google/wiki40b huggingface dataset:
ג'אורג'ה מרזסקו

ביוגרפיה

מרזסקו נולד ביאשי כבנו של הפרופסור והפוליטיקאי גאורגה מרזסקו. ג'אורג'ה מרזסקו סיים לימודי תיכון ביאשי ולמד משפטים באוניברסיטת יאשי. את לימודי המשפטים השלים ללימודי מוסמך באוניברסיטת בוקרשט עם תזה בשם Condițiunea juridică a străinilor în România. המשיך ללימודי דוקטורט בפריז, אך לא השלים אותם.
החל מ-1896 היה ראש לשכה במשרד הדתות וההדרכה, שבראשו עמד אביו. ב-1901 הצטרף למפלגה הלאומית ליברלית ומילא תפקידי ניהול נכבדים וגם היה פרופסור מחליף למשפט אזרחי באוניברסיטת יאשי. בשנים 1904 - 1906 היה מנהל העיתון "ליברלול" ביאשי. ב-1907 מונה לתפקיד סגן פרפקט של יאשי ונבחר לראשונה כחבר פרלמנט רומני. בספטמבר 1909 ייסד את כתב העת Mișcarea (התנועה), בטאון המפלגה הליברלית ביאשי. במקביל לכל הפעילויות, הוא גם תפקד כעורך דין פעיל.
בשנים 1914 - 1916 שימש ראש עיריית יאשי והצטיין בקליטת הממשל שעבר מבוקרשט ליאשי. מ-11 בדצמבר 1916 ועד 28 בינואר 1918 כיהן כשר החקלאות. מ-29 בנובמבר 1918 ועד 26 בספטמבר 1919 כיהן כשר הפנים. מ-19 בינואר 1922 ועד 26 באפריל 1922 כיהן כשר העבודה וההגנה הסוציאלית. מ-26 באפריל 1922 ועד 30 באוקטובר 1923 כיהן כשר הבריאות וההגנה הסוציאלית. מ-30 באוקטובר 1923 ועד 29 במרץ 1926 כיהן כשר המשפטים.
בשל עמדותיו, הציבו אותו קורנליו זליה קודריאנו וחבריו בקשר של גבעת ספיריי בראש רשימת המיועדים לחיסול.
קולם מיני

ביוגרפיה

מיני נולד בדבלין והחל ללמוד משחק כנער. היה חלק מצוות התיאטרון האירי הלאומי "תיאטרון אבי" ושיחק בתחילת דרכו עם להקות תיאטרון באנגליה.

קולנוע

החל את דרכו המקצוענית כשחקן בהופעה קטנה בסרטו של ג'ון יוסטון "המת". ב-1990 השתתף בתפקיד קטן בסרט הפעולה "מת לחיות 2" בתור טייס ובדרמה "בואו לראות את גן העדן". מיני התגלה לראשונה ב-1991 בדרמה המוזיקלית של אלן פארקר "הקומיטמנטס" שנבחרה לסרט האירי הטוב בכל הזמנים. ב-1992 שיחק בתפקיד משני בסרט הפעולה המצליח בהפקתו של סטיבן סיגל "מצור ימי" ובדרמה התקופתית של רון הווארד "הרחק מכאן".
מיני הועמד ב-1993 לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתו בסרט הטלוויזיה האירי של סטיבן פרירס "ממזר קטן", בו שיחק בתפקיד דס קורלי אביה של גיבורת העלילה הצעירה ההריונית שרון קורלי. ב-1995 הופיע בקומדיה הרומנטית "האיש שעלה על גבעה וירד הר". ב-1997 שיחק בסרט הפעולה המוערך "קון אייר" בתפקיד סוכן ה-DEA השאפתן דאנקן מאלוי. ב-1999 שיחק בדרמה הקומית "מיסטרי, אלסקה" בתפקיד ראש עיירת מיסטרי, אלסקה סקוט פיצ'ר ובפנטזיה בת שני החלקים "האגדה הקסומה של הלפרקונים" בתור הלפרקון סימוס מולדון.
ב-2003 שיחק מיני בקומדיית הפשע האירית "אינטרמישן" בתפקיד הבלש ג'רי הלינץ' המתעמת עם הפושע להיף (קולין פארל). ב-2004 הופיע במותחן הפשע הבריטי "לאייר קייק" בתור ג'יני יד ימינו של סוחר הסמים ג'ימי פרייס. מיני זכה להערכה רבה בארצו בשנת 2007 על הופעתו בדרמה "מלכים". ב-2009 התפרסם בסרט הפעולה "אזרח שומר חוק" בתפקיד הבלש דאניגן ובדרמת הספורט של זוכה האוסקר טום הופר "יונייטד המקוללת" בתפקיד מאמן נבחרת אנגליה בכדורגל דון ריווי.
ב-2010 שיחק בקומדיה "קחו אותו ליוונים" בתפקיד ג'ונתן סנו אביו של כוכב הרוק אלדוס סנו (ראסל ברנד)
בשנת 2017 שיחק בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן. בשנת 2019 שיחק בדרמה הביוגרפית "טולקין", אשר מבוסס על חייו של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין

טלוויזיה

מיני הופיע לראשונה בסדרת המדע הבדיוני המוערכת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בפרק הפיילוט שלה בשנת 1987, במסגרתו גילם קצין-הגה ללא שם. הדמות שגילם הופיעה לעיתים תכופות, כדמות אורחת, וקיבלה בסופו של דבר את השם מיילס או'בריאן. בשנת 1993 עזב מיני את הסדרה, לטובת תפקיד בולט וקבוע בשבע עונות של סדרת הספין אוף שלה - מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 (מיני השתתף בכל 173 פרקי סדרה זו). בשנת 1994 חזר מיני אל הדור הבא לתפקיד אורח לשני פרקים נוספים - שני הפרקים המסיימים את הסדרה. בסך הכל הופיע מיני בסדרת הדור הבא ב-52 פרקים. עם 225 הופעות בסך כל סדרות מסע בין כוכבים, מיני הוא השחקן בעל מספר ההופעות הרב ביותר בזיכיון זה, למעט מייקל דורן (אשר הופיע ב-280 פרקים). "שיא מסע בין כוכבים" נוסף שמחזיק מיני, ביחד עם פטריק סטיוארט וארמין שימרמן הוא הופעה בשני פרקי פיילוט של הזיכיון מסע בין כוכבים: מיני הופיע הן בפיילוט של הדור הבא והן בפיילוט של חלל עמוק 9 (כמו גם סטיוארט. שימרמן הופיע בפיילוטים של חלל עמוק 9 ושל וויאג'ר).
ב-2002 קיבל מיני ביקורות טובות ומועמדות לפרס ג'יני על תפקידו במיני סדרה "נוסע אקראי". בשנת 2004 לוהק מיני לתפקיד משנה בסדרה סטארגייט אטלנטיס כמפקדם של אנשי הג'יניי, ב-2009 שיחק במיני סדרת הפנטזיה הקנדית "אליס" בתפקיד מלך הלבבות. ב-2011 לוהק לתפקיד הראשי בסדרת הדרמה התקופתית "גיהנום על גלגלים" בתור איש העסקים תומאס דוראנט.

חיים אישיים

למיני שתי בנות, היה נשוי לשחקנית ברבי דוולינג במשך כ-17 שנה. ב-2007 נישא בשנית לאיינס גלוריאן.
חנן אלשטיין

חנן אלשטיין הוא עורך ספרות, מתרגם מגרמנית לעברית, מבקר תיאטרון והיה מרצה בבצלאל. רבים מתרגומיו ועריכותיו עוסקים במלחמת העולם השנייה ובשואה.

ביוגרפיה

אלשטיין הוא יליד ירושלים, התגורר בתל אביב, שנתיים בפרייבורג וכחמש שנים בניו יורק, אליה עבר בעקבות חברתו, שלמדה בה אומנות. מחברתו הוא נפרד, אולם הוא עדיין מתגורר בניו יורק.
היה בין החותמים על מודעת התמיכה וההזדהות עם אנשי התיאטרון שסירבו להופיע בעיר אריאל.
אינס ססטרה

אינס ססטרה (בספרדית: Inés Sastre; נולדה ב-21 בנובמבר 1973) היא דוגמנית ספרדייה.

ביוגרפיה

ססטרה נולדה בואיאדוליד וכשהייתה בת שתים עשרה החלה להופיע בפרסומות לטלוויזיה. ב-1988 זכתה בתואר מראה השנה של עלית אך במקום לטפח את קריירת הדוגמנות שלה העדיפה ללכת ללמוד במקום. היא למדה תקופה באוניברסיטת הסורבון בפריז וב-1996 נהייתה הדוגמנית הראשית של חברת לנקום.
היא הופיעה בתצוגות אופנה רבות וזכתה בפרס על אופנה בפריז, עבדה בארגון אונסק"ו והנחתה את פסטיבל סן רמו. היא הופיעה על שערי המגזינים: קוסמופוליטן, Elle, GQ, ווג ומארי קליר ומשמשת כשגרירה של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
כשחקנית היא הופיעה בסרטים סברינה וקובה סיפור אהבה ובמיני סדרה המבוססת על הספר הרוזן ממונטה כריסטו.
עם הזמן

השתתפו באלבום

אביב גפן - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, מלוטרון, תופים, טמבורין.
רודולף רמק

רודולף רמק (Rudolf Ramek; ‏12 באפריל 1881 - 24 ביולי 1941) היה משפטן ופוליטיקאי אוסטרי, מהמפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית אשר כיהן כקנצלר אוסטריה בשנים 1924–1926. 
רמק נולד בטשן (היום בפולין). הוא היה חבר בפרלמנט האוסטרי בשנים 1920–1934 ונשיא הפרלמנט האוסטרי בשנים 1930–1934.
נפטר בווינה ב-1941.
מועצה אזורית שומרון

