google/wiki40b huggingface dataset:
צביון גמדי

אנטומיה

המינים בסוג מתאפיינים במבנה גוף קומפקטי ועדין יותר משל מיני הסוג צביון, וכמשתמע משמם הם די ננסיים במידות הגוף - קרובים מאוד למידות מיני האנטילופה הננסית. הקרניים שלהם קטנטנות וגליליות ונראות יותר כזוג מסמרים, ולעיתים קרובות הן מוסתרות בשיער של המצח. בניגוד למיני הסוג צביון, אצל מיני הצביון הגמדי נפוץ מאוד חוסר קרניים אצל הנקבות. הסוג צביון גמדי נבדל גם מהסוג צביון בדברים הבאים: לצביונים הגמדים אין ציצת שיער מזדקרת במצח, אך תחת זאת יש להם שיער סבוך יחסית דמוי ציצה. יש להם זוג רצועות לבנות המקיפות את המצח. החרטום שלהם דקיק יותר ואוזניהם קטנטנות ועגולות לעומת הצביונים הגדולים. בלוטות הריח שלהם גדולות ונפוחות יותר, והחריץ השחור שלהם עקום בצורת משולש או בומרנג - בניגוד לחריץ הישר והאלכסוני של המיני הסוג צביון. ההבדל גם בולט מאוד בצורת הזנב: בעוד שלמיני הסוג צביון זנב דק המסתיים בציצה עגלגלה, מיני הצביון הגמדי בעלי זנב מנוצה או רחב ופלומתי המזכיר את זנב הציפורים. המינים מתייחדים גם בכך שיש להם בלוטות ריח בחלק התחתון של הפרסה, אך אין להם בלוטות ריח במפשעה.

אקולוגיה

בית הגידול של המינים הוא מרבית סוגי יערות הגשם הטרופיים, והם נוטים להיות רוב הזמן בעומק הסבך. למרות זאת, המינים מסוגלים לשרוד גם קרוב ליישובים אנושיים בשל האפשרות שלהם להתחבא היטב גם בכמות דלילה יחסית של שיחים. תזונתם של המינים מבוססת על עלים, זרעים, נבטים, ניצנים, עשבים ופירות, ולפעמים גם חרקים, ביצים ונמלים. בעת סכנה המינים יתנו קריאת אזהרה דמוית שריקה, ולאחר מכן יעלמו במהירות על ידי צלילה לסבך. בשל הגודל הקטן שלהם טורפיהם רבים ומגוונים: צבוע, זאב טלוא, חתול זהוב, סרוואל, תן, גירית, זבד, גחן, חתול בר, עיט, תנין, פיתון, ועוד עשרות טורפים גדולים וקטנים. 
המינים בסוג הם מונגומים כמעט באופן בלעדי, והזכר והנקבה מבלים יחד הרבה יותר זמן מאשר מיני הסוגים האחרים. הם פעילים הן ביום והן בלילה, בדרך כלל בטריטוריות מסומנות היטב הן על ידי הזכר והן על ידי הנקבה. שני בני הזוג משתתפים גם באופן פעיל בהגנת הטריטוריה מפני פולשים. הרבייה מתמשכת לאורך כל השנה, ולאחר תקופת הריון של 8-7 חודשים נולד עופר יחיד ולעיתים רחוקות שניים. העופרים של נשארים זמן רב יותר בשהייה בעומק הסבך - בשל הפגיעות שלהם לטורפים רבים. הגמילה יכולה להתחרש כבר בתקופה מוקדמת מאוד, אך לרוב נמשכת עד 5 חודשים. העופרים של נוטים להישאר עם אימם זמן רב יותר - בערך שנה. תוחלת החיים של המינים סביב ה-10 שנים.
העשור הראשון של המאה ה-6

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
איאן הארט

קורות חייו

הארט נולד בשם איאן דייוויס בליברפול, בן למהגרים איריים, אחד משלושה אחים. הוא גדל במשפחה קתולית. בשנות ה-20 לחייו, למד משחק בתיאטרון ובמכללת "מייבל פלטשר" למוזיקה ודרמה בליברפול. 
נשוי ללין, לזוג שתי בנות. מתגורר בלונדון.
ניו יורק יאנקיז

ייחוד

הקבוצה זכתה ב-27 וורלד סיריס מתוך 40 פעמים בהן הגיעה למעמד זה. בספורט הצפון אמריקאי, רק קבוצה אחת מתקרבת להישגי היאנקיז וזו קבוצת ההוקי קרח, מונטריאול קנדיאנס שזכתה ב-24 גביעי סטנלי. הניו יורק יאנקיז הם הקבוצה היחידה שלה יש ייצוג בכל תפקיד אפשרי בהיכל התהילה של הבייסבול.
מיכאל גרוס (חוקר)

