google/wiki40b huggingface dataset:
גיבור של כולם

עלילה

הסרט מתרחש בשנת 1932. יאנקי (ג'ייק ט. אוסטין), הוא אהד בייסבול מושבע של קבוצת היאנקיז ואביו, סטנלי (מנדי פטינקין), עובד כשרת באצטדיון הבייסבול הביתי של קבוצה זו. ליאנקי יש חלום, לשחק באליפות הבייסבול או באליפות השכונתית. במהלך יום אחד, מוצא יאנקי כדור בייסבול ישן מדבר, שמשמו הוא סקרואי (רוב ריינר) מתחת לטרקטור ישן.
בלילה אחד, יאנקי מביא לאביו אוכל לעבודותו ואביו מציע לו סיבוב במתחם ההלבשה של השחקנים. יאנקי מביט במחבט של כוכב הקבוצה, בייב רות', ולאחר מכן גנב המתחזה לאיש אבטחה מסלק אותו משם על מנת לגנוב את המחבט. אדם זה מצליח לגנוב את המחבט ואביו של יאנקי מואשם בגניבתו. הגנב, לפטי מיגינס (ויליאם מייסי), הוא שחקן עבר כושל בשיקגו קאבס ועובד עבור מנהל השיקגו קאבס, נפוליאון קרוס, שיצרף אותו שנית לקבוצה בתנאי שיביא לו את המחבט של בייב רות'. קרוס רוצה את מחבטו של רות' כיוון שהחושב הוא שאם יהיה בידו, תנצח קבוצתו באליפות העולמית. 
לאחר גניבת המחבט מפוטר אביו של יאנקי מעבודתו, ויאנקי מחליט לנסוע לשיקגו כדי למצוא את המחבט ולטהר את שמו של אביו. לאחר שיאנקי מוצא את המחבט, הוא שוכח ממה שרצה מלכתחילה ומחליט לנסוע לבייב רות' עצמו ולהחזיר לו את המחבט. יאנקי לוקח איתו למסע את סקרואי, שרב ללא הרף עם דארלין המחבט. בחלק גדול מהמסע לפטי מנסה לגנוב אליו שנית את המחבט.
לאחר בעיות רבות וצירופי מקרים מוזרים, יאנקי מגיע עם המחבט לקראת חבטת הסיום במשחק האליפות. בעקבות כך שבייב רות' פסול ולא יכול לחבוט, יאנקי נאלץ לחבוט לחבטת הסיום. בחבטת הסיום לפטי זרק את סקרואי בתור הכדור ויאנקי נעזר בדארלין כמחבט. יאנקי הצליח לחבוט בהצלחה וחושף את קרוס ולפטי שנשלחים למאסר בבית כלא. בסוף הסרט סקרואי מחליט לחזור לאליפויות הבייסבול ונעשה חבר טוב של דארלין, ויאנקי חוזר הביתה לאחר שזיכה את אביו בהצלחה.

הפקה

הדמיות בסרט אינן מבוססות על שחקני בייסבול אמיתיים, מלבד הקבוצות יאנקיז ושיקגו קאבס. מפיקי הסרט אמרו שמסר הסרט הוא לא לוותר ולהאמין בעצמיך תמיד, והוסיפו שניסו להכניס בכל מקום אפשרי הומור. במהלך הסרט מוזכר גיבור העל סופרמן, אבל עלילת הסרט מתרחשת ב-1932 ואילו סופרמן הופיע לראשונה ב-1938. על פי מפתחי הסרט, אזכור סופרמן נועדה להוסיף מחווה לבמאי הסרט כריסטופר ריב ששיחק דמותו בכמה סרטים.

ביקורת

בשבוע הבכורה הכניס הסרט 6,061,762 דולרים אמריקאיים ובסה"כ מהקרנותיו בארצות הברית 14,522,427 דולרים אמריקאיים וברחבי העולם 16,627,188 דולרים אמריקאיים.

סינדיקציה

הסרט שודר ב-12 באפריל 2008 בקרטון נטוורק, בגרסה של אמריקה הלטינית של קרטון נטוורק הוא שודר ב-23 בנובמבר 2011. ברחבי אסיה, בערוצי דיסני במגוון השפות, הסרט שודר ב-29 במאי 2012, וכן שודר בערוץ דיסני האמריקאי ב-8 באפריל 2013.
פורט (תקשורת)

בתוכנה, פורט (Port) או פִּתְחָה הוא תהליך ספציפי שדרכו יכולות תוכנות להעביר נתונים באופן ישיר, במקום אמצעים אחרים כגון העברת קובצי נתונים. השימוש הנפוץ ביותר בפורט הוא בתקשורת מחשבים במסגרת הפרוטוקולים הנפוצים בשכבת התעבורה: TCP ו-UDP. פורט מזוהה לכל כתובת או פרוטוקול מסוים על ידי מספר באורך 16 ביטים היוצר 65536 כתובות אפשריות ל-UDP ו-65535 כתובות אפשריות ל-TCP. כתובת זו נקראת "מספר הפורט".

