google/wiki40b huggingface dataset:
עם ילידי

עם ילידי (ברבים: עמים ילידים, או ילידיים, או קדמונאים) הוא קבוצה אתנית המוגדרת כאוכלוסייה טבעית וראשונית במקום מסוים. יָלִיד הוא בן לקבוצה ילידית. למונח יש הגדרות שונות, ואין אחת שמקובלת אוניברסלית, אך לרוב הזיהוי נעשה עם הפירוש של "המתיישבים המקוריים" של טריטוריה.
לקראת סוף המאה ה-20 המונח קיבל משמעות פוליטית, כשהחל לשמש להתייחסות לקהילות אתניות שלהן קשרים היסטוריים לקבוצות שהתקיימו בטריטוריה זו או אחרת טרם עברה קולוניזציה או היווצרות מדינת לאום, ואשר משמרות מידה ניכרת של הבחנה תרבותית ופוליטית מהמסגרת התרבותית/פוליטית ה'מרכזית' של המדינה שבתחומי גבולותיה הקבוצה הילידית נמצאת. במובנו הפוליטי של המונח "עם ילידי", קבוצות אלו נתפסות כפגיעות במיוחד לניצול ודיכוי בידי מדינות-הלאום, ובעקבות כך נוצרה מערכת של זכויות אזרחיות בהתאם לחוק הבינלאומי, בידי ארגונים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות, ארגון העבודה הבינלאומי והבנק העולמי. האו"ם יצא בהצהרה בדבר זכויות עמים ילידיים - שמטרתה הגנה על הזכויות הקיבוציות של עמים מקוריים - לתרבותם, לזהותם, ללשונם, לעיסוקם, לבריאותם, לחינוכם ולמשאביהם הטבעיים.
מדינות שונות מייעדות שמות שונים לקבוצות אוכלוסייה בתחומן שמוכרות כילידיות על פי החקיקה הבינלאומית, דוגמאות הן "אמריקנים מקוריים" (בארצות הברית), "אינואיטים", "מטי", "האומות הראשונות" (קנדה), "אבוריג'ינים" (אוסטרליה), "אנשי ההרים" (דרום-מזרח אסיה) ואַדיוואסי (הודו), ובמקומות שונים אף "מיעוטים לאומיים" ו"קבוצות שבטיות".
בישראל, שבה ניטש פולמוס סביב גבולותיה של המדינה, נעשה שימוש במונח "יליד" לפי עמדתו והשקפתו של הדובר, כשדוגמה לכך היא הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב להחיל את ההכרה בקבוצת "ילידים" על תושבי ההתנחלויות, הצעה שמולה טענו חברי הכנסת הערבים כי "הפלסטינים הם הילידים האמיתיים של הארץ הזאת".
המראה (תעופה)

המראה היא השלב בתעופה בו כלי טיס עובר מהימצאות על הקרקע לתעופה באוויר. במגוון כלי טיס חסרי כנף, כגון : כדורים פורחים, מסוקים, או במטוסים מבוססי VTOL;(Vertical Take-Off and Landing - המראה ונחיתה אנכית), ההמראה מתבצעת ללא תנועה אופקית, אולם במטוסים הממריאים תוך כדי תנועה אופקית יש צורך במסלול המראה על מנת לצבור את המהירות הדרושה להמראה. 
המראה היא הפעולה ההפוכה מנחיתה.

ויסותי עוצמה

מטוסים קלים משתמשים לרוב בעוצמה ובמהירות המרבית בעת ההמראה, כאשר רוב המטוסים הגדולים משתמשים לרוב בעוצמה נמוכה כשלא יותר ממחצית העוצמה מנוצלת. עוצמה זו מספיקה למטוס להגיע למהירות המאפשרת ניתוק מהקרקע, תוך התגברות על כוח המשיכה. מהירות ההמראה היא לשיקול הטייסים בהתאם לצורך המטוס ולתנאי השטח, להליך זה קוראים "מהירות החלטה" או בשמו המקצועי V1.
לפני ההמראה, באופן שגרתי, מריצים את המנועים, ובמיוחד מנועי בוכנה, בשיא היכולת לבדיקת בעיות הקשורות למנוע.
כנף מטוס קשיחה המיועדת לפעילות במהירויות גבוהות (לדוגמת כנף מטוס סילון מסחרי) מתקשה ביצירת כוח עילוי מספיק במהירויות נמוכות בעת ההמראה. בעיה זו נפתרה בעזרת התקנת מספר התקנים (כדוגמת מדפים שמגדילים את שטח וקמירות הכנף, הופכים אותה ליעילה יותר במהירויות נמוכות וכך לגרימת עילוי גדול יותר. התקנים אלה נערכים לפעולה מהכנף לפני המראה ומופסקים בעת הטיפוס, ומופעלים פעם נוספת, לפני הנחיתה.

