google/wiki40b huggingface dataset:
Dance Again

רקע

באפריל 2012, הוציאה ג'ניפר לופז את השיר Dance Again שבעצם קיים רק באלבום הלהיטים שלה Dance Again... the Hits. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי רבים וביניהם הזמר אנריקה איגלסיאס אשר תרם רבות לעשיית השיר. השיר או אחד מהשירים המצליחים ביותר של הזמרת, גם מבחינת מסחרית, וגם מבחינת המצעדים הרבים שאליהם הגיע.

פרסום והצלחה

הווידאו קליפ של השיר הועלה לאתר YouTube ב־5 באפריל 2012. ביום שהקליפ הועלה, הוא זכה ליותר מ־3.7 מיליון צפיות. באותה שנה הוא חצה את רף ה-100 מיליון צפיות. 
כיום לקליפ יש למעלה מ-370 מיליון צפיות. בקליפ נראית לופז, כאשר היא רוקדת ליד הזמר פיטבול כאשר הכל מתרחש בתוך בקבוק של משקה חריף, עם עוד כמה אנשים הנמצאים בצורה של מלבן על תקרת הבקבוק תוך כדי שהיא מתעופפת למעלה אליהם. בין לבין ניתן לראות את לופז כשהיא נמצאת מלפני, מסך שחור כשהיא רוקדת לבד ומכוסה בנצנצים סגולים וורודים.
תשעה באב שחל בשבת

כאשר חל יום ט' אב בשבת, צום תשעה באב נדחה ליום ראשון בעקבות הכלל שאין אבלות בשבת. מצב ייחודי זה מוביל לשינויים במספר נושאים: ערב צום תשעה באב - יום שבת (שאסורה בו אבלות בפרהסיה), המעבר משבת לצום וסיום נהיגת מנהגי האבלות. בנושא המעבר משבת לצום, מצב זה דומה למצב בו לט' אב שחל ביום ראשון.

חליצת נעליים

נעליים (מעור) אסורות בתשעה באב. מאידך אין לחלצן בשבת מכמה טעמים. ולכן עולה השאלה כיצד לנהוג בעניין עת חליצת הנעליים.
בניגוד לדין אכילה, בה חובה לסיים סעודה שלישית עד השקיעה, כתב הרוקח שחולצים את הנעליים במוצאי שבת, לאחר אמירת ברכו, וכך נפסק ברמ"א: "בחול נוהגין לחלוץ מנעלים קודם שיאמר ברכו, ואם הוא שבת חולצים לאחר ברכו, מלבד שליח צבור שחולץ קודם ברכו, רק אומר תחלה: המבדיל וכו'".
מבואר אפוא שהציבור חולץ נעליים לאחר ברכו, כדי שלא להראות אבילות בשבת, ומאידך לחזן הקלו לחלוץ עוד לפני ברכו, כדי שלא יתבלבל בתפילתו.
בנוגע למי שנמצא בביתו בשעה זו, כתב בשו"ת "שלמת חיים" שחולצים נעליים רק לאחר צאת הכוכבים, שהרי אסור להראות אבילות בשבת. מבאר אם כן כי אין בכך בעיה מצד אבלות תשעה באב, כי מראש כשקבעו את הצום, קיבלו עליהם בהתניה שאם יחול במוצ"ש, יסירו נעליים רק לאחר צאת השבת.
מנגד, יש שסברו שיש לחלוץ נעליים כבר מהשקיעה, כי מאחר שנשאר בביתו, ובשעה זו אין באים אנשים לבקרו, הרי שזו אבילות בצינעה ולא אבלות בפרהסיה (כך נהג הגרש"ז אוירבך, והיה שוכב על מיטתו ללא נעליים מתחילת בין השמשות, כדי לצאת מן הספיקות. כך נהג הגרי"ש אלישיב.
יש בכך חידוש, מפני שייתכן שעניין אבלות בצנעה נוגע רק לדברים שהם צנועים בעיקר מהותם, תשמיש המיטה, ולא לדברים שרק במקרה נעשים בבית. בנוסף, ייתכן שאין לחלוץ נעליים מפני שאין בכך אבלות אלא עינוי, ועינוי אסור בשבת אפילו בצנעה, כמו שכתב במנחת חינוך.
מדברי הגר"א, שכתב "מה שאין כן חליצת נעליים" משתמע שרק באכילה יש להפסיק מבעוד יום, וכן עולה מדברי עוד אחרונים. גם מנהג החזון איש היה לחלוץ את מנעליו רק לאחר צאת הכוכבים. אך ייתכן שבמקומות החמים, שהרגילות ללכת בהם בבית ללא נעליים, אין חשש בחליצת הנעל (בבית) – אלא שיש להקפיד שלא ללבוש נעלי בד עד הלילה, שיש בכך ביטוי מפורש לאבלות.