שימוש ב-URL

כתובות URL מתאימות כברירת המחדל את מספר הפורט בתחילית לפי רשימת הפורטים המוכרים. http מפנה לפורט 80, https לפורט 443 וכן הלאה. כדי להגדיר פורט השונה מברירת המחדל, יש לציין אותו עם נקודתיים לאחר שם התחום. למשל: http://www.example.com:8000/blah מפנה לשרת HTTP בפורט 8000 בכתובת www.example.com, וכך הדפדפן לא יפנה לפורט ברירת המחדל.
יודסה ראט פור אמסטרדם

יוֹדְסֶה ראט פור אמסטרדם (Joodsche raad voor Amsterdam) היה יודנראט אשר הוקם ופעל בהולנד בתקופת השואה וריכז בידיו את סמכויות הטיפול ביהודי העיר אמסטרדם.

היסטוריה

היודסה ראט הוקם לאחר מהומות שיזמו תומכי המשטר הנאצי בהולנד הכבושה נגד יהודים, אשר הובילו בהמשך למהומות בין המתפרעים לבין יהודים ולא-יהודים. גם כאן, כמו באתרים רבים, נשאלה השאלה אם לשתף פעולה עם הנאצים ולהקים יודנראט או אם לאו. 
אברהם אשר ודוד כהן, ממקימי היודסה ראט והעומדים בראשו, טענו כי רק בשיתוף פעולה עם הגרמנים יהיה אפשר להעניק סיוע ליהודים ולדחות את גורלם. 
עד מהרה התפתח היודסה ראד למנגנון שלטוני חזק ועד עיצומה של שנת 1941 תפח המנגנון למשרד ממשלתי של ממש. בשיאו הועסקו בו כ־17,000 יהודים בעיקר כדי למנוע מהם גירוש ל"עבודות במזרח", שהיו למעשה מחנות עבודה והשמדה. כאשר נאסר על יהודים ללמוד בבתי ספר של האוכלוסייה הכללית, שנקראו בטרמינולוגיה הנאצית "ארים", היודסה ראט הקים מוסדות חינוך שפעלו עד שנת 1943. 
בין תפקידי היודסה ראד היה גם לדאוג לחינוך, לתברואה, לעבודה סוציאלית, להזנת התושבים היהודים באמסטרדם ולהנפקת אישורים שונים. 
בקיץ 1941 החלו ההכנות בגרמניה לקראת הפתרון הסופי בהולנד וב־1942 החלו הגירושים ההמוניים מהולנד, ועל היודסה ראט הוטל לארגן את המשלוחים, ולטפל בכל הצד המנהלתי של העברת היהודים למחנות שמשמעותה הייתה גזר דין מוות ברוב המקרים ונישול האדם ומשפחתו מרכושם. 
היענות היודסה ראט לדרישות הגרמנים עוררה זעם והרגשת בגידה בקרב רבים. במאי 1943 הגיע תורו של היודסה ראט לשלוח גם מאנשיו, אולם ההיענות של אנשי היודסה ראט הייתה נמוכה ובעקבות כך פרצו הגרמנים אל אמסטרדם וצדו כ־8,500 יהודים. 
בספטמבר 1943 נשלחו גם אשר וכהן למחנות במזרח אירופה.

לאחר המלחמה

הן אשר והן כהן שרדו את המלחמה. 
לאחר תום המלחמה התנהל ויכוח סוער בנוגע לאחריותם לשילוח היהודים, והשלטונות ההולנדיים אף עצרו אותם, אולם משהתברר שהמעורבות של השלטונות ההולנדיים הייתה לא פחותה, הם שוחררו.
עם זאת, רגשות הזעם בקרב שארית הקהילה היהודית לא שככו, והוחלט להקים "בית דין של כבוד" על מנת לשפוט אותם על הכנת שילוחי כ-7,000 יהודים למחנות העבודה וההשמדה במזרח אירופה ועל נישולם מרכושם. אשר לא הכיר בבית הדין, וסירב להופיע בפניו. כהן נשפט. בית הדין הוציא פסק דין חמור נגד השניים, ואסר עליהם לשמש בתפקיד כלשהו בקהילה היהודית עד סוף חייהם.
רייצ'ל מתחתנת

עלילה

קים מקבלת חופשה ממוסד הגמילה שבו היא נמצאת לרגל חתונת אחותה רייצ'ל. כשהיא מגיעה הביתה, היא מקבלת יחס צונן מכולם. היא מגלה שרייצ'ל העניקה את הכבוד להיות השושבינה לחברתה הטובה ולא לה. קים דורשת להיות השושבינה ואחותה מסכימה. בארוחת טרום החתונה קים מדברת לפני כולם על תהליך הגמילה שלה ומנצלת את ההזדמנות כדי לקיים את אחד השלבים בתוכנית שנים עשר הצעדים: היא מבקשת סליחה מאחותה על כל מה שהיא עברה בגללה. בבית, רייצ'ל כועסת על קים שהיא מתעסקת כל הזמן בעצמה וגונבת את ההצגה. כאשר קים הולכת למפגש של מכורים אנונימיים, היא חושפת שכשהייתה בת 16, נהגה תחת השפעת סמים ואחיה הקטן איתן נהרג בתאונת דרכים באשמתה. בהמשך קים מתעמתת עם אמא שלה ומאשימה אותה בחוסר אחריות, על שהפקירה את איתן בידי נרקומנית. לבסוף, קים חוזרת למוסד הגמילה כשהיא מסוכסכת עם אימה.
היה היו ביער

