google/wiki40b huggingface dataset:
תהפוכות הגורל

עלילה

הסרט מתאר את הסיפור האמיתי אודות משפטו של האריסטוקרט האירופאי קלאוס פון בולאו בהאשמה לניסיון רצח של אשתו, סאני פון בולאו. סאני, שסבלה מסוכרת, שקעה בקומה לאחר שהוזרק לה מנת יתר של אינסולין. בעלה הואשם בכך שהוא זה שהזריק את מנת היתר כדי לגרום למותה.
לאחר שהורשע במשפט, שכר את משפטן-העל אלן דרשוביץ כדי שיגן עליו בערעור. דרשוביץ למרות שאינו מאמין לגרסתו של פון בלואה נעתר לבקשתו, בתמורה לנכונותו לשלם עבור הגנה משפטית לשני נערים אפרו-אמריקאים שהואשמו אף הם ברצח, ועמדו בפני עונש מוות.

תארים ופרסים

איירונס זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור משחקו בסרט. שרודר היה מועמד עבור פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, וקאזאן עבור פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. איירונס גם זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
בתחרות מאה שנים... 100 גיבורים ונבלים קלאוס פון בולאו היה מועמד לרשימת הנבלים.

מיקום

הסרט צולם במספר אתרים ברוד איילנד ובניו יורק.
אגלונה

ההתיישבות היהודית באגלונה


לכפר הגיעו יהודים לראשונה בראשית המאה ה-19. הם עסקו בעיקר בסחר קמעונאי ובחקלאות. לפני מלחמת העולם הראשונה התגוררו בכפר כמאה משפחות יהודיות. במפקד שנערך בשנת 1935 נמנו בכפר 57 יהודים, שהיוו כחמישית מאוכלוסיית הכפר באותה עת. בתחילת אוגוסט 1941 ריכזו תושבי הכפר הגויים את התושבים היהודיים בבית הספר העירוני, ולאחר מכן לקחו אותם ליער וירו בהם על שפת האגם. הפעולה כולה בוצעה על ידי תושבי הכפר, שאפילו שילמו את עלות התחמושת. קצין נאצי היה במקום רק כדי לפקח ולתעד את הפעולה בדו"ח שכתב. בכפר סומרסט השכן (אשר אוחד לימים עם אגלונה) ריכזו התושבים הגויים את התושבים היהודיים בבית הכנסת ושרפו אותו. יהודים אשר לא נשרפו בבית הכנסת נורו על שפת הנהר. הכומר המקומי, אלואיז ברוק, מחה בדרשותיו כנגד רצח היהודים, חולי הנפש וחסרי הישע, ואף הציל ממוות יהודים אשר המירו את דתם לנצרות. הגסטפו כלא אותו במחנה הריכוז נוינגמה, שם נספה בשנת 1943.
ערן ברוך

ביוגרפיה

ברוך נולד וגדל בקיבוץ נתיב הל"ה. עם גיוסו לצה"ל שירת בחטיבת גולני, בה עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. ברוך לחם בלבנון ושימש מפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בחינוך ועבודה עם בני נוער בתנועה הקיבוצית, וריכז את תחום הנוער והצעירים בסמינר אפעל. 
היה מיוזמי ומקימי ארגון בינה, שעוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית. הארגון הוקם על ידי אנשי רוח ומעש מהתנועה הקיבוצית לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995 כדי ליצור זרם של יהדות הומניסטית וליצור שפה משותפת שתוכל לתרום לאיחוי הקרע בעם, בין הציבור החילוני לציבור הדתי. בינה מתמקדת בלימודי יהדות ובעשייה חברתית בשכונות. ברוך משמש כראש הישיבה החילונית בינה. בשנת 2012 יזם  פרויקט משותף עם חטיבת גולני לגיוס קבוצת בני נוער כקבוצה אחידה לחטיבה, למסלול בן 3 שנים. ברוך מרצה וכותב רבות בנושאי יהדות כתרבות, צדק חברתי, דת ומדינה.   
ברוך נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר שני בלימודי פרשנות ותרבות מאוניברסיטת בר-אילן.
עזאזל (סרט)

תקציר העלילה

הסיפור מתאר את סיפורו של מפקח המשטרה הצעיר, אראסט פנדורין. הגיבור הוא בחור צעיר, שזה עתה התגייס למשטרה. זהו עולם ללא זיהוי פלילי, מבנה חברתי נוקשה, מנהגים מסורתיים וטכניקות חקירות משטרה אשר מכבדות את האינטואיציה של החובבן והבלש הצעיר.
פנדורין הוא חסר ניסיון, תמים, אבל משכיל, אינטליגנטי, חרוץ, נואש ונלהב להצלחה. הוא לא כל כך רוצה להרשים ושואף להצליח. הוא מוזמן לחקור התאבדות של תלמיד עשיר. הצעיר ירה בעצמו בציבור, אבל משהו נראה מוזר בהתאבדות שלו. עד מהרה פנדורין חושף תככים רצחניים ופותח תיבת פנדורה שחושפת תוכנית רב-יבשתית.

