google/wiki40b huggingface dataset:
מוקסין (קומיקס)

קורנל קוטונמאות'

קורנל קוטונמאות' הוא ראש ארגון סחר בסמים ענק בניו יורק, ובעל שיניים חדות כתער אשר הקנו לו את הכינוי "מוקסין" כמשחק מילים על שם משפחתו. חבר כנופיית היריבים ויליס סטרייקר גנב משלוח הרואין מארגונו של קוטונמאות' כדי להפליל את קארל לוקאס, אשר נעשה לגיבור-העל להשכרה לוק קייג' והחל לחקור את מקור ההרואין ששימש להפללתו. איש-הקשר של קייג', "הפשפש", גילה כי ההרואין נלקח מארגונו של קוטונמאות' ונרצח בידי אנשיו של קוטונמאות' לאחר שמסר לקייג' את הגילוי. קוטונמאות' שלח את אנשיו להציע לקייג' להצטרף לארגונו, אך זה הביס אותם והכריח אותם לגלות לו היכן קוטונמאות' שוכן. לאחר קרב, קייג' הסכים להצטרף לארגונו של קוטונמאות' כדי לגנוב את רשימות עברו הפלילי, וזה שלח אותו לגנוב משלוח הרואין מבוס הפשע המאורגן מורגן כדי לבחון את נאמנותו. קייג' ביצע את המשימה והרשים את קוטונמאות', עד שזה ראה את קייג' מנסה לגנוב את הרשימות. קוטונמאות' ועוזרו הובסו לאחר קרב נגד קייג' וקוטונמאות' נאסר לאחר שעוזרו נהרג.
במהלך אירועי "ארץ הצל", קוטונמאות' הופיע כחבר בכנופית היריבים של נייטשייד. ארגונו, אשר בנוסף למכירת סמים החל לספק שירותי זנות, הותקף בידי נינג'ות ארגון היד של דרדוויל והן נהדפו בידי פאוור מן חדש וצעיר אשר שבר את שיניו של קוטונמאות'. הוא החליף את שיניו השבורות בשיני זהב, ולאחר שפאוור מן הצעיר הובס בידי קבוצת "פלאשמוב" של נייטשייד (המורכבת מכמיסטרו השלישי, הצ'שייר, דונטרל "המקק" המילטון, קומאנצ'י ומיסטר פיש השני), נמנע בידי נייטשייד לנשוך את פניו והופתע כאשר זו הציעה לו לשמש כעוזרה. עם זאת, פאוור מן חבר לאיירון פיסט והביס את קוטונמאות' והפלאשמוב בעוד נייטשייד ברחה. הוא, נייטשייד והפלאשמוב הופיעו שנית באירועי "ספיידר איילנד" ונלחמו בקבוצת גיבורים להשכרה.

בורצ'ל קלמנס

בורצ'ל קלמנס נולד וגדל במוביל, והיה פושע לאחר שלסתו הוארכה וניביו התחדדו נבחר בידי סיידווינדר להצטרף ל"חברת הנחשים" המורכבת מנבלי-על הדומים בכוחותיהם ולעיתים במראם לנחשים. הוא משתמש בלסתו המוארכת כדי לענות את קרבנותיו בדרך קניבלית, ומסוגל למעוך באמצעות ניביו לבני אבן ומתכות רכות מברזל. הוא צוות לעיתים קרובות עם חברתו לקבוצה אפעה, והם נשלח להציג לקינגפין את חברת הנחשים. כאשר החברה הושכרה בידי ארגון A.I.M להתנקש בחיי מודוק, ובורצ'ל ופתן המוות הצליחו להורגו לאחר קרב עם קפטן אמריקה. בורצ'ל, עכסן ופתן המוות הובסו ונכלאו בידי קפטן אמריקה במהלך משימה, אך שוחררו בערבות בידי סיידווינדר. 
מאוחר יותר, בורצ'ל ועכסן נלחמו באנשיו של הקינגפין כנקמה על מותו של פתן המוות. במהלך השתלטותה של וייפר על הקבוצה, בורצ'ל צידד בדיימונדבאק ובחברי הקבוצה האחרים שהתנגדו לה, אך בגד בחבריו כאשר גילה כי הוא תומך בוייפר לאחר שניסה לנשוך את דיימונדבאק. הוא וחבריו לקבוצה לקחו חלק באירוע הקרוסאובר "אטלנטיס תוקפת" ונלחמו בפסיילוק וסטורם, ולאחר שהצביע להדחת דיימונדבאק מהקבוצה, השתתף בקרב נגד קפטן אמריקה, דיימונדבאק ופאלאדין. לאחר שנלחם בלוק קייג' ובפנתר השחור, בורצ'ל נכלא בכלא סיגייט וברח לצד הוקאיי, פלאנטמן והדלוק. הוא הובס בידי אמריקן איגל באריזונה, והובס בידי וולברין כאשר החברה נלחמה בקבוצת האוונג'רס החדשים. כאשר הם הושכרו לתקוף את מרקוס ג'ונסון, בורצ'ל נורה בראשו ונהרג לכאורה בידי דדפול. הוא נראה חי עם חברת הנחשים בפרולוג לאירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן" כאשר הם שדדו בנק והובסו בידי הופ סאמרס.
ניק הייג

בצעירותו

הייג נולד בבלוויל, קנזס, ארצות הברית, בשנת 1975. בצעירותו גדל בהוקסי, קנזס, שם הוא סיים בית ספר תיכון בשנת 1994.
ב-1998, הוא השלים תואר ראשון בהנדסת אוירונוטיקה וחלל מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית והמשיך לתואר שני בהנדסת אוירונוטיקה וחלל מן המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אותו סיים בשנת 2000.

