google/wiki40b huggingface dataset:
שוכר כחיל הראשון

ביוגרפיה

שוכר כחיל, בשמו העברי יהודה בן שלום, נולד בעיירה בית רדם שבקרבת צנעא, היגר לצנעא ובה נישא לזהרה בת סעיד יוסף אלקנדיל. לאחר נישואיו התפרנס בדוחק מתיקוני סנדלרות ודליים, ובזמנו הפנוי למד קבלה. בשנת 1859, תקופה שבה הייתה הציפייה למשיח בשיאה בעקבות תהפוכות פוליטיות, שנים אחדות לאחר הופעת טוענים משיחיים בקרב המוסלמים בתימן, הציג את עצמו לראשונה כעושה דברו של אליהו הנביא ושליחו של המשיח. הוא גרש את אשתו והחל לנהל אורח-חיים סגפני של מטיף ודרשן נודד, ובדרשותיו אמר למאזיניו כי "באתי להזהיר אותכם ולהזכיר לכם את התשובה ופדיון הנפש". דווח כי הוא הכריז על שליחותו באחת השבתות של חודש מאי, 1861.
כחיל היה בן המעמד הנמוך, אינדיבידואליסט, סגפן ואדוק. הוא לבש בלויי סחבות, והתגורר בגפו על "הר אל-טיאל" הסמוך לכפר בני גובר. הוא החליף את גירסתו הקודמת לפיה הוא שליחו של המשיח, והחל לטעון כי הוא המשיח בעצמו. הוא רשם על ידיו סיסמאות משיחיות ופסוקים מהתנ"ך ושכתב אותם על ידי הוספת שמו הפרטי. לדוגמה, לפסוק "כה אמר אלוהים למשיחו לכרש" (ספר ישעיהו, פרק מ"ה, א') שיכל אותיות "...למשיחו לשכר". אחת הסיבות להצלחתו, על פי הרב עמרם קרח, היא שלא ביקש תרומות אישיות ולא הטיף לצדקה, ובכך הוכיח, כביכול, את צדיקותו.
השפעתו הייתה רבה, עד כי הנוסע והחוקר יעקב ספיר, ששמע עדויות עליו ועל פועלו, דיווח בעיתונות הירושלמית ובספרו "אבן ספיר" שרוב יהדות תימן של אותו זמן האמינה לטענות המשיחיות של שוכר כחיל. ספיר אף כתב איגרת ליהודי תימן בה הזהירם מפני משיח השקר.

נפילתו

שוכר כחיל נרצח בסוף שנת תרכ"ג (1863) בידי ערבים מקומיים - ככל הנראה בהוראת האימאם של צנעא שראה בפעילותו איום. בכל זאת, רבים ממאמיניו לא קיבלו את מותו, וציפו לשובו בכל רגע, ביניהם היו גם אחותו ובנו, שאף לא התאבלו על מותו.
שנים אחדות לאחר מותו של שוכר כחיל הופיע בתנעם שוכר כחיל השני, שהיה משיח שקר נוסף. שוכר כחיל השני טען שהוא שוכר כחיל הראשון שקם לתחייה, וסחף אחריו תנועה משיחית במשך מספר שנים.
אנסמבל סולני תל אביב

היסטוריה

מתוך רצון להקים הרכב קאמרי צעיר שמנגן באופן מלהיב ומרגש, החליט בשנת 2001 המנצח ברק טל, באותה עת מנהל מרכז "יובל" למוזיקה, להקים את "אנסמבל סולני תל אביב".  
קונצרט הפתיחה נערך עוד באותה השנה, ב-8 במאי 2001, במרכז "ענב" בתל אביב, וזכה לביקורות מעולות.  
האנסמבל המשיך וצמח בקונסרבטוריון שטריקר. במהלך השנים נוספו גם סדרות מנויים בערים נוספות, והיקף הפעילות עלה משנה לשנה. לאחר שבשנים 2007–2009 הופיע במוזיאון תל אביב לאמנות חזר האנסמבל בעונת 2009 - 2010 להופיע במסגרת הסדרות של "שטריקר" באולם "ענב" לאמנות. 
כמו גופי תרבות רבים, נקלע האנסמבל לקשיים בעקבות המשבר הפיננסי העולמי בשנת 2008, אשר הקטין בצורה ניכרת את התמיכה מקרנות שונות ומתורמים פרטיים.
החל משנת 2010 מקיים האנסמבל פעילות חינוכית רבה, הן בקונסרבטוריון גבעתיים והן בעפולה ובקריית גת. 
אנסמבל סולני תל אביב מקיים סדרות מנויים בתל אביב ובחיפה ומופיע בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה ברחבי הארץ. 
כן הופיע האנסמבל בחוץ לארץ, בין השאר בקרנגי הול שבניו יורק, בווינה ובבודפשט, בפסטיבלי מוזיקה בינלאומיים ובשידורי רדיו וטלוויזיה בישראל ובאירופה. במשך השנים הופיעו עם אנסמבל סולני תל אביב אמנים ידועי שם, ביניהם הכנרים מקסים ונגרוב ואידה הנדל, הויולנית טביאה צימרמן, הקלרניתנים גיורא פיידמן וחן הלוי, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין ואחרים.
מרו (הינדואיזם)