סרט דובר אנגלית

הבמאי ההולנדי פול ורהובן נשכר כדי לביים סרט קולנוע בשפה האנגלית, גרסה מחודשת של "עזאזל", שכותרתו "מלכת החורף", עם דן סטיבנס שלוהק לתפקיד הראשי כפנדורין ועם מילה יובוביץ' בתפקיד הנשי הראשי, אך ההפקה נתקלה בקשיים ולבסוף הסרט בוטל.
סרגיי נקריאקוב

ביוגרפיה

נקריאקוב נולד בעיר ניז'ני נובגורוד, שברוסיה והחל ללמוד נגינה בפסנתר. בשנת 1986 נפגע בגבו ונאלץ לוותר על הפסנתר.
יעדו החדש היה החצוצרה, ובכיוון זה זכה בעידוד, בהדרכה ובתמיכה של אביו. התמיכה והידע של אבא נקריאקוב הביאו לפיתוח של רגישות מיוחדת שגילה סרגיי הצעיר בנגינה בחצוצרה.
בשנת 1988 עלה עם משפחתו לישראל, אך כבר ב-1991 עזב לאירופה.
הופעתו החשובה הראשונה הייתה בפסטיבל זלצבורג בשנת 1991, שם הופיע בניצוח של המנצח הליטאי סאוליוס סונדצקיס. בשנת 1992 הופיע בפסטיבל שלזוויג-הולשטיין בצפון גרמניה וזכה בפרס דוידוף.
בשנתיים הבאות למד בהדרכת גי טוברון בקונסרבטואר של פריז. במקביל החל להופיע במדינות רבות באירופה, באסיה, באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית.
בשנת 2002 זכה סרגיי נקריאקוב בפרס "אקו" של רשת הטלוויזיה השנייה בגרמניה. בשנת 2019 נבחר לנגן על ידי אקדמיית "פונו" בגרמניה.
במשך השנים הקליט נקריאקוב עבור החברות טלדק, סוני קלאסיקל, EMI ואחרות כשהוא מופיע בין היתר עם המנצחים כריסטוף אשנבאך, יורי בשמט, יורי טמיקנוב, ולדימיר אשכנזי, ייז'י בלוהלאווק, קנט נאגנו, מיכאיל פלטנב, ואלרי גרגייב וסאקארי אוראמו.
לוח ההופעות שלו כולל את הסדרות הנחשבות ביותר בכל העולם, כסולן וכנגן רסיטלים שבהם הוא מופיע יחד עם אחותו הפסנתרנית ורה אוחוטניקובה או עם הפסנתרנית הבלגית מריה מאירוביץ'.
סרגיי מנגן על כלים של בונה הכלים הפריזאי אנטואן קורטואה.
נקריאקוב חי אומנם באירופה, אך שמר על אזרחותו הישראלית ומגיע לעיתים קרובות לישראל לבקר את הוריו. בשנת 2012 הופיע עם סימפונט רעננה. ובשנת 2019 הופיע עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
מפרץ ונציה

מפרץ ונציה (איטלקית Golfo di Venezia; סלובנית Benátsky záliv) הוא מפרץ בצפונו של הים האדריאטי המשתרע מצפון לקו דמיוני המחבר בין הקצה הדרומי של חצי האי איסטריה ודלתת הנהר פו. המפרץ גובל באיטליה ממערב וצפון, ובסלובניה וקרואטיה ממזרח. מהמפרץ מסתעפים מפרץ טריאסטה הכולל את לגונת גראדו וכן לגונת ונציה המסתעפת ישירות המפרץ.
הנהרות העקריים הנשפכים אל המפרץ הם אדיג'ה, ברנטה, פייבה, ליבנצה, טליימנטו ואיסונדזו (סלובנית "סוצ'ה" Soča).
עומקו הממוצע של המפרץ הוא 34 מטרים.
רנה פרני

רנה פרני (בצרפתית: Renée Farny;‏ 1919, וילדומר  ‏- 1979, אנטיב), הייתה עובדת סוציאלית וחסידת אומות העולם משווייץ שפעלה בצרפת.