עלילה

הסרט דן בארבעה תלמידים, ראסל, אביגייל, אדגר ומישל, ומורם קורניליוס, שיוצאים לטיול בשטח שם הארבעה יוצאים לשיט בסירת משוטים. בחזרתם לביתם משאית שמכילה גז רעיל עוברת תאונה שגורמת לשחרור הגז, שפוגע באחת התלמידות ובהוריה. כדי להציל את חייה צריכים שאר התלמידים לצאת למסע ליער רחוק ולהביא משם צמח מרפא, בטרם יתדרדר מצבה.
לבסוף התלמידים מצליחים למצוא את העשב ומגיעים בזמן להציל את חייה, אך מגלים שיערם מלא בבני אדם. מוריהם, קורניליוס, שכשהיה קטן הופרד מהוריו על ידי בני אדם, פוחד שהם יעשו אותו דבר לתלמידיו, אך מגלה שהם מנסים להפטר מהגז ששוחרר בתאונה ולשפר את מצב היער. בסוף הסרט כל היער נוקה מהגז, ולמרות שחלקים גדולים ממנו מתו, לאחר מעשי בני האדם הוא לבסוף ישתקם.
Heartbreaker

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'סטין ביבר, ברנדון גרין, טוני סולמות, חאווייר סמית', וטיילר וויליאמס, והוא הופק על ידי טי-מינוס, מאייג'ור עלי, ביבר ושף טון.
ועידת מינכן לביטחון

היסטוריה

הוועידה התפתחה מתוך ועידת Internationale Wehrkundebegegnung / Münchner Wehrkundetagung Wehrkundebegegnung‏אשר נוסדה בשנת 1963 על ידי אוולד היינריך פון קלייסט-שמנצין, שהיה מקציני הוורמאכט שבאו מתוך מעגל שטאופנברג ודגל במניעת התנגשויות צבאיות כגון מלחמת העולם השנייה בעתיד וקיווה להביא יחד מנהיגים ומומחים לענייני ביטחון מסיבה זו. זהו גם מוטו הוועידה: "שלום מתוך דו-שיח". המפגש הראשון הוגבל ל-60 משתתפים; ביניהם היו הלמוט שמידט והנרי קיסינג'ר. פון קלייסט הוביל את הישיבות עד 1997; מי שהוביל אחריו בשנים 1999 עד 2008 היה הפוליטיקאי ואיש העסקים הורסט טלצ'יק (ממפלגת CDU). מאז 2009, בראשות הוועידה עומד הדיפלומט לשעבר, וולפגנג אישינגר שהקים את ארגון ועידת מינכן לביטחון, קרן ללא מטרות רווח שהוקמה ב-2011 ובראשה הוא עומד.
הוועידה בוטלה פעמיים, ב-1991, בעקבות מלחמת המפרץ הראשונה, וב-1997 כתוצאה מפרישתו של קלייסט-שמנצין. תחת הנהגתו של טלצ'יק הוועידה נפתחה בשנת 1999 וכינסה אישים פוליטיים, צבאיים, אנשי עסקים ממרכז ומזרח אירופה, כמו גם מהודו, יפן והרפובליקה העממית של סין.
ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס

אודות

דייטון נולד באלמידה שבקליפורניה וגדל בעיירה גראס-ואלי. הוא למד בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. במהלך לימודיו פגש בואלרי פאריס שלמדה מחול, והשניים התחתנו.
כזוג ביימו והפיקו קליפים למוזיקה, סרטים דוקומנטרים, פרסומות וסרט באורך מלא. הם עבדו עם כמה מהלהקות המצליחות בעולם, בהן אואזיס, רד הוט צ'ילי פפרז, ביסטי בויז ואר.אי.אם. בעבור הוידאו קליפ שהפיקו לשיר "Tonight Tonight" של הסמאשינג פאמפקינס, זכו בשישה פרסי ערוץ MTV. ב-1998 ייסדו חברת הפקה בשם Bob Industries.
ב-2017 יצא לאקרנים סרטם "קרב המינים", בכיכובם של אמה סטון וסטיב קארל.
ב-2019 עלתה לנטפליקס הסדרה "לחיות עם עצמך" בבימוים.
פלמחים

