google/wiki40b huggingface dataset:
אלון דאי

תחילת הדרך

דאי נולד וגדל באשדוד. כשהיה בן 10 החל להתחרות בקארטינג, זכה במקום השני באליפות ישראל וב-2006 החל להתחרות באירופה באליפות אנגליה ואליפות גרמניה בקארטינג. בשנת 2009 הפך דאי לספורטאי הראשון בתחום הספורט המוטורי שזוכה למעמד של ספורטאי מצטיין. את שירותו הצבאי עשה בבסיס חצור של חיל האוויר. באותה שנה קיבל את פרס שרת הספורט לספורטאי המצטיין בעל הישג יוצא דופן.

מרוצי פורמולה (2007-2012)

בשנת 2007 החל דאי להתאמן בהונגריה בנהיגה בדגם פורמולה רנו. ב-2008 החל להתאמן במסגרת Asia Racing Team שבסין, והתחרה עמה בטורנירים באסיה. ב-2009 הצטרף לקבוצת Top Speed Racing הממוקמת בשנחאי. במהלך העונה השתתף ב-14 תחרויות במסגרת אליפות אסיה בפורמולה-רנו, מהן ניצח בשש, ובשבע נוספות עמד על הפודיום. בסוף העונה זכה באליפות הסבב.
בראשית 2010 הצטרף דאי לקבוצת Performance Racing השוודית, המתחרה במסגרת אליפות גרמניה בפורמולה 3. בסיום העונה דורג במקום התשיעי הכולל, ובמקום החמישי בקטגוריית ה"רוקי'ס".
בתחילת 2011 נבחר דאי, לצד 11 נהגים נוספים מתוך 120 מועמדים, לאקדמיה של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), המכשירה נהגי מרוצים צעירים לתחרויות ברמות הגבוהות ביותר, והחל ללמוד ולהתאמן יחד עם נהג הפורמולה 1 אלכסנדר וורץ.
באותה שנה חתם בקבוצה האוסטרית HS Technik עימה התחרה לעונה נוספת באליפות גרמניה בפורמולה 3. בעונה זו סיים במקום הרביעי.
ב-2012 עבר להתחרות בארצות הברית בקטגוריית האינדי לייטס האמריקאית, לאחר שבמבחני טרום העונה שבר דאי את זמן שיא ההקפה במסלול פאלם ביץ' בפלורידה. מיד לאחר מכן הוחתם דאי בקבוצה בלארדי הממוקמת באינדיאנפוליס שבאינדיאנה.
לאחר שישה מרוצים עזב דאי את הקבוצה, וחזר באמצע העונה למרוצים האחרונים באליפות גרמניה בפורמולה 3 וזכה בשני פודיומים.

מרוצי GT

ב-2013 עבר דאי להתחרות ברכבי GT לאחר כמה מבחנים מוצלחים בקבוצת שברולט, BMW, ומרצדס. לאחר מכן חתם בחברת מרצדס והחל להתחרות באליפות העולם, FIA GT Series, על רכב המרצדס SLS GT3.
כבר במרוצו הראשון זכה במקום השלישי והחל מיד להילחם על תואר האליפות ביחד עם בן קבוצתו מקסימיליאן בוק הגרמני. דאי סיים את העונה במקום החמישי עם ניצחון אחד וארבעה פודיומים מתוך 12 מרוצים. במהלך השנה עבד גם כמדריך נהיגה באקדמית הנהיגה של AMG בגרמניה.
בינואר 2014 הוחתם בקבוצת JMB ממונקו, העושה שימוש ברכבי ניסאן GTR GT3. בסופו של דבר החוזה לא יצא לפועל ודאי חזר לנהוג עבור מרצדס בקבוצת BKK Mobil Oil Racing Team Zakspeed. במהלך העונה הגיע פעמיים לפודיום, אך לא ניצח באף מרוץ. את העונה הוא סיים במקום ה-15 עם 60 נקודות.

Nascar

בעונת 2015 עשה אלון דאי מעבר נוסף והחל להתחרות באליפות הנאסקר האירופאית (NASCAR Whelen Euro Series). דאי התחרה עבור קבוצת CAAL Racing ונהג בשברולט. במהלך העונה זכה בשלושה מרוצים וזינק ארבע פעמים מפול פוזישן. את עונת הבכורה בסבב סיים במקום השני והוכתר כסגן אלוף אירופה, בנוסף זכה גם בתואר רוקי העונה וכחביב הקהל.
בעונת 2016 המשיך להתחרות באליפות הנאסקר האירופאית. דאי סיים את העונה במקום השלישי עם שלושה ניצחונות וחמישה זינוקים מפול פוזישן. ביולי 2016 חתם על חוזה להשתתפות בשני מרוצים בסבב הנאסקר האמריקאי.
בעונת 2017 זכה באליפות הנאסקר האירופאית לאחר שניצח בארבעה מרוצים. בנוסף, זינק חמש פעמים מפול פוזישן.
באוקטובר 2018 זכה בבלגיה באליפות הנאסקר האירופאית בפעם השנייה ברציפות.
רחמים עמר

