google/wiki40b huggingface dataset:
שמואל פאלאג'י

דון שמואל פאלאג'י (Samuel Pallache;‏ שמואל פאלאץ', 1550 – 5 בפברואר 1616, י"ז בשבט השע"ו) היה רב, דיפלומט, סוחר, מרגל ושודד ים יהודי יליד מרוקו שייסד בסוף המאה ה-16 את צי הקורסארים של הסולטנות, שפעל גם בתיאום עם הכתר ההולנדי. עסק בחסות הסולטאן השליט בשוד ימי של ספינות ספרדיות ששבו עמוסות סחורות מיבשת אמריקה.

קורות חייו

שמואל פאלאג'י נולד בפאס שבמרוקו בסביבות 1550, כבן למשפחת רבנים ממגורשי ספרד. כאיש משכיל שדיבר שפות רבות, הוטלו עליו על ידי שלטונות מרוקו שליחויות דיפלומטיות שונות באירופה. אחרי ניצחונה הגדול של מרוקו בקרב שלושת המלכים ב-1578, ארצות אירופה - כולל ספרד הקתולית - רצו קשרים דיפלומטיים עם הממלכה השריפית. שליחותם הדיפלומטית הראשונה של האחים פאלאג'י הייתה למדריד, שליחות שכנראה לא עלתה יפה. שמואל עורר בביקורו זה בספרד את חמתה של האינקוויזיציה, אולי משום שעזר לאנוסים לעזוב את הארץ ועודד אחרים לחזור ליהדות.
האחים פאלאג'י יצאו אחר כך לשליחות נוספת לאמסטרדם, בשם הסולטאן מולאי זידאן. על פי כמה היסטוריונים הם היו היהודים הגלויים הראשונים שהתיישבו באמסטרדם. ב-1596 שמואל ארגן את המניין הראשון בביתו לתפילות יום הכיפורים והקים גם את בית הכנסת הראשון בעיר.
שמואל פאלאג'י שימש כשגריר מרוקו בהולנד בין 1609–1616, ותיווך בכריתת הסכם השלום ב-1610 בין מרוקו להולנד, ההסכם הראשון בין מרוקו המוסלמית לארץ נוצרית. ההסכם היה למעשה כריתת ברית לשיתוף פעולה של כמה ארצות כנגד ספרד. בהמשך, הוא פיקד על צי קטן של קורסארים (שודדי ים בחסות השלטון) של מרוקו. הוא נהג לתקוף ספינות ספרדיות שחזרו עם סחורות מאמריקה ואת שלל הסחורות מכר לאורך חופי מרוקו. המחקר ההיסטורי הראה שפאלאג'י התנהג במידת-מה כסוכן כפול, ניהל יחסים טובים עם בית המלוכה הספרדי והעביר לו מידע מסווג על היחסים בין המרוקאים וההולנדים. כאשר זה התגלה לבסוף, הפופולריות שלו אצל הסולטאן צנחה.
מספרים שבספינת הדגל שלו היה בית-כנסת זעיר, וכן שהיה רב מוסמך. למרות עיסוקו האלים, הקפיד פאלאג'י על קלה כחמורה ונהג לומר תדיר כי הוא אינו מתפרנס משוד עוברי הימים. עקב היותו צאצא למגורשי ספרד יש הטוענים שפעל מתוך כוונה לנקום בכתר הספרדי על גירוש ספרד.
עוד מסופר עליו שכשהיה מגיע לבית כנסת, היו האנשים מבקשים ממנו בנימוס: "כבוד הרב, אין זה ראוי להכניס חרב לבית התפילה", והוא היה תמיד עונה: "לא תרד חרבי ממותני עד שלא אנקום במלך ומלכת ספרד על כל מה שעשו לאחיי היהודים|.
ב-1614 השתלט על ספינה פורטוגזית והפליג עמה לכיוון הולנד. בגלל סערה נקלעה ספינתו לנמל פלימות' בבריטניה, ואף שהיה בידיו כתב חסות ממלך אנגליה, הצליח השגריר הספרדי בלונדון להביא למעצרו בטענה שהוא שודד ים. פאלאג'י הועמד לדין, אך לאחר משפט דרמטי זוכה מחוסר ראיות ושוחרר.
לאחר המשפט שב לאמסטרדם וב-5 בפברואר 1616 נפטר ממחלה ממארת. הוא נקבר בבית הקברות בית חיים שליד אמסטרדם – אודרקרק. נערכה לו הלוויה ממלכתית רבת משתתפים, בנוכחות נסיך מבית המלוכה ההולנדי שהיה ידידו האישי. על מצבתו נחקק "הנושא טוב עם אלוהים ועם אנשים".
לשמואל פאלאג'י היו שני בנים, יצחק ויעקב-קארלוס, שניהם שימשו לימים כדיפלומטים בשירות מרוקו. אחיו, יוסף פאלאג'י, ירש את מקומו ועד 1636 עמד בעצמו בראש צי של קורסארים ממרוקו.
הסופר דן צלקה התרשם מדמותו של פלאג'י וחיבר סביבו רומן היסטורי ידוע ומצליח לנוער בשם "פרחיה בין שודדי הים" (1984).
ב-2017 יצא לאור ספרו של אילן שיינפלד "אשת הפיראט היהודי", שהוא רומן היסטורי מעמיק על משפחת פאלאג'י כולה. בספר המשפחה נקראת פלאח.
יעקב רוזנר