מהירויות המראה

המהירויות הנחוצות להמראה הן ביחס להתנגדות האוויר. רוח נגדית תקטין את מהירות הקרקע הנחוצה להמראה, מכיוון שישנה זרימת אוויר גדולה יותר מעל הכנפיים. מהירות המראה אופיינית למטוסי סילון היא בין 130 עד 155 קשר (150–180 מייל לשעה, 250–290 קמ"ש). מטוסים קלים (כגון ססנה 152/172) לרוב ממריאים בסביבות 60 קשר (63 מייל לשעה, 100 קמ"ש). 
מהירות ההמראה היא ביחס ישר למשקל המטוס - ככל שמשקל כלי הטיס גדול יותר כך גדולה יותר המהירות הנחוצה להמראה. 
כלי טיס המתוכננים במיוחד להמראות ונחיתה קצרות מסוגלים להמריא במהירות הנמוכה מ-40 קשר (74 קמ"ש) ויכולים אפילו להיות מוטסים מעמדת זינוק כאשר הם מכוונים אל רוח חזקה מספיק.
מכיוון שמסלול ההמראה על סיפונה של נושאת מטוסים קצר משמעותית ממסלול המראה יבשתי, משתמשים במעוט על-מנת להגביר את תאוצת המטוס למהירות הדרושה לעלות לאויר.

מהירות דרושה

מהירות ההמראה הנדרשת משתנה בהתאם לגורמים שונים, לדוגמה, צפיפות האוויר, משקל המטוס (ברוטו) ותצורת המטוס (עמדת המדפים והדשים). צפיפות האוויר גם כן מושפעת ממספר גורמים כגון: גובה, משטח ההמראה וטמפרטורת האוויר. קשר זה בין טמפרטורה, גובה וצפיפות האוויר נקרא Density altitude (לחץ הגובה מתוקן לטמפרטורה ולחות).
טייסי מטוסים בעלי מנוע גדול במיוחד, מחשבים מהירות החלטה כל המראה, שמכתיבה פעולה שתיעשה במקרה של כשילות המנוע. מהירות זו לא נקבעת על ידי הגורמים המשפיעים על ההמראה וצוינו לעיל, אלא על ידי אורך מסלול ההמראה ותנאים מיוחדים אחרים, כגון מכשולים ועצמים בסוף המסלול. 
אם המהירות מתחת ל-V₁ ההמראה מבוטלת; מעל ל-V₁ הטייס ממשיך את ההמראה וחוזר בחזרה לנחיתה. אחרי שהטייס מכתיב את V₁, הוא יכתיב את מהירות הסיבוב, סימון מהירות שבה יסתובב המטוס. מהירות זו חייבת להיות מתוחזקת ונכונה כדי להתאים למטרות הביצועים כדוגמת שיעור הטיפוס וזווית הטיפוס.
לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה

ביוגרפיה

לאונור נולדה בטוריז' וד'ראש ב-18 בספטמבר 1434, לדוארטה, מלך פורטוגל וללאונור מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה. בשנת 1438 מת אביה, ואחיה אפונסו החמישי, מלך פורטוגל ירש את כס המלכות.
ב-16 במרץ 1452 התחתנה לאונור ברומא עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בנישואין שהוסדרו על ידי דודתה איזבלה מפורטוגל, דוכסית בורגונדי. הועלתה גם הצעה לחתנה עם לואי, דופן צרפת, אולם היא העדיפה את התואר קיסרית על פני התואר מלכה. לאונור ופרידריך היו שונים ומעולם לא היו מאושרים. היא הייתה אשה שאפתנית ומכוונת, שלעיתים קרובות השתתפה בתככים, ואילו פרידריך היה אדם מפוכח וחסר השראה. תחומי העניין שלה בריקודים, הימורים וציד לא היו אהודים על פרידריך, והקשר שלהם הושפע מההבדלים ביניהם. פרידריך שלח את הפמליה הפורטוגזית העצומה של לאונור הביתה אחרי החתונה בגלל עלות החזקתם הגבוהה, ובנוסף הוא האשים אותה על שגרמה למותם של כמה מילדיהם בכך שהניחה להם לאכול מזון פורטוגזי.
ב-3 בספטמבר 1467 מתה לאונור בווינר נוישטאדט, והיא נקברה במנזר הציסטרסיאני בעיר.
סטיבן ספנדר