קורות חיים

בילדותה התגוררה פרני עם הוריה בפריז ושם למדה בבית הספר. ב-1939 עבדה בשאטורו ובסוף 1940 עברה לטולוז.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1941 הייתה פרני בסן-סרג (Saint-Cergues) ושם הייתה עוזרתה של ז'רמן אומל. אומל הייתה מנהלת מעון ילדים שנתמך על ידי הצלב האדום ושכן במדרון הרי האלפים הצרפתיים, ליד גבול שווייץ. במעון היו מספר ילדים יהודים וכן ילדים יהודים שהועברו לשם ממעון אחר, בדרום-מערב צרפת, מעון שנתמך על ידי הצלב האדום השווייצרי . 
פרני סייעה להעביר ילדים יהודים מאלן  ומארגלה-סור-מר , וכן ממחנה הריכוז רסבדו (צר') - כולם בדרום צרפת, על גבול ספרד - לאזור הגבול עם שווייץ. כמו כן הייתה פרני חלק מהצוות שסייע בהברחת ילדים יהודים מצרפת לשווייץ, וזאת בניגוד להוראות הצלב האדום ובלא ידיעת ראשי ארגון זה. 
עד אוגוסט 1942 עצרה המשטרה הצרפתית חלק מהילדים ששכנו במעון. הילדים שוחררו עקב התערבותם של מוריס דובואה וארגונו, וכן של רוזלי נף, מנהלת בית יתומים בו הוסתרו ילדים יהודיים, שהוכרה אף היא לימים בתור חסידת אומות העולם. אומל ונף פעלו יחדיו להברת ילדים יהודים אל מעבר לגבול שווייץ. בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית, סופח האזור לגרמניה ואז גילו שלטונות שווייץ את מעשי ההברחה. אומל ונף פוטרו מתפקידיהן בצלב האדום. אומל ופרני המשיכו במעשי ההברחה עד שהתגלו ונאלצו להפסיק את פעילותן.

הכרה

בשנת 1992 הכיר יד ושם ברנה פרני בתור חסידת אומות העולם.
ניצנה דרשן-לייטנר

קורות חיים

נולדה ב-1973 בפתח תקווה. להורים דתיים לאומיים, אשר ברחו מאיראן בשנות החמישים, משאירים מאחוריהם את כל רכושם. אביה היה מורה ואימה עקרת בית. למדה בבית ספר תיכון באולפנית ישורון בפתח תקווה ואף נבחרה שם ליו"ר מועצת התלמידים. עשתה שירות לאומי במגן דוד אדום. בוגרת הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן, ובעלת תואר שני (MBA) מאוניברסיטת מנצ'סטר. נשואה לאביאל לייטנר - עורך דין אף הוא, יליד מיאמי פלורידה - ואם לשישה ילדים (ובהם שלישייה). גרה בחשמונאים ובעלת משרד עריכת דין ברמת גן.
חבר של פעם

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נועם חורב, הולחן על ידי לורן בנג'מין פלד ועובד על ידי תומר בירן וגלעד שמואלי.
השיר נכנס למצעד השבועי של מדיה פורסט בשבוע 25 לשנת 2017. בשיאו דורג במקום הראשון וסך הכל צעד השיר 7 שבועות במצעד.

וידאו קליפ

השיר מלווה בוידאו קליפ שביים תום אבני.
שנים עבריות א'תת"ק - א'תתקצ"ט

שנים עבריות א'תת"ק (1900) - א'תתקצ"ט (1999) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 1862 לפנה"ס והסתיימו בשנת 1762 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
פילוסופיה יהודית - מונחים

הפילוסופיה היהודית ומונחיה נוצרו במפגש המתמשך שבין הוגי הדעות וחכמי היהדות, עם הפילוסופיה של תקופתם. עולם הרעיונות היהודית עד תקופת בית שני התייסד על הנבואה ועל החיבורים שנערכו ונאספו לתנ"ך, עד חתימתו. תפיסת העולם היהודית שאבה את סמכותה המוסרית והמשפטית מדבר האל הנאמר לאדם, ולא מן ההיגיון הפילוסופי, כפי שהתגבש בתרבות האנושית, בראשונה בדמותה של פילוסופיה היוונית. המפגש והשיח הפילוסופי, בין חכמי היהדות לבין הפילוסופים ומשנתם נערך למעשה מאז שהופצה פילוסופיה בארץ ישראל ובתפוצות. המפגש, אשר כלל עימות, הפנמה והטמעה, ויצירת מונחים עבריים חדשים מותאמים או הולמים את פילוסופיה העדכנית בארצות מושבם של היהודים, התגבר בימי הביניים. בעת החדשה יצרו פילוסופים והוגי דעות יהודים, בשימוש במנעד מקורות ומרחבי תרבות, מסורתיים ובני זמנם. 
חלק מהמונחים העבריים, הומצאו וסוגלו אם כן למונחים לועזיים במשנות פילוסופיות, הגויות ותפיסות עולם, שנאמרו בעל פה או נמסרו בחיבורים כתובים, בשפות: בעת העתיקה ביוונית ולטינית, בימי הביניים באיטלקית, ספרדית וערבית, ובעת החדשה בגרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית; ובחלק אחר הוצק תוכן חדש אל מונחים עבריים מקוריים, שנלקחו מהלשון המקראית או לשון חז"ל.
נ. ק. ג'מיסין

ביוגרפיה

ג'מיסין נולדה ב-19 בספטמבר 1972 באיווה סיטי שבאיווה, וגדלה בניו יורק ובמוביל שבאלבמה. בין השנים 1990–1994 למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס. היא המשיכה בלימודיה באוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק, שם סיימה תואר שני בחינוך. בשנת 2007 עברה לגור בעיר ניו יורק, ונכון ל-2018 היא מתגוררת בברוקלין.