בחיל האוויר האמריקאי

חיל הצטרף לחיל האוויר והגיע לדרגת סג"ם בשנת 1998. באוגוסט 2000, הוא הוצב בבסיס חיל האוויר קיטלנד שבאלבקרקי, ניו מקסיקו, שם הוא עסק בטכנולוגיות לוויינים מתקדמות.
בשנת 2003 הוא הצטרף לקורס טיסי ניסוי בבית הספר לטייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס  בקליפורניה. לאחר השלמת הקורס בשנת 2004, הוא הוצב בטייסת מטוסי ניסוי 416, שם טס על מטוסי T-38, F-15 ו-F-16. בסוף שנת 2004 הוא הוצב בעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה, ובמשך חמישה חודשים ביצע גיחות מודיעין וסיור עם טכנולוגיות מתקדמות.
בשנת 2006, הייג הפך לחלק מצוות הפקולטה לאווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית שם לימד קורסים באווירונאוטיקה, בקרה ליניארית ותכן.
בשנת 2009, הייג קיבל מענק לתוכנית העמיתים של חיל האוויר בוושינגטון הבירה.
מ-2012 עד 2013 הייג עבד במשרד ההגנה כסגן מנהל ארגון (Joint Improvised-Threat Defeat Organization)
הייג קודם לדרגת קולונל בשנת 2016.
הייג פגש את אשתו באקדמיית חיל האוויר האמריקאי בשנת 1996. לזוג שני בנים.

בנאס"א

הייג נבחר על ידי נאס"א לקבוצת האסטרונאוטים מספר 21 ב-2013, והשלים את תוכנית ההכשרה והאימונים ביולי 2015.

משלחת 59/60

הייג חזר לחלל כחלק ממשלחת 59 / 60 לתחנת החלל הבינלאומית. הייג, אובצ'ינין וכריסטינה קוק שוגרו על גבי סויוז MS-12 ב-14 במרץ 2019. הם הצטרפו לחברי משלחת 59 לתחנת החלל, אולג קונוננקו, דוויד סן-ז'אק ואן מקליין. עם עזיבתם של קונוננקו, מק'קליין וסן-ז'אק ביולי 2019, הצוות יהפוך להיות חלק ממשלחת 60 לתחנת החלל הבינלאומית.
ב-22 במרץ 2019, הייג ואן מקליין ביצעו הליכת חלל, הראשונה שלהם, בזמן שהם התקינו התאמות לקראת הגעת שיגור מסחרי לתחנת החלל. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-39 דקות.
ב-29 למרץ 2019, ביצע הליכת חלל נוספת יחד עם כריסטינה קוק. הליכת החלל תוכננה במקור להיות של קוק יחד עם האסטרונאוטית אן מקליין, בפעם הראשונה בו יש צוות שכולו מורכב מנשים, אולם עקב בעיות בגודלי חליפות החלל התקינות, השיבוץ הוחלף, וניק הייג ביצע את הליכת החלל יחד איתה.
הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-45 דקות, במהלכן הצוות החליף את הבטריות הנטענות מהפאנלים הסולריים לבטריות חדשות.
ב-21 לאוגוסט 2019 ביצע הליכת חלל שלישית יחד עם האסטרונאוט אנדרו מורגן במהלכה חשף את תג המשימה של תוכנית ארטמיס. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-32 דקות, והאסטרונאוטים התאימו את ממשק החיבור לקראת טיסות מסחריות.
קמרילה

קמרילה (מספרדית: camarilla) מורכבת ממקורבי השליט הנפגשים עם השליט בפורומים לא רשמיים ומתמרנים קבלת החלטות בעזרת קרבתם לשליט.
הקמרילה פועלת לטובת חבריה ופוגעת בטובת הכלל. מקור המילה הוא בספרדית ומשמעותה היא "חדר קטן" ומתכוונים לקבינט פרטי של השליט. השימוש הראשון הידוע הוא לגבי החוג הפנימי של פרננדו השביעי, מלך ספרד, מי ששלט בשנים 1814 - 1833.
המונח רומז למטבחון ולפרוטקציוניזם.
בגרמניה התפרסמו הקמרילות של וילהלם השני, קיסר גרמניה ושל פאול פון הינדנבורג. ברומניה כיכבה בפוליטיקה, בכלכלה ובתקשורת הקמרילה של קרול השני, מלך רומניה.
ארלנמייר