חייו

סטיבן ספנדר נולד בלונדון בשנת 1909. אביו היה עיתונאי. למד באוניברסיטת אוקספורד, שם נתוודע למשורר ויסטן יו אודן, שהיה מנהיגה של קבוצת משוררים צעירים שנודעה בשם "קבוצת אודן". ספנדר לא השלים את לימודי התואר שלו ובשנת 1930 יצא לברלין. בשנת 1933 הופיע ספר שיריו הראשון. בתקופה זו היה מעורב בחיי הקהילה ההומוסקסואלית בברלין; מאוחר יותר התחתן והצניע את יחסיו עם גברים בצעירותו.
ספנדר גילה עניין רב בפוליטיקה והגדיר עצמו כסוציאליסט ופאציפיסט. בימי מלחמת האזרחים הספרדית בשנת 1937 יצא ספנדר לספרד והצטרף לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים, ושלח את דיווחיו מספרד למפלגה הקומוניסטית הבריטית. כן כתב שני קובצי שירים על חוויותיו ממלחמה זו. התאכזב מן הקומוניזם בעקבות הסכם ריבנטרופ-מולוטוב, שהיה צעד אחרון לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה. בימי המלחמה שירת ספנדר בשירותי הכבאות של לונדון, שהיה להם תפקיד רב חשיבות בימי הבליץ.
ספנדר היה אחד מן הסופרים שסיפוריהם נכללו באנתולוגיה האל שהכזיב, בה קובצו סיפוריהם של ששה סופרים מן המערב, שנסחפו אל הקומוניזם בשנות השלושים ותמכו בסטלין ובברית המועצות, ומאוחר יותר התפכחו מאמונתם זאת. הספר נחשב לאחת מיצירות הקלאסיקה הפוליטית של המאה ה-20.
לאחר המלחמה יצא ספנדר בשליחות מטעם אונסק"ו, ארגון החינוך והמדע של האו"ם, לסיבוב הרצאות בענייני תרבות ברחבי העולם. בשנת 1970 נתמנה לפרופסור לאנגלית באחת מאוניברסיטאות לונדון, משרה בה החזיק שבע שנים.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 תבע ספנדר לדין את הסופר האמריקאי דייוויד ליוויט בחשד לגניבה ספרותית, משום שהדמות הראשית בספרו של ליוויט While England Sleeps מבוססת על דמותו של ספנדר; בספרו של ליוויט תואר משורר מבטיח וחלש-אופי ופרשיית האהבים המורכבת שלו עם צעיר אידיאליסט ממעמד נמוך, היוצא להילחם במלחמת האזרחים הספרדית. פרקליטיו של ספנדר טענו שליוויט התבסס בכתיבתו על האוטוביוגרפיה של ספנדר, World Within World. ספנדר זכה במשפט וליוויט אולץ להכניס שינויים בספרו.
ספנדר, שאמו הייתה יהודיה למחצה, הרגיש קרבה ואהדה לעם היהודי. בשנת 2007 יצא לאור לראשונה אוסף משיריו בעברית (תולדות הנשמה בהוצאת קשב לשירה, תרגום: יעל גלוברמן).
סטיבן ספנדר נפטר בשנת 1995.
גשר ווטרלו (סרט)