קריירה

בעת לימודיה באוניברסיטה, כתבה ג'מיסין שני ספרים, אך אלו נדחו על ידי הוצאות הספרים אליהן נשלחו. בשנת 2002, השתתפה ג'מיסין בסדנת הכתיבה "Viable Paradise", ובעקבותיה החליטה להתנסות בכתיבת סיפורים קצרים. בשנת 2004 התפרסם לראשונה סיפור קצר שכתבה. בעת מגוריה בבוסטון הייתה חברה בחבורה ספרותית שכונתה "BRAWLers", וכשעברה להתגורר בניו יורק הצטרפה לחבורת "Altered Fluid", העוסקת בביקורת לספרות ספקולטיבית.
ב-2010 הגיע הסיפור הקצר "Non-Zero Probabilities" שכתבה לחמישיית הגמר של פרס הוגו ופרס נבולה. ב-2011, זכה הספר "The Hundred Thousand Kingdoms" שכתבה בפרס לוקוס בקטגוריית ספר הביכורים והגיע לחמישיית הגמר של הוגו ונבולה.
בינואר 2016 החלה ג'מיסין לכתוב את "Otherworldly", טור ביקורת מדע בדיוני דו-חודשי ב"ניו יורק טיימס". במאי 2016, פתחה ג'מיסין בקמפיין מימון המונים בפלטפורמת פטראון (Patreon), שתוך חודש הגיע לסכום גדול דיו, שאיפשר לה לעזוב את עבודתה ולהתמקד באופן מלא בכתיבה.
ב-2015 התפרסם ספרה העונה החמישית, הראשון בטרילוגיה המכונה "כדור הארץ השבור", וב-2016 זכה הספר בפרס הוגו. ספר ההמשך, שער האובליסק, זכה בפרס הוגו לשנת 2017, והספר שמי האבן, שחתם את הטרילוגיה, זכה בפרס הוגו ובפרס נבולה לשנת 2018. ב-2018 התפרסמה אסופת סיפורים קצרים מאת ג'מיסין, הקרויה "How Long 'til Black Future Month?", כשמו של מאמר שכתבה ג'מיסין ב-2013 העוסק באפרופוטוריזם.
ג'ונתן סנטנה

קריירת מועדונים

סנטנה החל את קריירת הבוגרים בשנת 1998 בסן טלמו, ששיחקה אז בליגה הארגנטינאית השלישית, ומשם עבר לאלמגרו. בשנת 2001 עבר לשחק בליגת העל הארגנטינאית, כאשר חתם בסן לורנסו, וזכה עם הקבוצה בגביע מרקוסור באותה שנה, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על פלמנגו. לאחר מכן המשיך סנטנה לנדוד ברחבי ארגנטינה, ושיחק בנואבה צ'יקגו, שוב בסן לורנסו ובריבר פלייט, שם הציג יכולת גבוהה, שלא נעלמה מעיניהם של מועדונים באירופה.
בשנת 2006, לאחר עונה אחת בריבר פלייט, חתם סנטנה בוולפסבורג מהבונדסליגה. וולפסבורג הייתה אז קבוצה שנבנתה כדי לשחק בצמרת הכדורגל הגרמני, ובשנים הראשונות של סנטנה בקבוצה סיימה בחלק העליון של הטבלה. בעונת 2006/07 ערך סנטנה 18 הופעות במדי וולפסבורג, ובעונת 2007/08 ערך 10 הופעות. את עונת 2008/09, שבסיומה זכתה וולפסבורג לראשונה בתולדותיה באליפות הבונדסליגה, סנטנה פתח בוולפסבורג ושיחק בשישה משחקי ליגה, אך בפגרת החורף הושאל עד לתום העונה לסן לורנסו, בפעם השלישית בקריירה, ולא זכה להניף את צלחת האליפות עם חבריו. בתום ההשאלה, חזר סנטנה לוולפסבורג, אך שיחק רק בשבעה משחקים בעונת 2009/10. בתום עונה זו, עזב סנטנה את הקבוצה וחתם לשלוש שנים בקייסריספור הטורקית, שם נשאר עד לעונת 2012, אז חתם בליברטד מפרגוואי. בהמשך שיחק גם באינדפנדיינטה ובבלגראנו.
בין השנים 2014 ו-2016 שיחק סנטנה בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית, עמה זכה באפרטורה של עונת 2015.
בשנת 2016 חתם סנטנה בסרמיינטו מליגת העל הארגנטינאית.

