google/wiki40b huggingface dataset:
Q-learning

Q-learning הוא אלגוריתם למידת חיזוק. המטרה של Q-learning היא ללמוד מדיניות, שתגדיר לסוכן איזו פעולה לנקוט בהתאם לנסיבות. האלגוריתם אינו מצריך מודל של הסביבה, והוא יכול לטפל בבעיות עם מעברים סטוכסטיים ותגמול (או ניקוד לפעולה), ללא צורך בהתאמות.
עבור כל תהליך החלטה מרקובי סופי, Q-learning מוצא מדיניות אופטימלית במובן של מקסום הערך הצפוי של התגמול הכולל על כל השלבים הבאים, החל מהמצב הנוכחי. Q-learning יכול לזהות מדיניות בחירת פעולה אופטימלית עבור תהליך החלטה מרקובי, בהינתן זמן חיפוש אינסופי ומדיניות אקראית חלקית. "Q" מציין את הפונקציה המחזירה את התגמול, כשהתגמול משמש לחיזוק ומציין את האיכות (quality) של ביצוע הפעולה במצב הנתון.

למידת חיזוק

בבעיה של למידת חיזוק מוגדרים סוכן, קבוצת מצבים , וקבוצת פעולות למצב . באמצעות ביצוע פעולה  הסוכן עובר ממצב למצב. ביצוע פעולה במצב נתון, מספקת לסוכן תגמול (ניקוד מספרי).
מטרתו של הסוכן היא למקסם את גמולו הכולל (העתידי). הוא עושה זאת על ידי הוספת שכר מקסימלי שניתן להשיג ממצבים עתידיים לתגמול על השגת המצב הנוכחי, ובצורה זו מושפעת הבחירה של הפעולה הנוכחית על ידי הגמול העתידי הפוטנציאלי. גמול פוטנציאלי זה הוא סכום משוקלל של הערכים הצפויים של התגמולים של כל הצעדים העתידיים החל מהמצב הנוכחי.

אלגוריתם

המשקל עבור צעד ממצב ל- צעדים לעתיד מסומן באמצעות  .  הוא מספר בין 0 ל 1 והוא קובע העדפה של תגמולים שהתקבלו מוקדם יותר מאשר אלה שהתקבלו מאוחר יותר. ניתן לתת ל- פירוש של הסתברות הצלחה בכל  צעדים.
האלגוריתם מתבסס על פונקציה המחשבת את האיכות של שילוב מצב-פעולה:  
לפני תחילת הלמידה, Q מאותחל לערך קבוע שרירותי. בכל זמן t, הסוכן בוחר פעולה  ובעקבותיה מקבל תגמול ועובר למצב חדש  (התלוי במצב הקודם ובפעולה שנבחרה) ו-Q מעודכן. האלגוריתם מבוסס על value iteration וממוצע משוקלל של הערך הישן והמידע החדש:
כאשר  הוא התגמול המתקבל בביצוע המעבר ממצב  למצב ו- הוא קצב הלמידה ().
הרצה של האלגוריתם מסתיימת כאשר  הוא מצב סופי.

היסטוריה

אלגוריתם Q-learning פורסם לראשונה על ידי ווטקינס (Watkins) ב-1989. ב-1992 פורסמה הוכחת התכנסות של האלגוריתם על ידי ווטקינס ודיין, וב-1994 בצורה מפורטת על יותר על ידי טסיטסיקיליס.
בן-ציון חלפון

ביוגרפיה

כנער הצטרף חלפון לתנועת נוער ציונית וב-1947, בהיותו בן 17, העפיל לישראל דרך איטליה על אונית המעפילים "מדינת היהודים". בארץ התגייס לפלמ"ח ושרת בקרבות חטיבת יפתח במלחמת השחרור. בשנת 1949 החל לפעול לקליטת עולי לוב בארץ והיה ממייסדי מושב העובדים "חצב" בקרבת גדרה. בספטמבר 1954 ניצלו הוא ורעייתו ממטען גדול שהצמיד מחבל לקיר ביתו במטרה לפגוע בהם.
חלפון היה פעיל במוסדות תנועת המושבים בדרום ונציגם במוסדות מפלגת העבודה. היה כנציג המושבים חבר כנסת בין השנים 1977-1969 וכיהן בממשלה החמש עשרה כסגן שר החקלאות בשנים 1969–1974.
בן ציון חלפון נהרג בתאונת דרכים באזור צומת גדרה בגיל 47, ב-21 בספטמבר 1977, ונקבר בהר הזיתים, לצדו של זלמן ארן.
ב-2006 נקרא בקהיליה החינוכית ניצנה על שמו של חלפון מוזיאון ארכאולוגי ובו פריטים שנחשפו בתל ניצנה הסמוך.
הניח אשה, מלכה, וחמש בנות ובהן הזמרת והשחקנית עינת שרוף.
מפרשן (סוג)

