ג'יבריל רג'וב

ראשית חייו וחיים אישיים

נולד ב-1953 בכפר דורא בנפת חברון. אחיו הוא נאיף רג'וב, השר לענייני דתות בממשלת חמאס של איסמעיל הנייה. בגיל 15 הואשם במתן מחסה לקצינים מצריים שהגיעו לאזור חברון מעזה. במעצר הכיר את אבו עלי שאהין, מראשי הפת"ח, שהמליץ לקבלו לארגון. בגיל 17 זרק רימון על משאית של צה"ל, וב-1970 נידון בשל כך למאסר עולם. בבתי הכלא השונים בהם שהה למד עברית רהוטה ואנגלית ברמה סבירה, וכן תרגם את ספרו של מנחם בגין "המרד" לערבית. שוחרר בעסקת ג'יבריל ב-1985. הוא עבר לירושלים ונישא להיבה, אם ארבעת ילדיו.
רג'וב חלה בסרטן ועבר ארבעה ניתוחים.

פעילות פוליטית

ב-1988 השתתף באינתיפאדה הראשונה, ובעקבות כך גורש ללבנון, משם הגיע לתוניס, למטה אש"ף. שימש כעוזרו של ח'ליל אל-וזיר (אבו ג'יהאד), סגן ראש הפת"ח. לאחר חיסולו של אבו ג'יהאד נהיה למקורבו של ערפאת. ב-1992 גייס סוכן בישראל, שהיה אמור לרצוח את אריאל שרון.
לאחר הסכמי אוסלו ב-1994 חזר לשטחים. ב-18 במאי 1994 מונה לראש הביטחון המסכל בגדה, שבסיסו נקבע ביריחו, שהועברה באותו זמן לשליטת הפלסטינים. הכוחות הכפופים לרג'וב אומנו על ידי ה-CIA והשב"כ. בסיס כוחו של רג'וב היו אנשי חברון וצעירים פלסטינים שלא היו קשורים להנהגה בתוניס ולכן היו מוכנים להתמודד נגד חמאס. רג'וב הקים את המפקדה שלו שהייתה המשוכללת במפקדות הרשות הפלסטינית בביתוניא. בשנת 1999 אישר יוזמה לגייס חיילות בצה"ל כמודיעות שלו.
באינתיפאדה השנייה ב-2000 נמנע מלקחת חלק פעיל ואף סיכל, לפי גורמים ישראליים, מספר פיגועי טרור. למרות זאת ביתו הופצץ על ידי חיל האוויר, שמיד הודה בטעות. במבצע חומת מגן נכנסו כוחות צה"ל לביתוניא וצרו על מפקדתו בה הוחזקו במעצר מבוקשים על פעילות טרור. לאחר שאזלה תחמושתם של אנשי רג'וב, הם נכנעו, וכוחות צה"ל נכנסו למתחם, עצרו את המבוקשים ואספו מסמכים רבים. המתחם עצמו נהרס ברובו.
ב-2002 הוא פוטר על ידי ערפאת, לאחר סכסוך אישי קשה ביניהם. בשנה שלאחר מכן התקרב בחזרה לערפאת ומונה ב-2003 כיועצו לביטחון לאומי. לאחר מות ערפאת התקרב בהדרגה ליורשו, אבו מאזן, ושימש כנציגו במספר הזדמנויות. רג'וב התמודד בבחירות למועצה המחוקקת ב-2006 במחוז חברון, והפסיד למועמדי חמאס, בהם אחיו, נאיף. כתוצאה מההפסד התפטר מתפקידיו, יצא ללימודי תואר שני ונטל על עצמו את תפקיד יו"ר ההתאחדות הפלסטינית לכדורגל. באוגוסט 2009 נבחר כחבר הוועד המרכזי של פתח.

