google/wiki40b huggingface dataset:
פרופראנולול

שימושים רפואיים

בתחום הקרדיו-וסקולרי, פרופראנולול משמשת לטיפול במספר רב של מצבים, ביניהם יתר לחץ דם, תעוקת חזה, אוטם בשריר הלב, הפרעות קצב וטכיקרדיה. לעיתים התרופה משמשת גם כתרופה פסיכיאטרית ומשמשת לטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית, פוביות והפרעות חרדה. פרופראנולול משמשת במקרים נדירים יותר גם כתרופה לטיפול בהיפרתירואידיזם, ברעד בלתי-רצוני וכמו כן גם כטיפול מונע במיגרנות. בדרך-כלל התרופה ניתנת במתן אוראלי, אך במקרים מסוימים היא ניתנת ישירות לוריד או רקטאלית. התרופה מתחילה להשפיע כשלושים דקות לאחר המתן, ומגיעה לשיא השפעתה כעבור 90-60 דקות מרגע נטילתה.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי של התרופה כוללות בין השאר בחילות, ברדיקרדיה, תחושת נימול, נדודי שינה, סיוטים, סחרחורות, שלשולים והקאות.
אמנות הרעש

"אמנות הרעש" (באיטלקית: L'arte dei rumori) הוא מניפסט שנכתב כמכתב בשנת 1913 בידי המוזיקאי לואיג'י רוסולו (Luigi Russolo) עבור המוזיקאי בלילה פראטלה (Balilla Pratella). המניפסט דן בחשיבותה של המוזיקה האלקטרונית כאמצעי לכינון מחדש של המוזיקה בעידן הפוטוריסטי.
ארץ אנדרבי

גילוי האזור

אזור זה תועד לראשונה על ידי ג'ון ביסקו בפברואר 1831 ביומן הספינה של ספינת הבריג טולה (Tula) - ספינת ציד לוויתנים.
אוסטרליה טוענת לריבונות בארץ אנדרבי, כחלק מהטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית; ריבונות זו אינה מוכרת בשל אמנת אנטארקטיקה.

מקור השם

האזור נקרא על שם חברת האחים אנדרבי מלונדון, שהיו בעלי הספינה טולה, ועדדו את מיפוי האזור לצורכי גילויים וכן לצורכי ציד כלבי ים.
גאיוס אסיניוס פוליו

תולדות חייו

פוליו נולד בשנת 76 לפנה"ס ברומא, לפי הנומן שלו ייתכן שהיה צאצא של המצביא האיטלקי הריוס אסיניוס שנלחם כנגד רומא בעת מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס.
פוליו התחיל את הקריירה המדינית שלו בשנת 54 לפנה"ס כתומך הסיעה האופטימאטית, הוא תבע לדין את גאיוס קאטו בעוון מעשים בלתי חוקיים שהוא ביצע בזמן כהונתו כטריבון הפלבס בשנת 56 לפנה"ס ושנועדו לעזור לפומפיוס וקראסוס להיבחר לקונסולים, בסופו של דבר התביעה נכשלה בשל חבריו החזקים של קאטו.
למרות תמיכתו המוקדמת של פוליו באופטימאטים במלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לפומפיוס הוא בחר לתמוך בקיסר. קיסר שלח את פוליו יחד עם גאיוס סקריבוניוס קוריו לאפריקה להילחם בתומכיו של פומפיוס, הם הצליחו להביס את פובליוס אטיוס וארוס באוטיקה, הם הובסו בקרב כנגד המלך יובה הראשון באופן מוחלט כשקוריו נהרג ופוליו הצליח לסגת בקושי רב לאוטיקה עם קומץ חיילים. בקרב פארסאלוס פוליו שירת כלגאטוס בצבאו של קיסר.
לאחר רציחתו של קיסר בשנת 44 לפנה"ס פוליו בחר לתת את תמיכתו למרקוס אנטוניוס, כשהוקם הטריאומווירט השני והפרובינקיות הרומאיות חולקו בין חבריה אנטוניוס קיבל שליטה על גאליה ומינה את פוליו למושל גאליה קיסאלפינה.
בעקבות הניצחון על רוצחיו של קיסר בקרב פיליפי לוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של מרקוס אנטוניוס התחילו לפעול כנגד אוקטביוס בניסיון לבסס את משפחתם כשליטים היחידים ברומא על ידי ניסיון לשבש את הקצאת הקרקעות לווטרנים של צבא אוקטביוס. הניסיון שלהם נכשל והם נדחקו לפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה) שם כוחותיו של אוקטביוס הטילו עליהם מצור, פוליו ופובליוס ונטידיוס בסוס ניסו להעביר להם סייעו אולם דרכם נחסמה על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפס וקווינטוס סלבידינוס רופוס שהצליחו לדחוק אותם לפולגיניום (כיום פוליגנו שבאיטליה) ושם הטילו עליהם מצור. עם כניעתו של לוקיוס, אנטוניוס פוליו ושאר מצביאיו של אנטוניוס נטשו את צבאותיהם והתפזרו לכל עבר.
לאחר תבוסתו של אנטוניוס פוליו פתח במשא ומתן בשנת 40 לפנה"ס עם גאיוס קילניוס מאיקנס שהיה נציגו של אוקטביוס, השיחות הוכתרו בהצלחה והביאו לחתימתו של הסכם ברונדיסיום שביסס את השלום בין אנטוניוס לאוקטביוס. באותה שנה פוליו כיהן כקונסול.
לאחר סיום כהונתו פוליו נשלח לאזור הבלקן על ידי אנטוניוס, שם הוא נלחם כנגד השבטים המקומיים והביסם בשנת 38 לפנה"ס, מסיבה כל שהיא יחסיו עם אנטוניוס הועכרו ומכיוון שלא רצה להעביר את תמיכתו לאוקטביוס פוליו פרש מן החיים הציבוריים.
פוליו בילה את שארית חייו כאזרח פרטי. למרות פרישתו מן החיים הציבוריים הוא המשיך להפגין את זלזולו באוגוסטוס.
יוסף בן מתתיהו מספר כי פוליו היה "אחד מאלה ששקדו מאוד לזכות בידידותו של הורדוס", מלך יהודה, ושביתו ברומא שימש אכסניה לבניו, אלכסנדר ואריסטובולוס.
פוליו נפטר בשנת 4 לספירה. הוא חיבר ספר על ההיסטוריה של רומא משנת 60 לפנה"ס ועד קרב פיליפי. הספר לא השתמר, אבל שימש כמקור לכתביהם של פלוטארכוס ואפיאנוס, וגם סטראבון נסמך עליו. פוליו ככל הנראה נקט גישה ביקורתית כלפי משטר הפרינקפס ואוגוסטוס.
שו ג'יאיו

