google/wiki40b huggingface dataset:
יוסי אלמוג

ביוגרפיה

אלמוג נולד בתל אביב. הוא בעל תואר דוקטור לכימיה אורגנית מהאוניברסיטה העברית בירושלים בהדרכתו של ארנסט דוד ברגמן. עבר השתלמות באימפריאל קולג' לונדון אצל דרק ברטון, זוכה פרס נובל לכימיה. לאחר מכן היה עמית מחקר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וחקר את מנגנון הקשירה ההפיכה של חמצן להמוגלובין שבדם.
ב-1974 התגייס לשורות משטרת ישראל ושימש ראש המחקר והפיתוח במשטרה. ב-1984 מונה לראש המחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ) באגף החקירות, ב-1987 קודם לדרגת תת-ניצב ושירת בתפקיד עד שנת 2000. בתקופת כהונתו קיבלה המחלקה הכרה בינלאומית.
מאז 1977 לימד אלמוג כימיה פורנסית ומדע פורנסי באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. לאחר פרישתו מהמשטרה מונה לפרופסור לכימיה פורנסית במכון קזאלי לכימיה יישומית של האוניברסיטה העברית. הוא פיתח בדיקות שדה לחוקרי זירות עבירה, פיתח שיטות מתקדמות לגילוי טביעות אצבע סמויות ועוסק במחקר בתחום גילוי וזיהוי של חומרי נפץ. 
ב-2005 הוענקה לו מדליית לוקאס, אות ההצטיינות החשוב ביותר של האקדמיה האמריקאית למדעים הפורנסיים, והוא היה לישראלי הראשון הזוכה לכבוד זה. ב-2007 נבחר כחבר הלא-אמריקאי הראשון במערכת כתב העת המדעי Journal of Forensic Sciences. שימש ממלא מקום ראש הוועדה המדעית של המטה ללוחמה בטרור.
רינגו (סדרת ספרים)

רינגו הוא שמה של סדרת חוברות וספרי כיס בכריכה רכה בסוגת המערבון שיצאה לאור בהוצאת רמדור בשנים 1967–1982. 
מקור ההשראה לספרים אלו היו מערבוני הספגטי ובמיוחד סרטיו של ג'וליאנו ג'מה בהם שיחק ג'מה דמות בשם "רינגו", נגזרת של המילה "גרינגו": "אקדח לרינגו" או "האקדוחן" (Una pistola per Ringo; 1964), "שובו של רינגו" (Il ritorno di Ringo; 1965) ו"לילו הגדול של רינגו" (1967 ;La Grande Notte Di Ringo). 
אף שעטיפת הספרים הכריזה כי הסופר שכתב אותם הוא "ג'ף מקנמרה" הרי רוב הספרים נכתבו במקורם בעברית על ידי עיתונאים וסטודנטים, כנהוג בשנים אלו לגבי ספרות זולה, בדומה לספרי פטריק קים שיצאו אף הם באותה הוצאה.
הגיבור, רינגו, אופיין לרוב כלוחם אמיץ למען הצדק.
דופין

היסטוריה

הרנו דופין, הוצג במרץ 1956. פרויקט 109 של יצרנית הרכב הצרפתית "רנו", הוליד את ה-Dauphine, הוא יזם בשנת 1951, והיה האבולוציה של רנו 4CV.
בשנים 1956–1963 יוצרו הדופינים עם מנועי 845 סמ"ק בהספק של 28, ו-33 כ"ס, בין שנת 1958 לשנת 1963 ייצרו את ה- Dauphine Gordini עם מנועים בהספק של 37.5 כ"ס, ו-40 כ"ס. בשנים 1964 ל-1968 הגבירו את ההספק ל-55 כ"ס.
השם הסופי דופין, ניתן לאחר שמנהלי רנו קבעו: " 4CV היא מלכת הכביש, את הרך הנולד יכול להיות רק Dauphine .Dauphine היא הצורה הנשית של הכותרת הפיאודלית הצרפתית של Dauphin, יורש העצר של כס המלכות". 
גרסת מכונית הספורט-קופה של רנו, הרנו קרוול, (Caravelle), התבססה על הדופין. המנוע של הרנו קרוול שנת 1958 היה מנוע דופין 845 סמ"ק.
מנוע 845 הסמ"ק אשר הורכב במכונית הספורט הצרפתית אלפין A108 היה מנוע דופין.
דגמי "דופין" הופיעו בסרטי טלוויזיה וקולנוע.

