google/wiki40b huggingface dataset:
צבי כיתאין

צבי כיתאין (1885–1932) היה רופא ארץ ישראלי. בתקופת מאורעות תרפ"ט - שירת כרופא בחברון, טיפל בפצועים ובהרוגים בטבח חברון, ב-י"ח באב תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929, היה היהודי האחרון שיצא מהעיר.

ביוגרפיה

כיתאין נולד בכפר לובביץ' ברוסיה, במחוז סמולנסק סמוך לגבול עם בלארוס בכ"ד אדר תרמ"ה (שנת 1885), לשניאור זלמן ולבתיה חיה בת יהודה ליב סולומינסקי. בן שנתיים נתייתם מאביו והתחנך בבית הסבא, שהיה שוחט. כיתאין קיבל חינוך תורני-חסידי בנוסח חסידות חב"ד.
בנערותו התעניין כיתאין בהשכלה. בשנת 1901 התיישב בערים סמולנסק וקאזאן, השתלם בשפה הרוסית, ועבר את בחינות הבגרות.
בשנת 1905 הצטרף כיתאין למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (הסוציאליסטים המהפכנים), בלט כנואם וכמארגן פועלי הרכבת, ונאסר פעמים אחדות בשל פעילותו הפוליטית.
בשנת 1912 יצא כיתאין לגרמניה ולמד רפואה באוניברסיטאות סטרסבורג ופרייבורג. השתתף ביסוד אגודת הסטודנטים העברים "החבר" והתבלט בוועידה הראשונה של הסטודנטים היהודים יוצאי מזרח-אירופה שהתכנסה בקרלסרוהה.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נלקח כיתאין בגרמניה למחנה-מעצר כשבוי אזרחי מנתיני האויב. אחרי חדשים אחדים הצליחו ידידיו היהודים הגרמנים בהשתדלותם והוא שוחרר. בזמן המלחמה התקבל להמשך לימודי הרפואה.
בשנת 1916 היה בין המייסדים של ה"יידישע פולקסהיים" בברלין – מרכז קהילתי יהודי שעסק בשיקום ובחינוך ילדים ובני נוער עזובים מקרב יהודי מזרח אירופה.
כיתאין סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין, הוסמך לדוקטור לרפואה והוסיף להשתלם בענפים מיוחדים, בכוונה להועיל בהם בארץ-ישראל.
בשנת 1922 עלה כיתאין לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ עין חרוד כחבר הקיבוץ. התחיל לעבוד מטעם הדסה בטבריה, חיפה, יסוד המעלה, משמר הירדן, כנרת, יבניאל ובית גן.
עבר לתל אביב והחל לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב.
בשנת 1925 התחתן עם רבקה לבית לרנר. לזוג נולדו בן ובת: גבריאל ואלישבע.
משנת 1927 עבד בבית החולים הדסה בתל אביב.
בקיץ 1929 הועבר על ידי "הדסה" לחברון בתפקיד של רופא. טיפל במסירות, תוך סיכון נפשו, בפצועים ובהרוגים בטבח חברון והיה היהודי האחרון שיצא מהעיר.
לאחר הטבח בחברון כיתאין חזר לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב.
ב-15 באפריל 1931 ליווה כיתאין את רחל המשוררת (עם האחות וילקיס) יום לפני פטירתה, מבית החולים בגדרה, לבית החולים הדסה בתל אביב. כיתאין היה רופאה של רחל בשבועות האחרונים של חייה.
כיתאין היה חבר ב-הסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, באחדות העבודה ובמפא"י.
נפטר ב-30 ביוני 1932, (יום חמישי, כ"ו בסיון תרצ"ב) בבית החולים הדסה, לאחר מחלת לב.
נטמן בבית הקברות טרומפלדור.

משפחה

בנו גבריאל נמנה עם גרעין השומר הצעיר שהקים את קיבוץ שובל בנגב במסגרת מבצע 11 הנקודות ב-1946. גבריאל היה נשוי לנעמי כיתאין, אחותו של האמן דני קרוון, ולשניים נולדו שני בנים: בועז ושי. בתו של ד"ר כיתאין, אלישבע, הייתה חברה בקבוצת אלומות - ביתניה.
נינו, תום כיתאין, בנו של נכדו בועז כיתאין, נפל באסון המסוקים.
מלחמה קדושה