הר מרו (באנגלית: Mount Meru; בסנסקריט: मेरु) הוא שמו של הר מיתי המצוי מעבר להימלאיה.
אנשי צפון הודו בימי קדם דימו לעצמם, בהשראת הרי ההימלאיה אדירי הממדים, כי מעבר להם מצוי אף הר עצום יותר. הם כינוהו בשם מרו. ההינדים עשו את ההר למקום משכנם של האלים. לפי אמונתם הר זה מצוי במרכזו על היקום, בנקודה שבה מתלכדים הציר האופקי והציר האנכי. ההר מוקף שבע טבעות הרים קונצנטריות שסביבן חגים השמש, הירח וכוכבי הלכת. בין הטבעת השביעית והטבעת השמינית מצויות היבשות של הארץ.
על פי המסורת הבודהיסטית הר מרו נישא לגובה של 80 אלף יוג'אנה, והוא ממוקם בין ארבעה עולמות בארבע רוחות השמיים. ההר מרובע בקרקעיתו ועגול בפסגתו. חציו האחד עולה לשמיים וחציו השני יורד אל הארץ. הצד הקרוב לעולמנו מורכב מאבני ספיר כחולות, ולכן השמיים נראים תכולים בעיני האדם. צדדיו האחרים עשויים אבני אודם ואבני חן צהובות ולבנות.

הסמליות של הר מרו

הר מרו מקבל יחס ואזכור במגוון עצום של טקסטים, מבנים ארכיטקטוניים, סיפורים וכתבים בתרבות ההינדואיסטית והבודהיסטית. לדוגמה, בכתבים בודהיסטיים מסוימים מתארים רעידת אדמה בהר מרו כהשוואה למות הבודהה בתור אירועים "שמרעידים" את העולם. לא רק בבודהיזם גם בספרות ההודית ההר משמש כאמת מידה וכהדמיה לתיאור והבנת גדלים, ממדים, ומיקומים פיזיים ורוחניים. לעיתים הר מרו חולק משמעות עם פרח הלוטוס. בפוראנות למשל קוראים הרבה פעמים להר מרו לוטוס ומשווים בין ארבעת האיים שמקיפים את ההר לארבעת העלים של הלוטוס כאשר ההר עצמו מדמה את החוטים שיוצאים ממרכז הפרח. בארכיטקטורה קיים שימוש רחב בהר כסמל. במקדשים רואים פרטי עיצוב חומריים ואלמנטים גופניים שמקושרים למטאפיזיקה של ההר. ישנם מקדשים רבים בבאלי שנקראים בשם מרו. גם הסטופות חולקות דמיון פיזי להר ושניהם מסמלים מקומות שבהם הגשמי הופך לנצחי, לחסר זמן. בטיבט ניתן לראות דמיון להר גם באופי העיצובי של המנדלה, המוטיב של ארבעה חלקים שבמרכזם גוף מרכזי נפוץ מאד. בתרבות הטנטרה משתמשים בהר מרו כסמל שמתאר ערוץ אנרגיה פיזי וכהשוואה לשבע הצ'אקרות שאנו מטפסים דרכן לגבוהה ביותר, כמו השאיפה להגיע לנקודה הכי גבוהה בהר. כך גם מתארים את המושג נירוונה כהתעלות פיזית מעל ההר. ישנם גם מחקרים שמראים השפעה של ההר בארגון הסדר החברתי. בספרות ובתיאטרון יש שימוש נפוץ בממלכות או חברות שמחולקת לארבע.
יש במרו רב-תכליתיות סמלית שקיימת בהרבה רבדים בתרבות ההינדית. רב-תכליתיות זו מבטאת את הדו-משמעותיות שיש בהר. מצד אחד חלק מאמונה קוסמולוגית – מקום שנמצא בסיפורים ומצד שני סמלים מוחשיים שקיימים פיזית ביום יום. אפשר להגיד שההר מסמל ישות פנימית שמוכרחים לעבור דרכה בדרך לאמת ולגאולה. הוא נע כל הזמן בין הפיזי למטאפיזי ומסמל את הממשק ביניהם ואת הדואליות שבהם. הוא משמש כמרכז היקום וכמו כן, כהסבר וכסמל המחבר בין המקרוקוסמוס למיקרוקוסמוס.
ענף הזית במועצת הצמחים

ענף הזית במועצת הצמחים הוא אחד הענפים במועצת הצמחים. בעבר, התקיים כמועצת הזיתים, אולם בשנת 2010, הוא צורף כענף בתוך מועצת הצמחים. ענף זה מאגד חקלאים מגדלי זיתים, בתי בד ומשווקים רבים הקיימים בישראל. מטרתו של ענף הזית היא לפתח ולקדם את חקלאות הזיתים לשמן, לייצג את החקלאים ובתי הבד השונים, והוא חולש על תחומי מחקר, איכות שמן זית, פיתוח, קידום נושאי תקינה ואכיפה ופרסום ושיווק מוצרי הענף.