פרופ' מיכאל גרוס (נולד ב-1954) הוא ראש המחלקה ליחסים בינלאומיים בבית הספר למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה.
גרוס סיים את הדוקטורט באוניברסיטת שיקגו. 
תחומי ההתמחות שלו הם: אתיקה של מלחמה, ביואתיקה, צדק בינלאומי ואתיקה רפואית צבאית. 
משמש כחבר הוועד המנהל של העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים.
ישראל חיים דייכס

קורות חייו

נולד בדרשונישוק (Dorsuniszki) שבפלך קובנה בכ"א בטבת תרי"א (26 בדצמבר 1850) לרבי הירש אריה ליב מחכמי אנגליה.
בשנת תרכ"ט נישא לבתו של רבי משה ביילצקי מווילנא.
בחנוכה שנת תרמ"ה נתמנה לרב בעיר ניישטדט-שרווינדט שבפולין.
בשנת תרנ"א נתמנה לכהן כרבה של לידס.
נפטר בלידס שבאנגליה בי"ד בתמוז תרצ"ז (23 ביוני 1937).
בנו הבכור הוא ד"ר שמואל דייכס, שהיה רב בלונדון. בנו השני הוא ד"ר בצלאל דייכס, שהיה רב בסונדרלנר שבאנגליה.

הפולמוס על אודות כשרות המקוואות

בשנת תרע"ב חיבר הרב ישראל חיים דייכס קונטרס בשם "מקוה ישראל" שבו הכשיר את המקוואות באנגליה, אשר בניגוד למקובל היום היו ממלאים אותם במי ברז מבלי לנקוט שום פעולה להכשרתם, תוך הנחה שהולכת המים בצנרת העירונית אינה מגדירה אותם כמים שאובים הפסולים למקווה. מקוואות אלה לדברי הרב דייכס הם "כל המקואות הנעשות במדינה זו מן העת שנתיישבו אחינו בני ישראל בתוכה ועד עתה". עיקר דבריו נסובים אודות שעוני המים ("מיטערס") ש"יש מערערים האומרים כי המיטערס הם כלים ואם כן המים בבואם תוך המיטער שהוא כלי, לפי דעתם, נעשים שאובין, ובבואם משם לתוך המקואות דרך הצינורות פסולות המקואות יען כי מים שאובין הם", וכפי שאכן נוקטים היום להלכה לפסול את מי הברז, בין השאר, בגלל שעוני המים הנמצאים במערכת הצינורות, שהמים העוברים בתוכם מקבלים הגדרה של 'מים שאובים', אולם הרב דייכס האריך וסתר את דעת המערערים והתיר את המקוואות. הוא מתאר בספרו "...וזאת לדעת כי חקרתי ודרשתי במקום גבוה ושלחו לי תמונת המיטער.." והוא צירף שרטוט של שעוני המים, שעל סמך שרטוט זה נסוב היתרו.  ואולם לאחר כמה חודשים הדפיס הרב דייכס את הקונטרס  "עין ישראל" וחזר בו בנקודה זאת, וכתב כי "... נוכחתי לדעת כי יש הרבה מיני מיטערס העשוים על אופנים שונים, והמיטערס אשר יש בהרבה מקואות במדינתנו אינם כמו שתארתי בספרי מקוה ישראל..." ועל כן סייג את היתרו רק לגבי מקוואות שכבר נעשו.
בירחון "המאור"  מופיע מכתב הממוען לעורך הרב מאיר אמסעל וחתום מאת  "יוסף יהושע אפסעל -  חבר הביד"צ בליעדז, אנגליא", וזו לשון המכתב: "...והנה פה עירנו ליעדז היה מקוה כזה בלי בור של מי גשמים, והרב הג' מוהר"י דייכעס ז"ל הכשיר את המקוה, וכנגדו יצא הרב הגאון והצדיק מוה"ר צבי הירש הורביץ ז"ל לפסול את המקוה אך לא עלה בידו לשנות את המקוה. ולפני כחמשה שנים עלה בידי חברי הבד"צ דפה לשנות את המקוה ולבנות מקוה עם מי גשמים. ואז מסר לידי בנו של הרב הורביץ מי שהוא ערוך דין מושבע וחרד לדבר ה', מכתב מהגאון מרן ר' מאיר שמחה ז"ל לאביו שפוסל את המקוה וצוה לשנות את המקוה. ואני פרסמתי אז את המכתב בהירחון יגדיל תורה שיוצא לאור בלונדון על ידי הרב ר' אלחנן האלפערין נ"י ועלה בידנו לשנות את המקוה.." ומהדברים מובן, שרק לאחר שנים, ועל ידי התערבותו של  בעל האור שמח, השתנו הדברים והנוהג להשתמש במי ברז למקוואות פסק.
חסידות תולדות אברהם יצחק

