אוריגמי בישראל

בישראל קיימות שלוש קהילות אוריגמי, המקיימות פעילות שוטפת. שיאה של הפעילות הוא הכנס שנתי, בו נוטלים חלק אורחים מרחבי העולם. בקהילה חברים אמנים יוצרים המתמחים בעיצוב מקורי של דגמים, ואמנים מבצעים המתמחים בקיפול דגמים של יוצרים אחרים.

היסטוריה

הקשר הישראלי עם אוריגמי התחיל כנראה בהולנד. בשנת 1955, ערך פליקס טיקוטין, מגדולי האספנים והסוחרים באמנות יפנית במאה העשרים, תערוכה מוזיאונית בהולנד לאקירה יושיזאווה, המאסטר היפני הדגול שהחיה את תחום האוריגמי. ליושיזאווה הייתה זאת התערוכה הראשונה מחוץ למדינתו. ההתכתבות עם יושיזאווה והרעיון למצוא עבורו תערוכה באירופה היו יוזמות של הפוקלוריסט גרשון לגמן.
באותה שנה הגיע טיקוטין, שהיה יהודי, לישראל, והחליט על הקמת מוזיאון לאמנות יפנית על שמו בעיר חיפה. ב-1960 פתח ה"מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית" את דלתותיו. החברות בין טיקוטין ויושיזאווה גברה, ובעקבותיה השאיל המאסטר מספר יצירות לנציג של המוזיאון שביקר ביפן. כך יצא שדווקא בישראל, כבר בתחילת שנות השבעים, ניתן היה לצפות, בתצוגות לא פורמליות במוזיאון טיקוטין, בעבודות שהיו אז בשיא האמנותי של האוריגמי. מאוחר יותר, כאות הכרה לחברות בין השניים, השאילה אלמנתו של יושיזאווה מספר עבודות של המאסטר לתערוכה הבינלאומית "אוצרות עולם האוריגמי" שהתקיימה ב-2007 במוזיאון טיקוטין.
בסוף שנות השישים התחילו להופיע בישראל גם ספרי הוראות באוריגמי, קודם באנגלית ובסוף השבעים אף בעברית. לא מעט מאמני האוריגמי בישראל התחילו את דרכם עם ארבעת ספריו של רוברט הארבין (אנגליה) שיצאו בעברית בתרגום רב"ג, על ידי הוצאת לדורי. בתרגום לעברית הושמטו מספר דגמים בעלי אופי נוצרי מהספרים.
קהילת האוריגמי הרשמית הראשונה בישראל הוקמה ביוזמת רוזלי יבנין ועדנה ברוך. יבנין היא בתה של ליליאן אופנהיימר, המייסדת של The Origami Center of America, שלימים הפך ל-OrigamiUSA. יבנין היה תפקיד חשוב גם בהקמת ארגון האוריגמי הבריטי, British Origami Society, ואירחה בביתה את המפגשים הראשונים של הארגון.
יבנין וברוך נהגו לערוך כבר באמצע שנות ה-80 סדנאות לחובבי אוריגמי בביתה של יבנין בירושלים. בשנת 1987 הצטרף ליבנין עידן שוורץ, אמן אוריגמי ישראלי, שהיה תלמידה של אופנהיימר בארצות הברית, והחל אף הוא לקיים סדנאות ברחבי ישראל.
ההתארגנות הפכה ל"אגודת האוריגמי הישראלי" (Israeli Origami Society ) ב-1991. האגודה קמה ללא מטרות רווח, בעקבות ביקור באירופה של ליליאן אופנהיימר (בגיל 92) בליווי בתה, רוזלי. לאחר מכן, המשיכו גם לבקר בישראל, שם גרה רוזלי. ביקור זה היה ההשראה להקמת האגודה.
הפגישה הראשונה נערכה ב-8 באפריל 1991, בביתה של יבנין. כחודש לאחר מכן, ב-21 במאי, התקיימה הפגישה הראשונה של סניף הוד השרון של האגודה.
בשנת 1992 החלה מירי גולן את פעילותה בישראל בתחום האוריגמי ולימדה בבתי ספר וגני ילדים ברחבי ישראל. בשנת 1993 ייסדה את המרכז הישראלי לאוריגמי (לימים המרכז הישראלי לאמנות האוריגמי), וכתבה סדרת סדרת חוברות להוראת האוריגמי בת שמונה ספרים בשיתוף עם פול ג'קסון.
בשנת 1993 הצטרפה אורלי מרום הראל ל"אגודת האוריגמי הישראלי" מתוך כוונה לארגן סוכה מקושטת בבית הנשיא. בעקבות זאת נרשמה האגודה כעמותה בשנת 1994. בסופו של דבר, הוקמה הסוכה במסגרת חגיגות של עיריית כרמיאל ובשיתופה.
בשנת 1994 הקימה מרום הראל בשת"פ עם חברת אייר פראנס ומכללת שנקר בחסות פרופ' אמוץ וינברג (נשיא מכללת שנקר דאז), את התערוכה הראשונה לאופנה וטקסטיל ברוח האוריגמי, משילובים חדשניים של חמרים וקיפולים של בד ונייר.
בשנת 2000, עלה לישראל פול ג׳קסון, אמן אוריגמי בריטי, בעקבות נישואיו לגולן. ג׳קסון וגולן הוציאו מספר ספרי אוריגמי בעברית, שחלקם ראו אור גם בגרסה אנגלית.
מועדון החובבים של המרכז הישראלי לאמנות האוריגמי הוקם בשנת 2000, ביוזמתו של גיל גבעוני. בתחילת פעילות מועדון החובבים, הפיק המרכז גם עיתון בשם "הכל קיפולים", לו היו שלושה גליונות.
לאחר 5 שנים (מאז 2008) בהן ניהל אילן גריבי את מועדון החובבים של המרכז הישראלי לאמנות האוריגמי, הקים בשנת 2013 יחד עם סעדיה שטרנברג (היוזם) וגדי וישנה את ארגון אואזיס - ארגון אמני האוריגמי בישראל (OASIS - Origami ArtistS of ISrael). הארגון מפיק מגזין חודשי מאז 2015.