ארלנמייר (הנקרא גם בקבוק קוני או הנורה), הוא בקבוק מעבדה המשמש לחימום או ערבוב נוזלים. 
הארלנמייר בנוי בצורת חרוט, עם פתח גלילי והוא עשוי מזכוכית עמידה בחום. על הארלנמייר יש שנתות של מיליליטר (ml), גודלי ארלנמיירים נפוצים הם: 50ml, 100ml, 200 ml, 500ml ו-1000ml. ארלנמיירים מקצועיים עמידים גם בטמפרטורה של 300 מעלות.
ארלנמייר הוא בקבוק מעבדה אשר נקרא על שם אמיל ארלנמייר, כימאי גרמני שהמציא אותו ב-1861.
הארלנמייר נפוץ מאוד במעבדות הודות למספר יתרונות על פני בקבוקי רתיחה וכוסות כימיות.
לבקבוק צוואר צר אשר מונע שפיכת נוזלים בעת בחישה וגם ניתן לסגור אותו באמצעות פקק.
המבנה החרוטי של הארלנמייר גם מאפשר להפריד בקלות משקע מוצק מנוזל הנמצא מעליו: הטיית הארלנמייר לכיוון אופקי, גורמת ליציאת הנוזל דרך הפתח, בעוד שהמשקע המוצק נשאר לכוד בבסיס הכלי הנמוך מהפתח.
כמו כן, הוא מאט את קצב האידוי בגלל צווארו הצר ומאפשר יציבות בגלל בסיסו הרחב. אם בבקבוק קוני אין אוויר אז ההתאדות של הנוזל בפנים מהירה יותר.
קמן אחזקות

היסטוריה

בשנת 2004 רכש אלרואי תמורת כ-100 מיליון ש"ח את מניות השליטה בחברת המסחר הוותיקה מנדלסון, שעסקה עד אז בשיווק אביזרי צנרת, ועל בסיסה הקים חברת השקעות משלו ושינה את שמה לקמן אחזקות. 
פעילותה של קמן אחזקות כללה עיסוק בנדל"ן במזרח אירופה, מכירת פוליסות ביטוח חיים בארצות הברית, ייצור ערכות עזרה ראשונה בגרמניה, שיווק דלקים בארצות הברית, ואחזקה של הרשת הקמעונאית ניו פארם, של יצרנית המצברים שנפ ושל מספר חברות בתחומי המתכת.
בנובמבר 2005 קמן רכשה 37% ממניות חברת קו מנחה תמורת 24 מיליון שקל. תקופת השיא של קמן הייתה במהלך שנת 2007,  כאשר החברה נסחרת לפי שווי של יותר מ-400 מיליון שקל. בין השנים 2005 ל-2010 גיורא ענבר כיהן כמנכ"ל החברה.
בשנים 2008–2013 נקלעה החברה לקשיים רבים בתחומים שונים בהם פעלה. בעקבות הפסדים אלה ירד שווי השוק של החברה ל-2 מיליון ש"ח לקראת סוף שנת 2012.
בספטמבר 2012 אישר השופט איתן אורנשטיין מינוי כונסי נכסים לחברה. הכינוס ניתן לאחר משא ומתן ממושך בנוגע לחובות של כ-725 מיליון שקל שחבה החברה לבנקים ולמחזיקי האג"ח.
אקקי צרתלי

אקקי צרתלי (בגאורגית: აკაკი წერეთელი‏; 1840–1915) היה משורר גאורגי בולט, ופעיל בתנועת השחרור הלאומית הגאורגית.
צרתלי נולד בכפר סחוויטורי בנפת סצ'חרה במחוז אימרתי שבגאורגיה (קרוב מאוד לכפר סצ'חרה), ב-9 ביוני 1840, בן למשפחת אריסטוקרטים בולטת. שמו של אביו היה הנסיך "רוסטום צרתלי". את ילדותו בילה בכפר "סוונה" בבית משפחת איכרים, על ידי אומנת כפרייה אף היא, כך שכל ילדותו ספג את אווירת חיי האיכרים הגאורגים.
את חוק לימודיו הוא סיים בגימנסיום בכותאיסי, בשנת 1852. בשנת 1863 סיים את לימודיו בפקולטה לשפות מזרחיות באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
הנסיך צרתלי היה חבר קרוב של הנסיך איליה צ'בצ'בדזה, אינטלקטואל גאורגי מודרני, מנהיג הצעירים. דור שנות ה-60 של המאה ה-19 שהונהג על ידי צ'בצ'בדזה וצרתלי מחה נגד המשטר הצארי, והטיף להתעוררות תרבותית ולהגדרה העצמית של הגאורגים.
צרתלי חיבר מאות פואמות פטריוטיות, היסטוריות, ליריות וסטיריות, וכן גם סיפורים הומוריסטיים ונובלה אוטוביוגרפית. הוא היה מעורב באופן פעיל בפעילויות חינוכיות עיתונאיות ותיאטרליות.
השיר הפולקלוריסטי המפורסם, סוליקו, מבוסס על שיר לירי של צרתלי.
הוא נפטר ב-26 בינואר 1915, ונקבר בפנתאון המכובדים הגאורגיים בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.
השדרה הראשונה

