כפר סאלד

היסטוריה

מייסדי הקיבוץ היו עולים מהונגריה, מגרמניה ומטרנסילבניה, שהתיישבו בשנת 1934 בחצרות איכרים בגדרה. בשנת 1935 עברו למחנה שמוקם כקילומטר וחצי מדרום למושבה, המקום כונה בפי מייסדיו "שער הנגב". בתאריך 15 באוגוסט 1937 הועלה היישוב על הקרקע על ידי חברי הגרעין המיישב, במסגרת יישובי חומה ומגדל, בנקודה שבה הוקם מאוחר יותר קיבוץ חפץ חיים ונקרא "כפר סאלד". אולם בשל קשיים בהספקת מים ליישוב, ננטשה הנקודה וחבריה שבו למחנה "שער הנגב" שמדרום לגדרה. 
במשך שנים אחדות התלבטו חברי הקיבוץ בין הצעות שונות למיקום יישוב הקבע שלהם, בהן, בין השאר אדמות הוּג' (לימים קיבוץ דורות) ונקודות אחרות בדרום. בראשית שנות ה-40 הובטחו להם אדמות נעמה שבעמק החולה, אולם בעקבות לחצים מצד הנהגת תנועת נצ"ח על מזכירות הקיבוץ המאוחד, ניתנו הקרקעות ל"קיבוץ האנגלו-בלטי" של תנועה זו, לימים כפר בלום. לבסוף, בתאריך 13 בנובמבר 1942, עלו על הקרקע בנקודת הקבע בגליל, בשולי המורדות המערביים של רמת הגולן, במרחק כ-300 מטרים בלבד מגבול סוריה. הקרקעות שנמסרו לקיבוץ היו משובצות אבני בזלת, ובמשך עשרות שנים עסקו החברים בסיקול האבנים מהשדות, כשכל חריש העלה אבנים חדשות אל פני השטח.
בתאריך 9 בינואר 1948 הותקף הקיבוץ מכיוון הגולן בידי כוח ערבי גדול, במה שנחשב להתקפה הערבית הגדולה הראשונה על יישוב מבודד במלחמת העצמאות, והראשונה שבאה מעבר לגבול. הצבא הבריטי הוזעק למקום וסייע בהדיפת ההתקפה. בקרב נהרגו חבר הקיבוץ איש "ההגנה", ועשרים וארבעה לוחמים ערבים. היו גרסאות שונות בקשר לזהות התוקפים. משה דיין שנשלח לגליל לבירור העניין טען שזו הייתה פעולה צבאית סורית שאליה נלוו גם תושבי המקום. דו"ח בריטי ציין שההתקפה בוצעה על ידי הבדווים מרמת הגולן, אנשיו של האמיר פאעור, בתגובה למות שניים מאנשיו בפשיטה של הפלמ"ח על הכפר אל-חיסאס (בערבית: الخصاص). על פי ההיסטוריון אברהם סלע הפשיטה בוצעה על ידי הבדווים אולם תואמה עם משרד ההגנה הסורי ונועדה לשמש הסחה לכניסת גדוד "ירמוכ השני" של צבא ההצלה לארץ ישראל. זמן מה לאחר המתקפה פונו ילדי הקיבוץ לעין חרוד, שם שהו במשך כמה חודשים. 
בשנת 1952 עבר הקיבוץ משבר, כאשר במהלך הפילוג בקיבוץ המאוחד עזבו אותו כמחצית מחבריו, שמרביתם עברו לגבעת חיים איחוד. בעקבות זאת החל הקיבוץ לקלוט גרעינים של עולי אמריקה הדרומית, במיוחד מברזיל, מארגנטינה ומצ'ילה.
בימים הראשונים של מלחמת ששת הימים, טרם פעל צה"ל כנגד הצבא הסורי, הפגיזו הסורים קשות את יישובי עמק החולה. למעלה מ-300 פגזים התפוצצו בשטחו וגרמו נזק למבנים רבים.
בעבר היה לקיבוץ רפת חלב שחוסלה בתחילת שנות ה-70.