קורות חיים

נולד בירושלים למנחם, יליד סלוניקי, ולאסתר לבית משפחת פרנס, דור 18 בירושלים. תחילת דרכו המוזיקלית החלה בעודו צעיר כשהתחבר למוזיקה יוונית וטורקית, ונכנס ללמוד בקונסרבטוריון ירושלים. בהמשך שימש כנגן חצוצרה בתזמורת המשטרה הבריטית, וכשסיים את שירותו החל לנגן בכינור, ואף בנה מספר כלי פריטה מאולתרים בהם ניגן בתחילת דרכו. בהמשך ניגן גם על עוד ומנדולינה, ולמד בכוחות עצמו את תווי הנגינה. 
בשנת 1919 נישא למרים לבית מיזאן, ועבד לפרנסתו כנגן בהרכבים מוזיקליים שונים שאת חלקם הקים בעצמו. בשנת 1950 החל לשדר פינה קבועה ברדיו קול ישראל מדי בוקר לפני החדשות, שם ניגן נעימות כינור, לצד נגן העוד והמלחין עזרא אהרון, ואף שימש ככנר הראשי של תזמורת קול ישראל בערבית.
סגנונו המוזיקלי הורכב ממוזיקה יהודית-ספרדית, טורקית, יוונית וערבית, והיה חלק משני תתי-הסגנונות העיקריים המרכיבים את הסגנון הספרדי-ירושלמי. עם זאת, הורגש סגנונו הייחודי ביצירותיו. בשנים שלאחר הקמת המדינה, שילב ביצירותיו אלמנטים מודרניים שהושפעו מהמוזיקה הישראלית של אותם ימים, כשמטרתו הייתה לחשוף ולהביא את סגנון המוזיקה המזרחי בכלל, וסגנונו בפרט, לקהל רחב יותר, ואף להתאימו לריקודי שמחות.
תקופת השיא שלו כמוזיקאי הייתה בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, ולמרות הפופולריות וההצלחה לה זכה, המשיך להתפרנס מעבודתו ככנר בהרכבים שונים באירועים משפחתיים וציבוריים, עד לפטירתו.
במשך השנים הלחין כ-300 שירים, רבים מהם של המשורר אשר מזרחי, ושיתף פעולה עם מוזיקאים יהודים שונים שעלו לישראל. אוסף לחניו ויצירותיו נמצא כיום במכון רננות, וניתן למצוא בו יצירות רבות הכוללות מערכות תפילה שלמות במקאמים שונים. 
את רוב לחניו קיבץ לספר ״נגינות רחמים״, שם נמנים בין היתר לחניו המפורסמים חביבי יה חביבי, נגילה הללויה, אנא בחסדך, יה הצל יונה ועוד.
אחד מהתחומים שעמר תרם לו רבות היה ייסוד מקהלות בבתי הכנסת הספרדיים, כשהקים בשנות ה-40 את מקהלת "נעים זמירות ישראל" לנערים, וקבע בה סטנדרטים חדשים בתחום. היא פעלה בין השאר בבית הכנסת "זכור לאברהם" שבשכונת מחנה יהודה. בהמשך הקים וניהל עוד מספר מקהלות שנחשבו כטובות ביותר בתחומן בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. האחרונה והידועה שבהן הייתה "צעירי ציון". רבים מתלמידיו במקהלות אלו נמנים עם טובי החזנים והמוזיקאים, בהם דוד ריאחי, יחיאל נהרי, איציק קלה, מאיר לוי ועזרא ברנע.
הלך לעולמו בנובמבר 1975 (ז' בכסלו ה'תשל"ו) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
אמיר הרפז

ביוגרפיה

הרפז נולד בקיבוץ הזורע בנם של נורית ורמי הרפז. אביו היה טייס בחיל האוויר ואמו מורה. התגייס לצה"ל ב-1983 וסיים קורס טיס במגמת קרב. הוא פיקד על טייסת סקייהוק ועל טייסת F-16, שימש ראש מחלקת מחקר מודיעין של חיל האוויר. ביוני 2006 מונה למפקד בסיס נבטים ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה ועד אוגוסט 2008. לאחר מכן למד במכללה לביטחון לאומי ושימש ראש החטיבה האסטרטגית במטה לביטחון לאומי. 
בשנתו האחרונה בשירות הקבע עשה הסבה להוראה במסגרת תוכנית "הטובים בחינוך" בבית ברל. לאחר שחרורו החל לעבוד כמורה לפיזיקה ומחנך בתיכון ביפעת, ב-2013 מונה למנהל בית הספר העל יסודי משגב. 
הרפז בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון, בעל תואר שני במדעי המדינה מהמכללה לביטחון לאומי ובעל תעודת הוראה מבית ברל. הוא נשוי ואב לשלושה.
יהושע קניאל

יהושע קניאל (Kaniel;‏ 20 באוגוסט 1939 – כ"ח בסיוון תשנ"ח, 1998) היה פרופסור להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.