ביוגרפיה

שו נולד וגדל בוונג'ואו, ג'ג'יאנג. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 4 על ידי אימו שהייתה שחיינית מקצועית והתמחתה בסגנון הפרפר. הוא בוגר של אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי.

2012

באולימפיאדת לונדון (2012) סיים שו במקום 28 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.26 דקות.

2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.13 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.42 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.84 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 53.63 שניות.

2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים שו במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.89 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.20 דקות. בשלב חצי הגמר שו קבע תוצאה של 1:55.13 דקות ועלה למשחה הגמר מהמקום השלישי.

סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה שו במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 52.31 שניות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 51.97 שניות ולפני דייוויד פלמר מארצות הברית (52.40 שניות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית אדד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 50.02 שניות, אחרי מיץ' לרקין מאוסטרליה (49.65 שניות) ואנדריי שבסוב מרוסיה (49.69 שניות).

2017

באליפות סין שנערכה באפריל 2017 קבע שו במשחה ל-50 מטר גב שיא לאומי חדש של 24.42 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב שיא לאומי חדש נוסף של 51.86 שניות, מאית השנייה לאט משיא העולם של ראיין מרפי (51.85 שניות).

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2017 זכה שו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.44 שניות, לפני מאט גריוורס (52.48 שניות) וראיין מרפי (52.59 שניות), שניהם מארצות הברית. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם קנדה בשיא אסיה חדש של 3:41.25 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:38.56 דקות ואוסטרליה (3:41.21 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 52.37 שניות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.74 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.67 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.26 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:54.79 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.

2018

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב 49.26 שניות, אחרי ראיין מרפי (49.23 שניות) ולפני קלימנט קולסניקוב מרוסיה (49.40 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 6:47.53 דקות, אחרי ברזיל שקבעה שאי עולם חדש של 6:46.81 דקות ורסיה (6:46.84 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:41.68 דקות.

