מאיר מאזוז

ביוגרפיה

נולד בתוניס לרב מצליח מאזוז, שהיה דיין, ממנהיגי יהדות תוניסיה, ומייסד "ישיבת כסא רחמים" שם. למד בישיבת "חברת התלמוד" אצל הרב יצחק בוחניך. כן למד גם אצל הרב יוסף סוסו הכהן. בגיל 17 החל ללמד בישיבת "אוהל יוסף ויצחק" של חב"ד בתוניס. התחתן עם אסתר לואיזה, ובמשך השנים נולדו להם שלושה בנים ושלוש בנות. לאחר שאביו נרצח על ידי מתנקש מוסלמי בשנת ה'תשל"א (1971), עלו הוא ואחיו הרבנים צמח ורחמים לישראל ובאותה שנה הקימו בבני ברק את "ישיבת כיסא רחמים".
מוסדות הישיבה כוללים תלמודי תורה בית ספר לבנות וסמינר עטרת רחל, בבני ברק ירושלים, אלעד, עמנואל, בת ים, עכו ועוד. במוסדות לומדים כאלף וחמש מאות תלמידים]. כן הוקם "מכון הרב מצליח" להוצאת ספרים, שבו יצאו לאור סידורי תפילה, תהילים, תיקון קוראים לפי שיטת הדקדוק והנוסח של הרב מאזוז, וכן ספרים תורניים של רבנים ספרדים. מדי שנה מקיימים מוסדותיו הילולה גדולה לזכר אביו הרב מצליח מאזוז. בשנת 2017 השתתפו באירוע כ-8000 איש.
בחשוון ה'תשנ"ד (נובמבר 1993), על רקע פילוג בתוך הציבור החרדי בין הספרדים לליטאים (ותומכיהם מהציבור הספרדי), ולטענתו, בעקבות פגיעה ברב עובדיה יוסף, ומחוסר ייצוג לציבור הספרדי, ייסד מפלגה מוניציפלית בבני ברק בשם מפלגת הן, שזכתה לשלושה מושבים בעירייה.
מדצמבר 2014 הוא גם מנהיגה הרוחני של מפלגת "יחד - העם איתנו" בראשותו של אלי ישי. בבחירות 2015 המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובבחירות לכנסת ה-21 המפלגה נרשמה אך פרשה קודם לבחירות והודיעה על תמיכה ביהדות התורה.
משנת 2015 הוא מוסר שיעורי שבועיים ברדיו קול ברמה. בינואר 2017 הודיע על הפסקת השיעורים בעקבות הטרדות שהוא חווה בשל תוכן שיעוריו. לאחר תמיכה רבה שקיבל מישראל ומחוצה לה הודיע על חידוש השיעור. סיכום השיעור מופץ מדי שבוע בעלון "בית נאמן".

