר יכולה לשמש כסריג עקיפה בהעברה ובהחזרה של אור.
העקרונות של סריגי עקיפה נתגלו על ידי ג'יימס גרגורי בניסויים בנוצות ציפורים. הסריגים המלאכותיים הראשונים יוצרו בסביבות שנת 1785 על ידי ממציא מפילדלפיה בשם דייוויד ריטנהאוס באמצעות שערות שהונחו בין שני ברגים בעלי הברגה עדינה.

עקרון פעולה

משוואת הסריג היא הקשר המתמטי בין מרווח הסריג , אורך הגל הפוגע  וזוויות הפגיעה  והפיזור  מהסריג.
נתבונן בשתי קרניים סמוכות (בסריג העברה, למשל, הכוונה היא לאור שעובר דרך שני רווחים סמוכים בסריג). כאשר הפרש הדרכים שווה לכפולה של אורך גל שלם, הקרניים יוצרות התאבכות בונה ומחזקות זו את זו, ובמקרה זה נקבל נקודת אור. מעקרון זה נקבל את משוואת הסריג במקרה של זווית פגיעה ניצבת למשטח:
ובמקרה של זווית פגיעה כללית:
כאשר m הוא מספר שלם. 
לכל m עבורו יש פתרון למשוואה תתאים זווית בה נקבל התאבכות בונה ולכן פיזור (ראה צילום התאבכות לייזר מסריג, עם זוויות המתאימות ל- m=-1,0,1).
אם אלומת אור המורכבת ממספר תדרים פוגעת בסריג, כמו מנורת הכספית בתמונה או אור שמש, אזי האור נשבר כך שלכל אורך גל יהיה פיזור נפרד המתאים למשוואת הסריג.

שימוש המסננים החוסמים

לעיתים רק אורך גל אחד רצוי ואת שאר אורכי הגל המתאימים למשוואה נרצה לחסום. נשתמש במסננים חוסמים בכניסה למונוכרומטור אשר נקבעים על ידי הספקטרום הנכנס וגלאי הרגישות.

סריגים בחיי היום-יום ובטבע

כאשר מסתכלים על הצד האחורי של תקליטורים רואים צבעים שונים, הנוצרים מכיוון שהתקליטור הוא למעשה סריג מעגלי. 
חלק גדול מהצבעים של נוצות ציפורים אינם צבעים ממש, אלא נובעים מכך שהנוצות בנויות כסריגים. 
ריסי העיניים שלנו משמשים כסריג עקיפה גס, כך שאם כמעט נסגור את העיניים כך שמקור אור חזק מכוון לעברנו - נראה את צבעי הקשת.
התיאטרון היהודי הממלכתי