עמדותיו

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
ג'יבריל רג'וב מרבה להתראיין לכלי תקשורת ישראליים בהסברת העמדה הפלסטינית. בעשור האחרון הרבה רג'וב להביע עמדות אנטי-ישראליות קיצוניות.
בשנים 2002–2003 השתתף רג'וב ביוזמת ז'נבה, במסגרתה הופיע ב"קמפיין הפרטנרים" באומרו: "אני הפרטנר שלכם. אני חושב שיש הזדמנות היסטורית לנו ולכם. יש הנהגה פלסטינאית, בראשותו של אבו מאזן, והממשלה שלו בראשותו של סלאם פיאד, המתחייבת לפתרון של שתי מדינות לשני עמים, ויש קונצנזוס בעולם הערבי להכיר בקיומה של מדינת ישראל תמורת לשים קץ לכיבוש, ולפי דעתי האווירה הבינלאומית היא חיובית והיא תומכת בהשגת שלום והכרה הדדית ופתרון פוליטי לסכסוך שלנו. אני אומר לכם שיש פה הזדמנות, יש לכם פרטנר רציני, יש הנהגה פלסטינאית מתחייבת ומאמינה בפתרון של שתי מדינות".
כמו כן נטל רג'וב חלק פעיל בהסכם מיטשל ובשיחות עם ג'ורג' טנט. רג'וב ידוע כבעל עמדות פרגמטיות ביחסו לחמאס. על אף שבעבר פעל נגד התנועה כראש הביטחון המסכל בגדה, הוא הרבה בהצהרות פייסניות כלפיה לאחר מות ערפאת.
בראיון שנערך עמו בשנת 2007 והובא בערוץ 10 טען כי "ישראל היא סרטן באזור. בשם אלוהים, אני בטוח שכל גרגיר מפלסטין ההיסטורית, מהים עד הנהר - ישוב אלינו!" (חדשות ערוץ 10 - 12.2.07).
באוקטובר 2011 נשא רג'וב נאום בשם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, בטקס שנערך לכבוד האסירים הביטחוניים ששחררה ישראל בעסקת שליט. בנאומו שיבח את חמאס על חטיפת החייל גלעד שליט: "אני אומר בשם תנועת פת"ח - אנו מצדיעים למי שחפר את המנהרה, אנו מצדיעים למי ששבה את השבוי, ומצדיעים למי ששמר על השבוי עד שהושלמה העסקה הזאת". בנוגע לאסירים המשוחררים אמר: "אני מצדיע לאסירינו האמיצים ואני אומר לכם... אינני יכול לתאר אתכם, לא כגיבורים, לא כאמיצים ולא ולא. אין מילה במילון הערבי או במילון אחר שתתאר אתכם, אך קבלת הפנים הצנועה הזאת היא פסגת הכבוד כלפיכם", וכן: "עיניים ולבבות של מיליונים מבני העם הפלסטיני... צופות בהתלהבות ובשקיקה... בהגעת מאות נשים וגברים אמיצי לב, אסירינו הגיבורים, גיבורי החירות... איזו שמחה לאומית כוללת.... שהאהובים היקרים ביותר, הנעדרים במחשכי הכלא הישראלי, חזרו אלינו!"
במאי 2012 שודר ברשות השידור הפלסטינית נאום של רג'וב במסיבת עיתונאים של איגוד כתבי הספורט הערבים. בנאומו אמר: "הנורמליזציה עם הכיבוש בלתי אפשרית, בלתי אפשרית, בלתי אפשרית, ללא שום יוצא מן הכלל... אני מבין את הנורמליזציה שהיחסים ביני לבינך יהיו נורמליים, שנשחק ביחד, ושתהיה תוכנית משותפת. אני אומר לכם: לעולם לא תהיה נורמליזציה בספורט... בפעם הבא אנחנו מוכנים להביא את הוועדה המבצעת במסוקים, כדי שהם לא יראו יהודים, לא יראו שטנים, ולא יראו ציונים בני כלבים. בואו במסוק, ותחזרו במסוק."