קריירה בינלאומית

ביוני 2007 קיבל סנטנה אזרחות פרגוואית, משום שאמו נולדה בפרגוואי. על מנת לשחק בנבחרת פרגוואי, נאלץ סנטנה לוותר על אזרחותו הארגנטינאית, משום שארגנטינה אינה מכירה באזרחויות כפולות. בשנת 2007 השתתף סנטנה עם נבחרת פרגוואי בקופה אמריקה 2007, ממנה הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 6-0 לנבחרת מקסיקו. בשנת 2010 זומן סנטנה לסגל פרגוואי למונדיאל 2010. במשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת איטליה, נכנס סנטנה כמחליף בדקה ה-60, אך נפצע לאחר שפרגוואי סיימה את מכסת החילופים שלה, ושיחק פצוע עד לתום המשחק, שהסתיים בתוצאה 1-1. פרגוואי המשיכה בטורניר זה עד לרבע הגמר, כאשר עד אז סנטנה לא היה כשיר. במשחק רבע הגמר מול נבחרת ספרד, סנטנה חזר לכשירות ושיחק 90 דקות. פרגוואי הפסידה במשחק זה בתוצאה 1-0 והודחה מהטורניר. בשנת 2011 השתתף סנטנה בקופה אמריקה 2011, והורחק בכרטיס אדום במשחק חצי הגמר מול נבחרת ונצואלה. על אף זאת, פרגוואי ניצחה גם בלעדיו והגיעה לגמר, בו הפסידה 3-0 לנבחרת אורוגוואי.
ג'ון קונסטבל

חייו

ג'ון קונסטבל נולד באיסט ברגהולט, כפר על גדות הנהר סטור במחוז סאפוק שבאנגליה. אביו היה טוחן וסוחר תבואה מצליח, וג'ון עבד בעסקי אביו אחרי שסיים את לימודיו. אולם, הוא הגיע לידי הכרה שאין לו כל עניין בעסקים, וב-1797 החל ללמוד ציור באקדמיה המלכותית בלונדון בתמיכתו הכספית של אביו. תערוכת הציורים הראשונה שלו התקיימה ב-1802, ובה הציג את ציורו הנודע "עמק דדהאם". ב-1811 התאהב במריה ביקנל, נערה מקומית שאביה היה פרקליט בעל מהלכים בחוגי בית המלוכה הבריטי. מר ביקנל סירב להשיא את בתו לג'ון קונסטבל עד 1816, כאשר אביו של קונסטבל נפטר והוא זכה בירושה. מריה ילדה לג'ון שבעה ילדים, אך נפטרה ב-1829 כתוצאה משחפת, מאורע שהשאיר את רישומו על הצייר למשך שארית חייו.
קונסטבל הושפע במיוחד מציירי הנוף קלוד לורן הצרפתי ויקוב רויסדאל ההולנדי. אף על פי שמכר באנגליה 20 ציורים בלבד במשך כל ימי חייו, זכו ציוריו להערכה רבה בצרפת, וציורו "עגלת החציר" הוצג בתערוכת הציורים בפריז ב-1824. אחרי שזכה להצלחה בצרפת התקבל בגיל 52 כחבר האקדמיה המלכותית לציור בלונדון ב-1829. הצייר הצרפתי דלקרואה ואסכולת הציור של ברביזון בצרפת הלכו בעקבותיו של קונסטבל ויצאו לצייר בחיק הטבע. הציירים האימפרסיוניסטים הצרפתים עשו שימוש בטכניקה של קונסטבל במיוחד במה שנוגע להשפעת שינויי האור בציורי נוף.
קולאפ

קולאפ היא צלמית אבן גיר המיוצרת כחלק מטקס הקבורה באזור פונאם (Punam) שבדרום האי אירלנד החדשה שבארכיפלג ביסמרק בפפואה גינאה החדשה.
תושבי האי מפסלים צלמיות אלה מתוך אמונה שהם מחזיקים את הנשמה של הנפטר. כל צלמית גולפה תוך התחשבות במראו הפיזי של הנפטר ולכל צלמית מראה שונה. הצלמית מייצגת דמות עומדת זקופה, כאשר שתי ידי הדמות אחוזות זו בזו לפני בטנה של הדמות. על פי רוב הדמות מעוטרת בתכשיטים מפוסלים, ולראשה תסרוקת האופיינית לאדם אותו היא מייצגת.
הצלמיות הוצגו במהלך טקסי הלוויה, ונועד לשמש כביתה של נשמת הנפטר לאחר מותו, במקום הגוף. על פי האמונה המקומית, בלא צלמית זו הנשמה או הרוח תנוד בכפר ותגרום נזקים לאנשי הכפר החיים. לאחר תקופה מסוימת הוצאו הצלמיות מבקתת הנפטר ונופצו בטקס דתי, על מנת לאפשר לנשמת הנפטר להמשיך לעולם הבא. מסיבה זו נדירים פסלים אלה שנותרו שלמים עד ימינו; מספר מועט של פסלים נותרו שלמים, לרוב - מחשש לשחרור נשמה של אישיות מסוימת, והפסלים ניתנו לזרים על מנת להרחיק את הנשמה מהכפר, ורק פסלים אלה שרדו.
התפשטות הנצרות באי בשלהי המאה ה-19 הביאה להפסקת השימוש בצלמיות אלה.
טל (זמרת)