מאפיינים

צבעם העיקרי הוא כחול או אפור, ומאפיין עיקרי שלהם הוא סנפיר הגב הזקוף דמוי מפרש, שלעיתים תכופות נפרש לכל אורך הגב. מאפיין עיקרי נוסף של המין הוא המקור המאורך, הדומה לזה של דג-החרב ומפרשניים אחרים, לכן בחוגי ספורט הדיג באזור חיותם הם נקראים גם דגי-המקור (billfish). 
שני המינים של המפרשן גדלים במהרה, ומגיעים לאורך של 1.2–1.5 מטר בשנה הראשונה לחייהם, וניזונים בגובה פני הים או בעומק מדגים פלגיים ודיונונים. מהירות השחייה של פרטים מסוימים נמדדה כשהיא מגיעה ל-110 קמ"ש, שהיא המהירות הגבוהה ביותר שנמדדה לדג, ושדווחה על ידי מקור אמין
. המפרשניים הם שחיינים מהירים. בעבר הוערכה המהירות שלהם ב-80–110 קמ"ש (43–59 קשר) עם זאת, מספר מחקרים מודרניים טענו שמהירות כזאת לייצור ימי איננה אפשרית ושמהירותם לא עולה על 50 קמ"ש (27 קשר).
באופן כללי, אורכו של המפרשן אינו עולה על 3 מטרים (9.8 רגל) ולעיתים נדירות שוקל מעל 90 קילוגרם (200 ליברות). 
המפרש (סנפיר הגב) נשמר בדרך כלל כשהוא מקופל ונוטה הצידה בעת השחייה, אולם הוא יזדקף בכל עת שהמפרשן יחוש מאוים או כתוצאה מריגוש, וישווה למפרשן מראה גדול יותר מממדיו האמתיים. הטקטיקה הזו נצפתה גם במהלך ציד, כשקבוצת מפרשנים משתמשים במפרשיהם כדי לרעות להק דגים או דיונונים. 
בענף ספורט הדיג, דג המפרשן הוא מהנחשקים ביותר וידועים בקפיצותיהם המדהימות מעל המים בניסיון להשתחרר מהקרס. יש להם מופעי צבעים מגוונים, החל בחום ואפור ועד סגול ואפילו כסף. צבעי הגוף שלהם לעיתים תכופות מודגשים באמצעות פסים ססגוניים בצבע כחול וכסף. המפרשן מסוגל לשנות את צבעיו כמעט באופן מיידי - שינוי הנשלט באמצעות מערכת העצבים שלו. המפרשן מסוגל לשנות את צבע גופו במהירות לכחול בהיר עם פסים צהבהבים כתגובה לריגוש, או כדי לבלבל את הטרף שלו לציד קל יותר, תוך כדי איתות למפרשנים אחרים על כוונותיו.
שבט ג'בליה, הר משה, סיני

תיאור

הדפס, שנוצר בטכניקה של אקווטינטת סוכר, הודפס על גבי נייר בצבע קרם בגובה 65.5 ס"מ, וברוחב 50 ס"מ. הוא מתאר את הביגוד הנשי של בנות השבט הבדואי ג'באליה שבג'בל מוסא בסיני. הוא מהווה חלק מסדרה של הדפסים שיצרה האמנית בעקבות ביקור במנזר סנטה קתרינה שבדרום סיני. בשנת 1977 ביקרה האמנית במקום במסגרת פרויקט של קבוצת אמנים ישראלים .
יקבי משפחת שור

יקבי משפחת שור הם היקבים הראשונים שנוסדו בארץ ישראל. היקב הראשון נוסד ב-1848 בעיר העתיקה בירושלים.