מפעל קייזר-פרייזר בישראל

בשנת 1951 נחנך מפעל הרכב הראשון בישראל. המפעל, "קייזר-פרייזר לישראל", מיזם של איש העסקים אפרים אילין וקייזר פרייזר (Kaiser-Frazer), שהייתה חברת מכוניות אמריקאית חדשה, שנוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה. המפעל החל להרכיב בישראל מגוון כלי רכב, ראשית מתוצרת קייזר-פרייזר כגון "קייזר מנהטן" ו"הנרי ג'יי", ובהמשך ג'יפ ויליס, ויליס ג'יפ סטיישן, ויליס ג'יפ טנדר,  "דופין" ו"קטר שבו" של רנו הצרפתית, "קונטסה", (קונטסה 900 וקונטסה 1300) מתוצרת חברת הינו היפנית ו"לארק" הקומפקטית האמריקנית של סטודיבייקר

הרכבת הדופין בישראל

חברת קייזר-אילין תעשיות החלה להרכיב את הדופין ביוני 1957 עד אוקטובר 1959. בישראל הורכבו 2,180 יחידות. המנוע היה אחורי בין 4 צילינדר, בנפח של 845 סמ"ק, ההספק המרבי היה 33 כ"ס, והמהירות המרבית 110 קמ"ש. (המהירות המרבית שהוצגה על הספידומטר הייתה 130). המנוע קורר על ידי קרור מים, והגיר היה ידני, 3 הילוכים. משקל הדופין היה 630 ק"ג.
מידות: אורך - 3.945 מ"מ, רוחב - 1,520 מ"מ, גובה - 1,440 מ"מ.
בסוף שנת 1957, מחיר הדופין היה כ-5,400 ל"י.
ב-1965 נמכרו בארץ, כ-60 דופינים שיוצרו על ידי אלפא רומיאו. מחיר היחידה היה 12,975 ל"י.
כריסטופר אייר

סטארט

אייר נולד בנורווגיה, ובגיל 10 הצטרף למחלקת הנוער של לילסטרום מליגת העל הנורווגית. בשנת 2014 עבר אייר לסטארט, גם היא מליגת העל הנורווגית, בשל מעבר משפחתו לקריסטיאנסנד. ב-19 ביולי 2014 ערך אייר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על בודה/גלימט במסגרת המחזור ה-16 בליגה. ב-28 בספטמבר הבקיע אייר את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-22 בניצחון 3-1 על סרפסבורג 08 במסגרת המחזור ה-25 בליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה במועדון עם 13 הופעות ליגה ושער אחד.
ב-7 באפריל 2015, כשהוא מתקרב לגיל 17, ענד אייר את סרט הקפטן במשחק ליגה נגד לילסטרום שהסתיים בתוצאה 1-1, וכך הפך לקפטן הצעיר ביותר בתולדות ליגת העל הנורווגית. את עונתו השנייה במועדון הוא סיים עם 30 הופעות ליגה ו-11 שערים.

סלטיק

בתחילת חודש ינואר 2016 הגיע אייר לסלטיק מליגת העל הסקוטית לתקופת התרשמות בת שבוע, וב-17 בפברואר 2016 חתם על חוזה ל-4 שנים במועדון שהחל בחודש יוני 2016.
דומיניק קוריגן

ראשית חייו

קוריגן נולד בדבלין. אביו היה סוחר בכלים חקלאיים. הוא למד ב קולג' פטריק הקדוש ב מיינות', סמינר לכמרים אשר בזמנו כלל גם מחלקה ללימודי חול. הוא נמשך ללימודי רפואה הודות לרופא המטפל בסמינר, ושימש במשך מספר שנים אחר כך שוליה של הרופא המקומי, אדוארד טלבוט או'קלי. קוריגן למד רפואה בדבלין, ולאחר מכן עבר לבית הספר לרפואה באדינבורו, שם קיבל את התואר דוקטור לרפואה בשנת 1825.

עבודתו

קוריגן חזר לדבלין ב-1825 והקים מרפאה פרטית בעיר, ומלבד עבודתו שם עבד גם כרופא במוסדות ציבוריים. עבודתו עם רבים מתושביה העניים דבלין הביאה אותו להתמחות במחלות של הלב והריאות, תחומים שעליהם הרצה ובהם פרסם מאמרים רבים. הוא נודע כרופא חרוץ, במיוחד בתקופת רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.

קריירה פוליטית

בשנת 1870 הוא נבחר לחבר בפרלמנט הבריטי מטעם דבלין, שם תמך ברפורמות בחינוך באירלנד ובשחרורם המוקדם של אסירים פניאנים. בשנת 1874 לא נבחר בשנית, ככל הנראה בשל תמיכתו בסגירתם של פאבים בימי ראשון.

תארים

קוריגן מונה בשנת 1847 לרופא מן המניין באירלנד. שנתיים לאחר מכן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטריניטי קולג'. בקשתו להתקבל כעמית בקולג' המלכותי לרופאים באירלנד נחסמה, חסימה אשר נעקפה תשע שנים לאחר מכן כשעבר בהצלחה את מבחני הקבלה לקולג' יחד עם הרופאים הצעירים. בשנת 1859 נבחר לנשיא הקולג', הקתולי הראשון לכהן במשרה, ונבחר מחדש במשך ארבע כהונות רצופות. בשנת 1866 קיבל קוריגן את התואר ברונט, בין היתר בשל תפקידו כמפקח על החינוך.