תקציר העלילה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מוסע קולונל רוי קרונין (רוברט טיילור) לתחנת ווטרלו בדרכו לצרפת. בדרך הוא מבקש מהנהג לעצור בגשר ווטרלו. הוא יורד מהמכונית, שולף את קמע המזל שהוא המזכרת היחידה מארוסתו מיירה לסטר (ויויאן לי) אותה הכיר במקום זה במלחמת העולם הראשונה ומביט בו. עלילת הסרט נפתחת בהבזק לאחור.
במלחמת העולם הראשונה נפגש קפטן רוי קרונין מעל גשר ווטרלו עם קבוצת רקדניות בלט ובתוכן מיירה לסטר. תוך ההפצצה הוא בורח אתה למחסה בתחנת ווטרלו, שם מתחילה האהבה בין שניהם. היא אומרת לו שהיא רקדנית בלט בלהקה של מאדאם קירובה (מריה אוספנסקאיה) ושהיא ממהרת להופעה. רוי מבטל פגישה בצבא ומגיעה להופעת הבלט. מיירה רוקדת את אגם הברבורים ולפתע היא מבחינה לתדהמתה ברוי היושב בקהל. לאחר ההופעה הוא שולח לה פתק ובו בקשה להיפגש אתה. מאדאם קירובה הקשוחה מאתרת את הפתק ואוסרת עליה לצאת. מיירה נפגשת בכל אופן עם רוי והם מבלים במועדון אור הנר (candlelight club) ורוקדים שם את ואלס הפרידה. רוי מודיע לה שלמחרת הוא יוצא לצרפת. הם נפרדים בחשש שלא ייפגשו עוד.
למחרת מגיע אליה רוי להפתעתה ואומר לה שיציאתו לצרפת נדחתה ושהחליט להינשא לה. היא מסכימה והוא מקבל את הסכמת מפקדיו. הכומר האמור לחתן אותם אומר שלי ההוראות אין הוא יכול להשיא אותם לאחר שעה 15.00 ושעליהם לבוא למחרת. מיירה חוזרת ללהקה ומספרת לחברותיה שהיא עומדת להינשא למחרת אולם בשיחת טלפון מודיע לה רוי כי יציאתו לצרפת הוקדמה וכי הוא יוצא מייד. מיירה מגיעה ברגע האחרון לתחנת הרכבת ומנפנפת לרוי הנמצא ברכבת הנוסעת.
מאדאם קירובה מפטרת את מיירה וכשחברתה קיטי (וירג'יניה פילד) מוחה על כך היא מפטרת גם אותה. הן שוכרות חדר אך אינן משיגות עבודה וכספן אוזל.
מיירה ממתינה בבית קפה לפגישה עם אמו של רוי ליידי מרגרט קרונין (לוסיל ווטסון) המגיעה מסקוטלנד לפגוש את כלתה לעתיד. בבית הקפה מעיינת מויירה בעיתון ומגלה לחרדתה שרוי נמצא ברשימת הקצינים שנהרגו. היא לוגמת כוס יין גדולה ומתנהגת מוזר לפני אמו של רוי הממהרת לעזוב את המקום עם רושם קשה על כלתה לעתיד.
מיירה חוזרת לחדרה ומגלה עם הזמן שחברתה קיטי עוסקת בזנות כדי לקיים את שתיהן. מחוסר ברירה מתחילה גם מיירה לעסוק בזנות, שנה עוברת. בעמדה בתחנת ווטרלו בחיפוש לקוחות היא מזהה לפתע את רוי צועד אליה בתוך קבוצת חיילים. רוי מבחין בה, רץ לקראתה ושניהם מתחבקים. הוא אומר לה כי נפצע קשה, איבד את הדסקית שלו והיה במחנה שבויים בגרמניה שממנו ברח לשווייץ. הוא אומר לה שמעתה לא יעזוב אותה לעולמים אבל מיירה מאופקת ברגשותיה בגלל עברה כזונה וחוששת לגלות זאת לרוי.
רוי לוקח אותה לאחוזת משפחתו בסקוטלנד ומארגן לכבודה נשף גדול. היא מתרצה עם אמו ונפגשת עם דודו הדוכס (צ'ארלס אוברי סמית') שמתרשם שהיא מתאימה למשפחה למרות שהיא רקדנית בלט. לאחר זאת מרגישה מיירה שאינה יכולה להמיט בושה על המשפחה. היא מספרת לאמו של רוי על הקורות אותה, מודיעה על רצונה לעזוב ומבקשת ממנה לא לגלות לרוי את הסיבה.
למחרת מוצא רוי את מכתבה של מיירה המודיעה על עזיבתה ללא סיבה. הוא נוסע לדירתה בלונדון ופוגש את קיטי. הם מתחילים לחפש את מיירה בכל מיני מקומות מפוקפקים ורק אז מתחוור לרוי מה היה עיסוקה של מיירה.
בינתיים מגיעה מיירה המיואשת לגשר ווטרלו ומפילה את עצמה לפני משאית. הסרט חוזר לקולונל רוי קרונין המתבונן בקמע המזל, חוזר למכונית
וממשיך בדרכו.
רננה נאמן

קורות חייה

נאמן נולדה בתל אביב ולמדה בבית הספר התיכון עירוני א' במגמת ג'אז ובקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
את תקליטה הראשון, "שנסון לציון", שיצא ב-2013, הפיק נגן הבס (וקרוב משפחתה הרחוק) בן הנדלר. שירי התקליט משלבים טקטסים מורכבים, רבים מהם בעלי אמירה פוליטית עם לחנים ועיבוד מוזיקלי מורכב, המשלב מנעד רחב של השפעות וסגנונות מוזיקליים, כאשר אחד המאפיינים יוצאי הדופן ביותר הוא נגינתה של נאמן על נבל, כלי לא שגרתי במוזיקה הפופולרית. בתקליט מנגן אנסמבל מגוון של כלי נגינה מעולמות הג'אז, הרוק, הקברט והמוזיקה העממית ובו משתתפים אסף תלמודי (אקורדיון), אייל תלמודי (סקסופון וקלרינט) ועירא רביב (תופים). בהופעה שליוותה את הוצאת התקליט ניגן הרכב רחב יותר שכלל גם את עידו גור (חצוצרה), מוש להב (חליל), נדב לוזיה (כלי הקשה), נועם חבקין (קלידים) ויוסי מזרחי (קונטרבס).
התחנה המרכזית של אשדוד