היסטוריה

השטח עליו נמצאת כיום המועצה היה בשליטת ממלכת ירדן מתום מלחמת העצמאות. לאחר מלחמת ששת הימים עבר השטח לשליטה ישראלית. ביוזמת ממשלת ישראל הוקמו יישובים יהודיים באזור, כאשר הראשון שבהם, קדומים, הוקם ב-1975. לאחר מכן הוקמו היישובים אריאל, קרני שומרון, שבי שומרון, כפר תפוח, אלקנה ושא נור. המועצה הוקמה ב-19 באפריל 1979. בתחילה נקראה המועצה 'אשדות שומרון' ובשנת 1981 שונה שמה לשומרון.
המועצה גובלת בצפונה במועצה אזורית הגלבוע, מועצה אזורית מגידו ומועצה אזורית עמק המעיינות, במזרח במועצה אזורית בקעת הירדן, בדרום במועצה אזורית מטה בנימין ובמועצה המקומית בית אריה ובמערב במועצות האזוריות לב השרון, מנשה, עמק חפר ודרום השרון, בעיר ראש העין, ובישובים אלפי מנשה, כפר קאסם ואורנית.
העיר אריאל והמועצות המקומיות אלקנה, עמנואל, קרני שומרון וקדומים שוכנות בשטח המועצה. בתוך שטח המועצה נמצאים גם יישובים ערביים רבים. היישוב הגדול ביותר בתחומי המועצה הוא שערי תקוה, המונה כ-5,000 תושבים. בשנת 2005, במהלך תוכנית ההתנתקות פונו ארבעה מיישובי צפון המועצה מתושביהם והם שא נור, חומש, גנים, וכדים.

כלכלה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים במועצה אזורית שומרון 41,100 תושבים (מקום 48 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎6.7%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, למועצה אזורית שומרון דירוג של 6 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 78.1%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 9,390 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).קיצבאות: בשנת 2011 קיבלו 204 תושבים המהווים 0.7% מהאוכלוסייה דמי אבטלה. נתון זהה נרשם גם במקבלי הבטחת הכנסה.

חינוך

המועצה זכתה בשנת 2012 בפרס ועדת החינוך היישובי של משרד החינוך. המועצה האזורית שומרון היא הראשונה בדירוגה מבין כלל חמש הרשויות הזוכות, וזכתה בניקוד המקצועי ביותר בכל הפרמטרים (9.28 מתוך 10). נכון לשנת 2012 חמישים ושמונה אחוז מתקציב המועצה מושקע בחינוך.

ועד מתיישבי השומרון

הוועד, המאוגד כעמותה, הוקם ב-2008 במטרה לשרת את תושבי המועצה ולהיאבק בפגיעה אפשרית בהתיישבות הישראלית בשומרון. יו"ר הוועד כיום הוא צחי דיקשטיין, שהחליף את בני קצובר בתפקיד. מדי שנה מעבירה המועצה האזורית שומרון לוועד 1.2 מיליון ש"ח, סכום שמהווה 90% מתקציבו.
בבחירות לכנסת ה-19 בשנת 2013 ובבחירות לכנסת העשרים בשנת 2015 הוועד הפעיל רשת חברי ועדת קלפי, המשמשים כנציגים של מפלגות הימין, בקלפיות במגזר הערבי, לשם מניעת זיופים שיגדילו את כוחו של המגזר בכנסת.
בפברואר 2015 פרסם ועד מתיישבי השומרון סרטון שיצר אסוציאציה בין ארגוני שמאל בישראל, בהם שלום עכשיו, בצלם ושוברים שתיקה, ובין קאפואים, המנסים לשתף פעולה עם מוסדות אירופאים, המוצגים כנאצים. הסרטון עורר התנגדויות משני צדדי הקשת הפוליטית.
יד לילדי הגולה

היסטוריה

לרבים מחברי הקיבוץ היו משפחות באירופה. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, עם הגעת הידיעות על השואה, הועלתה בקשה להנציח את זכר יקיריהם. חבר הקיבוץ יעקב חזן ממנהיגי השומר הצעיר קיבל אישור ממוסדות התנועה להקמת אנדרטת זיכרון בקיבוץ. הוא פנה לפסל הירושלמי, זאב בן-צבי שהחל לבנות את האנדרטה בשנת 1945 והתיישב בקיבוץ עם משפחתו במשך שנתיים עד לסיום העבודה.
במלחמת העצמאות נפגע הפסל מהפגזות תותחי קאוקג'י. בן-צבי סירב לבקשת הקיבוץ לתקן את הפגיעה בטענה שהיא מביעה את סבלו המתמשך של העם היהודי גם לאחר השואה. עד היום נראית הפגיעה בפסל, ליד מרפק האישה.
במקום מתקיים בכל שנה טקס ביום הזיכרון לשואה ולגבורה.
מישל אליו-מארי