חייו ופועלו האקדמי


קניאל נולד בלובלין שבפולין ערב הפלישה לפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה. מזמן גירוש יהודי פולין בשנת 1942 הוסתר במשך שלוש שנים על ידי פולני בעיירה פופוב, שם שהה עד לשחרור פולין. עלה לישראל בשנת 1949, וגדל בבני ברק. למד בישיבת היישוב החדש ואחר כך בישיבת פוניבז' בבני ברק. שירת בחיל המודיעין והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בשנות השישים החל ללמוד תולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. הגיש את עבודת המאסטר בשנת 1970 בנושא: "היחסים בין הספרדים והאשכנזים ביישוב הישן בירושלים: מהתיישבות תלמידי הגר"א עד שנות ה-80 של המאה ה-19, מדריכו היה פרופ' נתנאל קצבורג. שימש בין השנים 1970 עד 1977 כאסיסטנט במחלקה. ב-1978 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו; נושא הדיסרטציה היה "היחסים בין היישוב הישן ליישוב החדש בארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה והשנייה." העבודה יצאה לאור בספר בהוצאת יד בן צבי ואף זיכתה אותו בפרס.
בין השנים תשמ"ט עד תשנ"א כיהן כראש המחלקה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. מחקרו התמקד ביחסים בין העדות היהודיות ביישוב הישן בארץ ישראל בכל המאה ה-19, באופן שילובה של ההגירה הציונית בראשיתה ובאינטראקציה בין היישוב הישן ליישוב החדש. שימש כמנהל המכון לחקר הציונות הדתית בשנים תשנ"ד עד תשנ"ה.
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם באוקטובר 1943 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19, וכמפקדו מונה בפטיסט קנייס. הקורפוס לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-5 במאי נכנע עם כוחותיו בפלזן שבצ'כיה לכוחות האמריקניים.
ארנסט קיצינגר

ארנסט קיצינגר (בגרמנית: Ernst Kitzinger‏, 12 בדצמבר 1912 – 22 בינואר 2003) היה היסטוריון וחוקר תולדות האמנות יהודי-אמריקאי יליד גרמניה. תחום המחקר של קיצינגר היה אמנות של שלהי העת העתיקה ואמנות ביזנטית.

קורות חייו ופעילותו המדעית

ארנסט קיצינגר נולד במינכן בשנת 1912 למשפחה יהודית-גרמנית משכילה. אביו, וילהלם נתן קיצינגר, היה עורך דין ודודו היה ההיסטוריון ריכארד קראוטהיימר (Richard Krautheimer), שהתמחה באדריכלות ביזנטית. בשנת 1931 החל קיצינגר ללמוד באוניברסיטת מינכן. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933, התעורר החשש להמשך לימודיו באוניברסיטה. הוא השלים את התזה שלו, שעסקה בחקר ציורי קיר רומיים מן המאה ה-7 וה-8, במהירות יוצאת דופן. בסתיו 1934 הגן על התזה שלו, ובהמשך אותה שנה עזב קיצינגר את גרמניה.
לאחר שעזב את גרמניה נסע קיצינגר לרומא. לאחר מכן היגר לאנגליה, שם קיבל משרה במוזיאון הבריטי בלונדון. הוא החל להתעניין באמנות אנגלו-סקסית ופרסם כמה מחקרים בנושא זה. בין היתר סייע קיצינגר במחקר הממצאים מאתר סוטון הו (Sutton Hoo) שהחל להחפר בשנת 1939 במחוז סאפוק. בשנת 1937 נסע קיצינגר למצרים ולאיסטנבול, שם החל לגבש את תפישתו אודות אמנות ימי הביניים המוקדמים כתופעה "עולמית". ב-1940 הופיע ספרו הראשון "אמנות ימי הביניים המוקדמים במוזיאון הבריטי" (Early Medieval Art at the British Museum). ספר זה לא רק הציג תיאור של הממצאים האמנותיים, אלא ניסה לתאר את השינוי והמעבר בין האמנות הקלאסית לזו של ימי הביניים. 
ב-1940 גורש קיצינגר מאנגליה בשל אזרחותו הגרמנית. הוא נמנה עם נוסעי האונייה דונירה ולאחר מסע תלאות לאוסטרליה, הוא נכלא במשך תשעה חודשים במחנה מעצר באוסטרליה, שם למד רוסית מאחד מעמיתיו הכלואים. ב-1941 הצליח "מכון ורבורג" (Warburg Institute) להשיג את שחרורו. הוא נסע לארצות הברית לוושינגטון די. סי., שם הצטרף למכון המחקר דמברטון אוקס (Dumbarton Oaks). המחקר שקיבל קיצינגר במכון עסק בשרידים הביזנטים בבלקן. כתוצאה ממחקר זה פרסם ב-1946 חיבור מקיף על שרידי העיר סטובי (Stobi) שבמקדוניה. בנוסף, החל לערוך סקר מקיף אודות הפסיפסים של ממלכת סיציליה הנורמנית (בלטינית: Regnum Siciliae) שבסיציליה. פרויקט זה העסיק את קיצינגר כל חייו ובשנת 1992 פרסם את מחקרו בן ששת הכרכים "I mosaici del periodo normanno in Sicilia" בנושא זה.
קיצינגר התקדם במכון במהירות יוצאת דופן. ב-1946 הפך קיצינגר לעוזר פרופסור במכון. בשנת 1951 התמנה לפרופסור-עמית וב-1955 למנהל המחקרים של המכון וב-1956 לפרופסור לאמנות ביזנטית וארכאולוגיה. תחת הנהלתו הפך המכון למכון אקדמי מוביל בעולם בחקר האמנות הביזנטית. בין פעולותיו היו קידום כתב העת של המכון, הקמת ספריית תצלומים והנחיה של חוקרים צעירים. בנוסף, כיהן קיצינגר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד, שם לימד עד לפרישתו, בשנת 1979. 
בשנת 1976 ראה אור הספר "האמנות של ביזנטיון ושל המערב הימי-ביניימי" (The art of Byzantium and the medieval West) בשנת 1979 ראה אור ספרו החשוב "התהוותה של האמנות הביזנטית" ("Byzantine art in the making"), שנכתב כסדרת הרצאות שנשאו באוניברסיטת קיימברידג'. בשני ספרים אלו הביע קיצינגר את העמדה כי חקר תולדות האמנות יכול לעשות שימוש בסגנון אמנותי ובתיאור בשינויים בסגנון, במידה רבה כתיאור תהליך דיאלקטי, באופן המקביל לשימוש באיקונוגרפיה ובמקורות טקסטואלים.
העט החכם של לייבסקרייב