מלחמה קדושה (ברוסית: Священная война, תעתיק: סְבְיָאשְצֶ'נָיָה וַאיְנָה) היה אחד השירים המפורסמים ביותר מהתקופה הסוביטיית בברית המועצות. השיר הפטריוטי הפך למעין המנון החיילים הסובייטיים ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה" (השם שניתן בברית המועצות למלחמת העולם השנייה). השיר נכתב על ידי וסילי לבדב-קומאץ' בשנת 1941, בזמן הפלישה הנאצית לברית-המועצות. המלחין הוא אלכסנדר אלכסנדרוב, מייסד מקהלת הצבא האדום ומלחין המנון ברית המועצות. 
השיר ידוע בזכות השורה הראשונה בשיר: "עורי מדינה ענקית", ולעיתים אף מכונה כך. ב-24 ביולי 1941 שני עיתונים סובייטיים מרכזיים "איזבסטיה" (Известия) ו"הכוכב האדום" (Красная звезда) פרסמו את השיר. מיד לאחר הפרסום, המלחין אלכסנדר אלכסנדרוב הלחין אותו ב-26 ביולי. בתחנת הרכבת "ביילורוסקי ווקזאל", אחת מהלהקות הצבא האדום, שזמריה טרם יצאו לחזית, ביצעה את השיר לראשונה. עד 15 בדצמבר 1941 לא הושמע השיר באופן נרחב היות ששררה תחושה שיש לו משמעות טראגית מדי: השיר לא עסק בניצחון קרוב אלא בקרב קשה, ומוות למען הניצחון. רק מ-15 באוקטובר 1941, כאשר הנאצים כבר כבשו את קלוגה, רז'ב וקלינין (טבר), החלו להשמיע את השיר מדי יום ברדיו הסובייטי לאחר השמעת צלצול פעמוני מגדל ספאסקאיה, מגדל השעון של הקרמלין.
השיר צבר פופולריות רבה בקרב הלוחמים בחזית, וסייע למורל החיילים.
ב-22 במאי 2007 בוצע השיר בבריסל במטה מפקדת נאט"ו על ידי מקהלת הצבא האדום על שם אלכסנדרוב.
השיר עצמו תורגם לשתי שפות רשמיות: גרמנית והונגרית. שם השיר בגרמנית: "Der Heilige Krieg", ובהונגרית שמו: "Fel, küzdelemre, hõs haza".
רשת ישראל הישנה

רשת ישראל הישנה (באנגלית: Israel Cassini Soldner ובראשי תיבות: ICS) המכונה גם הרשת השחורה (מפני שבמפה היא מופיעה בצבע שחור) היא רשת קואורדינטות ישרת זווית המבוססת על היטל קסיני-סולדנר ועל אליפסואיד ייחוס קלארק 1880 מותאם. צירי ה-Y וה-X ברשת מגדירים את קווי הרוחב והאורך המופיעים במפה, בהתאמה. הגדרת הצירים ברשת הקואורדינטות הפוכה מהאופן בו הם מוגדרים במתמטיקה. ציר ה-X הוא קו אורך ונע מצפון לדרום, וציר ה-Y הוא קו רוחב ונע ממזרח למערב. ערכי הקואורדינטות Y במפה נעים בין 0 מטר במערב ל-300,000 מטר במזרח וערכי הקואורדינטות X במפה נעים בין קצת פחות מ-900,000 מטר בדרום ל-1,000,000 מטר בנקודה ליד מצפה רמון ומ-0 מטר צפונית לאותה הנקודה לקצת יותר מ-300,000 מטר בצפון. רשת ישראל הישנה הוחלפה ברשת ישראל החדשה כרשת הקואורדינטות הרשמית של מדינת ישראל ב-1 בינואר 1994, אך היא עדיין מופיעה במפות ישנות.
בעיית מונטי הול

בעיית מונטי הול או בעיית "עשינו עסק" היא בעיה בתורת ההסתברות שפתרונה אינו אינטואיטיבי. הבעיה מכונה גם "הפרדוקס של מונטי הול".

ניתוח הגרסה הראשונה

התשובה הנכונה לשאלה בגרסה הראשונה היא שאי אפשר לדעת מה עדיף. כפי שהבעיה מנוסחת שם, המנחה יכול היה שלא לפתוח אף דלת, ואולי אפילו יכול היה לפתוח את הדלת עם הפרס. מכיוון שכך, המנחה יכול להיות משתף פעולה ולהמליץ על החלפה רק אם השחקן טועה (עם מנחה כזה, הסיכויים להצליח בהחלפה הם 100%), או רודף סנסציות שממליץ על החלפה רק אם השחקן צודק (ואז הסיכויים להצליח בהחלפה הם 0).
על ידי מיזוג שתי התכונות האלה, אפשר "לחשב" שהסיכויים להצליח בהחלפת הדלתות הם כל מספר שנרצה. גם כאן, הבעיה הופכת להיות סוגיה בפסיכולוגיה של מנחי טלוויזיה, ולא בהסתברות.
בית הספר חורב רמת גן