היסטוריה

אבי המשפחה, הרב מרדכי אברהם גלינא (את שם משפחתו שינה אחר כך בנו ר' יצחק המכונה 'ר' איצ'ה' ל'שור' מכיוון שלא היה לו רישיון לעסוק ביין אך לגיסו ר' ברוך שור כן היה רישיון, ומכאן שם המשפחה שור, ולא כפי שרבים חושבים שזה ר"ת שוחט ורב) שהיה חסיד רוז'ין, עלה (לפי עדותו במפקדי מונטיפיורי) בשנת 1847 מהעיר חמילניק שבאוקראינה והתיישב בירושלים. בין המפקדים של 1855 ו-1866 עבר לטבריה, ונפטר שם בסוף 1875. חוקר אחד של התולדות אהרן כתב שבזמן שרבי מרדכי אברהם שהה בירושלים כיהן כראש ישיבת תפארת ישראל. בנו, יצחק, פתח ב-1848 יקב בשם אשכול בסמוך לרחוב החנויות, ברובע המוסלמי. היקב שכן בתחילה במרתף ולאחר זמן נרכשה כל החצר. קירו המזרחי של המרתף היה הכותל המערבי עצמו, לפיכך בני המשפחה נהגו במרתף היקב מנהגי קדושה והחביות לא נשענו אל הכותל. הענבים נרכשו בהר חברון והיין שווק תחת השם "קונדיטון" (שם יין המופיע בתלמוד) חלק הופנה לצריכה מקומית וחלק נשלח לקהילות היהודיות בעיקר במזרח אירופה. 
שמואל, בנו של יצחק, נישא לרוזה, ילידת צפת. עד שנת 1870 נמכר חלק מהיין בחנות שהייתה שייכת למשפחת טפרברג (בעלי יקבי אפרת) אך באותה שנה פתחה רוזה בשוק הכתנים חנות לממכר יין שהייתה גם בית מרזח ומכרה גם ערק וברנדי. החנות נקראה בפי כל "חמארה רוזה" (בית המרזח של רוזה). החנות סבלה בראשיתה התנכלויות עוינות מצד מוסלמים קנאים, אך ההתקפות הוכנעו לא פעם על ידי אישיותה התקיפה של רוזה, אשר לא נכנעה ואף לא בחלה בהשבת מכות כשנדרש הדבר ולכן זכתה לכבוד רב.
ילדיהם של שמואל ורוזה, משה שלום ואברהם מאיר ירשו את היקב והחנות והפעילו אותם עד 1929, במאורעות תרפ"ט היו בעלי הבית האחרונים שנטשו את הרובע המוסלמי.
לאחר היציאה מהעיר העתיקה פתחה המשפחה את יקב ארזה בשכונת תל ארזה בירושלים החדשה, ואת יקב הכורמים שעבר למבנה עתיק במוצא ששימש את המשפחה קודם לכן כמרתף ליישון יינות. ויקב נוסף, יקב ציון, הועבר לשכונת בית ישראל והתקיים שם עד שנות ה-90 של המאה ה-20.

מוצרים

במשך 150 שנה, עד 1998 יוצרו ביקבים בעיקר יינות אדומים כשרים למהדרין כיין לקידוש ומשקאות חריפים פשוטים כברנדי וערק למגזר החרדי בעיקר. אולם מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עם התפתחות המודעות ליין בישראל החליטו בעלי היקבים, בני הדור השביעי והשמיני למשפחת שור, להשתמש בניסיון העבר ובהכרות העמוקה עם הענבים הארצישראליים לייצר יינות יבשים בסגנון ישראלי.
כתיב מדעי

כתיב מדעי הוא שיטה לכתיבה של מספרים שהם גדולים מדי או קטנים מדי להצגה רגילה כמספר עשרוני.
כדי להגדיל את הבהירות והקריאות, נמנעים בכתיבה מדעית משימוש בשמות של מספרים. מספר השווה לאחד עם אפסים מימינו נכתב כחזקת-10, בצורה \ 10^m. כך למשל מיליון הוא \ 10^6, ומיליארדית (אחד חלקי מיליארד) היא \ 10^{-9}. עבור מספרים כלליים יותר, נותנים את הספרה המשמעותית הראשונה וספרות נוספות לפי הצורך, כפול חזקה של עשר. כך, מרחקו של כדור הארץ מן השמש, מאה וחמישים מיליון קילומטרים, נכתב \ 1.5\cdot 10^{8} קילומטרים. בעבר, כאשר מכונת כתיבה הייתה אמצעי הכתיבה הנפוץ, היה מקובל סימון \ 1.5E8 לאותו מספר (כדי לחסוך את העלייה לשורה אחרת של תווי הדפוס). צורה זו עודנה נפוצה במחשבונים ובגיליונות אלקטרוניים (דוגמת אקסל).
במחשבים, נפוצה שיטת הנקודה הצפה לייצוג מספרים לא שלמים. שיטת הנקודה הצפה דומה לכתיבה המדעית, אלא שמחשבים משתמשים בדרך כלל במערכת בינארית ולכן בסיס החזקה הוא 2 במקום 10.
עדנאן זהירוביץ'