השדרה הראשונה (באנגלית: First Avenue) היא שדרה המשתרעת מדרום לצפון בצידו המזרחי של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.
השדרה משתרעת בין רחוב האוסטון שבדרום, לבין גשר שדרת ויליס המקשר בין רובע מנהטן לרובע הברונקס מעל נהר הארלם, בסמוך לרחוב 127. השדרה משתרעת על פני 125 גושי בניינים. התנועה בשדרה היא חד סטרית, לכיוון צפון בלבד.
התנועה עוברת בעיקר בשכונות מגורים, אולם בין רחוב 42 ורחוב 45, מצידה המזרחי של השדרה נמצא מטה האומות המאוחדות, וחלק מהשדרה עובר מתחת לקרקע באזור זה, מתחת לרחבת הבניין.

היסטוריה

השדרה הוקמה כחלק מתוכנית המפקח של 1811. חלקה הדרומי של השדרה נבנה זמן קצר לאחר קבלת התוכנית, והמשך השדרה נבנה בהדרגה במהלך המאה ה-19.
מעל חלק מהשדרה, בין הרחובות האוסטון ו-23 עבר "קו השדרה השנייה" (Second Avenue Line) של רכבת עילית. רכבת זו הוסרה בשנת 1942.

מהלך השדרה

בדרומה מתחילה השדרה באזור האיסט וילג' - שכונה שהייתה בעברה שכונה יהודית אורתודוקסית, בהמשך עוברת השדרה דרך השכונות סטיווסאנט טאון ופיטר קופר וילג', בית החולים בית ישראל נמצא לצד השדרה בין רחובות 23 ו-34. בין הרחובות 42 ו-47 עוברת השדרה לצד מטה האומות המאוחדות - באזור זה נקראת השדרה "כיכר האומות המאוחדות" (United Nations Plaza), וארבע מנתיבי השדרה עוברים מתחת לפני הקרקע.
השדרה עוברת מתחת לגשר קווינסבורו וממשיכה לעבר צידה המזרחי של שכונת האפר איסט סייד (הצד המזרחי העליון של מנהטן), ובהמשך דרך שכונת יורקוויל שהייתה בעבר מאופיינת באוכלוסייה ממוצא גרמני. צפונית לרחוב 96 עוברת השדרה דרך הארלם הספרדית (ספאניש הארלם - Spanish Harlem) - עד שנות ה-50 של המאה ה-20 היה האזור מיושב בעיקר על ידי איטלקים וכונה "הארלם האיטלקית", והחל משנות ה-50 התיישבו בו בעיקר פורטוריקנים. בראשית המאה ה-20 הייתה השדרה אזור השוק העיקרי של הארלם האיטלקית.
פרנץ לכנר

ביוגרפיה

לכנר נולד בריין למשפחה מוזיקלית (אחיו, איגנץ, תאודור ווינצנץ היו גם הם למוזיקאים). הוא למד מוזיקה אצל סימון זכטר ומקסימיליאן שטדלר. הוא ניצח על תזמורת תיאטרון אם קרנטנרטור בווינה לפני שהיה לאישיות חשובה בחיי המוזיקה של מינכן, שם ניצח משנות ה-30' של המאה ה-19 בבית האופרה, בקונצרטים ובפסטיבלים שונים. הקריירה שלו הסתיימה באופן פתאומי בשנת 1864 כשתלמידו של ריכרד וגנר, הנס פון בילוב, תפס את מקומו ודחק אותו החוצה. לכנר נשאר במשרתו באופן רשמי, בחופשה מתמשכת, עד שפג תוקף החוזה שלו.

יצירותיו

לכנר היה מלחין פורה וידוע-שם בתקופתו, אף כי איננו נחשב למלחין גדול. יצירתו, שהושפעה מבטהובן ומידידו שוברט, נחשבת לנאותה ומקצועית, אבל עם השנים נשכחה וכיום אך מעטים מכירים אותה. בין הגדולות בהצלחותיו היו האופרה "קטרינה קורנארו" (1841), רקוויאם ושבע סוויטות תזמורתיות (1881). הסונאטות שלו לעוגב (אופוס 175, 176 ו-177), כמו גם המוזיקה הקאמרית שלו, בייחוד המוזיקה לכלי נשיפה מעץ, הן אולי היצירות הנהנות כיום ממירב תשומת הלב, אם כי רביעיות המיתרים שלו ואחדות משמונה הסימפוניות זוכות לביצוע ולהקלטות. שיריו, שכמה מהם כתובים לטקסטים ששוברט השתמש בהם לשיריו, תרמו להתפתחות הליד הגרמני.
לקראת ביצועי "מדיאה" של כרוביני בפרנקפורט, בשנת 1855, חיבר לכנר רצ'יטאטיב במקום הדיאלוג המדובר המקורי, וגרסה זו, בתרגום לאיטלקית, שימשה ברבות מן ההפקות המחודשות וההקלטות של אופרה זו במאה ה-20.
דוניה