משפחתו ומותו

קוריגן נשא לאישה את ג'ואנה וודלוק, בתו של סוחר עשיר, בשנת 1827. היו להם שלושה בנים ושלוש בנות. בנו הבכור, שהיה קפטן במשמר הדרגונים, מת בגיל 35 באוסטרליה, ועל כן נכדו של קוריגן ירש ממנו את תואר הברונטות. קוריגן נפטר בדבלין ב-1 בפברואר 1980 לאחר שחודשיים קודם לכן לקה בשבץ מוחי.
מלחמת נומנטיה

רקע

במהלך המלחמה הפונית השנייה כבשה הרפובליקה הרומית שטחים נרחבים בחצי האי האיברי מידי קרתגו. בשנת 197 לפנה"ס חולקה אדמה זו לשני יחידות מנהלתיות, היספניה קיטריור (ספרד הקרובה) והיספניה אולטריור (ספרד הרחוקה), שכל אחת מהן נשלטה על ידי נציב עם סמכות של פרוקונסול. הפרובינקיות החדשות של רומא כללו רק את אזורי החוף המערביים והדרומיים של חצי האי והשלטון בפנים הארץ היה מחוץ לתחומם.
במהלך המאה ה-2 לפנה"ס החלו הרומיים להשתלט בהדרגתיות על היספניה, כאשר השבטים הקלטיאברים והלוזיטאנים נלחמים בהם בנחישות. הסיבות לכיבוש היו רבות: בנוסף לאינטרס הביטחוני שגילתה רומא בשליטה על היספניה, היו לה גם תמריצים כלכליים נרחבים. היספניה הייתה עשירה במשאבי כסף, זהב ואוצרות טבע אחרים. בנוסף, הנציבים שנשלחו אליה השתמשו במשרתם כדי להרוויח עושר פרטי על ידי ביזת שלל מלחמה ועושק. ההתפשטות הרומית ההולכת וגוברת וניצולם המתמשך של תושבי הפרוביניקה על ידי הנציבים הובילו למרידות חוזרות ונישנות מקרב אלה. הרומים הצליח לדכא את ההתמרדויות השונות ובשנת 153 לפנה"ס הגיעו לגבול נהר הדורו.

מהלך המלחמה

נומנטיה הייתה עיר לוזיטאנית ששכנה על נהר הדורו. בשנת 153 לפנה"ס היא הותקפה לראשונה על ידי הרומים אולם הללו נכשלו בניסיון זה ונסוגו ממנה זמנית. לאורך העשור הבא הוכנעו בנות בריתה של העיר אחת אחרי השנייה על ידי הנציבים הרומים השונים, אולם היא עצמה הצליחה לעמוד נגד כוחות אלה. בשנת 137 לפנה"ס הצליח צבא נומנטיה לכתר צבא רומאי בפיקודו של הקונסול גאיוס הוסטוליוס מאנקינוס ולאלץ אותו לחתום על הסכם שלום.
הסנאט הרומי כפר בהסכם השלום ומאניקיוס, שערב בחייו להסכם, נשלח ערום וכבול לנומנטיה. הנומנאטים איבדו את יתרונם הצבאי והבינו שרומא נחושה בדעתה להכניעה.
בשנת 134 נבחר סקיפיו אימיליאנוס, המנצח המהולל של המלחמה הפונית השלישית, למשרת הקונסול ברומא. הוא נבחר במיוחד כדי לנהל את המלחמה נגד העיר נומנטיה, במטרה להשמידה. עם בואו של סקיפו להיספניה הוא החל בפעולות אימון נוקשות והטיל משמעת כבדה על הצבא הרומי שהוצב שם. לאחר שהצבא הרומי עמד באמות המידה שלו הוא הצעיד אותו לעבר נומנטיה.
לאימיליאנוס היה יתרון מספרי ניכר על מגני העיר הלוזיטאנית, כאשר תחת פיקודו עמד כוח של שני לגיונות רומים, גדודי עזר שגויסו מקרב בעלות הברית באיטליה וכוחות עזר נוספים מקרב שבטי ספרד הכפופים לרומא. בתחילה השמיד אימיליאנוס את בסיס האספקה של הלוזיאטנים ואז הטיל על העיר מצור. העיר הוקפה מצפון ומדרום ומסביבה הוקם דייק. המצור נמשך כשמונה חודשים. לבסוף הכניע הרעב את תושבי העיר והם נכנעו. העיר נשרפה ותושביה השורדים נמכרו לעבדות.

תוצאות המלחמה

הריסתה המוחלטת של נומנטיה שימשה כצעד הרתעתי ברור כלפי השבטים הקלטיאברים בהיספניה. למרות שהתסיסה בקרב שבטים אלו לא הסתיימה לחלוטין עד ימי אוגוסטוס, המלחמה הייתה אבן דרך ראשית בהשתלטות רומא על חצי האי האיברי וביסוס כוחה שם.
בנוסף, במהלך המלחמה בלט טריבון צבאי צעיר בשם גאיוס מריוס, אדם שישנה את פניה של הרפובליקה ללא הכר.
זרם הגולף

זרם הגולף (אנגלית: Gulf stream; מילולית: זרם המפרץ) הוא זרם ימי חם, שמוצאו במפרץ מקסיקו, ואשר המשכו מגיע לחופי מערב אירופה וצפונה ומחמם את האזורים האלה בקרבת החוף.

