google/wiki40b huggingface dataset:
נבל פה

כיצד מנגנים בנבל הפה

את נבל הפה מחזיקים בעדינות כך שהיד נוגעת רק במסגרת ולא בלשונית, מצמידים את המסגרת לשיניים הקדמיות כשהן מופרדות במקצת והשפתיים מונחות על החלק העליון והתחתון של המסגרת.
מנגנים על ידי פריטה לשני הכיוונים של הלשונית. ניתן להשיג צלילים שונים על ידי הזזת הלסת התחתונה והלשון לשינוי חלל הפה או נשיפה ושאיפה בזמן הפריטה.
תפסת מרובה לא תפסת

תפסת מרובה לא תפסת (במלואו "תפסת מרובה לא תפסת - תפסת מועט תפסת") הוא ניב שמשמעותו שמי שמנסה לקחת כמות לא סבירה (או להשיג יותר מדי) עלול שלא להצליח, או לאבד את מה שהשיג, ולהשאר בלי כלום.

מקור הביטוי

מקור הביטוי הוא בדברי רבי עקיבא בספרא:
"ימים שנים, יכול לימים הרבה, אמר רבי עקיבא: כל ששמועו מרובה ושמועו מועט, תפשתה המרובה לא תפשתה תפשתה המועט תפשתה."
כלל זה מובא בכמה מקומות בתלמוד בהם הוא מבאר מדוע דרשת חז"ל מהפסוק לימדה כמות קטנה ולא כמות גדולה. למשל, במסכת ראש השנה (דף ד ע"ב) מבארת הגמרא שאת קרבן הראיה של חג השבועות אפשר להביא במשך ששת הימים שלאחר החג, בדומה לחג הפסח, ולא במשך שבעת הימים שלאחר החג, כפי הדין בחג הסוכות.
בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ', עמוד א' הגמרא אומרת שניתן להשתמש בכלל זה כדי להסיק שהגודל המינימלי של אוכל המקבל טומאה הוא בגודל ביצת תרנגולת דווקא ולא ביצה יותר גדולה.
יש ראשונים שכתבו שהכלל מתקיים רק כאשר לדבר המרובה אין קצבה, או כאשר הדבר המועט הוא החומרא. ויש שכתבו שהכלל נלמד ממקום שאין לו קצבה, אבל הוא חל גם במקומות שיש קצבה וגם לקולא.
יוסף עמר

תולדות חייו

נולד בצנעא, בירת תימן. למד אצל מלמד עד גיל 12. לאחר מכן למד משנה, תלמוד והלכות אצל גדולי הרבנים בעיר צנעא: הרבנים יחיא קאפח, יחיא אביץ', שלום קרח, ורצון (רצ'א) צארם. היה בקי במסורות הניקוד והקריאה של יהודי תימן, כולל המשנה והתלמוד. התפלל בבית הכנסת "בית אלמסורי", בית מדרשו של הרב יחיא אביץ'. היה מאחרוני תלמידי החכמים שעלו מתימן. עוד בהיותו בתימן, נשא לאישה את אורה (נצ'רה) לבית השאש ונולדו להם תשעה ילדים.
עלה לארץ ישראל בשנת תש"ד (1943). החל משנת 1948 התגורר בשכונת גונן (קטמון הישנה) בירושלים עד לפטירתו.

מפעלו התורני

בשנת תשי"ט (1959) החל לנקד את התלמוד הבבלי כולל שישה סדרי משנה, על פי מסורת יהודי תימן, מפעל חיים שנמשך למעלה מעשרים שנה.
הרב עמר ניקד ופיסק את התלמוד הבבלי ואת המשנה בכתב ידו, על גיליונות של מהדורת וילנה. על הגיליון הוא גם הוסיף שינויי נוסחאות על-פי מסורת הלימוד שהייתה נהוגה בתימן, ואף השווה את נוסח המשנה בתלמוד הבבלי מהדורת וילנה לנוסח המשנה עם פירוש המשנה לרמב"ם, שיצאה לאור במהדורת הרב יוסף קאפח, והוסיף הערות רבות על גיליון התלמוד בענייני קרי וכתיב ונוסח התלמוד. הרב עמר הרבה להעיר במיוחד על נוסחאות הגאונים המשתקפות בעיקר בפירושי הרא"ש, הרי"ף ורבנו חננאל במקום שהם מאירים את פסקי הרמב"ם, ואף העיר הערות פרשניות שיש בהן להעמיד על מסורות הלשון ונוסח התלמוד שעמדו לפני הגאונים והפוסקים.
הרב עמר זכה בשני פרסים: בשנת תשמ"ה (1985) בפרס לספרות תורנית על שם הרב קוק מטעם עיריית תל אביב, ובשנת תשמ"ז (1987) בפרס ירושלים לספרות תורנית על שם הרב עוזיאל.
עסק לפרנסתו כסופר סת"ם ומגיה ספרי תורה במשרד הדתות וכשוחט ובודק.
הרב עמר שימש רב בית הכנסת "ישמח ישראל", לעדת יהודי תימן בשכונת גונן בירושלים, ולימד את קהל המתפללים משנה, תלמוד ורמב"ם.
הרב עמר נקבר בהר המנוחות שבגבעת שאול בירושלים.
אנדרואיד אוראו