ביוגרפיה

נולדה בוילנב לה רוי, פרבר דרומי של פריז הסמוך לנמל התעופה אורלי. אביה, ברנאר מארי, היה ידוע בזמנו כשופט רוגבי וכראש עיריית ביאריץ, עיר חוף השוכנת בחבל הבסקים הצרפתי בקרבת מפרץ ביסקיה, שבדרום-מערב צרפת. 
בעלת שני תוארי דוקטור: במשפטים ובמדע המדינה, וכמו כן בעלת תואר ראשון באתנולוגיה. הייתה מרצה בכירה באוניברסיטה של פריז טרם כניסתה לפוליטיקה המקומית והארצית.
בין השנים 1983-1988 הייתה חברת המועצה העירונית של סיבור, שבאזור ביאריץ. כמו כן הייתה חברת המועצה העירונית של ביאריץ בין השנים 1989-1992. באותן שנים הייתה גם חברת הפרלמנט האירופי. בין השנים 1992-2002 כיהנה כראש עיריית סן-ז'אן-דה-לוז (Saint-Jean-de-Luz).
נבחרה כחברה באספה הלאומית מטעם המפלגה הגוליסטית "אספה למען הרפובליקה" (Rassemblement pour la République) בשנת 1986. בשנים 1993-1995 הייתה שרת הספורט בממשלתו של אדואר בלאדור. ב-1999 נבחרה לעמוד בראש מפלגת "אספה למען רפובליקה" ובכך הייתה לאישה הראשונה שעומדת בראש מפלגה בצרפת. היא הייתה ליושבת ראש המפלגה עד למיזוג בתוך "האיחוד למען תנועה עממית"  בשנת 2002.
הייתה לשרת ההגנה הראשונה של צרפת החל מה-7 במאי 2002 ועד לבחירות 2007, אז ניצח ניקולא סרקוזי ואליו-מארי מונתה לשרת הפנים (והטריטוריות שמעבר לים) של צרפת.
קריין

קריין הוא אדם הקורא טקסט אל מול קהל, אל מול מצלמות הטלוויזיה, בזמן שידורי הרדיו, על במה, או ברקע מבלי שיראוהו. לעיתים מדובר בקריין חדשות אשר קורא את מבזקי החדשות המוגשים לו על ידי עורך החדשות. 
קריין עשוי להקריא את שמות השירים והזמרים בערב זמר או לספר סיפור מוקלט על קלטת. לקריין צריך שיהיו תכונות חשובות הנחוצות מפאת מקצועו, לדוגמה, דיבור ברור, הכרה טובה של השפה (כדי למנוע שגיאות הקראה ושגיאות לשוניות בדיבור). לקריינים במהדורות חדשות ובתוכניות רדיו, ובכלל למציגי דבר כלשהו, לעיתים נדרשת יכולת אלתור בו-במקום, הבנת החומר שהם מעבירים לקהלם ותקשורת טובה עם אנשים. קריינים ברדיו ובאולפנים (דוגמת אולפן חדשות או אולפן של תוכנית על מדע) לעיתים מראיינים אורחים, וחשוב שיידעו "להוציא" ממרואייניהם את המידע שהם מבקשים. קריינים משמשים במהדורות חדשות כמגישי המהדורה, והגבול בין המושגים מיטשטש.
בסדרות טלוויזיה מסוימות לילדים כגון "תומס הקטר וחברים" משמש קריין המספר את הסיפור ומדבב את הדמויות, ובמשחקי ספורט יש לרוב שדרן, קריין המתאר את הפעולות המתבצעות במהלך המשחק. לעיתים קרייני ספורט מדברים גם על הרקע של השחקן או הקבוצה, ולא רק על המשחק הספציפי הנצפה.

קריינות לצורכי מיתוג ושיווק

קטגוריה נוספת היא קריינות המיועדת עבור בעלי עסקים וחברות לצרכים של שיווק ומיתוג של עסקיהם. 
בקטגוריה זו ניתן למצוא קריינות עבור סרטי תדמית עסקיים או סרטי מוצר, אשר עבורם הקריין מקריא תסריט שהוכן מראש, בהתאם למהלך הסרטון. קטע הקריינות שנוצר משולב בסרטון באמצעות טכנולוגיות של עריכת וידאו ועריכת סאונד. 
ניתן למצוא עוד בתוך עולם המיתוג באמצעות קריינות את הקריינות בעבור צליל המתנה עסקי ומרכזיות. כלומר כאשר לקוח מתקשר לבעל עסק מסוים הוא שומע בזמן ההמתנה קטע קריינות (בדרך כלל משולב מוזיקת רקע), אשר מיועד לצרכים שיווקיים ומיתוג העסק. בדרך כלל במסגרת אותה קריינות בזמן ההמתנה נאמרים יתרונותיו של אותו עסק ונהוג גם לשלב פירוט של המוצרים העיקריים שלו. כמו כן קריינות שמשלבים במרכזיה בתור הסאונד המנחה בעת ניתוב שיחות נעשית על ידי קריינות מקצועית.
קריינים רבים מתמחים בקריינות לצורך יצירת ג'ינגלים (זמרירים) לעסקים המשולבים כפרסומת ברדיו.
מיגל ויטור