אתרים

על מדרגת הגולן מעל כפר סאלד מתנשא גל סלעי בזלת גדול המכונה "צוק זָקֶף". במורדות ההר מדרום לקיבוץ נובעים מעיינות אחדים, בהם עין זרזיר (בערבית: עין זאע'ה), עין שמיר (בערבית: עין תַנוּרָה) ועוד. מי המעיינות מוזרמים בחלקם לקיבוץ ומשמשים את רשת המים שלו, וחלקם נאגר בבריכת אגירה בשולי הקיבוץ לצורכי השקיית השטחים החקלאיים. בריכת האגירה ששימשה בעבר גם לשחייה, עד להקמת בריכת שחייה בקיבוץ ב-1961. בעמק, לרגלי תל קליל שממערב לקיבוץ, נובע עין קליל, שמימיו חמים יחסית (כ-22 מעלות צלזיוס), ולכן כונה בערבית "עין אל-סח'נה" (המעיין החם). מימיו זרמו בעבר לנחל קליל, וכיום נקווים לאגם קטן שנחפר באפיק הנחל, ומשם זורמים במערכת תעלות הניקוז של העמק. מעיין נוסף בטמפרטורה דומה בקע משכבת סלע בעת חציבת יסודות לשכונה חדשה בקיבוץ בראשית שנות ה-70, ומימיו מוזרמים לאגם מלאכותי נוסף במערבו של הקיבוץ.
על תל קליל ישבו מייסדי הקיבוץ באופן זמני עד להקמת נקודת הקבע. על התל נותר בית אבן אחד ששימש חדר אוכל, ולידו שילוט הסברה על תולדות המקום. בחפירות שנערכו בו בשנות ה-60, בראשות קלר אפשטין, נמצאו כלים רבים מהתקופה הכנענית. 
אתר ייחודי בכפר סאלד הוא "הגן של צביקה", גן פסלים שנבנה על ידי חבר הקיבוץ צבי בס ליד שער הקיבוץ. הגן משלב כלים חקלאיים ישנים עם פסלים עשויים מאבן המקום, ומשקיף על עמק החולה והרי נפתלי.
גן הפסלים בכניסה לכפר סאלד

תרבות

כבר מימיו הראשונים של כפר סאלד התפתחה בו תרבות מקומית של יצירה עצמית. רבים ממייסדי הקיבוץ ניגנו בכלים שונים, והקימו תזמורת שהופיעה בחגים ובהזדמנויות נוספות, גם בפני אנשי הקיבוצים השכנים. חוג דרמטי נוסד והציג מחזות שונים, ובעיקר אופרטות שאת מילותיהן כתבו חברי הקיבוץ, אנשי החינוך עדי נחמני ושמעון שטרן, חלקם ללחנים קלאסיים וחלקם בלחניו של משה גרינפלד, המורה למוזיקה במקום. לאחת האופרטות האלה נכתב שיר העלייה לקרקע:
כפר סאלד יהיה קיבוץ גדול מחר,
הראשון בטיב ובמספר.
כי מפני שבאנו לגליל
השתנו פני הקיבוץ כליל
והנה הקנון מתחיל:
אל החולה נעפיל!
— מילים: עדי נחמני, לחן: משה גרינפלד
השיר הושר בהזדמנויות רבות והופץ בארץ על ידי חברי תנועות נוער ששהו בקיבוץ בהכשרה, לרוב במבטא יקי מלגלג - "כפר זוֹלְט יהיה קַפּוּץ קָדוֹל מחר". 
מסורת מקומית התפתחה גם סביב חג הפסח. שמעון שטרן ערך הגדה שניתן בה דגש על סיפור יציאת מצרים המקראי והושמטו חלקים רבים מנוסח ההגדה המסורתית. לכך נוספו בהגדה אזכורים לשואה ולתקומת עם ישראל בארצו, ומוטיבים של אביב וקציר, כיאה לחברה חקלאית. בשנות ה-60 הודפסה הגדת כפר סאלד בעיצוב מחודש שעשה הצייר דניאל פראלטה, חבר הקיבוץ. ערבי שביעי של פסח צויינו מדי שנה בערבי תרבות מיוחדים, שבהם הועלו מחזות ומופעים שונים, בהם הפקה מקומית של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", עיבוד של "שירי המגילה" של איציק מאנגר ועוד. מופעים אלה משכו אליהם רבים מתושבי הסביבה וחלקם אף הוזמנו להצגות נוספות ביישובים אחרים.