2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכה שו במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.43 שניות, לפני יבגני רילוב מרוסיה (52.67 שניות) ומיץ' לרקין (52.77 שניות) ובכך הגן על תוארו. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אליפות חדש של 52.17 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.64 שניות וסיים חמישי בשלב המוקדמות במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.15 דקות, אך פרש מהמשך התחרות.
איציק עדי

ביוגרפיה

איציק עדי נולד בשנת 1940 בצפת. היה חבר קיבוץ שער הגולן עד 1975.
בשנת 1967 סיים עדי את לימודיו בבית הספר לאמנות קלישר 1967, במהלכן היה עדי תלמידו של אריה מרגושילסקי.
בשנת 1970 עבר לפריז ולמד תחריט אצל ג'וני פרידלנדר . בתחילת שנות השבעים הציג תערוכת יחיד בשם "נקודה מול קו" וכמו כן השתתף בתערוכות קבוצתיות ופרויקטים רבים בישראל ומחוצה לה. כן עדי יצר והציב מספר פסלי מתכת מרחביים במקומות שונים בארץ.
עדי זכה בפרסים ובמלגות לימודים בארץ ובחו"ל, ביניהם: קרן שרת לאמנים צעירים, קרן אמריקה-ישראל להשתלמות בפיסול אצל הנרי מור, מענק מקרן פרץ נפתלי של ההסתדרות, פרס לספרות ואמנות של מועצת עמק הירדן, מלגה ע"ש דבורה דיוידזון של הקיבוץ הארצי.
עדי ייסד וריכז את "הסדנה החופשית לאמנות". בנוסף, לימד עדי אמנות בבית הספר הגבוה לציור בבית הספר קלישר, במכון אבני, המדרשה לפיסול ברמת גן ובאגודת הציירים והפסלים בתל אביב.
כן שימש עדי כאוצר ומנתח מערכות בחשיבה אמנותית וכאוצר גן הפסלים בעינות ובגבעתיים. בנוסף לכך, עסק בביקורת אמנות ברדיו ובעיתונות.
נפטר בהרצליה בשנת 1998.
יצחק למפרונטי

הרב יצחק חזקיה ברבי שמואל לַמפּרוֹנטי (לעיתים נכתב לאמפרונטו; באיטלקית: Lampronti; כ"א בשבט ה'תל"ט (3 בפברואר 1679) – י"ב בכסלו ה'תקי"ז (5 בדצמבר 1756‏) היה רב ורופא בפדובה ופרארה, מחבר האנציקלופדיה ההלכתית הראשונה "פחד יצחק".

תולדות חייו

יצחק בן שמואל למפרונטי נולד בפרארה למשפחה עשירה וידועה שהגיעה לאיטליה מטורקיה בראשית המאה ה-17. בגיל שש התייתם מאביו ואמו שלחה אותו ללמוד אצל חכמי עירו. לאחר לימודי תורה והשכלה בסיסיים נסע לפדובה על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטת פדובה, במקביל למד גם בישיבת העיר בראשה עמד ר' יצחק כהן מהחזנים (יחכ"ם). לאחר סיום לימודיו נסע למנטובה ולמד אצל ראש רבני איטליה, ר' יהודה בריאל. בשנת ה'ת"ע (1710), בגיל 31, הוסמך כרב, ובשנת ה'תק"ג (1743) היה לראש ישיבת פרארה ולרבה הראשי.
במשך כל חייו דאג למפרונטי לחינוך והקניית ידע לרבים. בין היתר פתח בית מדרש למבוגרים עובדים, שלמדו תורה לאחר שעות העבודה והרצה בקהלים שונים ומגוונים. זאת בנוסף להיותו רופא מבוקש הן אצל היהודים והן אצל הנוצרים.
לפי שלל המקורות הרפואיים, ההלכתיים והמדעיים שמביא למפרונטי ב"פחד יצחק", הייתה ספרייתו רחבה ומגוונת ביותר, והוא אף מזכיר מספר פעמים ששלח מכרים במיוחד על מנת להביא לו ספרים נחוצים.
נפטר בחודש כסלו תקי"ז, ובנו רבי שלמה התמנה תחתיו. בעקבות הצו שלא לסמן קברי יהודים במצבות, שהוצא על ידי האינקוויזיציה בפרארה כחצי שנה לפני מותו, מקום קבורתו אינו ידוע.
בשנת 1872 הניחה עיריית פרארה לוח זיכרון לכבודו על הבית שבו חי ופעל.
בירושלים נקרא רחוב למפרונטי על שמו, וביפו נקרא על שמו רחוב "פחד יצחק".
Dream Within a Dream Tour

אלבום וידאו

ב-22 בינואר 2002, יצא לאור האלבום הDVD הרביעי של ספירס שנקרא: "Britney Spears Live from Las Vegas".
פרנק מק'קורט