התיאטרון היהודי הממלכתי (ברוסית: Московский государственный еврейский театр, גוס"ט) היה תיאטרון יהודי שפעל במוסקבה החל משנת 1920 ועד שנסגר בהוראת השלטונות בשנת 1949. בין ראשי התיאטרון היו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין.
התיאטרון הוקם בשנת 1920 לאחר מעבר סטודיו יהודי למשחק מפטרוגרד. מייסד התיאטרון ומנהלו היה אלכסיי גרנובסקי. גרנובסקי היה בן למשפחה מתבוללת, לא ידע יידיש ולא ראה בתיאטרון אבן יסוד להקמת תיאטרון לאומי. ההצגות הראשונות של התיאטרון בפטרוגרד לא זכו להצלחה בקרב הקהל היהודי, ולכן הוא שמח להצעה לעבור למוסקבה וקיבל מעמד של "התיאטרון היהודי הקאמרי הממלכתי", זה היה שמו עד לשנת 1925 כאשר "הקאמרי" הורד משם התיאטרון.
כבר בהצגה הראשונה במוסקבה השתתפו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין. הרפרטואר בתיאטרון החדש כלל בעיקר הצגות על חיי השטטל היהודי. התיאטרון הממלכתי פעל באותה תקופה במוסקבה לצד תיאטרון יהודי נוסף - הבימה בטיפוחו של יבגני וכטנגוב. במטרה להעשיר את בניין התיאטרון פנה גרנובסקי למרק שאגאל, והצייר עיצב את הבניין מחדש.
ב-9 באפריל 1922 עבר התיאטרון לבניין חדש עם 500 מקומות ישיבה, ובבניין זה שכן התיאטרון עד לסגירתו בשנת 1949. התיאטרון היה פופולרי בעיר, למרות שכל ההצגות היו ביידיש, שפה שלא הייתה ידועה לרוב תושבי העיר. למרות חילוקי דעות אידאולוגיים בין התיאטרון הממלכתי לבין הבימה, הורגשה השפעת הבימה על גרנובסקי.
בשנים 1922-1949 המלחין לב פולבר היה המנהל המוזיקלי של התיאטרון.
התיאטרון נהג לצאת לסדרת הופעות לערי אוקראינה ובלארוס הסובייטיות שבהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית.
בשנת 1928 יצא התיאטרון לסדרת הופעות בגרמניה, אוסטריה וצרפת. הצלחת ההצגות הייתה מעבר לצפוי. למרות ההצלחה באירופה השתנה יחס השלטון לתיאטרון. השלטונות טענו שברפרטואר התיאטרון אין הצגות המשקפות את החיים במדינה הסובייטית. מסע הופעות באירופה קוצר ועל התיאטרון נאסר להמשיך לארצות הברית. גרנובסקי העדיף לא לשוב לברית המועצות והתיאטרון חזר בלעדיו בדצמבר 1928.
החל מתקופה זו הועמד בראש התיאטרון שלמה מיכאלס. בהנחייתו בשנת 1930 הוקם בית ספר למשחק. מיכאלס קיבל את דרישת השלטונות לכלול ברפרטואר הצגות חדשות, ועל במת התיאטרון הועלו מחזות של דוד ברגלסון ושמואל הלקין. כל הצגה חדשה של התיאטרון זכתה לתשומת לב של העיתונות. בנוסף למחזות על חיי היהודי הסובייטי המשיך התיאטרון להעלות מחזות על פי שלום עליכם (טביה החולב) ומחזות של ויליאם שייקספיר כמו המלך ליר. עם תחילת מלחמת העולם השנייה פונה התיאטרון לטשקנט, וחזר למוסקבה בשנת 1943.
בשנת 1945 הועלתה על במת התיאטרון ההצגה "פריילכס" לזכר המלחמה והניצחון. זו הייתה ההצגה הגדולה האחרונה שהועלתה על במת התיאטרון. בשנת 1947 נסע התיאטרון לוילנה וקובנו, שאז היו בתחומי ברית המועצות.
ב-13 בינואר 1948 נרצח שלמה מיכאלס בהוראת יוסיף סטלין. בנימין זוסקין החל לכהן כמנהל התיאטרון, והיה בתפקיד זה עד למעצרו ב-26 בדצמבר 1948. הוא נעצר במהלך פיזור הוועד היהודי האנטי-פשיסטי ונפטר בכלא. השלטונות החלו לאיים על באי התיאטרון וצילמו כל אחד ממבקריו. בנובמבר 1949 נסגרו באופן רשמי התיאטרון ובית הספר למשחק עקב "חוסר עניין לציבור והעדר קהל".
עם פיזור התיאטרון הועבר בניינו לתיאטרון אחר שפועל עד היום. חלק משחקני התיאטרון הועברו לתיאטראות אחרים והמשיכו לשחק בברית המועצות, חלק אחר כמו אמיל גורובץ החלו לשיר ביידיש, וחלק עבר לפולין.
מסלול המרוצים אסקוט

מסלול המרוצים אסקוט בעיירה אסקוט בברקשייר שבאנגליה הוא ממסלולי מרוצי הסוסים החשובים בבריטניה ומשמש למרוצי סוסים מגזע ת'ורוברד. האתר, השוכן בקרבת טירת וינדזור, ידוע בזכות קשריו הקרובים עם בית המלוכה האנגלי, המקיים בו מדי שנה את תחרויות שבוע אסקוט המלכותי, שהן אחד האירועים החברתיים הנחשבים בבריטניה.
בסך הכל מתקיימים באסקוט 26 ימי מרוצים ברכיבה שטוחה בשנה, מחודש מאי ועד חודש אוקטובר, וכן תחרויות מרוץ משולבות בקפיצות במהלך חודשי החורף. כמקובל בבריטניה מלווים מרוצים אלו בהימורים על תוצאותיהם בהיקף נרחב.