היסטוריה

אנדרואיד אוראו כונה באופן פנימי "עוגיית שיבולת שועל". (באנגלית: Oatmeal Cookie) ב-21 במרץ 2017, גוגל פרסמה את הגרסה המקדימה הראשונה למפתחים של אנדרואיד "O", עבור נקסוס 5X, נקסוס 6P, פיקסל C, שני הטלפונים החכמים פיקסל, ול-Nexus Player.
השנייה, שנחשבה כגרסת בטא, הושקה ב-17 במאי 2017.
הגרסה המקדימה השלישית למפתחים פורסמה ב-8 ביוני 2017, והציעה גרסה סופית של ה-API. הגרסה החליפה את ממשק המשתמש של המצלמה, החזירה את המחוונים של רמות ה-Wi-Fi והקישוריות הסלולרית לסדר הקודם בשורת המצב בו ה-Wi-Fi משמאל, הוסיפה אנימציה של הסוללה ב"הגדרות: סוללה", סמל חדש ורקע כהה יותר ביישום השעון, ושינתה קצת את צורת האייקונים של האפליקציות.
ב-24 ביולי 2017, פורסמה גרסה מקדימה רביעית למפתחים שכללה את ההתנהגויות הסופיות של המערכת ואת תיקוני הבאגים והאופטימיזציות המאוחרות.
ב-18 באוגוסט 2017, גוגל השיקה אתר בערכת נושא של ליקוי חמה, וקבעה את תאריך הפרסום וחשיפת השם של אנדרואיד O ל-21 באוגוסט, בעת שהתרחש ליקוי חמה בארצות הברית. השם בסופו של דבר הפך ל"אוראו", כשיתוף פעולה של גוגל ונביסקו, ייצרני העוגייה המפורסמת.

חוויית המשתמש

ניתן להעביר את ההודעות למצב נודניק, ולארגן אותן בקבוצות על פי נושא, המכונות "ערוצים". אנדרואיד אוראו מכיל תמיכה מובנית למצב תמונה-בתוך-תמונה (נתמך באפליקציה של יוטיוב למנויי יוטיוב רד). הוספה פשוטה יותר של צלילים מותאמים אישית. עיצוב חדש של אפליקציית ה"הגדרות", עם ערכת נושא לבנה וקטגוריזציה עמוקה יותר של הגדרות שונות. Android TV מכיל משגר חדש. גוגל טוענת כי זמן האתחול ממצב כבוי מהיר יותר, ושחיי הסוללה שופרו על ידי צמצום פעילות הרקע של אפליקציות הנמצאות בשימוש לעיתים רחוקות.

פלטפורמה

אנדרואיד אוראו מוסיף תמיכה בגלישה בטוחה של Google, ממשק המאפשר אינטגרציה ברמת המערכת לאפליקציות ה-VoIP, והשקה של פעילויות על צגים מרוחקים. Android Runtime כולל שיפורי ביצועים, ותפעול טוב יותר של המטמון. אנדרואיד אוראו מכיל הגבלות נוספות על פעילות הרקע של אפליקציות על מנת לשפר את חיי הסוללה. אפליקציות יכולות לספק "אייקונים אדפטיביים" לקונטיינרים בצורות שונות המוגדרים על ידי ערכת הנושא, כגון עיגולים, ריבועים, וריבועים עם קצוות מעוגלים.
אנדרואיד אוראו תומך באמוג'י חדשים שנכללו בסטנדרט יוניקוד 10. כמו כן, הוצג גופן אמוג'י חדש, שבעיקר שינה את פני הדמויות לצורה המסורתית העגולה, בניגוד לעיצוב ה"כתם" שהוצג באנדרואיד קיטקט.
הארכיטקטורה העומדת בבסיס האנדרואיד עודכנה כך שישנה הפרדה בין קוד תלוי חומרה, לבין מערכת ההפעלה אנדרואיד, באמצעות שכבת הפשטת חומרה המכונה "ממשק ספק". ממשקי ספק חייבים להיות תואמים קדימה את הגרסאות העתידיות של אנדרואיד; תאורטית, יצרני ציוד מקורי יצטרכו רק לבצע את השינויים הנצרכים להם במערכת ההפעלה, ואפליקציות לעדכון המכשיר לגרסה עתידית של אנדרואיד, תוך שמירה על אותו ממשק ספק.  רעיון ה"עדכונים חלקים" שהוצג באנדרואיד 7.0 עודכן להוריד את קובצי העדכון ישירות לשטח המערכת, במקום לדרוש מהם לרדת תחילה לשטח המשתמש, ובכך להקטין את דרישות שטח האחסון עבור עדכוני מערכת.
אנדרואיד אוראו מציג מערכת תיקון אוטומטי חדשה המכונה "יחידת חילוץ"; אם מערכת ההפעלה מזהה שהרכיבים של מערכת הליבה קורסים בהתמדה במהלך ההפעלה, היא תבצע אוטומטית סדרה של שלבי תיקון. אם התיקון האוטומטי נכשל, כמוצא אחרון, המכשיר יאותחל מחדש למצב שחזור ויציע לבצע איפוס להגדרות היצרן.