מסלול ומאפיינים

ראשיתו של זרם הגולף באזור מפרץ מקסיקו. משם הוא עולה לאורך חופה המזרחי של ארצות הברית עד לקו הרוחב 43 צפון לערך, שם הוא מתפצל לשניים: חלק אחד שלו, המכונה בשם הזרם הקנרי , נוטה מזרחה, מגיע לחופי ספרד, יורד דרומה ואז מערבה וחוזר למפרץ מקסיקו; בתוך "טבעת"  זו נמצא ים סרגסו. חלקו השני, הנקרא הזרם הצפון אטלנטי  ממשיך "לטפס" צפונה, מוסט מזרחה ליד ניופאונדלנד על ידי זרם לברדור  הקר, חוצה את האוקיינוס האטלנטי, מגיע לאירופה וזורם עד לנורווגיה.
המים החמים של זרם הגולף נבדלים משאר מימי האוקיינוס האטלנטי בצפיפותם, מליחותם וצבעם. ז'ול ורן תיאר את זרם הגולף כ"נהר בתוך האוקיינוס".
בשל האנרגיה הרבה שהוא צובר באזור החם של מפרץ מקסיקו, זרם הגולף הוא זרם עצום בעל הספק של כ-1.4 פטא-ואט (מיליארד מגה-ואט). בזרם עצמו עוברים בין 30 ל-80 מיליון מטרים מעוקבים של מים בשנייה, כמות הגדולה פי כמה וכמה מסך המים הזורמים בכל הנהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי.

השפעותיו

אף על פי שחלק נכבד מהמים הזורמים בזרם הגולף מתאדים עם זרימתו והוא עצמו מתקרר בהשפעת סביבתו, השפעתו מורגשת ביותר באזורים שהוא מגיע אליהם – דרום מסצ'וסטס, בריטניה ונורווגיה. כך, בחורף בערי החוף של בריטניה וצרפת הטמפרטורה אינה יורדת מתחת לאפס, מי הים אינם קופאים והנמלים פעילים כל השנה. אפילו בעיר הצפונית נרוויק שבצפון בנורווגיה מי הים אינם קופאים בחורף וכך גם סביב החופים של קבוצת איי פארו. לעומת זאת, זרם הגולף אינו מגיע לים הבלטי, ושם בחודשי החורף קופאים מי הים ומתכסים בשכבה עבה של קרח. הספינות אינן יכולות להפליג בים, והנמלים בו – נמל סטוקהולם שבשוודיה ונמל סנקט פטרבורג שברוסיה – מושבתים. דוגמה נוספת המבהירה את השפעתו של זרם הגולף היא שלמרות שקנדה ונורווגיה נמצאות באותם קווי רוחב לערך, הפרש הטמפרטורות ביניהן מגיע לכ-30 מעלות צלזיוס.

זרם הגולף וההתחממות הגלובלית

לאור הפשרת הקרחונים המואצת בשל ההתחממות הגלובלית קיים חשש כי זרם הגולף ישנה את אופיו ואולי אף את כיוונו, כפי שקרה כמשוער בסוף תקופת הקרח האחרונה. לשינוי כזה תהא השפעה מהותית על האקלים במערב אירופה, ייתכן שאף עד להיווצרות עידן קרח חדש באירופה.
קולן, מלך סקוטלנד

קורות חיים

קולן היה אחד משלושת בניו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אילדאלב מק קאוסאנטין); שני הבנים האחרים היו אמלאיב ואֶוֹכאיד (Eochaid).
קולין הומלך לאחר שהביס את קודמו, דאב (דאב מק מל קולום), בקרב שנערך בשנת 965.
על פי "דברי ימי אלסטר" וה"כרוניקון סקוטורום", בשנת 971 קולין ואחיו אוכאיד נהרגו בשריפה בלות'יאן. מצית האש היה אמדארך נסיך סטרת'קלייד כנקמה על כך שקולין אנס את בתו של אמדארך.
ככל הנראה נקבר דאב באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי אלבה.
לאחר מותו של קולין, הומלך אחיו של דאב, קנת השני, אולם בשנת 973 הודח קנת לזמן קצר על ידי אחיו של קולין, אמלאיב.
כרוב ממולא

כרוב ממולא הוא מאכל ממוצא מזרח אירופי], המורכב מעלי כרוב ממולאים בתערובות שונות. בעבר מאכל זה היה נפוץ בעיקר בקהילות כפריות, בשל הזמינות ועלותו הנמוכה של הכרוב.

המילוי

המילוי משתנה ממקום למקום, אך בעיקר מבוסס על אורז ו/או בשר טחון. בשר בקר, כבש או חזיר הם הנפוצים ביותר למילוי. לרוב, התערובת מורכבת גם מבצל, ירקות, ביצים, פטריות ואורז.