משנתו החינוכית וההלכתית

גולת הכותרת של מפעלו החינוכי היא הנחלת שיטת העיון התוניסאי בלימוד הגמרא. על שיטה זו פרסם מאמרים רבים, שהראשונים שבהם רוכזו בשנות ה-80 על ידי הרב חיים אמסלם (לימים חבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס) בחוברת בשם "דרכי העיון".
הרב מאזוז מקפיד מאוד על ההברה הספרדית המדויקת של אותיות השפה העברית, בעיקר בתפילה ובלימוד התורה, ומנסה להנחיל ולשמר אותה בשיעוריו ובספריו. בניגוד למקובל כמעט בכל הקהילות הספרדיות, מאמץ הרב מאזוז את שיטתו של הרב שאול הכהן (שהיה אב בית דין האי ג'רבה), שלפיה נוסח התפילה צריך להיות על פי כללי לשון המקרא (בדרך דומה לנוסח שתוקן על ידי המדקדקים ביהדות אשכנז בדורות האחרונים). כך לדוגמה פסק הרב מאזוז שיש לברך "בורא פרי הגָּפן" (בקמץ, כצורת הפסק) בניגוד למסורת המקובלת "הגֶּפן", וכן שיש לקרוא את הכ"ף לנוכח בקמץ (מטובךָ, בתורתךָ) בניגוד למקובל אצל הספרדים (מטובָךְ, בתורתָךְ). למהדורה החדשה של ספר לחם הבכורים (ספרו של רבי שאול כהן בדקדוק) מצורפות הערותיו של הרב מאזוז.
הרב מאזוז חידש מספר כללים בדקדוק כחלק מעיסוקו הרב בלשון. כך לדוגמה חידש שכפי שיש "מלעיל נסוג אחור" יש גם לפעמים "מלרע נסוג קדים".
הרב מאזוז מעודד בקיאות בתנ"ך. בקיאותו מסייעת לו בפענוח מקורות לפיוטים ולטקסטים רבניים מליציים, לשילוב שברי פסוקים בכתיבתו ולהוכחות דקדוקיות וסגנוניות. מכתביו ניכרת חיבתו למפרשיו הראשונים של התנ"ך ובפרט לרבי אברהם אבן עזרא. לא פעם מתח ביקורת על התדלדלות הבקיאות בתנ"ך (בפרט בקרב החרדים).
לרב מאזוז ידיעות רבות בפיוט, ובפרט בפיוטי ימי הביניים בספרד. הוא מוצא בפיוט הוכחות לנכונות המבטא הספרדי. כך למשל, חריזה של קמץ ופתח מעידה לדידו שהקמץ אינו נקרא כהגייה האשכנזית והתימנית כ-O; חריזה של צר ונתבצר מוכיחה שנתבצר מנוקד בפתח בצד"י ולא בצירי. על פי המשקל אינו נרתע מלהגיה, בפרט בפיוטים שהודפסו בסדרת המחזורים "איש מצליח" שתחת פיקוחו האישי ובקינות לתשעה באב. בנעוריו חיבר פירוש מקיף לפיוטו של ר' יהודה הלוי "מי כמוך", הכולל מלבד פירוש העניין גם מקורות מהתנ"ך (ללא קונקורדנציה, על פי עדותו) והערות בדקדוק.
הרב מאזוז מקפיד על נוסח התפילה, והשקיע מאמצים רבים בהגהותיו לסידור. הגהותיו הודפסו בסידור "איש מצליח", ובסופו נימק כל הגהה בקונטרס "לאוקמי גרסה". נמתחה ביקורת על גישתו, הן מהצד הספרדי המסורתי, שדבק במסורת נוסח התפילה המקובלת, והן מהצד המחקרי, בטענה כי לשון התפילה אינה לשון המקרא אלא שילוב בין לשון המקרא ללשון חכמים. בתחילת "איש מצליח" מהדורות שלישית ורביעית הודפסו הסכמות מגדולי הרבנים המחזקים את ידיו.
הרב מאזוז מתייחס גם למתמטיקה ולחוכמת התכונה (אסטרונומיה). בספרו "סֹלֶת נקיה" הוא עוסק בהלכות לוח השנה העברי (הוצאת אורלי, תל אביב, התשד"מ). מאוחר יותר הוא הדפיס עם ספר "בינה לעיתים", מהד' מכון הרב מצליח", את הגהותיו, תיקוניו והשלמותיו לספר.
ביחס לשמירת מנהגים של קהילות הגולה (ובפרט של יהדות ג'רבה) בארץ ישראל נוקט הרב מאזוז עמדת ביניים – בין דעתו של הרב עובדיה יוסף מחד, הסבור שבכל עניין יש ללכת אחר דעת מרן ומנהג ארץ ישראל, לבין עמדתם של רבנים צפון-אפריקאיים אחרים מאידך, כדוגמת הרב שלום משאש, שסבר שאין לשנות כלל ממנהגי הגולה. עמדת הרב מאזוז היא שכאשר מרן מחמיר יותר מהמנהג בחו"ל או שיש חשש ברכה לבטלה (כדוגמת ברכה על הלל בראש חודש) יש לנהוג כדעת מרן, על אף שבחוץ לארץ הקלו; וכאשר המנהג בחו"ל היה לחומרה, יש לבחון אם היא חומרה יתרה ואז ניתן להקל ובפרט אם היא חומרה שמביאה לידי קולא. ביתר העניינים יש לשמור על המנהג.
הרב מאזוז אינו נרתע מחידושים הלכתיים שאינם מקובלים בציבור החרדי; דוגמה לכך היא פסיקתו ההלכתית להטיל פתיל תכלת, הצבוע מארגמון קהה קוצים, בציצית. בעבר נהג כך בשבתות, וכיום גם בימי חול. הוא מורה שלא לומר תחנון ביום ירושלים, אך גם אינו נוהג לומר הלל ביום זה או ביום העצמאות.
הוא שימש כאב בית הדין לענייני ממונות "משפט צדק" שעל ידי ישיבת כסא רחמים (ועתה הוא מכהן בו רק לצורך מקרים קשים ומורכבים), ופוסק גם בשאר מקצועות התורה בשו"ת ומכתבים. כאלף שאלות ותשובות קצרות שלו יצאו בספר מקור נאמן בשנת תש"ע. שיטתו בהלכות שבת היא להחמיר במקום שתיתכן פירצה. אחת מפסיקותיו הבולטות היא ההכרזה שדעתו של רבנו תם בזמן צאת הכוכבים אינה להלכה משום שאינה מתאימה למציאות בארץ ישראל.
בתקופת ההתנתקות מגוש קטיף השתתף בהפגנות הימין, וגם הצטרף במכתב לפסיקת ועד רבני יש"ע בעד סירוב פקודה. נתן הסכמה לחוברת מאת הרב שאול בר-אילן בשם "כפתור הפלא" המונה את האיסורים הכלולים בגירוש יהודים מבתיהם. הוא תקף גם את פינוי עמונה.