google/wiki40b huggingface dataset:
מלחמת הקימברים והטווטונים

מלחמת הקימברים והטווטונים הייתה מלחמה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין השבטים הגרמאנים, או הקלטים, של הקימברים והטווטונים בין השנים 113 לפנה"ס עד 101 לפנה"ס.
המלחמה נערכה, לסירוגין, בעמקי הרי האלפים מצפון לאיטליה, בגאליה ובאזור עמק נהר הפו. הגורם למלחמה זו היה הגירתם של הקימברים וטווטונים דרומה ממכורתם שבצפון אירופה לדרום ומערב היבשת וחיפושם אחרי שטח התיישבות חדש. הגירה זו היוותה סכנה לאינטרסים של רומא באזור, איימה על בנות בריתה ששכנו שם ולחצה על שבטים גאלים לנדוד דרומה לתוך שטחים שנשלטו על ידי הרפובליקה.
לא רק שמלחמה זו הייתה המפגש המתועד הראשון בין רומא לבין הגרמאנים בהיסטוריה, אלה גם הייתה זו המלחמה הראשונה מאז ימי המלחמה הפונית השנייה בה אוימה איטליה הרומית ישירות על ידי גורם חיצוני שבתקופה מסוימת אף כבש חלקים ממנה. הרומאים ספגו תבוסות קשות במלחמה זו, מהקשות שבתולדות הרפובליקה ובמקרים רבים שררה תחושת איום ממשית על העיר רומא עצמה.
המלחמה הסתיימה בניצחונה המוחלט של רומא, הרבה הודות להנהגתו של גאיוס מריוס ובחיסולם המוחלט של הקימברים והטווטונים.
המלחמה התרחשה בתקופה בה שרר רפיון צבאי ומדיני ברפובליקה ובמוסדותיה, רפיון שהופגן גם במלחמה מקבילה שניהלה רומא נגד המלך הנומידי יוגורתה. על רקע שתי מלחמות צמח המצביא גאיוס מריוס שביסס את מעמדו הודות לניצחונותיו, והתבוסות המשפילות שספגה רומא במלחמה זו היו מהגורמים שהביאו לעריכתם של רפורמות מרחיקות לכת במבנה ובאופי הצבא הרומי.
רונלד ויין

ביוגרפיה

ויין נולד בקליבלנד, אוהיו. הוא עבד כשרטט בכיר לצד ג'ובס בחברת משחקי המחשב "אטארי". ב-1 באפריל 1976 ייסדו שניהם יחד עם ווזניאק את חברת "אפל". ויין אייר את הסמל הראשון של אפל, הוא כתב את הסכם השותפות בין השלושה, וכן כתב את מדריך השימוש במחשב Apple I אותו ייצרו ווזניאק וג'ובס. 
עם זאת, 12 ימים לאחר ייסוד החברה, מכר ויין את חלקו בחברה (10%) תמורת 800 דולר; בתוספת ל-1,500 דולרים נוספים שקיבל בהמשך לאותה שנה תמורת הימנעות מכל תביעה כספית כלפי החברה - קיבל ויין בסך הכול 2300 דולר על חלקו בחברה. ויין העדיף לפרוש במהירות מהחברה, בשל זהירות רבה בה נקט מאז שנכשל בעסק אחר שהקים מספר שנים לפני כן. זאת במיוחד משום שכמבוגר מבין שלושת השותפים (הוא היה בן 42 והם בתחילת שנות ה-20 לחייהם), היו לו יותר נכסים שמהם יכלו נושים אפשריים לגבות חובות. לאחר פרישתו החברה צמחה בהדרגה, ונכון ל-2018 היא חברת המחשבים הגדולה בעולם, עם שווי שוק המוערך ביותר מטריליון דולר.
לאחר שעזב את אפל ולא נענה לבקשות שותפיו לשעבר לחזור, הוא שב לתפקידו בחברת "אטארי", וב-1978 הצטרף למעבדה הלאומית לורנס ליברמור. שנתיים לאחר מכן הצטרף לחברת "Thor Electronics" בסלינאס, קליפורניה כמהנדס בכיר, ו-16 שנה לאחר מכן פרש לגמלאות. 
ב-2011 הוציא את ספר זכרונותיו, בשם "Adventures of an Apple Founder".
בבעלותו עשרות פטנטים שהמציא, אך בשל חוסר במשאבים הוא לא הצליח להוציא אף אחד מהם לפועל.
ב-1994 מכר ויין את החוזה המקורי של ייסוד "אפל", אותו הוא הדפיס במכונת כתיבה, תמורת 500 דולר. ב-2011 נמכר המסמך במכירה פומבית במחיר של מיליון לירות שטרלינג. בראיון מ-2013 אמר ויין שזה הדבר היחיד עליו הוא מתחרט בכל מה שקשור לאפל.
בדיקות תוכנה

