נסרין סוטודה

משפחה וחינוך

נסרין סוטודה נולדה ב-1963 למשפחה דתית, בת המעמד הבינוני האיראני. היא קיוותה ללמוד פילוסופיה אך לא התקבלה והמשיכה ללימודי משפטים אוניברסיטת שהיד בהשתי (Shahid Beheshti University) בטהראן. לאחר שסיימה את התואר במשפט בינלאומי, סוטודה עברה בהצלחה את הבחינות לשכת עורכי הדין ב-1995 אך היה עלייה לחכות שמונה שנים, עד שקבלה את רישיון עריכת דין.
סוטודה נשואה לרזא חנדאן ולזוג שני ילדים. סוטודה הדגישה את תמיכתו של בעלה בעבודתה.

עבודה ואקטיביזם

סוטודה התחילה את הקריירה שלה במחלקה המשפטית של משרד השיכון האיראני ואחרי שנתיים הצטרפה למחלקה המשפטית בבנק טג'אראט שבבעלות המדינה. במהלך עבודה בבנק היא הייתה מעורבת בכנת החומרים והטיעונים המשפטיים עבור רבים מהדיונים שהתנהלו בטיריבונל בהאג שהוקם ב־1981 לבירור סוגיות שונות בין ארצות הברית לאיראן.
סוטודה הציע לעיתון Daricheh מספר כתבות וראיונות בנושא זכויות נשים. העורך הראשי של העיתון דחה את ההצעה דבר שגרם לסוטודה להיות אפילו יותר נחוש בעבודתה למען זכויות נשים".
ב-1995, בגיל 32, סוטודה עשתה את בחינות לשכת עורכי הדין, עברה אותן בהצלחה והפכה לאחת מהחברות הפעילות ביותר בלשכה. עבודתה כללה הגנה על ילדים מוכים, אמהות ופעלה שאבות מתעללים לא יקבלו משמורת על ילדיהם. היא מאמינה כי רבים מהמתעללים הם קורבנות של התעללות בעצמם או חולים ועל כן זקוקים לטיפול מקצועי ותרופתי.
לפני מעצרה, סוטודה ייצגה פעילים, עיתונאים והמשיכה להגן על ילדים שסבלו מהתעללות ומואשמים בפליליים. היא עבדה באופן הדוק עם זוכת פרס נובל לשלום, שירין עבאדי, ומרכז מגיני זכויות האדם שעבאדי הנשיאה שלו.

המעצר והמשפט הראשון

ב-28 באוגוסט 2010, הרשויות האיראניות פשטו על משרדה של סוטודה. בזמן הפשיטה, סוטודה ייצגה את זהרה ברהמי, אזרחית הולנדית-איראנית שהואשמה בעבירות אחזקת סמים והוצאה להורג. לא ברור אם הפשיטה הייתה קשור לברהמי. ב-4 בספטמבר 2010, שלטונות איראן עצרו את סוטודה באשמת הפצת תעמולה ובקשירת קשר לפגוע בביטחון המדינה. ה"וושינגטון פוסט" תיאר את המעצר "[...] כהגברת הסנקציות על עורכי דין שמגינים על חברי האופוזיציה, פוליטיקאים, פעילים ועיתונאים."
ב-9 בינואר 2011, הרשויות האיראניות דנו אותה ל-11 שנות מאסר באשמת "פעילות נגד הביטחון הלאומי" ו "תעמולה נגד המשטר." בנוסף, נאסר עליה לעסוק בעריכת דין ולעזוב את המדינה במשך 20 שנה. באמצע ספטמבר 2011, בית המשפט לערעורים הפחית את עונשה לעד שש שנות והאיסור לעבוד בעריכת דין הופחת לעשר שנים.

שביתות רעב

ב-25 בספטמבר 2010, סוטודה החלה שביתת רעב במחאה על כך שנשללו ממנה הביקורים ושיחות טלפון עם משפחתה. לדברי בעלה, היא סיימה את שביתת הרעב שלה ארבעה שבועות לאחר מכן, ב-23 באוקטובר. ב-17 באוקטובר 2012, סוטודה החלה שביתת רעב בלתי מוגבלת בעקבות ההגבלות חדשות על ביקורי משפחה. ב-4 בדצמבר 2012 סוטודה הפסיקה את שביתת הרעב אחרי 49 יום, לאחר ביקור קצר של מספר חברי פרלמנט בכלא. הם הכירו בדרישתה לסיים את איסור הנסיעה של ביתה לחוץ לארץ.