קריירה

זהירוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'ליק זניצה. ב-2 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד אף קיי סראייבו. 
בינואר 2011 הצטרף לספרטק נלצ'יק הרוסית ל-3 וחצי שנים. ב-2 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד קריליה סובייטוב סמרה. ב-3 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד זניט סנקט פטרבורג. בפברואר 2013 הושאל לחצי עונה לדינמו מינסק, וב-1 באוגוסט 2013 חתם בבוכום הגרמנית תמורת 100 אלף אירו. בבוכום לא הצליח להשתלב ובמהלך 2014 אף הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. 
ב-17 ביולי 2015 חתם בהפועל עכו הישראלית. ב-3 בפברואר 2016 שוחרר מהקבוצה וכעבור זמן קצר חתם בז'לייזניצ'אר סראייבו. לאחר כחצי שנה בלבד עבר לר.נ.ק. ספליט, אך לא הצליח להשתלב במועדון, ובדצמבר 2016 לאחר שרשם שתי הופעות ליגה בלבד, שוחרר מהמועדון.
ב-10 בדצמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה בתיקו 2-2 נגד פולין.
כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים

ביוגרפיה

כריסטיאן קרל ריינהרד נולד במילהיים ב-17 ביולי 1695, ליוהאן, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג וליוהנה מגדלנה מהנאו-ליכטנברג, בתם של יוהאן ריינהרד השני, רוזן הנאו-ליכטנברג ואנה מגדלנה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישויילר.
בשנת 1698 מת אביו יוהאן, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג, וכריסטיאן קרל ריינהרד, אולם בשל היותו קטין מונה יוהאן ארנולד קילמן לעוצר במקומו, ובשנת 1701 נטל יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ את חסותו עליו. בשל מלחמת הירושה הספרדית עבר כריסטיאן קרל ריינהרד עם משפחתו להיידסהיים, וקבע שם את מושבו. ב-17 בנובמבר 1766 מת כריסטיאן קרל ריינהרד בהיידסהיים, ובתו מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג ירשה את תאריו.
דוד דרום

ביוגרפיה

דרום נולד במומבאי שבהודו ב-1943 ועלה לישראל עם משפחתו ב-1949 והם התיישבו בירושלים, שם הוא מתגורר עד היום עם משפחתו.

פעילותו כביולוג וכצלם טבע

בשנת 1972 קיבל דרום תואר דוקטור בביולוגיה ימית. הוא תיעד את הטבע היבשתי, בצלמו רבים מפרחי הבר של ארץ ישראל, עם דגש על תיעוד צמחי התנ"ך. בנוסף, הוא צילם צילומים תת-מימיים רבים, בהם תיעד מאות רבות של מיני דגים וחסרי חוליות ימיים בים סוף ובים התיכון . אופון דוד-דרום (Upeneus davidaromi), מין של דג ממשפחת המוליתיים, נקרא על שמו בשנת 2001.

פעילותו כאספן סכינים מעוצבים

בנוסף לפעילותו בעולם הטבע, דרום הוא אספן נלהב של סכינים מודרניים המעוצבים בעבודת יד. במסגרת זו, הוא החל לעבוד ב-2002 על הפקה של סדרת ספרים אמנותיים באנגלית בנושא. כמה מהספרים, שכולם הופקו בפורמט, גדול תורגמו לחמש שפות נוספות.
באוקטובר 2010, הוענק לדרום ״פרס נייט פוזנר״ על ידי ארגון יצרני הסכינים האמריקאי ״The Knifemakers' Guild״, בכנס השנתי שלהם בלואיוויל שבקנטקי, ארצות הברית. הפרס הוענק לציון "שירות יוצא מן הכלל שלו בקידום סכינים מעוצבים בעבודת יד".
מיכאל מלכיאלי

ביוגרפיה

מלכיאלי נולד בירושלים לשמואל ומירה. הוא בוגר ישיבת יקירי ירושלים וישיבת חברון. למד בבית המדרש "דרכי הוראה לרבנים" ועבר מספר מבחנים ברבנות הראשית. הוא בעל תואר ראשון בחינוך ומחשבת ישראל ממכללה ירושלים ותואר שני במדיניות ומינהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים.