הקדמה

בעבר היו בדיקות התוכנה תחום חובבני שבוצע על ידי התוכניתנים עצמם או על ידי עובדים ללא הכשרה מתאימה. היום הנדסת בדיקות תוכנה היא מקצוע נלמד, ובדיקות התוכנה כוללות כתיבת תסריטי בדיקות תוכנה ושימושים מתקדמים בכלי בדיקה אוטומטיים.
כמו בכל תחום הנדסי מתקדם, גם בתחום בדיקות תוכנה קיימות מספר הסמכות מקצועיות המוענקות על ידי ארגונים בינלאומיים או מקומיים שונים, לאחר עמידה במבחנים של המועמדים להסמכה.
בדיקות תוכנה ותהליכי הבטחת איכות תוכנה באים לידי ביטוי באופנים שונים במתודולוגיות פיתוח שונות. בחלק ממתודולוגיות פיתוח התוכנה, מקומן של הבדיקות הוא בסוף תהליך הפיתוח (לדוגמה מודל מפל המים). באחרות, משימות הבטחת איכות משולבות לאורך מחזור הפיתוח השלם של היישום. דוגמה לכך הוא מודל ה-V שבו לכל שלב במהלך פיתוח התוכנה קיים שלב מקביל של בדיקות (איסוף הדרישות נבדק על ידי בדיקות קבלה, עיצוב מקביל לבדיקות מערכת, עיצוב מפורט מקביל לבדיקות השילוב וכו'). יש מתודולוגיות נוספות, חדישות יותר, בהן הבדיקות משולבות בתהליך הפיתוח (למשל פיתוח מונחה בדיקות, מתודולוגיית Scrum וכדומה).
פונקציה רציפה (טופולוגיה)

בטופולוגיה, פונקציה רציפה היא פונקציות בין מרחבים טופולוגיים, שעבורה המקור של כל קבוצה פתוחה בטווח הוא קבוצה פתוחה בתחום. תכונה זו מהווה הכללה למושג הרציפות של פונקציות ממשיות, והיא מרכזית במידה כזו שלמעשה כל המשפטים הטופולוגיים על פונקציות עוסקים בפונקציות רציפות.
מרחב טופולוגי X הוא מרחב דיסקרטי אם ורק אם כל פונקציה מ-X היא רציפה. מרחב טופולוגי Y הוא מרחב בעלת טופולוגיה טריוויאלית אם ורק אם כל פונקציה אל Y היא רציפה.

מבוא

הדוגמה החשובה ביותר לרציפות היא זו של פונקציות ממשיות; עבורן, פונקציה רציפה בנקודה  היא פונקציה שהערכים שלה בנקודות קרובות ל-  קרובים לערך שלה בנקודה עצמה. רעיון זה, אף על פי שהוא מנוסח בלשון של 'קרבה' שיש לה משמעות רק במרחב מטרי, ניתן להכללה למרחב טופולוגי כלשהו, אם נחליף את הדרישה על המרחק בדרישה שיש "הרבה" קבוצות פתוחות שמכילות את שתי הנקודות. הכללת מושג הרציפות למרחב טופולוגי כלשהו נעשית באופן דומה להכללת מושג הגבול ממרחב מטרי למרחב טופולוגי כלשהו.

קומפקטיות

כל פונקציה ממשית רציפה על קבוצה קומפקטית מקבלת שם מקסימום. תכונה זו אינה מאפיינת קומפקטיות: מרחב שלכל פונקציה ממשית רציפה ממנו יש מקסימום נקרא מרחב פסאודו-קומפקטי. כל מרחב קומפקטי מנייתית הוא פסאודו-קומפקטי, אבל ההפך אינו נכון.

פונקציות פתוחות

התכונה הדואלית לרציפות היא היות הפונקציה פונקציה פתוחה , דהיינו פונקציה כזו שלכל  פתוחה, הקבוצה  גם היא פתוחה. באופן דומה מגדירים גם פונקציה סגורה. יש לציין שלו היינו מחליפים את הקבוצות הפתוחות בהגדרת הרציפות בקבוצות סגורות, הייתה מתקבלת אותה הגדרה. לעומת זאת, פונקציה פתוחה אינה בהכרח סגורה, ולהפך.
פונקציה הפיכה (כלומר, שהיא חד-חד-ערכית וגם על), שגם היא וגם ההפכית לה שתיהן רציפות, נקראת הומיאומורפיזם בין המרחבים הטופולוגיים.
פונקציות ההטלה הן דוגמה לפונקציות פתוחות: אם  הוא מרחב מכפלה ו- היא פונקציית היטל, אז  היא פונקציה פתוחה.
ג'יימס פיץ ג'יימס, הדוכס הראשון מברוויק