היסטוריה

הרב אהרן ראטה שנודע בכינוי רבי אהרל'ה, הקים בשנת ה'תרפ"א (1924) את קהילת "יראי ה'" בעיר סאטמאר שברומניה, מתוך מטרה לבנות בית יוצר לאברכי עילית עובדי ה'. בשנת תרפ"ח-(1928) עלה הרב אהרן לארץ ישראל, בה פתח חבורה דומה בשם "שומר אמונים". לאחר פטירתו בשנת ה'תש"ז מרבית חסידיו בחרו את חתנו רבי אברהם יצחק קאהן למנהיגם. הקהילה אימצה את השם "תולדות אהרן". בתקופתו התפתחה החסידות לממדים רחבים, מקהילה של עשרות חסידים בודדים הפכה לחסידות עם כ-800 חסידים בסוף ימיו, בשנת ה'תשנ"ז.
לאחר פטירתו מרבית החסידים צידדו בבנו השני, רבי דוד קאהן, והוא ירש את מוסדות החסידות. קבוצה אחרת של חסידים בחרה בבן הבכור, רבי שמואל יעקב קאהן, שקיבל את מבנה הישיבה של החסידות ופתח בו את בית מדרשו. בין החסידים שהצטרפו לרבי שמואל יעקב היו הרב מאיר ברנדסדורפר, הרב דניאל פריש והרב מנחם דוידוביץ'.

קהילות ומוסדות החסידות

לחסידות תלמודי תורה בירושלים ובבית שמש, וכן ישיבה קטנה וישיבה גדולה בירושלים ומוסדות לבנות.
קהילות של החסידות הוקמו בבני ברק ובביתר עילית, וכן בבורו פארק, פלטבוש, ויליאמסבורג, מונסי ולונדון. בעבר פעל גם בית כנסת באנטוורפן.

מאפייני החסידות

על פי האדמו"ר, לחסידות שלושה מאפיינים, צניעות, תפילה ושבת. תקנות הצניעות והתפילה הם כמו בחסידות תולדות אהרן והן מיוסדות על "ספר התקנות" של רבי אהרן ראטה בו הוא מורה על כללי הלבוש הגברי והנשי, וסגנון ותקנות התפילה. שני נושאים אלו עומדים המרכז תקנון הקהילה. הלבוש של אנשי החסידות דומה לזה של חסידי תולדות אהרן.
רבי שמואל יעקב מדגיש את נושא השבת, ועורך טיש ליל שבת ארוך, בהשפעת חסידות ויז'ניץ, שבה למד בצעירותו במשך כחצי שנה.
בז' באדר ה'תשס"א יזם האדמו"ר סדר לימוד של "דף הקהילה", לימוד של חמישה דפי גמרא מדי שבוע. בחסידות יש מספר התארגנויות של לימוד משותף של דף הקהילה. בחסידות קבוצת עילית של אברכים להם תקנות מיוחדות בעבודת ה', כמו סדרי לימוד ארוכים, הקפדה על תפילה בבתי הכנסת של הקהילה, התנזרות ממותרות ועוד.

חסידות תולדות אברהם יצחק מתאפיינת בפתיחות מסוימת בקבלת חברים חדשים, מה שהפך אותה להטרוגנית יותר ביחס לחסידות האם. חלק מהחסידים החדשים לא הצטרפו לקהילה באופן מלא, אינם לובשים את מלבושיה ואינם שולחים את ילדיהם למוסדות החסידות.
שנת אור

שנת אור היא יחידת מידה לאורך המשמשת באסטרונומיה לחישוב מרחקים בין גרמי שמים ברחבי היקום (לדוגמה, המרחק בין מערכת השמש לכוכב הקרוב ביותר - אלפא קנטאורי, הוא כ-4.37 שנות אור). שנת אור אחת שווה למרחק שהאור עובר בריק (ואקום) במשך שנה יוליאנית, שהיא בדיוק 365.25 ימים של 24 שעות (שהם 8,766 שעות או 525,960 דקות או 31,557,600 שניות).