ביוגרפיה

רוזנר נולד במינכן שבגרמניה. הוא החל להיות מודע ליהדותו בעקבות תקריות על רקע אנטישמי שחווה בבית הספר. מה שהוביל אותו להיות ציוני פעיל. בתחילה כמנהיג בתנועת הנוער "בלאו וייס" ('כחול לבן') במינכן. אשתו הראשונה הייתה מרגוט קלאוזנר. באמצע שנות ה-20 רוזנר סיים תואר בכלכלה באוניברסיטת פרנקפורט ועבד במשך זמן קצר בעיתון פרנקפורטר צייטונג. בשנים 1926-27 נסע ללימודי פרסום בארצות הברית, שם פגש את הצלם אלפרד סטיגליץ – מפגש שהשפיע רבות על יצירתו.
בעקבות פעילותו הציונית, רוזנר הגיע לארץ ישראל מספר פעמים, בשנת 1936 עלה לארץ והתיישב בתל אביב. שם החל לעסוק בצילום, צילום קולנוע ועיצוב גרפי. כשהוא משמש צלם עבור קק"ל מה שהוביל לסדרת תצלומים היסטוריים והוצאת מספר רב של תמונות וחוברות.
יעקב רוזנר ואשתו, מרגוט קלאוזנר, לקחו חלק מרכזי בהעברת תיאטרון הבימה בשנת 1928 ממוסקבה לתל אביב.
רוזנר היה חלוץ בתחומו שהתמקד בצילום חלוצים. הוא האמין בכוחו של מדיום הצילום שיכול לבטא את המציאות כפי שאף מדיום אחר לא יכול, לדבריו.
לאחר מותו תרמה בתו, נעמי שוורץ, אוסף מתצלומיו והנגטיבים שלהם למוזיאון ישראל.
בשנת 2010 הופיעה יצירתו במסגרת תערוכה במוזיאון היהודי במינכן שעסקה בצלמים שגלו ממינכן.
נאדיה (זמרת)

ביוגרפיה

נאדיה נולדה בעיר טור שבצרפת למשפחת מהגרים מאלג'יר ולה חמישה אחים ואחיות. בילדותה ונעוריה, עסקה בספורט ובשנת 1989 זכתה באליפות צרפת בריצת 800 מטר. בדומה לאחיה, המתאגרף קאדר זיע'ם, אלוף צרפת באגרוף, גם נאדיה חובבת איגרוף ובקליפ לשיר "Et C'est Parti" מופיעה נאדיה בתור מתאגרפת. בשנת 1993, בגיל 20, עברה נאדיה לפריז. עם מעברה, הפסיקה לעסוק בספורט תחרותי והחליטה לפנות לתחום הבידור. בפריז, השתתפה נאדיה בתוכנית הטלוויזיה הצרפתית "Graine de Star" ובשנת 1997 אף הוציאה סינגל אשר לא זכה להצלחה. כעבור שנה, נולד בנה הראשון, יאניס.
בשנת 2000 הקליטה דואט תחת השם "Aucun Dieu ne pourra me pardonner" עם הראפר הצרפתי סטומי בוגסי. נאדיה הוציאה ארבעה אלבומים. אלבומה הראשון, "Changer les Choses" יצא בשנת 2002 אך לא זכה להצלחה רבה ומכר כ-15,000 עותקים בלבד. באותה השנה, התמודדה נאדיה בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי אך לא זכתה בו. פריצה הגדולה לשוק המוזיקה הייתה בשנת 2004 עם צאת אלבומה השני, "16/9" אשר זכה להצלחה כבירה בצרפת ומחוצה לה (בעיקר באירופה). האלבום נמכר בלמעלה מ-500,000 עותקים בצרפת בלבד ונבחר לאלבום השנה בקטגוריית מוזיקה שחורה בצרפת. הסינגלים "Et c'est parti","Parle moi", "Si loin de vous", וכן "Singes" שבו בולטים מוטיבים מהמוזיקה הערבית המגרבית וגם הקליפ לו צולם בהשראה ערבית, זכו להצלחה רבה ודורגו בראש טבלאות מצעדי הפזמונים במדינות רבות, ביניהן שווייץ, פולין, הולנד, בלגיה וגם ארצות צפון אפריקה. 
האלבום השלישי, "Nâdiya", אשר יצא בשנת 2006, בדומה לקודמו, הצליח גם הוא אך מכר פחות עותקים, כ-250,000. באלבום זה, שילבה נאדיה גם שירי רוק בנוסף לשירים מסגנון המוזיקה השחורה הדומיננטים בכל אלבומיה. השירים המצליחים ביותר מאלבום זה הם "Tous ces mots", "Amies-ennemies" ו"Roc" (אשר שונה בסגנון המוזיקלי משאר שיריה) שיצאו כסינגלים. אלבומה הרביעי, "La Source", יצא ב-12 בנובמבר 2007 ועד כה רק שיר אחד מתוכו, "Vivre ou Survivre" שוחרר כסינגל. כמו כן, החל משנת 2005 מתארחת נאדיה על תקן "כוכב זר" בתוכנית המציאות הלבנונית, "סטאר אקדמי" המקבילה הערבית של כוכב נולד ומוערצת מאוד בלבנון.
בכל הקליפים לשיריה, מופיעה נאדיה בדמות אישה חזקה ושמה דגש על עוצמה נשית. נאדיה חובבת ספורט ואינה מעשנת. הסגנונות המוזיקליים המועדפים עליה הם R&B ומוזיקה שחורה. נאדיה אוהבת כלבים ובעבר גידלה כלב רוטווילר.
ועכשיו לחלק האומנותי