ביוגרפיה

פיץ ג'יימס (תרגום מילולי - ממזרו של ג'יימס) נולד בקומונת מולן שבצרפת לפני עליית אביו לשלטון, גדל כקתולי והתחנך במספר בתי ספר. הוא החל לשרת את קרל החמישי, דוכס לורן, ונטל חלק במצור על בודה. ב-1687 העניק לו אביו שלושה תארים: דוכס ברוויק, רוזן טינמות' וברון בוסוורת'. לאחר מכן חזר פיץ ג'יימס להונגריה והשתתף בקרב מוהאץ' השני.
ברוויק חזר לאנגליה ומונה למושל פורטסמות'. המלך ג'יימס העניק לו תואר אביר במסדר הבירית, אך בעקבות פלישת ויליאם מאוראנז' והמהפכה המהוללת הדבר לא בוצע באופן רשמי. בשנה שלאחר מכן הודח ג'יימס מכסאו וברוויק גלה עמו, ונטל חלק במלחמה הוויליאמית באירלנד, שהייתה חלק ממלחמת תשע השנים, כולל בקרב בוין. לאחר גלותו הסופית של אביו החל פיץ ג'יימס לשרת בצבא הצרפתי. הוא נלחם בקרב סטינקרק וקרב לאנדן, בו נלקח כשבוי ושוחרר תמורת דוכס אורמונד. לאור תמיכתו באביו ושירותו בצבא צרפת במאבקים מול אנגליה, הוחלט ב-1695 לנדותו ולבטל את כל תוארי האצולה הבריטיים שלו.
באותה שנה נישא לאונורה דה ברג (או דה בורגו), בתו של ויליאם ברק, הרוזן השביעי מקלאנריקייד ואלמנתו של הרוזן הראשון מלוקאן שמת ב-1693. מנישואין אלה נולד בן יחיד. ב-1700 נישא לאן באלקלי, אשתו השנייה. מנישואין אלה נולדו חמישה בנים וחמש בנות.
כחייל, זכה ברוויק להערכה על האומץ, היכולות והיושר שלו. הוא שירת בהצטיינות במלחמת הירושה הספרדית, וכהוקרה הפך לנתין צרפתי וקיבל דרגת מרשל של צרפת לאחר המערכה נגד ניס ב-1706. ב-25 באפריל 1707 הוא זכה בניצחון מוחלט באלמנסה. לאחר אלמנסה העניק לו לואי ה-14 את תואר דוכס פיץ-ג'יימס, ופליפה החמישי מספרד העניק לו את תואר דוכס ליריה וקסריקס ולוטננט של אראגון. האירוע המשמעותי האחרון של ברוויק במלחמה היה הפסקת המצור וההסתערות על ברצלונה ב-11 בספטמבר 1714.
זמן קצר לאחר מכן מונה ברוויק למושל הצבאי של פרובינציית גיין (Guienne, כיום אקיטן), ובתקופה ששהה שם התיידד עם מונטסקייה. ב-1718 נכנס לספרד פעם נוספת עם צבא, הפעם כדי להילחם נגד פליפה החמישי במלחמת הברית המרובעת. לאחר המערכת הזו היו שנים אחדות של שלום, וזימונו הבא של ברוויק לשירות צבאי היה ב-1733. באותה שנה הוא נבחר להוביל את צבא הריין במלחמת הירושה הפולנית, הטיל על העיר קהל מצור בהצלחה, אך נהרג במהלך המצור על פיליפסבורג שבגרמניה לאחר שכדור תותח ערף את ראשו.
הקרב במעבר גלורייטה

המערכה לכיבוש ניו מקסיקו

מפקדי המערכה לכיבוש ניו מקסיקו היו בריגדיר הנרי הופקינס סיבלי בראש צבא הקונפדרציה וקולונל אדוארד קנבי מהאיחוד. סיבלי היטיב לתמרן מקנבי בקרב ואלוורדה בפברואר והדף אותו חזרה למבצרו, אך נכשל בניסיון לגרום לו להיכנע. לאחר מכן, המשיך להתקדם לאורך עמק ריו גראנדה וכבש את סנטה פה ב־10 במרץ. סיבלי הקים את מפקדת הדיוויזיה שלו במחסן חיל המשמר הנטוש של האיחוד באלבקרקי.
במרץ, שלח סיבלי כוח של 200–300 טקסנים תחת פיקודו של רב-סרן צ'ארלס ל. פיירון כחלוץ למעבר גלורייטה, אתר אסטרטגי בנתיב סנטה פה בקצה הדרומי של הרי סנגרה דה קריסטו דרומית-מזרחית לסנטה פה. שליטה במעבר הייתה מאפשרת לכוחות הדרום להתקדם לכיוון רמה גבוהה ולהתקיף את מבצר יוניון, מעוז האיחוד לאורך קו הפלישה צפונה דרך מעבר רטון.

