google/wiki40b huggingface dataset:
שיטת בחירות

שיטת בחירות היא אוסף של כללים וחוקים אשר מגדירים את אופן ההצבעה בבחירות ואיך נקבעים תוצאותיהן. שיטת מערכת בחירות פוליטית בדרך כלל מאורגנת על ידי הממשלה, בעוד ששיטת בחירות לא-פוליטית יכולה להתרחש בעסקים, במוסדות ללא כוונת רווח ובארגונים לא פורמליים. 
שיטת הבחירות קובעת את כל האספקטים של תהליך ההצבעה: מתי הן תתרחשנה, למי ניתנת זכות בחירה, מי מורשה להיות מועמד, איך הקולות נספרים, הגבלות על מימון קמפניים (לדוגמת חוק מימון מפלגות) ופקטורים אחרים שיכולים להצביע על התוצאה. מבין האספקטים של שיטת בחירות, אופן ספירת הקולות נחשב כאספקט המדובר ביותר בישראל;] אף בתוכו יש הרבה אספקטים שונים כגון אחוז החסימה, אופן ההצבעה והבחירה בין בחירות אזוריות לבחירות ארציות. שיטת מערכת בחירות פוליטיות נקבעת בחוק ולעיתים קרובות נערכת על ידי ועדת בחירות. מערכת בחירות יכולה לכלול שיטות שונות לספירת הקולות לתפקידים שונים.
חלק משיטות בחירות בוחרות מנצח בודד לתפקיד ייחודי כמו נשיא, ראש ממשלה או מושל, בעוד שיטות בחירות אחרות בוחרים מספר מנצחים, כמו חברי כנסת או חברי דירקטוריונים. קיימות שיטות בחירה רבות מאוד, אבל הנפוצות ביותר הן השיטה הרובנית, שיטת שני הסיבובים  השיטה היחסית והשיטה הדירוגית . ישנן שיטות בחירה מעורבות שמנסות לשלב את האספקטים החיוביים של שיטות יחסיות ולא יחסיות.
חקר שיטות הבחירה נקרא תורת הבחירה חברתית או תורת ההצבעה והוא יכול להיות במדע המדינה, כלכלה או מתמטיקה, ספציפית בתת-השדות של תורת המשחקים ותכנון מכניזמים. משפטי אי-התכנות כמו משפט ארו מציגים שכשלבוחר יש שלוש או יותר אופציות, לא ניתן לעצב בחירות בשיטה הדירוגית  שמייצגות את העדפותיו של אינדווידואל בהעדפות עולמיות של הקהילה.

כללי

מערכות בחירות בדמוקרטיות בעולם בנויות ממספר מרכיבים:

צורות ממשל

צורת המשטר היא בעצם המבנה של הדמוקרטיה והדרך שבה מורכבת הרשות המבצעת והרשות המחוקקת של אותה מדינה.

שיטות בחירה

מערכת הבחירות היא הדרך שבה המצביעים בוחרים את נציגיהם בבית הנבחרים והממשלה.

חלוקה למחוזות בחירה

ברוב מדינות העולם קיימת חלוקה למחוזות בחירה. היינו, המצביע בוחר במתמודד אשר התמודד באזור הבחירה שלו בלבד. מטרת החלוקה לאזורי בחירה היא להעניק מימד אזורי למחוז, ולחזק את הקשר בין הבוחר לנבחר.
פדרציית הסחר (מלחמת הכוכבים)

פדרציית הסחר (באנגלית: Trade Federation) הוא ארגון סחר בדיוני המופיע בשלושת הסרטים הראשונים בסאגת "מלחמת הכוכבים". הארגון נוסד בשנת 350 BBY, ומאז נשלט על ידי חייזרים מגזע הניימוידיאנים.

הקרב בכוכב נאבו

זמן קצר לפני התרחשויות "אימת הפנטום", ניוט גונריי קיבל את עמדת ראש הפדרציה ביחד עם רונה האקו, משנהו. ב"אימת הפנטום" גונריי שוכנע על ידי הסית' לורד המסתורי דארת' סידיוס לחסום את דרכי הסחר של הכוכב נאבו, ולהתחיל בתהליך פלישה. סידיוס הבטיח לגונריי כי הסנאט הגלקטי לא ינקוט עמדה ולא ינסה לעצור את הפלישה. 
גונריי מצידו ניסה להכריח את המלכה אמידאלה, מלכת הכוכב, לחתום על אמנה המאשרת את תהליך הפלישה. אך המלכה ברחה, ולאחר שהתאחדה עם היצורים הטבעיים של הכוכב, הגונגנים, תפסה אמידאלה את גונריי בעצמה והביאה סוף לפלישה.
גונריי והאקו נשלחו אל בירת הרפובליקה הגלקטית, הכוכב קורוסנט, ובו הם הועמדו למשפט על פשעיהם. אך בשל השחיתות שהתחוללה בימים אלו ברפובליקה הם לא נענשו, וגונריי חזר לכהן בתפקידו כשליט הפדרצייה.