ערכת העט החכם של לייבסקרייב משמשת להקלטה סימולטנית בעת כתיבה. העט משלב בתוכו רשמקול אשר מקליט את הקולות אותם הוא קולט במהלך הכתיבה ומסוגל, לאחר מכן, להציג את הקולות הספציפים שהוקלטו בעת כתיבה קטע מסוים. הדבר משמש, למשל, בעת סיכום הרצאה, ומאפשר למשתמשים לשמוע את דברי המרצה בעת שכתבו את הסיכום.
הערכה מיועדת, בין השאר, לתלמידים המתקשים בכתיבת סיכומי הרצאה יעילים בשל לקות קשב וריכוז או לקות תנועה. כמו כן ניתן להשתמש בה כערכה לתקשורת תומכת וחליפית.
הערכה כוללת עט המכיל מכשיר הקלטה קולית ומצלמה המצלמת את הנייר עליו נכתב הסיכום. העט אוסף את הנתונים בזיכרון ממוחשב, אשר ניתן לאחר מכן להעברה לאמצעי אחסון אחר. כדי להשמיע לאחר מכן את ההקלטה יש להשתמש בדפים מיוחדים, הנכללים בערכה וניתנים גם להדפסה, המכילים סימנים תת אדומים שאותם קולטת המצלמה. הדפים מכילים גם הדפסה של ציורי לחיצים הדומים ללחיצי רשמקול, שבעזרתם נותנים לעט פקודות הקשורות במערכת הקלטה שלו.
ראצק

היסטוריה


המקום יושב לראשונה בשנת 1513, ומוזכר בשם זה כבר במסמכים משנת 1558.
בערך בתחילת המאה ה-19 כבר נמנו במקום 766 תושבים, רובם עסקו במלאכת-יד בעיקר חייטים וסנדלרים. כמו כן התפתח במקום מסחר בפשתן וצמר.
שני פונדקים שירתו את האורחים שביקרו במקום בימי השוק והירידים השנתיים.
לאחר ההתקוממות של פולין ליטא ובלארוס בינואר 1863 נגד השלטון הרוסי, איבדה רצקי את זכויותיה האזרחיות כעונש על חלקו של האזור בהתקוממות.

יהדות ראצק

ידוע על קיומה של קהילה יהודית במקום כבר בסוף המאה ה-17. ולקהילה אף היה רב משלה, רבי גרשון בערך כבר משנת 1670. עם זאת בתקופה מאוחרת יותר בראשות הקהילה כבר לא עמד רב משלה ובתפקיד זה שימש שוחט העיירה.
בשנת 1789 נמנו בעיירה 542 יהודים, ובשנת 1808 נמנו בה 1,117 יהודים (79.5%) מתוך אוכלוסייה כללית שמנתה אז 1404 תושבים.
בשנת 1900 נמנו בעיירה 1,116 יהודים.
בן העיירה, אריה שרנייץ, מספר על זכרונותיו מראצק:
אין לי הסבר לתופעה, שעל אף היות עיירתנו קשישה מסובאלק במאה וחמישים שנה לפחות, היא נשארה בממדיה הזערוריים ומנתה פחות ממאה משפחות יהודיות וכעשרים משפחות נוצריות. כרגיל, כל החיים התרכזו בה סביב השוק ובלבו – הבאר [...] ארבעה רחובות קרנו מהשוק אל ארבע רוחות השמיים ושתיים-שלוש סמטאות חצו אותן במקביל לשוק וסובבוהו. זוהי אם כן קריה רבתי ראצק...