קרב

הטקסנים הונהגו על ידי צ'ארלס ל. פיירון וויליאם ר. סקורי. על כוחות האיחוד פיקד קולונל ג'ון פ. סלוף מהרגימנט הראשון של מתנדבי קולורדו, עם יחידות נוספות תחת פיקודו של רב-סרן ג'ון מ. צ'יבינגטון (John M. Chivington), שנודע לאחר מכן כגיבור הקרב.
כוחותיו של פיירון הקימו מחנה בחווה של ג'ונסון בקצה אחד של המעבר. הצפוניים שמנו כ-400 חיילים בראשותו של ג'ון צ'יבינגטון הגיעו למעבר, ובבוקר ה־26 במרץ יצאו להתקפה. אחר הצהרים אנשיו של צ'יבינגטון לקחו בשבי מספר חיילי משמר קדמי של הדרום ומצאו את הכוח הראשי מאחוריהם. צ'יבינגטון הורה להתקדם לעבר האויב, אך אש ארטילרית הדפה את הכוח בפיקודו אחורה. הצפוניים התארגנו מחדש, פיצלו את חייליהם לשני עברי המעבר ותפסו את המורדים באש צולבת. הדרומיים לא עמדו בעוצמת האש ונסוגו במהרה. פיירון ואנשיו נסוגו למרחק של כ-2 קילומטר באזור צר של המעבר ובנו שם קו הגנה לפני שאנשיו של צ'יבינגטון הגיעו. כוחות האיחוד שוב איגפו את אנשיו של פיירון והמטירו עליהם אש לאורך קו ההגנה. הדרומיים שוב לא הצליחו לעמוד בעוצמת האש הצפוני ונסוגו. פרשי האיחוד הסתערו על הנסוגים והצליחו לשבות כמה יחידות מהמשמר העורפי. בשלב זה צ'יבינגטון פרש למחנה בחוות קוזלאוסקי.
למחרת לא הייתה לחימה ושני הצדדים קיבלו תגבורת. חייליו של סגן-אלוף ויליאם ר. סקורי הגדילו את כוחות הדרום לכדי 1,100 חיילים, בזמן שקולונול ג'ון פ. סלוף הגיע עם כ־900 אנשי תגבורת לצפון. גם סלוף וגם סקורי החליטו לתקוף ויצאו בבוקר של ה-28 במרץ להתקפה. כשסקורי התקדם בקניון, הוא ראה את כוחות האיחוד מתקרבים וכונן קו הגנה, כולל פרשים שירדו מהסוסים. סלוף הורה על התקפה על הדרומיים ב-11:00 בצהריים, אך הדרומיים החזיקו מעמד. לאורך שעות הצהרים התבצעו התקפות והתקפות נגד בין שני הצבאות.
הלחימה נגמרה כאשר סלוף נסוג לחוות פיג'ן ואחר כך לחוות קוזלאוסקי. סקורי גם כן עזב במהרה את שדה הקרב בחושבו שניצח את הקרב. אולם, אנשיו של צ'יבינגטון, השמידו בינתיים את שיירת האספקה ואת בהמות המשא של סקורי בחוות ג'ונסון. איבוד בהמות המשא ושיירת ההספקה הכריח את הדרומיים לסגת לסנטה פה. כוחות האיחוד ניצחו, ובכך עצרו את הפלישות של הקונפדרציה לדרום-מערב ארצות הברית. הקרב במעבר גלורייטה היה נקודת המפנה במלחמה בטריטוריית ניו מקסיקו. קנבי קודם לדרגת בריגדיר שלושה ימים לאחר הניצחון.
חלקים משדה הקרב השתמרו בפארק הלאומי ההיסטורי פקוס.
דוד פישלוב

דוד פישלוב (נולד ב-1 ביוני 1954) הוא פרופסור מן המניין לספרות באוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה

נולד בישראל לנחום וגיסיה פישלוב. למד בבית הספר היסודי "פרדס" ברמת גן ובתיכון בליך ברמת חן. היה חניך ומדריך בתנועת השומר הצעיר ברמת גן, במסגרתה הצטרף לגרעין הנח"ל 'רשף' לקיבוץ מגן.
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר ראשון ושני ושימש כאסיסטנט בחוג לספרות כללית, את עבודת הדוקטורט בנושא METAPHORS OF GENRE כתב בהדרכתו של פרופסור אורי אלטר והגיש באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
עם שובו מארצות הברית החל ללמד בחוג לספרות כללית והשוואתית באוניברסיטה העברית ואף נבחר לעמוד בראשו בשנים 1999–2001. כמו כן כיהן כמרצה אורח בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב, פרופסור אורח בחוג לשפות ותרבויות המזרח הקרוב באוניברסיטת שיקגו, פרופסור חבר אורח בחוג לשפות ותרבויות המזרח התיכון ואסיה באוניברסיטת קולומביה ולימד בבית הספר לתלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית בירושלים.
פישלוב פרסם עשרות מחקרים, ספרים ומאמרים. הוא פרסם ביקורת ספרים בידיעות אחרונות ובשנות ה-80 השתתף באופן קבוע ב'משא', המוסף הספרותי של העיתון דבר.
פישלוב זכה במענק ללימודי מחקר בארצות הברית מטעם קרן חינוך ארצות הברית ישראל, מלגת נשיא האוניברסיטה לעבודת דוקטור באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, מענק ללימודי מחקר באנגליה מטעם המועצה הבריטית ועוד. ספרו 'מחלפות שמשון' זכה בפרס ע"ש יעקב בהט לספר עיון לשנת תשנ"ח.
פישלוב מתגורר כיום בתל אביב, גרוש, אב לשניים.
קבוע אבוגדרו

קבוע אבוגדרו (Avogadro constant) הוא מספר החלקיקים (כגון אטומים, מולקולות או יחידות נוסחה) הנמצאים במול אחד של חומר נתון. סימנו של קבוע אבוגדרו הוא NA. לפי הוועדה לנתוני מדע וטכנולוגיה (CODATA), ערכו של קבוע אבוגדרו הוא:
לפי ההגדרה שנקבעה עם שינוי מערכת היחידות הבינלאומית במאי 2019, ערך זה הוא מדויק ולא קיימת לגביו אי-ודאות במדידה.
קבוע אבוגדרו מכונה גם מספר אבוגדרו (Avogadro number). ההגדרה של שני המושגים אינה זהה, אך למרבית הצרכים המעשיים, הם זהים.
הקבוע קרוי על שמו של אמדאו אבוגדרו, כימאי איטלקי בן המאה ה-19.
קבוע זה משמש לחישובים רבים בתחומי הפיזיקה והכימיה ותחומים קשורים, כגון ביולוגיה. מספר המולים הנמצאים בדגימה, כפול קבוע אבוגדרו, הוא מספר החלקיקים הנמצאים באותה דגימה.