בעיות

ישנן מספר בעיות קישוריות בבלוטות' שלא היו בגרסאות קודמות.
אנדרואיד אוראו עשוי להשתמש בנתונים ניידים אפילו כשה-Wi-Fi מאופשר.
הר ביהייב (אנטארקטיקה)

גילוי ההר

ההר התגלה על ידי אלברט ארמיטג' ממשלחת דיסקברי.

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת דיסקברי, על פי הצעתו של אלברט ארמיטאג' מגלה ההר.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו חברי משלחת מחקר ניו זילנדית, ב-21 בינואר 1956.
ישו בין המורים

"ישו בין המורים" (באנגלית: Christ among the Doctors) או "מציאת ישו הנער בבית המקדש" (באנגלית: Finding in the Temple) הוא אירוע מחיי ישו הצעיר המתואר ב"ברית החדשה".
לפי הבשורה על-פי לוקאס, בגיל 12 נלקח ישו לירושלים על ידי הוריו למטרת עלייה לרגל לרגל הפסח. לאחר העלייה לרגל חזרו מרים ויוסף לביתם במחשבה כי ישו חזר לביתם לפניהם. אולם, בהגיעם לשם גילו שהוא איננו. לאחר שלושה ימים נמצא ישו כשהוא יושב בבית המקדש בחברת חכמים ("המורים") ומנהל שיחה בה הפגין את ידענותו הגדולה:
וַיְהִי בִּהְיוֹתו בֶּן־שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה וַיַּעֲלוּ (יְרוּשָׁלַיִם) כְּמִשְׁפַּט הֶחָג׃  וַיִּמְלְאוּ הַיָּמִים וַיָּשׁוּבוּ וַיִּוָּתֵר הַנַּעַר יֵשׁוּעַ בִּירוּשָׁלַיִם וְהוֹרָיו לֹא יָדָעוּ׃ וַיֹּאמְרוּ עִם־חֶבֶל הָאֹרְחִים הוּא וַיֵּלְכוּ כְּדֶרֶךְ יוֹם וַיְבַקְשֻׁהוּ בֵּין הַקְּרוֹבִים וְהַמְיֻדָּעִים׃  וְלֹא מְצָאֻהוּ וַיָּשֻׁבוּ יְרוּשָׁלָיִם לְבַקְשׁוֹ׃  וַיְהִי מִקֵּץ שְׁלשֶׁת יָמִים וַיִּמְצָאֻהוּ בַּמִּקְדָּשׁ וְהוּא ישֵׁב בְּתוֹךְ הַמּוֹרִים וְשֹׁמֵעַ אֲלֵיהֶם וְשֹׁאֵל אֹתָם׃  וְכָל־הַשֹּׁמְעִים אֹתוֹ תָּמָהוּ עַל־שִׂכְלוֹ וְעַל־תְּשׁוּבֹתָיו׃  וַיְהִי כִּרְאוֹתָם אֹתוֹ וַיִּשְׁתּוֹמֲמוּ וַתֹּאמֶר אֵלָיו אִמּוֹ בְּנִי לָמָּה כָּכָה עָשִׂיתָ לָּנוּ הִנֵּה אָבִיךָ וְאָנֹכִי בְּעַצְּבַת־לֵב בִּקַּשְׁנוּךָ׃  וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם לָמָּה זֶּה בִּקַּשְׁתֶּם אֹתִי הֲלֹא יְדַעְתֶּם כִּי אֶהְיֶה בַּאֲשֶׁר לְאָבִי׃  וְהֵם לֹא הֵבִינוּ אֶת־הַדָּבָר אֲשֶׁר דִבֶּר אֲלֵיהֶם׃
— הבשורה על-פי לוקאס, פרק ב', 51-42
תיאור דומה מופיע בכתב היד החיצוני "הבשורה על פי תומאס".
הארט קריין

ביוגרפיה

הארט קריין נולד בעיירה גארטסויל, אוהיו למשפחה הרוסה. הוא גדל והתחנך אצל סביו מצד אביו. בשנת 1916 יצא עם אמו לאיים הקריביים, להכיר את משפחתה. מסע זה השפיע עמוקות על עולמו הרוחני ועל כתיבתו, ויחד עם התגלות נטייתו ההומוסקסואליות, הפך להיות חוויה מכוננת בחייו.
הארט קריין לא השתלב בעסקי המשפחה, והפך למשורר נווד, שנע ונד בין ניו יורק, אירופה והאיים הקריביים. הוא התפרנס בקשיים רבים ובה בעת הפך לאלכוהוליסט. הוא קשר קשרים ספרותיים ואישיים עם משוררים הומוסכסואלים ידועים אחרים, כגון פדריקו גרסיה לורקה, ואחרים. על מותו נכתבו הררי טקסטים, וביניהם גם זה: "הארט קריין, מחבר האפוס "הגשר", קפץ מסיפון אונייה לים מול חופי פלורידה, בדרכו חזרה ממקסיקו לארצות הברית, ב-26 באפריל 1932, והוא בשנתו השלושים ושלוש. קריין, שיש התולים את התאבדותו בנסיבות קיומו כ"הומוסקסואל בחברה הומופובית", היה אלכוהוליסט שבריאותו הידרדרה בערוב חייו וקפצה עליו הזדקנות מהירה, ומצבו החומרי היה נואש, בייחוד לנוכח המשבר הכלכלי הנורא שפקד את ארצו."
בשנת 1932 יצא קריין למסע למקסיקו, כדי לכתוב שירה על אחרוני האצטקים ומלכם האחרון מונטזומה. בדרכו מנמל וראקרוס לארצות הברית, התאבד בקפיצה מהאניה אל הים. קריין זכה לפרסם בחייו רק שני ספרי שירה. "הגשר", שיצא לאור בשנת 1930, ו"בנינים לבנים", שיצא לאור בשנת 1926.
שיריו המקובצים נדפסו שוב באנגלית, ב"אסופת השירים של הארט קריין", שיצא לאור בשנת 1933, ושוב בשנת 1946. ו"המכתבים של הארט קריין", שיצא לאור בשנת 1952.
הארט קריין נשאר כסמל של משורר סובל וכשרוני, ודמותו נזכרת בשירתם של אחדים מטובי המשוררים האמריקאים, כגון רוברט פינסקי ואחרים. לעברית לא תורגמו ספריו, אך שירים בודדים שלו תורגמו ונדפסו בכתבי עת ספרותיים בארץ.
ליל הגנרלים