התחנה המרכזית באשדוד היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר, הממוקמת ברובע הסיטי.
התחנה נפתחה בשנת 1997 כקניון על שטח של כ-20,000 מ"ר. במהלך השנים האחרונות הפך לקניון המאכלס בתחומו מותגים ארציים ובינלאומיים.
הקניון ממוקם באזור המהווה כיום את מרכז הקניות של העיר אשדוד. עם התפתחות העיר דרומה הפך אזור הסיטי למרכז העסקים הראשי, כאשר בית העירייה, המוזיאון העירוני, היכל התרבות ושכונות מגורים יוקרתיות נמצאים בסמוך אליו. בקניון מבקרים בממוצע 14,500 איש מדי יום והוא מאכלס כ-95 בתי עסק וכ-600 מקומות חניה מוסדרים. 
התחנה מחולקת כך שהתחנות הבינעירונית נמצאות בחלק המערבי של התחנה, ואילו התחנות העירוניות נמצאות ממזרח למבנה.  
התחנה שייכת כיום לחברת נצבא.
ממגורה

ממגורה היא מבנה לאחסון חומרים בתפזורת ובמקרים מסוימים אף לנוזלים. ממגורות משמשות בעיקר בתחומי החקלאות והתעשייה. ממגורות נבנות על פי רוב ממתכת או מבטון. הן בעלות צורות שונות, אך הצורה הנפוצה ביותר היא גלילים צרים וגבוהים. לממגורות פתח מילוי עליון ופתח ריקון תחתון.
בין החומרים הנפוצים המאוחסנים בממגורות ניתן למצוא גרעיני דגנים, פחם, מלט ועוד. במקרים מסוימים עבודה בממגורה עלולה להיות מסוכנת.
ממגורות שימשו את האנושות משחר ההיסטוריה. בחפירות תל צף נמצאו שרידים של שש ממגורות שנבנו על בסיס ממספר שכבות של לבנים, וקיר היקפי מלבנים בגובה 2-3 מטר. על הקירות החיצוניים התגלו שרידי טיח סיד לבן.
מכונית השנה באירופה

מכונית השנה באירופה הוא פרס המחולק מדי שנה מאז שנת 1964 על ידי מגוון מגזיני רכב מכל רחבי אירופה. ההחלטה מתקבלת על ידי הצבעות המבוצעות בידי כתבי רכב שונים. הייצוג היחסי לכל מדינה ניתן בהתאם לגודל שוק הרכב במדינה ולגודל תעשיית הרכב. בתחרות אין משמעות לקטגוריה אילה משתייכים הרכבים - כל שנה מוכרז רכב אחד כזוכה. לפרס זה יש חשיבות גדולה בעיני יצרני הרכב.
פז'ו 3008 היא מחזיקת התואר הנוכחית, זכייה עליה הוכרז במהלך תערוכת הרכב בז'נבה שהתקיימה במרץ 2017.

כללי התחרות

בתחרות יכולים להשתתף רק דגמים חדשים שיצאו לשוק במהלך 12 החודשים שקדמו לתחרות. התחרות לא מוגבלת רק ליצרנים אירופים, אבל ההשתתפות מותנית בכך שהרכב מוצע למכירה לפחות ב-5 מדינות שונות באירופה ומכר לפחות 5,000 יחידות בשנה האחרונה.
הרכבים המועמדים נבחנים על פי מספר קריטריונים: עיצוב, נוחות, בטיחות, חסכנות, אחזקה, ביצועים, פונקציונליות, שביעות רצון של נהגים, מחיר ועמידה בתקני איכות הסביבה. חדשנות טכנולוגית ויחס עלות-תועלת, גם מהווים גורמים חשובים.
בשלב הראשון של התחרות מתקיימת הצבעה רגילה, מתוכה נבחרים 7 הרכבים שזכו למספר הנקודות הגבוה ביותר. בשלב הגמר מקבל כל שופט 25 נקודות, אותן הוא צריך לחלק בין הדגמים המועמדים. להצבעה יש מספר מגבלות: יש לתת ניקוד לפחות ל-5 מ-7 מכוניות, מספר הנקודות המקסימלי שניתן להעניק לרכב הוא 10 נקודות ואין אפשרות לדרג יותר מרכב אחד במקום הראשון. ההצבעה היא גלויה וכל אחד מהשופטים מפרסם את הצבעתו, בתוספת נימוק לאופן החלוקה.
תחת הכללים האלו חלוקת פיזור הנקודות בין הדגמים הוא רחב מאד. בשנת 1988 זכתה בתואר פז'ו 405 בפער של 212 נקודות מהסיטרואן AX, שהגיעה למקום השני - הפער הגדול ביותר בתולדות התחרות. פולקסווגן גולף זכתה באותו פער של נקודות בשנת 2013. 
רנו קליאו (1991, 2006) ופולקסווגן גולף (1992, 2013) הן 2 המכוניות היחידות שזכו בתואר יותר מפעם אחת.
בשנת 2011 זכתה בתואר ניסאן ליף - המכונית החשמלית הראשונה שזוכה בתואר.
מגילת הזכויות של ארצות הברית