פיתוח הענף

בארץ קיימים מספר רב של בתי בד המפיקים שמן ממגוון רחב של זני זיתים שונים. ענף הזית במועצת הצמחים מקדם את העברת ושיתוף הידע הטכנולוגי הרלוונטי על מנת לשפר את איכות וכמות השמן המופק מבתי הבד השונים. הענף מסייע בהדרכת בתי הבד השונים על ידע הטכנולוגי ושיתופם בניסיון שנצבר אצל המגדלים השונים בארץ. בנוסף, הוא מקדם שיפורים ופיתוחים טכנולוגיים להגדלת תפוקת עצי הזית, טיפול יעיל יותר בגפת ומעודד את המגדלים להטמיע את השינויים הטכנולוגים במטעים שלהם תוך קשר ולמידה משאר מדינות אגן הים התיכון.

בקרת איכות

בשנים האחרונות תעשיית זיופי שמן הזית גדלה והשתכללה. קיימת תופעה בה לוקחים שמנים שאינם ראויים למאכל ועל ידי תהליך כימי, מצליחים להערים על בדיקות מכון התקנים הישראלי ולמכור שמן זה בחנויות. תו האיכות של ענף הזית הוא הפתרון הטוב ביותר לבעיה זו. כל יצרני שמן הזית, חברי ענף הזית, אשר נושאים את תו האיכות של הענף על בקבוקיהם נבדקים באופן שוטף על ידי חברת בקרה חיצונית המתמחה בתהליכי היצור, ומקיימת ביקורת קפדנית על בתי הבד ויצרני ומשווקי השמן ומעניק תו איכות לאלה שהשמן שלהם עומד בתקן הישראלי. השמן עובר בדיקות מעבדה מורכבות הנערכות במעבדות מקצועיות ועל ידי גוף חיצוני בלתי תלוי וזאת בעל מנת להבטיח לצרכן כי השמן עם תו האיכות של ענף הזית הוא איכותי ובריא. תו האיכות לשמן זית מוכר בציבור ויש לו ערך שיווקי חשוב. כיום נושאים את תו זה שמנים שהופקו על ידי למעלה מ-100 יצרני שמן זית ברחבי הארץ, רשימת המגדלים, המשווקים ובתי הבד שלהם תו איכות כזה מתעדכנת כל הזמן בעקבות בדיקות סדורות ואקראיות ונמצאת באתר של ענף הזית במועצת הצמחים.

מחקר ופיתוח

ענף הזית מסייע בפיתוח מחקרים הנוגעים לשמן זית ולגידול הזית.

פרסום ושיווק מוצרי הענף

ענף הזית במועצת הצמחים מסייע למגדלים, משווקים ובתי הבד השונים בפרסום שמן הזית הישראלי והעלאת המודעות לחשיבותו הבריאותית. סגולותיו הבריאותיות של שמן הזית נובעות ממרכיביו העיקריים שהם חומצות שומן חד בלתי רוויות וויטמינים רבים כגון פוליפנולים וויטמין E. צריכה של שמן זית יכולה לתרום לבריאות כלי הדם והלב ולסייע בהפחתת הסיכון למחלות לב וכלי דם. שמן זית הוא בעל השפעות אנטי דלקתיות על הגוף. ענף הזית במועצת הצמחים אחראי על פרסום, שיווק והעלאת המודעות לחשיבותו הבריאותית והתזונתית של שמן זית איכותי כמרכיב חשוב בתזונה הישראלית.
נורמן לוי בואן

חיים אישיים

להוריו, ויליאם אלפרד ואליזבת' היה בן נוסף, צ'ארלס (נולד ב-1879).
נשא ב-1911 את מארי לאמונט, ולזוג נולדה בת - קתרין (נולדה ב-18 בדצמבר 1914).
מאורו בלוג'י

קריירה

בלוג'י החל את הקריירה שלו באינטר מילאנו, כשערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-31 באוגוסט 1969 במהלך משחק במסגרת הגביע האיטלקי. במהלך חמש עונות עם אינטר הוא רשם בסך הכל 137 משחקים בכל המפעלים, כשמתוכם 90 משחקים בסרייה א'.
לאחר מכן, בלוג'י שיחק במדי בולוניה (1974-79), נאפולי (1979-80) ופיסטויסה (1980-81).
בלוג'י רשם 32 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1972 ל-1979. הוא שיחק חמישה משחקים במונדיאל 1978, שבו איטליה סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט. כמו כן, הוא היה חלק מהסגל האיטלקי למונדיאל 1974. את משחקו האחרון עבור איטליה הוא ערך ב-17 בנובמבר 1979 נגד נבחרת שווייץ במשחק שהתקיים באודינה. בנוסף לכך, בלוג'י היה חלק מהסגל האיטלקי ביורו 1980, שבו היא סיימה במקום הרביעי, אך בלוג'י אינו שיחק כלל בטורניר זה.
אמורי נולסקו

ביוגרפיה

נולסקו נולד בפוארטו ריקו, שם הוא למד ביולוגיה במטרה להיות רופא. כאשר לא צלח ניסיונו עבר לניו יורק ושם למד משחק.

