סופרגז

היסטוריה

סופרגז נוסדה בינואר 1954 בידי "החברה הכלכלית הארץ-ישראלית" מניו יורק, "האינקא", סטרואה לופסקו וקבוצת משקיעים איטלקיים.
מתקני אחסון הגז הראשונים של החברה היו בקריית אריה שבפתח תקווה. בשנת 1955 הוקמה שותפות אג'יפ-סופרגז והוחלט על הקמת מתקני אחסנת גז נוספים ליד נחל קישון. השותפות פתחה בפני סופרגז את שוק הפצת הגז מעבר לתחומי ישראל, והחברה המאוחדת קיבלה את הסוכנות להפצת גז בקפריסין ובתורכיה.
בשנת 1957 הוקמה תחנת המילוי בקריית אתא, שהוזנה ישירות ממתקן בתי הזיקוק בחיפה ושימשה למילוי מיכלים מיטלטלים לכל לקוחות החברה בישראל. בשנת 1965 הוקם המחסן הלוגיסטי בפתח תקווה.
בשנת 1968 החברה החלה במתן פתרונות חימום בגז לחקלאות, ובעיקר ללולים וחממות. בשנת 1975 סופרגז מטה החברה עבר להרצליה, וכלל כ-20–25 עובדים.
בשנות ה-80 החלה סופרגז לרכוש סוכניות מידי הסוכנים הפרטיים ולאחד אותם עם סניפי החברה. בנוסף למכירת גז, עסקה החברה במכירת כיריים ותנורים הפועלים על גז ותנורי חימום.
בשנת 1985, עקב דרישת המשרד לאיכות הסביבה המחייבת מפעלים להפסיק להשתמש בסולר ובמזוט ולעבור לאנרגיה נקייה יותר החלו המפעלים רבים לעבור הסבה ולהשתמש בגפ"מ. הלקוחות החדשים שנוספו לסופרגז באותה תקופה היו מפעלי טקסטיל, בתי מלון, מסעדות ומאפיות גדולות.
בשנת 2003 הועבר המתקן הלוגיסטי של סופרגז מפתח תקווה לאזור התעשייה נשר רמלה. המתקן משמש לקליטה ואחסנה של מכלי גז המגיעים מתחנת המילוי בקריית אתא, הפצת מכלים אלו ללקוחות החברה באזור גוש דן וירושלים, מחסן חלקים ואביזרים,  בית מלאכה לתיקון וייצור אביזרי גז ומעבדת בקרת איכות.
במהלך השנים זכתה חברת סופרגז שלוש פעמים במכרזים לאספקת גז לצה"ל.
לאחר שהמו"מ עם חברת EMG  לא צלח בעקבות החבלות בצינור הגז המצרי בסיני בשנת 2010, בשנת 2013 חתמה החברה על הסכם עם השותפות במאגר תמר לאספקת גז בהיקף של 530 מיליון ש"ח, ובכך הייתה לחברה המסחרית הראשונה שרכשה גז משותפות תמר. לאחר התחברות מאגר תמר לרשת ההולכה היבשתית באוגוסט 2013 הוגז המפעל הראשון שחובר לצנרת החלוקה (מפעל קופולק ברמת חובב). מאז ועד היום הסבה סופרגז עשרות מפעלים שצורכים גז טבעי. 
במקביל החלה סופרגז לחפש דרכים נוספות ומהירות יותר להנגשת הגז הטבעי לתעשייה למקומות מרוחקים מצנרת החלוקה (מרחק של זמן ומרחב). החיפוש הוביל להקמת תחום פעילות של הגז הטבעי הדחוס (CNG). בין השנים 2013 - 2014 הוקמה תחנת הדחיסה באלון תבור, נרכש צי של מכליות, פותחו תחנות הפחתת לחץ ייעודיות אשר אפשרו לספק גז טבעי גם לצרכנים שטרם התחברו לרשת החלוקה. 
באפריל 2014 החל מפעל פניציה שבאזור התעשייה ציפורית לצרוך גז טבעי דחוס, כאשר אחריו התחברו עוד מפעלים רבים. 
החברה החלה לספק גז טבעי דחוס לרכבים (NGV) במקום סולר מזהם ויקר. 
בינואר 2014 התפוצץ בלון גז של סופרגז בשכונת גילה בירושלים וגרם למותם של ארבעה אנשים. בנובמבר 2015 נחתם הסכם בין החברה לעיריית ירושלים, שבמסגרתו תשתתף החברה בבנייה מחדש של הבניין שנפגע בסכום של 4.5 מיליון ש"ח.
סופרגז החלה את צעדיה הראשונים בעולם החשמל מתוך כוונה להיות ספקית חשמל וקיטור בעיקר ללקוחות תעשייה, ע"י הקמת תחנות כח קטנות המופעלות בגז טבעי.