ערכים אחרים

האורך המדויק של שנת אור תלוי בהגדרת המונח "שנה". האיגוד האסטרונומי הבינלאומי ממליץ על ההגדרה המופיעה לעיל, שבה שנה היא 365.25 ימים של 24 שעות בדיוק כל אחד. יש שמשתמשים בהגדרה שונה מעט של "שנה", ומגיעים לפיכך לשנת אור אחרת 
.
יחידות מידה קצרות יותר, הנקבעות באופן דומה הן: דקת אור - 17,987,547,480 מטר ושניית אור - 299,792,458 מטר. כיוון שליחידת הזמן "שנייה" יש הגדרה מדעית מדויקת מוסכמת (מאז 1967) (כל 9,192,631,770 תדירויות רטט בין רמות האנרגיה של צסיום 133 הן שנייה אחת), אין מחלוקת לגבי הגדרתה של יחידת האורך "שניית אור".

היסטוריה

השימוש המתועד הראשון ביחידה זו נעשה על ידי פרידריך בסל בשנת 1838. בסל מדד בשנה זו את המרחק לכוכב 61 בברבור בשיטת ההיסט על בסיס קוטר המסלול של כדור הארץ סביב השמש. על פי מדידה זו, גילה בסל כי מרחקו של 61 בברבור הוא פי 330,000 מקוטר המסלול, כלומר 660,000 יחידות אסטרונומיות. בסל החליט כי יש צורך ביחידת מרחק נוחה יותר עבור מרחקים בין כוכביים ובחר במרחק אותו עובר האור בשנה. מהירות האור בתקופתו של בסל הוערכה כ-300,010,000 מטר בשנייה ועל פיה חישב בסל שמרחקו של 61 בברבור הוא כ-10.3 שנות אור. כאשר ערכה של מהירות האור חושב בדיוק גבוה יותר תוקנה גם יחידת המרחק, אך ההפרש קטן מחצי אחוז. 
כיום בקרב מדעני החלל רווח יותר השימוש ביחידת הפארסק למדידת מרחקים בין-כוכביים או בין-גלקטיים, אך שנת אור נמצאת בשימוש בספרי מדע פופולרי ומוכרת יותר בציבור הרחב. כמו כן היחידה משמשת למדידת גודלם של גרמי שמיים כמו צבירי כוכבים, ערפיליות וגלקסיות.
תאו היער

מאפיינים

תאו היער הוא תת-המין הקטן ביותר של תאו אפריקני. גובהו בכתפיים 100–130 סנטימטר, אורך ראשו וגופו 180–220 סנטימטר, אורך זנבו כ-70 סנטימטר ומשקלו עד 320 ק"ג (לשם השוואה תאו הכף שוקל בממוצע כ-900 ק"ג). צבע פרוותו נע בין חום אדמדם לשחור, רגליו שחורות, אוזניו שעירות ובהירות יותר, בטנו וחלקו האחורי בדרך כלל בהירים יותר. אצל המבוגרים הפרווה כהה יותר ולעיתים שחורה כולה.
בשונה מתת-המינים האחרים קרניו אינן גדלות ביחד, מתעקלות אחורה (בדומה לתאו הפיליפינים), פחות חזקות, והן קטנות יחסית ומגיעות לאורך של 30–40 סנטימטר לעיתים רחוקות. לזכרים של תאו היער אין "מגן" שמתפתח על הקרן. תאואי היער אינם חיים בעדרים גדולים, אלא ביחידות או בקבוצות של 8–12 פרטים. באזורים מסוימים קיימים כלאיים של תאו היער עם תת-המינים האחרים.
תאו היער פחות אגרסיבי מתת-המינים האחרים, ויעדיף להימלט מטורפים מאשר לתקוף. תזונתו כוללת בעיקר עשבים, ענפים וזרדים.
כפי שמרמז שמם, תאואי היער חיים בעיקר ביערות גשם או באזורים לחים, אך גם בסוואנות ושטחי מרעה. תפוצתם היא במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קמרון, אנגולה, גאנה, וטוגו.
אויבו העיקרי של תאו היער הוא הנמר כיוון שאריות אינם נמצאים באזורים בהם הוא חי. מצבו נע בין ללא חשש לקרוב לסיכון בעיקר בשל ציד ואובדן בית גידול למטרות חקלאות וכדומה. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-60,000, מתוכם מצויים כ-75% באזורים מוגנים.
Remember the Time

וידאו קליפ

ג'קסון מופיע בסרטון כמו מכשף עם ברדס שנכנס ומנסה לבדר את אשתו של פרעה, מלך מצרים. שני בדרנים קודמים נכשלו ונשלחו על ידיה להוצאה להורג. המלכה רואה מכשף זה באופן שונה - במקום להטוטנות או אכילת אש, הוא צועד במעלה המדרגות אל כס מלכותה ושר לה. פרעה (בגילומו של אדי מרפי) לא מעריך את הצעד הזה ומזמן את שומריו. ג'קסון בורח לחדר אחר ומתחיל לרקוד בסגנון מצרי עם עבדי פרעה. כאשר השומרים מוצאים אותו, הוא נעלם בתוך מערבולת וענן אבק זהוב.
הקליפ עורר ביקורות מפרגנות, ונראה תכופות בערוץ MTV.
הארגון העולמי לקניין רוחני