קריירת חינוך

בשנים 2005–2009 לימד בקריית נוער, ובשנים 2008–2015 לימד בישיבת תפארת צבי. הקים את ארגון "נתיבות נועם" לחינוך ללמדנות ישיבתית בישיבות תיכוניות. כתב מאמרים תורניים וגם באתר של ארגון "הידברות".

קריירה פוליטית

בשנת 2012 מונה ליו"ר המינהל הקהילתי בנווה יעקב.
בשנת 2013 נבחר למועצת עיריית ירושלים. במסגרת זו החזיק בתיק הספורט החרדי והיה חבר בוועדת התכנון והבנייה בירושלים.
נחשב מקורב לרב דוד כהן, מראשי ישיבת חברון, ולראשון לציון הרב יצחק יוסף. שימש יועץ לשר לשירותי דת דוד אזולאי.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-11 ברשימת ש"ס, אך ש"ס זכתה בשבעה מנדטים בלבד. לאחר התפטרות השר אריה דרעי, התמנה מלכיאלי לחבר הכנסת ב-2 בנובמבר 2016.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת נכנס לכנסת במקום ה-6 לאחר שש"ס זכתה ב-8 מנדטים.

חיים אישיים

תושב שכונת נווה יעקב בירושלים. נשוי לתהילה (לבית ברוך), עובדת הייטק, ואב לשישה ילדים.
פרדריק מיסטרל

חייו

מיסטרל סיים לימודי משפטים באקס-אן-פרובאנס, בירתה העתיקה של פרובאנס, אך מעולם לא עסק במקצוע, אלא הקדיש את עצמו לשירה. הוא ירש אחוזה מאביו ופרט לטיפול בה הקדיש את כל עיתותיו לשירה והיה למשורר החשוב ביותר של פרובאנס. 
כתב יצירות רבות בשפה הפרובנסאלית, בהן הפואמה הכפרית "Mireio" (הקציר), שנכתבה לפי דגם של אובידיוס, ב-1859, שעובדה לאופרה, וכן קובצי שירה, מילון ותרגום ספר בראשית. 
יצירתו, מיראייו, היא האפוס העממי של שפת פרובאנס ונמנית עם יצירות המופת של הספרות. שנתיים לאחר הופעתה קיבלה את פרס האקדמיה הצרפתית.
בשנת 1867 פרסם את הפואמה קאלנדאו.
בספרו, אי הזהב, פרסם אוסף של רומאנסים ושירים.
בספר נרטו, שפורסם בשנת 1884, הוא מספר בחרוזים אפיזודות מתקופת האפיפיורים ששכנו באביניון.
הטרגדיה המלכה יאגו, משנת 1890, מצטיינת ביופי שירי נדיר.
בין השנים 1879 - 1886 חיבר מילון ניופרובנסאלי בשני כרכים. על ההישג הזה זכה בפרס אינסטיטו דה פראנס.
מספר אוניברסיטאות גרמניות העניקו לו פרסי כבוד.
הוא היה אחד משבעת מייסדי האסכולה החדשה של שפת לאנג ד'אוק (אוקסיטנית, שפרובנסאלית היא אחד מניביה), שחתרה להשיב לתחיה את השפה, המנהגים והתלבושות הקדומים של האזור. מיסטרל היה מנהיג הקבוצה.
ב-1904 זכה בפרס נובל לספרות. 
בנימוקי מתן פרס נובל נאמר שהוא ניתן: "לאור הספונטניות הרעננה, חרוזיו המזהירים והאמנותיים המשקפים בנאמנות כה רבה את הנוף ואת חיי הכפר במולדתו וגם בגלל פעילותו החשובה כחוקר השפה הפרובנסאלית".
נכשל בשאיפתו להשריש שפה פרובנסאלית חיה בדרום צרפת.
ארבעת קציני הדת

ארבעת קציני הדת הוא כינוי לשלושה כמרים ורב ששירתו בצבא ארצות הברית, והקריבו את חייהם, לשם הצלת חיילים אחרים, כאשר טורפדה אונייתם וטבעה באוקיינוס האטלנטי ב-3 בפברואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה.