תקציר העלילה

הסרט מספר על דוניה, סטודנטית לשירה וריקודי בטן בקהיר שרוצה להיות רקדנית מקצועית. במהלך הליהוק לתחרות הריקודים, דוניה פוגשת את ד"ר בכיר המהולל והמקסים. עם ד"ר בכיר, דוניה תגלה לא רק את העונג של המילים באמצעות שירה, אלא גם את העונג של החושים. עם זאת, היא תצטרך להתעמת עם המסורת, אשר הורסת את היכולת שלה להרגיש הנאה, כדי לשחרר את הגוף שלה לרקוד עם נשמתה.
איה קאמיקאווה

ביוגרפיה

איה נולדה בשנת 1968 בטוקיו שביפן. בשנת 1990 קיבלה תואר במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת Hosei ובשנת 1995 יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית והחלה תהליך שינוי מגדרי וטיפול הורמונלי. מינואר 2001 ועד מאי 2003 כיהנה איה כחברת ועד בארגון Trans-net ביפן, שמתמקד בהעלאת המודעות בקרב הציבור היפני לזכויות טרנסג'נדרים.

קריירה פוליטית

בשנת 2003 התמודדה כמתמודדת עצמאית למועצת העיר טוקיו ובמסמכי המועמדות שהגישה השאירה את סעיף המין ריק. במהלך מסע הבחירות משכה תשומת לב תקשורתית רבה. בתחילה הוחלט להתייחס אליה כגבר לכל דבר, אך לאחר התעקשותה ומאבקה להתמודד כאשה, ועדת הבחירות פנתה לשלטונות הפדרליים ביפן על מנת שיפסקו בסוגיה. השלטונות הפדרליים פסקו כי תוכל להתמודד כאישה לכל דבר ועניין, אבל המסמכים הרשמיים הנוגעים לנושא יתייחסו אליה כאל גבר.
מצע הבחירות שלה התמקד בפעילות למען נשים, ילדים, זקנים, נכים ולמען קהילת הלהט"ב, ובאפריל 2003 נבחרה לכהונה של ארבע שנים במקום השישי מבין 72 מתמודדים ומתמודדות שהתמודדו על 52 מושבים במועצת העיר והייתה לטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה שכיהנה בתפקיד ציבורי ביפן. בשנת 2007 נבחרה למושב שני, הפעם במקום השני מתוך 71 מתמודדים ומתמודדות.
גלי בת חורין

ביוגרפיה

לאוב-סוטר נולדה בשנת 1963. היא בוגרת "המדרשה לאמנות ברמת השרון" (בשנות ה-80). סיימה תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, בפילוסופיה (בדגש על פילוסופיה פוליטית ואתיקה) ובתוכנית הרב תחומית. למדה לתואר שני באוניברסיטת תל אביב במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן.
כינויה "גלי בת חורין" (בקיצור: גב"ח) שהפך לסמלה המסחרי נולד בשנת 2010 כהלצה ברשת החברתית TheMarker Café, נקלט בציבור ודבק בה מאז. סוטר, שהייתה לדבריה תומכת מרצ כל חייה, עשתה בסביבות 2014 תפנית פוליטית חדה ימינה. בין היתר, היא מבקרת חריפה של השמאל הקיצוני, המעוגן לטענתה בתוך תפיסות פוסט-מודרניות המנסות לקעקע את ההיגיון עצמו, והקוראות תיגר על הליברליזם הקלאסי, שהוא מורשת המערב מאז תקופת הנאורות, והמאיימות לדבריה על הדמוקרטיה, על חירות הפרט ועל חופש הביטוי.] סוטר מבקרת את המהפכה השיפוטית שחולל נשיא בית המשפט העליון, אהרון ברק, וטוענת ששיטתו המשפטית לוקה בכשלים לוגיים מיסודה, ושהם אלו המעניקים לרשות השופטת כוח בלתי מוגבל, דבר הפוגע בדמוקרטיה הישראלית פגיעה אנושה.
ב-2016 הקימה בקפה שפירא בדרום תל אביב, יחד עם עוד כ-20 מייסדים, את פורום קפה שפירא "להשבת ההגיון לשיח", שהפך בשנת 2019 לחברה לתועלת הציבור, בניהולה, יחד עם המנכ"ל אורי בן אמוץ. חברי פורום קפה שפירא מתכנסים במקומות שונים להרצאות ולמפגשים, וכן מחזיק הפורום דף בפייסבוק שבו מעל 7,000 חברים.
ב-2018 הקימה את הקתדרה (פורום קפה שפירא), המעניקה קורסים באמצעות מרצים מבין חברי הפורום. הקתדרה נועדה לשמש כאלטרנטיבה למוסדות אקדמיים שרבים מהם, לטעמה, מנצלים את הקהל השבוי לצורך אינדוקטרינציה לאקטיביזם קיצוני ורדיקלי. מאז 2018 הקימה והיא עורכת את מגזין הדעות של פורום קפה שפירא.
בשנת 2019 תרגמה וערכה מקצועית את ספרו של ג'ורדן פיטרסון "12 כללים לחיים", שיצא בהוצאת "סלע מאיר". סוטר מתפרנסת כפרסומאית, מעריכה ספרותית וכסופרת צללים. עם הספרים שערכה נמנים "הרי את מחודשת לי" מאת עו"ד בני דון יחייא (כנרת זמורה ביתן 2018), "השד יודע" מאת גלעד דיאמנט, (גלים 2014) "כלבי רפאים" מאת קובי וקנין (בת אור 2012).
היא מגישה תוכנית יומית ברדיו "גלי ישראל" ובתחנת הרדיו האינטרנטית "רדיו ארץ", ובעלת טור דעה ב"ישראל היום".
סוטר נשואה לצ'ארלס סוטר, יליד בריטניה, ולהם שלושה ילדים.
המינרט בג'אם