היסטוריה

הקיבוץ נוסד ב-11 באפריל 1949, י"ב בניסן ה'תש"ט. מייסדי הקיבוץ היו בוגרי גרעין הצופים ד' של תנועת הצופים העבריים, יוצאי חטיבת יפתח של הפלמ"ח. ב-2011 החליטה אספת הקיבוץ לקלוט 25 משפחות מאלי סיני שפונו בתוכנית ההתנתקות שבוצעה ב-2005.
בשנת 2004 התגוררו בקיבוץ 500 נפש. 
באותה שנה השתנה סוג הקיבוץ ל"קיבוץ מתחדש". חברי הקיבוץ עברו לניתוק כלכלי, כלומר קיבלו אחריות על הכנסתם והוצאותיהם. בוטלה הקופה המשותפת והצריכה המשותפת.
הכנסת הקיבוץ היא מחקלאות: מטעים, שדות וגידולי שלחין ובעל, מרפת חולבות ועגלים לפיטום, הנמצאת בקיבוץ גת בשותפות עם אותו קיבוץ וכן היי-טק (בקיבוץ שוכנת חברת מחשבים המתמחה בשחזור מידע שניזוק).
כשני קילומטרים דרומית לקיבוץ שוכן בסיס פלמחים של חיל האוויר. בקרבת הבסיס שוכן אתר קברות עתיק, נבי רובין.
משתנה מטא-תחבירי

Quux

Quux הוא המשתנה מטא־תחבירי הרביעי, אשר השימוש בו נפוץ לאחר baz. אולם, לאחרונה הפך Qux נפוץ יותר בשימוש כמשתנה רביעי, כאשר Quux הופך להיות החמישי. הסיבה לכך כנראה היא שלאחר Quux באים בדרך כלל Quuux ,Quuuux וכו', ולכן Qux מתאים לתבנית זו באופן מושלם.

xyzzy

xyzzy היא מילת קסם ממשחק המחשב הרפתקאת המערה הכבירה, וככזה יש לו שימוש נפוץ כמשתנה מטא־תחבירי, במיוחד בידי האסכולה הישנה של ההאקרים.

Spam & Eggs

Spam ו־Eggs הם משתנים מטא־תחביריים קנוניים אשר להם שימוש בשפת התכנות פייתון. זוהי התייחסות למערכון מפורסם של מונטי פייתון, אשר על שמם השפה נקראת.

Fred & Barney

על שמם של הדמויות מהסדרה המצוירת "משפחת קדמוני".

Ned Baker ו- Meg O'Brien

נד בייקר הוא שם בדוי (ולא דמות בדויה) או כינוי, המשמש במקום שבו יסופק שם אמיתי בזמן מאוחר יותר. יש לו שימוש נרחב בפיתוח של תוכניות מחשב אשר צריכות לטפל בשמות של אנשים אמיתיים לאחר שהפיתוח שלהם יסתיים.
שמות נפוצים נוספים אשר יש להם שימוש דומה הם שמות עם פיסוק (למשל Meg O'Brien) כדי לבחון את יכולת התוכנה לטפל בפיסוק כזה.

Null Exit

ושם המכיל טרמינולוגיה של תכנות או מסד נתונים כדי לבדוק ששימוש במונחים בהקשר זה לא ישפיעו על פעולת התוכניות..

דוגמאות אחרות

thud, corge, grault, garply, waldo, plugh.

שפות אחרות

לפעמים לשפות אחרות יש משתנים מטא־תחביריים משל עצמם, למשל Aap, Noot, Mies מהשפה ההולנדית, pippo, pluto, paperino מאיטלקית, toto, tata, titi מצרפתית, וכן הלאה.
ליטל שמש

נעוריה

שמש נולדה בגדרה לתהילה ניגרקר מקהילת בני ישראל, שעלתה מהודו, ואמנון, יליד ישראל ממוצא יהודי-עיראקי ויהודי-פולני. לאחר מכן עברה המשפחה להתגורר באשדוד. כשהייתה בת חמש התגרשו הוריה. אביה נישא מחדש ויש לה אח למחצה ממנו. היא ושני אחיה גדלו לבד עם אמם ומאוחר יותר חזרו להתגורר בגדרה. מגיל 12 כתבה בעיתוני ילדים ונוער, בשבועונים כולנו וראש אחד, ושידרה ברשת א' תוכניות לנוער. את שירותה הצבאי ביצעה כלוחמת במשמר הגבול במשך כשלוש שנים בגזרת איו"ש בזמן האינתיפאדה השנייה. במהלך שירותה נשלחה גם להרצות על ישראל בארצות הברית ובקנדה.