[בחדר המודרני] הדגישו בכל הזדמנות, כי שיטת החדר כבר מיושנת. עדיין חזרו על החומש ועל תנ"ך ולמדו גמרא, אבל שמו את הדגש על פרץ, ביאליק, מנדלי מוכר ספרים, לימדו מתמטיקה ועוד.

אני ממשיך בדרכי בסימטקה, פוסח על השוק וממשיך אל בית-המדרש. [...] בשבת של יום קיץ היו התושבים יוצאים לטייל בקארצובי פארק. [...] אנו הצעירים היינו מגיעים דרך השדות והגיא אל הנהר, כדי לרחוץ בו. [...] הרבה זכרונות ניטשטשו בראשי... טיול מחנות לחנות בשוק, [...] נסיעה בעגלה לסובאלק, לילה של חביות זפת בוערות בכיכר השוק בשנת 1913, לרגל חגיגת יום השנה ה-300 לשושלת רומנוב הרוסית, את משלוח המנות, הגעלת הכלים בערב-פסח, והעיקר חתונה בעיירה.
— אריה שרנייץ, נולדתי בראצק

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי הגרמנים, ורבים מיהודיה נמלטו ממנה. עם כניסת הגרמנים לעיירה, החלו אלו בביצוע מעשי שוד בקרב יהודיה, ובחטיפתם לעבודות כפייה משפילות, ובהן ניקוי רחובות היישוב. 
עם כניסת יחידות הצבא האדום לעיירה בסוף ספטמבר 1939, ועד להכללת היישוב באופן רשמי בשטח הכיבוש הגרמני בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב, עזבו את המקום יהודים נוספים. עם שובם של הגרמנים לעיירה, גירשו אלו את כל היהודים שעוד נותרו בה, וגורלם היה כגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו.
קרב לטקיה

הקרב

בשעה 15:43, כשעתיים לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים, יצאו שלושה סטי"לים של חיל הים הישראלי מנמל חיפה ונעו מערבה וצפונה במהירות גבוהה של 30 קשר במטרה לחבור לשני סטי"לים נוספים שהיו במשימת סיור והתראה. לקראת הערב חברו חמשת הסטי"לים והמשיכו צפונה לעבר החוף הסורי.
בשעה 22:28, תוך כדי תנועתו במרחק רב מהחוף הסורי, זיהה הכוח טרפדת סורית מדגם K-123 שעשתה דרכה חזרה מסיור קדמי. הספינות "מזנק" ו"רשף" פתחו עליה באש מתותחי 76 מ"מ ממרחק של כ-10 ק"מ ועצרו אותה. ה"חנית" נשארה להטביעה ושאר הסטי"לים המשיכו בתנועה לעבר החוף הסורי. מפקד הטרפדת הסורי, סגן עלי יחיא, הספיק להזהיר את מפקדתו שהוא מותקף על ידי שלוש ספינות. כוחות ימיים סוריים נערכו להגעת הספינות הישראליות.
בשעה 22:37, תוך כדי תנועה של הסטי"לים לחוף הסורי מול עיר הנמל לטקיה, התגלתה מקשת סורית דגם T43 שהייתה בסיור בטווח 10 מייל מהחוף וקיבלה הוראה לנוע מזרחה. הספינות "מזנק" ו"געש" החלו לדלוק אחריה ובטווח המרבי של טיל הגבריאל, כ-20 ק"מ, שיגרה ה"מזנק" טיל, שלא הגיע למטרה עקב בריחתה במהירותה המרבית. בינתיים הספינות "רשף" ו"מבטח" התקרבו למקשת, ו"רשף" שיגרה שני טילים מטווח 18 ק"מ שפגעו במקשת והבעירוה. כשהתקרבו למקשת כדי להטביעה הופתעו הרשף והמבטח משלושה טילי "סטיקס" שנורו אליהן מכיוון דרום-מזרח; הספינות תמרנו בחריפות, פיזרו מוץ, והפעילו מערכות לוחמה אלקטרונית (ל"א) ששיבשו את מכ"ם ביות הטילים שהחטיאו את מטרתם. דווח כי אחד הטילים נפגע באש מקלעי הסטי"לים. הסטי"לים הסורים שירו את הטילים היו שתי ספינות טילים מדגם "קומאר" וספינת טילים אחת חדישה יותר מדגם "אוסה". לספינות הסוריות היה יתרון שהן נחבאו באזור החוף ולא התגלו עד הירי. יתרון נוסף הוא טווח טילי הסטיקס העולה בהרבה על טווח טילי הגבריאל. מיד לאחר הירי פנו הקומארים והסתלקו לכיוון דרום מזרח. ספינת האוסה שיגרה שני טילי סטיקס נוספים לכיוון הסטי"ל "געש". ה"געש" ביצעה תמרוני התחמקות והפעילה אמצעי ל"א ששיבשו שוב את מנגנון הביות של טילי הסקטיקס שנפלו לים. ה"געש" צמצמה טווח ושיגרה ברצף שני טילי גבריאל אל ה"אוסה". סטי"ל האוסה הושמד כבר בטיל הראשון. המזנק סגרה טווח ושיגרה שני גבריאלים ברצף ופגעה באחת מספינות הקומאר. הקומאר השנייה נמלטה לעבר החוף, עלתה על הסלעים והושמדה באש תותחי 40 מ"מ של ה"מזנק" בשעה 00:25 לערך. טיל גבריאל אחרון שוגר על ידי ה"חנית", והטביע את המקשת.
הקרב הסתיים בשעה 00:45 והסטי"לים הישראלים החלו בתנועה דרומה לישראל.

