google/wiki40b huggingface dataset:
הלמוט יאן

קורות חייו

יאן נולד כבן למורה, בצירנדורף על יד נירנברג, בבוואריה שבגרמניה. הוא רכש תואר ראשון באדריכלות באוניברסיטה הטכנולוגית של מינכן בשנים 1960-65. לאחר מכן עבד לצדו של אדריכל מקומי במשך שנה, ואז עזב את גרמניה והיגר לארצות הברית. הוא התיישב בשיקגו. יאן החל ללמוד לתואר מתקדם באדריכלות במכון הטכנולוגי של אילינוי, שם התחנך אצל מיס ון דר רוהה, אך עזב לאחר שנה, בשנת 1967  מבלי שהשלים את לימודיו, והצטרף למשרד האדריכלים "צ'.פ. מרפי ושותפים" בשיקגו כעוזרו של האדריכל ג'ין סאמרס. שש שנים לאחר מכן הוא קודם לתפקיד ניהולי ומונה לשותף במשרד. בשנת 1981 שונה שם המשרד ל"מרפי/יאן". בשנת 1985 נפטר צ'ארלס פרנסיס מרפי (נולד ב-1890), ויאן לקח את הפיקוד על משרד האדריכלים. 
יצירתו המשמעותית הראשונה של יאן הייתה תכנון אצטדיון קמפר בקנזס סיטי שבמיזורי (נפתח ב־1974). חלק מגגו של האצטדיון קרס בבוקר סוער במיוחד ביוני 1979; איש לא היה במקום ולכן לא היו נפגעים, אך האירוע עורר סערה גדולה. עם זאת, אירוע קריסת הגג לא השפיע על הקריירה של יאן, שהמשיכה לנסוק. 
יאן קנה לעצמו מוניטין של אדריכל מהשורה הראשונה עם השלמתו של מרכז מדינת אילינוי בשנת 1985 (נקרא כיום: מרכז ג'יימס ר. תומפסון). הוא תכנן שורה של מבנים, בארצות הברית, גרמניה ומדינות נוספות, בהם: מרכז קסרוקס בשיקגו (Xerox Center, הושלם ב־1980), טרמינל יונייטד איירליינס בנמל התעופה שיקגו או'הייר (1987), מרכז סיטיספייר בניו יורק, גורד השחקים מסה טורם (מגדל הירידים) בפרנקפורט, גרמניה (גורד השחקים הגבוה ביותר באירופה מאז השלמתו בשנת 1990 ועד 1997) ומרכז סוני עם מגדל חברת הרכבות הגרמנית Bahn Tower בככר פוטסדם בברלין (הושלם ב-2000), נמל התעופה בנגקוק סוברנהומי (2002-2005), ו-Weser Tower בעיר ברמן (2010-2007).
יאן נשוי לאמריקאית ומחלק את זמנו בין שיקגו, ניו יורק וברלין. אב לבן.
שמואל פרלמן (מאמן)

קריירה

פרלמן נולד בתל אביב בשנת 1926, וכילד החל את דרכו בקבוצות הילדים והנוער של מכבי רמת גן (כיום הכח עמידר רמת גן). כשהיה בן 14 עבר לקבוצת הנוער של מכבי נתניה, ששילמה עבורו סכום של 30 לירות. הוא החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת בגיל 16, וב-25 במרץ 1944 כבש את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון 0-2 על מכבי פתח תקווה. הישג השיא של פרלמן במדי הקבוצה היה העפלתה לגמר גביע המדינה בעונת 1953/1954, בו הובסה 4-0 על ידי מכבי תל אביב. משחקו האחרון של פרלמן כשחקן היה ב-18 בינואר 1958, במשחק בו הפסידה קבוצתו למכבי תל אביב בליגה בתוצאה 3-1.
לאחר פרישתו החל פרלמן בקריירת אימון, בקבוצת הפועל אבן יהודה מליגה ב'. לאחר עונה אחת מונה למאמן הנוער של מכבי נתניה. הוא נותר בתפקיד עד לשנת 1968, כשבשנת 1964 שימש גם כמנהל הקבוצה הבוגרת. לאחר שנה בה אימן את נבחרת הנערים, ולאחר שאימן בין היתר גם את הפועל חיפה ומכבי הרצליה, חזר לתפקידו כמאמן הנוער במכבי נתניה.
בשנת 1975 קודם פרלמן לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, ובעונת 1977/1978 הוביל אותה לעונה הטובה בהיסטוריה שלה. נתניה, בה שיחקו באותה תקופה בין היתר מלך שערי הליגה עודד מכנס, גדי מכנס, משה גריאני, מרדכי שפיגלר, חיים בר, אלברט גזל ודוד לביא, זכתה באותה עונה בכל תואר אפשרי. היא זכתה באליפות המדינה, תוך שהיא מקדימה את בית"ר ירושלים בחמש נקודות, גברה על בני יהודה תל אביב בגמר גביע המדינה, וזכתה גם בראשות הבית שלה בגביע האינטרטוטו ובתואר אלוף האלופים.
אחרי הקדנציה הראשונה בנתניה, פרלמן הוסיף לאמן בליגה הראשונה, את הפועל חיפה ואחריה את מכבי יפו, אותה הדריך להישארות בליגה הבכירה. הוא חזר לאמן את מכבי נתניה בעונת 1981/1982. נתניה בהדרכת פרלמן הייתה הקבוצה האטרקטיבית ביותר בליגה, כשכבשה 63 שערים. היא ניצחה את מכבי תל אביב בתוצאה 0-6 ואת בית"ר ירושלים בתוצאה 1-6, מה שנתן לעונה זו של נתניה את הכינוי "עונת השישיות". למרות זאת, הקבוצה סיימה רק במקום השני, לאחר שבסיום העונה הפסידה את האליפות להפועל כפר סבא.
פרלמן עבר לאימון נבחרת הנוער למשך כשנתיים, והוסיף לאמן בליגות השונות עד לשנת 1989. בשנים אלו אימן בקבוצות הכח רמת גן, בית"ר נתניה, מכבי הרצליה והפועל יהוד. במהלך עונת 1992/1993 מונה שוב למאמן מכבי נתניה, ובעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה למקום השישי בטבלה.
פרלמן לא המשיך לעונה נוספת, אך שישה מחזורים לסיום עונת 1994/1995, לאחר שהקבוצה נכשלה תחת ויקו חדד ותחת מחליפו עודד מכנס, הוחזר פרלמן לקבוצה. פרלמן לא הצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, והיא נשרה לליגה הארצית (אז ליגת המשנה). לאחר עונה זו לא חזר פרלמן לאמן שוב.