בית הספר חורב ברמת גן הוא בית הספר של החינוך העצמאי בעיר.
בית הספר נוסד בשנת 1964 על ידי ראשי הציבור החרדי ברמת גן. בעבר שירת את האוכלוסייה החרדית והדתית ברמת גן. מאז שנות ה-80, עם הידלדלות האוכלוסייה החרדית ברמת גן, בית הספר משרת גם חלק מהאוכלוסייה החרדית המודרנית בבני ברק.
במשך כשלושים ושתיים שנה כיהן כמנהל בית הספר שמעון זלצמן. בשנת תשס"ב פרש זלצמן מתפקידו ואת מקומו ממלא הרב יהודה שיש.
לבית הספר ארבעה סניפים: סניף סירקין ברמת גן-גבעתיים, הכולל כיתות א-ג לבנים ; סניף ארלוזורוב, הכולל כיתות ד-ח בנים; סניף אבישי, הכולל כיתות ד-ח בנות. וסניף חנה סנש בבני ברק לבנות כיתות א-ג כמו כן מפעיל בית הספר גני תת-חובה וחובה ברמת גן ובבני ברק
חלק ניכר מבוגרי בית הספר ממשיכים את לימודם בישיבות תיכוניות חרדיות, ובהן נהרדעא, נהורא, מערבא והיישוב החדש (ישיבת הרב עמיאל). חלק אחר ממשיך לישיבות קטנות חרדיות ומיעוטם לישיבות תיכוניות של הציונות הדתית.
חלק ניכר מבוגרות חורב ממשיכות ללמוד בתיכון לוסטיג, תיכון בית הילד ה"חדש" שאר הבנות הולכות לתיכונים בית יעקב או לתיכונים של המגזר הדתי לאומי.
בין הבוגרים: הרב נעם פרל.
חדשות בהפרעה

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-80 המקודמות, מספר שנים לאחר עלילת הסרט הקודם. מגיש החדשות רון בורגונדי (וויל פארל) הספיק בינתיים להינשא לאהבתו, מגישת החדשות ורוניקה קורנינגסטון (כריסטינה אפלגייט) והשניים הם הורים לוולטר בן ה-6. בנוסף, המשפחה עברה מסן דייגו לניו יורק על מנת להגיש ביחד מהדורת חדשות מצליחה במיוחד בניו יורק. אף על פי כן, כאשר מגיש החדשות המצליח מאק טאנן (מגולם על ידי האריסון פורד) מחליט לפרוש הוא ממנה את ורוניקה למגישת החדשות המרכזית של הערוץ במקומו ומפטר את רון.
רון אשר מקנא בהצלחה של אשתו מחליט להפרד ממנה ומבנו ולחזור לסן דייגו, שם הוא שוקע בדיכאון עמוק. אף על פי כן, בהמשך יוצר עמו קשר פרדי שאפ, מפיק בכיר ברשת החדשות החדשה GNN (פארודיה על CNN), אשר הולכת להיות רשת החדשות הראשונה בעולם שמשדרת חדשות 24 שעות ביממה. פרדי מציע לרון את הזדמנות חייו להפוך למגיש חדשות ברשת החדשה. רון מקבל את ההצעה ויוצר קשר עם עמיתיו מצוות החדשות הישן, בבקשה שיצטרפו אליו לצוות החדשות החדש שהוא מקים. הקולגות - צ'אמפ (מגולם על ידי דייוויד קוצ'נר), בריק (מגולם על ידי סטיב קארל) ובריאן (מגולם על ידי פול ראד) מקבלים את ההצעתו, ובעקבות כך כולם עוברים יחד עם רון לניו יורק.
בעוד שבתחילה רון וצוות החדשות שלו מקבלים את משבצת הזמן עם הרייטינג הנמוך ביותר (1–2 אחר הצהריים), בהדרגה רון וצוותו מצליחים למצוא דרכים מקוריות וחדשניות להעלות את הרייטינג של המהדורה.
מפלצות בע"מ: המכונית החדשה של מייק

תקציר העלילה

הסרט מספר על מייק אשר קנה מכונית חדשה בעלת שישה גלגלים. מייק שכבר לא יכול לחכות להראות אותה לסאליבן, מזמין אותו לנסיעה הראשונה במכונית. במהלך הסרט רואים את הנסיעה של מייק וסאליבן במכונית, ואת העובדה שמייק אינו יודע לשלוט בה.

הפצת הסרט

הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2002 כבונוס למהדורות ה-DVD וה-VHS של הסרט "מפלצות בע"מ". ה-DVD כלל פרשנות על הסרט אותה עשו הילדים הצעירים של הבמאים. הסרט הופץ פעם נוספת ב-10 בנובמבר 2009 כבונוס למהדורת ה-Blu-ray של הסרט "מפלצות בע"מ". בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2013 גם כבונוס למהדורות ה-DVD של הסרט "מפלצות בע"מ". הסרט הופץ גם באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1.
אלפון

אַלְפוֹן, או ספר אלפבית, הוא ספר לימוד המיועד להקניית ידיעת האלפבית לילדים. בספר מוצגת כל אות לצד מילים המתחילות בה (ולעיתים אף משפטים או פסקאות), פעמים רבות בלוויית תמונות מתאימות.
אלפונים מבקשים לשמור על העניין של הקוראים הצעירים באמצעים שונים, כגון אָליטֶרציה (הישנות צלילים), אונומטופיה (תצליל), נרטיבים יצירתיים, שירה, איורים מושכים, הומור ופרטים מסקרנים.
לאחר ששולטים הקוראים באלפבית של שפתם, הם מתחילים לקרוא במקראות ללימוד שפה – ראשית קריאה .