הגדרה

לפי ההגדרה של מול, קבוע אבוגדרו הוא ‎6.02214076×10²³‎ × mol⁻¹.
עד 2019, הגדרתו של קבוע אבוגדרו הייתה מספר "השווה למספר האטומים הנמצאים ב-0.012 קילוגרם של פחמן-12". הווה אומר, 12 גרם (0.012 קילוגרם) של פחמן-12 מכילים ‎‎6.02214076×10²³‎ אטומים של פחמן-12.

המחשה

על מנת להמחיש את קבוע אבוגדרו, ניתן להשתמש בשאלה: "אם יפוזרו על שטח ארצות הברית מספר אבוגדרו של גרגירי תירס, מה יהיה גובה החומה אותה יהיה צריך לבנות סביב אותה ארץ כדי להכיל את נפח גרגירי התירס?"
נפח ממוצע של גרגר תירס הוא כ-‎9.1×10⁻⁸‎ m³. שטח ארצות הברית הוא כ-‎9.826×10¹²‎ m². על ידי הכפלת הנפח של גרגר תירס בודד בקבוע אבוגדרו, נמצא כי נפח מספר אבוגדרו של גרגרי תירס הוא ‎5.48×10¹⁶‎ m³. חלוקת הנפח בשטח מספקת תוצאה שהיא מספר מסוים של מטרים. כדי להכיל מספר אבוגדרו של גרגירי תירס על שטח ארצות הברית, דרושה חומה בגובה 5.577 קילומטרים.
שונית אלמוגים

שוּנית אלמוגים היא בית גידול ימי נפוץ בימים ובאוקיינוסים. כמשתמע משמה, שונית כזו בנויה בעיקר מאלמוגים, אך גם מאצות וצמחים אחרים. כמו כן, השוניות משמשות כמקום מחיה לבעלי חיים ימיים רבים כגון דגים. למעשה, כרבע מן המגוון הביולוגי בים, מרוכז סביב שוניות האלמוגים בעולם המהוות כ-3% בלבד מכלל שטח האוקיינוסים.
כמה ממיני האלמוגים הם מרכיב עיקרי בשוניות האלמוגים, אך אין הם המרכיב היחיד. האדומיות (אצות אדומות) הן המאפשרות לשונית להתפתח חרף הלחץ הקבוע של גלי הים המופעל עליה. האצות החד-תאיות, המכונות זואוקסנטלות (מיוונית: "חי צהוב"), מצויות בתוך רוב האלמוגים וחיות עמם בסימביוזה, ויש להן חשיבות רבה בתהליכי התזונה ובניית השונית. כל האלמוגים בוני השונית מכילים זואוקסנטלות, ולכן במקומות שבהם האצות אינן יכולות להתקיים, למשל בשל מחסור באור, לא תיווצרנה שוניות. עקב כך מצויות שוניות האלמוגים בעיקר בחגורת המים העליונה (עד עומק מרבי של 70–90 מטר), אף על פי שאלמוגים הֶרְמַטִיפִּיים (hermatypic) אחדים נמצאים גם בעומק רב יותר, של כ־150 מטר.
רוב האלמוגים הרמטיפיים, הבונים את שונית האלמוגים, ומכונים "אלמוגי אבן", הם מסדרת האלמוגאים (Scleractinia).
שונית האלמוגים היא בית גידול צפוף ומורכב, גדלים בה יצורים רבים, ובהם גם כאלה המתחרים על מקום ההתיישבות לאלמוג, כגון אלמוגים אחרים, ספוגים ואצות. כאשר מתפנה מקום על פני המצע כתוצאה מתמותה של הדייר הקודם או כתוצאה מגורם פיזיקלי כלשהו, הוא הופך למקום התיישבות פוטנציאלי. לפיכך, קיימת בשונית תחרות עזה בין יושביה על משאבים, ובמיוחד על מקום להתיישבות והתבססות.
אחת המרשימות שבשוניות האלמוגים נמצאת לאורך החוף הצפון-מזרחי של אוסטרליה: "שונית המחסום הגדולה". רוב שוניות האלמוגים הן בתצורה האופיינית המכונה אָטוֹל. כל אי דומה לסוללה אלמוגית נמוכה בעלת צורה של טבעת מקוטעת, שרוחבה לעיתים כמה עשרות מטרים ולפעמים כמה קילומטרים. לפרקים מתרחבת הסוללה ותופחת לאי בתוך הטבעת. בתוך הסוללה נמצאת הלגונה, בריכה פנימית של מי ים שעומקה כ-70–50 מטר בממוצע. לעיתים קיימים איים נוספים בתוך הלגונה. איי טואמוטו שבפולינזיה הצרפתית מהווים את הריכוז הגדול ביותר של איים מסוג זה. סוג נוסף של שונית אלמוגים נוצר כאשר משטחי אלמוגים מורמים (דוגמה: האי מקטה שבקבוצת איי טואמוטו).
בישראל יש רק שונית אלמוגים אחת – במפרץ אילת, שכתוצאה מהבידוד של מפרץ אילת והמליחות הגבוהה בו, התפתחו בה מאות מינים אנדמיים, המהווים 30% מכלל המינים בשונית. שונית האלמוגים באילת היא שונית האלמוגים הצפונית ביותר בעולם. השונית במפרץ אילת היא אתר צלילה פופולרי בגלל יופיה וייחודה. בעבר השטח שעליו נפרשה השונית באילת היה בערך 12 קילומטר, אך כתוצאה מנזק שנגרם לשונית לאורך השנים היא הצטמצמה לשטח קטן בהרבה. עיקר השונית מרוכז בשמורת חוף האלמוגים, והיא משומרת ומשוקמת על ידי רשות הטבע והגנים והמצפה התת-ימי. בשנים האחרונות החלה השונית לגדול מחדש כתוצאה מפעולות שימור.
טאיפיי