תוצאות הקרב

כל חמש הספינות הסוריות הושמדו, והכוח הישראלי שב לבסיסו ללא אבדות. הסורים שיגרו 8 טילים והכוח הישראלי שיגר 10 טילים.
במהלך הקרב הפיצו הסטי"לים הישראלים מוץ להטעיית הכוחות הסוריים ומוץ להטעיית מכ"ם הביות של הטיל. פיזור המוץ הביא להופעת מטרות רבות בצגי המכ"ם הסוריים ולתפישת קרב מוטעה שישראל תקפה באמצעות מסוקים רבים.
לאחר הקרב ספינות חיל הים הסורי נשארו בנמליהן למשך כל ימי המלחמה.
בווה

היסטוריה

העיר נודעה לרומאים על ידי הגאלו-רומאיים בשם Caesaromagus (מילולית: שדה הקיסר). מאוחר נקרא העיר Bellovacum, על-שם שבט הבלובאקים, שהעיר שימשה כבירתו, ומופיעה כבר במפת פויטינגר.
העיר נפגעה הן במהלך מלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה במהלך כיבוש פריז על ידי כוחות גרמניה הנאצית. העיר העתיקה והקתדרלה ספגו פגיעות קשות, עד לשחרורן ב-30 באוגוסט 1944.
אבי העורקים

אספקת דם

אבי העורקים מוזן מצינורי צינורות עד גובה עורקי הכליה, ומתחתם דופן אבי העורקים דקה יותר ומוזנת בפעפוע מתוך הדם הזורם בו בלבד.

מפרצת באבי העורקים

אבי העורקים הוא, כאמור, כלי הדם הראשי שמוביל דם מהלב לכל הגוף. הלחץ הפנימי המתמיד שקיים באבי העורקים (מהדם הזורם בו) ותהליכים של טרשת עורקים שמשפיעים עליו, כמו גם על שאר כלי הדם במחזור הדם, עשויים להביא להתרחבות הקרויה מפרצת באבי העורקים. אף שהתהליכים המשפיעים על יצירת מפרצת דומים לאילו של טרשת עורקים, ההתרחבות באבי בעורקים אינה טרשתית כלל אלא נובעת מהרס הדרגתי של השכבות התומכות הגמישות של אבי העורקים, תהליך הקרוי בלעז Medial intimal necrosis. התרחבות זו עשויה להמשיך ולהתקדם עד כדי פקיעה המביאה לדימום פנימי, המהווה סכנת חיים.
הטיפול העיקרי במפרצת של אבי העורקים הוא במניעה (כמו איזון לחץ דם, גמילה מעישון וכדומה), וכן במעקב או באמצעות טכניקה פולשנית. שתי הטכניקות הפולשניות הקיימות במאה ה-21 הן תיקון אנדו-וסקולארי עם קטטר מיוחד ותומכנים, או על ידי ניתוח. קיימת המלצה של הארגון האמריקאי לרפואה פנימית לערוך בדיקת אולטרה סאונד לגברים אחרי גיל 65 אם אי פעם עישנו סיגריות.
רעידת האדמה בדמשק (847)