טביעת האוניה

ארבעת הקצינים נימנו על 904 אנשי צבא ואזרחים שהפליגו מניו יורק ב-23 בינואר 1943 על סיפונה של האונייה דורצ'סטר. הייתה זו אוניית נוסעים ומטען במעמס של 5,649 טון, שנבנתה ב-1926. ב-1942 נמסרה למנהל ספנות המלחמה (War Shipping Administration) והוסבה להובלת גייסות. במסגרת ההסבה הותקנו בה תותחים ונוספו לה סירות הצלה ורפסודות הצלה.
האונייה הפליגה במסגרת שיירה של שלוש אוניות (SG-19) בדרכה לגרינלנד, בליווי של שלוש אוניות של משמר החופים. בכוננות מפני התקפות צוללות פקד קברניט האונייה על הנוסעים לישון בבגדיהם כשהם חגורים בחגורות הצלה. רבים מהחיילים התעלמו מפקודתו משום שסבלו בדרגשיהם מהחום שעלה ממנוע האונייה או משום שהשינה בחגורות ההצלה לא הייתה נוחה.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-3 בפברואר, בעת שהאונייה שייטה מול חוף ניופאונדלנד, היא נפגעה מטורפדו שנורה על ידי הצוללת הגרמנית U-223. הפגיעה השביתה את מערכת החשמל של האונייה ובתוכה השתררה חשכה. פאניקה אחזה בנוסעיה, שרבים מהם נלכדו בתאיהם שמתחת לסיפון. ארבעת קציני הדת ניגשו להרגיע את החיילים, לטפל בפצועים ולארגן פינוי מסודר של האונייה הטובעת. חגורות הצלה חולקו לחיילים, אך המלאי אזל לפני שכולם קיבלו אחת. ארבעת הקצינים הסירו את חגורות ההצלה שקיבלו ומסרו אותן לאחרים. הם עזרו לרבים ככל שיכלו לעלות לסירות הצלה ורפסודות הצלה. לאחר מכן אחזו ידיים יחד, דקלמו תפילות ושרו מזמורים באנגלית ובעברית (שאותם שמעו ניצולים) וירדו תהומה יחד עם האונייה. אחד הניצולים העיד כי לא היה להם סיכוי לשרוד ללא חגורות הצלה.
טמפרטורת המים במקום הטביעה הייתה מעלת צלזיוס אחת וטמפרטורת האוויר הייתה שתי מעלות צלזיוס. חגורות ההצלה לא סיפקו לחיילים הגנה מפני הקור. אוניית ליווי אחת משתה ניצולים, אך עד שהגיעו למקום אוניות נוספות מתו רבים מאלו שנטשו את האונייה מתת-חום. בסך הכל ניצלו רק 230 מבין 904 יושבי האונייה.
החדשות על הטביעה, האבידות וקורבנם של ארבעת קציני הדת עוררו אבל כבד והתפעלות רבה בארצות הברית.

עיטורים

ב-19 בדצמבר 1944 עוטרו ארבעת קציני הדת בעיטור צלב השירות המצוין ובעיטור לב הארגמן.
ב-1957 פנה הלגיון האמריקאי לקונגרס בבקשה לעטר את ארבעת הקצינים בעיטור מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר. התברר שהדבר אינו אפשרי שכן תקנון העיטור דרש הפגנת גבורה במהלך קרב מול פני האויב. ב-1960 אישר הקונגרס בחוק את יצירתה של מדליית קציני הדת, שהוענקה להם בלבד ונועדה להיות שוות מעמד למדליית הכבוד.
המדליה נמסרה לקרובי הקצינים ב-18 בינואר 1961 על ידי מזכיר המלחמה וילבר ברוקר (Wilber M. Brucker) בטקס שנערך בפורט מאייר שליד בית הקברות הלאומי ארלינגטון.

אזכורים בתרבות

שלושה ספרים אודות ארבעת הקצינים וקורבנם יצאו לאור, ב-1953, 2004 ו-2006.
סרט תיעודי ותוכנית תיעודית מוקלטת הופקו אודותיהם, כמו גם שתי יצירות מוזיקליות.
קודי זלר