קריירה

בשנת 2004 חזרה לקבוצת ידיעות אחרונות ובמשך כארבע שנים שימשה כעורכת הראשית של עיתוני הילדים של הקבוצה. בשנת 2008 עברה לעבוד ככתבת בחדשות הוט, שם סיקרה את אזור הדרום. בתקופה זו סיקרה את מבצע עופרת יצוקה, ושידרה כתבות במבט בערוץ הראשון. בנוסף ערכה באתר סלונה ועבדה כקופירייטרית עצמאית בתחום הדיגיטל. שנה לאחר מכן הקימה את פורטל הנשים "פינקיש" המיועד לנשים צעירות.
החל מ-2010 פעילה בתחום ההסברה הישראלית וכן בוגרת התוכנית בדיפלומטיה ציבורית של ארגון "Stand With Us". היא מרצה על ישראל ועל שירותה כלוחמת ברחבי העולם, בקמפוסים, קהילות יהודיות, כנסיות ועוד. הייתה ממקימי תנועת האמת שלי אך בחרה לעזוב את הנהלת הארגון ולפעול באופן עצמאי.
משנת 2012 משמשת כעורכת וכמגישת אולפן החדשות באתר של ישראל היום וכפובליציסטית המפרסמת את משנתה בנושאים אקטואליים שונים. כמו כן היא כותבת באתר מידה.
ב-2015, סמוך לאחר הקמת ערוץ 20, הצטרפה שמש לתוכנית הפאנליסטים הפטריוטים, וביוני 2016 החלה להגיש בערוץ רצועה לילית בשם "היום הזה", יחד עם דנה סומברג ורינת ספיבק (ששמה שונה בהמשך לתוכנית "זה היום"). שמש מגישה של תוכנית זו יחד עם אמיר איבגי (משודרת בשם "היום הזה"). כמו כן היא משתתפת כמגישה בתוכנית "לפני כולם" באותו ערוץ, ברוטציה עם דנה סומברג.
שמש היא גם יוצרת של פורמטים לטלוויזיה ומכרה מספר פורמטים לחברות זרות. הפורמט "Come to bed", דוקו-ריאליטי המתעד שיחות לפני השינה של זוגות שונים ומשונים, זכה באפריל 2016 בתחרות הפורמטים "Small world Big Ideas" שנערכה בקייב, והפורמט מופץ בעולם על ידי חברת "Small World". פורמט אחר שיצרה הוא תוכנית בישול בשם "Cook for the Chefs", אותה מפיצה חברת ההפצה הטורקית "Global Agency". הפורמט מבוסס על תוכנית בישול רבת משתתפים המשלבת אלמנטים תחרותיים. באוקטובר 2016 פורמט שיצרה, "Last chance to run", זכה בתחרות פיץ' ביריד מיפ.
בדצמבר 2016 נבחרה במכרז לצוות המנחים של התוכנית ערב חדש בטלוויזיה החינוכית אותה הנחתה לסירוגין עם דן מרגלית, אראל סג"ל ושרה ב"ק.
באפריל 2018, זכתה במקום השני בתחרות הפורמטים הבינלאומית של מיפ שנערך בקאן, עם הפורמט "I Need A Hero" במסגרתו חמישה גברים מתמודדים במספר אתגרים פיזיים כדי לזכות בליבה של אישה שעוקבת אחריהם בחשאי.

השכלה והתמחויות

בעלת תואר ראשון במדעי הרוח והחברה ותואר שני ביהדות ארצות הברית מאוניברסיטת חיפה. בוגרת לימודי קופירייטינג במכללת תרצה גרנות ובוגרת המכללה למדינאות בירושלים.
ג'רום קרסי

קריירת משחק

קרסי נולד בעיר קלארקסוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת לונגווד אשר בפארמוויל הסמוכה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1984 נלקח קרסי בבחירה ה-46 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בחרו באותו הדראפט גם את סם בואי (לפני מייקל ג'ורדן). לאחר 3 עונות כשחקן ספסל, פרץ קרסי בעונת 1987/1988 עם שיאי קריירה של 19.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד קלייד דרקסלר, טרי פורטר, באק ויליאמס וקווין דאקוורת', אשר הובילו אותה למעמד גמר ה-NBA בעונות 1990 ו-1992. החל מעונת 1993/1994 ועד לסיום הקריירה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעת עזיבתו את הטרייל בלייזרס בשנת 1995 ניצב במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (831), בריבאונדים (5,078) ובחסימות (622), וכן במקום השלישי בנקודות (10,067) ובחטיפות (1,059).
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר קרסי על ידי טורונטו ראפטורס, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. בעונת 1996/1997 שיחק עבור לוס אנג'לס לייקרס, ובעונה העוקבת עבר לסיאטל סופרסוניקס.
לקראת עונת 1998/1999 המקוצרת הצטרף לסן אנטוניו ספרס, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA כמחליפו מהספסל של שון אליוט. בעונת 2000/2001 העפיל לגמר האזור המזרחי כשחקן מילווקי באקס, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 38.

לאחר הפרישה ממשחק

בעונת 2004/2005 שימש קרסי כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת טרי פורטר עמו שיתף פעולה כשחקן בפורטלנד. לאחר עונה אחת בלבד עזב את התפקיד.
ב-18 בפברואר 2015 נפטר קרסי במפתיע, בגיל 52, כתוצאה מקריש דם אשר נסחף לריאותיו וגרם לתסחיף ריאתי.
דומיניקה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של דומיניקה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. אף אחד מספורטאי המשלחת לא העפיל לגמר. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, אף אחד מספורטאי המשלחת לא העפיל לגמר.
אליהו אליעזר שאול כהן

ד"ר אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) (1859–1926), ידוע גם כד"ר אליאס כהן, היה בין שבעת הרופאים הראשונים ילידי ארץ ישראל, שימש כרופא בצפת והגליל וכרופא המושבה פתח תקווה בין השנים 1926-1908.