בין השמשות ותוספת שבת

בין שקיעת החמה לצאת הכוכבים חל זמן בין השמשות, בפרק זמן זה יש ספק האם הוא חלק מהיום או חלק מהלילה של היום שלאחריו. בנוסף לכך, יש מצווה להוסיף זמן עד להוצאת השבת. יוצא מכך שמשקיעת החמה עד מספר דקות לאחר צאת הכוכבים יש זמן המשותף לשבת ולצום. בזמן זה אסור לעשות דבר שייראה כמנהג אבלות, מפני שאין אבלות בשבת. אולם משעת שקיעת החמה נמנעים מדברים שאינם הכרחיים מצד השבת, כגון אכילה, שתייה, רחיצה וסיכה.
יש מי שכתב שעדיף לסיים את שירת זמירות השבת עד שקיעת החמה, שגם בכך לא ניכרת אבלות.

חולה וקטן שאוכל בתשעה באב

חולה שאוכל בתשעה באב חייב להבדיל קודם שיאכל. עם זאת, מי שצריך לאכול במהלך הצום, לא יבדיל מיד במוצאי שבת, אלא ימתין עד השעה שצריך לאכול.
לדעת החיד"א חולה שמבדיל יכול אף להוציא את בני ביתו, ולפי זה אם קשה לחולה להבדיל, יכול הבריא להבדיל בשבילו, מדין ערבות, והחולה (או קטן שאינם צם) ישתה את היין. וכן כתב בשו"ת ציץ אליעזר ובשו"ת משנה הלכות.
בנוגע לקטן האוכל בתשעה באב, וחייב בהבדלה מדין חינוך, הסתפק בשו”ת מהרי"ל דיסקין שמא צריך להבדיל לעצמו. למעשה נוהגים שאין הקטן מבדיל, וכן כתבו בשם הסטייפלר ובשם הגרי"ש אלישיב, ובעוד פוסקים.
סרטוריט

הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הסרטוריט היא PbAs₂S₄
הסרטוריט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית "". הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=19.62‏, b=7.89‏ ו-c=4.19.‏

תכונות פיזיקליות

הגבישים פריזמתיים מחטיים שאורכם עד 10 ס"מ, המסתיימים בכיפה שלעיתים קרובות היא חלולה, כשפאותיהם מקווקווים באופן בולט. מקבצים עלעליים של גבישים נפוצים לעיתים קרובות בשל תופעת גבישים תאומים נפוצה על {100}. את העלעלים ניתן לראות בחתך שנעשה בגביש מלוטש כשהם מכופפים. לסרטוריט יש פצילות טובה בכיוון אחד ({100}). הקשיות של המינרל נמוכה, 3 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 5.1 גרם לסמ"ק.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי חלש. גבישי הסרטוריט אטומים, צבעם אפור פלדה חיוור עד שחור. גוון המינרל בחתך שעבר ליטוש הוא לבן טהור, כשלעיתים רחוקות יש השתקפויות פנימיות בגוון אדום עמוק. הברק של הסרטוריט הוא מתכתי, והשרטוט של גבישיו בגוון אדום חום. הסרטוריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש באוויר, אבל תכונה זו מתחזקת בנפט.

גילוי ומקור השם

הגאולוג והמינרלוג הגרמני וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן (1879-1806) מאוניברסיטת גטינגן תיאר ב-1855 לראשונה את המינרל מדגימה ממחצבת לנגנבאך (Lengenbach) בפלד (Feld) בינטל (Binntal - עמק בין) בקנטון ואלה שבדרום-מערב שווייץ. ב-1866 קרא המינרלוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה למינרל על שמו של ואלטרסהאוזן.

שימושים

לסרטוריט יש ערך לאספני מינרלים בלבד.

מקור ותפוצה

הסרטוריט נוצר כתוצאה של מתגובה של תמיסות הידרותרמיות עשיר בארסן עם המינרל גלנה (PbS). במחצבת לנגנבאך שבה נתגלה המינרל גרמה תופעה זו להיווצרות סדרה של מינרלים נדירים מאוד שבהם ריכוז הארסן הולך ועולה החל במינרל ג'ורדניט (Pb₁₄(As,Sb)₆S₂₃) וכלה בסרטוריט המצוי בדרך כלל בתוך דולומיט.
הסרטוריט הוא מינרל נדיר ומצוי במספר מעט של מקומות בעולם ובהם מחצבת לנגנבאך (Lengenbach) בפלד (Feld) בינטל (Binntal - עמק בין) בקנטון ואלה שבדרום-מערב שווייץ (מקום בו נתגלה לראשונה) שבה זהו הסולפיד הנפוץ ביותר; בסרו רדונדו (Cerro Redondo) בפרובינציה חוחוי בארגנטינה; בנאגיבורסוני (Nagybörzsöny) בהונגריה; במחצבת השיש פיטאונה (Pitone) סמוך לסראווצה (Seravezza) בטוסקנה שבאיטליה; בטאקארדה (Takarada) ביפן; ובפאולר (Fowler) במדינת ניו יורק, שבארצות הברית.
אטלנטיס מכנסמרובע