קריירת תיכונים ומכללות

זלר נולד בעיר וושינגטון שבאינדיאנה, ולמד ב"תיכון וושינגטון" המקומי. בשנתו השלישית בקבוצת הכדורסל של התיכון קלע 20.5 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה לזכות באליפות התיכונים של אינדיאנה. בעונתו הרביעית והאחרונה זכה באליפות נוספת, וזכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אינדיאנה ("Indiana Mr. Basketball") לאחר שרשם ממוצעים של 24.6 נקודות ו-13.1 ריבאונדים למשחק. כמו כן באותה עונה השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה הוביל את קלעיה עם 15.6 נקודות בממוצע למשחק. במשחק שמינית גמר אליפות המכללות קלע זלר 20 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת קנטקי, בתוצאה 90–102. בסיום העונה זכה זלר בתואר "פרשמן העונה של מחוז ה-Big 10", ונבחר לחמישיית הפרשמנים השנייה של העונה בליגת המכללות.
על אף הצפי שייבחר באחת מ-10 הבחירות הראשונות של דראפט 2012, אם יירשם אליו, החליט זלר להישאר באינדיאנה עונה אחת נוספת. לאורך אותה עונה קלע זלר 16.8 נקודות (שלישי במחוז) ואסף 8.2 ריבאונדים (שני במחוז) בממוצע למשחק, וקבוצתו הודחה פעם נוספת בשלב שמינית גמר אליפות המכללות. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה (Second-team All-American), לצד חברו לקבוצה ויקטור אולדיפו שנבחר לחמישייה הראשונה.

קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2013 נלקח זלר על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה הרביעית, שתי בחירות אחרי אולדיפו. בעונת הרוקי השתתף בכל 82 משחקי קבוצתו, וקלע 6.0 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של אל ג'פרסון. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בנובמבר 2016 סיכם על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות בשארלוט, החל מעונת 2017/2018, בסך כ-56 מיליון דולר. ב-25 בפברואר 2019 קלע שיא קריירה של 28 נקודות במשחק מול גולדן סטייט ווריורס.
רמיקייד

מנגנון הפעילות

רמיקייד (infliximab) היא תרופה המבוססת על נוגדן כימרי חד שבטי במשקל מולקולרי של 149,100 דלטון. הנוגדן מתקבל כתוצאה מאיחוי החלק המשתנה (Fᵥ) של נוגדן עכברי והחלק הקבוע של נוגדן אנושי מסוג IgG1. הנוגדן נקשר באופן ספציפי לציטוקין TNF α (קבוע הקישור 10¹⁰ M⁻¹) ומנטרל את פעולתו. ציטוקין זה, המיוצר על ידי תאים לויקוציטים שונים, גורם להפעלתה של המערכת החיסונית. בעקבות נטרול פעילותו על ידי רמיקייד מדוכאת התגובה החיסונית ההרסנית המאפיינת מחלות אוטואימוניות.
הסיבות לפריצתן של מחלות אוטואימוניות אינה ידועה ברוב המקרים, רמיקייד אינה מטפלת בגורמים למחלה וממילא אינה מרפאת אותה, התרופה גורמת אך ורק לנסיגה בהתפרצות ולשיפור באיכות החיים של המטופל על ידי דיכוי זמני של חלק מן המערכת החיסונית.

התוויה רפואית ומינונים

רמיקייד מיועדת לטיפול בבוגרים הסובלים ממחלות אוטואימוניות מסוימות: מחלת קרוהן, קוליטיס כיבית, דלקת מפרקים שיגרונית, פסוריאזיס (ספחת) וankylosing spondylitis. התרופה משווקת כאבקה סטרילית, לאחר המסתה בתמיסת סיילין התרופה ניתנת בעירוי תוך ורידי, לפי מינון מומלץ של 3-10 מיליגרם (תרופה) לקילוגרם (חולה), לפי סוג המחלה והיקפה. על פי המלצת היצרן בדלקת מפרקים המטופל מקבל את העירוי השני והשלישי כשבוע ושישה שבועות בהתאמה מן העירוי הראשון. לאחר מכן עירוי כל 8 שבועות. בחולי קרוהן, קוליטיס ופסוריאזיס העירוי השני והשלישי יינתנו לאחר כשבועיים ושישה שבועות מן הטיפול הראשון, לאחר מכן כל 8 שבועות תינתן התרופה. מכיוון שחולים מסוימים מפתחים עמידות לתרופה לאחר מספר מחזורי טיפול יש דעה הגורסת כי מוטב לספק את התרופה רק בזמן התפרצות.
בחולי מחלת קרוהן וקוליטיס התרופה היא תרופת קו שני כלומר היא מיועדת לחולים שלא הגיבו די טוב לטיפול הראשוני- סטרואידים.
מוזיאון קירי