עלילה

רב-סרן גראו מן המודיעין הצבאי הגרמני פותח בחקירה פלילית בעקבות הירצחה של זונה בוורשה הכבושה בידי הנאצים בשנת 1942. הראיות מצביעות על הרוצח האפשרי כאחד מבין שלושת הגנרלים: גאבלר, קלנברג, וטאנץ. החקירה נקלעת למבוי סתום, אך מתחדשת בשנת 1944 בפריז, בה נפגשים שלושת הגנרלים על רקע הקשר להתנקש בחייו של היטלר.
טאנץ, השוהה בפריז לרגל חופשה, מורה לנהגו לזמן לו מפגש עם זונה מקומית. במהלך המפגש הוא רוצח אותה ומאיים על הנהג כי יפליל אותו אם יגלה דבר מן האירוע. למרות זאת הוא מניח לו להימלט ולהיעלם.
כאשר נודע לגראו על הרצח הנוסף של הזונה בפריז, הוא מחדש את חקירתו ועולה על עקבותיו של הגנרל טאנץ. הוא מזמן את עצמו לפגישה במשרדו של הגנרל בדיוק ביום ההתנקשות בהיטלר. טאנץ רוצח אותו, ומכריז כי גראו הוא אחד מן הקושרים נגד הפיהרר.
בשנת 1965 נרצחת זונה בהמבורג והמקרה מעורר את תשומת לבו של חוקר האינטרפול מוראן, אשר בתקופת המלחמה היה חבר המחתרת הצרפתית ושיתף פעולה עם החוקר גראו. מוראן פותח את התיקים ומחדש את חקירת הרציחות מתקופת המלחמה. הוא מאתר את נהגו לשעבר של טאנץ אשר היה עד לרצח הזונה בפריז, ומשכנע אותו להעיד נגד טאנץ. האינטרפול מבצע מעצר של טאנץ במהלך נשף של ותיקי המלחמה בו הוא משמש כאורח הכבוד. טאנץ מבין כי החוקרים עלו על עקבותיו ומעדיף להתאבד.

הפקה

הסרט הופק על ידי סם שפיגל והמוזיקה הולחנה על ידי מוריס ז'אר. את התסריט כתבו פול דן וג'וזף קסל אשר נעזרו גם בגור וידאל.
רוב צילומי החוץ נערכו בוארשה, אשר בתקופת המלחמה הקרה לא נחשבה כאתר צילום מועדף עבור סרטים מערביים.
דמותו של הגנרל טאנץ מבוססת על דמותו של קולונל האס אס יואכים פייפר (Joachim Peiper), אשר הורשע ברצח שבויי מלחמה אמריקנים בטבח מלמדי.
גבן (מקצוע)

גַּבָּן הוא אדם שמקצועו הוא ייצור גבינות.

התפתחות המקצוע

בעבר היו הגבנים רובם ככולם עצמאים ובעלי עסקים זעירים, שאת תוצרתם היו משווקים לתושבי אזוריהם; זאת כתוצאה מכך שחיי המדף של הגבינות היו קצרים, וזאת מאחר שהחלב לא עבר תהליך פסטור טרם הכנתו. כיום, כשמוצרי החלב רובם ככולם עוברים תהליך פסטור וחיי המדף ארוכים, רוב הגבינות מיוצרות על ידי חברות גדולות ולכן רוב הגבנים עובדים כשכירים. אף על פי כן, ישנם גבנים עצמאים העוסקים בייצור גבינות הן כמקצוע והן כתחביב.

תפקידי הגבן

מהגבן המודרני נדרש ידע רב מבעבר, בייחוד לאור הדגש המושם על איכות הגבינות, הן מצד הרשויות הדורשות תנאי ייצור שיבטיחו את טיב המוצר והן מצד ציפיות הצרכנים לגבינה טובה יותר.
תפקיד הגבן הוא לפקח על תהליך החליבה, מאזורי המרעה, הרפת ועד למחלבה. החלב שמגיע למחלבה עובר תהליך פסטור (תהליך חימום הנועד להרוג את החיידקים שבחלב ולא פוגע בטעמו ובערכו התזונתי). לאחר הפסטור, לכל סוג של גבינה המיוצר, עובר החלב תהליך אחר.