מותו

ב-2 בספטמבר 2003, נפגעו פרלמן ורעייתו ציפורה ממונית בעת שחצו במעבר חצייה ברחוב שמואל הנציב בנתניה. הוא פונה לבית החולים לניאדו בעיר, ומשם הועבר לבית החולים בילינסון. לאחר שלושה שבועות, ב-23 בספטמבר, נפטר פרלמן מפצעיו בבית החולים. יומיים אחר כך הוצב ארונו של פרלמן באצטדיון הקופסה בנתניה, ולאחר מכן הובא למנוחות.
ב-16 בפברואר 2005 הורשע נהג המונית שפגע בזוג, יצחק בראנץ, בגרימת מוות ברשלנות. ביוני 2006 נחנכה ברחוב בו נפגע כיכר לזכרו, אותה מעטרת אנדרטה שהקים לזכרו בנו, צחי.
לשכאר גאה

היסטוריה

סביבת לשכאר גאה הייתה תחת שלטון השושלת הצפארית במאה ה-9. העיר נכבשה על ידי האימפריה הדוראנית בשנת 1747. הבריטים הגיעו לאזור בשנת 1840 במסגרת המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה, אך עזבו כשנה מאוחר יותר. לשכאר גאה שימשה מקום מרכזי חשוב לכוחות האפגניים בזמן המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה בשנים 1878-1880.
בשנת 1992 (לאחר סיום מלחמת אפגניסטן) נפלה העיר לידי המוג'אהדין, ובשנים שלאחר מכן נכבשה שוב בידי הטליבאן. לשכאר גאה שוחררה משלטון הטאליבן בשנת 2001 בידי חיל הנחתים של ארצות הברית וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. העיר הותקפה פעמים רבות על ידי הטאליבאן בשנת 2008.
קורנרסטון און-דימנד

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1999 על ידי שלושה שותפים, אדם מילר (המשמש גם כמנכ"ל החברה), פרי וולאק וסטיבן סימור, ונקראה בתחילה CyberU.
בשנת 2007 היא גייסה 32 מיליון דולר בסבב גיוס ראשון שהובל על ידי שתי קרנות: Bessemer Venture Partners ו Bay Partners.
בשנת 2011 החברה גייסה 136.5 מיליון דולר בהנפקה ראשונית לציבור בבורסת הנאסד"ק (IPO).
ב- 2012 היא רכשה את חברת Sonar6, חברת ענן לניהול גיוס לעסקים קטנים ב 14 מיליון דולר.
באוקטובר 2014 היא רכשה את חברת Evolv, חברה לניתוח נתונים ב 42.5 מיליון דולר.
לקורנרסטון יש אלפי לקוחות בניהם: Hitachi, Princess Cruise lines, Ohio State University and Fruit of the Loom ועשרות מיליוני משתמשים ב 191 מדינות בכ-40 שפות.
ב-2017 נבחרה החברה לאחת מ-25 מקומות העבודה הטובות ביותר לעבוד בהם באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
לקורנרסטון קרן חדשנות שמשקיעה בחברות סטרט אפ בתחום משאבי אנוש. היא השקיעה עד כה במספר חברות ביניהם: One Month, Rallyteam, Strive וWorkpop.