אלפונים בעברית

בישראל שלט בכיפה במשך שנים האלפון "אלפוני", שחיברה צביה וילנסקי (1907–1995), מורה לכיתות הנמוכות של בית הספר היסודי בכפר סבא, בשיתוף עם נתן פרסקי ואחרים. המהדורה הראשונה של הספר ראתה אור בשנת 1965, ומאז הופיעו מהדורות רבות נוספות. הספר כלל משפטים בסיסיים – הזכור ביותר מהם (שאף הונצח בשירה של נעמי שמר "שלום כיתה א'" מ-1976) הוא "דנה נמה, דנה קמה".
מנחם מנדל דוליצקי

תולדותיו ויצירתו

דוליצקי נולד בביאליסטוק וגדל עם רגש קדושה כלפי המילה המודפסת ובמיוחד המילה העברית המודפסת. הוא העריץ את פרץ סמולנסקין, וכאשר חלה סמולנסקין, ונשלח בסביבות שנת 1871 לעיירת המרפא מראנו שבדרום טירול, נסע דוליצקי במיוחד לווינה כדי לפגוש אותו. בבגרותו לימד עברית בביאליסטוק ובמוסקבה.
הוא כתב ב"המליץ" דיווחים על אירועים בביאליסטוק. בשנת 1881 היה עד ראייה לפוגרומים בדרום רוסיה שנודעו כסופות בנגב. בעקבות זאת הצטרף לתנועת "חיבת ציון", החל לחבר שירים ציוניים בסגנון הרומנטי והמליצי שהיה מקובל אז ולתאר בשיריו ובסיפוריו את תלאות היהודים ברוסיה. כן החל לכתוב מאמרים בעד תקומת עם ישראל בארץ ישראל. יחסו להגירה לאמריקה היה אמביוולנטי. בתחילה כתב נגדה כפוגעת בעליה לארץ ישראל, אך בהמשך, אולי בעקבות התגברות פרעות סופות בנגב, כתב בעד סיוע להגירה יהודית, בלא לקבוע ארץ יעד. דוליצקי נטל חלק בוויכוח לגבי עידוד העלייה לארץ ישראל ויצא כנגד אלו שבקשו לצנן את ההתלהבות של יהודי רוסיה ורומניה מעלייה לארץ ישראל.
בין השנים 1883–1892 חי במוסקבה כמזכירו העברי של הגביר והנדבן קלונימוס זאב ויסוצקי (מייסד חברת תה ויסוצקי) וחיבר את         הביוגרפיה שלו. בשנת 1886 זכה שירו "על הררי ציון", שהתפרסם ב"המליץ" בדצמבר 1886, בתחרות של אגודת בני ציון לקביעת המנון לאומי.
בעקבות גירוש היהודים ממוסקבה ב-1892 החליט דוליצקי להגר לארצות הברית. עד אז זכה להערכה רבה כסופר ומשורר עברי. המשורר יהודה לייב גורדון כתב לו בשיר פרידה ערב צאתו לארצות הברית, כי הוא רואה בו את ממשיכו בשירה העברית ("הא לך עטי, עלה רש מקומי"). בארצות הברית לא מצא אפשרות קיום מכתיבה עברית והחל לכתוב ביידיש, אך ללא הצלחה. הוא כתב את הרומן היומי בהמשכים בעיתון "טאגבלאט" ופעם אחת הצליח למכור מחזה שלו תמורת אלף דולר, אולם המחזה ספג ביקורות קטלניות. בשנותיו האחרונות חי בלוס אנג'לס חיים עלובים ונשכח מלב. ליום הולדתו השבעים ארגנה אגודת המורים העברים מסיבה לכבודו בהשתתפות נחום צמח שברך אותו כשותף להפצת התרבות העברית באמריקה.
מסופר, כי לאחר שהיגר לארצות הברית, באו אליו בטענות מדוע אינו עולה לארץ ישראל, והוא השיב בבדיחות כי אינו יכול ללא הגעגועים לציון.
שיריו מכונסים בשני ספרים: "שירי מנחם" (1900) ו"נגינות שפת ציון" (1904). כמו יוצרים רבים הזכורים בזכות יצירה אחת שלהם, כך גם מנחם מנדל דוליצקי. הוא זכור עד היום בזכות שירו "אם אשכחך" המוכר יותר בשתי מילותיו הראשונות, "ציון תמתי": 
"ציון תמתי, ציון חמדתי

לך נפשי מרחוק הומיה

תשכח ימיני אם אשכח יפתי

עד תאטר בור קברי עלי פיה..."
השיר הולחן על ידי היימן כהן ועובד על ידי גיל אלדמע.
מנחם מנדל דוליצקי נפטר ב-22 בפברואר 1931 בלוס אנג'לס ונקבר בבית הקברות היהודי ולדהיים שבעיירה פוֹרֶסט פארק  ליד שיקגו.
האוניברסיטה העברית מחלקת מדי שנה פרס לכתיבה יוצרת על שמו של מנחם מנדל דוליצקי
חיים עוזר גרודזנסקי

הרב חיים עוזר גרודזנסקי (ט' באלול תרכ"ג, 24 באוגוסט 1863 - ה' באב ת"ש, 9 באוגוסט 1940) היה מגדולי התורה בליטא בתקופה שקדמה לשואה, פוסק בולט בתקופתו, ונשיא מועצת גדולי התורה. השפיע רבות על דמותה של היהדות החרדית הליטאית.