ביוגרפיה

טל ביניזרי נולדה בחדרה, ישראל. משפחתה היגרה לצרפת כשהייתה תינוקת בת כמה חודשים. היא נולדה לבית מוזיקלי, אביה היה נגן גיטרה, אמה זמרת מקצועית ששרה תחת השם "סם עזר", אחיה כותב שירים ודודתה ובן דודתה הן זמרות.
בגיל 3 החלה טל ללמוד פסנתר וגיטרה ונרשמה לשיעורי מחול וג'אז מודרני. בגיל מאוחר יותר השתתפה גם בקבוצת התיאטרון "Compagnie Les Sales Gosses". היא התחילה לנגן בפסנתר בברים ועשתה פרשנות מוזיקלית לקלאסיקות ולשירים עכשוויים. השיר והקליפ הראשון שלה הוא "La Musique mon ange".
לאחר שנתיים של פעילות משותפת עם הפזמונאית והמפיקה לורה מרציאנו, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Le droit de Rêver, אשר בעיקר מסוגת פופ ולעיתים היו בו עיבודים קלאסיים. בין הזמרים איתם שיתפה פעולה היה שון פול, בשיר Waya Waya, לו נעשה מיקס על ידי ורוניקה פרארו. כמו גם שיתפה פעולה עם הראפר לאלג'רינו בגרסה מחודשת לשיר "Le sens de la vie" בה ג'ון היינס היה אחראי על הנדסת הקול.
הסינגל הראשון שלה מתוך האלבום היה "On avance" הגיע למקום 29 במצעד הסינגלים הצרפתי הרשמי (SNEP) בעקבות הפרסום לו זכה הסינגל "Waya Waya". הלהיט הגדול ביותר שלה מהאלבום היה "Le sens de la vie" אשר הגיע למקום הרביעי במצעד הצרפתי. האלבום מכיל גם גרסת בונוס של השיר שמציע הראפר הצרפתי-אלג'יראי, לאלג'רינו.
טל מעורבת באירועי צדקה. היא הייתה דוברת הקמפיין של MTV לתמיכה באגודת צדקה צרפתית לחולי איידס, "Sidaction".
בספטמבר 2013, הצטרפה לעונה הרביעית של הגרסה הצרפתית של התוכנית רוקדים עם כוכבים (Danse avec les stars).
האלבום השני שלה, L'Infini, יצא בספטמבר 2013 וכולל שיתוף פעולה עם זוכות העונה השמינית של אקס פקטור בריטניה, Little Mix, ועם הראפר פלו ריידה.
ב-28 באוקטובר 2016 יצא אלבומה השלישי TAL, ממנו יצאו הסינגלים "Are We Awake" ו "Le Temps Qu'il Faut" שזכו להצלחה יחסית בצרפת.
שרה רפרטי

ביוגרפיה

רפרטי נולדה בקונטיקט שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. למרי לי רפרטי ולמייקל גריפין רפרטי, והיא הבת הצעירה במשפחה של ארבע בנות. גדלה בגריניץ', קונטיקט.
למדה בפיליפס אקדמי באנדובר, מסצ'וסטס וסיימה את לימודיה שם ב-1989. למדה אנגלית ותיאטרון בקולג' המילטון. בהמשך למדה בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל תואר שני באומנות.

חיים אישיים

נשואה לאלכסנטרי "סאנטו" אולי-פקה ספאלה, אותו פגשה באוניברסיטת ייל. הם נישאו ב-23 ביוני 2001. לזוג יש שתי בנות.
יוסף נבו (היסטוריון)

פרופ' יוסף נבו (7 בספטמבר 1942 - 19 בפברואר 2016) היה היסטוריון ומזרחן מישראל, פרופסור אמריטוס במחלקה לתולדות המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. פעילותו האקדמית עסקה בהיסטוריה של ממלכת ירדן מתקופת עבדאללה הראשון עד ימינו, היסטוריה של ערב הסעודית בעת החדשה, החברה הערבית הפלסטינית בארץ ישראל לפני 1948, הסכסוך הישראלי-ערבי ובהיסטוריוגרפיה פלסטינית.