מתקפת המשובטים

10 שנים לאחר מכן, גונריי שאף לנקום באמידאלה ולכן הסכים לאחד את צבא דרואידי-קרב העצום של הפדרציה עם קונפדרציית המערכות העצמאיות (הידועה גם כ"ארגון הבדלנים", גוף שהתנגד לשלטון המושחת של הרפובליקה) בהנהגת הרוזן דוקו. גונריי הציב תנאי להצטרפותו ואמר כי ראשית הוא רוצה את מותה של אמידאלה.
ניסיון ההתנקשות באמידאלה, הנעשה על ידי צייד הראשים ג'נגו פאט, נכשל ואביר הג'דיי אובי-וואן קנובי, שעקב אחרי צייד הראשים, גילה את מזימת הפדרציה בכוכב ג'נוסיס.
ניוט גונריי וגילראמוס ליבקאת', כעת משנהו, זעמו על כישלון ההתנקשות ואיימו בהתנתקות מצבאו של דוקו.
באותה עת, קנובי הזהיר את הרפובליקה אודות תוכניותיה של פדרציית הסחר. מלחמת המשובטים עצמה החלה כאשר צבא חיילי המשובטים, צבא הרפובליקה, התעמת עם דרואידי-הקרב של הפדרציה בכוכב ג'נוסיס. המתנקש הכושל של הפדרצייה, ג'נגו פאט, נהרג במהלך הקרב. נאמר כי ליבקאת' נרצח מאוחר יותר על ידי בנו של ג'נגו, בובה פאט, מאורע המצביע כי רונה האקו, יד ימינו של גונריי בימי הקרב בכוכב נאבו, חזר לתפקידו. פדרציית הסחר ושאר מנהיגי הבדלנים שרדו עד סופה של המלחמה, למרות הפסדיהם הרבים במהלך המלחמה.
Boom Pow

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דייוויד סינטה וטריי קמפבל והופק על ידי סינטה. השיר הוא שיר בסגנון הדאנס המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ. בין היתר גם הסינגל הקודם "Écoute", הוא שיר בסגנון הדאנס.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אלכסנדרה סטאן ב-24 באוגוסט 2016. הקליפ צולם בקונסטנצה, שברומניה היכן שסטאן מתגוררת. כמו כן, ניתן לראות את סטאן בקליפ רוקדת לצלילי השיר.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6.8 מיליון צפיות.
אלברטו גרנאדו

אלברטו גרנאדו (Alberto Granado; ‏8 באוגוסט 1922 - 5 במרץ 2011) היה ביוכימאי ארגנטינאי-קובני, שותפו של ארנסטו צ'ה גווארה למסעו המפורסם בדרום אמריקה.

חייו

גרנאדו נולד בעיירה הרננדו שבפרובינציית קורדובה באזור הפמפס שבמרכז ארגנטינה. מאז היה בן 9 גדל עם סבַיו בעיר קורדובה, ולמד כימיה וביוכימיה באוניברסיטה המקומית. במקביל ללימודיו החל להיות מעורב בפעילות פוליטית. ב-1943 נטל חלק בהפגנות נגד חואן פרון ונאסר לשנה. בין 1947 ל-1951 התלמד במעבדה הקלינית של מושבת המצורעים בסן פרנסיסקו דל צ'ניאר, והשלים לימודי תואר שני בביוכימיה.
בשלהי 1951 יצא גרנאדו עם חברו ארנסטו גווארה למסע בן מספר חודשים במדינות דרום אמריקה, שיעדו היה מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. השניים שהו במושבה זמן מה וסייעו לטיפול בחולים. דרכיהם של השניים נפרדו בקרקאס; גרנאדו נשאר בוונצואלה והחל לעבוד במושבת מצורעים מקומית. ב-1955 קיבל מלגה ונסע ללמוד במכון הלאומי לבריאות ברומא.
ב-1960 הגיע גרנאדו לביקור בקובה, בהזמנתו של גווארה, שהיה לאחד ממנהיגיה לאחר המהפכה. שנה לאחר מכן עקר אליה עם משפחתו, ושימש כמרצה לביוכימיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת הוואנה. ב-1962 ייסד את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת סנטיאגו דה קובה, שהייתה הפקולטה השנייה במדינה. בין 1970 ל-1974 שימש כמרצה בפקולטה זו, ובהמשך הוסמך כדוקטור לביולוגיה. בין 1986 ל-1990 שימש כנשיא האגודה הקובנית לגנטיקה, שנטל חלק בהקמתה. ב-1994 יצא לגמלאות.
לאורך השנים פעל גרנאדו לטיפוח מורשתו של צ'ה גווארה. ב-1978 פרסם את הספר "Con el Che por Sudamerica" ("עם צ'ה בדרום אמריקה") שתיאר את מסעם של השניים. כשהופק סרט הקולנוע "דרום אמריקה באופנוע", העוסק במסע, שימש כיועץ לבמאי ולטר סאלס, ואף הופיע בסיומו בהופעת קמאו. את דמותו בסרט גילם רודריגו דה לה סרנה.
שקופים (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קרן פלס ואמיר דדון, הולחן על ידי פלס והופק על ידי גלעד שמואלי. השיר הוא מעין בלדת פופ. יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית, ואף העניק לו ציון של כארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרן פלס ב-4 בפברואר 2019. שלושה חודשים לאחר צאתו המקורית של השיר כסינגל. קודם לכן, עלה לערוצה אודיו של השיר אשר מציג את עטיפת הסינגל.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-3.3 מיליון צפיות.
נינה ברוש