רקע והפקה

לאלבום עצמו אין מפיק אחד ואותו הפיקו מפיקים וחברים בתעשייה (שקל, טונה, ניר דנן, ישי סוויסה, נמרוד בר, יאנג הפנר, עידו מימון, יאיא כהן אהרונוב ועמית שגיא). האלבום כולל מספר רפרנסים לשירים של זמרים אחרים (בשיר הראשון - "חארבו דארב", האאוטרו הוא קטע מהשיר "נובמבר" של מירי מסיקה, בשיר השלישי "עולם ומלואו" , מוזכר השיר "עד לפעם הבאה" של אהוד בנאי ובשיר השמיני - "נתראה בגלגול הבא", השיר "עולם משוגע" שלו ושל טונה (ראפר)).
"נתראה בגלגול הבא", השיר השמיני באלבום, נכתב לזכרה של גלי בללי, שנהרגה באסון בנחל צפית ב-26 באפריל 2018. בשיר הוא מעלה שאלות רבות לחלל הריק לגבי התמודדות עם האבל והמצב עצמו, ומזכיר גם את השירים שאהבה לכתוב.
"יום כיפור בכפר סירקין", השיר התשיעי באלבום, נכתב (כנראה) לאביו עוזי, ומספר על מערכת היחסים ביניהם, אבא ובן, ומספר על ההבדלים וקווי הדמיון שבחיים של שניהם ועל התנהגותם, שיחות ועצות שלהם ועוד.

שחרור האלבום

ב-25 במאי 2019 הודיע ברשתות החברתיות כי האלבום, החמישי במספר, יצא ב-30 ביוני 2019. אלבום זה הוא הראשון להציג את שמו - רביד פלוטניק, ולא את שם הבמה שלו - נצ'י נצ', על העטיפה, צעד של האמן בדרך להיפרד משם זה ולהשתמש בשמו האמיתי.
כחודש לפני יציאת האלבום פרסם פלוטניק את שני התאריכים למופע ההשקה של האלבום, שיתקיימו באמפי שוני (כמו קודמו - "שפל וגאות"), ב-24 וב-25 ביולי.
ב-27 ביוני הושמע לראשונה השיר הרביעי באלבום, "מדינת משטרה", בתוכנית הרדיו "עסק שחור". בבוקר יום ראשון, 30 ביוני, האלבום הופץ בשלוש הפלטפורמות העיקריות לשמיעת מוזיקה באינטרנט - ביוטיוב, בספוטיפיי ובאפל מיוזיק.

ביקורות

האלבום זכה לביקורות טובות. חלקן יותר וחלקן פחות. ב"מעריב" כתב דודי פטימר שנצ'י חוזר לשמו האמיתי - רביד פלוטניק, הוא משלים את הפיכתו לזמר לכולם שאת דרך זו התחיל באלבומו הקודם - "שפל וגאות", והתוצאה היא אלבום חדש ומעולה. בהמשך הוא מברך ומחמיא על האיכויות והסגנונות השונים שהוא הביא ליצירה החדשה: "מצד אחד, בשירים כמו "חארבו דארב", "עולם ומלואו", "סמוראי" (עם ג'ימבו ג'יי) ו"סלח לי אבי כי חטאתי", הוא עושה ראפ מחתרתי מעולה, חד ובועט, כמו שהוא הכי יודע לעשות. מצד שני, האלבום ניחן באקלקטיות מוזיקלית: הוא משלב רגאיי וסקא בשירים כמו "מדינת משטרה", "אלעד"; אלמנטים מזרחיים ב"אמונה עיוורת"; ופופ-רוק ב"נתראה בגלגול הבא". "הוורסטיליות, שבירת הקווים וחציית הגבולות, המאפיינות את כל האלבום, הופכות את "ועכשיו לחלק האמנותי", לאלבום לכל אוזן. מהסוג שכל חובב ז'אנר, כזה או אחר, יכול למצוא בו את השיר שלו. הוא שר על אהבה. הוא שר על מחאה חברתית. הוא מדבר בשפה נמוכה, לצד מילים גבוהות. וכל הבליל הזה יוצר משהו מאוד ישראלי, אקטואלי ורלוונטי מתמיד".
ב"ישראל היום" כתב סער גמזו שהאלבום כולו מכיל הרבה כנות, רגישות, אמפתיה וכישרון כתיבה. הוא כתב שבעזרת הדרך והצורה שבה הוא מספר על הקרובים אליו בשירים "אלעד" ו"יום כיפור בכפר סירקין", אפשר ללמוד הרבה על האישיות שלו - אמפתי, מצחיק, רגיש, צמא חיים ונטוע עם רגליו בקרקע בה גדל. לעומת זאת, הוא "פידבק" בכך שלקח לו לא מעט זמן להתחיל לזמזם את האלבום ושלהיטים מקפצים להופעות ובכלל כמעט ואין בתוך האלבום. הוא המשיך וכתב שהאלבום בכלליות די רגוע ושקט ומעורר מעין אווירת שיחה חברתית: "למעט "חארבו דארב" שפותח את האלבום, ו"למעלה" שסוגר אותו (על ביט פ-ס-י-כ-י של עידו מימון), אין כאן שיר שיגרום לקהל להפוך לעיסה קופצנית. הרוב המוחץ של השירים הם בעלי אופי מינורי יותר ויוצרים אווירה של שיחת סלון חברית".
מנזר

