רוברט מולקה

ביוגרפיה

מולקה היה בנו של עובד במשרד הדואר. הוא למד בבית ספד יסודי ובבית ספר תיכון גרמני (פולקסקול ורילסקול בהתאמה) אותו סיים בשנת 1911, לאחר מכן החל לעבוד בסוכנות ייצוא.
באוגוסט 1914 הוא התגייס כדי להילחם במלחמת העולם הראשונה. הוא שירת בצרפת, רוסיה וטורקיה והגיע לדרגת סגן-משנה ביחידת המילואים של צבא הקיסרות הגרמנית. בין השנים 1918 עד 1920 היה חבר בפרייקור ונלחם נגד בולשביזם במדינות הבלטיות. בשנת 1920 חזר להמבורג, וזמן קצר לאחר מכן נכלא למשך 8 חודשים בגין אחזקת רכוש גנוב.
מולקה המשיך לעבוד בסוכנות היצוא בה עבד משנת 1911 עד לשנת 1931. הוא החל לעבוד בתור עצמאי, אך היקף כמויות הייבוא והייצוא של עסקיו היה קטן ולא רווחי. בין השנים 1928 עד 1934, מולקה היה פעיל בתנועת קסדת הפלדה, חברותו בתנועה זו עודדה אותו להצטרף לתנועה אחרת - הרייכסווהר.
הוא אף היה חבר בתנועה Nationalverband Deutscher Offiziere ("הפדרציה הלאומית של קציני גרמניה"). בתנועה זו הוא היה חייל ביחידת המילואים וטיפס לדרגת סגן בשנת 1935, אך דרגותיו נשללו ממנו לאחר שנודע שהיה לו תיק פלילי ושהוא ישב במאסר.

בשורות הנאצים

בקשתו להצטרף למפלגה הנאצית בספטמבר 1939 אושרה לאחר כשנה, הוא נרשם כחבר מספר 7848085 של המפלגה. מולקה סירב להיכנס לארגון צבאי כחייל פשוט, גם בקשתו זו נענתה והוא החל את שירותו בוואפן אס אס כקצין בדרגת אס-אס אובר-שטורמבאנפיהרר. לזמן קצר היה מפקד של יחידת פלסים, אך מצבו הבריאותי הדרדר והוא היה יכול לשרת רק בשטח גרמניה. כתוצאה מכך הוא נשלח לשרת במחנה אושוויץ בתחילת שנת 1942. בשבועות הראשונים בשירותו במחנה פיקד על קבוצות שומרים, לאחר מכן שליש המחנה חלה וכך מולקה לקח את תפקידו ונהיה לאיש השני בחשיבותו בשרשרת הפיקוד במחנה.
כהונותו של מולקה כשלישו של הס במחנה נמשכה מה-1 ביולי 1942 עד ל-30 במרץ 1943, ביום זה הילדגרד בישוף, אשתו של אס-אס שטורמבאנפיהרר קרל בישוף (הארכיטקט האחראי על הקרמטוריום ועל תאי הגזים במחנה), טענה כי מולקה העיר הערת גנאי בנוגע ליוזף גבלס. למשך זמן קצר הוא היה במעצר, אך ההליכים המשפטיים נגדו נפסקו. עם זאת, הוא הורד מדרגת האופטשטורמפיהרר לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר.
הוא לא נשלח בחזרה לאושוויץ אלא חזרה להמבורג כאשר העיר היה נתונה להפגזות בלתי פוסקות של בעלות הברית. היה חלק מכוח השיטור של מפקד האס אס והמשטרה של נורדסי. בתחילת שנת 1944 נשלח להיות מדריך בבית ספר צבאי בתחום הפלסות, אך שוב מצבו הרפואי החמיר והוא נשלח בשלישית להמבורג שם נשאר עד תום המלחמה.

לאחר המלחמה

בשנת 1945 מולקה הקים חברה עצמאית בשם "סוכנות היבוא/יצוא של מולקה". באביב 1948 הוא נעצר והושם במעצר עקב חברותו באס אס. הוא הועמד למשפט במסגרת תהליך הדה-נאציפיקציה שעבר על גרמניה שלאחר המלחמה, אך קיבל חנינה ולא נכנס לכלא לתקופה שנקבעה לו, שנת מאסר וחצי בלבד.
בשנת 1960 עורך דין מכובד בגרמניה קרא את העיתון ונתקבל בשם רולף מולקה, היה זה בנו של מולקה שזכה במדליית ארד באולימפיאדת רומא. אותו עורך דין היה מעורב במשפטים של פושעי מלחמה נאצים מאושוויץ משנת 1959, והוא מיד קישר בין המשפחה הלא נפוץ לבין רוברט מולקה. חשדו היה מוצדק, ומולקה נעצר בנובמבר 1960. הוא שהה במעצר מאז ועד למרץ 1961, ממאי עד דצמבר 1961, מפברואר עד אוקטובר 1964 ופעם נוספת מדצמבר 1964 עד למשפט אושוויץ השני.

משפט אושוויץ

עם פתיחת המשפט מולקה היה בן 68, נשוי ואב לבת ושני בנים. הקטגוריה ציינה כי מולקה לקח חלק חשוב בהסבת אושוויץ ממחנה ריכוז למחנה השמדה מאמצע שנת 1942. התביעה הוסיפה וציינה שמולקה תכנן וסייע לבנות את תאי הגז והמשרפות באושוויץ בירקנאו, היה פעיל באקציות סלקציה של אסירים שנשלחו למותם, וכי פועלו בכל אלה חופף את זמן כהונתו במחנה. במשפט, מולקה אמר שהאווירה באושוויץ הגעילה אותו: "המאורעות שהתרחשו שם זעזעו אותי מן ההתחלה". כאשר התבקש לפרט, הוא הצביע בציניות על מדי הפסים של האסירים ואמר שלקולגות שלו באס אס לא "היה סטייל".
מולקה נמצא אשם בסיוע ובביצוע 750 מעשי רצח, בלפחות 4 אקציות בהן השתתף והוא נידון ל-14 שנות מאסר. בית הדין ציין בהרשעה:
לאחר שקילת כל הנקודות, אכן עולה חשד כבד, שהנאשם, כשליש, אישר מרצונו החופשי ותמך במעשי הרצח ההמוני ביהודים, ועל כן פעל מתוך מחשבה פלילית...

מותו

הוא ניסה להתאבד בבית הסוהר בקאסל אך נכשל. בשנת 1968 שוחרר ממעצר עקב בריאות רופפת ומת בשנה הבאה בביתו בהמבורג בגיל 74.