תורתו

בולט אצל ר' חיים עוזר היחס לפוסקים והמפרשים האחרונים, שאחרי דבריהם הוא עוקב ואיתם הוא מתדיין. בניגוד לרבי חיים מבריסק, תורתו היא הלכה למעשה, ויצירתו הגדולה היא ספר שו"ת "אחיעזר". אינו נמנע מפלפול, אך לא מאריך בו יותר מדי. שו"ת אחיעזר כולל תשובות ארוכות המנתחות את הסוגיה בסגנון למדני והפסיקה איננה במרכז הדיון. בהתאם לכך, השו"ת מרבה לצטט את רבי עקיבא איגר.
הרב גרודזנסקי עוסק לא מעט במציאת קשרים בין דעות של תנאים, אמוראים ופוסקים במקומות שונים, באופן שדינים בתחומים שונים פה מתבררים כנובעים משיטה אחת. הוא עוסק גם בבירורים בסגנון "שני דינים".
כשנשאל על כיבוי והדלקת חשמל בחג, השיב שהדבר אסור, והתרעם על כך שמתקיים דיון פומבי בשאלה זו, שנותן לגיטימציה לאלו המתירים.
התנגד לקבורת אפר מתים שגופתם נשרפה לבקשתם בבית קברות יהודי כדי למנוע התפשטות דבר זה, שההלכה מתנגדת לו בתוקף.
בפירושיו אינו נמנע מלעסוק הרבה בתלמוד ירושלמי וגם במדרשי הלכה.
את כתיבתו מאפיינת ההרחבה ופיתוח כל סברא ושיטה, פירוט של טעמיה ונימוקיה, שלילת דעות אחרות והתאמתה עם סוגיות שונות בש"ס. זאת, לעומת רבי חיים מבריסק שבדרך כלל מביא את סברתו בתמצית ללא פירוט יתר.
מערבל בטון

מערבל בטון הוא מכשיר שמטרתו לגבל (ללוש) את רכיבי הבטון עד ליצירת חומר במרקם הנכון. ישנם מערבלי בטון המשמשים לשינוע התערובת המוכנה מהמפעל עד לאתר הבניה.

סוגים שונים

ישנם שני סוגים עיקריים של מערבלי בטון:

נייד

מערבל בטון בעל נפח גדול (5 - 12 קוב) המורכב על גבי משאית. החומרים מוכנסים אליו בצורה אוטומטית במפעל בטון. שם הם מתערבלים לעיסה אחידה (יש מפעלים חדישים ששופכים את הבטון מוכן לתוך המערבל, ויש כאלה ששופכים את החומרים בנפרד). בנוסף לתפקידו של המערבל לגבל את הבטון, תפקידו הנוסף הוא לשמור את התערובת בתנועה, כדי שלא תתייבש. אבל, תערובת שתישאר זמן רב מדי בתנועה, תהפוך ל'בטון שרוף'. כלומר, בטון שיתקשה במהירות ברגע שיונח ללא תנועה, בטון כזה לא עומד בתקן הדרוש מבטון.

עבודה עם מערבל בטון

בתחילה, יש למלא את הדוד דרך המשפך העליון. המילוי מתבצע בנקודת ההעמסה שנמצאת במפעל הבטון (לכל חברה יש מפעלי בטון. יש חברות שבבעלותן עשרות מפעלי בטון לתפוצה ארצית, ויש חברות עם מפעלים בודדים). לאחר העמסת החומרים המערבל נוסע אל אתר הבניה. לאחר ערבול סופי של הבטון, שופכים אותו אל המקום המיועד בעזרת הכוונת השוקת. במידה שצריך לשפוך את הבטון אל משאבת בטון, המערבל נעצר מספר מטרים לפני המשאבה, פועל משחרר את השוקת מהתפס שלה (ידית קטנה או שרשרת, שמבטיחות שהשוקת לא תיפתח במהלך הנסיעה). לאחר מכן צריך להרים מעט את גובהה של השוקת. כעת, צריך לכוון את נהג המערבל בדיוק של כמה עשרות סנטימטרים אל הסל. אם הנהג ייסע פחות מדי, הבטון לא ישפך לסל, אם הנהג ייסע יותר מדי, המשאית תפגע בסל ותעקם אותו. כדי להפעיל את הידיות בנוחות הנהג פותח את הסולם ומתיישב לידו. הנהג צריך לשפוך את הבטון בקצב המתאים לקצב השאיבה של משאבת הבטון. 
למערבל הבטון אין שעון שמראה על כמות הבטון שבדוד, אך כאשר בדוד נשארים ארבעה קוב, ישנו רעש של גרגירי חצץ. ניתן לבדוק את כמות הבטון שבדוד גם בעזרת טפיחה על הדוד. במידה שמתעורר צורך לדלל את הבטון, פועל הבניין מסמן זאת לנהג המערבל על ידי בוהן זקורה לכיוון הפה.(הוספת המים תהיה מאושרת על ידי טכנולוג מפעל הבטון בלבד כדי לא לפגוע באיכות הבטון)
לאחר סיום העבודה, מנקים את המשאית על ידי זרנוק המים והממטרה מופעלת כדי לשטוף את הדוד. לאחר שהדוד נשטף היטב, הנהג שופך את המים (על ידי סיבוב הדוד לכיוון השני) לצד. אם נשאר בטון במערבל הבטון, צריך לשפוך אותו במקום מתאים (למשל, בור גדול במפעל הבטון). ישנם מפעלי בטון שמסוגלים למחזר את הבטון שלא השתמשו בו (מפעל רדימיקס רמת גן, למשל). אם שופכים את הבטון במקום שאינו מיועד לכך, עלולים לקבל קנס.
דוכיפת מצויה