תולדות חייו

פרנק מק'קורט נולד בברוקלין, ניו יורק למלאכי מק'קורט (1899–1985), חייל משוחרר של ה-IRA ולאנג'לה שיהאן (1908–1981), אירית קתולית מלימריק. בניו יורק נולדו למשפחת מק'קורט גם הילדים מלאכי (1931), התאומים אוליבר ויוג'ין (1932) ומרגרט (1935), שנפטרה בגיל 7 שבועות. לאחר מות אחותו הקטנה ובעקבות השפל הגדול, היגרה משפחתו בחזרה ללימריק. המעבר דירדר את המשפחה לעוני גדול יותר. אביו האלכוהוליסט התקשה להחזיק בעבודה, והמשפחה נתמכה בצדקה ובסעד. התאומים אוליבר ויוג'ין מתו בגיל צעיר ושני בנים חדשים נולדו - מייקל ואלפונסוס (אלפי). במהלך מלחמת העולם השנייה, כשמק'קורט היה בן 11, עזב אבי המשפחה לאנגליה לחפש עבודה ונטש את המשפחה ללא פרנסה. בספרו, האפר של אנג'לה, מתאר מק'קורט כיצד פעמים רבות התקיימו הוא ומשפחתו מגניבת אוכל וקיבוץ נדבות. לימודיו של מק'קורט הסתיימו בגיל 14 לאחר שהקהילה הדתית בלימריק דחתה אותו. הוא נשאר בלימריק ועבד בעיקר כנער שליחויות עד שנת 1949, ובגיל 19 נסע באונייה לארצות הברית. בארצות הברית עבד כמנקה במלון, בפריקה וטעינה של משאיות בנמל ואף שירת בצבא האמריקני. על אף שלא הייתה לו תעודת בגרות, התקבל ללימודי הוראה באוניברסיטת ניו יורק בזכות חוק החיילים המשוחררים. 
אחיו, מלאכי, פרסם גם הוא ספר המתאר את חיי המשפחה בלימריק.

פרסים

מק'קורט זכה בפרס פוליצר לשנת 1997 ובפרס National Book Critics Circle Award לשנת 1996 על ספרו "האפר של אנג'לה", בו הוא מעביר ביקורת על חיי העוני בלימריק.
תוכנית CASE

תוכנית CASE ‏(Cognitive Acceleration through Science Education) היא תוכנית התערבות להאצת התפתחותם הקוגניטיבית של ילדים, שפותחה בלונדון מ-1981, על בסיס תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה.

בסיס תאורטי

על פי הפסיכולוג הצרפתי ז'אן פיאז'ה, ההתפתחות הקוגניטיבית של הילד מתרחשת בארבעה שלבים ברורים ומוגדרים: השלב הסנסומוטורי – עד גיל 18 חודשים; השלב הפרה-אופראציונלי – מגיל 18 חודשים עד גיל 7; שלב האופרציות הקונקרטיות – מגיל 7 עד גיל 11; ושלב האופרציות הפורמליות – מגיל 12 ואילך. במהלכם של שלבים אלה נבנות סכמות קוגניטיביות חדשות, תוך שינויים בסכמות הקיימות.
תוכנית ההתערבות CASE מיועדת להאצה קוגניטיבית באמצעות חשיבה מדעית. היא פותחה על ידי מייקל שייר ופיליפ אדיי (Michael Shayer & Philip Adey) בקינג'ס קולג' לונדון. ייחודה של התוכנית הוא בעיסוק בסכמות חשיבה ומושגים חשובים וחיוניים לחשיבה מדעית. הסכמות הללו כוללות בידוד ובקרת משתנים, מיון, הסתברות, פרופורציה, שיווי-משקל, קורלציה והבנת מודלים פורמליים. 
בניית תוכנית CASE נשענה בחלקה על משנתו של הפסיכולוגי הרוסי לב ויגוצקי. ויגוצקי, שעסק רבות בתרומתו של גורם מתווך בתהליך הלמידה, טען כי ההתפתחות הקוגניטיבית מושפעת מהסביבה החברתית. לדבריו, הגורם המשמעותי ביותר בלמידה הוא האינטראקציה בין הלומד לעמיתיו, כאשר תהליך בניית הידע מבוסס על שאלות הדדיות, ויכוחים והסברים. ויגוצקי טבע את המונח "אזור ההתפתחות הקרובה" - ZPD ‏(Zone of Proximal Development) המתאר את ההבדל בין פתרון עצמי של התלמיד לבדו, לבין פתרון המתבצע בעזרת עמיתים, מורה או שותפים אחרים בני גילו. לדבריו, הנחיה טובה היא כזו שמקדמת את ההתפתחות הקוגניטיבית, אשר נמצאת בשלבי הבשלה שונים.
מתמטיקה ביוון העתיקה