תקציר העלילה

עלילת הסרט עוקבת אחר בובספוג וחבריו, אשר יוצאים למסע בעיר האבודה אטלנטיס לאחר שבובספוג ופטריק מצאו את חציו האבוד של הקמיע של אטלנטיס, פריט עתיק יומין
היוצר המוציא אוטובוס ממערבולת. הם עולים על האוטובוס, בלי ידיעה שפלנקטון נמצא בתוך תא הכפפות. בהגיעם אל אטלנטיס, לורד הוד מלכותו (דייוויד בואי בתפקיד אורח) מציג להם את נפלאות העיר, בין היתר את הכספת, את המעבדה ואת המוזיאון.
לאחר שלורד הוד מלכותו מסיים בהצגת העיר לחבריו של בובספוג, הוא מוביל את בובספוג ופטריק אל "הבועה הכי זקנה", פריט חשוב ויקר לאטלנטיס ולתושביה. פלנקטון מתכנן להשתלט על העיר אטלנטיס, ובינתיים הצליח למצוא את הארסנל הצבאי של אטלנטיס.
כשבובספוג ופטריק מגיעים אל "הבועה הכי זקנה", הם מובילים לפיצוצה שלא מתוך כוונה, אלא על ידי הבזק מן המצלמה שלהם. בעת הארוחה, בובספוג ופטריק נלחצים, מאחר שהם פוצצו נכס חשוב לעיר אטלנטיס. המלך מסביר להם כי הבועה שהם ראו היא למעשה העתק של הבועה המקורית, ומציג את הבועה המקורית בתוך צנצנת אטומה. פטריק, שולף את מצלמתו ומפוצץ את הבועה מן ההבזק. המלך של אטלנטיס זועם וקורא לצבא האטלנטי כדי שיילכדו אותם ואת חבריהם. בינתיים פלנקטון אורב בחוץ עם טנק ירוק ומחומש. כשכולם יוצאים החוצה ממנוסה מהצבא האטלנטי, הם רואים את הטנק. פלנקטון מזהיר אותם שיש לו את "הנשק הכי קטלני בארסנל האטלנטי" ושהוא יהיה המלך החדש של אטלנטיס. לאחר שפלנקטון מכין את הנשק לירי, מסתבר שה"נשק" הוא בעצם מכונה יורה גלידה שאיננה פוגעת באיש. פלנקטון המיואש מנסה לברוח אך המלך תופס אותו, בעודו חושב כי פלנקטון הוא "גרגר מדבר", וטוען כי פלנקטון ישמש בתור תחליף מצוין לבועה.
בסוף הפרק פלנקטון הופך למוצג במוזיאון האטלנטי, ובובספוג וחבריו חוזרים אל ביקיני בוטום. המלך דורש ממשרתיו לזרוק את הקמיע, בטענה ש"תושבי אטלנטיס אינם מסוגלים לחוות עוד אורחים כמו אלו".
מעמד האישה בתאילנד

מעמד האישה בתאילנד כולל את תפיסתה של האישה בחברה התאילנדית בקרב נשים וגברים, יכולת ההשפעה שלהן, במסגרות התעסוקה, היצירה, המדיניות הציבורית והפוליטיקה. הנשים בתאילנד היו בין הנשים הראשונות באסיה שקבלו את זכות ההצבעה בשנת 1932. אף על פי שהן בתת-ייצוג בפוליטיקה התאילנדית, בשנת 2011 נבחרה יינגלאק צ'ינוואט לראשות ממשלת תאילנד עד שנת 2014. תפקידיו של נשים בפיתוח הלאומי של תאילנד עדיין לא ממוסד באופן מלא. גורמים המשפיעים על השתתפותן של נשים בתחום החברתי-כלכלי כוללים "מודעות מגדרית מספקת בתהליך המדיניות ותכנון" וסטריאוטיפים חברתיים.

פוליטיקה

למרות היעדר מגבלות משפטיות על נשים המשתתפות בזירה הפוליטית של תאילנד, הגורמים שמנעו את עלייתן של נשים בפעילות פוליטית כוללים חסמים מבניים, מכשולים תרבותיים, הישגים חינוכיים נמוכים, מעמד סוציו-אקונומי נמוך ובעיות חלוקת הכוח עם המין השני. רק ב-5 ביוני 1949 הפכה לראשונה אישה בתאילנד לחברה בבית הנבחרים של האספה הלאומית של ממלכת תאילנד.