אוריגמי וחינוך בישראל

ניתן למצוא אוריגמי בתוכניות לגני ילדים, בתי ספר יסודיים, מרכזי מחוננים ובאקדמיה.

גנים ובתי ספר

התוכניות מתמקדות בלימוד גאומטריה בדרכים שונות. יתרונו של האוריגמי בכך שהוא ממחיש את הצורות המופשטות לכדי משהו ממשי, שניתן להחזיק ביד.
מירי גולן פיתחה תוכנית ייחודית ללימוד גאומטריה דרך אוריגמי. התוכנית נלמדה ב-75 בתי ספר במגזר היהודי והערבי ונלמדת גם בימים אלו. בשנת 2012 הצטרף לפיתוח התוכנית ד"ר ג'וני אוברמן וביחד הם כתבו תוכנית מתוקשבת למורים למתמטיקה וגננות ללימוד גאומטריה באמצעות אמנות האוריגמי. התוכנית הכשירה כ-150 מורים לגננות להוראת התוכנית.
ב-2007 פרסם גיא פז ספר שנקרא אקפלה: גילוי עובדות גאומטריות ותרגולן בעזרת קיפולי נייר. הספר מטפל בעזרת קיפולי נייר בחלקים נרחבים של הגאומטריה האיאוקלידית, למעט מעגלים, החל בחומר הבסיסי הנלמד בבית-הספר וכלה במשפטיה היפים והפחות ידועים.

מרכזי מחוננים

המיקוד הוא בגאומטריה תלת ממדית, המתמקדת בצורות דוגמת קובייה, פירמידה וכדומה.
חלק מהתוכניות משתמשות באוריגמי כגל נושא ללימוד יצירתיות או חשיבה מדעית. ניתן להזכיר את הקורס למחוננים (מכיתה ג' ועד חטיבת הביניים) של איתי הכהן, "לצאת מהריבוע" המבוסס על הקשר בין עשיית אוריגמי, בעיקר מודולארי, שמאפשר חזרתיות - לבין היכרות, הפנמה ועיבוד של מושגים מתמטיים וגאומטריים. אילן גריבי לימד תוכנית לילדים מחוננים במרכז טכנו דע דור סת בגבעת אולגה, במשך חמש שנים (2010–2015) שהתמקדה בחשיבה יצירתית דרך אוריגמי וחשיבה מדעית דרך אוריגמי.

אקדמיה

אוריגמי משמש את מחלקות העיצוב השונות, תקשורת חזותית; עיצוב תעשייתי; עיצוב אפנה ועיצוב פנים. ומאפשר לימוד והבנה של מבניות, חוזק מבני, מניפולציות על משטחים, צורניות, חמריות ועוד.
בין המרצים בישראל אפשר להזכיר את פול ג'קסון, המלמד אוריגמי בכלל המחלקות בשנקר; ואילן גריבי, המלמד קורס "אוריגמי למעצבים תעשייתיים" במחלקה לעיצוב תעשייתי במכון הטכנולוגי בחולון.

האגודה הישראלית לאמנות האוריגמי (Israeli Origami Art Society)

הוקמה ב-1991 על ידי רוזלי יבנין ועדנה ברוך. נרשמה כעמותה ללא כוונת רווח ב-1994. האגודה הייתה פעילה בישראל הן באזור ירושלים והן במחוז המרכז, כשהפעילות באזור המרכז דעכה בתחילת המאה ה-21. אחת ממטרות האגודה היה להפיץ את האוריגמי ולחבר בין אנשים, ולשם כך קיימה האגודה פעילויות אוריגמי במקומות שונים בהתנדבות, כדוגמת בית החולים שערי צדק במחלקות שונות ובהן דיאליזת ילדים במשך כ-8 שנים, מרכזי חרשים ומרכזי כבדי ראיה, ועוד.
האגודה קיימה סדנאות ותערוכות במקומות שונים בישראל.
האגודה מתנהלת כיום על ידי עדנה ברוך, ומקיימת מפגשים אחת לחודש בירושלים.
האגודה הוציאה בעבר, במשך שנים רבות, עלון אוריגמי דו לשוני, שכלל תיאור ותיעוד הפעילויות, וכן הוראות לדגמים.