מהותה של המתמטיקה היוונית

עד תקופת יוון העתיקה היה העיסוק במתמטיקה תכליתי בלבד: היא שימשה כאוסף של נוסחאות לחישוב קרקע, אוכלוסין וכו'. פריצת הדרך של היוונים, פרט לתרומותיהם הגדולות לידע המתמטי, הייתה בלימוד המתמטיקה כשלעצמה, מתוקף ערכה הרוחני. יחסם של חלק מהיוונים הקדמונים למתמטיקה היה דתי - למשל, הכת שאסף סביבו פיתגורס האמינה כי המתמטיקה היא הבסיס לכל הדברים. היוונים נחשבים ליוצרי מושג ההוכחה המתמטית, וכן לראשונים שעסקו במתמטיקה לשם עצמה, כלומר כתחום מחקרי עיוני ומופשט ולא רק כעזר שימושי. עם זאת, לצדה של המתמטיקה הטהורה התפתחה מתמטיקה שימושית, ששימשה לצרכים יומיומיים ולקידום המדע (ובמיוחד האסטרונומיה). 
היוונים המשיכו לדון ולפתח את המתמטיקה במובנה הפילוסופי, ובכך הניחו את היסוד למתמטיקה כפי שהיא נתפסת בעולם המודרני. הם פיתחו את הגאומטריה (מכיוון שהשימוש העיקרי במתמטיקה באותה התקופה היה חישובי קרקע), ולמעשה יצרו את המבנה המתמטי הראשון. שיאה של התפתחות זו בחיבורו של אוקלידס, "יסודות" אשר עסק בצורה אקסיומטית בגאומטריה, אלגברה ותורת המספרים. אוקלידס, תושב אלכסנדריה, היה אחד מבין המשכילים שעשו שימוש בספרייה המפורסמת שנבנתה בעיר מתוקף החלטת בית המלוכה המצרי, ובכך נחשב לראשון שקיבץ באופן שיטתי את החוקים המתמטיים הידועים של זמנו. 
לאורך רובה המוחלט של ההיסטוריה של המתמטיקה ביוון, היוונים נהגו לבטא כמעט את כל המתמטיקה במונחים גאומטריים; לדוגמה, מספרים אי רציונליים (שהיוונים היו הראשונים לעסוק בהם) נקראו "קטעים חסרי מידה משותפת".
המונח מתמטיקה יוונית קלאסית מתייחס למתמטיקה שהייתה קיימת עוד לפני התקופה ההלניסטית, כאשר מתמטיקה נכתבה בשפה היוונית רק בתחומי יוון דאז. מאז תחילת התקופה ההלניסטית, בסוף המאה הרביעית לפני הספירה, התפשטה השפה היוונית, ומלומדים כתבו בשפה זו בכל חלקו המזרחי של אגן הים התיכון. זרימת הרעיונות הביאה לכך שהמתמטיקה היוונית ספגה ובלעה את המתמטיקה המצרית והבבלית; המתמטיקה בת תקופה זו נקראת מתמטיקה הלניסטית. 
רוב הטקסטים המתמטיים שנכתבו ביוונית נמצאו ביוון, מצרים, מסופוטמיה, אסיה הקטנה, סיציליה ודרום איטליה. 
המתמטיקה ביוון העתיקה היא שלב חשוב בהיסטוריה של המתמטיקה, שבמהלכו נוצר מושג ההוכחה, והתפתחו תחומים מרכזיים כמו הגאומטריה, תורת המספרים ומתמטיקה שימושית, והתגלו רעיונות שהובילו בהמשך לאנליזה המתמטית. המתמטיקה היוונית הגיעה לרמה שאפשרה לתלמי לנסח מודל גיאוצנטרי של מערכת השמש, שהסביר את התצפיות האסטרונומיות עד למאה ה-17.

תפוצה והשפעה

למרות שהטקסטים המתמטיים המוקדמים ביותר בשפה היוונית שהגיעו לידינו נכתבו לאחר התקופה ההלניסטית, רבים מאלה נחשבים לעותקים של עבודות שנכתבו במהלכה, ואף מוקדם יותר. התארוך של עבודות אלה מדויק יותר מזה של עבודות שנכתבו בשפות אחרות, בשל מספר גדול של כרונולוגיות, המתעדות אירועים שנה-אחר-שנה. ישנן אי-וודאויות באשר לראשיתן של כמה יצירות, אבל אלו משתרעות בדרך כלל על-פני עשורים ספורים, ולא מאות. 
במהלך ימי הביניים, עיקר הידע המתמטי הגיע לאירופה מן העולם האסלאמי, שם השתמרו העבודות שנוצרו ביוון.
הקורפוס ה-64 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם בינואר 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובניגוד למבנה הקורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, שכלל 2 דיוויזיות אורגניות בכל קורפוס, החליט המטה הכללי הגרמני בשל מלחמת החפירות שהתנהלה בחזיתות השונות, להקים מפקדת קורפוס ללא יחידות אורגניות תחתיה, ואשר תאגד לעיתים אף 5 או 6 דיוויזיות.
הקורפוס הוצב בגזרה הדרומית בחזית המערבית, והיה חלק מפלגת הארמייה B, כחלק מקבוצת הארמיות אלברכט. הקורפוס נלחם באזור הרי הווז' עד סוף המלחמה, ולאחר מכן פורק הקורפוס.
ניקולאי קומליצ'נקו