קריירה

ויטור הצטרף למחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון בגיל 11, ובעונת 2007/2008 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בעקבות פציעתו של דוד לואיז בלם בנפיקה ליסבון, ערך באוגוסט 2007 את הופעתו הראשונה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית, נגד ויטוריה דה גימארייש, באותו החודש ערך בנוסף הופעה במסגרת ליגת האלופות נגד קופנהגן. בינואר 2008 הושאל ויטור לאווש מהליגה הפורטוגלית השנייה, במדיה ערך 7 הופעות עד לסוף העונה. לקראת עונת 2008/2009 ויטור חזר לבנפיקה ליסבון כשחקן רוטציה ושותף ב-16 משחקי ליגה, 4 משחקים בגביע הליגה ומשחק אחד במסגרת ליגת האלופות. 
בעונת 2010/2011 הצטרף לקבוצת לסטר סיטי מליגת המשנה באנגליה, שם שיחק תחת הדרכתו של המאמן הפורטוגלי פאולו סוזה. ב-21 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-2 על פורטסמות' בגביע הליגה. ב-6 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0-2 נגד בארנסלי. ב-19 בדצמבר נפצע במהלך משחק נגד איפסוויץ' כאשר מתח את הגיד בברכו, ובעקבות כך נעדר מהמגרשים במשך שלושה חודשים. ב-12 במרץ 2011 הבקיע שני שערים מול סקנת'ורפ יונייטד ועזר לקבוצתו לשמור על שער נקי ובסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין.
בעונת 2011/2012 חזר ויטור לבנפיקה ליסבון אך לא קיבל קרדיט ושותף רק בשלושה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע, וכן בארבעה משחקים במסגרת ליגת האלופות. בעונת 2012/2013 נודה על ידי מאמן בנפיקה, ז'ורז'ה חסוס, מכיוון שסירב להאריך את חוזהו בקבוצה. בעקבות כך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון עד תום העונה, ובסופה עזב את המועדון.
ב-24 ביוני 2013 חתם ויטור על חוזה לשלוש שנים בפאוק סלוניקי. ב-17 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בליגת העל היוונית, בניצחון ביתי על קסאנטי. בעונת 2014/2015 שותף ויטור ב-33 משחקים וכבש שני שערים. ב-10 ביוני 2016 חוזהו הסתיים לאחר שלוש שנים והצדדים סיכמו על סיום התקשורת בניהם.
ב-26 ביוני 2016, לקראת עונת 2016/2017, הגיע ויטור לישראל וחתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע. ב-19 ביולי ערך ויטור את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול שריף טירספול, וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הבא במוקדמות ליגת האלופות. ב-11 באוגוסט זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בהמשך נשר עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודחה בשלב הפלייאוף של ליגת האלופות מול סלטיק הסקוטית. ב-15 בספטמבר הבקיע ויטור את שערו הראשון במועדון, בניצחון 0-2 על אינטר מילאנו במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-15 באוקטובר הבקיע צמד בניצחון 5–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת ליגת העל. ב-28 בדצמבר זכה ויטור עם באר שבע בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר. ב-29 באפריל 2017 זכה ויטור עם באר שבע באליפות המדינה לאחר ניצחון 2–1 על מכבי תל אביב. על אף שהיה פצוע במשך תקופה ארוכה וערך רק 19 הופעות ליגה בעונה זו, נבחר ויטור לשחקן העונה על ידי מנהלת הליגה,  ולתואר "זר העונה" על ידי אתר ONE בשיתוף ארגון שחקני הכדורגל.
בתחילת עונת 2017/2018 שוב זכה עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים, כשפתח בהרכב בניצחון 4–2 על מחזיקת הגביע בני יהודה. לאחר מכן שוב סבל מפציעות, ושותף רק בשבעה משחקי ליגה, אך בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת. בעונת 2018/2019 שוב סבל מפציעות, וכבש שער אחד בתשע הופעות בליגת העל.
פרס אבל

היסטוריה של הפרס

ב-1897, סמוך להופעתו של פרס נובל, ביקש המתמטיקאי הנורווגי סופוס לי לייסד קרן לזכר נילס אבל, שתעניק פרס מתמטי אחת לחמש שנים; לי מת ב-1899, לפני שהספיק להוציא את הרעיון אל הפועל. שלוש שנים אחר-כך, לרגל שנת המאה להולדתו של אבל, אימץ אוסקר השני, אז מלך שוודיה ונורווגיה, את הרעיון; ואולם, בעקבות הפיצול בין שתי המדינות ב-1905, לא יצאה התוכנית אל הפועל. המדינאי הנורווגי פריטיוף ננסן כתב אז כי "פרס אבל עלה השמימה יחד עם האיחוד".
מאה שנים אחר-כך נוערו התוכניות הישנות, ואושרו על ידי ממשלת נורווגיה, והחל משנת 2003 האקדמיה הנורווגית למדעים ולאמנויות מכריזה מדי שנה על הזוכה שנבחר על ידי ועדה של חמישה מתמטיקאים בינלאומיים. 
הפרס הכספי לזוכה הוא 6 מיליון כתר נורווגי, נכון ל-2019 שוויו כ-2.5 מיליון שקלים חדשים.
אדילסון באהיה