תהליך הייצור של גבינה

ייצור הגבינה הוא תהליך של הפיכת החלב הנוזלי למוצר מוצק על ידי החמצה, באמצעות חיידקים (חיידקי חומצת חלב או בלועזית חומצה לקטית) והגבנה באמצעות חומר מקריש הנוצר בקיבת העגל הצעיר. החיידקים הופכים את סוכר החלב- הלקטוז לחומצת חלב ומבצעים את ההקרשה הראשונית של החלב. לאחר מכן, הם נותרים פעילים גם להמשך התהליך. בשלב מתקדם יותר של תהליך ייצור הגבינה ישנם חיידקים המייצרים גז (דו תחמוצת הפחמן) במהלך התסיסה, הגורם להיווצרות ה'חורים' בגבינה הצהובה. יש גבינות המוחמצות באמצעות חיידקי תרמופיליים סבילים לחום גבוה (45 מעלות צלזיוס) ויש גבינות המוחמצות באמצעות חיידקי מזופיליים שאוהבים טמפרטורה נמוכה יותר (20 מעלות צלזיוס). גבינות כמו קוטג' עוברות החמצה באמצעות חיידקים בלבד, לעומתן יש גבינות שדורשות יצירת גבן חזק יותר הנוצר באמצעות רנין. בעבר הרנין שימש חומר עיקרי בהפיכת נוזל החלב למוצק אך בישראל רוב המחלבות משתמשות בתחליפים צמחיים או סינתטיים להקרשת החלב.
ערבות הדדית

ערבות הדדית היא אחריות של הקהילה כלפי כל אחד מחבריה, ושל כל אחד מחברי הקהילה כלפי הכלל. 
ביהדות נקבע על ידי חז"ל כלל מוסרי והלכתי לציון ערבות הדדית - כל ישראל ערבים זה לזה. משמעותו המקורית היא כי כל יהודי נושא באחריות על קיום המצוות של חברו. בעת החדשה רווח הביטוי במשמעות שונה, שלפיה כל יהודי אחראי על שלומו ורווחתו של חברו. הדוגמאות הבולטות לערבות ההדדית בימינו הם ארגוני ההתנדבות השונים בהם מוענק סיוע לאזרחים ללא תמורה.
במאה ה-20 עקרון הערבות ההדדית בא לידי ביטוי באידאולוגיית הקואופרציה, המתבטאת בפועל במוסדות חברתיים קואופרטיביים. הקיבוץ בפרט, ויישובים שיתופיים אחרים בהתיישבות העובדת הוקמו על בסיס אידאולוגיה זו.
בישראל התקיימו בעבר מגוון מוסדות קואופרטיביים, בתחומים שונים. חלקם קיימים עדיין, אם כי כיום רבים מהם כבר אינם מושתתים על עקרון זה. בין השאר התקיימו קואופרטיבים בתחומי הבריאות (קופות חולים), התחבורה (אגד, דן), החקלאות (תנובה), הצרכנות (המשביר לצרכן, קו-אופ צפון), בנקאות קואופרטיבית (הלוואה וחיסכון).
ההפך ממצב של "ערבות הדדית", הוא מצב של פיזור אחריות.

ערבות הדדית במקרא

בספר במדבר, פרק ל"ב, מסופר על שניים וחצי השבטים: בני שבט ראובן, שבט גד וחצי מבני שבט מנשה, שמבקשים ממשה להישאר מחוץ לארץ ישראל, בעבר הירדן המזרחי, מכיוון שאזור זה עשיר בצמחייה ומתאים למרעה הרב שהיה ברשותם.
משה רבנו הסכים לבקשתם רק לאחר שהביעו את אחריותם כלפי שאר שבטי ישראל להגיע למטרה שהיא כיבוש נחלותיהם בארץ ישראל וההתיישבות בה. הם התחייבו לעזור קודם לאחיהם, שאר השבטים, לכבוש את נחלותיהם, כאשר הם יהיו החלוצים במלחמה, ורק אחרי שכולם יתיישבו, יוכלו לחזור אל נחלותיהם. השבטים הסכימו כי ישאירו את הנשים, הילדים והמרעה בצד המזרחי של הירדן והגברים הם אלו שיעברו עם שאר השבטים ויסייעו בידם לכבוש את ארץ ישראל.
פשרת קריטנדן

פשרת קריטנדן הייתה הצעת פשרה שכשלה, אותה הציע ג'ון ג'. קריטנדון סנטור אמריקאי ממדינת קנטקי במטרה לפתור את משבר פרישת מדינות הדרום מן האיחוד בשנים 1860-1861. הצעתו באה לענות על ההסתיגויות שעוררו מדינות הדרום של ארצות הברית, אשר איימו להביאן לידי פרישה מן האיחוד.