היסטוריה

מסלול אסקוט נוסד בשנת 1711 על ידי אן, מלכת בריטניה. בשנת 1813 חוקק הפרלמנט חוק מיוחד על מנת להבטיח את המשך השימוש באתר כמסלול למרוצי סוסים. כעבור מאה שנה נחקק חוק נוסף, שהקים את רשות אסקוט, המנהלת את האתר עד היום. בשנת 1839 הוקם באתר יציע צופים. מהיווסדו ועד לשנת 1945 שימש המסלול לתחרויות שבוע אסקוט המלכותי בלבד.
בספטמבר 2004 נסגר האתר למשך 20 חודשים לשם הקמת יציע צופים חדש בתכנונה של פירמת פופולוס (Populous) בתקציב של 185 מיליון לירות. המלכה אליזבת השנייה פתחה את המסלול מחדש ב-20 ביוני 2006. לאחר פתיחתו של היציע החדש התעוררו במהרה תלונות על תנאי הצפייה הגרועים במרוצים שמאפשרים חלק ממקומות הישיבה בו ועל גודל השטח שהוקצה בו למסעדות, ברים ושירותים אחרים. בעקבות זאת תוכננו והוצאו לפועל שינויים ביציע לשם שיפור הראות ממנו בתקציב של 10 מיליון לירות.
במסלול שוכן גם מועדון הקריקט המלכותי אסקוט, שנוסד בשנת 1897. מגרשיו שוכנים בין מסלולי הרכיבה.

שבוע אסקוט המלכותי

שבוע אסקוט המלכותי (Royal Ascot), הנערך במסלול מאז היווסדו, הוא גולת הכותרת של שנת הפעילות באתר. הוא נערך מדי שנה בחודש יוני במעמד המלכה אליזבת השנייה וחברים אחרים של משפחת המלוכה. כל אחד מימי התחרויות בשבוע זה נפתח בהגעת המלכה ובני משפחתה לאתר במרכבות סוסים המלוות בתהלוכת מלווים מלכותית ובהנפת הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת. במהלך חמשת ימי השבוע, משלישי עד שבת, נערכים ששה מרוצים מדי יום ובסך הכל 30 מרוצים. היוקרתי שבהם הוא גביע הזהב של אסקוט (Ascot Gold Cup). בשנת 2016 נערכה תחרות זו לכבוד יום הולדתה ה-90 של המלכה.
שלושה מתחמי אורחים עומדים לרשות באי שבוע אסקוט המלכותי. המתחם המלכותי הוא היוקרתי והמאובטח מכולם ובו מסעדות וברים מעולים. על מנת להתארח במתחם זה צריכים המעוניינים לקבל הזמנה לכך מאת מי שהתארחו בו בעבר בארבע שנים לפחות.
לנשים וגברים המבקרים במסלול אסקוט נקבעו כללי לבוש. במתחם המלכותי קיים קוד לבוש מיוחד, הנאכף בקפידה. כך, במתחם זה נשים נדרשות ללבוש שמלות באורך וסגנון מסוימים, ללא חשיפת כתפיים או בטן, וכן לחבוש כובע. גברים נדרשים ללבוש מקטורן עם וסט ולחבוש כובע צילינדר.
שבוע אסקוט המלכותי הוא אירוע חברתי מרכזי בבריטניה וכלי התקשורת מסקרים את הנוכחים בו ואת הופעתם ומלבושיהם אף יותר מאשר את המרוצים הנערכים בו באותם ימים. 300 אלף איש מבקרים במסלול אסקוט במהלכו, דבר העושה אותו למרוץ הסוסים בעל הקהל הגדול ביותר באירופה. ב-2016 הגיע סכום הפרסים שחולקו בשבוע המרוץ לסכום של 6.58 מיליון לירות.
במסלול אסקוט צולמה אחת הסצנות מהסרט רצח בעיניים בסדרת ג'יימס בונד. גם בסרט אחר בסדרה, סקייפול, צולמה אחת הסצנות במסלול (כביכול בנמל התעופה של שנגחאי).
אוסטרודה

היסטוריה

ב-1270 המסדר הטבטוני החל להקים במקום יישוב ראשוני כדי ליישב כאן מתיישבים גרמנים ומזורים. במאה ה-14 במקום הוקם מבצר עשוי אבן.
לאחר קרב גרונוולד ב-1410 קלאוס פון דורינגן כבש את מבצר אוסטרודה ומסר את העיירה לידיו של מלך פולין, ולדיסלב השני יגיילו. במהלך מלחמת שלוש-עשרה השנים (1454 - 1466) העיר עברה מיד ליד. בין 1525 לבין השנה 1701 העיר הייתה חלק מדוכסות פרוסיה, ומ-1701 חלק מממלכת פרוסיה. עם איחוד גרמניה של -1871 העיר הפכה לחלק מגרמניה המאוחדת.