ביוגרפיה

אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) נולד בירושלים בשנת 1859 לר' מיכל הכהן וליבה-דבורה לבית קצורין (דור שני בירושלים). אחרי שסיים את לימודיו בחדר עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ונשלח על ידי אביו ב-1874 לסמינר למורים בברלין. בתום לימודיו שב לירושלים ושימש כמורה לשפות בבית הספר למל. בשנת 1882 הלך בדרכי אביו והוציא לאור בירושלים את העיתון "ירושלים" בשפה הגרמנית.
בשנת 1888 חזר אליהו לגרמניה והתחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. לאחר 3 שנים שב לירושלים ושוב לימד בבית הספר "למל", בד בבד לימד שפות בתלמוד תורה. בשנת 1891 יצא בשנית לברלין והשלים את לימודי הרפואה, הפעם באוניברסיטת "פרידריך וילהלם" בברלין. באוגוסט 1892 סיים את לימודיו עם כתיבת עבודת גמר בנושא מחלת "בזדוב". הוא השתלם בתחום הכירורגיה ואחר כך שב לירושלים.
בשובו עבד בבית החולים משגב לדך. בשנת 1893 ניהל את בית החולים מאיר רוטשילד בירושלים. בסוף 1893 התמנה ד"ר כהן כרופא ממשלתי של השלטון הטורקי בחברון ולאחר כשנה הועבר לעזה.
ב-1894 נישא לשרה בת נפתלי ליאון, נכדתו של בן ציון ליאון. הוא קיבל את תפקיד מנהל בית החולים "אטלינגר" בצפת. הברון רוטשילד מינה אותו כ"רופא ראשי למושבות הגליל" וכן סייר בכפרים הערביים שיושביהם כינו אותו בשם "חכים אליאס". בשנת 1908 עקר ד"ר כהן לפתח תקווה ושימש כרופא ועד המושבה כמחליפו של ד"ר יעקב ברנשטיין כהן. בשנת 1912 נימנה עם חברי הוועד הראשון של "אגודת מדיצינית עברית ביפו".
בשנת 1914 גויס לצבא הטורקי והוצב בעזה, בבית חולים צבאי. עם שחרורו ב-1916 הוזמן שוב לעבוד כרופא המושבה בפתח תקווה ושימש בתפקיד עד מותו בט' באב, 1926.
לד"ר אליהו כהן ואשתו שרה היו 5 ילדים: ד"ר נפתלי כהן, פרידה (נפטרה ב-1943 ונקברה בהר הזיתים בירושלים), בן ציון (נפטר ב-1981 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה), נתן (נפטר במרץ 1989 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה) ויוסף (נפטר בפברואר 1989 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה).
לד"ר אליהו כהן 8 נכדים: בנותיו של נפתלי - תקוה וינשטוק-לוריא, ומאשתו השנייה - פרידה, קיטי, אניק ומרטין; בתו של בן ציון - תמרה כהן; בניו של נתן - השופט אליעזר כהן ואלכסנדר.
בחודש אוקטובר 2012 נקרא רחוב על שמו בשכונת כפר גנים החדשה בפתח תקווה.
הנרי פררה מנדס

ביוגרפיה

נולד בברמינגהאם, אנגליה. בן למשפחה רבנית ספרדית עתיקה. בין אבותיו מצד אמו נמנים רפאל מנדולה, הרב הספרדי הראשי של לונדון ודוד אהרן די סולה. אביו אברהם פררה מנדס היה רב בברמינגהאם ולפניה בג'מייקה וניופורט. הוא למד בקולג' נורת'ויק (Northwick), בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטת ניו יורק, וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1884.
קודם לכן,  ב-1874, מונה לרב הקהילה הספרדית במנצ'סטר וב-1877 נקרא לכהן כרבה של קהילת שארית ישראל בניו יורק.
ב-1881 הוא היה אחד ממייסדי ועד רבני ניו יורק (New York Board of Ministers) והיה המזכיר שלו מייסודו עד 1901 כאשר מונה לנשיאו. הוא הצטרף לשבתאי מוראיס בהקמת בית המדרש לרבנים באמריקה ב-1886. הוא נעשה למזכיר בית המדרש ופרופסור להיסטוריה בו. עם מותו של ד"ר מוראיס הוא נעשה לנשיא בפועל של הפקולטה עד מינויו של שניאור זלמן שכטר ב-1902.
ב- 5 במרץ 1892 הוא נורה בבטנו בביתו על ידי קבצן בשם חוסה מזרחי (Jose Mizrachee). 
ב-1884 היא שנת יובל המאה להולדתו של משה מונטיפיורי הניע את קהילתו לציין את האירוע בעבודה מעשית. התוצאה הייתה בית מונטיפיורי לנכים כרוניים שנוסד באותה שנה. הוא מונה לסגן נשיא האיגוד של ילדים נכים ב-1896 וב- 1901 ייסד את הסניף היהודי של אותו איגוד.
הוא קידם את הקמת איחוד הקהילות האורתודוקסיות בארצות הברית וקנדה (1897) ואחרי כן נבחר לנשיאו. מנדס היה סגן הנשיא של הפדרציה האמריקאית של ציונים (American Federation of Zionists) והיה חבר של ועדת הפעולה של וינה (1898-‏1899). הוא היה אחד הציונים האמריקאים הראשונים שהתבקש על ידי תיאודור הרצל להפיץ את התורה הציונית באמריקה.
מנדס היה אחד המייסדים של Young Women's Hebrew Association of New York (1902). הוא היה פרופסור לדרשה בישיבה יוניברסיטי מ-1917–1920.
נפטר בניו יורק.