קריירה

הוא נולד בכפר במחוז קרסנודאר ביוני 1995 לאביו, ניקולאי אנטולייביץ', שהיה שחקן נודע בקבוצות דרוז'בה מייקופ ובקובאן.

קריירת מועדונים

הוא למד בבית הספר לכדורגל של קרסנודאר וב-2013 הופיע לראשונה בהרכב קבוצת המילואים קרסנודאר-2. ב-17 במרץ 2014 עלה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק של ליגת העל הרוסית בכדורגל נגד טום טומסק (1:1).
בקיץ 2016 הושאל לקבוצת סלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית למשך עונה אחת. הוא הופיע במדיה 12 משחקים והבקיע 3 שערים. בסוף 2016 חזר לרוסיה.
אך לא הרשים במחנה האימונים והושאל שוב לקבוצה צ'כית, הפעם למלאדה בולסלאב. ב-23 בספטמבר 2018 הבקיע את השער העשירי שלו במדי הקבוצה וניצב בראש טבלת מלכי השערים של הליגה הצ'כית, לעונת 2018/2019. בפתח עונת 2019/2020 הבקיע לראשונה 4 שערים במשחק במחזור השביעי של הליגה הצ'כית.

קריירה בנבחרת

בשנת 2014 הופיע בשתי משחקים במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 והבקיע 2 שערים. הוא הוזמן לנבחרת הנוער ומאז משחק במדיה. באוקטובר 2019 הוזמן לראשונה להרכב הנבחרת הבוגרת ואת הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון נבחרתו על סקוטלנד 4:0 במשחק מוקדמות יורו 2020 שנערך באצטדיון לוז'ניקי ב-10 באוקטובר 2019.
And Then We Kiss

רקע וכתיבה

השיר הוקלט ב-2003 עבור אלבומה הרביעי של ספירס, In the Zone אך לא עבר את העריכה הסופית ולאחר שנתיים לאחר מכן הופיע כשיר חדש מאלבום הרמיקסים הראשון של ספירס B in the Mix: The Remixes, בהפקת "Junkie XL".
בעקבות לידת בנה הראשון של ספירס, לא יכלה לקדם את האלבום שיצא בתקופה סמוכה ולכן הוציאה את השיר על מנת לקדם את אלבומה. ב-2010 יצאה גרסה נוספת של השיר שהייתה לאהודה יותר בקרב אוהדיה של ספירס, גרסה זו הייתה גרסת המקור של השיר ואילו הרצועה שהייתה עד אז הייתה רמיקס. 
השיר יצא במקור באוסטרליה וניו זילנד אך נכשל שם ואילו במצעדי אמריקה השיר היה ללהיט על אף שלא יצא שם מבחינה רשמית, אלא רק הושמע בתחנות הרדיו. MTV ציין שלשיר יש פוטנציאל להיות להיט מועדונים או רדיו.
נחמה רונן