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מוסידורה

חייה המוקדמים

מוסידורה נולדה בפריז בשנת 1889. אמה הייתה פעילה פמיניסטית, ואביה סוציאליסט. היא החלה לעסוק באמנות בגיל צעיר. בגיל 15 כתבה את הרומן הראשון שלה, ובגיל 16 אימצה את שם הבמה שלה מתוך הספר "Fortunio" של תאופיל גוטייה, ושיחקה במחזה שכתבה חברתה הטובה, הסופרת קולט.

קריירה קולנועית

מוסידורה החלה את הקריירה הקולנועית שלה כבר בימיו הראשונים של הקולנוע הצרפתי. הופעתה הקולנועית הראשונה הייתה בסרט Les miseres de l'aiguille של הבמאי רפאל קלאמור בינואר 1914. היא המשיכה בשיתוף פעולה עם הבמאי הצרפתי לואי פוייד ובשנת 1915 החלה לשחק בסדרת הסרטים המצליחה שלו "הערפדים" בתור זמרת הקברט אירמה ופ, ובהמשך כיכבה בסדרת הסרטים Judex.
מבקרים רבים שיבחו את "הערפדים" ואת "Judex" והכריזו עליהם כעל ראשית קולנוע האוונגרד. מוסידורה נחשבת לאחת מדמויות הואמפ הבולטות, והיא השפיעה על דמויות ואמפ רבות נוספות, ביניהן על דמותה של תידה בארה.
מלבד משחק, מוסידורה כתבה הפיקה וביימה סרטים רבים. מסוף שנות העשרה ועד תחילת שנות העשרים ביימה מוסידורה עשרה סרטים, כולם אבדו פרט לשניים: Soleil et Ombre משנת 1922 ו-La Terre des Taureaux משנת 1924, שניהם צולמו בספרד.

אחרית ימיה

לאחר שקריירת המשחק שלה דעכה, התמקדה מוסידורה בכתיבה ובהפקה. סרטה האחרון, La Magique Image, יצא בשנת 1950 והיה סרט מחווה ללואי פוייד. מוסידורה נפטרה בפריז בשנת 1957 ונקברה בבית הקברות בבואה-לה-רואה.
BNT World

1999-2010

השידור הראשון של הערוץ התקיים ב-2 במאי 1999, תחת השם "הטלוויזיה הבולגרית". מנהל התוכניות הראשון היה אגנס וסילב. 
בראשית שידוריו שודרו בערוץ סרטים בולגריים מהארכיון של BNT ותוכניות מוזיקה. 
לערוץ יש מספר הפקות מוצלחות דוגמת "שגרירי בולגריה" ו"כל הלילה". 
ב-14 בספטמבר 2008 שונה שם הערוץ ל-BNT Sat.
ב-20 בדצמבר 2010 שוב שונה שם הערוץ ל-BNT World. 
הערוץ משודר בחינם דרך הלוויין וכמו כן דרך אתר BNT.

שידור

שידורי BNT מתבצעים בעזרת הלוויינים אסטרה 12, 3B ו-Hellas Sat 2, שמאפשרים לערוץ להיקלט בכל רחבי אירופה.
ראדימנו

תולדות היישוב

ראדימנו נזכרת מהמאה ה-14, הגם שאתרה היה מיושב שנים רבות קודם לכן. בשנת 1431 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך השנים שימשה העיירה כנקודת מסחר חשובה, אך מסוף המאה ה-15 ועד אמצע המאה ה-17 נהרסה מפשיטות של הוולאכים, הטטרים, השוודים והטרנסילבנים.
בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ובין השנים 1857 ו-1867 היוותה בירת נפה. כתוצאה מקרב גדול שאירע בסמוך לעיירה במהלך מלחמת העולם הראשונה, במאי 1915, נגרם לעיירה הרס רב.

יהודי ראדימנו

יהודים ישבו בראדימנו מראשית המאה ה-18, ובשנת 1880 נמנו בה 898 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 883 יהודים, כמחצית מתושביה.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, כלאו אלו את יהודיה במבנה בית הכנסת המקומי, ואת חלקם הריצו לכיוון לאנצוט. בהמשך חויבו יהודי העיירה בביצוע עבודות כפייה משפילות. ערב יום כיפור ת"ש, 22 בספטמבר 1939, פרסמו הגרמנים פקודת גירוש ליהודי היישוב אל מעבר לנהר סן, שטח הכיבוש הסובייטי. יהודים שלא התפנו בעצמם פונו למחרת בכוח בידי אנשי הגסטאפו.
יהודים מעטים ששבו לעיירה שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה מעבר בפלקיניה, בו נרצחו במקום או שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בזמן הכיבוש הגרמני, הסבו אלו את מבנה בית הכנסת שבעיירה לאורוות סוסים, והרסו את בית העלמין היהודי המקומי, תוך שימוש במצבותיו כאבני מדרכה ביישוב. יהודים מעטים שהצליחו להסתתר בעיירה נרצחו בחורף 1944 בידי אנשי המחתרת הפולנית.
מסתיו 1942 פעל בעיירה מחנה עבודה לכ-200 יהודים מהסביבה, בו הוחזקו אלו בתנאי תברואה קשים וברעב, כאשר מעת לעת הוצאו להורג עובדים חולים. במרץ 1943 ירו הגרמנים בכ-150 העובדים שנותרו במחנה בשטח בית העלמין היהודי המקומי.
ΜTorrent