מגילת הזכויות (באנגלית: Bill of Rights) הוא השם שניתן לעשרת התיקונים הראשונים לחוקה האמריקאית, אשר אושררו יחדיו ומתייחסים כולם להגבלת זכות השלטון הפדרלי להצר את צעדיהם של האזרחים. התוספות אושררו ב-15 בדצמבר 1791.
מגילת הזכויות מבטיחה בין השאר את חופש הביטוי, העיתונות, הדת וההתאספות וכן את הזכות למשפט בפני עמיתים (חבר מושבעים) ולא על ידי נציג שלטון (שופט ממונה). כמו כן, היא מכילה פסקה המבטיחה כי אין לפרש את המגילה כרשימה מקפת של כל הזכויות המצויות בידי האמריקאים, אלא רשימה של הזכויות העיקריות והחשובות ביותר.
כשהוגשה החוקה לאשרור בתי-המחוקקים של שלוש-עשרה המדינות, טענו הדמוקרטים-רפובליקאים (מתנגדי ממשל פדרלי מרכזי וחזק) כנגד החוקה שהיא עוסקת בעיקר בהסדרת היחסים בין הממשל הפדרלי למדינות, אך אין היא מגינה על האזרחים מפני השלטון הפדרלי. טענות אלו זכו לתמיכה רחבה והוחלט שמיד עם התכנסות הקונגרס, תוּכן מגילת זכויות שתגן על האזרחים. במהלך הוויכוח, היו בין מתנגדי החוקה שטענו שהחוקה היא מזימה אריסטוקרטית הבאה לפגוע בזכויותיהם של האזרחים. תומכי החוקה, שהיו ידועים כ"פדרליסטים", הבטיחו כי מגילת הזכויות תתווסף בזמן התכנסותו של הקונגרס הראשון.
המגילה המקורית מוצגת כיום לציבור הרחב בבניין הארכיון הלאומי שבוושינגטון הבירה.

מחלוקת סביב המגילה

במקור, הרעיון של הוספת מגילת זכויות לחוקה היה שנוי במחלוקת. הרעיון היה שהחוקה האמריקאית, במתכונתה הנוכחית, לא פרטה או הגנה על זכויות של האנשים, וככזו חסרה תוספת שתבטיח זכויות אלו. למרות זאת, אמריקאים רבים באותו הזמן התנגדו למגילת הזכויות: אם תתווסף מגילה כזו, חששו רבים, היא תתפרש יותר מאוחר כרשימה של כל הזכויות שהובטחו לאנשים. במילים אחרות, הזכויות שיפורטו במגילה יהיו הזכויות היחידות מהן יהנו תושבי ארצות הברית, ואם זו תתפרש במובן צר יותר, הימצאותה של מגילה כזו תגביל, למעשה, את חירותם של האנשים, במקום להבטיחה.
תומכי המגילה טענו כי המגילה לא צריכה להתפרש וגם לא תתפרש כרשימה הממצה של זכויות התושבים; כלומר, המגילה תציב דוגמה על מנת להראות אילו זכויות חשובות היו בידי האנשים, אך גם שלאנשים היו זכויות אחרות. המשתייכים לזרם זה היו בטוחים שמערכת המשפט תפרש זכויות אלה במובנן הרחב יותר.
תוצאתו של ויכוח זה בתיקון התשיעי, אשר נכלל במגילת הזכויות.

תאוריות לשילוב מגילת הזכויות בשיפוט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בעוד מגילת הזכויות המקורית הייתה תקפה רק לממשל הפדרלי, ולא למדינות, החל בית המשפט העליון של ארצות הברית במגמה של שילוב הזכויות המובטחות במגילה גם ברמה של המדינה; תחילה בהדרגתיות, באמצע המאה ה-19, ולאחר מכן בצורה מוחלטת, החל משנות החמישים של המאה ה-20. כל זאת בעיקר בהסתמך על התיקון הארבעה-עשר, הדורש מן המדינות במפורש שלא להפר את זכויות התושבים.
דה ריבר קפה

דה ריבר קפה (באנגלית: The River Café) היא מסעדה ברובעי לונדון בהאמרסמית' ופולהאם, לונדון, אנגליה, המתמחה במטבח האיטלקי. היא בבעלותה ובניהולה של רות רוג'רס ועד ל-2010, שותפתה הייתה רוז גריי.