היסטוריה

המינרט שוכן במקום בו ניצבה ככל הנראה העיר פַיְרוז-כּוּה (פרסית فیروزکوه), בירת הקיץ של השליטים משושלת ע'ור ששלטו במקום במאה ה-12 ובמאה ה-13. כתובת במקום מסגירה את מועד הקמת המבנה ב-1194 ונראה כי הוקם כדי לציין את ניצחונו של השליט ע'יאס א-דין על האימפריה הע'זנווית בדלהי ב-1192. לכן מכונה המינרט לעיתים בכינוי "מגדל הניצחון".
למינרט היה צמוד מסגד שלא השתמר ולפי הממצאים היה קטן ולא עמד בסדרי הגודל של הצריח. הממלכה הע'ורית החלה לשקוע ונעלמה בתחילת המאה ה-13. ב-1222 כבש אוגדיי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן, את העיר והחריב אותה. במשך מאות שנים נשתכח המינרט ונעלם מהעולם שמחוץ לעמק. הוא התגלה שוב ב-1886, אך זכה לפרסום רק בשנת 1957 כאשר נחקר ותועד לעומק.

האתר

המינרט שוכן על הגדה הדרומית של נהר הארי במקום מפגשם של שני עמקים. הוא נישא לגובה של 65 מטר ובבסיסו הוא בנוי בצורת מתומן שקוטרו 9 מטר. הוא מורכב מארבעה חלקים גליליים שקוטרם הולך וקטן, ועשוי מלבנים אפויות וממלט. בתוך המינרט מטפס גרם מדרגות לולייני כפול שבו קבועים חלונות חיצוניים במרווחים קבועים, והמגיע עד מעל למרפסת הראשונה שגובהה 36.58 מטר. מעל לגרם המדרגות מורכבים שישה מפלסים רבועים עשויים אבן, ואלה מקושרות במדרגות המותקנות על קירותיו החיצוניים של המבנה. בראש המבנה, מעל למרפסת השנייה, שש קשתות שתמכו בעבר בכיפה, אך זו לא שרדה.
קירותיו החיצוניים של המבנה מכוסים בתבליטים בצורת דוגמאות גאומטריות. הכתובות בכתב כופי מכוסות בזיגוג בצבע טורקיז. החלק התחתון של המינרט הוא המעוטר מבין הארבעה והוא מחולק לשמונה חלקים אנכיים התואמים את הבסיס המתומן. הכיתוב בן 976 המילים הוא הטקסט המלא של סורת מרים מהקוראן.

הממצאים הארכאולוגיים האחרים

על גבעה סמוכה למינרט נמצאה בשנת 1962 קבוצת אבנים שעליה כתובות בעברית. סך הכל נמצאו 9 כתובות המתוארכות לשנים שבין 1012 ו-1202, וככל הנראה הן שרידיו של בית קברות יהודי. מסביב למינרט נתגלו שרידיהם של מצודות ומגדלים. אלה שוכנים על הצוק הגבוה שמצפון למינרט בצידו השני של נהר הארי וממזרח לו. עוד נתגלה מאגר מים עשוי לבנים וזה שוכן כ-400 מטר מעל לנהר הארי.
אסטריד, נסיכת בלגיה

ביוגרפיה

אסטריד נולדה ב-5 ביוני 1962 בטירת בלוודר (Kasteel Belvédère) השוכנת בפרבר של העיר בריסל ומשמשת כאחד מהמעונות הרשמיים של משפחת המלוכה הבלגית, לאלברט, נסיך לייז' ופאולה, נסיכת לייז'. אסטריד נקראה על שם סבתה מצד אביה המלכה אסטריד שהייתה אהודה מאוד על העם הבלגי, וסנדקיה היו דודתה ז'וזפין שרלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ודודה פבריציו, נסיך רופו די קלאבריה.
הנסיכה אסטריד משמשת כסנדקית לנסיך סבסטיאן מלוקסבורג (בנו הצעיר של אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג) ולנסיך גסטון מאורליאן (בנו הבכור של ראש בית אורלאן הנוכחי ויורש לגיטימי למלוכה הצרפתית), והיא שימשה בעבר כנשיאת ארגון הצלב האדום הבלגי וזכתה בעבר לתוארי כבוד ממספר מסדרים מלכותיים ברחבי אירופה וכיום מתגוררת עם בעלה וילדיה בעיר לייקן הסמוכה לבריסל.
האיש במסכת הברזל

האיש במסכת הברזל הוא מיתוס, שהתפתח לאחר מותו של אסיר מסתורי בכלא הבסטיליה ב־19 בנובמבר 1703. מאז, זהותו של האיש נידונה רבות, בייחוד לאור העובדה שאיש לא ראה מעולם את פניו, שהוסתרו מאחורי מסכת קטיפה (ולא ברזל, בניגוד לטענות, שהועלו אחר כך). לפני שהאיש נכלא בבסטיליה הוא היה כלוא בכלא אחר, בו לא חבש מסכה.