היסטוריה

המתכנת השוודי לודוויג סטרייגוס החליט ליצור לקוח ביטורנט אשר יהיה קטן ויעיל בהרבה מתוכנות הלקוח של ביטורנט אשר היו קיימים באותה העת והשתמשו במשאבי מערכת רבים. במהלך הרבעון האחרון של 2004 החל סטרייגוס לעבוד על יצירת התוכנה (הגרסה הראשונה של התוכנה נוצרה ב-17 באוקטובר 2004), בעיקר בשעות הפנאי שלו לפני ואחרי שעות העבודה. בהמשך חדל מלפתח את התוכנה במשך שנה שלמה. סטרייגוס חידש את העבודה על יצירת התוכנה ב-15 בספטמבר 2005, ושלושה ימים לאחר מכן, השיק את גרסה הבטא הראשונה של התוכנה (1.1 beta) אשר הייתה זמינה תחת רישיון חופשי.
ב-7 בדצמבר 2006, μTorrent נרכשה על ידי חברת BitTorrent, Inc.
ב-18 בספטמבר 2007, שוחררה התוכנה BitTorrent 6.0 אשר מהווה גרסה מחודשת למותג של μTorrent. על אף שבגרסאות קודמות, μTorrent הייתה תוכנת קוד פתוח, החל מגרסה זו, התוכנה הפכה לתוכנה קניינית חינמית (קוד סגור).
ב-15 ביולי 2011 הודיעה חברת BitTorrent, Inc כי תחל להציע גרסה בתשלום של תוכנת μTorrent הנקרא "μTorrent Plus" אשר תכלול פיצ'רים נוספים כגון המרת קבצים, אנטי וירוס מובנה ונגן מדיה. ב-6 באוקטובר 2011, גירסת הטרום אלפא של μTorrent Plus הושקה. נכון לפברואר 2012 ניתן לרכוש ולהוריד את גרסה 3.1 של תוכנת μTorrentPlus.

פעילות זדונית של התוכנה

בשנת 2010, משתמשים שהתקינו את התוכנה או שדרגו אותה לגרסה 2.2, החלו לדווח כי סרגל הכלים של קונדואיט, הנחשב לחוטף דפדפנים וכן לנוזקה בכלל, הותקן במחשבם ללא ידיעתם. באוגוסט 2012, החלה התוכנה להציג פרסומות בגרסה החינמית של μTorrent. במרץ 2015, החלה התוכנה להתקין באופן אוטומטי כורה ביטקוין בשם Epic Scale וליצור בכך עומס על משאבי המערכת ובכללם מעבד המחשב והכרטיס הגרפי. בנוסף, משתמשים טוענים שהתוכנה כבדה מאוד, הן על משאבי המערכת והן בדיסק הקשיח, ביחס למה שהיא הייתה בתחילת דרכה.
ג'ויס אורון

חייה

אורון נולדה בשנת 1954 בניו יורק, ובשנת 1960, עברה עם משפחתה לאורוגוואי. בשנת 1972, בעקבות המתיחות הגדולה באורוגוואי, עלתה לישראל.
בשנת 1978, השלימה את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות בטכניון, ובמשך שש שנים עבדה במשרד האדריכלים לופנפלד-גמרמן. בשנת 1985 פתחה את משרדה העצמאי 'ג'ויס אורון אדריכלות ובניין ערים', בו היא פועלת עד היום. משרדה מתמחה בתכנון מבני ציבור, לרבות מבני חינוך, שכונות מגורים ותכנון ופיתוח עירוני.
החל מ-1996 שימשה כמנחה אורחת בפקולטה לאדריכלות בטכניון, ומ-1999 גם בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב.
בבא (קומיקס)