קורנרסטון בישראל

לקורנרסטון פעילות בישראל המיוצגת על ידי חברת מטריקס וטלנטק. החברה מחזיקה מרכז פיתוח ותמיכה ברמת החייל בתל אביב.
בין לקוחותיה בישראל: חברת השילוח UPS, נובל אנרג'י ECI, NICE .
גשמי

גשמי הייתה עיירה יהודית בבשן, הנזכרת במקורות חז"ל ובכתובת רחוב כאחד היישובים בתחום נווה, שקיבל בעבר פטור ממצוות התלויות בארץ, אך לאחר מכן, נאסר (דהיינו - חויב במצוות).
בתוספתא נזכרת העיירה כך: "עיירות המותרות בתחום ניוי ונאסרו, כגון ציר וצייר וגשמי וזיזיון ויגרי טב ודנב חורבתא וכרכא דבית חרב". בנוסף, נזכרת העיירה בהקשר זה גם בתלמוד הירושלמי, וכן בשורה 11 בכתובת רחוב.
ההסבר המוצע להחלת ההלכות המיוחדות על 8 העיירות בתחום נווה הוא שאמנם האזור נחשב מבחינה הלכתית בתחומי ארץ ישראל, אך כלל בתוכו אוכלוסייה נכרית רבה, אשר בהתאם לממדיה המשתנים, נקבעו מעת לעת הקלות שונות ליהודי האזור עובדי האדמה. היישוב הקדום מזוהה כיום עם העיירה הסורית ג'אסם, השוכנת מספר קילומטרים מצפון לעיירה נווא, ובסמיכות יחסית לגבול ישראל.
דאנסטן הקדוש

דאנסטֶן (אנגלית: Dunstan; נולד בשנת 909 לערך - 19 במאי 988) הוא קדוש נוצרי. דאנסטן היה אב מנזר במנזר גלסטונברי, הבישוף של ווסטר (Worcester), הבישוף של לונדון והארכיבישוף מקנטרברי. בנוסף שימש כיועץ לבית המלוכה. הוא שיקם את המנזרים באנגליה וביצע רפורמות בכנסייה האנגלית. במאה ה-11 כתב אוסברן את קורותיו ותיאר את דאנסטן כאמן וקליגרף.
דאנסטן נולד בגלסטונברי. על פי האגדה, החל את חייו כמפרזל, והיה זה שהצליח לכפות על השטן שלא לפקוד את אלה אשר משתמשים בפרסה. מאז, משמשת למאמינים פרסה כסגולה למזל.
בשנת 988 מת בקנטרברי. יום חגו מתקיים ב-19 במאי.
אידיוטים שימושיים

תולדות המושג

במקור המונח תיאר את היחס הנאיבי של אותם תומכים כלפי המעשים אותם ביצעה ברית המועצות, כדוגמת הטיהורים הגדולים של סטלין, והטלת הספק בהאשמות של המערב כלפי אותם המעשים, לעומת האופן הציני שבו המשטר הסובייטי ניצל את אותם התומכים התמימים לצורך השגת מטרותיהם. נהוג לשייך ללנין את טביעת המונח "אידיוטים שימושיים מהמערב", ביחס למפלגות וארגונים במערב התומכים באופן אוטומטי בברית המועצות, אם כי מעולם לא נמצאו בכתבי לנין עדויות לכך. האזכור המוקדם ביותר של המונח נמצא רק ב-1948 במאמר בניו יורק טיימס.

שימוש מאוחר

כיום יש המשתמשים בכינוי הגנאי כלפי יריביהם באופן דומה לשימוש שנעשה בו כלפי תומכי ברית המועצות. מטבע הדברים, טיבה של האנלוגיה הוא סובייקטיבי.
שימוש עיקרי במונח כיום הוא בהתייחסות לקבוצות ואנשים המביעים תמיכה בדיקטטורות, ארגונים רדיקליים וקבוצות טרור אסלאמיסטיות. לעיתים, קבוצות שמאל רדיקלי, פעילי שלום, פציפיסטים ואף ארגוני זכויות אדם מכונים על ידי מתנגדיהם "אידיוטים שימושיים של האסלאם". המשתמשים במונח זה טוענים שחלק מארגונים אלה, החורתים על דגלם את עקרונות ההומניזם וזכויות האדם, מעלימים-עין ממעשי זוועה, טבח, טרור, פרעות, פשעים נגד האנושות והפרות זכויות אדם שלא היו נסבלים במדינות מערביות, מצד הארגונים בהם הם תומכים. יש המסבירים תופעה זו בגזענות של ציפיות נמוכות, שלטענתם קיימת בקרב אותם ארגונים, הגורמת להם להיות סלחנים לגבי מעשי זוועה והפרות זכויות אדם מצד אותם ארגונים וקבוצות הנתפשים כנחותים מוסרית מהעולם המערבי הנאור והדמוקרטי.
דוגמה לכך היא תיאורו של העיתונאי בן-דרור ימיני את הפגישות שקיים נועם חומסקי עם בכירי חזבאללה ואת ריצ'רד פאלק, שליח מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, שהואשם בהצדקת פיגועי התאבדות בטענה שזו הדרך היחידה של הפלסטינים להיאבק נגד ישראל ואף כתב במאמר שחמאס איננו ארגון טרור.
טאופילו אילדפונסו

ביוגרפיה

אילדפונסו נולד בפידיג שבצפון האי לוזון. הוא החל לשחות כילד בנהר הסמוך לביתו, והחל מ-1921 השתתף בתחרויות.