ביוגרפיה

ברוש נולדה וגדלה ברמת ישי. אמה ממוצא סיני ואביה, אלכסנדר פישמן.
ברוש התפרסמה כדוגמנית בקמפיין גדול שעשתה לדיור. מאז עשתה קמפיינים בחו"ל לאיב סאן לורן, למיו מיו ולאן טיילור. בארץ היא הספיקה לדגמן בשביל מוסדות נחשבים כמו כיתן וראש אינדיאני.
בשנת 1995 דורגה ברוש במקום ה־79 ברשימת "האנשים החזקים ביותר בעולם האופנה" של המגזין "The Face". ב־1998 היא הופיעה בסרט העצמאי "Hollywood Salome" וב־2000 בסרט "The Ice People".
בשנות ה־90 הייתה ברוש נשואה לזמר דורון אייל, הידוע בשם הבמה "שולץ האיום". לברוש בת מאיש העסקים אסי שלו ובן מאיש העסקים אבי ויגדור. כיום היא מתגוררת בניו יורק.
יורי אברבך

ביוגרפיה

יורי אברבך נולד לאב יהודי ואם רוסיה, אישה דתיה. היחסים בין האב למשפחת אשתו היו קשים, ולכן המשפחה עברה למוסקבה.
בשנת 1939 החל אברבך את לימודיו באוניברסיטה טכנית על שם באומן במוסקבה, וסיים אותה בשנת 1946. בניגוד לרוב השחמטאים הסובייטים, במקביל לעיסוק בשחמט הוא המשיך לעבוד במקצוע שרכש.
אברבך החל לשחק שחמט בגיל שבע. הוא ניצח באליפות ברית המועצות בשחמט בשנת 1954. באליפות ברית המועצות בשחמט בשנת 1956 הוא זכה במקום השני. בשנת 1953 הוא השתתף בתחרות מועמדים שהיה חלק של אליפות העולם בשחמט 1954.
בהיותו חבר נבחרת ברית המועצות הוא זכה פעמיים באליפות אירופה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא כיהן בתפקידים בכירים באיגוד השחמט הסובייטי ובפיד"ה.
בשנת 1993 הוא השתתף במשחקי המכביה הארבע-עשרה.
אוניברסיטת בואנוס איירס

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1821 על ידי הנהלת מחוז בואנוס איירס.
ביולי 1966 פרץ באוניברסיטה מרד כנגד המשטר הצבאי בראשותו של חואן קרלוס אונגאנייה, שחודש קודם לכן החליט להכניס שוטרים לקמפוסים ובכך לבטל את העצמאות הלימודית שהונהגה באוניברסיטאות במדינה. מאות סטודנטים, בוגרי האוניברסיטה ומרצים הפגינו נגד הממשלה והשביתו את פעילות האוניברסיטה. ב-29 ביולי פשטה המשטרה על האוניברסיטה בכוחות גדולים במטרה לדכא את המוחים. מפגינים רבים, ובהם אנשי סגל בכירים, הוכו מכות קשות, רבים אחרים נעצרו, וספריות ומעבדות של האוניברסיטה נהרסו. האירוע התפרסם ברחבי העולם וזכה לכינוי "ליל המקלות הארוכים". בחודשים שלאחר מכן עזבו מאות מרצים, בהם אקדמאים בכירים בעלי שם עולמי, את האוניברסיטה והיגרו למדינות אחרות. מכונים פקולטות שלמות פורקו וכתוצאה מכך צומצמה פעילות האוניברסיטה במספר תחומים .
יחסי מונקו–קזחסטן