בראיון שהעניק לטלוויזיה הישראלית לאחר מבצע "עמוד ענן" בנובמבר 2012, אמר רג'וב את הדברים הבאים: "אני מקווה שסבב הדמים הזה יהיה האחרון, ואני מקווה שהישראלים ישנו את התפישות שלהם. לחסל אדם זה לא פתרון. הגיע הזמן שהישראלים יכירו בעובדות – יש עם, 4.5 מיליון בני אדם שחיים תחת כיבוש. אל תפרידו בין עזה לגדה המערבית, אנחנו עם אחד. אני רוצה לשמוע קול מתון והגיוני מראש הממשלה ומההנהגה הישראלית שקורא להכרה הדדית. זכותו של העם הפלסטיני לחיות במדינה שלו וזכותם של הישראלים לחיות במדינה שלהם בביטחון ובשלום. הגבורה לא נמדדת בכמה אתם הרגתם או כמו אנחנו הרגנו, הגבורה היא להתגבר על השנאה והאיבה. הגיע הזמן לומר די לשנאה, הגיע הזמן שנסתכל אחד על השני בעין אחרת. אנחנו רוצים לחיות במדינה שלנו ולהגיע להסכם עם ישראל. זה כולל את חמאס והג'יהאד האסלאמי. יש קונצנזוס מלא בין הפלגים השונים לגבי הסכם שתי מדינות לפי גבולות 1967. רק דרך הידברות נוכל להגיע להסכם. אבן אחת לא נזרקה מהגדה המערבית על ישראל במשך חמש שנים ומה קיבלנו? אבו מאזן התראיין לטלוויזיה הישראלית והביע עמדות מתונות – ומה קיבל מליברמן? די, אל תלכו נגדנו. אנחנו רואים בכם פרטנר לדו-קיום והכרה הדדית שתשים קץ להרג בשני הצדדים".
במאי 2013 אמר בריאיון כי "עד עכשיו אין לנו (נשק) גרעיני, אבל בחיי אללה, אילו היה לנו (נשק) גרעיני - מהבוקר היינו משתמשים בו". כמו כן אמר "אנחנו הפלסטינים הם אויבי ישראל ולא אף אחד אחר", "ההתנגדות שלנו כאנשי תנועת פתח עוד נמצאת על סדר היום שלנו בכל צורותיה. בשלב הנוכחי אנחנו מרוצים מההתנגדות העממית", "אנחנו הפלסטינים הם מקור הדאגה של ישראל ולא אף אחד אחר. אנחנו נמצאים על הארץ הזאת, והארץ הזאת היא שלנו. הם האויב שלנו והמערכה שלנו היא מולם", "המערכה שלנו היא נגד הכיבוש הישראלי. האויב המרכזי שלנו, לא רק כפלסטינים, אלא כערבים וכמוסלמים, היא ישראל והכיבוש הישראלי"
ב-1 ביולי 2013, כחודש לפני ביקור שחקני ברצלונה ברשות הפלסטינית ובישראל, התראיין רג'וב לטלוויזיה הפלסטינית ואמר כי ישראל: "היא מדינה של פרחחים. הפשיסטים יכולים ללמוד מהמדינה הזאת. הממשלה הזאת - אין חצוף ממנה בהיסטוריה האנושית - מגדול עד קטן... במסגרת סמכויותיי, כל אחד שייכנס לפעילות [ספורטיבית] משותפת כלשהי עם הישראלים, אמחק אותו מרשימות ההתאחדות [=התאחדות הכדורגל הפלסטינית], בין אם הוא שחקן, מאמן, שופט, או חס וחלילה מועדון. אנו קוראים לכך וזה מה שנעשה... לא ארשה ולא אסכים שיהיה משחק משותף בין הערבים וישראל... אם תתפרסם תמונה של מסי ליד הגדר, חומת ברלין החדשה, ויראו את הנאצים החדשים... הרי שזה כשלעצמו פסגת ההישגים".
עם היוודע מותו של ראש הממשלה לשעבר, אריאל שרון, פרסם רג'וב את הודעתו בנושא וטען כי שרון היה "פושע שאחראי למותו של יאסר ערפאת", כמו כן הוא קבל על כך ששרון לא נשפט בבית הדין הבינלאומי בהאג.
באפריל 2014 השווה שוב בין הנאציזם לבין המדיניות הישראלית: "אנו חיים תחת כיבוש גזעני ופאשיסטי, אני אומר לך, אם היטלר היה בא, הוא היה לומד מהם את דיכוי האנשים, ולומד מהם את מחנות הריכוז, מחנות ההשמדה ההמונית".
בפברואר 2018 הגיע עם פמלייתו לעמדה של משמר הגבול בחברון והטיח עלבונות בשוטרים. רג'וב פנה ללוחמת מג"ב ואמר: "תשתקי, לכי לעזאזל". בעקבות זאת הגיש משמר הגבול תלונה למנהלת התיאום והקישור שבחטמ"ר יהודה.