הגיית שם העיר

התעתיק העברי "טאיפיי" לגרסאותיו ("טאיפה", "טאיפי", "טייפה") נגזר מהתעתיק האנגלי של שם העיר - Taipei, שהוא בתורו נגזר משיטת התעתיק וֵייד-גַ'יילְס שבה נכתב שם העיר כך - T'ai-pei. לעומת זאת, בשיטות התעתיק המודרניות - הן טוֹנְג-יוֹנג פּין-יִין הנהוגה בטאיוואן והן הַאן-יוּ' פּין-יִין הנהוגה בסין (ומחלחלת לטאיוואן) - יש לכתוב את שם העיר כך - Táibĕi. למעשה, ההגייה הנכונה של ה-פּ' בשם העיר היא בין בּ' דגושה ל-פּ דגושה ודומה יותר ל-בּ.

היסטוריה

בני האן החלו להתיישב באגן טאיפיי, בו ממוקמת העיר, החל בשנת 1709, אך קודם לכן היה האזור מיושב בידי שבטי קטאלאנגאן ילידיים. החל בסוף שנת המאה ה-19, עלתה חשיבותו הכלכלית של האזור בשל סחר חוץ מתגבר, בעיקר בתחום ייצוא התה.
לאחר תבוסתה של סין במלחמת סין-יפן הראשונה (1894-1895), נאלצה סין לוותר על טאיוואן שהפכה להיות שטח של יפן. טאיפיי הפכה להיות המרכז הפוליטי והאדמיניסטרטיבי של השלטון הקולוניאלי היפני, והעיר נקראה בפי היפנים "טאיהוקו". 
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר האזור לשליטה סינית. 
בשנת 1949, כאשר השלטון הקומוניסטי הביא לבריחתה של ממשלתו של צ'יאנג קאי שק מסין היבשתית, ביססה הרפובליקה המובסת את ממשלתה החדשה בטאיפיי כשהיא מגדירה אותה בירתה הזמנית, בעוד נאנג'ינג (נאנקינג) נותרת, על הנייר בלבד, הבירה הרשמית של המדינה. עד 1957 הייתה טאיפיי גם הבירה של פרובינציית טאיוואן, עד שזו הועברה לג'ונגשינג.

פוליטיקה מקומית

ראש העיר הנוכחי של טאיפיי הוא מא יינג ג'או. תפקיד ראש העיר של טאיפיי משמש בדרך כלל מקפצה פוליטית לתפקיד רם דרג יותר פוליטיקה הטאיוואנית. הן הנשיא הנוכחי והן הנשיא הקודם של הרפובליקה הסינית: צ'ן שווי ביאן ולי טנג חווי היו בעבר ראשי העיר של טאיפיי.
האוכלוסייה בטאיפיי מורכבת בעיקר מפליטים שהגיעו מיבשת סין, ומסיבה זו רבים התומכים מקרב תושביה של העיר באיחוד עם הרפובליקה העממית של סין מאשר ביתר חלקי המדינה.

תחבורה

בטאיפיי רכבת קלה, רכבת תחתית, וכן מערכת של תחבורת ציבורית באוטובוסים.
בעיר הקרובה טאויואן ממוקם נמל התעופה הבינלאומי טאויואן, נמל התעופה הראשי של טאיוואן. כמו כן בתוך טאיפיי נמצא נמל תעופה קטן יותר, נמל התעופה טאיפיי סונגשאן, המשמש לטיסות פנים וליעדים בינלאומיים קצרי טווח.
דרבן ארוך-זנב