ההכנה

על מנת להכין כרוב ממולא, יש להשתמש בעלי כרוב גדולים ושלמים. לאחר ריכוך של העלים (על ידי יציקה של מים רותחים או הקפאתם במקפיא), ממלאים אותם בתערובת המילוי, סוגרים את הקצוות, מגלגלים ומניחים בסיר לבישול נוסף. בדרך כלל הבישול הוא ברוטב עגבניות. לצד התבשיל מגישים לעיתים שמנת חמוצה, יוגורט או מיונז. לעמים רבים יש וריאציות שונות של תבשיל זה, שמכינים ומגישים אותו בדרכים שונות.
הנס ריגל

יוהנס פיטר "הנס" ריגל (בגרמנית: Hans Riegel;‏ 10 במרץ 1923 - 15 באוקטובר 2013) היה יזם גרמני אשר היה בעלים של יצרנית הממתקים, האריבו.
הנס נולד בבון, גרמניה, בנו הבכור של מייסד חברת האריבו, הנס ריגל האב. הוא סיים את הדוקטורט על "התפתחות תעשיית הסוכר בעולם במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה", בשנת 1951, באוניברסיטת בון. בשנת 1953 נבחר ריגל למנהל אגודת הבדמינטון הגרמני אחרי שזכה באליפות גרמניה בבדמינטון.
אביו, הנס ריגל האב המציא את הגומונים בשנת 1922.
מיזוג גלויות

מיזוג גלויות היא מדיניות שהוביל ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון בימי העלייה ההמונית שלאחר הקמת מדינת ישראל במטרה לקיים את קיבוץ הגלויות, היעד הלאומי החשוב ביותר שמשמעותו קליטתם המלאה של העולים מבחינה חברתית, כלכלית ותרבותית ומיזוגם המלא עם האוכלוסייה היהודית הוותיקה לעם אחד ומלוכד. תפיסה זו קשורה לתפיסה משיחית של גאולה ומהפכה, ריבונות וחירות, אחדות והרמוניה, לעומת התפיסה הקוטבית של הגלות המנוכרת והשסועה. לפיכך, מיזוג הגלויות ושיבת ציון הם הצלה משפל חומרי ורוחני בו נמצא עם ישראל בגלות. 
דוקטרינת כור ההיתוך הייתה מאמץ קליטת המוני תלמידים מגלויות רבות ולעצבם על פי דפוסי חיים וחברה חדשים, ישראלים. מטרתה הייתה מיזוג העולים עם הישראלים הוותיקים על מנת וליצור תרבות ישראלית עברית חדשה לעם ישראל ששב לארצו. השלכות מגמה זו דרשה מן העולים להתנתק ממסורתם ולאמץ את התרבות הישראלית החדשה, דבר אשר פגע בעולים רבים אשר חשו כפייה וזלזול בערכיהם ובתרבותם.

תפיסתו של דוד בן-גוריון

קיבוץ גלויות על פי בן-גוריון היא אחת משתי המשימות הדחופות של ראשית המדינה יחד עם יישוב השממה, זהו טעם קיומה של מדינת ישראל ופשר הזיקה העמוקה של המדינה לעם ישראל כולו שכן כל מדינה עומדת על שלושה דברים: עם, ארץ וריבונות, אך בתקופה זו, טען, ישנה רק ריבונות. את החברה החדשה של העם היהודי במולדתו תיאר כבנויה על אחווה ושותפות אנושית שבהגשמתה "נהיה אור לגויים". קיבוץ גלויות הוא ייעודה וטעם קיומה של מדינת ישראל, אך גם החוליה בה תלויה כל השרשרת ההיסטורית של עם ישראל שכן זו גם ערובה להמשך קיומה של מדינת ישראל.
כללי מלאכת יום טוב

כללי המלאכות ביום טוב הוא מושג האוגד בתוכו את מכלול הכללים ההלכתיים המאפיינים ומגדירים את היתרי עשיית מלאכת אוכל נפש שבשונה משבת, הותרה ביום טוב.

ריבוי מכפי הצורך

על אף שעשיית מלאכה ביום טוב עבור יום חול אסורה מהתורה, הותר לשלב מלאכה עבור יום חול בעת עשיית מלאכה עבור יום טוב, וזאת בתנאי שיעשה זאת בפעולה אחת, כך שבפועל לא עשה שום מלאכה עבור יום חול בלבד.

דוגמאות

הרוצה לחמם מים כדי לשתות כוס אחת, רשאי למלא סיר גדול במים, כדי שיישארו לו מים חמים למחרת. וכן הרוצה לבשל מאכל, רשאי למלא סיר גדול, כדי שיישאר לו ממנו תבשיל למוצאי יום טוב. שהואיל והוא מניח את הסיר בפעם אחת על האש, אין בריבוי המאכלים איסור. ויקפיד שלא לומר בפיו שהוא מוסיף מאכלים לצורך חול. ואחר שהניח את הסיר על האש, אסור להוסיף בו דבר לצורך חול. 
תבשיל שבושל עבור יום טוב, שידוע שיש תועלת שתהיינה בו עוד חתיכות בשר או דגים שתשבחנה את טעמו, גם לאחר שהונח על האש מותר להוסיף בו עוד חתיכות. ואף שעיקר כוונתו כדי לאכול אותן בחול, מותר להוסיפן, מפני שבפועל הוא רוצה גם בהשבחת התבשיל לסעודת יום טוב. 