תכונות

אורכה של הדוכיפת כ-26–30 סנטימטר, מוטת כנפיה 42-46 סנטימטר. לדוכיפת צורה וצבעים בולטים: צבע גופה חום-צהבהב. כנפיה וזנבה מפוספסים בצבעי שחור לבן, ועל ראשה מתנשאת ציצית של נוצות ארוכות המזדקרות בזמן מעופה. רגליה קצרות וכנפיה גדולות. מקורה ארוך, דק ומחודד. משקלה 46–70 גרם. היא ממעטת מאוד לעמוד על עצים או על שיחים וכך, גם את קינה בונה הדוכיפת במקומות נמוכים, חורים ושקעים בגובה פני הקרקע. להגנת הקן מטורפים מפרישה הנקבה נוזל מסריח מבלוטות הסמוכות לבסיס הזנב (uropygial gland). להפרשה זו שריחה כשל בשר רקוב יש תפקיד משוער בהרחקת טורפים וטפילים וייתכן אף שהיא אנטי בקטריאלית. ההפרשה מתחילה עם ההטלה ונפסקת כשהצאצאים פורחים מהקן. כאמצעי הגנה נוסף הגוזלים מיומם השישי מסוגלים להתיז צואה על פולשים.
הדוכיפת מטילה 5–6 ביצים בכל הטלה.
הדוכיפת שכיחה באירופה, באסיה ובאפריקה. בישראל היא יציבה ומקייצת, מצויה בעיקר במישור החוף, אך תפוצתה מתפשטת וגדלה בעקבות ריבוי השדות המעובדים והמדשאות במדינה. היא ניזונה מחרקים, זחלים ותולעים. מכיוון שלשונה מנוונת היא אוכלת את טרפה על ידי זריקתו לאוויר ובליעתו בעת שהוא נופל אל תוך פיה.
הדוכיפת משמיעה קולות קריאה רמים, מעין "הוּפוּפ" או "הוּדהוּד", ולכן שמה בערבית הוא "הוּדהוּד". גם שמה בשפה הלטינית, "הוּפּוּפּה" (upupa) נובע מחיקוי קולות הקריאה שלה. הקולות מושמעים בעיקר על ידי הזכרים למשיכת נקבות. תדירות השירה יורדת לאחר ההטלה. פרט למשיכת בת זוג, הקריאה משמשת גם לחידוש קשר שנותק עם בת הזוג. ההבדלים בין קולות זכרים שונים הם בעיקר באורך הצליל. נמצא כי נקבות נמשכות יותר לשירת זכרים הבנויה מ"בתים" ארוכים.
קינון ודגירה: החיזור מתחיל בדרך כלל במהלך חודש מרץ. הזכר מתחיל להשמיע את קריאתו הטריטוריאלית תוך עמידה במקום גבוה, כשראשו מורכן וציציתו פרושה. תוך כדי שזוג מחפש מקומות קינון, מסתובב הזכר סביב הנקבה בכנפיים פרושות מעט ואז מאכיל אותה.

בסמלים

הדוכיפת מופיעה כמוטיב במספר סמלים, למשל, בסמל רובע ברכטן שבעיר דורטמונד בגרמניה.
אושרי גיטא

קריירה

גיטא גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה ושיחק בקבוצה הבוגרת. ערך את הופעת הבכורה שלו ב-16 בספטמבר 2003 בניצחון 1:3 במסגרת גביע הטוטו על הפועל רמת גן. שיחק בין השאר בהפועל חיפה, מכבי אחי נצרת, הפועל נצרת עילית, הפועל עכו והפועל רעננה. בעונת 2006/2007 שיחק בקבוצת הכח עמידר רמת גן, והיה שותף לירידתה לליגה הלאומית; גול שכבש באותה העונה נכנס לעשיריית הגולים של העונה, נבחרי ערוץ הספורט.
בעונה שלאחר מכן, 2007/2008, חזר למכבי חיפה לעונה אחת וזכה עמה בגביע הטוטו. לקראת עונת 2008/2009 הושאל לבני סכנין.
בעונת 2009/2010 סיכם לעונה בהפועל עכו, ולאחר מכן האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת, אך משלא הצליח להתברג להרכב הראשון, חתם בינואר 2011 לעונה וחצי בהפועל אשקלון, ממנה הושאל בינואר 2012 להפועל רעננה.
בקיץ 2012 חתם גיטא במועדון הפועל נצרת עילית, אולם כעבור זמן קצר, ב-25 ביולי 2012, הודיע על פרישתו מכדורגל ופנייה לעולם העסקי.
גיטא מחזיק בשיא לכדורגלן ישראלי בריצה ל-10 מטרים - 1.60 שניות; השיא הקודם, אותו שבר במכון וינגייט, היה שייך לאיגביני יעקובו (1.61).
אברהם הכהן (תימן)

הרב אברהם הכהן (ה'תרכ"ט, 1869 - י"ט באלול ה'תשי"ט, 1959) היה ראש ישיבת בית שרעבי בתימן.