מאפיינים

הדרבן מצוי בטבע בג'ונגלים של אינדונזיה, מלזיה וברוניי שבבורניאו. אורכו עד 48 סנטימטרים, אורך הזנב 23 סנטימטרים והוא שוקל 1.7-2.3 קילוגרם בממוצע. צבעו של הדרבן חום כהה עם קוצים לבנים-אפורים קצרים. מראהו מזכיר מראה חולדתי יותר משאר הדרבנים. הזנב ארוך ובעל שערות לבנות עם קצוות קוצניים קצרים.
הוא מצוי ביערות גשם, יערות הרריים ונמצא גם בקרבת מגורים ובביצות מנגרובים בסביבתו. הוא פעיל בשעות הלילה, אז הוא מחפש מזון על הקרקע. הוא ניזון מעלים, עשבים, נצרים, זרעים, פקעות וגם מחסרי חוליות. ביום הוא נח במאורות. קוציו של הדרבן מגוננים עליו מטורפים אפשריים כמו עופות דורסים, נחשים או טיגריסים.
הדרבנים מתחרים בעונת הרבייה על נקבות, והזכר הגדול והחזק ביותר מזדווג. הנקבות ממליטות 2 גורים והם מטפלים בהם במשך 8 שבועות. דרבנים ממין זה יכולים להגיע עד גיל 10 בשבי.
הדרבן לא נמצא בסכנה בטבע אך הוא ניצוד בידי כמה שבטים בתחומי מחייתו.
הגדת פרחי

הגדת פרחי (ובשמה המלא: "הגדה של פסח כמנהג ק"ק ספרדים יצ"ו עם תרגום ערבי באותיות ערביות מאת ד"ר הלל פרחי") היא הגדה של פסח המתורגמת לערבית. ההגדה תורגמה על ידי הלל פרחי ויצאה לאור בקהיר שבמצרים בשנת 1917. מהדורות נוספות יצאו לאור בשנת 1918, 1922, 1946 ו-1948.

היסטוריה

במהדורה הראשונה של ההגדה נכללו הנחיות בערבית לעריכת סדר הפסח.
במהדורה הרביעית שהודפסה בשנת 1946, בעמוד האחרון מופיע תצלום של בחורה המניפה את דגל ישראל, ומעליו הכותרת "התקווה" ומתחתיו מילות השיר.
InfiniBand

אינפיניבנד (באנגלית: InfiniBand) הוא תקן לרשתות מחשבים שנעשה בו שימוש במחשבים בעלי ביצועים גבוהים וחוות שרתים. התקן מציע קצבי העברה גבוהים במיוחד וזמני השהייה נמוכים.
חברות מלאנוקס ואינטל מייצרות כרטיסי רשת ומתגים הפועלים בטכנולוגיה זו. החומרה של מלאנוקס זמינה לסולאריס של אורקל, Red Hat של לינוקס, שרת סוזה לינוקס, Microsoft Windows, HP-UX ו-VMware ESX. היא מתוכננת להיות סקלבילית.
אינפיניבנד זוכה לתמיכה של ארגון InfiniBand Trade Association.
מיראז' 5

מיראז' 5 (מצרפתית: Mirage - "חזיון תעתועים") מתוצרת חברת "דאסו" הצרפתית הוא מטוס קרב על-קולי, של הדור השני שתוכנן בשנות ה-60 של המאה העשרים לבקשת והזמנת חיל האוויר הישראלי על בסיס מיראז' 3 ויוצר בצרפת. בסופו של דבר, בעקבות האמברגו הצרפתי על נשק לישראל אחרי מלחמת ששת הימים, לא סופק המטוס לישראל.
בזכות תנאי מזג האוויר הבהירים בדרך כלל במזרח התיכון, הביע חיל האוויר הישראלי עניין בגרסת מיראז' 3 נטולת מכ"ם ואוויוניקה, כך שמחיר המטוס יוזל, מבנהו יפושט והוא יתאים יותר למשימות תקיפה. בחודש ספטמבר 1966 הזמין חיל האוויר 50 מטוסים מהדגם שזכה לסימון מיראז' 5.