קריירה

מעט אחר כך, נולסקו שיחק במספר סדרות; "ER", ‏"CSI", "ג'ורג' לופז" ו"ארליס". הוא שיחק גם בסרטים "מהיר ועצבני" (עם פול ווקר), "מר 3000" ו"רובוטריקים". בשנת 2006 שיחק בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן. בשנת 2008 שיחק בסרט "מקס פיין", אשר מבוסס על זיכיון משחק הווידאו מקס פיין, ובסרט הפשע "מלכי הרחוב" לצד קיאנו ריבס. בשנת 2009 שיחק את פלמר בסרט "משוריין".  בשנת 2010 גילם את מרקו מרטינז בסדרה הטלוויזיה הפוליטית "מרדף" ב-NBC. 
בסדרה "נמלטים" הוא גילם את פרננדו סוקרה מתחילת הסדרה ב-2005 ועד סיומה ב-2017
ב-2014 שיחק בסרט "זמן קטן". בשנת 2016 שיחק בדרמת הפשע "קרימינל". ב-2018 שיחק בסרט "איתור אגם סילבר" לצד ג'וש פק.

חיים אישיים

בשנת 2008 הוא השתתף בקליפ תמיכה בנשיא ארצות הברית ברק אובמה. השחקנית והדוגמנית ג'ניפר מוריסון הייתה בת זוגו בין השנים 2008–2011.
קוקאטריס

הקוקאטריס (Cockatrice) הוא חיה מיתולוגית, הזהה בצורתה ובגודלה לדרקון או לויוורן, אך מבחינת הופעתה דומה לתרנגול ענק, שהוא עצמו מזכיר במידת-מה לטאה. על פי סיפורי המיתולוגיה, הקוקאטריס בוקע מביצת תרנגולת, שקרפדות או נחש דגרו עליה.
לקוקאטריס יוחסו כוחות קסם חזקים וקטלניים, ונטען שהוא יכול להפוך יצורים חיים לאבן באמצעות מבטו, מגעו ואף באמצעות הבל פיו, הדומה, מבחינה זו, לנשימת האש הקטלנית של הדרקון. הקוקאטריס דומה עד מאוד, ואפילו זהה, למפלצת מיתולוגית אחרת - לבסיליסק, שהוא נחש אימתני וענקי, שמבטו מאבן את החיים, ויכול אף להרגם. פעמים רבות משמשים המושגים "קוקאטריס" ו"בסיליסק" כזוג מילים נרדפות זו לזו.
בדומה לראשה של הגורגונה מדוזה, עיניו של הקוקאטריס שומרות על כוחותיהן ויכולות לאבן יצורים חיים אף לאחר שהראש נכרת.
דמות של קוקאטריס מופיעה במשחק התפקידים מבוכים ודרקונים, וכן במספר משחקי מחשב.
החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה

החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה היה חוג לימוד תנ"ך דו-שבועי שהתכנס בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון, ועבר לאחר מכן למשכן נשיאי ישראל.
החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה החל לפעול באוקטובר 1958, זמן קצר לאחר חידון התנ"ך הראשון למבוגרים שהביא להתעוררות גדולה בלימוד התנ"ך בישראל, שכללה הקמת חוגי לומדים במקומות רבים בישראל ובעולם.
החוג התכנס בבית ראש הממשלה פעם בשבועיים במוצאי שבת והשתתפו בו טובי החוקרים של המקרא בישראל.
מתכונת הלימוד בחוג כללה הרצאה, שלאחריה המשתתפים הביעו דעתם בנושא במסגרת ויכוח פתוח. ההרצאות בחוגי הלימוד סוכמו והוצאו כספרים. בן גוריון כלל את דבריו בשלושה מפגשים באפריל 1959 על "קדמות ישראל בארצו" בספרו "עיונים בתנ"ך". העיתונות הביאה מדי פעם דיווחים מהלימוד בחוג. לעיתים הביאו דברים שאמר דוד בן-גוריון בחוג לפולמוס ציבורי.
בין המשתתפים בחוג בימי דוד בן-גוריון היו השופט שניאור זלמן חשין (שכיהן כיושב ראש החוג), השופט משה זילברג (שהחליף את חשין כיו"ר החוג), נשיא המדינה יצחק בן צבי, פרופ' חיים גבריהו (יו"ר החברה לחקר המקרא בישראל), פרופ' בן ציון לוריא, פרופ' יגאל ידין, פרופ' יהודה אליצור, פרופ' פייבל מלצר, פרופ' בן-ציון דינור, פרופ' בנימין מזר, ד"ר ישראל מהלמן, ד"ר חיים תדמור, פרופ' אברהם הוכמן.
לאחר התפטרותו של בן-גוריון ומעברו לשדה בוקר התקיים כינוס מיוחד של החוג בשדה בוקר ביום הולדתו של בן-גוריון. החוג עצמו עבר לבית הנשיא זלמן שזר והמשיך להגיע לביקורים אצל דוד בן-גוריון בשדה בוקר.
בשנת 1977 חידש ראש הממשלה מנחם בגין את חוג התנ"ך, מדי מוצאי שבת בבית ראש הממשלה בירושלים, באופן קבוע עד פרישתו.
עם היבחרו של עזר ויצמן לתפקיד נשיא המדינה, חידש ויצמן את החוג לתנ"ך בראשותו של פרופ' מנחם אלון ובהשתתפות פרופ' יאיר זקוביץ ופרופ' אבי רביצקי. החוג נמשך עד לסיום כהונתו של ויצמן.
במאי 2012 חידש ראש הממשלה בנימין נתניהו ורעייתו את פעילות החוג בתדירות נמוכה (עד אוקטובר 2019 התקיימו אחד עשר מפגשים). החוג נקרא על שם שמואל בן ארצי, חמיו של ראש הממשלה. את החוג מנהל מאז חידושו הרצל מקוב. בחוג משתתפים אנשי אקדמיה (משה ברש, יאירה אמית, מיכה גודמן) משוררים (ארז ביטון, מירון איזקסון) ועוד. בספטמבר 2013 התקיים מפגש עם הרבנים הראשיים לישראל.
הרמות המחורצות