בבא היא סדרת ספרי קומיקס שנוצרה על ידי האמן והקריקטוריסט שי צ'רקה. כל הסדרה החל מהרצועה הראשונה פורסמה בעיתון הילדים אותיות. בהמשך הופיעו הקומיקס בסדרת ספרים . הסדרה עוקבת אחר קורותיו של בבא, אנטי גיבור ולא יוצלח, החי בתקופת חורבן בית שני. במרבית הספרים, אין קו עלילה רציף, אלא כל רצועה עומדת בפני עצמה. הסדרה זכתה לפופולריות רבה בציבור הדתי לאומי. ניסיון ליצור סדרת אנימציה תלת ממדית המבוססת על בבא, לא צלח. הופיע פרק אחד המבוסס על קטע מהספר "נגיד ש... בבא בתנ"ך", ובו בבא מגלם את דמותו של דוד המלך בקרב מול גוליית, אך לא פורסמו סצנות נוספות.
אברהם הורוויץ (סופר)

ביוגרפיה

נולד בעיר בוריסוב שבמחוז מינסק באימפריה הרוסית (כיום בלארוס) למשפחה מרובת ילדים. אביו, ישראל הורוביץ, היה מלמד. כילד אברהם למד בחדר אצל אביו ואצל אחד הדודים שלו. מאוחר יותר, היה תלמיד ישיבת בוריסוב במשך כשלוש עשרה שנים. הוא נמשך מגיל קטן לאווירה השמחה שבאירועים אליהן הוא התלווה עם אמו אלקה שהתפרנסה כטבחית בחתונות של גבירים, ונקשר לבדחנים ולנגני להקות הכליזמרים שהיו מופיעים שם.
בגיל 16 אברהם הורוויץ חיבר את השיר הראשון שלו ביידיש "א ליד פון חייע-ראנע-מערען" שגרם לסכסוך הראשון בינו לבין אביו שלא היה מרוצה מעיסוקיו של בנו. אחרי שיחסיו עם אביו החריפו הוא עזב את הבית והתפרנס מבסבלות בתחנות הרכבת ולאחר מכן מעבודה כשומר במפעל בדים. שם קרתה לו תאונה שבה ידו הימנית נפצעה והייתה צריכה להיקטע על ידי הרופאים בבית החולים במינסק. אחרי שחרורו מבית החולים חזר לבית הוריו ולמד לכתוב עם ידו השמאלית. בסביבות 1881 חיבר את השיר "דער אומגליקליכער" (האומלל) בו הוא הביע חרטה עזה על מרדנותו נגד הוריו שבגללה הוא עזב את הבית.
הוא הפך לבדחן אירועים בעקבות קשריו הטובים עם מוכר הספרים המקומי הלל קליבנוב (קליוואנאב) וקרוב משפחתו חיים'קה (חיימקע) הבדחן. הוא השתקע בעיר ברזינו (ברזין), התחתן ונשאר שם עד סוף ימיו. הוא התפרנס כבדחן במשך יותר משלושים שנה, אך כדי להוסיף לפרנסתו הוא קנה בשותפות מגרסה, מכולת קטנה ואפילו השכיר דירה לחברי הבונד (האיגוד הכללי של הפועלים היהודים ברוסיה). בימים הנוראים שימש כבעל תפילה ביישוב קטן אחד. אחרי המהפכה הרוסית ב-1917 הוא השתכר כשומר באחוזתו של פריץ.
הורוביץ היה בן 68 כשהחל לרשום מחדש את יצירותיו ולשלוח אותן לבנו שאול לארצות הברית שניסה לעזור לו בפרסום יצירותיו. בהמלצתו של ד"ר יעקב שאצקי, רשם הורוביץ וכתב זיכרונות של אנשים וזיכרונות היסטוריים ממקורות אחרים כדי להנציח את מנהגי החתונות של אותם הימים. אוסף הזיכרונות הזה היה אמור להתפרסם בכרך ב' של הספר "ארכיוו פאר דער געשיכטע פון יידישן טעאטער און דראמע" (הארכיון לתולדות התיאטרון היידי והדרמה) שלעולם לא התפרסם עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
אברהם הורוויץ התעוור לעת זקנה וניסה לטפל בראייה שלו אצל הרופאים במינסק, אך ללא כל הצלחה. בשנתיים האחרונות של חייו הוא סבל משיתוק, עד שנפטר ב-30 בדצמבר 1940, שלושה עשר ימים לאחר מות אשתו. נקבר בבית העלמין בברזינו.
יאבוז'נו

תולדות היישוב

יאבוז'נו נזכרת מהמחצית הראשונה של המאה ה-13, ומסוף המאה ה-18 החלה להתפתח כיישוב תעשייתי, משהחלו בכריית פחם במקום. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה יאבוז'נו בתחום אוסטריה.
בשנת 1933, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה, הוענק ליישוב מעמד של עיר, ובשנים אלה שימשה העיר כצומת מסילות ברזל מרכזי.