מִנְזר הוא בית משכנם של נזירים – אנשי דת שנטלו על עצמם נדרים של התנזרות.

קבורה במנזר


הנוהג להיקבר בתוך מנזר או כנסייה הוא נוהג שהחל לכל המוקדם במאה ה-6. על מסורתם, היו הפרנקים נקברים מחוץ למרחב העירוני ויחד איתם נקברו סמלי השלטון להם ותכשיטים.
הכנסיות, ובעיקר המנזרים התחילו לאסוף שרידי קדושים על מנת להגדיל את יוקרתם. עם הזמן קיבלו שרידים אלו מעמד קדושה בפני עצמם ויוחסו להם סגולות שונות. נזירים ואבות מנזר ביקשו להיקבר ליד שרידים אלו. חלק מהנקברים קיבלו לאחר מותם ססטוס של קדוש בכנסייה והעלו את יוקרת המנזר. אנשים שהאמינו שקבורה ליד קדוש תאציל עליהם מרוחו או יוקרתו ביקשו להיקבר ליד קדושים אלו.
רוב משפחות הנקברים תרמו למנזר למען תפילות לעילוי נשמת קרובם וכן עבור עצם הקבורה. המנזר עשה שימוש בכסף להגדלת שטחו, המבנים שבו או הספרייה ובכך עלתה יוקרתו.
San Marino RTV

היסטוריה

שידורי הרדיו הניסיוניים של סן מרינו החלו ב-27 בדצמבר 1992. ב-28 בפברואר 1993 החל רדיו סן מרינו לשדר במשך 24 שעות ביממה. 
שידורי טלוויזיה ניסיוניים החלו ב-24 באפריל 1993. ב-28 בפברואר 1994 הושקו שידורים קבועים, בין השעות 10:00-14:00.
ביולי 1995 הפך השידור הציבורי של סן מרינו לחבר מלא באיגוד השידור האירופי, דבר שמאשר לו להשתמש באירועים שמפיק האיגוד. 
בשנת 2007 החל עניין בסן מרינו להשתתף בתחרות הזמר של האירוויזיון, וב-27 בנובמבר אותה שנה הכריז RTV כי סן מרינו תשתתף באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, סרביה, למרות העובדה ש-RAI, השידור הציבורי של איטליה, המחזיק ב-50% מהבעלות על RTV, פרש ב-1997 מהתחרות בשל עניין להשקיע בפסטיבל סן רמו. לאחר מכן נסוגה בה סן מרינו מהשתתפות בתחרות בשל בעיות תקציביות, עד שב-2011 השתתפה המדינה לראשונה בתחרות. היא עלתה לגמר בפעם הראשונה ב-2014. 
בשנת 2011 ניסתה סן מרינו להשתתף בתחרות אירוויזיון הילדים אך הם ויתרו באוקטובר. ב-25 באוקטובר 2013 הוכרז כי סן מרינו תערוך את הופעת הבכורה שלה באותה שנה.
ג'מעה אזברגה

ביוגרפיה

אזברגה הוא חבר מפלגת בל"ד. בעל תואר ראשון בניהול מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עבד במכבי שרותי בריאות במשך 17 שנה והיה מנהל סניפי קופת החולים ביישובים רהט, כסייפה ולקייה ומנהל קשרי הקהילה של המגזר הבדואי בקופת החולים. היה מיוזמי הכנסת הקופה למגזר הבדואי (בשנת 1993), לאחר שבמשך שנים פעלה בו קופת חולים כללית בלבד.
פעל מטעם ועדת המעקב העליונה של ערביי הנגב נגד תוכנית פראוור. כמו כן ניהל פרויקט להכרת עולם הרפואה לתלמידים, על מנת לעודדם לפנות ללימודי התחום.
שובץ במקום הרביעי ברשימת בל"ד לכנסת התשע עשרה, אך בל"ד זכתה בשלושה מנדטים בלבד והוא לא נבחר. שובץ במקום ה-14 ברשימה המשותפת לכנסת העשרים ושוב לא נבחר, לאחר שהרשימה המשותפת זכתה ב-13 מנדטים בלבד. עם התפטרותו של באסל גטאס מהכנסת נכנס אזברגה לכנסת ב־21 במרץ 2017. בבחירות לכנסת הבאה לא התמודד אך הוצב במקום ה-109 הסמלי ברשימת רע"מ-בל"ד.
אזברגה נשוי ואב לתשעה. הוא גר בלקיה, בבית שנגדו הוצא צו הריסה על ידי משרד הפנים.
פאולו בורסלינו