מדליית ארד אולימפית ראשונה לפיליפינים

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה אילדפונסו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.4 דקות, אחרי יושיוקי צורוטה מיפן שקבע שיא אולימפי חדש של 2:48.8 דקות ואריך רדמכר מגרמניה (2:50.6 דקות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:53.2 דקות. בכך, היה לספורטאי הפיליפיני הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה אולימפית. 
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) שחזר את הישגו וזכה במדליית ארד נוספת במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:47.1 דקות, אחרי היפנים, יושיוקי צורוטה שקבע שיא אולימפי חדש של 2:45.4 דקות וריזו קויק (2:46.6 דקות).
באולימפיאדת ברלין (1936) סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:51.1 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:46.8 דקות.
במהלך הפלישה הפלישה היפנית לפיליפינים ב-1942 נלחם אילדפונסו במסגרת הצבא הפיליפיני בקרב בטאן. הוא נלקח בידי היפנים כשבוי מלחמה, ושרד את צעדת המוות בבטאן באפריל, אך מת כחודשיים לאחר מכן במחנה קאפאס. גופתו לא אותרה מעולם.
בתו של אילדפונסו, נורמה, הייתה אף היא שחיינית, והיא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר במשחקי אסיה שנערכו במנילה ב-1954.
ממפיס (מצרים)

היסטוריה

על פי הרודוטוס, ממפיס נוסדה בשנת 3100 לפנה"ס על ידי המלך נערמר הידוע גם בשם מֶנֶס. מלך זה היה המלך הראשון בתקופת השושלת ה-1 בממלכה הקדומה, ואיחוד מצרים התחתונה ומצרים העליונה מיוחס לו. יש מחלוקת בין ההיסטוריונים לגבי גודל אוכלוסיית העיר. על פי ט.צ'נדלר – אוכלוסיית ממפיס מנתה 30,000 תושבים ובכך הייתה היישוב המאוכלס ביותר בעולם מיום היוסדה ועד 2250 לפנה"ס לערך. היסטוריון אחר ק.א.ברדהעריך שאוכלוסייתה מנתה כ-6,000 תושבים בלבד בתקופת הממלכה הקדומה.
בתקופת השושלת ה-6 הגיעה ממפיס לשיאה. היא הייתה אחד המרכזים הדתיים העיקריים במצרים (התחרתה כמרכז דתי בעיר און) ושימשה כמרכז הפולחן של האל פְּתַח, אשר נחשב בממפיס לאבי האלים ובורא האדם. העיר הייתה גם מרכז פולחני לשור הקדוש אפיס. העיר ירדה מגדולתה בימי השושלת ה-18, כאשר הבירה עברה לתבאי, היא נא אמון. העיר שבה לפרוח בעת השלטון הפרסי, במאות ה-6 וה-5 לפנה"ס, ושקעה שוב עם יסוד העיר אלכסנדריה בשנת 331 לפנה"ס על ידי אלכסנדר מוקדון. בתקופה זו ובתקופה הרומית הייתה ממפיס העיר השנייה בחשיבותה במצרים. בשנת 641, עם יסוד העיר פוסטט שהייתה בירת מצרים בתקופת השלטון הערבי, ממפיס ננטשה, ובתיה הפכו מקור לאבני בנין לערים שנבנו באזור.

השרידים

בגלל השימוש המשני שעשו התושבים באבני הבניין של ממפיס, נשארו שרידים מעטים באתר. נחשפו המקדשים של האלים פתח ואפיס. כמו כן נחשפו במקום מספר פסלים כולל פסל מאלבסטר של רעמסס השני בגודל של שניים על ארבעה מטר. ממפיס נמצאת בקרבת הנקרופוליס של סקארה. כיום נמצא בממפיס אתר המשמש כמוזיאון פתוח הכולל ממצאים מתקופת מצרים העתיקה. אחד הפסלים המפורסמים הוא פסלו הענק של רעמסס השני אשר התגלה באתר. אורך הפסל הוא 10 מטר והוא מוצב בשכיבה במבנה סגור באתר אשר נבנה סביבו.
האתר נחפר על ידי האגיפטולוג האנגלי פלינדרס פיטרי בין השנים 1908–1913 במשך שש עונות חפירה.
אנטואן לוי

אנטואן (אשר) לוי (בצרפתית: Antoine (Asher) Levy) ‏ (1832 - ? ) היה רב ודרשן, מורה ועתונאי יהודי צרפתי, אחד ממובילי רוח ההתחדשות ביהדות רומניה במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי פעילותו בבוקרשט וביאשי. 
אנטואן לוי נשא את הדרשה הראשונה בבית הכנסת קורל של בוקרשט והוכר רשמית כמנהיג הדתי של יהדות בוקרשט (מסביב ל"קונגרגציית טפמלול קורל") בין השנים 1867-1869 

ובו זמנית היה מנהל בתי הספר היהודי של שתי הקהילות בבירת רומניה, האשכנזית והספרדית.
מאוחר יותר היה רב ביאשי (1867-1871). בצרפת נשא תואר של "רב גדול" או "רב ראשי" grand rabbin. מאוחר יותר היה מורה לגרמנית בבורדו ובפריז ופרופסור בבית המדרש לרבנים בפריז.