ביוגרפיה

רונן נולדה ב-1961 במושב אביחיל שבשרון, לאב עובד אחזקה בחברת החשמל ולאם מורה. בעלת תואר ראשון בחינוך והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה.
במשך חמש-עשרה שנים שימשה כעוזרת לחבר הכנסת והשר רפאל איתן, בין היתר כעוזרת פרלמנטרית וכמרכזת סיעת "צומת".
בשנים 1994–1996 הייתה אחראית על תיאום פעולות המהנדסים והאדריכלים הזרים שעסקו בתכנון טרמינל 3 של נמל התעופה בן-גוריון ובבנייתו.
בשנים 1996‏-1999 כיהנה בתפקיד מנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה. בכך, הייתה לאישה הראשונה בישראל שמונתה לתפקיד מנכ"לית של משרד ממשלתי. על פעילותה בזמן זה התקיימה חקירה כנגדה, בחשד לקבלת שוחד. החקירה נסגרה בשנת 2004 על ידי ערן שנדר שכתב: "קבלת כספים בעת שהייתה מנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה, בייחוד מאדם שהייתה עמו בקשרים במהלך תפקידה, מהווה מהלך פסול, ואף שבנסיבות אלה לא עלה לכדי עבירה פלילית יש בו כדי להוות חשד לעבירת משמעת".
עם הקמת מפלגת המרכז הצטרפה אליה, ושובצה במקום השביעי ברשימתה לכנסת. מפלגת המרכז אמנם זכתה רק בשישה מנדטים, אולם במרץ 2001 פרשו מהכנסת אוריאל סביר ואמנון ליפקין-שחק ורונן ודוד מגן נכנסו לכנסת במקומם. בשנת 2002 פרשה ביחד עם חבר הכנסת דן מרידור מסיעת המרכז אל הליכוד, אך בבחירות המקדימות לא הצליחה רונן להתברג במקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת.
עם תום כהונתה בכנסת, התמנתה רונן ליו"ר תאגיד המיחזור אל"ה. היא נודעה בהתנגדותה להחלת חוק הפקדון על בקבוקים בעלי נפח של 1.5 ליטר ומעלה. בנוסף לתפקידה בתאגיד המחזור, היא משמשת יושבת-ראש דירקטוריון חברת חברת האחזקות ממ"ן, הכוללת עשר חברות בתחומי התעופה, המטענים והלוגיסטיקה.
עד שלהי 2015 שימשה דירקטורית בבנק הפועלים ועוד קודם לכן, הייתה חברת דירקטוריון בבז"ן ובחברת שירותי הרפואה שח"ל.
באוקטובר 2003 הוזכר שמה של רונן כמי שנמנית עם מנסחי יוזמת ז'נבה.
רונן נשואה ואם לשלושה.
אוצר בית דין

אוצר בית דין כיום

בשנים האחרונות רבים מהארגונים הפועלים כאוצר בית דין דואגים לטיפול בעצים באופן שיצמיחו פירות טובים בכמות רבה ושומרים על הפירות מפני קטיף עצמאי. בדרך כלל אוצר בית הדין ממנה כשליחו את החקלאי בעל המטעים. 
חלק מן הפוסקים, ובפרט הפוסקים החרדים השוללים את היתר המכירה, מעדיפים על פניו אוצר בית דין. מאידך, הרב יוסף קאפח והרב בן ציון אבא שאול שללו את "אוצר בית דין", וישנם רבנים נוספים כגון הרב עובדיה יוסף, הרב יהושע בן-מאיר והרב אליעזר מלמד שלא שללו אותו, אך העדיפו על פניו את היתר המכירה.
אופן יישומה בפועל של התקנה משתנה בין בתי הדין, כך שישנן קבוצות המקבלות אוצר בית דין מסוים, ודוחות אוצר בית דין אחר. העדה החרדית מיישמת אוצר בית דין רק בגדרים מחמירים יחסית המונעים מסירה של הפירות בתנאים הדומים למכירה רגילה.
לקראת שמיטת ה'תשס"ח הרבנות הראשית נמנעה ממכירת מטעים לנוכרי במסגרת היתר המכירה, ותחת זאת החתימה את הבעלים על הסכם עם אוצר בית דין שהתנהל לפי הנחיותיו של הרב זאב וייטמן.
יחסי אוקראינה–אינדונזיה

היסטוריה

לאחר התפרקותה של ברית המועצות, אינדונזיה הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית (ב-28 בדצמבר 1991). ב-6 ביוני 1992 חתמו שתי הממשלות על הצהרה משותפת בדבר כינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן במוסקבה. אינדונזיה הקימה את שגרירותה בקייב ב-1994, ואוקראינה פתחה את שגרירותה בג'קרטה ב-1996.
ביואיק מודל B

ביואיק מודל B

דגם ה- "ביואיק מודל B" נבנה בסגנון "טורפדו" "רודסטר".
דגם ה-"ביואיק מודל B" הוצג לראשונה ב-13 באוגוסט 1904 על ידי ויליאם דוראנט . נבנו 37 יחידות.
מחיר הדגם בהשקה עמד על 950 דולר.
את דגם ה- "ביואיק מודל B" החליף דגם "ביואיק מודל C" בשנת 1905.