הרמות המחורצות (באנגלית: Channeled Scablands) הן תופעה גאולוגית ייחודית הנמצאת במזרח מדינת וושינגטון בארצות הברית. הסיבה להיווצרותן הייתה תעלומה והיוותה נושא לעימות שנמשך עשרות שנים. השם Channeled Scablands שניתן לאזור זה על ידי הגאולוג ג' הרלן ברץ (J Harlen Bretz) מתאר היטב את פני השטח ה"פצועים" של רמה המחורצת בקניונים תלולים. ברץ גם היה הראשון לספק הסבר להיווצרותן של הרמות המחורצות.

רקע גאולוגי

מדינת וושינגטון שוכנת בצפון-מערב ארצות הברית, לחוף האוקיינוס השקט. אזור זה הוא חלק מטבעת האש ומתקיימת בו פעילות גאולוגית נרחבת. במערב נמצא חלקו הצפוני של רכס קסקייד שנוצר כתוצאה מפעילות טקטונית. ברכס זה מתקיימת עד היום פעילות סייסמולוגית וגעשית, בעיקר בהרי געש כריינייר וסנט הלנס. במזרח נמצאת רמת קולומביה – רמה געשית שנוצרה במהלך המיוקן והפליוקן מזרמי לבה על שכבה של גרניט וקוורציט. סלעי הבזלת של הרמה כוסו בשכבת לס עמוקה (100 מ'), שהגיעה מהרי הקסקייד באמצעות קרחונים. הרמות המחורצות נמצאות ברמת קולומביה, והקניונים החורצים אותה חותכים מבעד לשכבות הלס והבזלת.

סוף דבר

בשנות ה-50 של המאה ה-20 כבר היה ברור שאי-אפשר להתעלם מן התאוריה של ברץ. גאולוגים – שקודם-לכן התנגדו לרעיונותיו – החליטו לסקור את השטח בעצמם וערכו סידרה של סיורים במקום. הגאולוג ג'יימס גילולי (James Gilluly), אחד ממבקריו החריפים של ברץ, העיר לאחר ביקורו הראשון ברמות המחורצות: "איך יכול היה מישהו לטעות כל-כך". בשנת 1965 פורסם סיכום של סיור גאולוגי שקבע כי מסקנותיו של ברץ היו נכונות.
התאוריה של ברץ התקבלה כהסבר הרשמי להיווצרות הרמות המחורצות. בשנת 1979 הוענקה לברץ – בן 96 באותה עת – מדליית "פנרוז" של האגודה האמריקאית לגאולוגיה, העיטור הגבוה ביותר בתחום המחקר הגאולוגי. לאחר קבלת המדליה אמר ברץ לבנו: "כל אויביי כבר מתים, לכן לא נותר לי מי לשמוח לאידו". ברץ הלך לעולמו בשנת 1981.
מחקרים הנערכים באזור הרמות המחורצות מעלים את הסברה כי אירועים כמו השיטפון הקטסטרופי שתיאר ברץ התרחשו לא רק פעם אחת, אלא חזרו על עצמם במשך תקופה ארוכה. הרקע לסברה זו הוא מציאת שכבות של אפר געשי מהתפרצויות געשיות בהרי הגעש של רכס הקסקייד שנמצאו בין שכבות משקעים שנוצרו על ידי שטפונות. סברה זו מעוררת התנגדות, בטענה שמקור האפר הגעשי בהתפרצויות תת-ימיות או תת-קרחוניות.
השריר פושט שורש היד החישורי הארוך

השריר פושט שורש היד החישורי הארוך (TA: Musculus extensor carpi radialis longus. מוכר גם בראשי התיבות ECRL) הוא אחד מהשרירים השטחיים בחלקה האחורי של האמה.  כיווץ השריר מביא לתנועת פשיטה של שורש כף היד ולהטיה שלה לכיוון חישורי. בזמן כיפוף של אצבעות כף היד, פועל פושט היד החישורי הארוך יחד עם השריר פושט שורש היד החישורי הקצר לייצוב של שורש כף היד.

תיאור

תחילתו של השריר פושט שורש היד החישורי הארוך בקו הרום-עלי הצידי (Crista supraepicondylaris lateralis; Crista supracondylaris lateralis) של עצם הזרוע שבמרפק, מעט מעל לעילית העלי. חלק מסיביו של השריר משולבים בסיביו של שריר הזרוע והחישור המתחיל בקרבה רבה לפושט שורש היד החישורי הארוך. חלקו המרוחק של השריר נאחז בבסיס עצם המסרק השנייה שבכף היד.