סקירה כללית

ב-15 בינואר 2009 חתמו רפובליקת קזחסטן ונסיכות מונקו על הסכם כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים. ב-28 במאי 2010 הציג שגריר קזחסטן בפריז, בירת צרפת הסמוכה, לאלבר השני, נסיך מונקו את כתבו האמנתו. כשלוש שנים לאחר מכן הציג שגריר מונקו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, לנורסולטן נזרבייב את כתב האמנתו גם הוא.
בתחילת חודש נובמבר 2012 ביקר אלבר השני, נסיך מונקו, בקזחסטן לצרכים רשמיים למשך שלושה ימים. כשנה לאחר מכן, בסוף ספטמבר בשנת 2013 הגיע נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן, לביקור גומלין במונקו על מנת לחתום על הסכם שיתוף פעולה בין שתי המדינות בנושא התיירות.
בשנת 2013 נערך פורום מונגאסקי-קזחי לקידום שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות, נציגים של יותר ממאה חברות פרטיות שמושבן בשתי המדינות הגיעו לכנס. באותה השנה חתמו מונקו וקזחסטן על הסכם שיתוף פעולה כלכלי ועל קידום מיזמים של המדינה השנייה. מונקו הייתה אחת המדינות הראשונות לאשר השתתפות באקספו 2017 שנערך בנורסולטן בירת קזחסטן. כבר בינואר 2016 היא החלה לנסח אמנה שתסדיר את השתתפותה וחודש לאחר מכן, בפברואר, היא אישרה השתתפות וחתמה על האמנה.
היתר מאה רבנים

בהלכה היתר מאה רבנים הוא היתר לחרוג מתקנות חרם דרבינו גרשום, אם הסכימו על כך מאה רבנים. ההיתר נזכר בעיקר בקשר לחרם דרבינו גרשום, אולם יש שעשו בו שימוש גם עבור חרמים שאדם קבל על עצמו.

נשיאת אישה שנייה

במקרים חריגים, הותר לשאת יותר מאישה אחת, בתנאים מסוים, וביניהם היתר מאה רבנים משלוש ארצות שונות.
רבי מאיר מרוטנבורג (מהר"ם) כתב בתשובה:
"חרם תקנת הקהילות ששם רבינו גרשם מאור הגולה. דאין לישא שתי נשים.
אין להתירה רק במאה אנשים מג' ארצות ומג' קהילות, וגם אותם לא יסכימו עד שיראו טעם מבורר להתיר."
בתשובתו הזכיר מהר"ם "מאה אנשים" ולא הזכיר רבנים, אך כבר ציינו ראשונים שנדרשים מאה תלמידי חכמים לשם כך: 
בהגהות אשרי ציין שבמקרה של אישה שנשטתה ואי אפשר לתת לה גט, ניתן לשאת אישה על פניה, בהיתר מאה תלמידי חכמים גם אם ממלכות אחת. 
כיום נעשה שימוש באמצעי זה בעיקר בנושא איסור נשיאת אישה שנייה, התקנה שתוקנה על ידי רבי גרשום מאור הגולה מצרפת, במסגרת שורה של תקנות ("חרם דרבנו גרשום").  כיום, על פי החוק הישראלי, ניתן לשאת אישה שנייה לאחר היתר מאה רבנים שמגובה בהיתר מיוחד של הרבנים הראשיים לישראל. על פי הרבנות הראשית היתר כזה יינתן רק במקרים מיוחדים (כגון שגעון) ולאחר שמיעת ערעורה של האישה. האמצעי מופעל גם במצבים של עגינות הגבר, כשאישה מסרבת לחיוב גט שפסק עליה בית הדין.
לדברי הרב אלי בן דהן שהיה מנהל בתי הדין הרבניים בישראל, מדובר בנוהל חריג שמתבצע בממוצע כ-11 פעמים בשנה.

בתקנות נוספות

רבי מאיר מרוטנבורג מציין שהיתר מאה רבנים נוגע גם ל"חרם שמקבל החתן עליו", כלומר התחייבות אישית של החתן, שמקבל עליו בחרם, שהייתה נהוגה בעבר. במקרה זה אין צורך שמאה המתירים יהיו מארצות שונות, אך יש צורך בטעם מבורר להתיר.
בניגוד לפסיקה המקובלת בזמננו, מדברי המרדכי משתמע שהיה אף היתר לגרש אישה ללא הסכמתה בהיתר מאה אנשים בהוראת שעה על פי גדולים.  המרדכי מציין למחלוקת ראשונים אם בכל תקנות רבנו גרשום יש צורך בהיתר מאה.