היסטוריה

המוזיאון הוקם בשנת 1934, זמן קצר לאחר מותה של מארי קירי, בקומת הקרקע של ביתן קירי במכון הרדיום (Institut du Radiu). המקום נבנה בין השנים 1911–1914 ובין השנים 1914–1934 שימש כמעבדתה של מארי קירי. במעבדה זו בתה של קירי אירן ז'וליו-קירי ובעלה של אירן - פרדריק ז'וליו-קירי גילו רדיואקטיביות מלאכותית - גילוי שבעטיו זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 1935.
המוזיאון מציג את הרדיואקטיביות, תכונותיה ושימושיה, בייחוד תוך מתן דגש על שימושים רפואיים, וכן מציג את הכלים בהם נעשה שימוש בראשית המאה בחקר הרדיואקטיביות. כמו כן במוזיאון אוסף של תמונות ומסמכים של בני משפחת קירי.
סקוט פולי

ביוגרפיה

פולי נולד בקנזס סיטי בקנזס שבארצות הברית למשפחה נוצרית. פולי נדד בין ערים שונות ואף ארצות שונות בשנות ילדותו, בשל עבודתו של אביו. מגיל צעיר ידע שהוא רוצה לעסוק במשחק, ולאחר התיכון עבר ללוס אנג'לס על מנת להגשים את חלומו. בהתחלה עבד בעסקי הביטוח ולאחר מכן בעסקי המסעדנות, תוך כדי שהוא לומד משחק וניגש לאודישנים שונים.

קריירת משחק

בשנת 1997 קיבל פולי תפקיד אורח בסדרת הלהיט "דוסון קריק" בתור ספורטאי שהתחרה בדוסון על ליבה של ג'ן. קצת לאחר מכן קיבל פולי את תפקידו המשמעותי הראשון, נואל קריין, בדרמת הנעורים המצליחה "פליסיטי". פולי שיחק בתפקיד נואל במשך כל 4 העונות של "פליסיטי", משנת 1998 ועד שנת 2002. בשנת 2000 השתתף בסרט "צעקה 3", בתפקיד רומן ברידג'ר. בין 2009 ל-2010 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "קוגר טאון" שם חזר לעבוד עם קורטני קוקס, אחרי שהשניים עבדו יחד על הסט של "צעקה 3" והתחיל לשחק בסדרה סקנדל יחד עם השחקנית קרי וושינגטון בתור ג'ייק באלארד, ואחר כך עם השחקן איאן גומז איתו עבד 4 שנים על הסט של "פליסיטי". לאחרונה הופיע בתפקיד הנרי ברטון, מושא אהבתה של ד"ר טדי אלטמן בדרמת בית החולים המצליחה "האנטומיה של גריי". בשנת 2013 שיחק בסיטקום "משחקי גודווין" ברשת FOX, מבית היוצרים של איך פגשתי את אמא. בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "עירום" בכיכובו של מרלון ויינס. בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה האמריקאית "וויסקי קוואליר" בתפקיד סוכן FBI.

חיים אישיים

בשנים 2000–2004 היה נשוי לשחקנית ג'ניפר גארנר, לאחר שהכירו בצילומי הסדרה "פליסיטי" בשנת 1999. ב-2007 נישא לשחקנית הפולנייה מאריקה דומינצ'יק (שגילמה את טיילר בדרמה "אחים ואחיות"), להם בת ושני בני משותפים.
מנחת אופטי

מַנְחֵת אוֹפְּטִי הוא רכיב או מערכת אופטית שתפקידם להחליש את עוצמת האור המועבר דרכם. התהליך יכול להתבצע בתווך חופשי או בסיב אופטי.
מנחתים אופטיים מבוססים על בליעת אור או על החזרה של האור, כך שעוצמת האור המועבר דרך המנחת יורדת. מאחר שבליעה או החזרה תלויות בדרך כלל באורך הגל, גם הניחות תלוי באורך הגל.
שימוש נפוץ במנחת אופטי הוא משקפי שמש, שבהם עוצמת האור המגיעה לעין מונחתת כדי להקל על הראייה.
בתחום הצילום נהוג לציין את הניחות ביחידות של צפיפות אופטית (Optical Density, בראשי תיבות: OD, זוהי יחידה הזהה לבל).
בתחום התקשורת האופטית נהוג לציין את הניחות בדציבלים.
שנות ה-80 של המאה ה-9

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.