עצבוב

השריר פושט שורש היד החישורי הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6,C7) דרך עצב החישור.
כף

כף היא כלי אכילה פופולרי, הדומה בצורתו לאת חפירה. כמו האת, הכף ישרה מצד אחד, וקעורה מצדה השני. גודלה של כף ממוצעת נע בן-10 ל-20 סנטימטרים, ושימושה העיקרי הוא העברת אוכל אל הפה. בעברית הכף נקראת כף בגלל דמיונה לכף יד קעורה. כף ממוצעת מחזיקה כ-15 מיליליטר של נוזל.

היסטוריה

לפי ממצאים שנשמרו (כגון הכף הפרסית העתיקה בתמונה) נראה שכפות שימשו תרבויות רבות במשך מאות שנים. הכפות הראשונות, נראה שמקורן ביוון, שם נערך שימוש בכפות מקונכיות טבעיות. כפות עתיקות נמצאו גם במצרים שם הם הוכנו משנהב, צור ועץ, וסומנו בסמלים מהדת ובשטחי האימפריה הרומאית שם הם הוכנו מברונזה וכסף. עם זאת הכפות לא חדרו לשימוש יום יומי, עד ימי הביניים. במהלך תקופה זו, כפות הוכנו בעיקר מעץ וקרני בעלי חיים, בעוד מספר אצילים השתמשו בכפות של כסף.
ב־1760, לאחר שינויים רבים, הפכה ידית הכף לישרה, בעוד הקערה קיבלה צורה ביצתית יותר (כאשר הצד הפונה החוצה הפך לצר יותר מזה המחובר אל הידית), ובכך נוצרה הכף בצורה אותה אנחנו מכירים היום.

שימושים

בימי הביניים הכפות שימשו את כל המטרות אותן משמשים המזלגות היום. כיום לעומת זאת, השימוש העיקרי שנשאר לכפות הוא האכלת נוזלים או דמויי נוזלים, כגון מרק, דייסה, מאכלים מוצקים קטנים וגרגיריים, כגון סוכר או אפונה. בחלק מתרבויות העולם אף נהוג השימוש בכף ככלי עזר לאכילת מאכלים דמויי איטריות, כגון פסטה. קיימות כפות הגשה שבאמצעותן שמים אוכל בצלחות האישיות.
רבי אלעזר בן פרטא

רבי אלעזר בן פרטא היה תנא שחי בדורו של רבי יוחנן בן זכאי.

זהותו

לפי הסדר הדורות, היו שני תנאים בשם רבי אלעזר בן פרטא: הראשון חי בדורו של רבי יוחנן בן זכאי, והשני בדורו של רבי יהודה הנשיא, כמוזכר בירושלמי: "אתא עובדא קומי רבי, בעא מיעבד כרבנן, אמר לו רבי אלעזר בן פרטא בן בנו של רבי אלעזר בן פרטא לא כן לימדתנו בשם זקינך, "אלא אם כן עשו איגרת בקורת", וקיבלה, וחזר ביה ועבד כרבן שמעון בן גמליאל". בדומה לכך, מוזכר גם בתלמוד בבלי: "מעשה ועשה רבי כדברי חכמים, אמר לפניו פרטא בנו של רבי אלעזר בן פרטא בן בנו של רבי פרטא הגדול אם כן מה כח בית דין יפה".

קורות חייו

רבי אלעזר בן פרטא נאסר יחד עם רבי חנניא בן תרדיון וניצל על ידי אליהו הנביא. על כך מובא בתלמוד:
תנו רבנן: כשנתפש רבי אלעזר בן פרטא ורבי חנניה בן תרדיון אמר לו רבי אלעזר בן פרטא לרבי חנניה בן תרדיון: אשריך שנתפשת על דבר אחד; אוי לו [למי] שנתפש על חמשה דברים.
אמר לו רבי חנניה לרבי אלעזר בן פרטא: אשריך שנתפסת על חמשה דברים ואתה ניצול; אוי לו [למי] שנתפש על דבר אחד ואינו ניצל: שאתה עסקת בתורה ובגמילות חסדים, ואני לא עסקתי אלא בתורה בלבד. כדרב הונא, דאמר רב הונא: כל העוסק בתורה בלבד – דומה כמי שאין לו אלוה, שנאמר "וימים רבים לישראל ללא אלהי אמת וללא כהן מורה וללא תורה" (דברי הימים ב טו, ג); מאי "וללא תורה"? אמר רב הונא: זה העוסק בתורה בלבד, שדומה כמי שאין לו אלוה.
— תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ז, עמוד ב'

מתורתו

מתורתו של רבי אלעזר מובא בתלמוד הן בתחומי ההלכה והן בתחומי האגדה. במסכת גיטין פרק ג' משנה ד', "שלושה דברים אמר רבי אליעזר בן פרטה לפני חכמים, [ו]קיימו [את] דבריו: על עיר שהיקיפוה כרקום, ועל הספינה המטרפת בים, ועל היוצא לידון, שהן בחזקת קיימין, וכו'". בהלכות לשון הרע הוא תולה את עונש שנים עשר המרגלים בכך שהוציאו דיבה על עצים ואבנים, ולומד מכאן קל וחומר לעונשו של מי שמדבר לשון הרע על חבירו. ורבה בר נחמני מביא אסמכתא לדבריו מהמקרא: "וימותו האנשים - מוציאי דבת הארץ רעה" (במדבר יד) - על דבת הארץ שהוציאו.
גם באגדה מובא כי רבי אלעזר סבר כי בזמן שאכלו ישראל מן הם לא הוצרכו ליפנות, כיוון שלא רק המן עצמו היה מתמוסס כליל במעיהם, אלא "אפלו דברים שתגרי אֻמות העולם מוכרין להן – מן מבטלן".
ויקטוריה ז'יז'קוב