מקור ההיתר

הסיבה שהצריכו מאה רבנים, ולא התירו בבית דין רגיל, היא כדי להטמיע לדורות את חשיבות ההימנעות מנשיאת שתי נשים: "כדי שלא יהא דבר קל בעיני הדורות הבאים לישא אשה על אשתו" ומפני שהדרישה למאה רבנים גורמת למקרה להתפרסם, ומונעות מאנשים להקל בדבר.
אף על פי שהמשנה במסכת עדיות קובעת "אין בית דין יכול לבטל דברי בית דין חברו עד שיהיה גדול ממנו בחכמה ובמנין"(בית דין שגדול בחכמת דייניו ובמספרם) ובית דינו של רבנו גרשום נחשב לגדול, כאן מתירים את התקנה, כי מדברי המרדכי, וראשונים נוספים משתמע שההחרגה שבהיתר מעוגנת בתקנה עצמה, ושרבנו גרשום בעצמו כלל בתקנתו את היתר מאה רבנים. לפי דבריו אלה, כלל אין מדובר ב"היתר" מיוחד, אלא שרבנו גרשום אפשר פתח מילוט מן התקנה אם הדבר יזכה לאישור של מאה רבנים.
רבי יעקב לורברבוים, בעל נתיבות המשפט, לעומת זאת, סובר שההיתר מאוחר ואינו חלק מן החרם עצמו, ומביא מכאן ראיה לכך שהקביעה שלא ניתן לבטל פסיקת בית דין גדול בחכמה מתייחסת רק לביטול התקנה אך לא להיתר נקודתי שלה תוך שמירה על סייגים.
מהר"ם שיק הוסיף, שהכלל שבמסכת עדיות תקף במלואו רק כשלא בטל טעם התקנה, אבל במקרים חריגים שבהם טעם התקנה אינו מתקיים, אין דרישה שבית הדין יהיה גדול בחכמה ודי בכך שהמניין גדול, יכולים מאה רבנים כדי להתיר את התקנה לצורך שעה.
ביל ברידג'ס

ביוגרפיה

ברידג'ס נולד בעיר הובס שבניו מקסיקו, ובין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת קנזס. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1961 נלקח ברידג'ס בבחירה ה-32 על ידי קבוצת שיקגו פקרס. משלא זכה לחוזה בשיקגו, בחר לשחק עבור קבוצת "קנזס סיטי סטירס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית" (ABL), אשר התפרקה לאחר כעונה וחצי, בדצמבר 1962.
בינואר 1963 חתם על חוזה בסנט לואיס הוקס, אשר עברה בשנת 1968 לאטלנטה. בכל אחת מ-9 עונותיו עם ההוקס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הצליחה לעבור את סדרת גמר המערב. בעונות 1967, 1968 ו-1970 השתתף ברידג'ס במשחק האולסטאר, בעונות 1969 ו-1970 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ולאורך תקופתו במועדון רשם ממוצעים כוללים של 12.7 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק. במשחק מול ניו יורק ניקס בפלייאוף 1971 אסף ברידג'ס שיא מועדון של 36 ריבאונדים בניצחון קבוצתו.
בנובמבר 1971 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', וכשנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף ללוס אנג'לס לייקרס. עד לסיום עונת 1972/1973 שימש כשחקן חמישייה קבוע בלייקרס, לצד וילט צ'מברליין, ג'ים מקמילן, גייל גודריץ' וג'רי וסט, וסייע להם להעפיל לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר עצמה הפסידה הקבוצה מול הניקס, בתוצאה 1–4.
בדצמבר 1974 שוחרר מהלייקרס, ובמרץ 1975 חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. באותה עונה זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA השלישית של המועדון, ובסיומה פרש ממשחק. בעת פרישתו ניצב במקום התשיעי בתולדות ה-NBA בסך ריבאונדים בקריירה, עם 11,054.
ב-25 בספטמבר 2015 נפטר ברידג'ס לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, בגיל 76.
שעת השמד

שעת השמד הוא כינוי לתקופה שבה נאסר על ידי השלטונות על יהודים ללמוד תורה ולקיים את מצוות התורה, מתוך כוונה לגרום לעזיבת עם ישראל את הדת ואת האמונה באלוהי ישראל. ישנם הלכות ודינים מיוחדים שנתקנו לשעת השמד.
בניגוד למקרים בהם ישנה סכנה לקיים מצוות מחמת שיקולים צדדים,  שבהם ישנו חיוב לעבור ולא להיהרג מלבד בשלוש עבירות חמורות, שבהן הדין יהרג ואל יעבור. אך בשעת השמד ישנו חיוב להקפיד על כל המצוות אפילו על הקלות שבהם, אף במחיר של הצלת חיים, מאחר שמצב זה עלול להתפתח ולהוביל להתבוללות מוחלטת.