היסטוריה

מטוס המיראז' 5 הראשון טס ב-19 במאי 1967. מראהו החיצוני דומה לדגם הקודם, מלבד חרטום ארוך וצר יותר בשל ביטול המכ"ם, וצינור הפיטו שהועבר מקצה החרטום אל מתחתיו. מיראז' 5 נשא שני תותחים כקודמו, אך נוספו לו עוד שתי נקודות לנשיאת חימוש חיצוני (סה"כ 7 נקודות) וכן בוטלה האפשרות להתקנת רקטת האצה. משקל החימוש הכולל היה 4,000 ק"ג.
עליית המתח בין ישראל לשכנותיה גרמו לנשיא צרפת שארל דה גול להכריז, ב-3 ביוני 1967, על אמברגו שמנע את העברת המטוסים לישראל. אמברגו זה התברר כלא-יעיל, מכיוון שהמלחמה פרצה ממילא יומיים לאחר מכן. המיראז'ים המשיכו לרדת מקו הייצור ועד 1968 הצטברו כל המטוסים בעוד ישראל סיימה לשלם את תמורתם.
בסוף 1969, ביקשו טייסי הניסוי של חיל האוויר הישראלי בצרפת להעביר את המטוסים לקורסיקה, בטענה שכך יוכלו להמשיך ולהתאמן גם בעונת החורף. הממשלה הצרפתית חשדה שהם מנסים להעביר את המטוסים לישראל, חשד שהתגבר כאשר נודע כי הם ביקשו להתקין מכלי דלק גדולים על המטוסים. כתוצאה מכך לא אישרה ממשלת צרפת את ההעברה. לבסוף ויתרה ישראל על קבלת מטוסים אלו, והתשלום בגינם הושב. 50 המטוסים שהוזמנו על ידי ישראל שירתו בסופו של דבר בחיל האוויר הצרפתי.
עם זאת, הצליחה מדינת ישראל להשיג מודיעין טכנולוגי אודות תוכניות המיראז' 5 והחלה לייצר בתעשייה האווירית העתק שלו שזכה לשם "נשר" והיה מטוס הקרב הראשון שיוצר בישראל. הנשר היה העתק מושלם של המיראז' 5, פרט לכמה התקנים אלקטרוניים מתוצרת ישראל, מושב מפלט "0-0" מתוצרת מרטין בייקר והתקנים לנשיאת חימוש מגוון יותר, כמו טיל האוויר-אוויר הישראלי שפריר. מטוס הנשר שירת בחיל האוויר החל משנת 1972 וזכה להצלחה רבה במלחמת יום הכיפורים. בסה"כ נבנו 61 מטוסי נשר, מתוכם 10 דו-מושביים. 39 מאלו שופצו ונמכרו לארגנטינה בשנים 1978-1982, שם כונו "Dagger" (פגיון) ונטלו חלק במלחמת פוקלנד, תוך שהם סופגים אבדות כבדות.
בשנת 1972 רכשה לוב מטוסי מיראז' 5 שחלקם הועברו למצרים והשתתפו במלחמת יום הכיפורים לצד חיל האוויר המצרי.
אתיקה (יוטיובר)

ביוגרפיה

אמופה נולד בברוקלין, ניו יורק לאביו אווראקו אמופה, פוליטיקאי ועורך דין בגאנה, ולאמו סברינה אמופה. לאמופה מספר אחים, ביניהם רנדי אמופה, שנפטר ב-31 לאוקטובר 2010.
אמופה היה ידוע כיוטיובר שעסק במשחקי וידאו ובידור. הוא עסק בראפ. בשנת 2007 הוציא מיקסטייפ "Written In Ice", בשם "Iceman Etika". בנוסף היה גם דוגמן. אמופה צייץ בטוויטר ש- Etika, השם במה שלו, מקורו במשחק הווידאו "Sonic Battle" שהיה משחק בנעוריו.
אמופה ידוע בעיקר בשל קריירת היוטיוב שלו, ומהתגובות המוגזמות שלו למצגות Nintendo Direct, בהן מוצג מידע חדש בנוגע לתכני החברה, כמו מידע על משחקים וקונסולות חדשים בשידור חי. תגובותיו היו מלוות בצרחות, נפילות מהכיסא מרוב הלם, כביכול, וושבירת חפצים.
בערוץ הראשי שלו ביוטיוב, המכונה EWNetwork (מבוטא "Etika World Network"), היו יותר מ-800,000 מנויים בזמן שנסגר. לאחר שיצר ערוץ יוטיוב שני, המכונה EtikaFRFX, הוא צבר יותר מ-130,000 מנויים לפני שנסגר.
לאחר מכן הוא פתח שני ערוצים נוספים. הראשון הוא TR1Iceman, לו 150,000 מנויים ובו נהג להעלות בעיקר סרטונים. השני הוא E Live ולו 75,000 מנויים, בו נהג לעשות סטרימינג. בערוצי היוטיוב שלו, אמופה היה בעיקר משחק במשחקי וידאו, מגיב לתכנים שונים ברשת ומשתף את הצופים במחשבותיו.
באוקטובר 2018 העלה אמופה תכנים פורנוגרפיים לערוץ EWNetwork, שהפרו את המדיניות של יוטיוב והערוץ נסגר. הערוץ השני שלו, EtikaFRFX, נסגר גם הוא באפריל 2019 מאותה סיבה.
לאחר מחיקת הערוץ, אמופה פרסם הודעות במדיה החברתית, כולל ההצהרה "הגיע תורי למות", יחד עם צילום מסך של חשבונו שנמחק. מאוחר יותר פרסם את התנצלותו לעוקביו על ההודעות האובדניות. לאחר מספר חודשים בהם איים בהתאבדות, אמופה נעדר בערב ה-19 ביוני 2019, לאחר שהעלה סרטון עם הכותרת "אני מצטער" בערוץ האישי שלו TR1Iceman.
בסרטון רמז למחשבותיו האובדניות כשהוא הולך ברחובות ניו יורק, הודה שהוא סובל מהפרעה נפשית וביקש סליחה מכל מי שפגע ומהמעשה שהוא הולך לבצע. אמופה ציין בסרטון שהרשתות החברתיות הם הגורם שהתחיל למחשבותיו האובדניות.
הסרטון הוסר מיוטיוב בגלל הפרת הנחיות קהילת יוטיוב. בערב ה-24 ביוני נמצאה גופתו באיסט ריבר. סיבת מותו הייתה התאבדות בטביעה.