תחנות כוח סולאריות

בשנת 2010 החליטה קבוצת עזריאלי שסופרגז תהה החברה שתפתח את תחום האנרגיות המתחדשות בחברה. אייל חנקין מונה למנכ"ל והחברה החלה את צעדיה  בעולם הגז הטבעי והאנרגיה הסולארית. מעבר להיותה חברה תפעולית, לוגיסטית ושיווקית הפכה סופרגז לחברה יזמית בתחום האנרגיה והתשתיות.
בין השנים 2010 ל 2014 יזמה והקימה סופרגז  13 פרויקטים של שדות סולאריים (בגדלים שונים מ 500 קילו וואט עד 5 מגה וואט), מקיבוץ יחיעם שבצפון ועד אילת, בהספק כולל של כ-22 מגה וואט.
בשנת 2012 זכתה החברה בשני מכרזי הקרקע הראשונים שפרסם מינהל מקרקעי ישראל להקמת חוות סולאריות קרקעיות בנגב - האחת במצפה רמון והשנייה בעין עברונה. לפי תנאי המכרז על סופרגז להקים בקרקעות אלו תחנות כוח סולאריות, ולתפעלן במשך 20 שנה.
במסגרת האסטרטגיה של חברת האם קבוצת עזריאלי למכירת הנכסים שבבעלותה שאינם נדל"ן מניב, פרסמה סופרגז באפריל 2014 מכרז למכירת 12 שדות סולאריים לייצור חשמל שבבעלותה. בינואר 2015 זכתה במכרז הצעתן של החברות ערבה פאוור והפניקס לקנות את השדות תמורת 175 מיליון ש"ח.

פרשת קרטל חברות הגז

סופרגז הייתה שותפה עם שלוש חברות הגז הגדולות האחרות (אמישראגז, פזגז ודורגז) לקרטל בלתי-חוקי, במסגרתו תיאמו ביניהן החברות מחירים וחילקו את אזורי החלוקה של הגז.
כתב אישום בפרשה הוגש ב-2004, ובמסגרת הסדר הטיעון עליו הוסכם ב-2007 נקנסה החברה ב-3.8 מיליון שקלים ועונשי מאסר (שהומרו לעבודות שירות) וקנס כספי הוטלו על 3 מבכירי החברה.
בשנת 2013 נקנסה החברה ב-5 מיליון ש"ח על ידי רשות ההגבלים העסקיים בגין אי העברת נתונים, מנכ"ל החברה אייל חנקין נקנס באופן אישי בסך של 100,000 ש"ח. הייתה זו הפעם הראשונה שהוטל על נושא משרה קנס אישי ללא אפשרות שיפוי בגין אי העברת נתונים.

חברת "סופר אנ.ג'י" לחלוקה של גז טבעי

בשנת 2009 החל משרד האנרגיה לקדם תוכנית להקמת מערכת הולכה פנים־ארצית של גז טבעי בלחץ נמוך, בעיקר לאזורי תעשייה, בתי חולים תחנות דלק (שיספקו גז לתחבורה) וצרכנים קטנים, כזאת שתמשיך מהמקום שבו נעצרת מערכת ההולכה של נתיבי הגז הטבעי לישראל. לפי התוכנית, משרד האנרגיה חילק את המדינה לשישה מחוזות, ובכל אזור יצא מכרז למפעיל. בשנת 2012, חברת "סופר אנ.ג'י." בבעלות סופרגז ו"שפיר הנדסה" זכתה בזיכיון באזור המרכז ובאזור העמקים.
בתחילת שנת 2018, התברר שחברת "סופר אנ.ג'י" חיברה במשך חמש שנים רק לקוח אחד לרשת הגז (חברת פוליבה ברמלה, שהתחברה לצינור הגז שהונח כבר למפעל נשר על ידי חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל הממשלתית). תעשיינים התלוננו כי "סופרגז" ממשיכה לספק למפעלים גז דחוס בהובלה במחיר כפול מהגז הטבעי ולכן לא מקימה את הרשת לפי תנאי הזיכיון.

בעלות

בשנת 1972 רכשה כלל 50% מהמניות של סופרגז, לאחר שהמחצית השנייה נרכשה בידי סונול.
בהמשך נרכשה החברה על ידי גרנית הכרמל שבבעלות קבוצת עזריאלי החל משנת 2006.
ב-1 ביוני 2015 הודיעה חברת תדיראן הולדינגס על רכישת סופרגז מידיה של גרניט מקבוצת עזריאלי תמורת 250 מיליון שקל. שתי החברות חתמו על מזכר הבנות לביצוע הרכישה. אך הרכישה לא יצאה לפועל לאחר שהמגעים בין הצדדים לא התגבשו לכדי הסכם מחייב, עקב מחלוקת על המחיר.
ביולי 2019 הוסכם על מכירת סופרגז לחברת אלקו תמורת 770 מיליון ש"ח.

מנהלים

מראשיתה, עד פטירתו ב-1965, ניהל את החברה סטרואה לופסקו, מייסד החברה. עם פטירתו מונה דוד הסל למנכ"ל החברה. בשנת 1978 מונה צבי תגר למנכ"ל החברה שכיהן בתפקיד כ-19 שנים עד שהוחלף במרץ 1997 בידי ישראל יניב.
בתחילת 2001 הוחלף ישראל יניב על ידי אודי אדמתי, שכיהן בתפקיד עד סוף 2003, ומשה אולדק החליפו כמנכ"ל החברה.
בינואר 2010 מונה אייל חנקין לסמנכ"ל החברה, ובאוקטובר אותה שנה הוא החליף את אולדק כמנכ"ל.
בשנת 2017 מונה כפיר נבון למנכ"ל החברה.