הארגון העולמי לקניין רוחני (באנגלית: World Intellectual Property Organization, OMPI, Organisation mondiale de la propriété intellectuelle או בקיצור WIPO) הוא סוכנות מיוחדת של האומות המאוחדות לעודד פעילות יצירתית ולקדם את השמירה על הקניין רוחני בעולם. הארגון נוסד בשנת 1967 וחברות בו 183 מדינות. הארגון מפקח על יישומן של 24 אמנות בינלאומיות. מטה הארגון נמצא בז'נבה, שווייץ. המנהל הכללי של הארגון הוא מר פרנסיס גרי.

היסטוריה

הארגון שקדם ל-WIPO היה BIRPI (בצרפתית: Bureaux Internationaux Réunis pour la Protection de la Propriété Intellectuelle "הסוכנות הבינלאומית להגנת קניין רוחני"), אשר הוקם בשנת 1893 כדי ליישם את אמנת ברן לשמירה על יצירות ספרותיות ואומנותיות וכן את אמנת פריז לשמירה על קניין תעשייתי.
WIPO נוסד באופן רשמי בחתימת אמנה המייסדת את הארגון העולמי לקניין הרוחני (נחתמה בסטוקהולם ב-14 ביולי 1967 ותוקנה ביום 28 בספטמבר 1979). סעיף 3 לאמנה קובע כי WIPO שואף "לקדם את שמירת הקניין הרוחני בעולם". בשנת 1974 הפך הארגון לסוכנות מיוחדת באומות המאוחדות. מדינת ישראל חתמה על אמנת ה-WIPO בחודש אפריל, 1970 ובכך הצטרפה לארגון.
שלא כמו סוכנויות אחרות באו"ם, ל-WIPO מקורות תקציבים משמעותיים שאינם תלויים בתרומות מן המדינות החברות בארגון. על פי התחזית לשנת 2006, יותר מ-90% מהכנסות הארגון (כ-500 מיליון פרנק שווייצרי) יבואו מגביית אגרות על ידי הסוכנות הבינלאומית (International Bureau) מכוח מערכות הרישום של קניין רוחני שהיא מנהלת.

ביקורת

הגוף המנהל את ה-WIPO אינו נבחר בידי אזרחי העולם, אלא, כמו בכל ארגוני האו"ם המורכבים ממדינות חברות, הוא נבחר על ידי נציגי המדינות החברות. יש הטוענים כי רבות ממדינות אלה אינן מדינות דמוקרטיות הפועלות בהכרח למען קידום האינטרסים של אזרחיהן וכי נציגיהן נתונים בקלות יחסית להשפעת גופים מסחריים גדולים, שלהם עניין בתחום הקניין הרוחני. אף ש-WIPO שואף להגיע להחלטות בקונצנזוס, הרי שבאותם מקרים שבהם מועמדת החלטה להצבעה, לכל מדינה יש קול אחד, ללא קשר לגודלה של המדינה או לתרומתה לקופת הארגון. בשנות השישים והשבעים הצליחו מדינות מתפתחות לחסום ניסיונות להרחיב את אמנות הקניין הרוחני לתחומים שונים, כגון פטנטים בתחום התרופות.
בשנות השמונים, לנוכח המצב הקיים ב-WIPO, החליטה ארצות הברית לקדם את האינטרסים שלה על ידי החלפת הפורום לקבלת החלטות ופנתה להסכם כללי על תעריפים ומסחר (General Agreement on Tariffs and Trade), הידוע יותר בשם "הסכם גאט"ט" ואשר מאוחר יותר התפתח לארגון הסחר העולמי, שם יכלו המדינות המתועשות לקבוע טוב יותר את סדר היום. במסגרת ארגון הסחר העולמי נכרת "הסכם על היבטי מסחר של זכויות קניין רוחני".
חלק ניכר מעבודת WIPO נעשית בוועדות הקבועות בארגון: הוועדה הקבועה לפטנטים (Standing Committee on Patents – SCP), הוועדה הקבועה לזכויות יוצרים וזכויות דומות (Standing Committee on Copyright and Related Rights – SCCR), הוועדה המייעצת על אכיפה (Advisory Committee on Enforcement- ACE), והוועדות הבין - ממשלתית (Intergovernmental Committee – IGC) על גישה למשאבים גנטיים, ידע מסורתי ופולקלור וקבוצת העבודה על רפורמה של אמנת שיתוף הפעולה בפטנטים.
בחודש אוקטובר 2004 הסכים WIPO לאמץ הצעה של ארגנטינה וברזיל ל"תוכנית לפיתוח ה-WIPO – מהצהרת ז'נבה לעתיד הארגון העולמי לקניין רוחני". הצעה זו נתמכת על ידי המדינות המתפתחות וארגונים חברתיים. מספר ארגונים חברתיים מנסחים אף טיוטת הצעה לאמנה על "גישה לידע" (Access to Knowledge – A2K).
ריקרדו ויז'ה