רקע

הצעת הפשרה מורכבת משש הצעות לתיקון החוקה ושלוש הצעות להחלטות של הקונגרס. בית הנבחרים של ארצות הברית והסנאט של ארצות הברית דחו את ההצעה בשנת 1861. ההצעה נתפסה כמכילה ויתורים גדולים מדי למדינות הדרום, אולם ככל הנראה תגובת הדחייה המיידית של אברהם לינקולן להצעה הייתה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר. תגובת הדרום לדחיית ההצעה הובילה למלחמת האזרחים האמריקנית.
להצעה היו מרכיבים רבים שלא מצאו חן בעיני נבחרי ארצות הברית. ההצעה הבטיחה את המשך מוסד העבדות במדינות הדרום ונענתה לדרישות הדרום ביחס לעבדים נמלטים ולעבדות במחוז קולומביה. ליבה של ההצעה היה בהקמתו המחודשת של קו פשרת מיזורי בה נקבע כי בכל הטריטוריות שמצפון לקו הרוחב '36°30, והכלולות בשטחי רכישת לואיזיאנה תיאסר העבדות, פרט למדינת מיזורי עצמה שנמצאת צפונית לקו רוחב זה, ומנגד העבדות תותר בכל טריטוריה מדרום לקו גאוגרפי זה. בהצעה אף נכלל סעיף המקבע אותה לדורות ואינו מאפשר את ביטולה או שינויה בעתיד.
ההצעה התקבלה באהדה בין חברי סנאט ממדינות הדרום, אולם רוב חברי המפלגה הרפובליקנית דחו את עיקריה מתוך עמדה שאין להתיר לעבדות להתפשט. אחד מחברי המפלגה, אברהם לינקולן, גינה את ההצעה וטען שאיננה מתמודדת עם עתיד העבדות בארצות הברית. הרפובליקנים הצהירו כי קבלת ההצעה משמעותה "ברית עולמים למלחמה נגד כל אדם, שבט ומדינה המחזיקים ברגל אדמה בין מקום הימצאנו לבין ארץ האש."‏ באותה עת הטריטוריות היחידות שהיו מדרום לקו פשרת מיזורי, היו חלקים מטריטורית ניו מקסיקו וטריטוריות אינדיאניות, בעת שהייתה הסכמה נרחבת משני עברי המתרס כי עבדות לא תשגשג בניו מקסיקו. נציגי מדינות הדרום סירבו להצעת חברי הבית הרפובליקנים, אשר אושרה בהצעת ועדה מ-29 בדצמבר 1860, לקבל את ניו מקסיקו כמדינה באיחוד באופן מיידי.
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן

ביוגרפיה

אמליה נולדה ב-30 באפריל 1815 בזיגמרינגן, לקרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, בתם של פייר מירא ולואיז ד'אסטור.
ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים. לאחר לידת בנה הרביעי התדרדר מצבה, וכעבור 6 ימים ב-14 בינואר 1841 מתה אמליה בזיגמרינגן.
מלבד אהבה

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
השיר נכנס למצעד השבועי של רשת ג' ב-13 באפריל 2003. בשיאו דורג במקום השלישי וסך הכל צעד השיר 10 שבועות במצעד.
מכשפת מטבח

מכשפת מטבח היא בובה הנפוצה בצפון ומרכז אירופה, בעיקר בסקנדינביה. לבובה דמות של מכשפה, והיא נתלית במטבח הבית בהתאם לאמונה הטפלה כי היא תביא מזל טוב למטבח – תמנע את גלישת החלב או שריפת המאכלים ותוודא כי הבצק יתפח – או תגרש רוחות רעות.
לא ידוע מקורו המדויק של המנהג. יש הסבורים שמקורו בגרמניה ויש הסבורים שמקורו בסקנדינביה.
דוגמה לקדמותו של המנהג ניתן לראות בצוואה משנת 1599 משרופשייר שבאנגליה. צוואה זו, של אדם בשם ג'ון קרודגינגטון, מציינת כי ירושתו כוללת "מכשפת מטבח אחת" ("one witche in the kytchyn")‏.
כרמלו לי