קורות חייו

אנטואן לוי נולד בכפר לוטרבור (לאוטרבורג Lauterbourg) באלזס בשנת 1832 ואולי משום כך כונה Elsass. התחיל את הקריירה שלו כמורה בבית הספר היהודי ביישוב הולדתו. בין השנים 1857 - 1873 חי בחו"ל, בעיקר בגרמניה שם עשה לימודים רבניים.

הגיע בהמשך לוולאכיה שם עבד כמורה פרטי. לאחר שנשא, בצרפתית, דרשה מרשימה לרגל חנוכת היכל קורל של בוקרשט (הדרשה הודפסה והופצה כחוברת), הוטל עליו לנהל את טקסי הלוויה והקבורה של הבנקאי יעקב לבל, מי שהיה מראשי הקהילה. הוא ייסד וניהל בבוקרשט את העיתונים Viitorul ו-L'essperence. אנטואן לוי הגיע ב-1869 כדרשן ל"בית יעקב", בית הכנסת המודרני, הקרוי על שם הברון יעקב נוישוץ, מקימו ביאשי, כדי להיות שם רב ודרשן. בתוקף תפקידו כרב ראשי של הקהילה המודרנית ביאשי נפגש בשנת 1870 עם השליט קרול הראשון של רומניה. 

אנטואן לוי היה מיודד עם ארמן לוי והשניים אף נהגו לצאת למסעי מגבית (למעם העיתונים ופרסומים נוספים) יחד ברחבי רומניה.
ב-1873 חזר לצרפת והתיישב זמנית בעיר בורדו שבה אחיו סימון לוי כיהן כרב הראשי. 

לימד גרמנית בבית ספר תיכון בעיר ובהמשך עמד במבחני ההסמכה להוראה - - בaptitude 1875 וב-1877 "אגרגרציה" agrégation. עבר אחר כך לפריז ולימד שם גרמנית בתיכון "שארלמאן" בין השנים 1877–1894. במקביל כיהן כ"רב גדול" grand rabbin ולימד 
בבית המדרש הרבני של צרפת בבירה.
אלויס פון אהרנטל

ילדות וצעירות

אוליס פון אהרנטל נולד בטירת גרוס סקאל (הרובה סקאלה), אז בממלכת בוהמיה (צ'כי) באימפריה האוסטרית כבנו השני של הברון (Freiherr) יוהאן פרידריך לקסה פון אהרנטל (1898-1817), בעל אחוזות אמיד שהחזיק כ-55000 דונם אדמה בגרוס סקאל ובדוקסאני, ושל מריה, רוזנת תון והוהנשטיין. השם המקורי של המשפחה מצד האב היה "לקסה". האב היה אחד המנהיגים רבי ההשפעה של מחנה בעלי האחוזות הגדולים הלויאליסטים שבבוהמיה. הסבא-רבא יוהאן אנטון לקסה (1824-1733), שמוצאו היה ביישוב כפרי בסביבות קרלוביצה, ייסד חברת ביטוח בפראג וקיבל תואר אצולה של אביר בשנת 1790.
נפוצו שמועות-שוא כי לאהרנטל היו אבות יהודים ומקורן היה באויביו.
כשהוא חסר סיכויים רבים לירושה, יצא אהרנטל ללמוד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת קארל בפראג.