קריירה

באהיה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת מיראסול ובשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ששיחקה אז ליגה הרביעית בברזיל. בקיץ 2013 חתם בקבוצת CRB מהליגה השלישית.. בינואר 2014 חתם בסאו לואיס, ממנה עבר לפלוטאס.
בקיץ 2016 הגיע לישראל וחתם בהפועל חיפה. ב-20 באוגוסט 2016 ערך באהיה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 2–3 להפועל אשקלון בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במדי הפועל חיפה בעונת 2016/2017, בהן כבש חמישה שערים.
ב-1 ביולי 2017 סיכם במועדון ספורט אשדוד. באהיה ערך 12 הופעות ליגה במדי הקבוצה, ובינואר 2018 חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
בינואר 2019 חתם בקסקאוול.
דייוויד פ. גולדמן

חייו

גולדמן, יליד ארצות הברית, גדל במשפחה יהודית חילונית. גולדמן השלים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה בשנת 1973 ולמד לדוקטורט בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנת 1976. בשנים 1976–1982 היה גולדמן האחראי לפרסומים בתחום הכלכלה של תנועת השמאל הקיצוני של לינדון לה-רוש האמריקני. גולדמן הגדיר את עצמו אותה תקופה כבעל דעות רדיקליות ואתאיסטיות.
מתחילת שנות השמונים של המאה העשרים החלו תפישותיו של גולדמן להשתנות, כשהוא מתקרב בהדרגה לקוטב השמרני יותר במפת הדעות האמריקנית. משנת 1984 מועסק גולדמן ככלכלן וכמנהל קרנות השקעה ומדיניות השקעה במשרות בכירות בגופים כמו קרדי סוויס, קנטור פיצג'רלד, אסטרי, SG Capital, ואחרות. מאז ספטמבר 2013 עומד גולדמן בראש חטיבת האמריקות בבנק ההשקעות ראוריינט גרופ שמושבו בהונג קונג.
ככלכלן פרסם גולדמן מאות מאמרים ומחקרים בנושאי כלכלה, בכתבי־עת מקצועיים לצד כתבי־עת ויומונים כמו "וול סטריט ג'ורנל", "קומנטרי", "בלומברג" ואחרים.
לצד עבודתו ככלכלן וכאנליסט רכש גולדמן השכלה במוזיקה (תואר שני בסיטי יוניברסיטי ניו יורק), פרסם מאמרים בכתבי־עת במוזיקולוגיה והקדיש לנושא את ספרו הראשון, משנת 1989. מאז שנת 2002 מכהן גולדמן כחבר במועצת המנהלים של מכללת מאן למוזיקה (Mannes School of Music), שם הורה בעבר. גולדמן נשוי ואב לשתיים.

שפנגלר

בשנת 1997 החל גולדמן לכתוב טור במהדורה המודפסת של היומון "אסיה טיימס". בשל עבודתו במוסדות פיננסיים, נרתע גולדמן מפרסום הטור הפרובוקטיבי בשמו ובחר בשם העט "שפנגלר", כמחווה להוגה הגרמני אוסוולד שפנגלר, מחבר הספר "שקיעת המערב". גולדמן אימץ מקצת מתפישותיו של שפנגלר, אך ביסס את רעיונותיו בעיקר על הגותו של הפילוסוף היהודי-גרמני פרנץ רוזנצווייג.
סגירת המהדורה המודפסת של אסיה טיימס הובילה את "שפנגלר" לרשת האינטרנט, שם פרסם גולדמן כ-1,800 מאמרים. מאוחר יותר, כאשר הפופולריות הרבה של "שפנגלר" (למעלה ממיליון מבקרים בחודש, בשיא הפופולריות של הטור) עוררה תהיות על זהותו האמיתית, וכאשר העלה בלוג פרו-פלסטיני את ההשערה כי "שפנגלר" הוא גולדמן, החליט גולדמן באפריל 1999 לחשוף את האיש שמאחורי הפילוסוף הגרמני הפסימי.