פעילות

המסעדה ממוקמת על הגדה הצפונית של התמזה בהאמרסמית' (ליד תחנת הרכבת האמרסמית'), בדאקהמז, במחסן לשעבר של חברת הנפט של דאקהמז, שהותאם בידי הארכיטקט לורד ריצ'רד רוג'רס, בעלה של רות רוג'רס (ליידי רוג'רס). הוא נפתח ב-1987 כבית קפה לפועלים בבעלות משותפת האדריכלים, עם גן שמשקיף על נהר התמזה. 
"דה ריבר קפה" הביאה ללונדון את טעמי הבישול האיטלקי הביתי עם דגש על המרכיבים המובחרים ביותר, ותפריט יין על טהרת יינות איטליה. המסעדה גם הביאה ללונדון את המטבח המודרני והפתוח וחדר אוכל עם אווירה תוססת. "מקורות, מקורות, מקורות" היא המנטרה של רוג'רס וגריי. התפריטים משתנים בהתמדה (לפעמים פעמיים ביום) על-מנת לתת מענה לשינויי העונות ולמוצרים הטובים ביותר בשוק, כשהמפתח הוא פשטות. תבשילים מוכרים הם כוללים: ריזוטו פטריות בר, סול דובר ודג ג'ון דורי מעושן בתנור העץ של המסעדה, וקינוחים איטלקיים עשירים הכוללים עוגת שקדים ולימון או עוגות שוקולד "נמסיס".
המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום וזוכה לתשבחות רבות, אם כי לפעמים נמתחת עליה מביקורת בשל מחיריה הגבוהים.
גריי ורוג'רס כתבו שישה ספרים מצליחים מאוד, בכללם Italian Easy ו- The London River Café Cook Book. הספר הראשון שלהן, Italian Country Cookbook, זכה גם בפרס גלנפידיך עבור ספר האוכל הטוב ביותר של השנה וגם בפרס BCA לספר המאויר הטוב של השנה. רוג'רס וגריי הגישו תוכנית טלוויזיה בת תריסר פרקים בערוץ 4 בשם The Italian Kitchen.
"דה ריבר קפה" גם ידועה בזכות מספר שפים מוצלחים שהתלמדו במטבחיה. אלו כוללים את סם קלארק מ"מורו", אד ביינס מ"רנדאל אנד אובין", אפריל בלומפלד ב"ספוטד פיג" (בניו יורק) והשפים הידוענים ג'יימי אוליבר, יו פירנלי-וויטינגסטול וטובי פוטוק. 
ב-2008 נסגרה המסעדה זמנית בעקבות שריפה שפרצה ביום שבת ה-5 באפריל. לפי אתר האינטרנט של הסנדיי מירור, השריפה החלה בסביבות שעה 19:30 ולקח שעתיים להשתלט עליה. במאמר נכתב כי בסביבות עשרה אחוזים מקומת הקרקע נאכלה באש. המסעדה נפתחה בסתיו 2008 אחרי שיפוץ נרחב שכלל מטבח פתוח לחלוטין ובו מותקן תנור עץ וחדר פרטי חדש. 
רוג'רס וגריי נבחרו כחברות מסדר האימפריה הבריטית ב-2010. 
ב-28 בפברואר 2010, גריי (ששמה המלא קלמנסי רוז גריי) הלכה לעולמה כתוצאה ממחלת הסרטן בגיל 71.
עושים צחוק

רקע כללי

במהלך הסדרה ראיינו אלתרמן וניצני בדרנים, סטנד-אפיסטים וקומיקאים ישראליים מוכרים. בראיונות הם חקרו את המקורות שהשפיעו על אותם בדרנים, את תחילת דרכם, את תהליך עבודתם, את תפיסת עולמם ואת הנקודות העיקריות בקריירה שלהם ובעיקר חוקר את השאלה, מהו ההומור בשבילם, וכיצד פועלים דרכו. התוכנית, אשר שודרה במשבצת שידור נוחה בימי שישי, לרוב לאחר "ארץ נהדרת" (ולאחר מכן בימי שבת), זכתה להצלחה ולנתוני רייטינג מובילים.
אוזד

תולדות העיר

הכפר אוזד מוזכר בתעוד משנת 1272. העיר המודרנית היא איחוד של שלוש ערים במהלך התקופה הסוציאליסטית בהונגריה, במהלכו חל פיתוח תעשייתי של צפון הונגריה. באוזד אוכלוסיית צוענים של כאלף נפשות.