פאולו אמנואלה בורסלינו (באיטלקית: Paolo Emanuele Borsellino;‏ 19 בינואר 1940 - 19 ביולי 1992) היה שופט שלום איטלקי שלחם במאפיה ונהרג על ידיה בפיצוץ מכוניתו בפאלרמו, פחות מחודשיים לאחר שחברו, ג'ובאני פאלקונה, שופט ולוחם במאפיה אף הוא, מצא את מותו באופן דומה.

רקע

בורסלינו נולד בשכונת לה קלסה שבפאלרמו, מקום בו גדלו גם ג'ובאני פאלקונה ותומאסו בושטה. הוא למד משפטים באוניברסיטת פאלרמו, וקיבל תואר ראשון בהצטיינות ב-1962 בהיותו בן 22 בלבד. ב-1963, לאחר מות אביו, שהיה רוקח במקצועו, הוא דאג לבית המרקחת של אביו עד שאחותו, ריטה בורסלינו, תסיים את לימודי הרוקחות שלה. באותה שנה עבר בורסלינו את בחינת השופטות שלו. במהלך השנים הללו הוא עבד במספר ערים בסיציליה (אֵנה ב-1965, מזארה דל ואלו ב-1967, ובמונראל ב-1969, שם פגש לראשונה את אמנואלה בזילה). בורסלינו נשא את אנייזה לאישה ב-1968, ולזוג נולדו 3 ילדים.

החזרה לפאלרמו והמלחמה בשחיתות ובמאפיה

ב-1975 חזר בורסלינו לעבוד בפאלרמו תחת רוקו קיניצ'י, ושם התחיל את מלחמתו במאפיה הסיציליאנית ההולכת ומתעצמת. הוא סייע בעצירתם של שישה חברי מאפיה ב-1980. באותה שנה נרצח על ידי המאפיה אמנואלה בזילה, אחד מחבריו לעבודה. בעקבות הרצח קיבל בורסלינו הגנה משטרתית צמודה.
במהלך שנים אלו, בהן עבד עם ג'ובאני פאלקונה ורוקו קיניצ'י בצוות המיוחד שהקימו - ה"אנטי-מאפיה", המשיך בורסלינו לאתר אנשי מאפיה שהיו פעילים בפוליטיקה ובכלכלה של סיציליה ואיטליה.
בשנת 1983 נהרג רוקו קיניצ'י בפיצוץ מכוניתו. את תפקידו בקבוצת האנטי-מאפיה תפס אנטונינו קאפונטו, שהגיע מפירנצה.
ב-1984 נעצרו ויטו צ'אנצ'מינו ודון מאסינו, הלא הוא תומאסו בושטה (הידוע כ"בוס של שני העולמות", אירופה ואמריקה), שנעצר בסאו פאולו שבברזיל, והחליט לשתף פעולה ולדבר, לאחר שהוסגר והועבר לידי איטליה. בושטה תיאר את המאפיה, שעד אז אפף מסתורין את המתחולל בה, באופן כה מסודר ומפורט עד שאיפשר לעצור ולהביא למשפט את אנשיה וראשיה של ה"קוזה נוסטרה" (כינויה של המאפיה, שפירושו המילולי: "דבר שלנו").
בשנת 1985, בעת ההכנות למשפט (שנודע לימים כ"מקסי-משפט") נגד המאפיה, בעקבות גל המעצרים המסיבי של 1984, ה"קוזה נוסטרה" הכתה שוב; הנרצחים הפעם היו בפה (ג'וזפה) מונטאנה וניני קאסארה, ניצבי משטרה שהיוו חלק מבצעי בצוות האנטי-מאפיה.
בעת שערכו את כתבי האישום למשפט, הועברו פאלקונה ובורסלינו ב-13 באוגוסט אותה שנה יחד עם משפחותיהם לבית הכלא אזינארה (Asinara) משום החשש האמיתי לחייהם. בכלא אזינארה סיימו השניים לערוך את כתבי האישום של ה"מקסי-משפט". לאחר שעזבו את בית הכלא, הם קיבלו חשבון עבור ה"פנסיון" ששהו בו. מקרה זה, אחד מני רבים, מעיד על יחסם הדו-פרצופי של הממשלה והשלטונות לתנועת האנטי-מאפיה.
ב-1986 עבר בורסלינו למארסלה, והמשיך את מאבקו האישי נגד מנהיגי המאפיה. קשריו עם ג'ובאני פאלקונה, שנשאר בפאלרמו, איפשרו לו לחקור כמעט את כל מערב סיציליה. ב-1987 התפטר קאפונטו עקב מחלה.