תארים

ויקטוריה ז'יז'קוב זכתה פעמיים בגביע הצ'כי, בשנים 1994 ו-2001, ובאליפות אחת בלבד בשנת 1928.
נבחרת ארמניה בכדורגל

שיאי שחקנים

נכון ל-9 בספטמבר 2019. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים.
רן כסלו

רן כסלו (וֶקסלר) (1927 – 13 ביוני 2013) היה עיתונאי ועורך ישראלי, ששימש בתפקידי מערכת בכירים בעיתון "הארץ", ובהם עורך משנה של העיתון בשנות ה-80 של המאה ה-20.
 התפרסם במיוחד כאשר בתחילת שנות ה-70 פרסם בעיתון "הארץ" סדרת כתבות על הפשע המאורגן בישראל ובהם קבע כי יש בישראל פשע מאורגן בתחומים שונים. בעקבות כתבות אלה קיבל איומים על חיו.

ביוגרפיה

כסלו נולד בשנת 1927 בעיר צ'נסטוחובה שבפולין בשם הֶנריק וֶקסלר, בן למשפחה אמידה של ילידי העיר. אמו רבקה לבית ויינרייך הייתה בתו של האדמו"ר מראדומסק. אביו משה וקסלר היה בן למשפחה אמידה והיה שותף בבעלות על מפעל לחלקי אופניים. אחיו רוֹמֶק היה בעליו של מפעל לייצור צעצועים. אחותו הגדולה, גֶניה, שהייתה פעילה בפעילויות קומוניסטיות, נשלחה לאחר סיום לימודיה למערב אירופה, מחשש שתיעצר.
במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה מזרחה והתיישבה בקובל. בקיץ 1940 נשלחה למחנה בסיביר. כעבור שנה וחצי במחנה עברו לאוזבקיסטן. כסלו סיים את לימודיו שם, ופעל כמדריך בתנועת הנוער הקומוניסטית "קומסומול". לאחר שהסתיימה המלחמה שבה המשפחה לעירה, וכסלו עבר ללודז', ללמוד הנדסה במכון הטכנולוגי. בשנת 1949 נישא להלינה פּלוֹטֶק מלודז', ועבר לוורוצלב. הוא החליט שאינו מעוניין לסיים את לימודיו, והחל לעבוד כצנזור בעיתונות הקומוניסטית. בשנת 1951 החל לעבוד בסוכנות הידיעות הפולנית (PAP). לאחר מכן היה לכתב העיתון הוורשאי Życie Warszawy (ז'יצ'יה ורשאווי) בשלזיה תחתית (בשם העט הנריק ויס), ולבסוף היה עורך העיתון Życie Białostockie בביאליסטוק.
בשנת 1956 התפרסמה בעיתון בוורוצלב כתבה נגד כסלו, שבה נטען כי נהג לרדות בפועלים במפעל של אביו. כעבור מספר ימים פורסמה הכתבה בעיתון הגדול Polityka, וכסלו החליט לעלות לישראל. בסתיו 1956 עלה לישראל במסגרת "עליית גומולקה". תחילה למד באולפן מיוחד לעיתונאים מטעם הסוכנות היהודית בבית שמש. הוא עִברת את שמו לרן כסלו. לאחר עלותו ארצה כתב בעיקר בעיתון בשפה הפולנית Od Nowa (אוד נובה), וב-1958, לאחר ששיפר את ידיעתו בשפה העברית, עבר לכתוב בשבועון העברי "העולם הזה". בשנות ה-60 פנה אליו עורך "הארץ" גרשום שוקן וביקש שיכתוב בעיתונו. כסלו התחיל ככתב לענייני פלילים, וכתב את סדרת התחקירים "האם יש פשע מאורגן בישראל?", שהגיעה לשיאה בפרסומו ב-1971 של מסמך משטרתי שמנה את טוביה אושרי כמנהיג העולם התחתון בישראל.
לאחר מכן היה כתב לענייני מפלגות. בהמשך הפך למזכיר המערכת, ובשנות ה-80 המוקדמות היה עורך המשנה של העיתון. גם לאחר שסיים את תפקיד עורך המשנה המשיך כסלו להיות חבר במערכת העיתון "הארץ" ולכתוב בו מאמרים. בין השאר, פרסם בעיתון זה סדרת מאמרים על ערביי ישראל. במאמריו הביע ביקורת נחרצת כלפי ממשלת ישראל לגבי מדיניותה בשטחים ויחסה למיעוט הערבי.
כיהן בוועדת הצנזורה של ועדת העורכים.
שנתיים לפני מותו לקה בשבץ מוחי. הוא נפטר בביתו בגיל 86, ב-13 ביוני 2013, ונקבר בבית העלמין של רמת השרון ליד צומת מורשה.
הותיר בת, אירית כסלו; בן, יורם כסלו (מפיק קולנוע); בת שרה אהרון (מתגוררת בקנדה) ובן מיכאל (מיקי) כסלו.
June Haverly