הקריירה הדיפלומטית

בתום לימודיו נכנס אהרנטל לשירות הדיפלומטי של האימפריה האוסטרו-הונגרית והתמנה בשנת 1877 לנספח בפריז לצד השגריר הרוזן בויסט. בשנת 1878 עבר לתפקיד זהה בסנקט פטרבורג ובשנים 1888-1883 עבד במשרד החוץ בווינה תחת השר הרוזן גוסטב קאלנוקי, איתו יצר קשרים הדוקים. ב-1888 נשלח כיועץ השגרירות בסנקט פטרבורג, ובתפקיד זה הייתה לו השפעה לא מבוטלת על השגריר, הרוזן וולקנשטיין.
בשנת 1894 הוא נקרא בחזרה למשרד החוץ, מילא בו תפקידים חשובים וב-1895 התמנה כשגריר אוסטרו-הונגריה בבוקרשט. הוא הצליח לחזק את היחסים בין החצרות ברומניה ובווינה. באותה תקופה, ב-30 בספטמבר חודש ההסכם שחתם בשנת 1883 בחשאי המלך קרול הראשון עם מעצמות המרכז אירופיות. ב-1899 התמנה לשגריר ברוסיה ונשאר בתפקיד עד אוקטובר 1906, כשהפך לשר החוץ של האימפריה. באותם הזמנים סבר אהרנטל שהכרחי שאוסטרו-הונגריה תגיע, אפילו במחיר מסוים, להסכם עם רוסיה.
במטרה זו, הוא השתדל להמשיך במשא ומתן שהתחיל בהצלחה הנסיך פרנץ הראשון של ליכטנשטיין, שניסה לגשר מעל הפערים בסוגיות הבלקן בין עמדות וינה וסנקט פטרבורג, על מנת ליצור בסיס ליחסי ידידות רבע בין שתי האימפריות.
אהרנטל מילא תפקיד מכריע בחתימת הסכם מירצשטג משנת 1903. בעת מלחמת רוסיה-יפן הוא אימץ קו מדיני הנוטה לטובת רוסיה. באוקטובר 1906 הוא החליף את הרוזן גולוכובסקי כשר החוץ של האימפריה. בהתחלה הוא שמר על ההשקפות שהנחו אותו בזמן עבודתו כשגריר. הוא
היא נחוש להגן על האינטרקסים של אוסטרו-הונגריה בבלקן, אולם גילה נכונות לבוא לקראת השאיפות הרוסיות בשאלת הדרדנלים. עם זאת, במהלך המשבר הבלקני, הוא נטש את הרעיון של תאום ידידותי עם הממשלה הרוסית.

חייו הפרטיים

בשנת 1902 התחתן אהרנטל עם פאולינה, רוזנת סצ'ני. ב-1998 נולד הברון אלכסנדר ג'יימס וולפגנג מפינג לקסה פון אהרנטל, הצאצא הזכר החדש ביותר של השושלת.
בשנת 1912 נפטר אהרנטל באופן פתאומי מלאוקמיה.
חוסיין וולוגלו

ביוגרפיה

וולוגלו נולד בשם "חוסיין דורמז" במחוז באטמַן בשנת 1952. הוא היה ממוצא טורקי-כורדי ושינה את שם משפחתו לוולוגלו ב-1978. הוא למד בפקולטה למדעי המדינה באוניברסיטת אנקרה. ב-1980 עבר לגור בדיארבקיר, ובשנת 1987 הקים את ארגון חזבאללה (הטורקית). כאשר התגלעו חילוקי דעות בתוך הארגון, וולוגלו השתייך ל"ענף אילים" אשר היה מעורב במאבק מזוין לאכוף את המטרה שלהם - להפיל את הממשלה ולכונן משטר אסלאמי. הקבוצה אינה קשורה לארגון חזבאללה הפועל בלבנון. וולוגלו נהרג בוילה, במהלך קרב יריות בין קבוצה ששכנה בוילה והמשטרה.
פשט (מחוז)

גאוגרפיה

מחוז פשט הוא הגדול ביותר באוכלוסייתו מכל מחוזות הונגריה, והשלישי בגודלו בשטחו. כ-65% מאוכלוסיית המחוז גרה במטרופולין של בודפשט הכולל עשרות ערים ויישובים כפריים. במחוז 48 ערים, ובסך הכל 187 יישובים.
פני השטח של המחוז מגוונים – ניתן למצוא בו אזורים הרריים המגיעים לשיא של 939 מטר וגם שטחים מישוריים נרחבים. כרבע מחלקו של הדנובה העובר בשטח הונגריה נמצא במחוז.

היסטוריה

המחוז נוסד ב-1950, כאשר החלק הדרומי של מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון (Pest-Pilis-Solt-Kiskun) ההיסטורי (נוסד ב-1876) הופרד ממנו וחובר למחוז באץ'-קישקון, והחלק הנותר הפך למחוז פשט. מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון נוצר במהלך השנים על ידי איחוד המחוזות ההיסטוריים פשט ופיליש, שנוסדו עוד במאה ה-11 כחלק מממלכת הונגריה והאזורים הסמוכים שולט וקישקון.
אקסצ'יינג' פלייס 20

היסטוריה

תכנון בניין אקסצ'יינג' פלייס 20 החל בשנת 1929 במטרה שיהיה לבניין הגבוה בעולם. הוא תוכנן תחילה לגובה 258 מטרים עם פירמידה בראשו, בתקציב של 9.5 מיליון דולר אמריקאי, אולם באותה שנה פרץ השפל הגדול, ותקציבו צומצם עקב כך. עם סיום בנייתו היה לבניין הרביעי בגובהו בעיר ונשאר בעשירייה הפותחת עד 1970.
בשנת 1996 הוכרז כבניין לשימור מטעם ועדת השימור של העיר ניו יורק.
גלוונומטר

גלוונומטר (Galvanometer) הוא סוג של מתמר אלקטרומכני היוצר תנועה זוויתית של מחט על פני קשת קבועה, בתגובה למעבר זרם חשמלי בסליל. הגלוונומטר הוא רכיב משמעותי במדי זרם, במתח והתנגדות.
הגלוונומטר קרוי על שמו של המדען האיטלקי לואיג'י גלווני.
סוואנית