הפיגוע ברחוב ד'אמליו

ב-1992, לאחר חמש שנות מאבק במאפיה, נהרג בורסלינו בפיצוץ מכוניתו בוויה ד'אמליו שבפאלרמו, פחות מחודשיים אחרי שחברו הטוב ג'ובאני פאלקונה נספה באירוע דומה. פיצוץ המכונית גבה גם את חייהם של חמישה שוטרים: אגוסטינו קטלנו, וולטר קוזינה, אמנואלה לוֹי, וינצ'נצו לי מולי, וקלאודיו טראינה.
כהוקרה על מאבקם העיקש במאפיה, נכנסו בורסלינו ופאלקונה למהדורת "גיבורי שישים השנים האחרונות" של ה"טיים מגזין" ב-13 בנובמבר 2006.
גקהאן אינלר

קריירת מועדונים

אינלר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.צ. בזל, לאחר שלא שותף בקבוצה הבוגרת הוא חתם באראו. ב-20 במרץ 2005, הוא ערך את הופעת הבכורה בליגת העל השווייצרית בהפסד 2–3 נגד גראסהופרס ציריך. בינואר 2006 חתם בפ.צ. ציריך איתה זכה באליפויות בעונות 2005/2006 ו-2006/2007.
ביולי 2007 חתם באודינזה לחמש שנים. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו באודינזה בניצחון 1–2 נגד טורינו. בעונתו הראשונה באודינזה הוא הבקיע 2 שערים, בישל 2 נוספים וסיים עם המועדון במקום ה-7 שמוביל למוקדמות גביע אופ"א. במשחק הפתיחה של עונת 2008/2009 הוא הבקיע שער ובישל שנתיים לאנטוניו די נטאלה בניצחון 1–3 נגד פאלרמו. אינלר הבקיע בניצחון 0–2 נגד בורוסיה דורטמונד במסגרת מוקדמות גביע אופ"א, בתום 3–4 בדו-קרב בעיטות הכרעה, אודינזה עלתה לשלב הבתים, ואודינזה הגיעה עד לרבע הגמר של המפעל.
במאי 2011 הוא סיכם בנאפולי תמורת 13 מיליון אירו. ב-11 ביולי הוא הוצג בדרך מקורית כאשר לבש מסכת אריה, כאשר זהותו נחשפה רק לאחר שהוריד אותה. ב-10 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד צ'זנה. ב-7 בדצמבר 2011, אינלר הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון בניצחון 0–2 נגד ויאריאל במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שהעניק לנאפולי עלייה לשמינית הגמר. בסיום עונת 2011/2012 הוא סיים במקום ה-4 בטבלת מלך הבישולים בסרייה א'. ב-3 במאי 2014 הוא זכה עם המועדון בקופה איטליה לאחר ניצחון 1–3 נגד פיורנטינה, במשחק זה הוא גם הורחק בדקה ה-79 לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני.
ב-19 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בלסטר סיטי מהפרמייר ליג. לאחר שלא הצליח להשתלב בקבוצה ורשם חמש הופעות ליגה בלבד, עבר כעבור עונה לבשיקטש הטורקית. ב-15 ביולי 2017 חתם באיסטנבול בשאקשהיר.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, שיחק אינלר בשתי הנבחרות הצעירות של שווייץ (ארץ הולדתו) וטורקיה (ארץ מוצאם של הוריו). ב-2 בספטמבר 2006, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, במשחק ידידות נגד ונצואלה. אינלר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. ב-16 ביוני 2010 אינלר ענד לראשונה את סרט הקפטן בניצחון 0–1 נגד ספרד במסגרת מונדיאל 2010. בשנת 2011 אלכסנדר פריי פרש מהנבחרת, ואינלר הפך לקפטן הנבחרת במקומו. אינלר היה שותף להעפלה של הנבחרת לשמינית גמר מונדיאל 2014, בה הפסידה הנבחרת השווייצרית לארגנטינה 0–1.
מפרץ מקסיקו

נתונים גאוגרפיים

שטחו של מפרץ מקסיקו 1.6 מיליון קמ"ר. חלקו הדרומי של המפרץ מצוי באזור האקלים הטרופי. הנקודה העמוקה ביותר במפרץ היא תהום סיגסבי שעומקה 4,384 מטרים.
בשל המעבר הצר המקשר בין המפרץ לאוקיינוס האטלנטי, בדומה לים התיכון אין כמעט הבדלי גאות ושפל במפרץ.
לאורך חופי המפרץ מספר רב של מפרצים קטנים, שהגדול בהם הוא מפרץ קמפצ'ה (במקסיקו). מספר רב של נהרות זורמים אל המפרץ, העיקרי בהם הוא נהר המיסיסיפי.
המדף היבשתי בקרבת החוף רחב ביותר, והדבר מקל על שאיבת הנפט לאורך חופי המפרץ.

צמחייה ובעלי חיים

המים הקרים העולים מהתהומות מעודדים צמיחת פלנקטון המשמש מזון לסוגים רבים של דגים קטנים, חסילונים ותמנונים.