ביאור המושג ומקורו

מקור דיני שעת השמד הוא מדברי התלמוד במסכת סנהדרין, לאחר שאמרו שם שאדם חייב למסור את עצמו למיתה רק כאשר אונסים אותו לעבור על אחת משלוש עבירות חמורות אבל בשאר עבירות יכול לעבור ולא להיהרג, אך כל זה הוא דווקא בזמנים רגילים, וכך אמרו גם:
כי אתא רב דימי אמר רבי יוחנן: לא שנו אלא שלא בשעת השמד, אבל בשעת השמד - אפילו מצוה קלה יהרג ואל יעבור, וכו'. מאי מצוה קלה - אמר רבא בר יצחק אמר רב: אפילו לשנויי ערקתא דמסאנא.
— תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"ד, עמוד א'

ערקתא דמסאנא

מבואר בתלמוד שאפילו על דבר קל חייב למסור עצמו למיתה, אף שאינו מצווה וכך פירש רש"י: "ערקתא דמסאנא: שרוך הנעל, שאם דרך הנכרים לקשור כך ודרך ישראל בעניין אחר, כגון שיש צד יהדות בדבר ודרך ישראל להיות צנועים אפילו שנוי זה שאין כאן מצווה אלא מנהג בעלמא יקדש את השם".
לדעת ראשונים אחרים הכוונה היא על צבע השרוך, שדרך הגויים היה לשרוך עם שרוך בצבע שחור, ודרכם של היהודים היה בשרוך שצבעו לבן.

נר חנוכה ב'שעת השמד'

לעניין הדלקת נר חנוכה, אף שמעיקר הדין אמרו בתלמוד שיש להדליקו על פתח ביתו באופן שכל העוברי אורח יראו את הנרות, אך "בשעת הסכנה מניחו על שלחנו ודיו". ואף שבשעת השמד, יש למסור את הנפש אפילו על מצווה קלה, יש שכתבו על פי הראשונים שלא אמרו כן אלא במקום שנאנס לעבור בקום ועשה על אחת מהמצוות, אבל במקום שהוא עובר ב'שב ואל תעשה' אינו מחויב למסור נפשו למיתה, אמנם אם רצה למסור נפשו אף על זה, הרשות בידו.
יש מהאחרונים שכתב שדווקא במקום שגזרו לבטל המצווה לגמרי חייב למסור עצמו למיתה, ולכך בנר חנוכה מאחר שניתן להדליק בתוך הבית ולקיים בכל את המצווה, אין לו למסור עצמו למיתה, ולכך תיקנו שידליקנה על שולחנו.

תקופות שונות בהיסטוריה שנחשבו כ'שעת השמד'

להלן אירועים מפורסמים לאורך ההיסטוריה:

מחנות הריכוז הנאצים

במחנות הריכוז הנאצים לא הייתה כלל מטרה של המרת דת, אלא ראייה של היהודים כגזע ביולוגי ורצון להשמידם בלי קשר לאמונתם. התנאים במחנות היו קשים ביותר, ובין היתר נאלצו לחלל שבת באופן קבוע. למרות זאת יש עדויות רבות על יהודים שקיימו מצוות תוך סכנת מוות על אף שמבחינה הלכתית לא היו חייבים לעשות זאת. לעומת זאת נכפה על היודנראט לעיתים קרובות להעביר את יושבי הגטאות למוות; היו שהזהירו מלעשות זאת מאחר שמדובר בעבירה על אחת משלוש עברות החמורות, שפיכות דמים.
אשת כהן

במונח התורה וההלכה, לאשת כהן (או כהנת) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל.  התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה.  ואילו במקרה שנאנסת, היא אסורה לחזור לבעלה על אף שהביאה הייתה שלא לרצונה כלל.

היטמאות כהן לאשתו

בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל; "ואל מת אדם לא יבוא לטמאה כי אם לאב ולאם ולבן ולבת לאח ולאחות אשר לא היתה לאיש יטמאו" (יחזקאל מד כה).  חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה. ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה 
ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו; "דמכת יהודיניי אחתיה דרבי יודן נשייא, שלח רבי חנינא בתר רבי מנא (שהיה כהן) ולא סלק.  אמר ליה אם בחייהן אין מיטמין להן (כלומר בעת נידתה), לא כל שכן במיתתן?" (ירושלמי נזיר ז א דף לג עמוד ב)

בחיי הנישואין

לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו. ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה.

נאנסה

על אף שאשת כהן שנאנסה אסורה לחזור לחיות עם בעלה, יש לבעלה כהן לפרוע את כתובתה.