תולדות חייו

נולד לרב אהרן הכהן בצנעא, תימן בשנת ה'תרכ"ט (1869). כבר בגיל צעיר למד מרבי יוסף הכהן. לאחר מכן עבר ללמוד אצל הרב יוסף קרח, ובנו הרב חיים קרח. בהגיעו לבגרות עבר ללמוד עם אביו בישיבה המרכזית והגדולה שבצנעא, ישיבת מהרי"ץ.
עיקר לימודו היה בגמרא ובפוסקים. אחד מחבריו לספסל הלימודים היה הרב עמרם קרח ששימש בסוף ימיו כרב ראשי ליהודי תימן.
חתנו, הרב שלום יצחק הלוי, כתב עליו: "זכורני בהיותי צעיר לימים כשהייתי לומד כתלמיד לפניו והייתה מתעוררת שאלה בבית המדרש, היו הלומדים נושאים מבטיהם אליו שיאיר עיניהם בהלכה, מתוך שברורים לו שבילי ההלכות כשבילי שכונתו, היה פותח ההלכה בלא היסוס ומציין את הפרק ואת הסימן המבוקש".
בשנת ה'תרס"ה, 1905, בימי מלחמת האמאם נגד הטורקים, חרבה עיר הבירה צנעא. בעקבות זאת נסגרה הישיבה והרב הכהן גלה חודשים ספורים ממקום מגוריו עם כל משפחתו ובראשם אביו הרב אהרן לכפר סיאן הסמוך לעיר. אחיו משולם היה דואג להם לצורכי מזון ולכלכלת ביתם.
כשפסק הרעב, חזר הרב יחד עם אביו וחבריו לצנעא. הוא עבר יחד עם אביו לבית מדרשו של הרב יחיא קאפח, בה למדו כעשר שנים.

ראש ישיבה

בשנת ה'תר"פ, 1920, פרשו הרב ואביו מבית המדרש ופתחו ישיבה בבית כנסת של הרב חותר, שנקראה "כניס בית אלשרעבי". הרב החל ללמד ולהורות בישיבתו של אביו. רבים באו לשמוע אותו.
הוא הפך לראש הישיבה לצד אביו. עיקר לימודיו בישיבה היו תלמוד ופוסקים ובעיקר ברמב"ם. אביו עמד בראשות הישיבה לצידו 14 שנה, עד שנפטר בשנת ה'תרצ"ד, 1934 ולאחר-מכן המשיך הרב לבדו לעמוד בראש הישיבה עד עלותו לארץ ישראל.

עלייתו לישראל

בכסלו שנת ה'תש"ד, 1943, עלה הרב לארץ ישראל. בראשונה הגיע למחנה עולים בעתלית, ולאחר תקופה קצרה עבר להתגורר בשכונת כרם התימנים בעיר תל אביב. עם בואו נפתחה ישיבת "אהל תורה" בתל אביב. והוא שימש כמגיד השיעור ונשיא הישיבה במשך 16 שנים.
נפטר בי"ט באלול שנת ה'תשי"ט, 1959, והוא בן תשעים שנה. הוא נטמן בהר המנוחות בירושלים, לצד דודיו, שהיו בין עולי תימן הראשונים.
חתנו הוא הרב שלום בן הרב יחיא יצחק הלוי, חבר הרבנות הראשית לישראל.
מקסים קריבונוס

מקסים קריבונוס (1600? – נובמבר 1648) היה מפקד קוזאקים שנטל חלק במרד חמלניצקי. הוא זכור בשל מעשי הטבח שערך ביהודים בערים רבות, בעיקר נמירוב וטולצ'ין.

ביוגרפיה

מעט ידוע על מוצאו. הצטיין בקרבות נגד הטורקים והטטרים של קרים בשנות ה-30 וה-40. ב-1648 הצטרף לבוגדן חמלניצקי והתמנה למפקד החיל של מחוז צ'רקסי, תחת פיקודו שרתו 20,000 איש. הנחיל תבוסה לפולנים בקרב קורסון, לאחר מכן הביס את צבאם בפילאבצי, מחנובקה וקונסטנטינוב. בדרכו טבח בכל הקהילות היהודיות שהיו במקומות אותם כבש: ב-31 במאי (כ' סיון) את נמירוב, ב-6 ביוני כבש את שרהורוד, פוהרבישצ'ה, מ-18 עד 22 ביוני לאחר מצור כבש את טולצ'ין, ב-15 ביולי כבש את באר והשמיד בה יהודים שהסתתרו מעיירות סמוכות, ב-18 ביולי כבש את קונסטנטינוב, ביולי כבש את פולנאה, מז'יבוז', נראל, קרסניק וולודבה. לאחר שכבש את מצודת לבוב והמשיך לזמושץ', פרצה במחנהו מגפת דבר, ובה נספה.