הגות

כ"שפנגלר" עסק גולדמן במגוון רחב של נושאים, מתאוריה מוזיקלית ועד סוגיות של תרבות ואמונה, אך במוקד עניינו עמדו סוגיות גיאו-כלכליות וגאו-פוליטיות. בספרו "ציביליזציות גוועות" משנת 2011 חשף גולדמן בהרחבה את השקפת עולמו, השואבת השראה מפרנץ רוזנצווייג ו"כוכב הגאולה" שלו.
לפי גולדמן, בעקבות רוזנצווייג, הכוח המכריע לגורלן של אומות הוא האמונה שלהן בעתידן והקשר שלהן לעברן. גולדמן סבור כי כוחה האמיתי של אומה נחשף במפגש עם העידן המודרני, עם הגלובליזציה ועם מערך תפישות ורעיונות פתוח ומשתנה. ניסיונן של אומות רבות, ובמיוחד באירופה, להמיר את האמונה הדתית בלאומנות ובאמונה בתפישות 'עם נבחר' וייעוד דן אותן לשקיעה, עם קריסתם של אותם רעיונות.
באופן דומה, הדת המוסלמית, השואבת את עיקרי כוחה ממבנה חברתי הירארכי וחמולתי, נתקלת בקושי ניכר במצב בו מבנה זה אינו יכול להתקיים עוד, בגלל מגמות של התרחבות ההשכלה, עיור והיחלשות כוחן של המסגרות המסורתיות. מחמירה את המצב, לפי גולדמן, תפישת הכל-או-לא-כלום האופיינית לאסלאם, הדוחה פשרה כלשהי בין קבלה מלאה של האמונה המוסלמית לחילון מוחלט.
טונל

הטונל (בטורקית: Tünel, מצרפתית: Tunnel) הוא קו רכבת תחתית קצר ביותר באיסטנבול שבטורקיה. קו זה הוא פוניקולר, בדומה לכרמלית שבחיפה. לקו הרכבת שתי תחנות בלבד - קאראקוי (Karaköy) ובייולו (Beyoğlu), ואורכה של המסילה 573 מטרים. הטונל היה לקו הרכבת התחתית השני בעולם והוקמה זמן קצר לאחר הקמתה של הרכבת התחתית של לונדון.
הטונל נפתח ב-7 בינואר 1875 על מנת לקשר בין השכונות פרה וגלאטה, שתיהן נמצאות בחלקה החדש של איסטנבול, על גבעה הנמצאת צפונית לקרן הזהב. המנהרה נבנתה על מנת להקל על הרוצים לעלות את העלייה התלולה של למעלה מ־60 מטרים. השכונות גלטה ופרה נקראות היום קאראקוי ובייאואולו בהתאמה.
משך הנסיעה בקו הרכבת הוא כדקה וחצי. במסילה נוסעת רכבת אחת ולה שני קרונות. מהירות הנסיעה היא כ־25 קמ"ש. כיום מהווה קו הטונל חלק ממערכת התחבורה המסילתית באיסטנבול.

היסטוריה

רעיון הקמת הטונל היה רעיון של המהנדס הצרפתי אנרי גאוואן (Henri Gavand) בשנת 1867. שנתיים לאחר מכן, ב־6 בנובמבר 1869 העניק לו הסולטאן אבדילאזיז את הזיכיון להקים את הרכבת. הבנייה החלה ב־30 ביולי 1871, לאחר שנמצא בעבורה מימון של משקיעים ברחבי העולם. הבניה הסתיימה בדצמבר 1874, והרכבת נפתחה לקהל ב־17 בינואר 1875.
במקור נמשכה הרכבת על ידי סוסים. בשנת 1910 החלה להיות מופעלת על ידי חשמל. בשנת 1939 הולאמה הרכבת והפכה להיות חלק מה־İETT (ראשי תיבות של İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel) - מערכת התחבורה התחתית של איסטנבול.
בשנת 1971 הוחלפו קרונות העץ המקוריים בקרונות מתכת.
גאט"ט

גאט"ט (GATT - General Agreement on Tariffs and Trade), הוא הסכם בינלאומי המסדיר את הסחר הבינלאומי. ההסכם קובע את דרגות המכס וכללי ההתנהגות של ממשלות בתחום הסחר הבינלאומי. מטרתו הורדת חסמי סחר בין המדינות. המדינות אשר מהוות צד לאמנה מחזיקות בידיהן למעלה מ-80% מהסחר העולמי.