ביוגרפיה

יוסף נבו נולד ב-7 בספטמבר 1942 בהרצליה. בשנת 1963 החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1967 סיים לימודים לתואר ראשון במחלקה להיסטוריה כללית ובמחלקה לתולדות המזרח התיכון. בשנת 1971 סיים לימודים לתואר שני באוניברסיטה העברית. נושא עבודת המאסטר של נבו, בהנחייתו של פרופסור גבריאל בר עסק ביחסו של המלך עבדאללה לאוכלוסייה הערבית בארץ ישראל המנדטורית. בשנת 1978 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של פרופסור אוריאל דן. נושא עבודת הדוקטורט עסק בהתפתחותה של התנועה הלאומית הפלסטינית בשנים 1939-1945.
בשנת 1975 החל נבו ללמד במחלקה להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. במקביל לעבודתו בחיפה, נבו לימד בשנים 1975-1979 במכללה האקדמית עמק יזרעאל ובשנים 1978-1990 במכללת אורנים. בשנת 1985 קודם נבו לדרגת מרצה בכיר עם קביעות. בשנים 1991-1992 ו-1995-1996 לימד גם במכללת תל-חי. בשנת 1997 קודם נבו לדרגת פרופסור חבר. בשנת 2007 קודם נבו לדרגת פרופסור מן המניין. במהלך פעילותו האקדמית, נבו יצא לתקופות מחקר באוניברסיטת יורק שבטורונטו, באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 2010 פרש נבו לגמלאות.  
נבו התגורר בקריית טבעון, והיה נשוי לניצה ואב לארבעה ילדים.
יאן גרבובסקי

ביוגרפיה

יאן גרבובסקי נולד ב–1962 בוורשה, בן לאב יהודי מקרקוב ששרד את השואה במקומות מסתור בוורשה ולאם נוצרייה, בת למשפחה ותיקה מן האצולה הפולנית. 
בשנת 1986 קיבל תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת ורשה. ב–1988 היגר מפולין לקנדה, ובשנת 1994 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מונטריאול והצטרף לסגל אוניברסיטת אוטווה.
גרבובסקי נמנה עם מייסדי המרכז לחקר השואה של האקדמיה הפולנית למדעים, והוא עמית של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. להערכתו, יותר מ-200 אלף יהודים נרצחו בידי פולנים במהלך השואה, ישירות או באמצעות הסגרתם לשלטונות. מחקריו בנושא מעורבות הפולנים ברצח יהודים בשואה ועמדותיו ביחס למדיניות הפולנית הנוכחית בנושא זה הובילו לעימותים בינו ובין לאומנים פולנים ואף בינו לבין ממשלת פולין.
הוא דובר פולנית, צרפתית, אנגלית, גרמנית ורוסית.
י"ד בניסן

יום הולדת

בר המצווה של ילד שנולד בי"ד ניסן היא ברוב השנים בשבת שבפסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי הפסח בה קוראים בשנים פשוטות את פרשת שמיני ובשנים מעוברות את פרשת אחרי מות או את פרשת קדושים (בשנים מקביעות השג). אמנם, בשנים פשוטות בהן פסח חל ביום ראשון (שנים מקביעות זחא או השא) בר המצווה חל בשבת פרשת צו בערב פסח ובשנים מעוברות בהן פסח חל ביום ראשון (שנים מקביעות החא), פרשת בר המצווה, היא פרשת אחרי מות.
בול (כתב עת)

בול הוא שבועון שיצא לאור בישראל בשנים 1965 עד 1989. 
 
"בול" היה בעל אופי "אנטי מימסדי", עסק בפורנוגרפיה ובאקטואליה וניסה להתחרות ב"העולם הזה" באמצעות פורנוגרפיה בוטה יותר.
הכתבות והידיעות שפורסמו בו נכתבו בשפה ייחודית תוך שימוש רב בסלנג ונחשבו לבעלות מהימנות בינונית. 
המוציאים לאור של השבועון היו שמואל מור, יצחק גוטמן ומקסים גילן.  
שמואל מור עבד לפני כן כעיתונאי ועורך ב"העולם הזה" ופוטר על ידי אורי אבנרי, בעליו.
בתחילת דרכו התקשו עורכי בול לאתר ישראליות שיסכימו להצטלם בעירום, אולם לאחר פרסום של כחמישים גליונות, נמצאו גם ישראליות שהסכימו להצטלם בעירום ל"בול" תמורת תשלום, חלקן היו קטינות שהוריהן נתנו הסכמתם בכתב. צילומים אלה נפסקו לאחר שצילומי קטינות הוצאו מחוץ לחוק בישראל. השבועון פרסם פרשיות מין שהיה מעורב בהן לכאורה שר הביטחון משה דיין.
בדצמבר 1966 עברו גילן ומור על חוקי הצנזורה הצבאית בחשיפת הפרשה שנודעה בשם "פרשת בן ברקה", כאשר פרסמו בגיליון 74 את הידיעה ששירותי הביטחון הישראליים השתתפו ברציחתו של האופוזיציונר המרוקני מהדי בן ברקה (ידיעה שהתבררה בדיעבד כידיעת-אמת). 
מור וגילן נעצרו והואשמו בריגול חמור. במשפטם טענו שהסיפור בדוי כדי להתחמק מעונש אך לבסוף הורשעו בעבירה כנגד חוקי הצנזורה ונדונו לשנת מאסר במסגרת עסקת טיעון. השניים שוחררו ממאסרם כעבור 135 ימים, בעקבות חנינה מהנשיא זלמן שזר. במהלך המאסר המשיכו וערכו את "בול" לפי דרישת שירות הביטחון, לבל יוודע דבר המאסר וכך תתאשרר הידיעה המביכה. אף על פי כן, דבר המאסר נודע בעולם, והתארגנה עצומה בינלאומית לשחרורם של מור ושל גילן, שעליה חתמו גם ברטרנד ראסל וז'אן פול סארטר. 
לאחר פרשה זו פרש מור זמנית מן השבועון ושב אליו בסוף שנות ה-60. "בול" המשיך להופיע, אך בהיקף מצומצם יותר.
המערכת עברה מקומה אחת בבניין, לדירת שני חדרים ברחוב טיומקין בתל אביב. 
רמי ליבנה והסופר מנחם פורטוגלי, בעלה של מזכירת העורך, הצטרפו גם הם לצוות השבועון. רוב הכתבות תורגמו ושוכתבו מכתבי עת זרים שונים בידי צוות של ארבעה עובדים והופיעו תחת שמות עט קבועים כמו "ד"ר מאיר" ו"משה כרובי".
תצלומי העירום נלקחו גם הם מעיתונים זרים, אולם לנשים ניתנו שמות עבריים ונוצרה להן ביוגרפיה בדויה.
במקביל ל"בול" הפיק הצוות גם את חוברת הבידור "לאב", את העיתון הפורנוגרפי "איקס" ואת עיתון הנשים "יסמין".
בשנת 1972 הפסיק מור באופן בלתי-רשמי את פעילותו כעורך ונותר הבעלים עד סגירתו ב-1989.
הפועל נתניה (כדוריד)