פעילות כלכלית

בשל היות המפרץ רדוד, לאורך החוף מספר רב של אסדות קידוח נפט (למשל במפרץ קופאנו). מימי המפרץ הרוויים דגים מאפשרים אתרי דיג רבים (בעיקר דיג חסילונים וצדפות).
ערי הנמל העיקריות לחוף המפרץ הן: טמפה, סיינט פיטרסברג, פנסקולה, מוביל, ניו אורלינס, בומונט, ויוסטון (כולן בארצות הברית); טמפיקו, טוקספאם, וראקרוס, ומרידה (במקסיקו); והוואנה (בקובה).

היסטוריה

לפני 65 מיליון שנה פגע באזור אסטרואיד. משערים שאסטרואיד זה הביא להכחדת הדינוזאורים.
המתיישבים הראשונים שהתיישבו לחופי המפרץ היו אינדיאנים. במהלך ההתיישבות האירופאית באמריקה הפך האזור לאתר של מאבקי שליטה בין צרפת, ספרד ובריטניה.

זיהום

בשל אתרי התעשייה הרבים (בעיקר תעשיית הנפט) לחופי המפרץ הזדהמו מימי המפרץ (כמויות החנקן והאשלג הכפילו את עצמן מאז שנות ה-50 של המאה ה-20). זיהום זה מביא למותם של צמחי הפלנקטון במפרץ ולהפחתה בכמות הדגים. מותם של הצמחים מביא להפחתה בכמות החמצן שבמים ולאזורים נרחבים (18,000 קמ"ר) של היפוקסיה בהם אין בעלי חיים וצמחים בים.
פיוטר פאבלוביץ' דורנובו

ביוגרפיה

פיוטר דורנובו נולד ב-6 בדצמבר 1835 בעיר וינה שבאוסטרו-הונגריה. את השכלתו רכש תחילה בלימודים פרטיים בביתו ולאחר מכן למד באקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית.
שירת כקצין הגווארדיה הרוסית וכפרש בצבא האימפריה הרוסית. נטל חלק במבצע לכיבוש מבצר סוואבורג.
בפברואר 1862 שירת בלשכת משרד המלחמה. שנה לאחר מכן נשלח לפקד על המחוז הצבאי של קייב וקודם לדרגת קולונל.
בדצמבר 1866 מונה למושל העיר חרקוב, תפקיד שמילא עד יוני 1870.
מדצמבר 1872 ועד ספטמבר 1878 כיהן כמושל העיר מוסקבה. ב-1872 היה מיוזמי הקמת הבנק המסחרי הסיבירי.
בשנים 1878—1882 שירת במשרד הפנים הרוסי במחלקה לניהול אדמות ורכוש המדינה (1882—1884). משנת 1885 חזר למשרד ההגנה (עד 1904) ובאותו זמן עסק בפעילות ענפה בישיבות הדומה העירונית של סנקט פטרבורג, כשעמד בראש הוועדה הפיננסית.
באוגוסט 1904 מונה לחבר המועצה המדינית. משנת 1881 ועד יולי 1917 היה מעורב בפעילות האספה המייעצת והיה חבר מועצת העיר. הוא היה ידוע כאספן של יצירות אמנות וצמחים אקזוטיים.
מיולי ועד נובמבר 1905 כיהן בתור המושל הכללי המוסקבאי ופיקד גם על המחוז הצבאי של מוסקבה.

משפחתו

פיוטר היה נשוי למריה קוצ'וביי — (1848—1896), בתו של הנסיך וסילי קוצ'וביי.
בתו אלכסנדרה פטרובנה (1878—1951) — הייתה רעיית ההטמאן האוקראיני פבלו סקורופדסקי.
בנו פאבל פטרוביץ' דורנובו (1872—1909), היה קצין הצי הרוסי הקיסרי שהשתתף בקרב צושימה ופיקד על כמה ספינות מערכה.
סלט אוליבייה

סלט אוליבייה (ברוסית: Салат Оливье) הוא סלט רוסי אשר ידוע בעולם על שמו של טבח ממוצא בלגי וצרפתי,  לוסיאן אוליבייה (Lucien Olivier) אשר נולד ברוסיה. אוליבייה היה גם הבעלים והשף של מסעדת הרמיטאז', אחת המסעדות המפורסמות ביותר במוסקבה בשעתה. לוסיאן הציג מנה זו לראשונה במהלך המאה ה-19 (1860-1861) כאשר הגרסה המקורית הכילה מלפפונים טריים, דגים, וחלקי סרטנים.
הגרסאות הסובייטיות מכילות מיונז, תפוחי אדמה, אפונה, ביצים, גזר מבושל, מלפפונים חמוצים, עוף או נקניקיות מבושלות וחתוכות. הכל נחתך לקוביות ומעורבב היטב ומושאר במקרר למספר שעות בכלי סגור. המתכון המוקדם ביותר לסלט זה פורסם במגזין Наша пища בשנת 1897.
הגרסה הרומנית היא סלט דה בף.