רעידות אדמה הנוספות בשנת 847

אירעו רעידות אדמה נוספות במספר ערים ועיירות אחרות במזרח התיכון, גם כן בשנת 847 לספירה, כנראה אפילו באותו יום (24 ​​בנובמבר).
רעידת האדמה באנטיוכיה ב-847 הייתה כנראה אותה רעידת האדמה שהחריבה את דמשק ב-24 בנובמבר 847. רעידת האדמה בדמשק החלה עם שחר ונמשכה עד הצהריים לפחות. חלק מהמסגד האומי נהרס ברעידת האדמה והמינרט שלו נפל. גשרים ובתים קרסו, ואבנים ענקיות נעקרו ממקומן.
רעידת האדמה גרמה גם נזקים בערים חומס שבלבנון, וגם באזור אל-ג'זירה שבמסופוטמיה. בנוסף לכך הייתה גם רעידת אדמה גדולה במוסול (שנמצאת כיום בעיראק), בה נהרגו עד 50,000 אנשים.
ג'ון ברנטל

ביוגרפיה

ברנתל נולד וגדל בוושינגטון, בנם של זוג הורים יהודים, ג'ואן לורי ואריק לורנס ברנתל.
למד ב"מכללת סקידמור" שבניו יורק ולאחר מכן למד משחק בתיאטרון האמנותי של מוסקבה. סיים בהצטיינות בשנת 2002 את לימודי המשחק שלו התיאטרון הרפרטוארי האמריקני.
ב-2004 שיחק בסרט "החתונה של טוני וטינה". ב-2005 באחד מתפקידיו הראשונים בטלוויזיה התארח בסדרה "איך פגשתי את אמא" בתור קרלוס. ברנתל התגלה קולנועית לראשונה בשנת 2006 בדרמה של אוליבר סטון "מגדלי התאומים", שבה שיחק בתפקיד משני בתור השוטר כריסטופר אמורוסו. באותה שנה שיחק גם בסיטקום "The Class" בתפקיד דאנקן כרמלו.
בשנת 2009 השתתף בפנטזיה הקומית המצליחה "לילה מוטרף במוזיאון 2" בתפקיד אל קאפונה ובסדרת הדרמה "איסטוויק".
פריצתו הגדולה הייתה בשנת 2010 עם תפקיד ראשי בסדרת האימה הפופולרית "המתים המהלכים" בה שיחק בתור השוטר שיין וולש.
באותה שנה הופיע גם בסרטו המוערך של רומן פולנסקי "סופר הצללים" בתפקיד ריקי ריקדלי סוכנו של הסופר (יואן מקגרגור).
בשנת 2013 הופיע ברנתל בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט" בתפקיד בראד בודניק ובהפקת הפעולה של דוויין ג'ונסון "מלשין". באותה שנה שיחק במיני-סדרה של רשת TNT, "מוב סיטי" בתפקיד הבלש ג'ו במשטרת לוס אנג'לס. ויוצא חיל הנחתים של ארצות הברית לשעבר. 
בשנת 2016 שיחק בסרט המתח "רואה החשבון".
בשנת 2017 שיחק בתפקיד משני בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר" בבימויו של אדגר רייט. באותה שנה שיחק גם בסרט "מעל החוק", בתפקיד פרנק "שוטגאן".

חיים אישיים

ברנתל הוא אב לשני ילדים ונשוי לארין אנגל, אחייניתו של כוכב ההיאבקות קורט אנגל.
על הכדור והגליל

על הכדור והגליל (באנגלית: On the Sphere and Cylinder) היא עבודה שפורסמה בידי ארכימדס בשני כרכים בשנת 225 לפנה"ס. העבודה דנה ביחס שבין הכדור לגליל, ובאופן ראוי לציון מתארת לפרטים איך למצוא את שטח הפנים של הספירה והנפח של הכדור המוכל בה והערכים האנלוגיים עבור הגליל, והוא היה הראשון לעשות זאת.

המשפטים המרכזיים

הנוסחאות הראשיות הנגזרות ב-"על הכדור והגליל" הם אלו שמוזכרות לעיל: שטח הפנים של הספירה, הנפח של הכדור המוכל בה, שטח הפנים והנפח של הגליל. בעבודתו, ארכימדס הראה ששטח הפנים של הגליל שווה ל:
ושהנפח של הגליל הוא:
על הספירה, ארכימדס הראה ששטח הפנים שלה שווה ל-4 פעמים השטח של מעגל גדול. במונחים מודרניים, זה אומר ששטח הפנים שווה ל-:
התוצאה של הנפח של הכדור קבעה שהוא שני שלישים מנפחו של הגליל החוסם אותו, מה שאומר שהנפח הוא:
ארכימדס היה גאה באופן מיוחד בתוצאה האחרונה, והוא ביקש שסקיצה של כדור חסום בגליל תיחרט על מצבתו - מכיוון ש-h=2r, הוא הראה שגם נפח וגם שטח הפנים של הכדור הם שני שלישים מאלה של הגליל. מאוחר יותר, הפילוסוף הרומאי מרקוס טוליוס קיקרו גילה את המצבה, שנהייתה מוקפת בעבותות הצמחייה הגדלה הסובבת.
הטיעון שארכימדס השתמש בו כדי להוכיח את הנוסחה לנפח הכדור היה קשור בגאומטריה שלו, בעוד שטקסטים מודרניים רבים מספקים גרסה מפושטת באמצעות מושג הגבול, אשר כמובן שלא התקיים בזמנו של ארכימדס - טקסטים מודרניים נעזרים לעיתים קרובות באינטגרציה על נפח קליפות כדוריות בעובי אינפיניטסימלי, בהתבסס על הנוסחה לשטח פניו של הכדור. אולם ביצוע אינטגרציה כזאת דורשת הסתכלות אלגברית מפורשת, אשר התפתחה רק במאה ה-17 וכמובן שלא התקיימה בזמנו של ארכימדס. במקום זאת, ארכימדס נעזר בחצי מצולע חסום בחצי מעגל, ואז סובב את שניהם כדי ליצור קונגלומרט גאומטרי תלת ממדי, אשר אז הוא קבע את נפחו.
ייתכן כי זו אינה הדרך המקורית בה הוא גילה את התוצאה, אלא רק הטיעון הפורמלי הטוב ביותר להציג אותה באופן שהולם את המסורת המתמטית היוונית. השיטה המקורית שלו יכולה הייתה להיות שימוש חכם במנופים, כפי שנסתבר לאחר הגילוי מחדש של הפלימפססט שלו במאה ה-19.
כוחות המוביליזציה העממיים (עיראק)