היסטוריה

ב-19 במאי 1903 נוסדה חברת "ביואיק מוטור קומפני" כיצרנית רכב עצמאית בדטרויט, מישיגן, על ידי דייוויד דנבאר ביואיק. עוד באותה שנה נקלעה החברה לקשיים כספיים והשתלט עליה איש העסקים ג'יימס ה. וייטינג, שהעבירה לעירו פלינט. בשנת 1904 שכר וייטינג את ויליאם דוראנט שינהל את ביואיק. דייוויד ביואיק עצמו מכר את אחזקותיו בחברה בסכום צנוע יחסית ומת עשרים וחמש שנים מאוחר יותר.
באמצע 1904 הושלם אב-טיפוס לרכב שהיה מיועד למירוצי סיבולת, והצלחתו שכנעה את וייטינג לאשר את יצורם של הדגמים הראשונים שיועדו למכירה לציבור, על בסיס אותו אב טיפוס שכונה "מודל B". הביואיק "מודל B" הייתה הביואיק הראשונה שנמכרה לציבור, החל בשנת 1904.
דניס מצוייב

ביוגרפיה

דניס מצוייב נולד באירקוטסק שבברית המועצות בשנת 1975, בן יחיד לזוג הורים מוזיקאים. אמו היא מורה לפסנתר ואביו פסנתרן ומלחין. כבר בגיל צעיר מאד גילה כישרון מוזיקלי, בגיל 3 ביצע על הפסנתר הביתי מנגינה ששמע בטלוויזיה. עד גיל 15 למד מוזיקה בעיר הולדתו ובשנת 1990 עבר ללמוד במוסקבה באמצעות מלגה שהוענקה לו לשם כך, הוא הופיע עם מוזיקאים צעירים מחוננים נוספים ברחבי אירופה וארצות הברית.
בשנת 1991 עברו גם הוריו למוסקבה כדי לאפשר לו להתמסר לקריירה המוזיקלית שלו. הוא למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל-יד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בתחרות הבינלאומית הראשונה שהשתתף בה ב-1994, ביוהנסבורג, דרום אפריקה, זכה בפרס הראשון. באותה שנה החל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה כתלמידו של אלכסיי נסדקין  ומ-1997 אצל הפסנתרן סרגיי דורנסקי . בשנת 1998 בהיותו בן 23 לבד זכה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית ה-11 .
מצוייב היה נושא לפיד באולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י. הוא תומך פומבי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, גיבה בפומבי את התנהלותו מול אוקראינה בחצי האי קרים.
מצוייב הוא המנהל האמנותי של פסטיבלים אזוריים ובינלאומיים רבים ברוסיה. והוא מופיע בקונצרטים רבים ברחבי רוסיה ואירופה.
בשנים האחרונות מנגן מצוייב גם מוזיקת ג'אז, והיה הפסנתרן הקלאסי הראשון שהופיע עם קונצרט ג'אז באולם המופעים של קונסרבטוריון מוסקבה. הוא ציין את פסנתרן הג'אז הקנדי אוסקר פיטרסון כבעל השפעה מכרעת על סגנון הג'אז שלו.
ישראל קולס

חייו

קולס נולד בעיירה מקוב מזובייצקי שבפולין, למשפחה מרובת ילדים שנספתה בשואה.
הוא ברח לרוסיה כאשר היה בן 16, וכך ניצלו חייו. בטשקנט הכיר את מרים לבית שפניר, ילידת קישינב, ונשא אותה לאישה.
ב-1948 עלו בני הזוג לישראל והתיישבו בתל חנן, ביישוב שהיה בו ריכוז מתחלף של עולים חדשים. ב-1944 נולד לבני הזוג בנם אליעזר קולס (לימים חבר הכנסת), ובשנת 1946 נולדה אחותו רחל.
קולס החל לעבוד בבתי הזיקוק, ולאחר מכן פתח סנדלריה, שלימים הפכה לבית חרושת לנעליים. עם הזמן הוסיף לעסק גם הלבשה ומוצרי אלקטרוניקה. הפעילות הפוליטית והציבורית שלו החלה ב-10 בדצמבר 1959, כאשר התמודד בראש רשימת "הציונים הכלליים" למועצה המקומית נשר, ונבחר כנציגם במועצה. קולס היה פעיל, בין השאר, במאבק נגד פעילות המחצבה בתוך נשר. קולס עמד בראש רשימת גח"ל בבחירות בשנת 1969 ובראש רשימת הליכוד בבחירות בשנת 1973.
קולס ייסד והיה עד למותו יו"ר אגודת "מכבי" נשר ודאג למימון משכורתו של המאמן.
ב-4 בספטמבר 1977, לאחר שנים רבות שבהן כיהן כחבר המועצה המקומית וכסגן ראש המועצה, נבחר קולס לראשות מועצת נשר כנציג "הליכוד". אולם בבחירות שהתקיימו בשנת 1978, שכללו לראשונה בחירה ישירה של ראש הרשות, הוא הפסיד לשמואל ריניש מהמערך.
קולס נפטר ב-1982.