יהודי יאבוז'נו

יהודים ישבו בעיר משנות פיתוחה התעשייתי. בשנת 1898 פרעו ביהודי היישוב איכרי הסביבה, בעידוד הכמרים המקומיים. פרעות אלה שבו על עצמן בשנת 1905, וכן בשנת 1918.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,346 יהודים, קרוב לעשירית מתושביה, ורובם נמנו על תנועת החסידות. בשנים אלה התקיימה בעיר גם פעילות ציונית, ופעל בה בית ספר עברי.

בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, רצחו בה אלו מספר יהודים, ובהמשך הוטל על הקהילה המקומית סכום כופר גבוה, תוך לקיחת בני ערובה להבטחת התשלום. בד בבד, נחטפו יהודי העיר לעבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי התעללות ועינויים אקראיים בקרבם. בנובמבר 1939 נצטוו יהודי העיר לענוד סרט זרוע, שהומר בהמשך בטלאי צהוב, והוטלו עליהם מגבלות תנועה ביישוב. בקיץ 1940 הועברו לעיר יהודים שגורשו מכפרי הסביבה שלה, ומספר יהודי המקום הגיע ל-2,295 איש. כמה חודשים לאחר מכן שולחו מהעיר מאות יהודים למחנות עבודה.
במאי 1942 ריכזו הגרמנים את יהודי העיר בכיכר השוק בה, תוך ירי במנסים להימלט, ובהם ילדים רבים. לאחר סלקציה שולחו חלק מהיהודים למחנות עבודה, וכ-1,000 איש, ובהם קשישים וילדים, רוכזו במבנה בית הכנסת המקומי במשך מספר ימים, ולאחר מכן הוצעדו לחשאנוב, ומשם שולחו בקרונות משא לאושוויץ. ביולי 1942 חוסל סופית היישוב היהודי בעיר, באקציה בה שולחו אחרוני יהודי העיר לאושוויץ.
מסורת הש"ס

מסורת הש"ס הוא חיבור של הרב יהושע בועז שתוכנו מראי מקומות למקורות מקבילים בספרות חז"ל (משנה, תוספתא, תלמוד בבלי ועוד).

החיבור ותולדותיו

הרב יהושע בועז חיבר ספר בשם מסורת התלמוד, שנדפס כספר בפני עצמו בשנת רפ"ג וצויינו בו הפניות לפי פרקי התלמוד בלבד. עבור הדפסת התלמוד בוונציה בידי מדפיס התלמוד הנוצרי מארקו יושטיניאן בשנים ש"ו - שי"א שינה הרב יהושע בועז את ההפניות למדויקות יותר - לפי דפי התלמוד המודפס. ההפניות הן למקבילות במשנה בתלמוד ובתוספתא.
בדפוס באזיליאה שונה שם החיבור למסורת הש"ס, יש הסבורים שהדבר נעשה מחמת הצנזורה הנוצרית, ושם זה נותר לחיבור עד היום.
שתי הוספות גדולות נעשו לחיבור זה - האחת בדפוס אמשטרדם בשנים תע"ד - תע"ז, בידי הרב יוסף שמואל מקראקא שהרחיב את מסורת הש"ס לפי שלושה ממה שהיה בה לפני כן. תוספת שנייה שנעשתה בידי הרב ישעיה פיק ברלין נדפסה בדפוס דיהרנפורט בשנים תק"ס - תקס"ד. התוספות החדשות הודפסו בתוך סוגריים מרובעים. כל התוספות הללו נדפסו במהדורות המצויות של התלמוד.
כיום החיבור מודפס בכל מהדורות הש"ס. ההפניה בש"ס וילנא היא לרוב באמצעות כוכבית, כשהמקבילה רשומה בשולים מול הכוכבית, ובדפוסים חדשים רבים ההפניה היא באמצעות אות קטנה, המפנה למדור מסורת הש"ס המופיע בצד העמוד.
בחלק ממהדורות הש"ס החדשות כגון עוז והדר ישנן תוספות נוספות לחיבור זה.
Id Tech 3