כתביו ופעילותו הספרותית

יחד עם אחיו פרדריק דה סולה מנדס ואחרים הוא היה אחד ממייסדי העיתון The American Hebrew (1879) והוא תרם לעיתון מאמרים לעיתים תכופות. הוא חיבר ספר לימוד לילדים בשם Union Primer and Reading Book (1882) וכן היסטוריה יהודית מוצגת מבחינה מוסרית (Jewish History Ethically Presented) (1895), להסתכל קדימה – תוכנית לצדק ליהודי (1900), הדת היהודית מוצגת מבחינה מוסרית (The Jewish Religion Ethically Presented) (1904)
כמו כן חיבר סיפורים: In Old Egypt," stories about, but not from, the Bible, אסתר, יהודה המכבי.
וכל מאמינים

מבנה ותוכן הפיוט

הפיוט כתוב על פי אקרוסטיכון אלפביתי כפול. כל אחת מאותיות האלף בית מופיעה פעמיים: פעם אחת בתיאור שבחו של ה' ופעם שנייה לאחר המילים "וכל מאמינים שהוא" בתחילת שבח נוסף של ה'. הפיוט אינו מחורז.
הפיוט מתאר את גודלו ומידותיו של ה'. הוא מלא בתיאורי מידות ה' וכוחו שלקוחים מהתנ"ך וכן טוען שכל העולם מאמינים בכוחו ומידותיו. העובדה שמידותיו של ה' מופיעות בכל האותיות מבטאת את שלמותו של האל. המידות של האל המופיעות בפיוט הן גם מידות דין וגם מידות רחמים.

אמירת הפיוט

הפיוט נאמר אצל קהילות האשכנזים באמצע ברכת קדושת השם בחזרת הש"ץ בתפילות המוסף של ראש השנה ויום הכיפורים. נהוג לפתוח את ארון הקודש ולאומרו בעמידה. לאחר הקטע המתחיל במילים: "ובכן יתקדש שמך" אומרים את התפילה "עוד יזכור לנו אהבת איתן". תפילה זו מסתיימת במילים:
באין מליץ ישר מול מגיד פשע, תגיד ליעקב דבר חוק ומשפט, וצדקנו במשפט המלך המשפט
מיד לאחר מכן אומרים את הפיוט, שמתחיל גם הוא במידת המשפט של ה'. המהרי"ל נהג להתחיל את הפיוט ברצף לשורה הקודמת, וכך להפוך את השורה "האוחז ביד מידת משפט" שהיא תחילת הפיוט, להמשך השורה הקודמת "וצדקנו במשפט המלך המשפט".
בקהילות רבות לא אומרים את הפיוט כסדרו: שתי שורות המתחילות באותה האות ולאחר מכן שתי שורות אחרות. במקום זאת השורה הראשונה של הפיוט נאמרת בנפרד ולאחר מכן נאמרת בכל פעם שורה המתחילה במילים "וכל מאמינים" ואתה השורה שלאחריה, ששייכת כבר לאות הבאה. בסיום הפיוט על פי שיטה זו נאמרות שלוש שורות ביחד. לדוגמה, במקום לומר:
הַזּוֹכֵר לְמַזְכִּירָיו טוֹבוֹת זִכְרוֹנוֹת - וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא זוֹכֵר הַבְּרִית
הַחוֹתֵךְ חַיִּים לְכָל חַי - וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא חַי וְקַיָּם
אומרים:
וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא זוֹכֵר הַבְּרִית - הַחוֹתֵךְ חַיִּים לְכָל חַי
וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא חַי וְקַיָּם - הַטּוֹב, וּמֵטִיב לָרָעִים וְלַטּוֹבִים
אמירת הפיוט כך היא שיבוש וככל הנראה איננה כוונת המחבר. סיבה אפשרית לאמירה משובשת זאת היא מפני שבעבר שליח הציבור היה אומר את המשפט הראשון של כל אות והציבור אחריו היה עונה "וכל מאמינים". עם השנים הציבור החל לומר גם את המשפט הבא, שאמור להיאמר מיד על ידי החזן, וכך נוצרה האמירה המשובשת.
הפיוט הולחן כמה פעמים, בין השאר על ידי מרדכי בן דוד.
סלמאן נאטור