תפוצה

הסוואנית היא שפתם של כ-30,000 סוואנים שהם אתנית גאורגים, ומתגוררים במחוז ההיסטורי ההררי, סוואנתי, בנפות מסטיה ולנטחי, לאורך הנהרות, אנגורי, צחניסצקאלי וקודורי. חלק מדוברי הסוואנית מתגוררים ברפובליקה הבדלנית אבחזיה הגובלת במחוז ההיסטורי. קשה לאמוד את מספר דוברי הסוואנית באבחזיה, יש הטוענים כי מספר זה נע סביב 2,500 איש. 
לשפה אין תקן כתוב או מעמד רשמי. רוב דובריה דוברים גם גאורגית, השפה הרשמית גאורגיה, ומשתמשים בסוואנית בשפה הספרותית והתקשורת העסקית. אין בנמצא ספר הדרכה לשפה הסוואנית, ומספר דובריה נמצא בירידה עקב פיזור האוכלוסייה, העלייה ברמת החיים והפיתוח התחבורתי המקטין את הבידוד של ההתײשבות בסוואנתי. השפה צוינה כשפה בסכנת הכחדה, כיון שבקיאות בה היא נחלת מעטים.

היסטוריה

השפה הסוואנית נבדלת מיתר השפות הכרתװליות ולא ניתן להבינה ביתרן (גאורגית, לאזית ומגרלית). הסברה הרווחת היא כי השפה נפרדה מהשפה הפרוטו-כרתװלית המשותפת באלף השני לפני הספירה או מוקדם יותר (כאלף שנה בטרם התפצלה השפה הלאזית-מגרלית מהגאורגית וכ-3,000 שנה לפני שזו האחרונה התפצלה לשתי שפות נפרדות).
קרחון קארי

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים שנערכו על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1957.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם סגן דייוויד ווץ קארי (David W. Carey) טייס בטייסת VX-6, של צי ארצות הברית שנהרג בהתרסקות מטוס נפטון P2V במצר מקמרדו באוקטובר 1956.
שליו כחול

תפוצה

השליו הכחול הוא עוף נודד, שתפוצתו מסיירה לאון עד אתיופיה, דרומית לזמביה ומזרחית לקניה והוא נמנע מלקנן באזורים צחיחים.

בית גידול

השליו הכחול חי בעיקר בכרי דשא ושדות, ליד נחלים או גופי מים אחרים, שם הוא ניזון מזרעי עשבים, חרקים, (כולל טרמיטאים) ורכיכות, אותם הוא הורג טרם אכילתם.

קינון ורבייה

השליו הכחול הוא עוף מונוגמי החי כל חייו עם בן זוג אחד, אך אינו טריטוריאלי. במהלך עונת הרבייה הזכר משמיע 3 שריקות, הראשונה בקול צווחני והשתיים לאחריה בקול רך. בקן הבנוי על הקרקע, ומדופן בקש ועלים, מטילה הנקבה 3–9 ביצים בצבע זית - חום כהה, בעלות קליפה מחוספסת השוקלות כ־4.5 גרם כל אחת. הקן ממוקם מתחת לשיח כדי להגן על האפרוחים, שהם מקבוצת עוזבי קן, מפני טורפים. האפרוחים בוקעים מהביצים לאחר כשבועיים וחצי.
אלאן קרדק

ילדותו

לאון ריבאיל נולד בעיר ליון במשפחה שעסקה בתחום המשפטים. הלך לבית ספר יסודי עד גיל 10 ואז משפחתו הבורגנית מעבירה אותו להמשך לימודים בעיר אחרת. שם הוא לומד בפנימייה עם עוד צעירים בני גילו מהחברה האירופאית הנבחרת. הוא לומד מספר שפות, אנגלית, גרמנית והולנדית.
זוכה להשפעה ניכרת של יוהאן היינריך פסטלוצי שתלווה אותו בהמשך חייו, ותבוא לידי ביטוי בעקרונות הפדגוגיה של שיטת הספיריטיזם, של אחווה אוניברסלית ופתיחות כלפי נשים.

פדגוגיה

בתחילת דרכו היה תלמידו של פסטלוצי. לאון ריבאיל מביא לצרפת את רעיונותיו ואת שיטות בית הספר שלו. בשנת 1820 הוא בא לגור בפריז ובשנת 1824 פותח קורס פרטי בשיטת פסטלוצי. הוא מפרסם ספרים רבים בתחום, ביניהם תוכנית מוצעת לשיפור חינוך ממלכתי אשר זכה בפרס "האקדמיה המלכותית של אראס" בשנת 1828.
בשנת 1832 נושא לאישה את אמילי בודט, מורה בבית ספרו שעובדת עמו להמשכת יצירתו הפדגוגית. כאשר מוטל עליהם לסגור את בית הספר בגלל קשיים כספיים, הוא מתרגם טקסט גרמני ומפרסם אותו כדי להתפרנס. ממשיך לתת שיעורים בחינם, בתחומי הכימיה, הפיזיקה, האנטומיה והאסטרונומיה.
הוא ממשיך בתחום הפוזיטיביזם ואיננו נמשך לעל-טבעי. והודות לנטייתו זו, הוא מוזמן להנחות ולפקח על שולחנות מתנדנדים במהלך סיאנסים בתחום הספיריטיזם. המשתתפים מבקשים ממנו לערוך סדר, בזמן קבלת המסרים מהרוחות. מהלכים אלה מביאים לכתיבת ספרו על הרוחות.