מקור האגדה

בתקופת שלטונו, לואי ה-14 מלך צרפת, פקד לאסור איש מסוים ולשים לראשו מסכת ברזל, על מנת שלא יזהו את פניו.
האגדה החלה כאשר אלכסנדר דיומא האב, סופר צרפתי, כתב את ספרו "הוויקונט דה בראז'לון: אחרי עשר שנים", בו כתב על כך שהאסיר במסיכה הוא לא אחר מאשר אחיו התאום הזהה של לואי ה-14, שנאסר כדי שלא יהווה איום על שלטון המלך. מאז השתרשה האמונה שהאסיר הוא אכן אחיו התאום של המלך, ואפילו נעשו ניסיונות לשחררו.

זהות האיש במסכה

במשך מאות שנים ניסו החוקרים לקבוע את זהותו של האסיר ולנחש מדוע הסתירו בכוח את פניו במסכה. היו, שהאמינו כי האסיר לא היה אלא אחיו התאום של לואי ה-14, שניסה לתפוס את כס השלטון בארצו, ומשנתגלתה המזימה נכלא זה בעוון קשירת קשר, והוצמדה לראשו מסכה שאינה ניתנת להסרה, זאת כדי שלעולם לא יוכלו לזהות את הדמות שמאחוריה, אחיו התאום של המלך.
היו חוקרים שניסו למצוא פתרון אחר לתעלומה, ואחד מהם אף הצליח:
לואי ה-14 נהג לכתוב יומן שהצפין על ידי צופן שהומצא במיוחד בשבילו - "הצופן הגדול". הצופן הכיל מאות תווים ורק לאחרונה הצליחו לפענח אותו.
לפי רישומי היומן עולה שהאסיר במסכה היה גנרל צרפתי שברח מהקרב ונטש את חייליו, ולפיכך נאסר וזהותו הוסתרה כדי לחוס על כבודו.
ניקופורוס הראשון, פטריארך קונסטנטינופול

קורות חייו

הוא נולד למשפחה נוצרית אורתודוקסית, אבין תיאודור היה אחד המזכירים של קונסטנטין החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית, וניקופורוס נכנס בעקבותיו לשירות הציבורי של האימפריה כמזכיר הממשלה של אירינה, קיסרית האימפריה הביזנטית. הוא השתתף בועידת ניקיאה השנייה שנערכה בשנת 787. בשנת 802 הוא התמנה כמנהל כללי לבית המחסה לעניים בקונסטנטינופול.
בשנת 806 הוא מונה לתפקיד הפטריארך של קונסטנטינופול, בחירה לא שגרתית זו והעובדה כי בעת בחירתו הוא לא היה איש דת או בעל הסמכה הביאה להתנגדות מצד אנשי הממסד הדתי שראו בו מינוי פוליטי ועושה דברו של הקיסר. הוא הודח מתפקידו בשנת 815 במהלך הסינוד שנערך באותה שנה בקונסטנטינופול.. הוא נפטר במנזר תיאודור הקדוש וגופתו הועברה לקונסטנטינופול ביום 13 במרץ 847 ונקברה בכנסיית השליחים הקדושים.

מורשתו

ניקופורוס הותיר אחריו מספר כתבים חלקם עוסק בנושאים תאולוגיים וחלקם מתארים את ההיסטוריה האנושית מבריאת העולם.
כתביו ההיסטוריים המאוגדים תחת השם ההיסטוריה האוניברסלית היו פופולריים בקרב משכילים ביזנטיים ותרגום לטיני של כתבים אלו הופץ באירופה.
ניקופורוס כתב ספרים תאולוגיים המסבירים את עיקרי האיקונוקלאזם: אפולוגטיקוס מינור עבור פשוטי העם, אפולוגטיקוס מז'ור המכיל ניתוח מקיף של האיקונוקלאזם וכולל התייחסות לנימוקי המתנגדים לדוגמה, תשובות למתנגדים ומובאות מכתבי הקודש הנוצריים.
נמל התעופה הבינלאומי וירו וירו

היסטוריה

נמל התעופה נפתח בשנת 1983 והחליף את נמל התעופה הבינלאומי הישן של סנטה קרוס-אל טרומפילו. 
בנמל התעופה התרחשו 3 תאונות לאורך שנות הפעילות שלו, בשנים 2006, 2010 ו-2014.
דרום פלורידה

יהודים

באזור המטרופולין של דרום פלורידה חיים כ-400,000 יהודים. רובם משתייכים לזרם הרפורמי. אזור זה מהווה גם יעד מבוקש להגירה של ישראלים, בשל הקהילה היהודית הגדולה ובעקבות הזדמנויות כלכליות.
הסכם ג'נטלמני