מלאכת נכרים ובעלי חיים

המלאכות שהותרו ביום טוב, הותרו לצורך מצוות השמחה ביום טוב, לפיכך מותר לבשל עבור יהודים, הואיל ומצווה עליהם לשמוח ביום טוב, אך לא עבור נכרים או בעלי חיים שאין להם מצווה לשמוח בו. שנאמר:"אַךְ אֲשֶׁר יֵאָכֵל לְכָל נֶפֶשׁ הוּא לְבַדּוֹ יֵעָשֶׂה לָכֶם", דרשו חכמים: 'לכם' ולא לנכרים, 'לכם' ולא לבעלי חיים. לפיכך אמרו חכמים: מותר להזמין נכרים לסעודת שבת, כי אין חשש שיבשל עבורם, שאין מבשלים בשבת. אבל אסור להזמין נכרים לסעודת יום טוב, שמא יבשל עבורם.

הלכה למעשה

קיימת מחלוקת בראשונים האם הלכה כדעת רבי יהודה או כחכמים. ודעת רוב הפוסקים היא שהלכה כרבי יהודה שמלאכת מכשירי אוכל נפש מותרת (בתנאים האמורים), אולם חכמים לא התירו זאת בפומבי, מחשש שהתנאים לעשיית המלאכה לא יתקיימו, כגון שאפשר היה לעשותה מערב יום טוב, ויעבור באיסור תורה. אומנם מי שלמד את ההלכה כסדר רשאי להתיר לעצמו, כי אין חשש. במקרים חריגים ונחוצים התירו חכמים מכשירי אוכל נפש.
אילנה אבן טוב-ישראלי

ביוגרפיה

אבן טוב-ישראלי, ילידת תל אביב, היא בתו של קלמן אבן טוב, יליד רהצ'וב, בלארוס, שעלה לארץ ישראל בעלייה רביעית, ולרחל (זיטלר) אבן טוב, ילידת וילנה, שעלתה לישראל ב-1935, ואיבדה את רוב משפחתה בשואה.
למדה בתיכון עירוני א' ואת שירותה הצבאי עשתה בחיל המודיעין. היא בוגרת האוניברסיטה העברית בספרות עברית ואנגלית. בעלת תואר שני מאוניברסיטת חיפה בתחום החינוך, תוכניות לימודים והדרכת מורים. נושא עבודת התיזה שלה היה "גישה לטיפוח כתיבה יוצרת בבית הספר היסודי".
חייתה עם משפחתה 10 שנים בארצות הברית, שם לימדה ספרות ולשון עברית באוניברסיטת בוסטון ובישיבה תיכונית "רמב"ם", וכן למדה אמנות באוניברסיטת פרינסטון.
מאז 1978 הנחתה מפגשים לכתיבה יצירתית במכללת אורנים, אוניברסיטת חיפה, במרכז האוניברסיטאי להבעה ויצירה בשיתוף עם אוניברסיטת "לסלי" מבוסטון, בבית הספר להשתלמות עובדי חינוך והוראה, וכן בבתי-ספר בחיפה. הנחתה פרויקט בכתיבה יצירתית עם נוער יוצאי אתיופיה במשך 4 שנים מטעם משרד החינוך. כתבה מספר ספרים בתחום הכתיבה היצירתית וטיפוח תהליכי כתיבה. הרצתה בתחום זה בכנסים ברחבי הארץ ובאוניברסיטת ניו יורק.
פרסמה מאמרים בעיקר בתחום כתיבה יצירתית ושירה, וכן ספרות ילדים, בעיתונות, בכתבי-עת ובאנתולוגיות. חלק משיריה לילדים ולמבוגרים תורגמו לאנגלית והופיעו בכתבי עת ובאנתולוגיות בארצות הברית ובקנדה.
חברה באקו"ם, אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל וסומליו"ן. זכתה בפרס זאב לספרות ילדים, פרס יצירה מטעם קרן תרבות חיפה ופרס ראשון בתחרות שירה מטעם עיריית חיפה וקרן ע"ש רון אדלר.
אבן טוב-ישראלי היא אלמנתו של פרופסור משה ישראלי. מתגוררת בחיפה ואם לשניים. בן נוסף שלה, סגן רונן ישראלי, נפל בעת מילוי תפקידו.
סמיון ארונוביץ גרשגורן