רקע והפקה

כל שלושת שירי האלבום נכתבו על ידי טרוי סיון. השיר "June Haverly" הוא שיר הנושא של מיני-האלבום, והוא בדומה ל-"Make You Love Me ו-"She's 22", שיר המכיל בתוכו את סגנון הפופ, שאפיין גם את מיני-אלבומו הקודם, Dare to Dream.
מאיר בוזגלו

תולדות חייו

בוזגלו נולד בקזבלנקה שבמרוקו לרבי דוד בוזגלו, מגדולי משוררי  ופייטני מרוקו. עלה עם משפחתו בגיל 5 לישראל וגדל בקריית ים.
בוזגלו החל את לימודיו במתמטיקה באוניברסיטה העברית והשלים תואר שני בלוגיקה מתמטית אצל מנחם מגידור. לאחר מכן, עבר לחוג לפילוסופיה וכתב עבודת דוקטורט בנושא "הפילוסופיה של המתמטיקה של שלמה מימון" בהנחיית גלעד ברעלי ושמואל שקולניקוב.
עבודתו של בוזגלו בתחומי הפילוסופיה מגוונת וחוצת תחומים, מלוגיקה, פילוסופיה של המתמטיקה ופילוסופיה של הלשון, דרך פילוסופיה אירופית ופילוסופיה יהודית של ימי הביניים.
אחד הפרויקטים המרכזיים בהגותו של בוזגלו הוא הניסיון להגדיר את המושג "מסורתיות" הגדרה פוזיטיבית (בניגוד להגדרה השוללת: "לא חילוני ולא דתי", ראו לדוגמה בערך מסורתיים) ולצקת בה תוכן ממשי. לפי הגותו, המסורתיות מושתתת על ערך המסירה התרבותית הבין דורית. לטענתו, בקרבם של היהודים המסורתיים נמצאת היצירתיות הדתית הגדולה ביותר והחשובה ביותר להמשך קיום הדת כגוף חי ופורה.
בספרו האחרון, שפה לנאמנים: מחשבות על המסורת (2008-תשס"ט), בוזגלו עוסק בפילוסופיה של המסורתיות. בספרו זה הוא קורא תיגר על תפיסות חילוניות ודתיות-אורתודוקסיות (כגון של ישעיהו ליבוביץ') הרואות ביהדות את התגלמות ד' אמות של הלכה גרידא. לדידו של בוזגלו, המסורתיות (המאפיינת אחוז ניכר של היהודים בישראל) אינה דיכוטומית בבחינת 100% הלכה או 100% חילון, אלא מאפשרת אורח חיים צבעוני יותר, מורכב יותר.  
מבחינה פילוסופית בוזגלו מושפע מפילוסופים כלודוויג ויטגנשטיין, סול קריפקי, שלמה מימון וגוטלוב פרגה.

פעילות חברתית וציבורית

מאיר בוזגלו היה מיוזמי חידוש מסורת הפיוט בישראל, במיזמים כ"קהילות שרות" ו"ידידי, השכחת", שהתאגדו תחת אתר האינטרנט "הזמנה לפיוט", בו הוא משמש כחבר הוועדה האקדמית.
חבר הגרעין המייסד של עמותת קדמה לחינוך עיוני שיוויוני בשכונות ובעיירות.
פעיל בתחום הוראת המתמטיקה, הקים את מכון "מעיינות" מכון המיישם את תפיסותיו של בוזגלו לגבי הוראת המתמטיקה. כמורה בבי"ס, כחוקר וכמפתח תוכנית להוראת המתמטיקה והלוגיקה. 
בוזגלו משמש גם כמנהל המכון לטיפוח בחינוך.
חבר בכח המשימה הלאומי לקידום החינוך בישראל, של משרד החינוך (ועדת דוברת).
בוזגלו היה ממנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') וחתם עליה יחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בוזגלו חבר בקואליציית 'שבת שוויון'. 
בשנת 2013 נבחר בוזגלו להדליק משואה בטקס המרכזי של יום העצמאות ה-65 למדינת ישראל.
גורנו-אלטאיסק

היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1824 בשם אולאלה (Улала). ביוני 1922 הוקם המחוז האוטונומי גורנו-אלטאי, ואוללה הפכה לבירתו. בפברואר 1928 קיבלה מעמד של עיר, וביוני 1932 שונה שמה לאווירוט-טורה (Ойрот-Тура). שמה הנוכחי של העיר ניתן לה בינואר 1948.
את העיר משרת נמל התעופה של גורנו-אלטאיסק. הכביש המהיר M52 מקשר את העיר לנובוסיבירסק בצפון ולגבול המונגולי בדרום. תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת בעיר ביסק שבמחוז אלטאי, כ-96 קילומטרים מערבית לעיר.
בעיר הוקמה ב-1949 האוניברסיטה הלאומית גורנו-אלטאיסק.