הסכם ג'נטלמני הוא הסכם בלתי רשמי בין שני צדדים או יותר. הסכם כזה הוא לרוב הסכם שנערך בעל פה, אם כי הוא יכול להיות כתוב, או כהסכמה לא מילולית מתוך מוסכמה או נימוסים. סוג הסכם זה מתבסס על הכבוד של כל אחד מהצדדים בקיומו ולא מסדיר אמצעי אכיפה על קיום ההסכם. בכך הוא נבדל מחוזה משפטי אשר יכול להיאכף במידת הצורך.
שופט העליון הבריטי הארי וייזי עמד על אופיו של ההסכם הג'נטלמני:
הסכם ג'נטלמני הוא הסכם שאיננו הסכם, אשר נערך בין שני אנשים שאף אחד מהם אינו ג'נטלמן, ואשר בו כל אחד מהם מצפה מהאחר להיות מחויב לחלוטין מבלי שהוא עצמו יהיה מחויב כלל.
דוגמה להסכם ג'נטלמני מתחום היחסים הבינלאומיים היא ההסכם הג'נטלמני משנת 1907 בין ארצות הברית ליפן, שבו סוכם כי יפן לא תעודד הגירה לארצות הברית ואילו ארצות הברית לא תקדם חקיקה נגד ההגירה היפנית אליה ותנקוט צעדים לביטול האפליה נגד יפנים בתחומה.
התערבות ג'נטלמנית היא התערבות בה ההפסד הוא בבושה שבהפסד והפרס הוא בכבוד שבזכייה.
סיוון (שיר)

רקע

בסוף שנות ה-70 ניסה יגאל בשן לפרוץ בקריירה בינלאומית. בשנת 1977 הוציא בשן אלבום באנגלית ושמו You Got The" "Power, שאחד משיריו נקרא My" "Suzane. כשחזר לישראל הקליט את השיר בעברית עם הלחן המקורי. שמוליק צ'יזיק קרא לשיר "סיוון", כיוון שהשם סיוון היה בעל צליל דומה ל"סוזן". השיר יצא לאור בשנת 1981, ונכלל באלבום "סיוון" של יגאל בשן ולהקת ברוש, כששיר זה היה הבולט ממנו.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשמ"א (1981) דורג השיר במקום הרביעי.
דוד עדני

רבי דוד בן עמרם עדני, חי כנראה במחצית הראשונה של המאה ה-14, ישב בעיר עדן שבתימן ושימש כנגיד וראש הרבנים. סבורים שאבותיו שמשו כנגידים במאות ה-11 - 13. התפרסם בעיקר בזכות ספרו "מדרש הגדול", מדרש גדול ומקיף על כל התורה המכיל מדרשי הלכה ואגדה - חלקם מלוקטים וחלקם מחודשים משל עצמו. ספר זה מהווה מקור ראשון במעלה לשחזור מדרשים אבודים שהיו לפני המחבר ושהוא השתמש בהם, כמו מכילתא דרשב"י וספרי זוטא. חיבר מדרשים גם על מגילת אסתר ומגילת איכה.
תיארוך זמנו של רבי דוד עולה, לדעת פרופ' יהודה רצהבי, מקשריו של רבי דוד עם רבי יהושע הנגיד מצאצאי הרמב"ם. בשנת 1346 שלח אליו רבי יהושע הנגיד למעלה ממאה תשובות לקושיות וספקות של רבי דוד בעניינים שונים בספר המצוות ובמשנה תורה להרמב"ם. רוב השאלות עוסקות בסתירות לכאורה בדברי הרמב"ם המצריכות עיון בנוסח המדויק של ספרי הרמב"ם שהיו מצויים בידי רבי יהושע הנגיד. פתיחת התשובה של רבי יהושע הנגיד עשירה בתוארי כבוד והערכה לרבי דוד אשר מכונה "החכם הנאמן נשיא ארץ תימן".
סינופק

היסטוריה

Sinopec Limited הוקמה כגוף מנייתי כולל תחת קבוצת סינופק בפברואר 2000. החברה נרשמה במקביל בבורסות של הונג-קונג, ניו-יורק, ולונדון כבר באוקטובר באותה שנה. וכחצי שנה לאחר מכן, ביוני 2001, נרשמה גם בבורסת שנגחאי.
סינופק היא המזקקת נפט הגדולה באסיה בנפח זיקוק. היא מייצרת כרבע מכמות הנפט הגולמי לעומת פטרוצ'יינה אך מזקקת כ-60% יותר ממנה.
בסוף 2006 רכשה סינופק את נכסי "Shengli Petroleum" אשר הכילו שדה נפט גדול מפותח ומקומי כדי לייצב את כמות הנפט הגולמי הנכנס.
במרץ 2013 קנתה החברה בסך 1.5 מיליארד דולר שדות נפט מחוץ לסין מחברת האם "קבוצת סינופק".
באוגוסט 2013 קנתה 33% מהחברה של "Apache Corporation" במצרים תמורת 3.1 מיליארד דולר.