קריירה

ויז'ה החל את הקריירה בקבוצות קילמס אתלטיקו קלוב, אתלטיקו טוקומאן וראסינג קלוב. יחד עם אוסבלדו ארדילס, הוא הוחתם על ידי מאמן טוטנהאם הוטספר האנגלית, קית' ברקינשאו, לאחר הצלחת נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978.
הוא השתלב היטב בקבוצתו החדשה. כבר במשחק הבכורה שלו נגד נוטינגהאם פורסט כבש שער. ויז'ה כבש 18 שערים ב-133 משחקים עבור טוטנהאם, כאשר החשוב ביותר מביניהם היה נגד מנצ'סטר סיטי, במשחק החוזר של גמר גביע ה-FA בשנת 1981 באצטדיון ומבלי, שער שזכה בתואר "שער המאה של וומבלי", שהוענק לו בשנת 2001. היום, אוהדי טוטנהאם מנציחים את תקופת משחקו בקבוצה, באמצעות לבוש חולצות בעלות הדפס של צ'ה גווארה שהוכנסו בו תווי פניו של ויז'ה.
ויז'ה סיים את הקריירה לאחר תקופות משחק בארצות הברית בפורט לודרדייל, קולומביה בדפורטיבו קאלי  ובליגה נמוכה בארגנטינה ב-1989, במדי דפנסה וחוסטיסיה.
הוא ייצג את ארגנטינה גם בגביע העולם לוותיקים בשנת 1991, במסגרתו כבש שער במחזור הפתיחה נגד אנגליה.
הוא החליט להתמסר לפוליטיקה במהלך שנות ה-90, אך מאז יולי 2005, הוא נהיה למזכיר הטכני של קבוצת הכדורגל טאז'רס דה קורדובה. הוא מתגורר כיום בויז'ה קרלוס פאס יחד עם אשתו וארבעת ילדיו. נכון לנובמבר 2007, פיפ"א הכריזה שכל מי שהשתייך לסגל הנבחרת שזכתה בגביע העולמי לפני מונדיאל 1982, יקבל מדליית אלוף העולם, ולכן ויז'ה קיבל את המדליה לאחר שזכה עם הנבחרת הארגנטינאית במונדיאל 1978.
ב-7 בפברואר 2008, ריקרדו ויז'ה ועמיתו הארגנטינאי אוסבלדו ארדילס, נכנסו רשמית להיכל התהילה של טוטנהאם הוטספר.
מועדון טניס כרמל

היסטוריה

ד"ר ארתור אסנהיים, נשיא הכבוד הראשון של איגוד הטניס הוא שעמד מאחורי הקמת המועדון, כאשר רכש מכספו מידי הטמפלרים את השטח שבו קיים כיום המועדון. המועדון נחנך ככרמל קאנטרי קלאב בשנת 1941. בין המברכים על פתיחת המועדון היה גם ראש עיריית חיפה, שבתאי לוי. על פתיחת המועדון נכתבה כתבה באנגלית בעיתון הג'רוזלם פוסט ב-12 בספטמבר 1941. ב-28 בספטמבר 1944 התאספו מספר חברים וייסדו את עמותת מועדון טניס כרמל. במעמד הקמת העמותה נרכשו המגרשים מידי מר אסנהיים בסכום של 6300 לירות ארץ ישראליות.

הישגים

בשנת 1972 זכה המועדון לראשונה באליפות הליגה הלאומית בטניס, כאשר שחקניו גברו על מכבי תל אביב בתוצאה 5:1.
בשנת 2006 זכתה קבוצת הנשים של המועדון, עם הטניסאיות הילה רוזן ושירי בורשטיין, באליפות ישראל בטניס.