יחס לקריבונוס בהיסטוריוגרפיה

באוקראינה נחשב כגיבור לאומי שהביא ביחד עם חמלניצקי לשחרור אוקראינה מהפולנים. על שמו קרואים רחובות בערים הגדולות שם. האוקראינים גם רואים את האצולה הפולנית כמעמד שדיכא של האיכרות, ואת הדת הקתולית השלטת בפולין דאז כדת שנכפתה על האוקראיני האורתודוקסי, לכן אנשים מהסוג הזה נחשבים כגיבורים. בהיסטוריה היהודית לעומת זאת רואים את קריבונוס כצורר גדול, אכזר וחסר רחמנות, כך הוא מוזכר בכל הכרוניקות המתארות את גזרות ת"ח ות"ט – "טיט היוון", יוון מצולה, ו"מגילת עיפה". נתן נטע הנובר הזכירו כ"צורר היהודים קריוואנוס ימח שמו וזכרו."
בלו (להקה)

All Rise – 2001

ב-26 בנובמבר 2001 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "All Rise", שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים: שיר הנושא והסינגל ראשון "All Rise", שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי; הסינגל השני "Too Close", גרסת כיסוי לשיר של הרכב ה-R&B האמריקאי Next, שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי; הסינגל השלישי "If You Come Back", שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, הסינגל הרביעי "Fly By II" (רמיקס לשיר "Fly By"), שהגיע למקום השישי במצעד הבריטי; והסינגל החמישי והאחרון "Best In Me" שיצא רק בניו זילנד והגיע שם למקום ה-10 במצעד הארצי.

2002 – One Love

ב-4 בנובמבר 2002 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "One Love". אלבום זה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: שיר הנושא והסינגל הראשון "One Love", שהגיע למקום השלישי במצעד הבריטי; הסינגל השני "Sorry Seams To Be The Hardest Word", גרסת כיסוי לשיר של אלטון ג'ון שכללה גם הופעת אורח של ג'ון, ושהגיעה למקום הראשון במצעד הבריטי; והסינגל השלישי והאחרון "U Make Me Wanna", שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי.

2003 – Guilty

ב-3 בנובמבר 2003 יצא האלבום השלישי של בלו, "Guilty". הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: שיר הנושא והסינגל הראשון "Guilty", שהגיע למקום השני במצעד הבריטי; הסינגל השני "Signed, Sealed, Delivered I'm Yours", גרסת כיסוי לשיר של סטיבי וונדר שכללה הופעת אורח של סטיבי וונדר ואנג'י סטון, ושהגיעה למקום האחד עשר במצעד הבריטי; הסינגל השלישי "Breath Easy" שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי; והסינגל הרביעי והאחרון "Bubblin", שהגיע למקום התשיעי במצעד הבריטי.

2004 – Best Of Blue

ב-15 בנובמבר 2004 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה, הוא אלבומה האחרון לפני הפירוק. האלבום, "Best Of Blue", כלל את כל 12 הסינגלים הקודמים של הלהקה וכן שלושה שירים חדשים. האלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים הבריטי. מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: הסינגל הראשון "Curtain Falls", שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי; הסינגל השני "Get Down On It", גרסת כיסוי לשיר של קול אנד דה גאנג, שבה שיתפה הלהקה פעולה עם קול אנד דה גאנג והראפרית ליל קים, שיצאה רק במספר מדינות באירופה; והסינגל השלישי והאחרון "Only Words I Know", מתוך גרסת המעריצים המיוחדת של האלבום, שיצא בגרמניה ובאיטליה והגיע במצעדים המקומיים במדינות אלה למקומות ה-55 וה-2 בהתאמה.

2011 – איחוד הלהקה והשתתפות באירוויזיון

ב-29 בינואר 2011 הכריזו חברי להקת בלו שהם חוזרים לפעילות משותפת ושהם ייצגו את בריטניה באירוויזיון 2011 עם השיר "I Can", הסינגל הראשון שלהם מזה 6 שנים. בתחרות הם זכו במקום ה-11. במצעד הבריטי הסינגל הגיע למקום ה-16. כמו כן הם הכריזו שהם עובדים על אלבומם הרביעי, הראשון מזה 7 שנים. את האלבום הם כותבים בין היתר עם הזמר ויוצר ה-R&B האמריקאי ני-יו, והם גם אישרו שיתוף פעולה עם הזמר ברונו מארס, איתו הם כתבו שיר בשם "Black And Blue". האלבום יצא לקראת סוף 2011.

2013 – Roulette

ב-25 בינואר 2013 הוציאו בלו את אלבום הקאמבק שלהם "Roulette", שיצא תחילה רק בגרמניה. הסינגל המוביל מתוך האלבום הוא בלדת הרוק הקל "Hurt Lovers", שיצאה אף היא בינואר בגרמניה בלבד.