קרב גומבינן

מהלך הקרב

לאחר ניצחונו בקרב שטלופנן, דחק גנרל פון פרנסואה במפקדו פריטוויץ לקחת את היוזמה ולצאת למתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה. כוחות הארמייה השמינית הצליחו ליירט תשדורות שנשלחו מהכוחות הרוסים אל המפקדה. פריטוויץ ידע, על פי תשדורות אלה, שהארמייה הרוסית הראשונה נעצרה במטרה לחכות לארמייה הרוסית השנייה שצפויה להשלים את הפער שנוצר תוך יום. כמו כן ידע פריטוויץ שהאספקה והתחמושת של הארמייה הראשונה נמוכה מאוד והיא לא תוכל להחזיק קרב במשך זמן רב. פריטוויץ החליט לצאת למתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה למרות שההוראות שקיבל מהפיקוד היו שלא ליזום התקפה כנגד האויב הרוסי. ב-20 באוגוסט עם שחר החלה המתקפה של הארמייה הגרמנית השמינית על הארמייה הרוסית הראשונה.
הארמייה הגרמנית השמינית הייתה מורכבת מ-4 קורפוסים - הקורפוס ה-1 (מפקדו היה הרמן פון פרנסואה), הקורפוס ה-17 (בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן), קורפוס המילואים ה-1 (בפיקודו של אוטו פון בלוב) והקורפוס ה-20 (בפיקודו של פרידריך פון שולץ). בנוסף הייתה מסופחת לארמייה דיוויזיית פרשים.
ב-4:00 לפנות בוקר תקף הגיס הראשון של הארמייה הגרמנית השמינית את הדיוויזיה ה-28 של הרוסים. כשהחל הקרב הארטילריה הרוסית פעלה במרץ אך מהר מאוד יצאה מכלל שימוש לאחר שנגמרה התחמושת לארטילריה. הדיוויזיות הרוסיות נותרו בחסדי הארטילריה הגרמנית ונאלצו לסגת כ-8 קילומטר בשעות הצהריים אותו יום. דרומה יותר, הקורפוס ה-17 של מקנזן וקורפוס המילואים של בלוב לא היו מאורגנים לצאת להתקפה בעת שניתנה ההוראה. הקורפוס ה-17 בפיקודו של מקנזן יצא לקרב מול הקורפוס הרוסי ה-3 בשעה 8:00 בבוקר, אך קורפוס המילואים בפיקודו של בלוב לא יכל להצטרף לקרב עד לשעות הצהריים המוקדמות. הדיוויזיות הרוסיות הדרומיות שמעו את הפגזות הארטילריה הגרמנית של כוחותיו של פרנסואה צפונית מהם ולכן ידעו הרוסים שבקרוב תפתח גם עליהם מתקפה. בזמן זה נכנסו הרוסים למגננה תוך העברת הארטילריה קדימה. כשהגיס של מקנזן תקף, הדיוויזיות הרוסיות שציפו לכך זרעו הרס בקרב השורות הגרמניות. ברברה טוכמן בספרה "אוגוסט 1914" מתארת זאת כך: "באחד מהמקרים הנדירים של שנת 1914, היו הגרמנים בצד שמתגונן מהארטילריה הכבדה. חיל הרגלים היה מרותק לקרקע, עם פנים כלפי מטה ולא העז להרים את הראש. קרונות תחמושת התפוצצו, סוסים דהרו ללא רוכבים". לאחר שעות ספורות של קרב נאלץ מקנזן (ואיתו גם בלוב) להורות על נסיגה אל עבר קווי אינסטרבורג-אנגרבורג (ראו מפה) תוך השארת 6,000 שבויים לידי הרוסים. צפונית משם, פרנסואה נאלץ גם הוא להורות לכוחותיו לסגת מפני שכעת עמד בסכנה ששאר הארמייה הרוסית הראשונה תאגף את הקורפוס שלו. בכך הסתיימה המתקפה הכושלת של הגרמנים על כוחות הארמייה הרוסית הראשונה.

לאחר הקרב

בתום קרב גומבינן, ב-20 באוגוסט בערב, החליט פריטוויץ להורות על נסיגה כללית משטחי פרוסיה המזרחית. פריטוויץ נתקף בפאניקה שמה הארמייה הרוסית הראשונה תחליט לרדוף אחרי הכוחות הנסוגים ובכך תשמיד את כל הארמייה הגרמנית השמינית. למרות שהארמייה הרוסית הראשונה לא יצאה למרדף אחר הכוחות הנסוגים החליט פריטוויץ להורות על נסיגה. התכנון היה להסיג את הכוחות אל קווי נהר הויסלה ובכך להשאיר את שטחי פרוסיה המזרחית לידי הרוסים. הנסיגה החלה ב-20 באוגוסט. יומיים לאחר מכן ב-22 באוגוסט שמע הלמוט פון מולטקה הצעיר, רמטכ"ל צבא גרמניה, על הנסיגה משטחי פרוסיה המזרחית הורה מיידית להחליף את פריטוויץ. במקום פריטוויץ נשלחו לחזית הגנרל (שחזר פרישה) פאול פון הינדנבורג ביחד עם אריך לודנדורף (שהוכיח את יכולותיו בקרב לייז' שבועיים לפני כן) שייקחו פיקוד על הארמייה הגרמנית השמינית.
למזלם של הינדנבורג ולודנדורף, הארמייה הגרמנית השמינית לא הספיקה להשלים את נסיגתה. הארמייה התבצרה ליד כפר בשם טננברג. ב-26 באוגוסט תקפו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה של סמסונוב במה שנודע כקרב טננברג. בקרב זה הגרמנים זכו לניצחון מוחץ שהשמיד את הניסיונות הרוסיים לכבוש את פרוסיה המזרחית. השפעתו העיקרית של קרב גומבינן על המשך המלחמה הייתה אם כן שבגללו הוחלט להחליף את הפיקוד הגרמני בחזית המזרחית בפיקוד מנוסה יותר.