פעילות

המועדון מנוהל בהתנדבות על ידי וועד העמותה. במועדון כיום רשומים כ-60 חברים.
אחד ממגרשי המועדון משמש לאימון ילדים ובני נוער על ידי המאמן דני לפלר ממרכז הטניס חיפה. חברי המועדון משתתפים בליגת הטניס האזורית והארצית וחלקם מייצגים את המועדון במפעלים של איגוד הטניס.
מוגונס

מוגונס (Mogons או Moguns -בקלטית: "עצום" או "גדול") הוא אל מלחמה ממיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית ובגאליה (צרפת של ימינו).
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו כוללים מזבחות שהוקדשו לאל על ידי חיילים רומיים, אולם מדובר באל קלטי ולא באל מהמיתולוגיה הרומית. ככל הנראה מקור בפולחנו מאזור גרמניה.

מרכזי פולחן

מרכזי פולחן רבים התגלו ברחבי בריטניה, בין היתר באזור ריזינגהאם, הי רוצ'סטר, וצ'סטרהולם.
ייתכן כי שמה של העיר מיינץ שמקורו בשם הרומאי של המוצב שהיה במקום - קסטה מוגונטיאקום מקורה למעשה בשם האל, אשר היוותה אתר פולחני למוגנוס.
בשל המספר הרב של האנדרטאות שהתגלו בקמבריה, סבורים החוקרים כי מוגנוס היה אל ההרים (ומכאן ההצעה לפרשנות שמו "הגבוה"). חוקרים אחרים מתנגדים לתאוריה זו מאחר שפולחנו היה נפוץ גם ביורקשייר הנמוכה יותר.
רכס מאסיב

גאוגרפיה

הרכס, ממוקם דרומית מערבית לעמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף. 
שיא גובהו של הרכס 2,984 מטרים מעל פני הים (בהר ברט).
אורכו של הרכס 15 קילומטרים מצפון לדרום, רוחבו 16 קילומטרים ממזרח למערב, ושטחו הכולל של הרכס 144 קמ"ר.

לקריאה נוספת

•  Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, P 50
• Brian Patton, Parkways of the Canadian Rockies: A Touring Guide to Banff, Jasper, Kootenay, PP 14, 33, 46
• GEOLOGICAL SURVEY OF CANADA, BANFF NATIONAL PARK, PP 31
אברהם סלומון

הרב אברהם סלומון (תרפ"ה, 1925 - כ"ז בניסן תשע"ב, 19 באפריל 2012) היה משגיח בישיבת חברון בירושלים במשך ארבעים שנה.
יוסף ולקר

יוסף ולקר (17 בנובמבר 1900 - 19 במאי 1983) היה מפקד קן בית"ר בברלין, מתאגרף, שחקן כדורגל בקבוצת בית"ר, עבד במוסך וולוו, בחברת סולל בונה ובאגף התברואה בעיריית תל אביב-יפו, יו"ר מועצת עובדי תל אביב-יפו שליד הסתדרות העובדים הלאומית משנת 1943, חבר בית הוועד הפועל של ההסתדרות, חבר הנהלת מרכז קופת חולים הלאומית ויו"ר סניף הקופה בתל אביב.

חייו

ולקר נולד בפולין ועלה לארץ ישראל. ולקר עלה עם אשתו קלרה ושלושת בניו הצעירים, אחד מהם יצחק ולקר, בשנת 1935, כשנה לאחר עליית הנאצים לשלטון. והמשפחה התיישבה בתל אביב-יפו.
ואדוץ (כדורגל)

רקע

ואדוץ היא קבוצת הכדורגל המקצוענית היחידה ולכן היא משחקת בליגת העל השווייצרית והחוק היחידי שעומד כנגדה הוא שאינה יכולה לזכות בכרטיסים לאירופה מההתאחדות השווייצרית. כלומר, גם אם הקבוצה תזכה באליפות שווייץ, היא לא תוכל להשתתף בליגת האלופות – אלא האפשרות היחידה שלה להשתתף בגביעי אירופה היא רק דרך הכרטיס לליגה האירופית של גביע ליכטנשטיין. מעבר לכך, הקבוצה זוכה ברצף כל שנה, מאז שנת 1998 (פרט ל-2012), בגביע המקומי אך מעולם לא הצליחה להעפיל לגביע אופ"א ולשלב הבתים של הליגה אירופית. הישג השיא שלה הוא הגעה לשלב המוקדמות השלישי בעונת 2009.
רוב השחקנים בקבוצה הם זרים. השחקנים הטובים בליכטנשטיין מעדיפים לעזוב את המדינה הקטנה ולשחק בליגות גדולות יותר, לכן נוצר מצב לפיו הקבוצה לא מרבה לשתף שחקנים מקומיים.