כרמלו אנטרון לי (ספרדית: Carmelo Antrone Lee; נולד ב-7 ביוני 1977 באטלנטה, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן פוארטו ריקני המשחק עבור אטניינסס דה מנאטי  מליגת העל הפורטו-ריקנית ובנבחרת פוארטו ריקו. משחק בעמדת הסמול פורוורד ומתנשא לגובה של 201 סנטימטרים.
לי, אשר נולד בארצות הברית לאב ממוצא פוארטו-ריקני ואם אפרו-אמריקאית וגדל באטלנטה, ג'ורג'יה החל לשחק כדורסל במדיהן של קבוצות כדורסל מקומיות. ולאחר סיום לימודיו התיכוניים החל לשחק במדיה של אוניברסיטת פלורידה במשך עונה אחת ולאחר מכן במדיה של אוניברסיטת לונג ביץ' במשך שלוש שנים. לאחר מכן, לי, החליט שלא להירשם לדראפט ה-NBA וחתם במדיה של אוסטין סייקלונס. אך, לי, עזב את המועדון בתחילת ינואר ועבר אל דוראנגו, מליגת העל המקסיקנית ושיחק עבורה במשך שלוש שנים, עימה זכה בגביע המקסיקני. לאחר מכן, סיכם אצל קומטאס מחיקו, עימה שיחק במשך ארבעה חודשים בלבד כששוחרר מן הקבוצה, שנקלעה לקשיים כלכליים.
בפברואר 2005 נרשם לדראפט הליגה הפוארטו-ריקנית ונבחר במקום השני על ידי אלזבלה. בעונתו היחידה עימה שותף בהעפלה לגמר הגביע המקומי, במעמד זה נחלה קבוצתו הפסד לגוואיינבו. עם זאת, לי, לא נשאר בקבוצה וחזר אל הליגה המקסיקנית, כשסיכם בלובוס. 
לאחר מכן, בעונת 06/07 לי, שיחק עבור רגאטאס קוריינטאס מליגת העל הארגנטינאית. אך, שוחרר מן הקבוצה לאחר בעיות אישיות עם מאמן הקבוצה, לואיס חרס. לי, חיפש קבוצה שתחפוץ בו בדרום אמריקה, אך נחל כישלון בכך. בעקבות זאת, פתח בקריירה אירופית, לאחר שסיכם במדיירה הפורטוגזית. אך, נחתך ממנה לאחר שנפצע במשחקה הרשמי הראשון של הקבוצה. לאחר חמישה חודשי טיפול, עבר אל גוואיינבו. עימה שיחק במשך עונה אחת.
ב-26 ביולי 2008, חתם לי בעירוני רמת גן מליגת העל. לאחר עונה עבר לוואקרוס דה ביאמון מליגת העל הפורטו-ריקנית, ולאחר שלוש שנות משחק בקבוצה עבר לפיראטאס דה קוובראדלאס. לאחר עונת משחק בקבוצה עבר לאטניינסס דה מנאטי.
שארל אנדרלן

קורות חיים

אנדרלן גדל במץ אצל אמו הגרושה והוריה שנמלטו מאוסטריה לאחר האנשלוס. במהלך מרד הסטודנטים במאי 1968 הצטרף כחבר בוועדת השביתה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת ננסי. בדצמבר אותה שנה עבר לחיות בקיבוץ לאחר שנלהב מרעיונותיו של תיאודור הרצל, וקיבל אזרחות ישראלית. לימים יגדיר את עצמו כ"ציוני עד הקו הירוק".
ב-1971 החל לעבוד עבור תחנת הרדיו הממלכתית קול ישראל. מ-1973 עבד גם ברדיו מונטה קרלו (Monte Carlo Doualiya). ב-1981 מונה לכתב בירושלים של אנטנה 2 (לימים פראנס 2) וכעבור עשור מונה לראש המשרד המזרח-תיכוני של הערוץ. ב-2005 החל לשמש כסגן נשיא של התאחדות כתבי החוץ בירושלים. בשנת 2009 קיבל את אות לגיון הכבוד בירושלים.
העבודה החשובה ביותר שלו היא סרט תיעודי בן ארבע שעות המתעד את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים בועידת קמפ דייוויד השנייה. אנדרלן קיבל גישה ישירה לרוב משתתפי הועידה משני הצדדים, צילם את פגישותיהם וערך להם ראיונות מפורטים. החומר שצילם פורסם רק לאחר תבוסתו של אהוד ברק בבחירות 2001. הסרט שודר פעם לאורך כמה ערבי שידור ופעם בבת אחת.
הסרט התיעודי "השלום ושברו" המבוסס על ספרו של אנדרלן ושודר בערוץ 2, זיכה את יוצרי הסרט בפרס פיבודי לעיתונות משודרת לשנת 2003.
ב-30 בספטמבר 2000, זמן מה לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה, היה מעורב בפרשת מוחמד א-דורה, לאחר ששידר כתבה שבה טען כי נער פלסטיני בן 12 נהרג מירי של חיילי צה"ל. צה"ל מיהר להתנצל אך מאוחר יותר קבע תחקיר של צה"ל כי א-דורה לא נהרג מאש צה"ל אלא מאש פלסטינית. משקיפים אחדים האשימו את אנדרלן בהשתתפות בביום הכתבה ואף בזיופה, האשמה שבעקבותיה הגיש הערוץ וזכה (בערעור) ב-2013 בתביעה משפטית על הוצאת דיבה כנגד אחד המאשימים, פיליפ קרסנטי. ב-19 במאי 2013, פרסמה ממשלת ישראל דו”ח מאת ועדת בדיקה ממשלתית הקובע כי ההאשמה של אנדרלן היא חסרת בסיס, בעוד אנדרלן טען כי הדו"ח הציג "תמונה חד צדדית ומעוותת".
בעקבות פרסום ההאשמות קיבל אנדרלן איומים על חייו מגורמים לאומנים, אך גם זכה לתמיכה מצד אישים יהודיים בצרפת, בהם תיאו קליין, נשיא ארגון הקריף לשעבר. בפברואר 2004 קיבל מכתב מנשיא צרפת, ז'אק שיראק, המשבח אותו על דבקותו באמת, וב-2008 פרסמו עיתונאים צרפתים עצומה המביעה בו תמיכה.
ב-2007 דחתה לשכת העיתונות הממשלתית דרישה של ארגון שורת הדין לשלול את תעודת העיתונאי שלו עד שהערוץ יתנער בפומבי מהאמור בכתבה. בג"ץ, בפניו הובא העניין, קבע כי החלטת לשכת העיתונות סבירה אך לא התערב בדיון אודות אמינות הכתבה. ב-2009 השתתף בסרט התיעודי "Das Kind, Der Tod, und Die Wahrheit" (הילד, המוות, והאמת) מאת העיתונאית היהודית-גרמנית אסתר שפירא, שמתייחס בספקנות לכמה מטענותיו של אנדרלן, בהם הטענה שלא היה במקום המאורע בנצרים בעת ההתרחשות. אנדרלן מחה בחריפות נגד הסרט ואף ניסה למנוע את שידרו בערוץ הטלוויזיה ארטה. ב-2010 פרסם את הספר "ילד מת" בו הוא מגולל את פרטי הפרשה.
גדר