פרטי דינים

לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים). גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה. ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן.
יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד

בזמן בית המקדש

בתלמוד מסופר כי נשי הכהנים היו רגילות לטוות בגדי כהונה לבניהם הכהנים, וגם היו מספקות מחיה וכסות לרוצחים בשגגה שהתיישבו בערי מקלט.
עמיר לב

ביוגרפיה

אלבום הבכורה של לב, "רוצה לראות אתכם במקומי", יצא ב-1991. האלבום שונה בסגנונו מאלבומיו הבאים של לב. הוא קליל יותר בגישתו ומושפע מאריאל זילבר ויוסי אלפנט איתם עבד לב בתחילת דרכו. האלבום נכשל מבחינה מסחרית, בראיונות טען לב שהסיבה לכישלון הייתה ההפקה המוזיקלית שהפכה את שיריו לדבר שונה בתכלית מהמקור לו התכוון. בשנת 1992 השתתף לב בשירה באלבומו של שלמה ארצי, "ירח", בשיר "אני בא".
לב הצליח להחיות את קריירת הזמר שלו כשהוציא ב-1995 את אלבומו השני, "עמיר לב". האלבום זכה לביקורות משבחות וכלל מספר להיטים, ביניהם "אריה ורותי", "חבק אותי" ו"קסם".
בשנת 1998 יצא אלבומו השלישי, "פעם בחיים", שבו בלטו השירים "כחול וירוק", "עננים שחורים", "ערב ראש השנה" ו-"My Girl". שיר הנושא של האלבום בוצע מאוחר יותר על ידי אפרת גוש באלבום הבכורה שלה ושימש כפתיח הסדרה "לתפוס את השמים".
בשנת 2000 יצא הדואט של לב עם חיים אוליאל, "את הולכת לבד עכשיו", שזכה להצלחה, וכן אלבום ההופעה "הופעה חיה בבארבי" שכלל הופעות אורח של רפי פרסקי, אביתר בנאי וסיוון שביט. בנוסף, כתב לאריק סיני את השיר "מכור".
בשנת 2004 יצא אלבומו הרביעי של לב, "לפעמים אני מאושר", שזכה לביקורות טובות וכלל את השירים "פריז", "ותינוק", "לאן נעלם הים" (בו התארח בגיטרה יוני בלוך) ו"אוקטובר" (בו התארחה אפרת גוש). הווידאו קליפים לשירים "קסם" ו"כחול וירוק" מאלבומיו הקודמים זכו בפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
בסוף שנת 2008 החל לב להופיע עם חומרים חדשים מאלבומו "הכל כאן", שיצא בראשית שנת 2009. בפברואר 2010 יצא אלבום ההופעה השני של לב "עמיר לב בזאפה", בו מתארחים בין היתר ברי סחרוף וגבע אלון.
באלבומו של ברי סחרוף "אתה נמצא כאן" שיצא ב-2011 השתתף לב בכתיבת מספר שירים, כולל שיר הנושא שנכתב יחד עם סחרוף ודן תורן, ומתוכם זכו להצלחה "זמן של מספרים" ו"כלום זה לא סתם".
במהלך העבודה על אלבומו הבא התגבש ההרכב שליווה אותו לאחר מכן בהקלטות ובהופעות, וכולל את הגיטריסט רם אוריון, המתופף נווה קורן והבסיסט יונתן לויטל. ב-24 בספטמבר 2013 יצא הסינגל "רכבת", לקראת אלבום שישי במספר. לאחר מכן יצא הסינגל "לאן עפים הברווזים", ובמרץ 2014 יצא האלבום, שנקרא "נוגע בדרכון". בעקבות אלבום זה זכה לב בפרס מחבר השנה מטעם אקו"ם.
במהלך שנת 2014 עבד לב עם להקת "האנשים" על אלבומם החדש, והתארח כזמר המוביל בשיר "התיק" של ההרכב "אנסי היומולדת". בדצמבר באותה השנה יצא אלבומו של גבע אלון "תהיי איתי", אותו הפיק לב וגם השתתף בכתיבת שירי האלבום ובעיבודים. לב השתתף גם בכתיבת כמה משירי אלבומו הבא של אלון, "מחפש שמיים", שיצא ב-2018.
בשנת 2016 הפיק לב את אלבום הסולו הראשון של תומר ישעיהו, בו גם השתתף בכתיבת המילים ובעיבוד השירים.
לקראת העבודה על אלבומו השביעי צירף לב ללהקתו את נגן כלי ההקשה היתאם בשארה, נגן העוד נתן זוהר ונגן הקמנצ'ה נעם דיין, בנוסף למתופף נווה קורן שניגן באלבומו הקודם. ב-7 במרץ 2018 יצא הסינגל "סאנו ז'אוול", לקראת האלבום השביעי שלו. ב-30 באפריל יצא הסינגל השני הנושא את שם האלבום, "חשמל מהשמש", וב-11 ביוני יצא הסינגל השלישי, "לא נהיה עשירים". ב-20 ביוני יצא האלבום המלא.
נוסף על עבודתו המוזיקלית, הגיש בעבר תוכנית אישית שבועית ב"רדיו מהות החיים" (ובתקופה מסוימת תוכנית משותפת עם יובל בנאי), ואף עסק בהוראת מתמטיקה לתלמידי תיכון בעיר עכו.
כיום מתגורר לב עם אשתו דנה וחמשת ילדיהם ביישוב כליל שבגליל.
מריוס ז'וליבה

מריוס ז'וליבה (בצרפתית: Marius Jolivet; ‏1906, סנט אטיין - 1964, קולונג'-סו-סאלב ) היה כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

ז'וליבה למד בלה רוש-סור-פורון (צר'). הוא הוסמך לכמורה בשנת 1930 והחל לכהן בעיירה תונון-לה-בה (צר'). לאחר מכן כיהן בקהילת קולונג'-סו-סאלב  שבמזרח צרפת, במחוז סבואה עילית, על גבול שווייץ. עקב בריאותו הרעועה נאלץ לעבור בין מספר קהילות ובשנת 1934 החל לכהן בקהילת פוסיני (צר').

פעילותו בתקופת השואה

בין קיץ 1942 ו-1944 עשרות פליטים יהודיים שביקשו לברוח לשווייץ הגיעו לביתו של ז'וליבה ונעזרו בו בתור מקלט זמני לפני שפנו לעבור את הגבול לשווייץ. חלקם שהו בביתו מספר ימים וחלקם - רק שעות ספורות, כל זאת לפי הזמינות של המבריחים אל מעבר לגבול וכן תכיפות הסיורים של שומרי הגבול הצרפתיים והגרמניים. כל פליט שהגיע לביתו של ז'וליבה זכה לטיפול מסור. ז'וליבה הסתיר את זהותם היהודית של כל הפליטים מפני תושבי האזור, כולל חבריו הטובים. כל יום בחן ז'וליבה את הגבול כדי לחפש נקודות מעבר טובות יותר. 
באזורו של ז'וליבה פעלו גם ז'אן רוזה וז'ילבר פרנו (Gilbert Pernoud), שלימים הוכרו גם הם בתואר חסידי אומות העולם. הם הפיצו את עיתונו המחתרתי של פייר שאייה, "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien) ובמשותף סייעו להעברתם של מאות יהודים מצרפת לשווייץ. 
לקראת תום המלחמה נעצר ז'וליבה על ידי שוטרים צרפתיים אך שוחרר ומיהר לעבור את הגבול לשווייץ.

לאחר המלחמה

כשנה לאחר תום המלחמה שב ז'וליבה לצרפת והתגורר בסנטוריום בפאסי (צר'). על אף מצב בריאותו הרעוע ניסה להמשיך ולשרת בתפקיד כמורה עד פטירתו.

הנצחה

בשנת 1986 הוכר ז'וליבה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
אליעזר הגדול בן יצחק

ביוגרפיה

היה בן למשפחת רבנים מיוחסת. אבי סבו היה רבי אבון הגדול ממגנצא, ואחיו של סבו היה רבי שמעון ממגנצא. התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, מגדולי החכמים בדורו. כן למד אצל רבנו גרשום מאור הגולה, וראה בו כנראה את רבו המובהק. מקובל כי היה תלמידו של רבינו הרב יהודה הכהן ליאונטין (הזקן), אך לדעת אברהם גרוסמן סביר יותר שהיה חברו.
עמד בראש הישיבה במגנצא יחד עם חברו רבי יעקב בן יקר, רבו של רש"י. על תלמידיו נמנו רבי יצחק בן יהודה ורבי יצחק הלוי, גם הם רבותיו של רש"י. רש"י עצמו מביא מדבריו בפירושו למקרא ולתלמוד,, אך נראה שלא למד אצלו. תלמידים אחרים שלו הם כנראה ר' יצחק בן מנחם (מגדולי חכמי צרפת בסוף המאה ה-11), ואפשר שגם ר' משולם בן משה (בן משפחת קלונימוס ומחכמי מגנצא המובהקים בסוף המאה ה-11) למד אצלו.
בדור של תלמידי תלמידיו ניתנו לו התארים "הגדול" ו"הגאון".
רבי מנחם די לונזאנו ייחס לו את החיבור "ארחות חיים", הנקרא גם "צוואת ר' אליעזר הגדול", ועמו הסכימו כמה מראשוני חכמת ישראל. יש שייחסו ספר זה לתנא ר' אליעזר הגדול, אך לדעת גרשם שלום וישעיהו תשבי לספר זה יש זיקה גדולה לספר הזוהר, ומכאן שייחוסו לר' אליעזר הגדול הוא מוטעה.
נכדו הוא רבי קלונימוס בן יצחק הזקן, מחכמי אשכנז בסוף המאה ה-11, אביו של רבי שמואל החסיד, אביהם של רבי אברהם ראש ישיבת שפייר ורבי יהודה החסיד.