קורות חיים

סלמאן נאטור נולד בדלית אל-כרמל. סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת חיפה בשנת 1976. שימש כעורך התרבות של עיתון "אל אתיחאד" וערך את הירחון "אל-ג'דיד" לספרות ואומנות בין השנים 1977 ועד 1990. 
בשנת 1982 היה מזכיר ועד הסולידריות עם תושבי רמת הגולן הסורים, בני העדה הדרוזית, בעת שביתתם הגדולה נגד סיפוח הגולן לישראל ועקב כך הוטל עליו מעצר בית לשישה חודשים. 
בשנת 1986 היה ממייסדי ועד היוצרים הישראלים והפלסטינים נגד הכיבוש. חבר הנהלה בעמותות רבות ביניהן: מדרשת "אדם", "איגוד כללי של סופרים בישראל", העמותה לפיתוח המוזיקה הערבית, יו"ר ארגון "אעלאם" לתקשורת ערבית, ובארגון "עדאלה". ניהל בין השנים 2011–2015 את פרויקט "מרחבים תרבותיים" במרכז מוסאוא, לזכויות האזרחים הערבים בישראל. כתב את הפרק על התרבות הערבית במסמכי החזון של האוכלוסייה הערבית בישראל.
היה מנהל מכון אמיל תומא לעיונים פלסטיניים וישראליים בחיפה, וערך את כתב העת "סוגיות ישראליות", היוצא לאור ברמאללה. נאטור פרסם כעשרים ושמונה ספרים, שכוללים סיפורת, סיפורים קצרים, רומן וביקורת תרבות וחברה.
בין ספריו: "מאמרים בהגות ופילוסופיה" (1971), "מאחורי המלים" (סיפורים קצרים 1972), "אתה הרוצח, שייך" (רומאן 1976) "מסבאת הכפר" (סיפורים 1986) "סופר זעם – מונולוג ישראלי" (סאטירה 1985) 4 ספרי ילדים, 5 ספרי מסות וביקורת. את ספרו "הולכים על הרוח" כתב בערבית ובעברית בשנת 1992. ספרו "זיכרון" ראה אור בבית לחם בשנת 2006. "מסע מדברי, טרילוגיה" ראה אור בעמאן ורמאללה בשנת 2009. הרומן האחרון שכתב, "היא, אני והסתיו," ראה אור בחיפה בשנת 2011 ופורסם בתרגום עברי של יהודה שנהב, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
נאטור היה גם מתרגם פורה ותרגם את "הזמן הצהוב" מאת דויד גרוסמן, "שיחות על מדע וערכים" מאת ישעיהו ליבוביץ', "איזה מלחמה נהדרת", מאת דן יהב, "חינוך לגלותיות" מאת אילן גור זאב, "על התיאטרון הישראלי" מאת שמעון לוי. כמו כן תרגם וערך 4 אנתולוגיות שירה וסיפורת עברית שראו אור ברמאללה ועוד תרגם 4 מחזות לילדים מעברית לערבית שהוצגו בתיאטרון בית הגפן וכן את המחזות "ויה דולורוזה" של דייוויד הר עבור תיאטרון הקאמרי ו"אב הבית" של הרולד פינטר עבור התיאטרון העירוני בחיפה. כתב 5 מחזות בערבית שהוצגו על בימות בארץ ובחו"ל, ביניהם: מחזהו הראשון, "הביצה", משנת 1982, בוים בידי ריאד מסארווה אך הצנזורה אסרה הצגת המחזה. המחזה "נחיתת אונס" הועלה בערבית בתיאטרון הלאומי הפלסטיני (אל-חכּוואתי) בשנת 1999 והועלה שוב ב 2009 בתיאטרון "חכּאיא" ברמאללה, וכן הוצג בפסטיבלים במרוקו, סוריה, קטר, אבו דאבי ולוב ובעברית, בתיאטרון העברי-ערבי ביפו בשנת 2004. המחזה "זיכרון", הצגת יחיד שביים אדיב ג'השאן, הועלה בתיאטרון "אל-סראיה" בשנת 2003.
נאטור היה מיוזמי וממקימי חוג המתרגמים מערבית לעברית במכון ון ליר בירושלים וסדרת מַכְּתוּבּ העוסקת בתרגום יצירות מהתרבות והספרות הערבית לעברית. בשנת 2017 ראה לאור הספר "הולך על הרוח", טרילוגיה של שלוש יצירות של סלמאן נאטור ("מסע על מסע", "הולכים על הרוח", "המתנה"). הספר פורסם לאחר מותו של נאטור ומתרגם הספר, יונתן מנדל, הקדיש את הספר "לסלמאן נאטור ולרוחו החיה". הספר פורסם בהוצאת "עולם חדש" כסנונית הראשונה של הוצאת "מַכְּתוּבּ", המוקדשת לתרגום ספרות ערבית לעברית.