גרפיקה

בניגוד למנועים הקודמים, הוחלט בפיתוח מנוע זה לנטוש את האצת התוכנה (המבוצעת על ידי המעבד המרכזי) ולכן כדי להריץ משחקים המופעלים במנוע זה נדרש מאיץ חומרה (כרטיס מסך) תואם OpenGL. המנוע הציג תמיכה במשטחים מעוגלים על בסיס משטחים מישוריים, אשר אחראים לחלק ניכר מהממשטחים הנוכחיים בתוך המשחק.
המנוע הציג טכנולוגיית מצללים (Shaders) חדשנית, כאשר הרעיון העומד בבסיס הטכנולוגיה הזו היא ליצור שכבה של טקסטורות דינאמיות בה חישובי האור והצל במשטח מסוים ישתנו על פי תזוזת השחקן ואיך שהשחקן מסתכל על המשטח שלפניו. לצורך יישום טכנולוגיה זו נעשה שימוש בסקריפטים מיוחדים (shader scripts) שבהם נעשה שימוש בשורש הריבועי הפוך מהיר לחישוב המצללים.
הווידאו במשחק משתמש בפורמט קנייני בשם RoQ שפותח במקור על ידי המעצב של Quake 3 בעבור המשחק The 11th Hour. גם קוד המקור של פורמט זה השתחרר לציבור כקוד פתוח, אולם הוא לא נראה הרבה במשחקים אחרים פרט לאלה מבוססי id Tech 3 ו-4.
מודלי תלת המימד במשחק נשמרים בפורמט MD3 שלצורך בנייתם נעשה שימוש באנימציה "קודקודית" (Vertex animation) בניגוד לפורמט MD2 ממנועים קודמים שהשתמש באנימציית "שלד". באמצעות שימוש בפורמט שכזה ניתן היה ליצור אנימציות תלת ממדיות מורכבות יותר שלא מוגבלות במספר הkeyframes לשנייה, ואפשור חלוקת המודל לחלקים כדי ליצור עבור כל חלק אנימציה נפרדת וכך להפוך את האנימציות ליותר ריאליסטיות. המודלים התלת ממדיים מוארים ומוצללים באמצעות הצללת גוראוד (Gouraud shading - שיטת הצללה שפותחה בשנות ה-1970 על ידי הנרי גוראוד המבוססת על אינטרפולציה של קוי המצולע מקודקודיו), בעוד שהמפות (שנשמרות, כמו המנועים הקודמים, בפורמט BSP) מוארות על ידי מפת-תאורה (lightmap). הייתה אמורה להיות גם תמיכה בפורמט MD4 אך נראה שהיא מעולם לא הושלמה אם כי Ritual Entertainment פיתחו תמיכה שכזאת במשחק  Heavy Metal: F.A.K.K². (מאוחר יותר הם שיחררו שדרוג למנוע המשחק בשם Ritual's ÜberTools)
טכנולוגיות נוספות שהוצגו במנוע הם שימוש בצללים דינאמיים בעבור המודלים, נתינת נפח לאובייקטים כגון עננים או ערפל, פורטלים, מראות, סימני פגיעות קליעים, ואנימציה ריאליסטית יותר של מקווי מים.

סאונד

במנוע נעשה שימוש ב־2 ערוצי סאונד עם סטריאו מרחבי ואפקט דופלר שהמיקס שלו נעשה כחלק מהמנוע, מה שהקשה על מפתחים חיצוניים להכניס לשם אפקטים כגון סאונד חיצוני, והיווה גם פגימה בביצועי המשחק במיוחד בתפריטים שם הסאונד שנשמע הופק מהמנוע עצמו כמו הגרפיקה ולא ממיקסר נפרד.

רשת

המנוע הציג טכנולוגיית "snapshot" כדי לשלוח מידע לשרתי המשחק בזמן אמת על פרוטוקול UDP. כמו כן המנוע הציג למנהלי השרתים שיטה למניעת שימוש בציטים ועזרי משחק לא חוקיים בשם "Pure server" בו כל מי שנכנס לשרת הזה נסרק קודם כל על ידי המערכת לראות אם יש לו עריכות לא חוקיות של הקליינט. בעדכון האחרון ביותר של המשחק Quake 3‏(1.32) הוצגה גם מערכת Anti cheat מובנית בשם PunkBuster (שמשתמשים בה הרבה משחקים אחרים ונחשבת למתחרה הגדולה ביותר של Valve Anti-Cheat) שפועלת הן ברמת הקליינט והן ברמת השרת. כיוון שזו מערכת קניינית היא לא נכללה בשיחרור הקוד הפתוח.