היסטוריה

מועדון הכדורגל של ואדוץ הוקם ב-14 בפברואר 1932 בעיר ואדוץ, כשיו"ר הקבוצה הראשון היה יוהאן ולסר.
בעונת 1932/33 הקבוצה התמודדה בתחרויות הליגה באוסטריה והחל משנת 1933 מתמודדת הקבוצה בתחרויות הכדורגל בשווייץ.
בשנת 1949 זכתה הקבוצה בגביע ליכטנשטיין הראשון שלה והתמודדות בליגה השלישית בחשיבותה בשווייץ במשך שנים.
בעונת 2001/02 העפילה הקבוצה לליגת המשנה השווייצרית והפכה לאחת הקבוצות הטובות בה. בעונת 2008 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל השווייצרית והייתה לנציגה הראשונה של ליכטנשטיין בליגה הבכירה בשווייץ. אך הקבוצה נכשלה בתצוגת כדורגל משכנעת וסיימה את עונת הבכורה במקום האחרון בטבלת האליפות. חמש שנים לאחר מכן ואדוץ העפילה שוב לליגה הבכירה.
הקבוצה כשלה בהתמודדות במסגרות האירופאיות ומעולם לא עברה את שלב המוקדמות השלישי בגביע אופ"א או בליגת אירופה. בעונת 2014/15 ואדוץ סיימה במקום התשיעי בליגה השווייצרית הבכירה וזכתה בפעם ה-43 בגביע ליכטנשטיין בכדורגל והייתה לשיאנית עולמית כמי שזכתה הכי הרבה פעמים בגביע המקומי.
בעונת 2016/2017 נשרה לליגת האתגר השווייצרית, הליגה השנייה, אף שזכתה בטורניר גביע ליכטנשטיין בכדורגל באותה עונה ובכל זאת קיבלה את הזכות להתמודד בליגה האירופית בעונת 2017/2018.
יוסף שקלובסקי

קורות חיים

שקלובסקי נולד בעיר  הלוחיב, מחוז סומי  באוקראינה הנוכחית. לאחר סיום בית הספר, עבד כמה שנים בבניית מסילת ברזל בסיביר ובשנת 1933 החל את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה. עם סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד במכון האסטרונומי הממשלתי על שם שטרנברג ועבד שם עד סוף חייו. בשנת 1949 הוא קיבל תואר דוקטור. בשנת 1966 נבחר להיות חבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
תחומי המחקר שלו התמקדו בחקר עטרת השמש, סופרנובה וקרינה קוסמית. בשנת 1946 הוא פיתח שיטה להפרדת גלי הרדיו שמקורם בשביל החלב לפי מקורות תרמיים ולא תרמיים. בשנת 1959 הוא חקר את ירח של המאדים, פובוס והגיע למסקנה שהוא מתאפיין בצפיפות קטנה במיוחד. 
בשנת 1960 זכה בפרס לנין עבור רעיון של שביט מלאכותי.
חקר את נושא ציוויליזציות מחוץ לכדור הארץ וכתב מספר ספרים בנושא.
שקלובסקי לחם נגד תופעות של אנטישמיות בברית המועצות והגן על אנדרי סחרוב. כתוצאה מכך היו לו מספר התקלויות עם השלטון. הן גם הקשו על הופעותיו בכנסים בינלאומיים בחו"ל.
וילי רייך

חייו

רייך נולד בווינה. הוא למד מוזיקולוגיה באוניברסיטה של וינה ובמקביל, בשנים 1935-1927, למד באופן פרטי תאוריה של המוזיקה והלחנה אצל אלבן ברג. בהמשך, מ-1936 עד 1938, למד אצל אנטון וברן.
משנות ה-20' עסק בכתיבת ביקורת מוזיקה בעיתונות וינאית וזרה וערך, בעידודו של ברג, את כתב העת eine Wiener Musikzeitschrift 
שטיפל במגרעות חיי המוזיקה של וינה ועודד את האסכולה הווינאית השנייה. מיד לאחר הסיפוח נאסרה הפצת כתב העת, שיצא בביקורת חריפה נגד השלטון הנאצי. בין הכותבים בכתב העת, לצד רייך, היו גם תאודור אדורנו וארנסט קרנק. בשנת 1938 עקר רייך לשווייץ, שם עבד ככותב עצמאי ובהמשך ב- Neue Zürcher Zeitung וכמרצה בבית הספר הטכני הגבוה בציריך.
רייך, אדורנו ואחרים קיימו קשר אישי עם מלחיני האסכולה הווינאית השנייה ותמכו נמרצות ביצירתם כנגד מגיני המוזיקה המסורתית בעיתונות של וינה ומחוצה לה.  שתי המונוגרפיות של רייך על אלבן ברג וספרו על ארנולד שנברג נחשבים עד היום לאבני פינה בחקר שני המלחינים. עוד כתב על ריכרד וגנר (1948) ובלה בארטוק (1958).