סלט מיונז

סלט מיונז או סלט רוסי הוא סלט ישראלי שמקורו במטבח האשכנזי, והוא גרסה של סלט המוכר בעולם כסלט רוסי מסורתי, אוליבייה. מרכיביו הבסיסיים הם תפוחי אדמה, גזר ואפונה מבושלים, חתוכים לקוביות, שלאחר שהתקררו מעורבים עם מיונז. יש המוסיפים גם ביצה קשה קצוצה. אצל יהודי רומניה מוסיפים לו בשר עוף מבושל קצוץ ומלפפון חמוץ קצוץ, מחליקים את פני הסלט, מורחים שכבת מיונז עליונה ומקשטים מעליה בפלחי ביצה קשה ובגמבה. הסלט מוגש קר.
גרסה פשוטה שלו - סלט תפוחי אדמה - מכילה רק תפוחי אדמה, בצל יבש או ירוק (או שניהם) ומיונז.
לסלט רוסי המוגש במדינות אחרות מוסיפים לעיתים בשרים קרים נוספים, כגון לשון כבושה, שינקן, נקניקים שונים, לובסטר. מעטרים אותו לעיתים בצלפים ופילטים של אנשובי.

עובדות מעניינות

בשנת 2009 החלו בעיתונות הרוסית להתייחס ל"מדד אוליבייה" שמכיל מרכיבי מזון בסיסי לתקופה הזאת המהווה מדד בלתי פורמלי לשווי כוח הקנייה של מטבעות, וגם מדד להערכת שערי חליפין ועלויות סחורה במדינה, בדומה למדד ביג מק.
חוש הריח

פעילות

חוש הריח וחוש הטעם בנויים על כימורצפטורים. שני החושים תלויים בריכוזים של חומרים שמומסים בדרך כלל בנוזל. שניהם פועלים בדרך כלל בשילוב זה עם זה, ומסייעים לזהות את טיב המזון, ולהימנע, לדוגמה, מאכילת מזון רעיל או מקולקל. כ־80% מטעמו של האוכל נקבע על ידי חוש הריח.
ברקמת האף קיימים תאים קולטי ריח (Olfactory cells), שחשים בשינויים בריכוזי חומרים שונים, ומעבירים מידע זה בצורת דחף עצבי. הדחף עובר דרך מעברים מיוחדים בגולגולת אל פקעת ההרחה (Olfactory Bulb), שמעבירה את המידע דרך עצב הריח אל מרכז ההרחה במוח. 
מבחינה אנטומית, שונים חוש הריח וחוש הטעם משאר החושים בהיותם איפסילטרליים – כלומר, הם מעובדים בהמיספרת המוח שבאותו צד שממנו הגיע הגירוי; כך, גירוי שנקלט בנחיר השמאלי באף יעובד בהמיספרת המוח השמאלית, ולהפך. ריצ'רד אקסל ולינדה באק זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בגין מחקרם על הדרך בה עובד חוש הריח במוח.
באף האנושי קיימים כ-6 מיליון קולטנים, המתחלקים לכ-400 סוגי טיפוסים שונים. משך החיים של רצפטור הוא כ-60 יום. 
בעבר העריכו את מספר הריחות שאדם יכול להבחין ביניהם ב-10,000 אך מחקר חדש מעריך שהמספר גדול בהרבה. ההערכה עבור בעלי חוש ריח לא מפותח מתחילה ב-70 מיליון ריחות ועבור בעלי חוש ריח מפותח ביותר מעריכים כי יש יכולת הבחנה בין 10 בחזקת 31 ריחות, וההערכה עבור אדם ממוצע היא של 10 בחזקת 12 (טריליון).
בדומה לחושים אחרים, הרגישות לריח דועכת עם הגיל.
חוש הריח אחראי ללא מעט החלטות שמקבלים בני אדם כמו בחירת מאכלים, ואף בחירת בני זוג. על פי מחקר של ד"ר לביא סקונדו וד"ר קובי סניץ מהמחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן, לכל אדם יש תפיסת ריח ייחודית, שניתן להבדילו מאחר. אנשים בעלי תפיסת ריח דומה, יכולים להיות מועמדים טובים להשתלות אחד לשני.
כריסטין רוז

ביוגרפיה

רוז נולדה בלינווד, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד. רוז היא שחקנית תיאטרון ששיחקה בניו יורק, שיקגו ועוד. ב-2004 היא נבחרה לנהל פרויקט גדול בתיאטרון בקליפורניה.
רוז שיחקה במספר רב של סדרות בתפקידי אורח: "פריס ביולר", הרקיע השביעי, מלקולם באמצע, מכושפות, CSI, מסע בין כוכבים: הדור הבא, בנות גילמור, איך פגשתי את אמא, סברינה, חברים, נני, מלך השכונה, שני גברים וחצי, אהבה גדולה ועמוק באדמה. ב-1992 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "עיוורים מעופפים" בFOX. היא שיחקה גם בסרט "לשבור את הקרח" בתפקיד ראשי.
בסדרה גיבורים, גילמה רוז את אנג'לה פטרלי, אמם של פיטר וניית'ן פטרלי ואשתו של ארתור. היא שיחקה בשתי העונות הראשונות בתפקיד אורח. ובעונה השלישית היא הצטרפה לצוות השחקנים הקבוע.
בשנת 2007 שיחקה בסרט "מבשלים!" בכיכובה של מליסה מקארתי. בשנת 2008 שיחקה בסרט "גלגל הצלה". בשנת 2009 הופיעה בתפקיד קצר בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך", שם גילמה אישה מבוגרת המביאה את פרשנותה על גברים.