גדר או סְיָג היא מכשול שנועד לתחוֹם שטח מסוים, כדי לציין בעלות עליו ולהקשות על הכניסה אליו. גדרות עשויות לרוב מרשת או מוטות ברזל, ובעבר נפוצו יותר גדרות עץ.

פגיעה אקולוגית של גדרות

גידור של שטחים פתוחים גורם לפגיעה אקולוגית. כך במקרה של הרי יהודה הגידור סביב כרמים חוסם את אפשרות התנועה של חיות הבר, מצמצם את אזורי המחיה שלהם ומסכן את אוכלוסיית הצבאים באזור.

היסטוריה של הגדרות

המקור של הגדרות איננו ידוע אולם קיימים שרידים מתקופות היסטוריות קדומות (חומת יריחו העתיקה היא בת קרוב לעשרת אלפים שנה, וניתן להניח שגדרות חלשות יותר היו קיימות אף לפני כן).
במרבית השנים נעשה שימוש בעיקר בגדרות אבן אותן קל יחסית לבנות או בגדרות חיות. כניסתן לשימוש של גדרות תיל במאה ה-19 אפשרה במידה רבה את ההשתלטות של המתיישבים האמריקאים על מערב ארצות הברית משום שניתנה להם אפשרות מעשית להרחיק את האינדיאנים.
קרלוס פאנס

ביוגרפיה

פאנס נולד בסן חואן, פוארטו ריקו, הוריו היגרו לפוארטו ריקו מקובה בתקופת המהפכה הקובנית. כילד הוא היה פעיל בהצגות ובמופעים של בית הספר ובתיכון היה חבר במועדון דרמה.
ב-1990 הו זכה במלגה בבית ספר למשחק אך רשת הטלוויזיה דוברת הספרדית "Univision" הציעה לו להנחות תוכנית בה אז הוא וויתר על לימודיו. לאחר סיום התוכנית הוא נסע למקסיקו לבקר חבר ובמהלך ביקור שם באולפני תחנת טלוויזיה הוא קיבל הצעה מטעם האחראי על הכשרונות של התחנה לשחק באופרת הסבון "Guadalupe" שעלתה ב-1993, לאחר מכן הוא גם שיחק בתפקיד הראשי באופרת הסבון "Sentimientos Ajenos" שבה הוא שר את שיר הנושא של הסדרה.
ב-2001 שר את שיר הסיום של הסרט היפהפייה והיחפן 2
ב-2004 לקח חלק בדיבוב הסדרה מאיה ומיגל.
ב-2005 שיחק בסרט "הג'יגולו מת מצחוק 2"
ב-2006 הנחה את תחרות מיס תבל לצד ננסי אודל, באותה שנה שיחק בסרט אני והמזל שלי ולקח חלק בגרסה הספרדית של המנון ארצות הברית שעוררה מחלוקת.
ב-2011 דיבב את מרסל בסרט ריו.
ז'ראר דה וילייה

ביוגרפיה

ז'ראר דה וילייה נולד בשנת 1929 בפריז, בן למחזאי ז'אק אדם דה וילייה. למד בבית הספר הגבוה לעיתונאות בפריז. עבד כעיתונאי בעיתון הצרפתי "פראנס סואר" ובעיתונים נוספים.
בשנת 1965 החל בכתיבה של סדרת רומני הריגול SAS, שבה כתב כ-200 ספרים. שם הסדרה הוא ראשי תיבות של Son Altesse Sérénissime ("הוד רוממתו" בצרפתית), ומהווה משחק מילים של שמה של יחידת הקומנדו הבריטית הנודעת SAS. גיבור הסדרה הוא מלקו, מרגל אריסטוקרטי. ספרי הסדרה נמכרו ביותר מ-150 מיליון עותקים, והם פופולריים במיוחד בצרפת, בגרמניה, ברוסיה, בטורקיה וביפן. ברקע ספרי הסדרה נמצאים אירועים אקטואליים, ולכתיבת ספריו ערך דה וילייה תחקירים לאיסוף נתוני הרקע. לעיתים ספריו הקדימו התרחשויות במציאות: לדוגמה, בשנת 1980 פרסם ספר המתאר את רצח נשיא מצרים, אנואר סאדאת, שנה לפני שהרצח התרחש.
אחדים מספריו עובדו לסרטי קולנוע.
דה וילייה היה נשוי ארבע פעמים ונולדו לו שני ילדים. גר באווניו פוש בפריז. נפטר ב-31 באוקטובר 2013, ממחלת הסרטן.