תגובה בינלאומית

ארגונים זכויות אדם בינלאומיים וארגוני זכויות אדם איראנים גינו את של מאסרה של סוטודה וקראו לשחררה. מחלקת המדינה של ארצות הברית גם גינתה את פסק הדין ותארה אותו כ"אינו צודק ואכזרי" וכינתה את סוטודה ו"קול חזק לשלטון חוק וצדק באיראן".
ב-26 באוקטובר 2012, סוטודה הוכרזה כזוכת פרס סחרוב יחד עם במאי הקולנוע האיראני ג'עפר פאנאהי. נשיא הפרלמנט האירופי, מרטין שולץ, אמר "אישה ואיש אשר לא נכנעים לאיומים ולהפחדה ואשר החליטו לשים את גורל ארצם בפני עצמם". הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון קתרין אשטון התייחסה אל הפרס, "אני עוקב אחרי המקרה של נסרין סוטודה ושאר מגיני זכויות אדם בדאגה רבה ... אנו נמשיך לפעול שהאשמות נגדם יבוטלו. אנחנו קוראים לאיראן לכבד את זכויות האדם ...". נשיא צ'כיה לשעבר, ואצלב האוול, וזהרה ראהנאווארד, פעילה למען זכויות נשים ואשתו של מנהיג האופוזיציה, מיר-חסין מוסוי, קראו לשחרורה של סוטודה .

שחרור

ב-18 בספטמבר 2013, סוטודה שוחררה יחד עם עוד עשרה אסירים פוליטיים, כולל מנהיג האופוזיציה מוחסן אמינזדה , ימים ספורים לפני שנשיא איראן, חסן רוחאני, נאם באומות המאוחדות. לא ניתן הסבר לה שחרור מוקדם.

המעצר והמשפט השני

סוטודה נעצרה בשנית ביוני 2018. לדברי עורך הדין שלה, היא הואשמה בריגול, הפצת תעמולה וזלזול במנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי. סוטודה ביקרה בצורה חריפה את הממשל על ההחלטה להגביל את הייצוג המשפטי של נאשמים פוליטיים לרשימה של 20 סנגורים מורשים בידי המדינה. היא לא נכללה ברשימה. ב-29 באוגוסט 2018, סוטודה פתחה בשביתת רעב נוספת כדי למחות על תנאי מאסרה והטרדת משפחתה וחבריה על ידי השלטונות.
ב-6 במרץ 2019, היא הורשע שלא בפניה, בטהרן, לאחר שסירבה להשתתף במשפט בית המשפט של המהפכה האסלאמית מפני שלא אפשרו לה לבחור את ועורך דינה. היא הואשמה במספר עבירות וביניהן חברות בארגון זכויות האדם, ועידוד שחיתות וזנות". ב-11 במרץ, פורס באירנ"א שסוטודה נידונה לחמש שנות מאסר בעבירות סיכון ביטחון במדינה באמצעות ארגון אסיפות ושנתיים נוספות על העלבת ח'אמנהאי. בעלה, רזא חנדאן, ומקורות אחרים דיווחו כי על סוטודה נגזר העונש המרבי הכולל 10 שנות מאסר ו-148 מלקות, בצירוף עם עוד שישה פסקי דין (קשירת קשר נגד הביטחון הלאומי, תעמולה נגד המדינה, הופעה בפני מערכת המשפט ללא כיסוי הראש, פגיעה בסדר הציבורי, פרסום דברים שקריים) וכי מספר שנות המאסר מגיע ל-38. חנדאן נעצר, גם הוא, על פרסום מאסרה בפייסבוק.

תגובה בינלאומית

עוד לפני לפני גזר הדין סגנית הנציב העליון לזכויות אדם באו"ם, קייט גילמור, ביקרה את סוטודה. ביקור זה היה הראשון אחרי שנים רבות שחוקרי זכויות אדם של האו"ם לא ביקרו באיראן.