עסקים

בתחום היזמות, האוכלוסייה הנשית של תאילנד מרכיבה כ-47% מכוח העבודה במדינה, מה שהופך את האחוז הגבוה ביותר של נשים עובדות באזור אסיה-פסיפיק. עם זאת, נשים אלה חוות גם אפליה ואי שוויון מגדרי ביחס לשכר משום שהן מועסקות לרוב בעבדות בשכר נמוך.
ביחס לרווחתן של נשים, חלק מהנשים בתאילנד נוטות להפוך לקורבנות אונס בנישואים, סחר בבני אדם, זנות, וצורות אחרות של התעללות ופשעי מין על ידי המקומיים.

נישואים

לדברי המשרד הלאומי לסטטיסטיקה של תאילנד, נשים תאילנדיות נישאות בגיל מוקדם יותר מגברים, וכי 24% ממשקי הבית בתאילנד מזהים את הנשים כראש משק הבית.
בשנת 2007, הניו יורק טיימס דיווח כי לאחר מלחמת וייטנאם, תאילנד הפכה ליעד תיירות "מנוחה ובילוי" ומין לגברים זרים, וכתוצאה מכך חלקם נישאים לנשים תאילנדיות. בין אלה שמיסדו נישואים כאלה הם גברים מאירופה וארצות הברית המחפשים חברותא והקלה כלכלית, במיוחד בתקופת הפנסיה. נשים תאילנדיות לעומת זאת, נכנסות לנישואין מסוג זה כדי לגאול את עצמן מהחיים הקודמים שלהן בזנות, מנטישה על ידי שותפים לשעבר, וכבריחה מעוני ואומללות. עם זאת, בהחלט לא כל הנשים התאילנדיות שנכנסו לסוג זה של נישואים היו זונות לשעבר.
בקרת גנים

בקרת גנים הוא כינוי למגוון מערכות ביוכימיים שונות המצויות בכל האורגניזמים, ומפקחות על התבטאות הגנים, לפי צורך התא והאורגניזם כולו. מערכות בקרת הגנים קובעות איזה גן יבטא התא, איזה גן ביטויו יפסק ומהו התזמון המדויק בו על התא לבטא את הגן. בקרת הגנים אף מווסתת את קצב ייצור התוצרים המבטאים את הגנים, לפי הצורך. מערכות בקרה אלו חיוניות לקיום הבסיסי של כל תא, פרוקריוטי ואיקריוטי כאחד, ושל האורגניזם כולו.
מערכות הבקרה נחלקות לשני סוגים עיקריים, על פי אופי השפעתן: מערכות בקרה חיובית ומערכות בקרה שלילית. מערכות בקרה חיובית מגבירות את ייצור תוצרי הגנים, ומערכות בקרה שלילית מדכאות אותו.
במערכות הבקרה מולקולות שונות אשר לכל אחת מהן תפקיד מוגדר. לחלבונים המווסתים (regulatory proteins) תפקיד מפתח במערכות בקרת הגנים של התא. שני חלבונים מווסתים חשובים הם הדכאן (repressor) והמשרן (inducer). תפקידו של הדכאן הוא לעכב את ביטוי הגן והוא משמש מרכיב מרכזי של הבקרה השלילית, ותפקידו של המשרן הוא לזרז את ביטויו, והוא מהווה מרכיב מרכזי של מערכות הבקרה החיובית.

בקרה בתאים פרוקריוטיים


הבקרה בתאים פרוקריוטיים לרוב פשוטה ופועלת בשיטת "הכל או לא כלום". הבקרה לרוב נעשית באמצעות אופרון ומופעלת על ידי שני גורמים, האחד - חיצוני, והשני - פנימי. דוגמה לכך היא אופרון הלקטוז, האופרון הוא מקטע DNA הכולל כמה גנים המבוקרים יחדיו בשל תפקיד משותף לכולם. תוצרי הגנים, בדוגמה זו, הם אנזימים המשתתפים בתהליך פירוק מולקולות הלקטוז. הגורם החיצוני הם מולקולות הלקטוז היכולות להימצא בסביבה. באופן רגיל, מופעלת בקרה שלילית על ידי חלבון דכאן (Repressor) שהוא תוצר של גן מווסת הנמצא בסמוך לאופרון. החלבון הדכאן נקשר לאזור המפעיל (operator), לא מאפשר לRNA פולימראז להקשר לקדם, ובכך עוצר את שעתוק הגנים. כאשר מופיעות בסביבה מולקולות לקטוז, הן מתחברות לחלבון הדכאן ובכך משנות את צורתו המרחבית, שאינה מאפשרת לו להתחבר לאזור המפעיל. בשלב זה, הבקרה השלילית מוסרת ושעתוק הגנים מתחיל, נוצרים מולקולות אנזים, ותהליך פירוק הלקטוז מופעל.
באותו האופרון, יכולה להיות מופעלת גם בקרה חיובית, לדוגמה, מולקולות cAMP נוצרות מ-ATP כאשר מוסרות ממנו שתי קבוצות זרחה. מולקולות אלה מצטברות בתא כאשר יש מחסור במקורות אנרגיה. במצב בו כמות הגלוקוז בסביבה ירדה (או כל מקור אנרגיה אחר, להוציא לקטוז), מצטברות מולקולות cAMP בתא, ואלו נקשרות ל"חלבון מפעיל" הקרוי CAP, במצב זה החלבון נקשר לאתר המקדם של האופרון ומחזק את הקשר בין אתר המקדם לפולימראז ה-RNA ומגביר את קצב שעתוק הגנים. כאשר קיימות מולקולות לקטוז בסביבה, הבקרה החיובית משפרת את ניצול הלקטוז, בכך שהיא מגדילה את כמות האנזימים האחראים לפירוקו. כאמור, אם יש מחסור גם במולקולות לקטוז בסביבה, תופעל גם בקרה שלילית והגנים לא ישועתקו.
מסורת שבעל פה

מסורת שבעל פה, או ידע בעל פה, היא צורת תקשורת אנושית שבה ידע, אמנות, רעיונות וחומר תרבותי מתקבלים, נשמרים ומועברים בעל פה מדור לדור. העברת המסורת מתבצעת באמצעות דיבור או שיר ועשויה לכלול סיפורי פולקלור, בלדות, מזמורים, פרוזה או פיוטים. דרך זו מאפשרת לחברה להעביר את ההיסטוריה שבעל-פה, הספרות שבעל-פה, המשפט שבעל-פה וידע אחר לאורך דורות, לא בדרך כתובה, או במקביל לכתוב. דתות כגון בודהיזם, הינדואיזם וג'ייניזם השתמשו במסורת שבעל-פה, במקביל לכתב, כדי להעביר כתבי קודש, ידע כללי, מזמורים ומיתולוגיות מדור לדור.
מסורת שבעל פה כוללת מידע, זיכרונות וידע שחולקת קבוצת אנשים במשך דורות רבים, והיא אינה דומה לעדות או להיסטוריה שבעל-פה . ככלל, "מסורת שבעל-פה" מתייחסת לזיכרון ולהעברה של ידע טקסטואלי ותרבותי ספציפי שנשמר, באמצעות אמירה קולית. כדיסציפלינה אקדמית, היא מתייחסת הן לאובייקט של לימוד הן לשיטה שבה הם נלמדים.
לימוד המסורת שבעל-פה שונה מן הדיסציפלינה האקדמית של ההיסטוריה שבעל -פה, שהיא רישום של זיכרונות אישיים ותולדותיהם של אלו שחוו תקופות או אירועים היסטוריים. מסורת שבעל פה נבדלת מחקר האוראליות  המוגדרת כמחשבה והבעתה המילולית בחברות שבהן הטכנולוגיות של אוריינות (בעיקר כתיבה ודפוס) אינן מוכרות לרוב האוכלוסייה. פולקלור הוא סוג של מסורת שבעל-פה, אך גם ידע שאינו פולקלור הועבר בעל פה וכך נשמר בהיסטוריה האנושית.

היסטוריה

על פי ג'ון פולי, חוקר העוסק בהשוואת מסורות שבעל פה, המסורת שבעל פה הייתה מסורת אנושית עתיקה שניתן היה למצוא אותה "בכל פינות העולם". ארכאולוגיה מודרנית חושפת ראיות למאמצים האנושיים שנעשו בתרבויות רבות על מנת לשמר ולהעביר אמנות וידע שהיו תלויים באופן מלא או באופן חלקי במסורת שבעל-פה.
באסיה, העברת הפולקלור והמיתולוגיות, כמו גם כתבי קודש בהודו העתיקה ובדתות הודיות שונות, הייתה על ידי המסורת שבעל פה, שנשמרה בדייקנות בעזרת טכניקות מנמוניקה משוכללות. חוקרים שונים ובהם ג'ק גודי, טוענים כי הוודות אינן תוצר בלעדי של המסורת שבעל פה. הם מבססים השקפה זו על ידי השוואת חוסר העקביות בגרסאות ספרותיות שהועברו מחברות אוראליות שונות כמו יוון, סרביה ותרבויות אחרות, וכך מבחינים כי הספרות הוודית עקבית ורחבה מדיי מכדי שתורכב ותועבר בעל פה לדורות, מבלי שתירשם. על פי דבריו של גודי, הטקסטים הוודים עשויים לכלול הן מסורת כתובה והן מסורת בעל פה, וכינה אותם "תוצרים מקבילים של חברה אוריינית".
ביוון העתיקה, המסורת שבעל פה הייתה מסורת דומיננטית. מייקל גגארין טוען כי השירה האפית של הומרוס, הולחנה, הוצגה והועברה ברובה בעל פה. בעוד שפולקלורים ואגדות נערכו מול קהל רחוק, המשוררים היו מחליפים את השמות בסיפורים לשמות של דמויות מקומיות או שליטים על מנת לתת לסיפורים נופך מקומי ובכך להתחבר לקהל, אך בכך הפכו את האותנטיות של ההיסטוריה המוטבעת במסורת שבעל פה ללא אמינה. המחסור בטקסטים כתובים אודות המסורות הדתיות של היוונים והרומאים הוביל את החוקרים להניח כי הם היו פולחניים והועברו כמסורות שבעל-פה, אך יש חוקרים החולקים על כך שהטקסים המורכבים בתרבויות היווניות והרומניות העתיקות היו תוצר בלעדי של מסורת שבעל-פה . התורה וספרות יהודית עתיקה אחרת, כתבי קודש יהודיים-נוצריים וטקסטים של המאות המוקדמות של הנצרות נטועים במסורת שבעל-פה, והמונח "אנשי הספר" הוא מושג מימי הביניים. המסורת שבעל פה נטועה בנצרות ועדויות לכך ניתן למצוא בהצהרות מקראיות מרובות שנכתבו על ידי פאולוס השליח בהן הודה ב"מסורות שקדמו לו והועברו אליו" בעל פה.
פאטריסטיקה

פאטריסטיקה או פאטרולוגיה (Patristics או Patrology; מלטינית: pater, אבא) הוא תחום מחקר העוסק בחקר כתביהם של הסופרים הנוצריים הקדומים הקרויים "אבות הכנסייה". הפאטריסטיקה עוסקת בתקופה שלאחר שנים-עשר השליחים במאה הראשונה לספירה, כלומר התקופה שלאחר כתיבת הבשורות, ובערך עד תקופת ועידת כלקדון ב-451. יש המאחרים עד לוועידת ניקיאה השנייה ב-787, האחרונה משבע הוועידות האקומניות הראשונות.
הפאטריסטיקה עוסקת בחקר כתבי אבות הכנסייה, שהבולטים שבהם מונים את יוסטינוס מרטיר, אירנאוס, קלמנס מאלכסנדריה, טרטוליאנוס, אוריגנס, קיפריאנוס איש קרתגו , אתנסיוס מאלכסנדריה, האבות הקפדוקיים בזיליוס הגדול, גרגוריוס מנזיאנזוס וגרגוריוס מניסה, תיאודור ממופסואסטיה , אוגוסטינוס הקדוש, וינצנטוס מלרה , קירילוס האלכסנדרוני ועוד.
נושאי המחקר הם הקנוניזציה של הברית החדשה, האפולוגטיקה הנוצרית, התגבשות התאולוגיה הנוצרית, היווצרות דוקטרינת השילוש הקדוש וחקר טבעו של ישו (כריסטולוגיה). הגישות המסורתיות לפאטריסטיקה נעשו כחלק מלימודי התאולוגיה של הממסד הדתי והניחו מראש עקביות ושיטתיות בכתבי האבות בנושאי אמונה. מאז תחילת המחקר הביקורתי, אקדמאים חותרים להציג את דעותיהם ותפישותיהם בהקשרם ובגיוונם ולאו דווקא מתוך הנחת רצף ואחידות.
רבים מהטקסטים הקלאסיים הנחוצים ללמידה של אותה תקופה נמצאים באוספים Patrologia Latina בלטינית ו-Patrologia Graeca ביוונית שנערכו על ידי ז'אק פול מינייה בסוף המאה ה-19 וכן באוסף Patrologia Orientalis שבו נמצאים בטקסטים בשפות מזרחיות. בנוסף לאלו, התגלו ומתגלים כתבי-יד שנעלמו.
בין כתבי העת המובילים העוסקים בתחום נכללים: Journal of Early Christian Studies, Studia Patristica, Vigiliae Christianae, Church History ו-Journal of Ecclesiastical History.
גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט

היסטוריה

הגלקסיה התגלתה ב-15 באוקטובר 1909 על ידי האסטרונום מקס וולף, שתיאר אותה כערפילית מוארכת בעלת מספר "ליבות". בשנת 1926 ציינו האסטרונומים קנוט לונדמרק  ופיליברט ז'אק מלוט  רשימה של ערפיליות שנמצאו בצילומים של שמי הלילה ושלפי מיטב ידיעתם לא מופיעות בשום קטלוג. ביניהן הייתה גם הערפילית שגילה וולף, שתוארה על ידי מלוט כדומה לערפילית ברנרד, שאז כבר היה ידוע שהיא גלקסיה.

מאפיינים

הגלקסיה נמצאת כ-7 מעלות מדרום-מערב לגלקסיית לווייתן הננסית, שהיא הגלקסיה הקרובה ביותר אליה, אך המרחק ביניהן הוא כ-850,000 שנות אור, כך שגלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט היא אחת הגלקסיות המבודדות ביותר בקבוצה המקומית.גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-11.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של למעלה מ-10,000 שנות אור, כך שהיא אחת מהגלקסיות הננסיות הגדולות בקבוצה המקומית. מסתה מוערכת בכ-‎2.16×10⁹‎ מסות שמש, כאחוז ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎4.3×10⁷‎ מסות שמש, כך שכ-98% ממסת הגלקסיה מורכבת מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה אינה אחידה ונראה שיש בה אוכלוסיות כוכבים שונות. כוכבי הגלקסיה הזקנים ביותר הם בני כ-12 מיליארד ומחצית מכוכבי הגלקסיה נוצרו עד לפני 9 מיליארד שנים ולהם מתכתיות נמוכה של כחצי אחוז מזו של השמש. לאחר מכן חלה ירידה ניכרת ביצירה של כוכבים חדשים, אך קצב היצירה שלהם עלה שוב לפני כמיליארד שנים ויש בגלקסיה אוכלוסייה צעירה יחסית של כוכבים שלהם מתכתיות גבוהה יותר של כ-8 אחוז מזו של השמש, אך עדיין נמוכה בהרבה ביחס למתכתיות של כוכבי שביל החלב. את הגלקסיה מקיף צביר כדורי בודד שלו בהירות מדרגה 16 ועוצמת הארה של פי 340,000 מעוצמת ההארה של השמש. נראה שהמתכתיות של כוכבי הצביר נמוכה מהמתכתיות הממוצעת של הגלקסיה ועומדת על 2%-3% מהמתכתיות של השמש.
פוליאסטר (סרט)

העלילה

חייה של עקרת הבית השמנה פרנסין פישפו מתמוטטים סביבה. היא גרה בבית בפרברים של מעמד הביניים בבולטימור, מרילנד. בעלה, אלמר, הוא איש גס רוח חובב חליפות פוליאסטר, אשר בבעלותו בית קולנוע פורנוגרפי, דבר שמביא לכך שמפגינים נגד פורנוגרפיה עטים על ביתם, וגורם לה להיות להיות מנודה מחברת הנשים האחרות בקהילה. ילדיה הם הבת המפונקת לולו, והבן העבריין דקסטר, אשר מסניף דבק ומניב הנאה ברקיעה על רגליהן של נשים. בנוסף, יש את אמה הסנובית וחובבת הקוקאין, לה רו, אשר גונבת מפרנסין ודאגתה היחידה היא "זמן השופינג היקר" שלה.
פרנסין מחפשת נחמה אצל חברתה הטובה קאדלס קובינסקי, אישה רפת-שכל ועשירה. קאדלס הייתה פעם סוכנת הבית של משפחת פישפו, אך היא ירשה סכום כסף גדול ממעבידיה הקודמים. לה רו נוטרת לה על כך טינה, ומתנגדת לחברות שפרנסין רוחשת לה, בהיותה "מקרצפת רצפות". קאדלס מנסה לעודד את פרנסין ללא הצלחה.
כשפרנסין מגלה שאלמר מנהל רומן עם מזכירתו, סנדרה סאליבן, היא מתעמתת איתם במוטל בו הם נפגשו, ודורשת גירושים. פרנסין נופלת לתוך מעגל דיכאון ואלכוהוליזם, ומצבה מורע בשל התנהלות ילדיה: לולו נכנסת להריון מחברה העבריין בובו, ומצהירה בחדווה על תוכניותיה להפיל. דקסטר נעצר אחרי שרקע ברגלה של אישה בסופרמרקט, והאלימות הסדרתית שלו מתגלה לכל.
לולו מגיעה לקליניקה כדי לעשות הפלה, אך בכניסה מתעמרים בה מתנגדי ההפלות. היא בורחת הביתה, ומנסה לגרום לעצמה להפלה. פרנסין מתקשרת למוסד לנערות בהריון, ושתי נזירות מיד מגיעות לבית, חוטפות את לולו, נועלות אותה בתא המטען, ומסיעות אותה למוסד. בינתיים, בערב האלווין, בובו וחברו יורים בלה רו, אשר הגיעו להחריב את בית פישפו. לה רו מצליחה להגיע לאקדח, ויורה בבובו למוות. לולו חוזרת הביתה מהמוסד, ומגלה את גופתו של בובו, ומנסה להתאבד על ידי הכנסת ראשה לתנור. פרנסין מגיעה הביתה, רואה זאת, ומתעלפת. לאחר התרחשויות אלה, חייה של פרנסין מתחילים להשתנות. דקסטר משוחרר מהכלא, וחוזר למוטב. לולו חווה הפלה בעקבות ניסיון ההתאבדות שלה, ומחליטה לשנות את חייה, והופכת מילדה מרדנית להיפית שעושה מקרמה. פרנסין מתעמתת עם לה רו. גם במישור חיי האהבה שלה חל שיפור, בדמותו של טוד טומורו אשר נוהג במכונית ספורט ראוותנית, ואשר מציע לפרנסין נישואים.
אך במהירה, מתגלה כי טוד ולה רו מנהלים רומן, ורוקמים מזימה לגזול מפרנסים את הסדר הגירושים שלה ולגרום לה לאבד את שפיותה. בינתיים, אלמר וסנדרה פורצים לבית כדי לרצוח את פרנסין, אך פוגשים בדקסטר ולולו אשר מסכלים את מזימתם. דקסטר רוקע על רגלה של סנדרה, והיא יורה באלמר בטעות. לולו משתמשת במקרמה שלה לחנוק את סנדרה. קאדלס והנהג הגרמני שלה, היינץ - שהוא גם ארוסה - מגיעים אף הם, ודורסים את לה רו ואת טוד.
הסרט מסתיים בסוף טוב לפרנסין, ילדיה, קאדלס והיינץ.

הפקה

בסרט לוהקו רבים מהשחקנים הקבועים שלו מקבוצת ה"דרימלנדרס", שכללה את דיוויין, אדית מאסי, מינק סטול, מרי ויוויאן פירס, קוקי מילר, שרון ניספ, מרינה מלין, סוזן לאו, וג'ין היל. אך בשונה מסרטיו הקודמים, רק שניים מהם - דיוויין ואדית מאסי - היו בתפקידים מובילים בפוליאסטר, ואילו האחרים שיחקו תפקידים קטנים אם כי חשובים לעלילה.
זה היה הסרט הראשון של ווטרס שהתקרב באיזשהו אופן למיינסטרים, ואפילו זכה לדירוג R (מתחת לגיל 17 רק בליווי מבוגר) בניגוד לסרטיו הקודמים שכולם היו בדירוג X (מוגבל לגיל 17 ומעלה) או ללא רייטינג, וגם המיקום של הסרט היה בפרברים ולא בשכונות העוני והפשע של עיר גדולה כמו בסרטיו הקודמים.
בוהדן בוטקו

קריירה

החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2008 קודם לקבוצה הבוגרת. בשורות הקבוצה הבוגרת של שחטאר שיחק בוטקו משחקים מעטים. הנהלת החברה השאילה אותו לקבוצות אחרות : עונה אחת הוא שיחק בווהלין לוצק, לאחר מכן שלוש עונות במדי איליצ'בץ מיראופול מהליגה האוקראינית הראשונה. בעונת 2015/2016 הוא הושאל לקבוצת אמקאר פרם מהליגה הרוסית. לקראת עונת 2016/2017 חזר לשורות שחטאר דונצק.

נבחרת

בוטקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בנובמבר 2006 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 21 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה. 
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים. ב-2009 השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל לנבחרות עד גיל 19 וזכה עמה במקום הראשון. במהלך האליפות נפצע במשחק השני בשלב הבתים ולא שותף במשחקים הבאים של הנבחרת בתחרות. מנבחרת הנוער המשיך בוטקו לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 13 משחקים, הבקיע שער אחד. 
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בוטקו מאז ספטמבר 2011. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול אורוגוואי.בוטקו היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד מהמשחקים בטורניר. הוא זומן גם ליורו 2016 והשתתף רק באחד מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
אמליה וגה

ביוגרפיה

וגה נולדה בסנטיאגו דה לוס קביירוס, לאם טייסת, אשר ייצגה את הרפובליקה הדומיניקנית בתחרות מיס עולם של שנת 1980, ולאב רופא, שעבד בין היתר גם בניו יורק.
היא למדה בבית ספר למשחק ודוגמנות בעירה וב-2003 נבחרה למלכת היופי של הרפובליקה הדומיניקנית, בתחרות מיס תבל 2003 שנערכה באותה שנה בפנמה קטפה את המקום הראשון מבין 71 מתמודדות מרחבי העולם ובנוסף זכתה בפרס על התלבושת הלאומית. במסגרת תפקידה כמיס תבל לקחה חלק בפעיליות צדקה של עמותות שונות.
וגה זכתה בפרס מדליית הכבוד בהמשחקים הפאן-אמריקאיים 2003 ובאותה שנה הנחתה את פסטיבל המוזיקה הלטינית הנערך בארצה.
הופיעה על גבי מגזינים שונים וביניהם קוסמופוליטן והרפרס בזאר ותמונתה הופיעה בקמפיין של חברת הקוסמטיקה "קאוור גירל".
הנחתה את תוכניות המציאות "Voces de América" ו-"Suegras" ששודרו בערוץ טלמונדו ו-"Segunda Oportunidad" ששודרה בטלוויזיה המקסיקנית.
ב-2005 הופיעה וגה בסרט "קובה סיפור אהבה".
וגה הופיעה על כריכת הספר שיצא לאור על ידי "ארגון מיס תבל" הנקרא "יופי אוניברסלי". ב-2010 הוציאה אלבום שירים שאותו הקליטה ובנוסף היא מחזיקה בבעלותה שני בוטיקים.