ספיריטיזם

בשנת 1855 הוא נחשף לנושא השולחנות המתנדנדים, אופנה המגיעה מארצות הברית. בתקופה זו הוא משנה את שמו לאלאן קרדק, שם המקביל לזה, לפי אמונתו, שנשא בגלגולו הקודם. הודות למספר אנשים שעבדו בתחום ביחד עמו, במשך מספר שנים, בצורה של מדיומים שקולטים מסרים, הוא מסיק מסקנות ויוצר את תורתו. העיקר כתוב בספר הרוחות 1857 ובספר המדיומים 1861. כך הוא כותב את חמשת הספרים בבסיס הספיריטיזם, שממשיכים להדפיסם גם בימינו אלה. הוא יוצר את כתב העת ספיריט היוצא לאור גם כיום בכמה שפות בעולם.
לדעתו: "האדם איננו עשוי רק חומר, יש בתוכו עיקרון חושב, המחובר לגופו הפיזי עד שיעזוב אותו, כמו שעוזבים בגד, כאשר גלגול הנשמה שלו מסתיים. מרגע שהם כבר לא בגוף הפיזי, המתים יכולים לתקשר עם החיים, אם בדרך ישירה, ואם באמצעות מדיומים, בצורה נראית לעין" (מתוך ספר הרוחות)
נפטר בשנת 1869 והשאיר טקסטים רבים לא גמורים. כמו למשל הספר: תחזיות בנושא הספיריטיזם שהיה בין דפיו. כל הטקסטים יצאו לאור שנים מספר לאחר מותו.
בקבורתו נאמר עליו ועל פעילותו, שהספיריטיזם איננה דת, אלא מדע...
הוא השפיע רבות על שיקו שביאר הסופר הפורה ואיש הספיריטואליזם הברזילאי שכתב כ-412 ספרים בתחום רוחני זה.

קברו

על קברו נרשם:
"להיוולד, למות, להיוולד מחדש ולהתקדם, זהו החוק".
קברו הממוקם בפריז, היה למקום עליה לרגל של מאמיניו, הבאים לחפש השראה. קברו מוקף לעיתים קרובות בחסידיו המבקשים לגונן על הקבר מפני תיירים המנסים לצלם אותו.
דגל לאומי

סמלי הדגלים

לרוב מורכב הדגל מסמלים וצורות המסמלים את ההיסטוריה של המדינה, את האידאולוגיה העומדת מאחוריה, את המוטו שלה וכן הלאה. לדוגמה, בדגל ישראל מופיעים סמלים יהודיים כמו מגן דוד וטלית, ובדגל ארצות הברית ישנם 50 כוכבים, המסמלים את 50 המדינות של ארצות הברית. לעיתים דומים דגלים לאומיים אחד לשני - דגל מונקו ודגלי אינדונזיה ופולין, דגל אירלנד ודגל חוף השנהב, דגל ניז'ר ודגל הודו, דגל רומניה ודגל צ'אד זהים זה לזה, דגל ליכטנשטיין ודגל האיטי זהים חוץ מהכתר שבצד הימני העליון של דגל ליכטנשטיין, ואילו דגל הולנד ודגל לוקסמבורג נבדלים זה מזה רק בשוני קל בגוון.
אזרחי המדינה רוחשים כבוד רב לדגל הלאום: כאשר דגל לאומי מונף יחד עם דגלים אחרים, הוא יורם ראשון ויורד אחרון. כאשר הוא מונף בין דגלים של מדינות אחרות, הוא לרוב יהיה במרכז. תליית דגל לאומי הפוך היא לרוב סימן מצוקה. הורדת הדגל לחצי התורן נחשבת לסימן של אבל לאומי. נהוג להקפיד כי הדגל לא יגע בקרקע. עם זאת, שריפת דגל לאום היא מעשה מחאה: בישראל היא אסורה ונחשבת לפגיעה בסמלי השלטון ואילו בארצות הברית היא חוקית ואפילו לצופים בארצות הברית יש דרכים לשרוף את הדגל.

דגלים אזרחיים

דגל אזרחי הוא גרסה של הדגל הלאומי אשר מיועד להנפה על ידי אזרחים או על מבנים וכלי רכב לא ממשלתיים. השימוש בדגלים אזרחיים היה נפוץ בעבר כאשר היה צורך לסמן מבנים או ספינות אשר לא היו בשימוש הצבא. בכמה מדינות הדגל האזרחי זהה לדגל המלחמה או המדינה אך ללא שלט האצולה או סמל המדינה כגון דגל ספרד או דגל פרו.