יהודי אוזד

ב-1941 נמנו באוזד 721 תושבים יהודים מבין כ-22,000 תושבי העיר. 
הצבא הגרמני כבש את הונגריה במרץ 1944. במאי 1944 הורו ההונגרים להקים גטאות במחוז, והורו ליהודי הנפה לעקור לגטו אוזד. 
ביוני 1944 נלקחו תושבי הגטו למרכז השילוח בבית החרושת ללבנים במישקולץ (Miskolc). קצתם הועברו משם לגטו דיושג'ור ומשם גורשו לאושוויץ באותו חודש. הנותרים בבית החרושת ללבנים במיִשקולץ גורשו לאושוויץ גם הם באותו חודש.
להתראות בחלומותי

הפקה

כמו בשני אלבומיו הקודמים, כל השירים הולחנו במשותף על ידי פורטיס וברי סחרוף, והופקו במשותף על ידי ארבעת חברי ההרכב. את כל המילים כתב פורטיס. השירים "אנ'לא יכול", "הנה בא השקט", "מצבים משתנים", "לונדון תל אביב ברלין או בריסל" ו"איזה מין מין?" זכו להצלחה מסוימת אך לא הפכו ללהיטים גדולים בסדר הגודל של להיטי "סיפורים מהקופסא" ו"1900?". לאחר סיבוב הופעות קצר עזב סחרוף לקריירת סולו ואורן קפלן החליפו, ומספר חודשים אחר-כך עזב גם הבסיסט גיל סמטנה לחו"ל והוחלף על ידי ג'נגו. כך נוצר ההרכב "האחים פורטיס" שליווה את פורטיס בשני אלבומיו הבאים.
האלבום הודפס כדיסק, כקלטת שמע ואף כויניל, האלבום האחרון של פורטיס שהודפס בפורמט זה עד אלבומו "תולדות הכותרת" מ-2015.
The Kissing Bandit

עלילה

ריקרדו (פרנק סינטרה) הוא בנו של בעל פונדק מקסיקני שהגיע לקליפורניה כדי לקבל את הניהול לבית מלון הנמצא בבעלות המשפחה. לאחר מותו של אביו, מגלה ריקרדו את התגלית המבהילה כי יותר משאביו היה ידוע כבעל פונדק ומנהל מלון, הוא היה ידוע כ"שודד המנשק". גנב נועז שתאבונו לפשיעה משתווה רק לכשרונו לרומנטיקה עם הגברות. כאשר גובה מיסים חדש מגיע מספרד ומתחיל לגבות מיסים בצורה דורסנית ושתלטנית בארץ מולדתו, מחליט ריקרדו ללכת בעקבות אביו ו"משחרר" את הממון אותו השיג גובה המיסים בדרכו העוינת. בעקבות מעשיו זוכה ריקרדו גם בליבה של תרזה (קתרין גרייסון), בתו של המושל.

ביקורת

בעת יציאת הסרט לאקרנים קיבל הסרט ביקורות שרובן היו תומכות על התסריט המוזיקה ועל משחקו של סינטרה. היום לא ניתן למצוא כל זכר לביקורות אלה באתרי האינטרנט או בעיתונות המקצועית, הסרט מוגדר כאחד הגרועים של סינטרה והשילוב בין קולו לקולה האופראי של גרייסון נחשב ללא מוצלח בלשון המעטה.
אוג'י אנונובי

נעורים ומכללות

אנונובי נולד בלונדון שבאנגליה, וגדל בעיר ג'פרסון סיטי שבמיזורי, בה שימש אביו כמרצה לעסקים (באוניברסיטת לינקולן).
בשנת 2015 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת אינדיאנה, ובסיומה של עונת פרשמן סולידית פרץ לתודעה של סקאוטים רבים במהלך טורניר אליפות המכללות הודות לתצוגות הגנתיות מרשימות. בעונתו השנייה באינדיאנה הפך לשחקן חמישייה קבוע וקלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק, אך באמצע העונה נפצע בברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו עד סיום העונה. באפריל 2017, לאחר שנתיים בלבד באוניברסיטת אינדיאנה, הודיע כי החליט לוותר על המשך לימודיו לטובת רישום לדראפט ה-NBA.

קריירה ב-NBA

בדראפט ה-NBA לשנת 2017 נבחר אנונובי בבחירה ה-23 על ידי טורונטו ראפטורס. כבר לאחר 12 משחקים עם הראפטורס, בהם הרשים את המאמן דוויין קייסי, קנה את מקומו הקבוע בחמישייה הפותחת של הקבוצה. במהלך עונתו השנייה ב-NBA נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים, כשחקן "קבוצת העולם".
ימים ספורים לפני פתיחת פלייאוף 2019 עבר אנונובי ניתוח אפנדקטומיה בשל דלקת בתוספתן, ונאלץ להחמיץ את שלוש סדרות הפלייאוף הראשונות של קבוצתו, אשר העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר ה-NBA. מאוחר יותר דווח כי אנונוני סבל מקרע בתוספתן לפני הניתוח, וכי התפתח באזור זיהום אשר האט את קצב החלמתו. בהיעדרו של אנונובי זכתה טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס.