google/wiki40b huggingface dataset:
יום בחירה

יום בחירה הוא יום שבו רשאי עובד בישראל להיעדר מעבודתו אך לקבל שכר כאילו עבד. יום ההיעדרות נבחר על ידי העובד מתוך רשימה של ימים מיוחדים. הזכות ליום בחירה נקבעה בהסכמים קיבוציים, ולאחר מכן נקבע גם בחקיקה, במשמעות שונה במקצת.

יום בחירה בהסכמים קיבוציים

על פי הסכמים קיבוציים שונים, רשאי עובד במדינת ישראל להצהיר על יום או יומיים בשנה (על-פי ההסכם שאליו הוא כפוף) כעל ימים בהם הוא מעוניין להיעדר בתשלום מעבודתו, וזאת מתוך רשימה של ימים מיוחדים.
הרשימה כוללת בדרך-כלל את פורים, שושן פורים, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, יום ירושלים ותשעה באב. בחלק מההסכמים הרשימה רחבה יותר וכוללת גם את הושענא רבא, ערב פסח, ערב שביעי של פסח, אחד במאי וימים נוספים.
מקובל כי ימי הבחירה אינם באים על חשבון החופשה השנתית, אלא בנוסף להם. החוק אינו מחייב את המעביד לתת ימי בחירה, ולכן רק מי שמכוח הסכם קיבוצי מגיעים לו ימי בחירה, יוכל לדרוש אותם. כך לדוגמה, בענפי היצוא, יבוא, מסחר בסיטונות ושירותים ישנו הסכם קיבוצי כללי על פיו זכאים העובדים ליום בחירה בתשלום. 
אם העובד אינו כפוף להסכם קיבוצי, או אם כבר ניצל את ימי הבחירה שהוקצו לו, תיגרע ההיעדרות מימי החופשה השנתית שלו.

יום בחירה בחקיקה

בחקיקה ניתנה למושג "יום בחירה" משמעות שונה מזו שבהסכמים הקיבוציים: זהו יום אחד בשנה שבו עובד רשאי להיעדר מעבודתו, על חשבון חופשתו השנתית, בלי להזדקק להסכמת המעסיק (אך נדרשת הודעה של 30 יום מראש על הכוונה להיעדר ביום הבחירה). תחילה נקבע יום ירושלים כיום כזה, בחוק יום ירושלים לאחריו נקבע חג הסיגד כיום כזה, בחוק חג הסיגד. בתיקון לחוק חופשה שנתית משנת 2010 נקבעה רשימה של עשרות ימי בחירה. בשנת 2012 נוספו לימי הבחירה עוד מועדים, בעלי משמעות לדתות והעדות השונות בישראל (שומרונים, מוסלמים, דרוזים, צ'רקסים, אתיופים ומועדים בינלאומיים), שהעובד רשאי לבחור מתוכם ללא קשר לדתו.
מסלול כבידתי

היסטוריה

לפני גילוי חוק המשיכה האוניברסלי על ידי ניוטון, תנועת הכוכבים הוסברה על ידי האסטרונומים הקדומים במספר אופנים, למשל כפעולה של האלים.
בתקופה ההלניסטית נפוץ המודל הגאוצנטרי לפיו כל כוכבי השמים נעים במעגל סביב כדור הארץ.
המודל הגאוצנטרי לא הצליח להסביר את תנועת הכוכבים הנצפית בצורה טובה ולשם כך נוספו למודל אפיציקלים, מסלולים מעגליים משניים למסלול המעגלי של הכוכבים סביב כדור הארץ.
בשנת 1543 פרסם ניקולאוס קופרניקוס ספר המציג את המודל ההליוצנטרי, לפיו כוכבי הלכת סובבים סביב השמש.
יוהנס קפלר גילה את חוקי קפלר לפיהם כוכבי הלכת סובבים סביב השמש במסלולים אליפטיים. 
אייזיק ניוטון גילה את כוח הכבידה האוניברסלי והסביר באמצעותו את תנועת הכוכבים. בפרט, הראה שחוקי קפלר נגזרים מתאוריית הכבידה שלו.
ב-1915 פרסם אלברט איינשטיין את תורת היחסות הכללית בה הציג הסבר חלופי לתופעת הכבידה, המייחס את נתיב תנועת גופים לעיקום המרחב-זמן בהשפעת פיזור המסה והאנרגיה בו.
ישנם הבדלים בין התחזיות של תורת היחסות ובין אלו של הפיזיקה הניוטונית, אך למרות שתורת היחסות הוכחה כמדויקת יותר עדיין רווח השימוש בפיזיקה הניוטונית לחישוב מסלולי הכוכבים, שכן במהירויות שאינן מתקרבות למהירות האור היא מדויקת למדי ומשוואותיה פשוטות בהרבה לטיפול.

מסלולי כוכבי הלכת

בתוך מערכת השמש, כוכבי לכת, כוכבי לכת ננסיים, אסטרואידים (כוכבי לכת קטנים), כוכבי שביט, ופסולת חלל נעים במסלולים אליפטיים, עם אקסצנטריות שונה, שבאחד ממוקדיהם נמצאת השמש. הגופים המסיביים יותר ינועו במסלול כבידתי קבוע למדי סביב השמש, כאשר גופים חופשיים משניים, הנתונים להשפעת כוח הכבידה וקשורים לאחד מכוכבי הלכת במערכת, ובהם לוויינים טבעיים או מלאכותיים, ינועו במסלול המקיף את כוכב הלכת. כוכבי שביט ינועו במסלולים אליפטיים סביב השמש עם אקסצנטריות קיצונית, פרבולית או היפרבולית. מאחר שכוכבי שביט עשויים בעיקר מקרח, תהליכי התכה, תוצר השפעת הקרינה מן השמש, עשויים להביא להיסחפותם לעבר השמש ובכך לשינוי מסלולי הכבידה שלהם. גופים קטנים אחרים במערכת השמש נתונים להשפעת כוחות מורכבים שונים ועשויים גם הם לשנות את מסלולם הכבידתי.
בשל הפרעות כבידה הדדיות, מסלולי כוכבי הלכת עשויים להשתנות לאורך זמן.
כאשר אובייקט מקיף אובייקט אחר, הפריאפסיד היא הנקודה בה שני האובייקטים קרובים ביותר זה לזה ואפואפסיד היא הנקודה בה הם רחוקים ביותר אחד מהשני. (מונחים ספציפיים יותר משמשים לגופים ספציפיים. לדוגמה, פריגיאה (perigee) ואפוגיאה (apogee) הם החלקים הנמוכים ביותר והגבוהים ביותר של מסלול סביב כדור הארץ, ואילו הפריהליון והאפהליון הן הנקודות הקרובות ביותר והרחוקות ביותר של מסלולו סביב השמש).
במסלול אליפטי, מרכז המסה של המערכת שסביבו נע הכוכב הוא במוקד אחד של האליפסה, ואין דבר נוכח במוקד האחר. כשכוכב לכת מתקרב לפריאפסיד, מהירות הכוכב תגדל ואילו כשכוכב לכת מתקרב אל האפואפסיד, מהירותו תקטן.
זהבה בנימין

זהבה בנימין (נולדה ב-1960) היא אמנית ומעצבת רב תחומית ישראלית, חיה ופועלת בירושלים.

ביוגרפיה

בנימין נולדה בעיר אשדוד בשנת 1960. סבה מצד אביה הוא הרב סעוד אלמקייס ממרקש וסבה מצד אימה, הרב שמעון אסולין, היה חזן ידוע במרוקו. אביה עלה לישראל במסגרת עליית הנוער. מגיל צעיר גילתה עניין באמנות וביצירה, ובגיל 12 החלה ללמוד ציור שמן 

אצל הצייר דוד צזאנה. לאחר שזכתה פעמיים בתחרויות ארציות על כתיבה יוצרת עד גילאי 14, הוחלט להעבירה להמשך לימודי אמנות בפנימייה של חוות הנוער הציוני בירושלים, 

שם השלימה את לימודיה התיכוניים במגמת אמנות לבגרות. התמחות בגילוף בעץ למדה בהדרכת האומן בנימין גליקמן.
עם סיום הלימודים ובעידודו של הפסל בנימין גליקמן, ניגשה בנימין לעתודה אקדמאית (שלא הייתה אז לאמנות) ופנתה להשלים את השכלתה הגבוהה באמנות במדרשה למורי אמנות ברמת השרון. 

על מוריה נמנו: יאיר גרבוז, רפי לביא, רבקה סמו, דינה כהנא-גלר, יוסף שאלתיאל ורן שחורי.
בשנת 1978 הציגה זהבה בנימין תערוכה בהדפס אמנותי. 

התערוכה שהתקיימה בתיאטרון ירושלים הציגה מגוון יצירות בהן ניכרת השפעתם של הפופ ארט של אנדי וורהול, ושל אמנות האינקה, סגנונות שעניינו את בנימין במיוחד.
בשנים 1978 - 1986, במקביל ללימודיה, החלה זהבה בנימין לעבוד במכון למחקר קוגניטיבי בראשות הפרופ' ראובן פוירשטיין, שם עסקה בהוראת אמנות לילדים מוגבלים. 

בנוסף עבדה עם ילדים בכפר הנוער דוד רזיאל, בנחלים ובמכון למחקר של ויצו קנדה.
בשנת 1987 הקימה זהבה בנימין את חברת "הילת הכסף" לעיצוב ולייצור תכשיטים פיסוליים מכסף ואבני חן. שיטות העבודה שלה שכוללות מחקר מעמיק ותהליך ארוך של פיתוח הביאו אותה לפנות לתחום היודאיקה. 

בשנת 1989 ייסדה בירושלים את "סטודיו זהבה בנימין" לעיצוב וייצור אמנותי של חפצי חן ותשמישי קדושה להדרת בית הכנסת.
בשנים האחרונות עיקר התמחותה הוא עיצוב, תכנון ובניה של ארונות קודש ושל תיקים לספרי תורה. עבודותיה מוצגות במאות מבנים ואתרי ציבור בארץ ובעולם, ויצירותיה הוצגו בתערוכות רבות. עבודותיה ניתנו כשי למנהיגי המדינה ולמנהיגים מכל רחבי העולם ביניהם נשיאי ארצות הברית, בית המלוכה הירדני והמרוקאי ועוד.
לבנימין שני ילדים: דוד,  דוקטורנט  לאסטרופיזיקה  ויהונתן, יזם סטארט אפ.

יונת השלום

סדרת היונים שעיצבה זהבה בנימין מלווה את תהליך השלום בין ישראל לשכנותיה מראשיתו.
פסל היונה של זהבה בנימין הוענק למשתתפים בטקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן. 
ראשי המדינה העניקו את יונת השלום של זהבה בנימין לחסן השני, מלך מרוקו, לחוסיין מלך ירדן, לנור מלכת ירדן, לנשיא ארצות הברית ביל קלינטון, 

למזכירת המדינה של ארצות הברית מדלן אולברייט, לנשיא המדינה עזר ויצמן, 

לראש ממשלת אוסטריה, לנשיא מצרים מובארק ולמנהיגים נוספים בעולם.

על תהליך היצירה

לבנימין ספרייה עשירה ובה תיעוד נדיר של בתי כנסת בארץ ובתפוצות, ותיעוד של עיטורים ייחודיים לכל קהילה וקהילה. הספרייה משמשת למחקר כחלק מתהליך היצירה שלה.
כך מצליחה בנימין לשמר מוטיבים יהודים ולהתאימם לסגנון העכשווי. עיסוק ביודאיקה ובחקר 
אמנות יהודית מהעת העתיקה ועד ימינו, בארץ ובתפוצות מהווה את ההשראה ליצירתה.
בעיני רבים, זהבה בנימין שינתה את התפיסה של עיצוב בית הכנסת בארץ ובעולם.
בנימין שואפת שכל בית כנסת, ארון קודש, אתר הנצחה, ספר תורה ותשמישי קדושה, ייתנו ביטוי עיצובי לרעיון תוכני.
דפנה שחורי

ביוגרפיה

שחורי נולדה בתל אביב וגדלה במושב אמירים, בת להורים ניצולי שואה. אביה היה חקלאי ואמה משוררת וציירת, שבעברה שיחקה גם בתיאטרון 'זירה' וב'תיאטרון הקאמרי'.
את שיריה הראשונים פרסמה דפנה שחורי בכתב העת "עכשיו" (גיליון 51–54) בעריכת גבריאל מוקד. ספרה הראשון יצא אף הוא בהוצאת 'עכשיו' בשנת 1988. היא משתייכת לקבוצת "עכשיו 55" על שם מספר גיליון כתב העת "עכשיו" שבו הופיעו כל חברי הקבוצה.
במהלך השנים פירסמה שירים בכתבי עת כמו "עכשיו", "הליקון", "שבו", "מאזנים", "עיתון 77", "ביטאון שירה", ובעיתונות היומית. כתבה ביקורות וראיונות ב"מעריב" וב"Time Out תל אביב"; בעבר היה לה טור קבוע ב-"nrg", כתבה בעבר ב"הארץ" וב"מקור ראשון" והייתה בעלת טור שירה בישראל היום.
עורכת ספרי פרוזה בידיעות ספרים, בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובהוצאת מטר.
שחורי זכתה פעמיים בפרס קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
שחורי היא אם לשתי בנות. אחותה, שבי שחורי, היא משוררת וציירת.
מרכז מבקרים

מרכז מבקרים, מרכז מידע או מרכז מידע לתיירים הוא אתר בו מעניקה רשות מקומית או רשות מדינתית או רשות אחרת (כגון רשות הטבע והגנים) מידע למבקרים באתר מסוים.
מרכזי מבקרים מצויים לרוב במרכזי ערים עתיקות, או בשמורות טבע או גנים לאומיים או במפעלים. המרכזים מציעים למבקרים באתר שירותי מידע, הדרכה כיצד להגיע לחלקים שונים של האתר, וכן המלצות על מסלולים או על אופן הביקור באתר. בערים מציעים לעיתים מרכזי מידע גם מידע בדבר אפשרויות לינה בעיר.
מרכזי מבקרים מעניקים לרוב (לעיתים בתשלום) דפי מידע או מפות על האתר.
קצין ומרגל

העלילה

פריז 1895, רב-סרן בצבא צרפת בשם ז'ורז' פיקאר, מתאר בפני שר ההגנה אוגוסט מרסייה וראש המטה הכללי ראול לה מוטון דה בואדפר, את טקס שלילת דרגותיו והשפלתו הפומבית של המרגל לכאורה אלפרד דרייפוס. דרייפוס נשלח לאי השדים לרצות עונש מאסר עולם על ריגול לטובת הקיסרות הגרמנית. כגמול על חלקו לאורך הפרשה כולה, הופך פיקאר לקולונל הצעיר ביותר בצבא צרפת וממונה לראש המשרד הסטטיסטי ("המשרד השני") - משרד המודיעין הצבאי הסודי. בתפקידו זה, מגלה פיקאר עד מהרה כי פועל בוגד נוסף בשורות צבא צרפת - פרדיננד אסטרהאזי. מחקר מעמיק יותר מגלה לו שלמעשה דרייפוס חף מפשע ואסטרהאזי היה האשם מלכתחילה. דרייפוס הואשם רק בשל היותו היהודי היחיד במטה הכללי. פיקאר עצמו אמנם נגוע באנטישמיות, אולם הוא איש של כבוד, ואינו מוכן שאדם חף מפשע יסבול. על כן הוא יוצא למאבק למען זיכויו של דרייפוס, בידיעה שהדבר עשוי לקטוע באיבה את הקריירה המזהירה שלו.

כתיבת הספר

האריס עבד בזמנו עם רומן פולנסקי על הפקת הסרט "סופר הצללים". על פי עדותו של האריס, פולנסקי מאז ומתמיד הביע עניין מיוחד בפרשת דרייפוס, וביקש ממנו לבדוק את הנושא. בספטמבר 2012 החל האריס לעבוד על תסריט לסרט שפולנסקי תכנן בשם "D" - אשר יעסוק בפרשה. כעבור מספר חודשים הודיע האריס לפולנסקי כי מדובר בנושא רחב מדי, ועל כן החליט לכתוב קודם כל ספר על הנושא. "קצין ומרגל" יצא לאור באוקטובר 2013, ותורגם לעברית ב-2015. צילומי הסרט החלו ביולי 2016 בפריז. 
האריס סיפר שהחליט לבחור בפיקאר כדמות הראשית בספר, מכיוון שפיקאר היה למעשה מעורב במידה כזו או אחרת בכל שלבי הפרשה. הוא אף היה מורו של דרייפוס בקולג' הצבאי. עם זאת, נקודת מבטו היא נקודת מבט של קצין צרפתי, ולפיכך נייטרלית.

סרט

הספר עובד לסרט קולנוע צרפתי בשם זה משנת 2019 בבימויו של רומן פולנסקי ובכיכובם של ז'אן דוז'רדן ולואי גארל.
כריס המסוורת'

ביוגרפיה

המסוורת' נולד במלבורן שבאוסטרליה למשפחה נוצרית ממוצא הולנדי, בריטי וגרמני. גדל בפיליפ איילנד, ויקטוריה שבאוסטרליה. הוא האח האמצעי בין לוק המסוורת' וליאם המסוורת'.

קריירה

מאז 2002 גילם כריס מספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות. בשנת 2004 נבחן לתפקיד רובי האנטר בסדרת הטלוויזיה "קרוב רחוק". הוא לא קיבל את התפקיד (בו זכה ג'ייסון סמית'), אך לאחר זמן מה הוצע לו תפקידו של קים הייד, אותו גילם עד 2007. ב-2005 זכה בפרס לוגי בקטגוריית השחקן החדש הפופולרי ביותר, והיה מועמד גם לפרס לוגי הכסף בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר באותה שנה וב-2006. בשנת 2006 השתתף גם בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום החמישי.
המסוורת' נבחר לגבר הכי סקסי בעולם לשנת 2014. בקריירה קצרה יחסית, הוא הספיק לגרוף לא מעט פרסים והוא פופולרי בעיקר בקרב הקהל הצעיר. בטקס נבחרי הילדים הוא היה מועמד לשחקן האקשן המועדף לשנת 2012 על תפקידו בסרט "הנוקמים". בטקס פרסי הקולנוע של MTV הוא היה מועמד לפרס הגיבור הטוב ביותר על תפקידו בסרט "תור" בשנת 2011. בטקס נבחרי הקהל האמריקאי 2012 הוא זכה בפרס שחקן האקשן האהוב, ובטקס נבחרי הנוער של 2012 בפרס השחקן האהוב של הקיץ.
בשנת 2009 השתתף המסוורת' בסרט הקולנוע סטארטרק מסדרת מסע בין כוכבים, בו גילם את דמותו של ג'ורג' קירק, אביו של קפטן ג'יימס קירק (כריס פיין). בהמשך, השתתף בהפקה הוליוודית נוספת, "בריחה מושלמת". בשנת 2011 הופיע בתפקיד הראשי בסרט המבוסס על דמות הקומיקס תור. בשביל להשתתף בסרט הוא היה צריך להאריך את שיערו ולהוסיף למשקלו כ-30 קילוגרם של שרירים, על מנת להידמות לדמות האל תור. המסוורת' המשיך לגלם את הדמות בסרט הנוקמים בשנת 2012, שמבוסס על קומיקס באותו שם ובאותה שנה יצא גם סרט נוסף בהשתתפותו, שלגייה והצייד, בו הוא מגלם את אריק הצייד לצד קריסטן סטיוארט.
ב-24 באוקטובר 2013 יצא סרט ההמשך של תור ("תור: העולם האפל") בכיכובו. שיחק גם בסרטים "הנוקמים: עידן אולטרון", "תור: ראגנארוק", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" והנוקמים: סוף המשחק. 
בשנת 2016 השתתף המסוורת' בסרט קולנוע שהתמקד בדמות הצייד מהסרט "שלגיה והצייד" ונקרא "הצייד: מלחמת החורף". באותה שנה שיחק בקומדיה "מכסחות השדים" המבוסס על הסרט מ1984. בסרט הוא מככב לצד קריסטן ויג, לזלי ג'ונס ומליסה מקארתי.
ב-2017 יצא לאקרנים סרט האקשן "תור: ראגנארוק" בכיכובו, אשר מהווה סרט שלישי בסדרת סרטי "תור". את הסרט ביים טאיקה וואטיטי והפיק קווין פייגי.
ב-2019 יצא לאקרנים סרט האקשן "גברים בשחור: אינטרנשיונל" בכיכובו ובכיכובה של טסה תומפסון, אשר כיכבה לצדו של כריס גם בסרט "תור: ראגנארוק".

חיים אישיים

כריס נשוי לשחקנית הספרדייה אלזה פטקי ולהם שלושה ילדים.
אפרים רייך

ביוגרפיה

רייך נולד בישראל כבן שמיני מתוך שנים עשר, לשמואל רייך מחסידות צאנז. בגיל 16 וחצי הוא נשלח ללמוד ב"מתיבתא צאנז" ביוניון סיטי שבניו ג'רזי אצל האדמו"ר יקותיאל יהודה הלברשטאם ולאחר כשנה וחצי החל בתפקיד שמשו ומזכירו של הרב. נישא לנחמה, ועבר לגור עם משפחתה במונטריאול שבקנדה, שם הוא נכנס לעסקי האלקטרוניקה. לאחר כמה שנים עברו הזוג, יחד עם ששת ילדיהם, לגור בסאו פאולו שבברזיל. שם, בנוסף לתחום האלקטרוניקה, הוא בנה מפעלים בתחום הרפואה. בשנת 1999 הוא עלה ישראל עם משפחתו והשתקע בקריית הבעש"ט שבפתח תקווה.
בישראל עבד רייך כמנכ"ל חברת ITTT שעסקה בהעברת פלט מחשב למיקרופילם. בשנת 2000 רכש רייך את חברת אימג'סטור, העוסקת בסריקת מסמכים ואחסונם במיקרופילם ובקובצי מחשב, ייעל אותה והגדיל אותה מ-19 עובדים לכ-300 עובדים בשנת 2005. בין השאר זכתה החברה במכרז הסריקה של ממשלת ישראל. במפעלים שלו, שאחד מהם ממוקם במודיעין עלית, מועסקות בעיקר נשים חרדיות, במטרה להקטין את היקף האבטלה במגזר החרדי. הנשים מקבלות לפחות 5% יותר משכר המינימום.
רייך ייסד את אגודת "לב נשבר", העוסקת בסיוע לחולי נפש בחברה החרדית.
לרייך עשרה ילדים והוא גידל בביתו לאורך השנים מעל 25 ילדים נוספים שהיו יתומים או חסרי בית, חלקם לתקופות קצרות וחלקם לתקופות ארוכות.
רפאל משה בולה

ביוגרפיה

נולד ככל הנראה בסלוניקי לרב יוסף בולה (נפטר א' בחשוון ה'ת"ק), נשא את בתו של הרב שמואל קמחי. בצעירותו שימש תקופה מסוימת כרב באנקונה, שבמארקה, איטליה. עלה לארץ ישראל, והשתקע בירושלים.
בשנת תקי"ב (1752) יצא כשד"ר היישוב הירושלמי לטורקיה. במהלך שהותו בה הדפיס בקושטא את ספרו הראשון, קובץ הדרשות "חיי עולם". מדבריו בהקדמת ספרו זה עולה שבתקופתו גבר קצב העלייה לירושלים, והדבר עורר את חמתם של הערבים המקומיים.
חזר לירושלים והיה מחכמי ישיבת "נוה שלום", לאחר פטירת ראש הישיבה הקודם, רבי ישראל יעקב אלגאזי בקיץ תקט"ז, התמנה במקומו כראש הישיבה. בשנת תקי"ח הוא מוזכר בתואר נשיא הישיבה.
בשנת תקכ"ז הדפיס בקושטא את ספרו "גט מקושר", ספר זה הקנה לו פרסום נרחב גם בעולם התורה באירופה. אולם אף שהספר עוסק לפרטי פרטים בצורת סידור הגירושים מן הפן ההלכתי, וזכה לשבחים רבים מחכמי דורו, הוא לא התקבל כספר-עזר מעשי במערכת בתי הדין, יש שתולים זאת בכך שלא פוצלו ההלכות המעשיות לפרטיהן, מנימוקי הפסיקה, מה שמקשה מאוד את הקריאה השוטפת. 
בשנת תק"ל חתם על אגרת שליחותם של ר' יום טוב אלגאזי ור' יעקב חזן.
ביום י"ח באב תקל"ב, נפטר הראשון לציון רבי חיים רפאל בן אשר, והוא התמנה תחתיו לכהונת הראשון לציון. באותה עת שרר בירושלים רעב, וכמה מאות מתושביה מתו כתוצאה מהרעב וממחלות נלוות. גם רבי רפאל משה בולה היה בין החולים.
הוא נפטר בירושלים ביום כ"ז באדר תקל"ג, 20 באפריל 1773 ונטמן בהר הזיתים; בח' בניסן תקל"ז (15 באפריל 1777) נפטרה רעייתו זינבול ונטמנה לצדו.

מינויו כראשון לציון

רבי רפאל משה בולה שימש זמן קצר בתפקיד הראשון לציון, כפי הנראה מדובר היה במינוי של פשרה זמנית. עם פטירת הראשון לציון רבי רפאל מיוחס, ציווה למנות כיורשו את בנו הרב משה יוסף מרדכי מיוחס. מינוי זה התעכב, כי אנשי ירושלים העדיפו למנות את הרב יום טוב אלגאזי שהתגורר בירושלים ונחשב לאחד מגדולי התורה. נראה שבתקופת ביניים זו מונו לתפקיד הרבנים חיים רפאל בן אשר, ואחריו רבי רפאל משה בולה. לאחר פטירת הרב בולה, מונה לתפקיד הרב אלגאזי, ופרצה מחלוקת סביב המינוי. המחלוקת נפתרה כאשר הלכה לעולמה אשתו של הרב מיוחס הבן, הוא נשא בזיווג שני את בתו של הרב אלגאזי והשנים נעשו לידידים טובים. לאחר פטירת הרב אלגאזי, מונה הרב מיוחס הבן לכהונת הראשון לציון.
רעיה רדליך

ביוגרפיה

רעיה רדליך נולדה בחיפה בשנת 1946 לאליהו (ארנסט) רדליך ולחנה לבית לב. בנעוריה הופיע בתיאטרון הילדים "שחרית". לאחר שרותה הצבאי החלה ללמוד קדרות בבצלאל. לאחר לימודיה נסעה ללימודי עיצוב תעשייתי בלונדון, אנגליה. בין מוריה היה האמן הסקוטי אדוארדו פאלוצי . לאחר שובה, שימשה כמעצבת בבית החרושת "לפיד" (1971) ובבית החרושת "Industria Ceramica" בסן ג'ובאני ולדארנו (איט'), איטליה (1977-1976). בשנות ה-90 השלימה תואר שלישי באמנות. נושא מחקרה היה "ברירת החיקוי באמנות על פי קאנט ואדורנו". שימשה כמרצה לאמנות בבצלאל ובאוניברסיטת חיפה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר שיצרה כמה עבודות קיר בטכניקה קרמית, החלה ליצור עבודות בעלות אופי פיסולי, העושות שימוש בטכניקות מגוונות. ביצירותיה הופיע מוטיב של כד שבור ושל קיטוע, כמטאפורה לביטויים רגשיים וטראומטיים.
אן מייקלס

ביוגרפיה

אן מייקלס נולדה בטורונטו, אונטריו, בשנת 1958. מייקלס למדה באוניברסיטת טורונטו, שם היא עובדת כמרצה מן החוץ במחלקה לאנגלית.
ב-1986 יצא ספרה הראשון The Weight of Oranges, אוסף שירים, שזכה בפרס חבר העמים הבריטי. היא זכתה בפרס המגזין הלאומי, בפרס אגודת הסופרים הקנדית לשירה, ובמועמדות לפרס המושל הכללי עבור ספר השירה השני שלה Miner's Pond (1991). מייקלס כתבה שני רומנים. המוכר מביניהם הוא הספר בנושא השואה, רסיסים (1996) אשר זכה במגוון פרסים, כולל פרס רומן הביכורים של קנדה, פרס Trillium, פרס הגרדיאן לסיפורת, ופרס אורנג'.
ב-2011 מייקלס גם הלחינה יצירות תיאטרליות, והשתתפה בפרויקט של תיאטרון בוש "שישים ושישה ספרים" לציון 400 שנה לגרסת המלך ג'יימס של התנ״ך שבמסגרתו כתבה סיפור המבוסס על התנ״ך. 
באוקטובר 2015, מייקלס מונתה כמשוררת הרשמית של טורונטו.
MODY 2

MODY 2 היא אחת הצורות של סוכרת מסוג MODY (קיצור של:
"Maturity onset diabetes of the young"
, בתרגום לעברית: סוכרת מבוגרים התוקפת צעירים). MODY היא סוג נדיר יחסית של מחלת הסוכרת (כ-1%-2% מתוך כלל חולי הסוכרת), המתאפיין בערכי סוכר גבוהים המופיעים בגיל צעיר, אך נמוכים משמעותית מאשר בסוכרת מסוג 1. מתוך כ-11 סוגי MODY, הסוג MODY2 הוא השני בשכיחותו, ומהווה 30%-70% מכלל מקרי הMODY.
MODY2 מורשת באופן אוטוזומלי דומיננטי. תורשה דומיננטית פירושה שגן פגום מהורה אחד מסוגל לגרום למחלה, למרות שהגן התואם מההורה השני הוא נורמלי. אם הורה אחד בלבד יש לו פגם גנטי, לכל ילד יש סיכוי של כ-50% לרשת את ההפרעה. שלא כסוכרת מסוג 1 או 2, MODY אינה מחלה אוטואימונית.

מקור המחלה

מקור המחלה הוא מוטציה גנטית בגלוקו-קינאז הנמצא בתאי בטא שבלבלב. גלוקו-קינאז הוא אנזים שתפקידו להפוך את הגלוקוז שבדם לגלוקוז-6-פוספט אשר זמין לתהליכים תוך תאיים. כמו כן, לגלוקו-קינאז תפקיד חשוב בוויסות מטבוליזם הפחמימה: הוא משמש גלאי גלוקוז ומעורר את פעילות המטבוליזם כתגובה לעליה או צניחת רמת הגלוקוז. 
גלוקו-קינאז מהווה חיישן גלוקוז לתאי הבטא. כאשר הוא נפגע, נפגעת כאמור גם ההמרה של הגלוקוז לגלוקוז-6-פוספט, וכתוצאה מכך הגלוקו-קינאז אינו מרגיש ברמות הסוכר הגבוהות. יש צורך בריכוז גבוה יותר של גלוקוז על מנת להפריש את אותה רמת אינסולין מתאי הלבלב, ורמת הסוכר בדם עולה. אצל אדם בריא, גלוקו-קינאז מעורר הפרשת אינסולין כשהגלוקוז עולה על 90 מ"ג/ד"ל. בMODY2 מוטציות בגן גורמות למולקולת גלוקו-קינאז להיות רגישה פחות לרמות העולות של הגלוקוז. יש לתאי בטא את היכולת להפריש אינסולין, אבל הם עושים זאת רק מעל סף גבוה של סוכר בדם (בדרך כלל 126-144 מ"ג/ד"ל). מצב זה מייצר היפרגליקמיה כרונית, מתונה, שהיא בדרך כלל ללא תסמינים ותופעות לוואי.
יש לציין שהמחקר בתחום סכרות נדירות אלו עודנו באיבו, וקשה למצוא מחקרים וסטטיסטיקות מקיפות וסופיות.

טיפול

רמת ההיפרגליקמיה ב-MODY2 בדרך כלל אינה מחמירה עם הגיל באופן דרמטי כמו בסוכרת רגילה, וסיבוכים לטווח ארוך הם נדירים. בילדים ובמבוגרים בריאים, ניתן למנוע היפרגליקמיה על ידי תזונה בריאה ופעילות גופנית. פעילות גופנית קבועה היא הגורם המשמעותי ביותר במניעת הסתבכות המחלה. עם זאת, כאשר החולים נכנסים לגילאי 50 ו-60, לפעמים אין בכך די באלה כדי לשלוט בהיפרגליקמיה. במקרים אלה, תרופות רבות עבור סוכרת מסוג 2 אינן יעילות, משום שהם מתמודדות עם עמידות הגוף לאינסולין, וMODY2 אינו גורם כלל עמידות לאינסולין. תרופות אחרות (כמו Repaglinide ועוד) יכולות לעזור לגוף לווסת את רמת הגלוקוז על ידי גירוי הלבלב לשחרר אינסולין לפני ארוחות.
נועה ברק-וושלר

ביוגרפיה

ברק-וושלר היא בוגרת האוניברסיטה העברית ביחסים בינלאומיים ותקשורת ובעלת תואר שני בתקשורת פוליטית.
ב-2007 הנחתה ביחד עם נטלי עטיה את הקדם אירוויזיון ה"פרטי" של להקת טיפקס ובנוסף, החלה להגיש את מהדורת חדשות HOT באזור המרכז. שנה אחר כך, הגישה את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון 2008. היא שימשה גם כעורכת מהדורת "יומן" בימי שישי.
ב-2011 החליפה את קרן נויבך בהגשת התוכנית "מבט שני" ועשתה זאת עד 2014. ב-2013 החלה להגיש את התוכנית "הכל דיבורים" במקום אורן נהרי. מספר עובדי רשות השידור מחו על שיבוצה בתוכנית.
ב-2016 הנחתה את הכנס השנתי לשילוב בישראל, ב-2017 החלה להנחות את התוכנית "שבתרבות".
ברק-וושלר חברה בפורום וועדי ההורים הארצי.
Nintendo DS

Nintendo DS Lite

ה-Nintendo DS Lite הוא שיפור של ה-Nintendo DS הרגיל, שמתבטא בעיקר במשקל ועובי פחותים, וכמו כן שינויים מינוריים כגון כפתורי ה-Select ו-Start שזזו לתחתית המכשיר. המכשיר הוכרז ב-26 בינואר 2006, קצת יותר מחודש לפני שחרורו לשוק ביפן, ב-2 במרץ 2006.ו יש אפשרות לשחק משחקים של ה-GBA על ה-nintendo ds lite

Nintendo DSi

שיפור לסדרה, שהפעם כולל שינויים רציניים יותר מקודמו, וכלל: מסכים גדולים יותר, הסרת החריץ למחסניות GBA לטובת חריץ לכרטיס זיכרון מסוג SD, אפשרות להפעלת קובצי AAC, תוספת של שתי מצלמות, דפדפן אינטרנט מובנה ותוכנת ניגון שירים מובנית, 16 RAM, פי ארבעה מהקודם בסדרה, וזיכרון פנימי מובנה של 256 מגה בייט. הוא גם כלל שיפורים מינוריים יותר, כמו עובי פחות. הוא הוכרז ב-2 באוקטובר 2008 בכנס משחקים של נינטנדו, ושוחרר לשוק ביפן ב-1 בנובמבר 2008. הוא שוחרר באירופה ב-3 באפריל 2009, ובארצות הברית וקנדה, ב-5 באפריל 2009.
יש לציין שבאף מכשיר DS עד ל-3DS לא קיים אנלוג סטיק, כפי שיש ב-PSP.
ב-3DS קוראים לזה D-PAD.

Nintendo DSi XL

ב-29 באוקטובר 2009 הכריזה נינטנדו על ה-Nintendo DSi XL, שיצא ב-21 בנובמבר 2009 ביפן, וברבע הראשון של 2010 באירופה. המכשיר החדש משתמש בצגים הגדולים ב-93% יותר ממכשיר ה-DSi המקורי, ויגיע עם עט סטילוס גדול יותר, שמאפשר אחיזה נוחה יותר. קהל היעד של המכשיר הוא בעיקר הקהל המבוגר, ואין מטרתו להחליף את הדגם הקודם, אלא להימכר לצידו. הוא מגיע בשלושה צבעים - "אדום יין", "חום כהה" ו"לבן טבעי".
גזרה שווה

בדיון התלמודי ובהלכה, גזרה שווה היא אחת משלש עשרה המידות שהתורה נדרשת בהן לשם פרשנות התורה והסקת הלכות. השיטה משמשת ללימוד הלכה בעניין אחד מעניין אחר, על יסוד מילים שוות-זהות או מילים דומות המצויות בתורה בשני העניינים. בשונה מהמידות האחרות, בגזרה שווה אין התבססות רק על הסברה וההגיון אלא גם על דמיון מילולי, אך לא כל דמיון מילולי נידון כגזרה שווה אלא צריך מסורת כדי ללמוד מהדמיון.

בהשאלה משמש כיום הביטוי להשוואה כללית בין שני תחומים תוך למידה מהאחד על האחר.
משה בן הרוש

קריירה

בן הרוש גדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים, ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1980/1981 יחד עם אלי אוחנה ואבי כהן.
בתקופתו במחלקת הנוער שיחק בן הרוש בעמדת הבלם בנוער, אך בבוגרים הרבה לשחק בעמדת הקשר האחורי, מאחר שעמדה זו הייתה מאוישת על ידי חנן אזולאי הוותיק. לעיתים תופקד בן הרוש כמחליפו של אזולאי בעמדת הבלם. בן הרוש ניחן בבעיטות חזקות. בעונת 1984/1985 כבש שער בבעיטה מ-35 מ' במשחק נגד מכבי נתניה באצטדיון בלומפילד ששימש אז את הקבוצה במשחקיה הביתיים.
בן הרוש היה בורג מרכזי בעונת האליפות הראשונה של בית"ר ירושלים בעונת 1986/1987 וכן בזכייה בשלושה גביעי מדינה בין השנים 1984-1989. בן הרוש שיחק בבית"ר 10 עונות רצופות, וצבר 183 הופעות ו-6 שערים. כמו כן, שימש בן הרוש כקפטן בחלק מהעונות.
בעונת 1990/1991 עבר בן הרוש ליריבה העירונית, הפועל ירושלים, ועזר לה לעלות לליגת הבכירה בעונת 1995/1996. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של בן הרוש הופעה בודדת במדי נבחרת ישראל בשנת 1990.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק פעיל עבד בתור מנהל מקצועי ואחראי מחלקת נוער במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים בין השנים 2011–2013.
בעונת 2014/2015 הצטרף בן הרוש כמנהל מקצועי לקבוצת אוהדים בית"ר נורדיה ירושלים שקמה באותה עונה על מנת להילחם בגזענות והאלימות שמאפיינים את חלק מאוהדי בית"ר.

חיים אישיים

בן הרוש מתגורר בצור הדסה ומשמש כמנהל אחזקה במלון אלדן בירושלים. לבן הרוש שלושה ילדים.
בטיסט ז'אביקוני

ביוגרפיה

ז'אביקוני נולד בשפך הרון למשפחה שמוצאה בקורסיקה. בילדותו גר תקופה מסוימת בקורסיקה עילית, ולאחר מכן עברה משפחתו למרסיי.
לאחר לימודיו בתיכון הוא למד תקופה אווירונאוטיקה.
ב-2008 חתם על חוזה עם סוכנות הדוגמנות "DNA Model Management" בניו יורק.
באותה שנה בחר בו המעצב קרל לגרפלד להיות הפנים של שאנל, ב-2009 הוא סגר את תצוגת האופנה של החברה ביחד עם לארה סטון ופריה בהה אריקסן, והוא ביצע זאת גם ב-2010.
בין המגזינים שכיכב בהם הם הרפרס בזאר וElle.
ב-2010 הצטלם לקמפיין של רוברטו קוואלי ביחד עם קייט מוס והיה לפנים של חברת קוקה קולה, לצד קוקו רושה.
הוא דורג במקום הראשון ברשימת הדוגמנים הבינלאומיים של האתר "models.com" ותפס את מקומו של שון אופריי, שהיה במקום הראשון ברשימה שנתיים ברציפות.
ב-2010 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Showtime".
ב-2011 הופיע בלוח השנה של פירלי, שהצילומים בו היו בסימן אלים יווניים.
ב-2011 התחרה גם ב-Danse avec les stars, המקבילה הצרפתית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום השלישי.