חייו

גרשגורן נולד כשמעון הירשהורן, (האות H התחלפה ב-Г במעבר לרוסית) בעיירה פרוז'ני, במערב האימפריה הרוסית (היום נמצאת העיירה בתחומי מדינת בלארוס). משנת 1923 למד במכון הטכנולוגי של פטרוגראד. ב-1930 מונה כפרופסור לאלגברה במכון הפוליטכני של סנקט פטרבורג (לנינגרד דאז). עסק במחקרים בנושא תאוריה של פונקציות של משתנים מורכבים.
בשנת 1929 פרסם עבודה שחקרה שיטות לפתרונות משוואת לפלס.
ב-1931 פרסם את חיבורו "Über die Abgrenzung der Eigenwerte einer Matrix" (אודות מגבלות של ערכים עצמיים במטריצות), בו תיאר את עיגולי גרשגורן.
זאב קרן

זאב קרן הוא מנהל אמנותי וכוריאוגרף של מחול ישראלי לבמה.
קרן מכהן בתפקיד המנהל האמנותי של פסטיבל מחול יזרעאלי המתקיים בחג השבועות במועצה אזורית עמק יזרעאל במסגרת פסטיבל חלב ודבש, וכן כוריאוגרף ומנהל אמנותי של להקת המחול אלון יזרעאל, להקות המחול האירוס הנצרתי מנצרת עילית, להקת המחול רוקדים ישראל מגן יבנה ועוד.
יצירותיו של קרן מביאות לבמה תמונות מהווי הישראלי והיהודי ומ"המקורות" בארץ ישראל. הוא יצר כ-100 ריקודים לבמה, כגון: ריקוד הכותנה, ניגון קראקוב, היא יושבה לחלון, הנוקדים, חוטפי התפוזים, כוחו של ניגון ועוד רבים. 
בנוסף מפיק קרן מזה 20 שנה מופעים בפסטיבל מחול כרמיאל, וכן היה שותף בהפקת אירוע יום העצמאות של הקהילה היהודית בפרנקפורט - גרמניה. 
קרן חבר בדירקטוריון הישראלי של המועצה הבינלאומית לפסטיבלי פולקלור ואמנות עממית  הס.י.או.ף ושל מעת"ף- המרכז הישראלי לחילופי תרבות עממית ופולקלור.     
קרן הוזמן ללמד כוריאוגרפיה בארץ ובעולם: במוסקבה ובסנט פטרבורג שברוסיה. בקייב ובחרקוב שבאוקראינה. פרנקפורט ובברלין שבגרמניה. בלונדון, אנגליה. בוויטבסק, בלארוס.
גני גד

גני גד היא שכונה במזרח העיר בני ברק בסמוך למחלף גהה.

תולדות השכונה

השכונה נבנתה באמצע שנות ה-60 כשכונה של דיור עממי לחילונים.
בשכונה נבנו דירות של 3 חדרים ב-17 בניינים בני 3 קומות ו-12 דירות. השכונה שווקה כנמצאת "על גבול רמת גן"" וכ-"גם בעיר וגם מחוץ לעיר" והובטח לרוכשים שהשכונה תחובר לכביש גהה או לרחוב ז'בוטינסקי. עירית בני ברק הביעה מורת רוח על כך שהחברה מסתירה בפרסומיה את העובדה שמדובר על שכונה בבני ברק. הרב נתן צבי פרידמן, רבה של שיכון ה', המליץ לחברה להדגיש בפרסומיה את הקרבה לשכונה, ה"עשירה בבתי מדרש, מוסדות חינוך דתיים, מקוואות טהרה, ועוד". השכונה אוכלסה החל מסוף 1964 ובשנת 1968 החל לעבור בשכונה קו אוטובוס. בתחילת 1967 פורסם שיבנו בשכונה עוד 128 דירות לזוגות צעירים תושבי בני ברק. 
המצאות השכונה בעורפה של שכונה דתית (כיום חרדית) שיכון ה' אשר אנשיה הבהירו שלא ירשו מעבר בתוכה ברכב בשבת, דרשה הכנת מוצא מהשכונה לכביש הראשי. בשנים הראשונות התקיים מוצא מהשכונה ישירות לכביש גהה. אולם עם הרחבת כביש גהה חסמה מע"צ את הגישה לכביש גהה, שכן כביש בינעירוני אינו אמור להתחבר לרחובות עירוניים. בעקבות זאת פרצה עיריית בני ברק דרך עפר מהשכונה לרחוב ז'בוטינסקי. אולם עם התחלת העבודות על מחלף גהה בשנת 1970, נחסם דרך העפר והתושבים נותרו ללא מוצא משכונתם בשבת. ביולי 1970 פנו התושבים לבג"ץ אשר הוציא צו על תנאי בעניין. בדצמבר 1970 הושגה פשרה זמנית, על פיה המצב הזמני הוקפא והנושא הועבר לרשויות התכנון להכרעה.
בראשית המאה ה-21, רוב תושבי השכונה הם חרדים.
בשנת 1999 כשכביש גהה הורחב, נבנה על ידי מע"צ קיר אקוסטי בין בתי השכונה לכביש, כדי למנוע רעש ופיח מבתי השכונה.
בשכונה קיים בית מדרש "היכל יצחק" בראשות האדמו"ר מספינקא גני גד.
אודי שלוי

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. שלוי עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת צנחנים. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לסיירת כמפקד צוות. במלחמת יום הכיפורים שימש כסגנו של מפקד הסיירת, שאול מופז, והשתתף בפשיטות בעומק סוריה, מבצע כותונת ומבצע דוידקה. לאחר מכן עבר שלוי לסיירת מטכ"ל ושימש כמפקד פלגה ביחידה, בין היתר בפעולת ההשתלטות על מלון סבוי. במבצע יונתן שימש כסגנו של שאול מופז ופיקד על כוח אבטחה משני מסיירת מטכ"ל. בשנים 1981-1979 פיקד על יחידת שלדג, בין היתר בפשיטה מבצע איש דמים, הפשיטה המוסקת הראשונה בלבנון. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם במפקדת כוחות אוויר מיוחדים. בשנים 1989-1988 שימש כמפקד עוצבת ברעם. בהמשך הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת אדום.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה שלוי לראש מטה השר לביטחון פנים.

חיים פרטיים

שלוי נשוי ואב לשלושה מתגורר ביישוב הר אדר.
הימאצ'ל פרדש

היסטוריה

הימאצ'ל פרדש הפכה לטריטוריית איחוד ב-1956 ונוספו אליה מחוזות נוספים ב-1966. ב-1971 היא הוכרזה כמדינה לכל דבר - אחרי פיצול של מדינת פנג'אב לשלוש המדינות פנג'אב, הימאצ'ל פרדש והריאנה.

טופוגרפיה

המדינה שוכנת ברובה בתחום ההימאלאיה ההודית ולכן מורכבת מפסגות הרים ועמקים בהם זורמים נחלים.

אקלים

העונה המומלצת לביקור בהימאצ'ל פרדש היא ממרץ עד מחצית יולי, וממחצית ספטמבר עד לתחילת נובמבר.

כלכלה ותיירות

בעמקי ההרים כעמק קולו מגדלים מטעי פרי נשירים, בעיקר תפוחים.
המדינה מהווה יעד תיירותי חשוב בשל נופי ההרים המרשימים שלה ומסלולי הטרקים שבה ואף אתרי הסקי כסולאנג נולה.

תעופה

בבהונטאר הסמוכה לקולו יש שדה תעופה, ופועלות ממנו טיסות יומיות לניו דלהי, ישירות או דרך שדה התעופה ג'ובר האטי, 25 ק"מ משימלה. שדה תעופה שלישי נמצא בגאגל, בסמוך לקנגרה.
תנאי מזג האוויר הקשים בחורף מגבילים את אפשרויות הטיסה, כמו גם קוצר המסלולים המאפשר המראה ונחיתה של מטוסים קטנים יחסית כמטוסי הדורניר בני 18 המושבים הפועלים בהם.

רכבת

השטח ההררי של הימאצ'ל פרדש מקשה על סלילת מסילות ברזל, אך לשימלה מגיעה מסילה צרה, מסילת קאלקה-שימלה. בקו זה פועלת רכבת ה"שיואליק אקספרס" האיטית למדי, אך המצטיינת בנופים מרהיבים, בהישג ההנדסי המרשים של הקמתה ובמעברה ב-103 מנהרות וגשרים רבים.
מסילה נוספת מחברת את הערים פאתאנקוט שבפאנג'אב וג'וגינדרנגאר. גם היא פועלת בעיקר בשל ערכה התיירותי.

כבישים

שמונה דרכים ראשיות באורך כולל של 1235 ק"מ נסללו במדינה. בנוסף להן קיימת רשת מסועפת של דרכים אזוריות, אך רובן עבירות רק בחלק מהשנה בשל שלג, הצפות מונסון, גלישות בוץ והתמוטטויות מצוקים. הכביש ממנאלי ללה נסגר למעבר למשך מרביתו של החורף.
אלפ ארסלאן

קריירה

אלפ ארסלאן ירש מאביו, צ'אגרי בג, את המושלות בחורסאן בשנת 1059. 
ב-1063 תוגריל, סולטן האימפריה הסלג'וקית מת ללא בן זכר, ואלפ ארסלאן, אחיינו, עלה לשלטון על כס המלוכה הסלג'וקי. והפך בכך לשליט של פרס, מנהר האוקסוס לנהר הפרת.
בגיבוש ממלכתו החדשה, וטיפול בסיעות הבעיתיות, ארסלאן נעזר בצורה בולטת בניזאם אל-מולכ, הוזיר שלו, ואחד האנשים המשפיעים ביותר בהיסטוריה המוסלמית המוקדמת.
עם ביטחון ושקט בממלכתו, כינס ארסלאן מועצה מדינית, בה הכריז על בנו, מלכשאה הראשון כיורשו. בתקווה לכבוש את קייסרי, בירת קפדוקיה, שם ארסלאן את עצמו בראש כוח הפרשים הטורקי, חצה את נהר הפרת וכבש את העיר, לאחר מכן, צעד לארמניה וגאורגיה, אותן כבש בשנת 1064.
ב-1072 נרצח על ידי אציל מקומי אותו דן למוות קודם לכן.