היסטוריה

שבע המיליציות המקוריות פעלו תחת תמיכת ראש הממשלה אל מליקי מאז תחילת 2014. כוחות המוביליזציה העממיים נוסדו באופן רשימי על ידי הממשלה העיראקית ב-15 ביוני 2014 לאחר שעלי סיסתאני הוציא פטווה ב-13 ביוני. הפטווה קראה להגן על ערי עיראק, במיוחד בגדד ולהשתת, במתקפת הנגד נגד המדינה האסלאמית שהגיעה בעקבות נפילת העיר מוסול ב-10 ביוני 2014. הכוח איגד תחתיו מספר מיליציות שיעיות, שרובם קיבלו תמיכה ישירה מאיראן, יחד עם מספר שבטים סוניים על ידי איחוד המיליציות הקיימות במסגרת "וועד המוביליזציה העממי" שתחת משרד הפנים העיראקי ביוני 2014. ב-19 בדצמבר נשיא עיראק, פואד מעצום חתם על חוק שעבר בפרלמנט בנובמבר המאגד את הכוח כשווה ערך לזה של צבא עיראק. במסגרת זו הוכפף ישירות למפקד העליון של הצבא, ראש ממשלת עיראק.
קליקסופטוור טכנולוגיות

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1996 על ידי פרופ' משה בן בסט. בן בסט פעל בתחום זה משנת 1979 בחברה בשם IET–Intelligent Electronics, ששינתה שמה ל-ClickService Software. החברה התבססה על ניסיונו של פרופ' בן בסט כיועץ, פעילות שבה עסק בנוסף לפעילותו האקדמית באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת דרום קליפורניה ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 2000 החלו ניירות הערך של החברה להיסחר בבורסת נאסד"ק. בשנת 2003 נבחרה החברה לספק פתרונות אופטימיזציה של שרשרת השירות לחברת דויטשה טלקום. באולימפיאדת בייג'ינג עסקה החברה בתיאום פעילותם של מאות טכנאים. 
בשנת 2012 החל החברה להפיץ אפליקציות לשימושם של עובדי שטח. האפליקציות משמשות להזנת נתונים, ניווט, שיתוף פעולה בין עובדים, דיווח נוכחות ועוד. 
בשנת 2014 רכשה החברה את חברת Xora, חברה מובילה במחשוב ענן של עובדי שטח ניידים, תמורת כ-15 מיליון דולר. רכישה זו הרחיבה משמעותית את גודל השוק הפוטנציאלי של קליקסופטוור. רכישות קטנות יותר שלה היו חברת מנצ'יטרה ההודית באפריל 2009, וחברת AST האמריקאית ביולי 2009.
מוצרי החברה נמכרים לקשת רחבה של חברות בתחומי השירותים והמסחר. עם לקוחותיה של החברה בישראל נמנות החברות בזק ופרטנר תקשורת. לחברה שיתופי פעולה עם חברות כ-IBM,‏ SAP, אינפוסיס ועוד. 
באפריל 2015 נמכרה החברה לקרן פרנסיסקו פרטנרס, תמורת יותר 438 מיליון דולר. העסקה מותנית בהסכמה של בעלי המניות, ועם השלמתה תהפוך החברה לחברה פרטית. בעלי המניות הגדולים בחברה טרם מכירתה היו משה ועידית בן בסט (כ-13%) וכן ג'ורג' סורוס, שהפך בשנת 2011 לבעל עניין בחברה דרך קרן ההשקעות שבבעלותו.
באוגוסט 2019 הודיעה חברת התוכנה הארגונית סיילספורס כי רכשה את קליקסופטוור מקרן פרנסיסקו פרטנרס תמורת 1.35 מיליארד דולר.