היסטוריה

בסוף שנות ה-90 קרס ענף הכדוריד בנתניה ולא עלה בידי גורמים אלו ואחרים להחיות בשנית. 
בשנת 2005, פנה שחקן העבר עו"ד רפאל, אל מספר שחקנים נתנייתים מקבוצת "אליצור נוף ים הרצליה" והציע להם להצטרף למועדון חדש. במקביל החל אחד השחקנים ערן בולוקן לסייע אף הוא בייסוד המועדון, והשניים חברו יחד תוך תיאום מספר פגישות עם מרכז הפועל, איגוד הכדוריד הישראלי, עיריית נתניה, שחקנים, אחראי מתקנים, רשם העמותות ועוד. 
תודות למאמציו של איז'ו ויינר רכז הכדוריד ב"מרכז הפועל" שנרתם למשימה -קבוצה הבוגרים אושרה בחודש נובמבר על ידי כל הגופים ליטול חלק במשחקי הליגה הארצית בכדוריד. 
שושן קריסי, איש קבע ואחד משחקני העבר, אימן תחילה את הקבוצה. בתוך כך החלו להצטרף שחקנים נוספים ולהביע התעניינות, כך שבאימון הקבוצה הראשון הגיעו לא פחות מ-25 שחקנים.
בהמשך גילי טרייסר מונה למאמן והוביל את הקבוצה לצמרת הליגה, כאשר הקבוצה מפתיעה ונאבקת על העלייה ומסיימת במקום השני. 

בעונה השנייה הצטרפו שחקנים כמו: נאור אזולאי, אופיר דישון וגיא פרידקובסקי, שוער הקבוצה. גם בעונה השנייה סיימה הקבוצה במקום השני לאחר שהעלייה הוכרעה במשחק האחרון. ואמנם בעונת 2007/8 הצליחה הקבוצה בראשותו של גילי טרייסר לכבוש בפער גדול את המקום הראשון ולעלות לליגה הלאומית תוך שהיא מאבדת נקודה אחת בלבד בכל העונה.
הקבוצה מסתייעת במימון של מרכז הפועל, עיריית נתניה, עו"ד רפאל, המועצה להסדר ההימורים בספורט וספונסרים פרטיים. 
בעונת 2008/9 הקימה הקבוצה את בית הספר לכדוריד מחדש, תוך הקמת פרויקט ייחודי ובלעדי בארץ - מיני כדוריד. בנוסף הוקמה גם הפועל נתניה 2 אשר משחקת בליגה ארצית צפון .
בעונת 2011/2012, בעקבות ירידת הקבוצה הבכירה לליגה הארצית, נוצרה קבוצה יחידה המייצגת את המועדון בליגה הארצית, אשר מאמנה הוא אורי רפאל ומנהלה - מרדכי בן שאנן.

קבוצת הנשים

בשנת 2008 הקימו ליונל לוי, עולה חדש מצרפת, ונור פז, סטודנט להוראת חינוך גופני במכון וינגייט, קבוצת נשים שצורפה לליגה הלאומית בכדוריד נשים.
נכון ל-2012, בעקבות מיעוט שחקניות, אין קבוצת נשים פעילה בליגה.