היסטוריה

ההסכם הוא תוצאה של משא ומתן רב צדדי, שהתנהל בתום מלחמת העולם השנייה במטרה ליצור תשתית לקשרי מסחר בין מדינות, ומתוך אמונה כי קשרים אלו יקטינו את הסיכוי למלחמה נוספת בין הצדדים. נעשה ניסיון להקים ארגון סחר עולמי באותה עת, אולם ניסיון זה לא צלח. הסכם גאא"ט שנחתם בשנת 1947 שימש במה ליחסי מסחר בין מדינות, אך לא נחשב כארגון בינלאומי, אף שבמסגרתו פעלה מזכירות, שריכזה את הפעילות תחת ההסכם. בשנת 1995 הוקם ארגון הסחר העולמי, שניתק את הסכם גאט"ט מתפקידיו הארגוניים. 
עקרונות ההסכם מתבססים על שני עקרונות מרכזיים, עקרון ה-standstill האוסר העלאת המכס מעבר למכס הקיים ועקרון ה-Rollback המצפה ממדינות להפחית את המכס. ירידת המכס נעשית באמצעות סבב שיחות בארגון הבינ"ל כאשר כל מדינה מציינת עד כמה היא מסכימה להפחית מכס. אמצעי נוסף הוא עקרון המדינה המועדפת ביותר המעוגן בסעיף 1 להסכם, לפיו יתרון מכס המוענק למדינה אחת יוענק אוטומטית לכלל המדינות החברות בהסכם. בנוסף הכלל מחייב הענקת היתרון לכל מוצר הדומה למוצר שמקבל העדפה ולא רק למוצר הספציפי. עיקרון זה אינו מתייחס רק למכס אלא לכל יתרון כלכלי אחר כמו מס פנימי, או העדפה המעניקה יתרון תחרותי. 
הישגי ההסכם באים לידי ביטוי בהורדה משמעותית של מכסים בין המדינות המהוות צד להסכם, ובקביעת שערי מכס הולכים וקטנים במקרים בהם לא הצליחו להגיע להסדר של הסרת מכס לחלוטין.
מול המאמץ שמשקף גאט"ט, להקים מסגרת של תחרות הוגנת וחופשית לסחר בינלאומי, עדיין עומדות חלק מן המדינות על דעתן כי יש להגן על מוצרים מקומיים מסוימים במכסי מגן גבוהים, כמו למשל בתחום התוצרת החקלאית.
מדינת ישראל ישראל הייתה חברה ב-גאט"ט החל משנת 1962 וכן נמנית עם החברות המייסדות של ה-WTO (ארגון הסחר העולמי) שהחליף אותו ב-1995.
מס דיבידנדים

מס דיבידנדים הוא המס המוטל על דיבידנד המחולק על ידי חברה לידי בעלי מניותיה. המס מוטל כאשר מתרחש אירוע מס והוא מוטל על מקבל הדיבידנד ולא על המחלק. בחלק מהמדינות, מחלק הדיבידנד נדרש לנכות את המס במקור ולהעבירו לרשויות המס. בישראל מיסוי דיבידנדים הוא חלק ממס הכנסה.

סוג מס

לסיווג ההכנסה מדיבידנד השפעה מהותית על סוג המס ושיעור המס שיוטל על המקבל. בחלק ממדינות העולם, למשל בארצות-הברית, קבלת דיבידנד מסווג כהכנסה פירותית. במדינות אחרות, ביניהן ישראל, מדובר בהכנסה הונית. יתרה מכך, ישנן מדינות בהן קיים מיסוי חד-שלבי ובאחרות מיסוי דו-שלבי. הכרת שיטת המס מאפשרת ביצוע תכנון מס לצורך הקטנת המס המשולם.
ישיבת ברכת יצחק

פעילות

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשמ"ח (1988) על ידי הרב יעקב פרידמן שהקים ישיבות רבות. בראשות הישיבה העמיד את הרב אבינועם פוסטבסקי.
הרב חזקיהו מישקובסקי מוסר גם הוא לעיתים שיחות מוסריות. עד לפטירתו של הרב אהרון לייב שטיינמן הישיבה הייתה תחת חסותו, והיה נוהג למסור בה שיעור אחת לשנה בחנוכה, אחד מבעלי התפילה בימים הנוראים  היה הרב יצחק לווינשטיין מקורבו האישי של הרב שטיינמן.
בעבר מנתה הישיבה כשלש מאות בחורים, אך כיום (תשע"ח) הישיבה מונה כמאה בחורים.
לישיבה יש כמה מאפיינים עליהם ניתן דגש מיוחד ובהם שיטות המוסר. בישיבה שיחות מוסריות רבות ומגוונות חלקן הגדול כ"וועד" מיוחד למניין מצומצם של לומדים, כדי להכין את הלומדים לעמידה באתגרי החיים בעולם תוך ביקורת בונה.
בוגרים רבים של הישיבה מכהנים כרבנים בקהילות בארץ ובעולם וכן כראשי ישיבות, ר"מים ומלמדים.
הישיבה משתפת פעולה עם האוכלוסייה המקומית. במסגרת זו הרב פוסטבסקי ורבנים נוספים מבוגרי הישיבה מוסרים שעורי תורה בבתי כנסת באור יהודה, הרב פוסטבסקי גם נשא דברים בהתוועדויות של בית חב"ד המקומי.
בישיבה קיים כולל אברכים ראשי בראשות רבני הישיבה וכן כולל נוסף בו לומדים אברכים בבית המדרש אך לא בממשק לימודי עם הלימוד בישיבה. בעבר היה הכולל הנוסף מסונף לרשת הכוללים יששכר באהליך אך בשנים האחרונות הרשת הפסיקה את תמיכתה בכולל זה.