google/wiki40b huggingface dataset:
מאטביי ברמן

ביוגרפיה

מאטביי ברמן נולד באנדריאנובקה, במחוז צ'יטה בסיביר. הוא היה בנו של סוחר לבנים יהודי. הצטרף לצבא הרוסי ונכנס לבית הספר הצבאי באירקוטסק. לאחר מכן הוא הפך צוער של גדוד הרגלים ה-25 של חיל הרגלים.
ברמן הצטרף לבולשביקים ביוני 1917. בשנת 1918 הצטרף לצבא האדום והוצב בטומסק וביוני עבד ביחידת תעמולה. באוגוסט 1918 הוא הצטרף לצ'קה ומונה לממונה על ביטחון המדינה בעיר גלזוב.
מ-1923 עד 1924 הוא היה הקומיסר העממי לביטחון המדינה במחוז האוטונומי בוריאטיה של ברית המועצות. אז הוא עמד בראש ה- OGPU (מגלגולי המשטרה החשאית הסובייטית) במרכז אסיה.
מפברואר 1927 עד אוקטובר 1927 הוא היה יו"ר ה- OGPU ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית.
בנובמבר 1929 הוא עזר לפתח את מערכת המחנות של הגולאגים בשנת 1930 נתמנה לסגן ראש מערכת הגולאגים. מ 9 ביוני 1932 עד 17 באוגוסט 1937 הוא היה ראש מערכת הגולאגים. הוא קיבל את עיטור לנין ב-4 באוגוסט 1933, זמן קצר לאחר סיום בניית תעלת הים הלבן-הים הבלטי. ב-1935, על פי ספירתו, היה ברמן אחראי ליותר מ-740,000 אסירים שעבדו על 15 פרויקטים גדולים בגולאגים.
לאחר סילוקו של גנריך יגודה המשיך ברמן לעלות בהיררכיה של ה-נ.ק.ו.ד. והא עמד בראש פרויקט תעלת מוסקבה והא היה סגן ראש הנ.ק.ו.ד. בשנים 1936-1937.
באוגוסט 1937 החלה נפילתו של ברמן בתקופת הטרור הגדול. ב -17 באוגוסט 1937 הוא איבד את תפקידו כראש הגולאגים ומונה לקומיסר העם של הודעות ותקשורת (רוסית: Наркомпочтель). ב -23 בדצמבר 1938 גורש מהמפלגה הקומוניסטית הסובייטית, ונעצר למחרת במשרדו של גאורגי מלנקוב ונשלח לכלא בלוביאנקה. הוא נמצא אשם על ידי הרכב צבאי בית המשפט העליון של ברית המועצות בעוון "חברות בארגון טרור חבלה" ונידון למוות. הוא הוצא להורג ביריה ב -7 במארס 1939.
ב -17 באוקטובר 1957 טוהר שמו של מאטביי ברמן.
אחיו הצעיר של מטביי, בוריס, עבד גם ב-נ.ק.ו.ד. ובמערכת הגולאגים בתפקידי ניהול ופיקוח. בוריס קיבל את עיטור לנין ב-19 בדצמבר 1937. הוא נעצר ב-24 בספטמבר 1938 והוצא להורג ב-22 בפברואר 1939.
הלשכה לביטחון לאומי (פולין)

הלשכה לביטחון לאומי של פולין (בפולנית: Biuro Bezpieczeństwa Narodowego, BBN) היא סוכנות ממשלתית בפולין הכפופה לנשיא פולין שאחראית לביטחון לאומי. הארגון נחשב לארגון מסייע למועצה הפולנית לביטחון לאומי. הוקם ב-31 בינואר 1991. הארגון כפוף למשרד נשיא רפובליקת פולין באמצעות משרד המדינה לביטחון לאומי.
קונצרט אתנחתא

קונצרט אתנחתא הוא סדרת קונצרטים ותיקה המתקיימת בתיאטרון ירושלים בהפקת קול המוסיקה.
קונצרטי אתנחתא מתקיימים החל משנת 1983, שנת הקמתה של תחנת קול המוסיקה. בשש העונות הראשונות היא נערכה על ידי פאול לנדאו (מנהל המכון למוזיקה ישראלית), ומאז 1989 העורכת והמפיקה היא חיותה דביר. הסדרה "מביאה אל קדמת הבמה את מיטב האומנים הישראלים וגם אמנים מחו"ל, תוך שימת דגש מיוחד על השמעת יצירות של מלחינים ישראלים לצד נכסי צאן ברזל של המוזיקה הקאמרית לתקופותיה". 
הקונצרטים מתקיימים באופן קבוע באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ומונחים ומוסברים על ידי עורכת הסדרה חיותה דביר. הקונצרטים מועברים בשידור חי בקול המוסיקה והכניסה לקהל היא בלי תשלום.
במשך השנים צברה לעצמה הסדרה מוניטין כבמה המרכזית לחשיפת מוזיקה קלאסית ישראלית ואמנים ישראליים.
מקור המילה אֶתְנַחְתָּא הוא מארמית: "ירד", "הניח". השורש נחת בנטייה. המילה נמצאת בלשון חז"ל ופירושה טעם (סימן) מטעמי המקרא המסמן הפרדה בין חלקו הראשון של הפסוק לבין חלקו השני. בהשאלה מדובר בקטע מעבר מוזיקלי שבין חלקי מופע או יצירה.
שמחה סיאני

שמחה סיאני (נולדה ב-30 בינואר 1946 בירושלים), סופרת, עורכת, שחקנית תיאטרון, מדריכת סיורים פולקלוריים, מספרת עממית ומרצה ופעילה חברתית.

ביוגרפיה

שמחה סיאני נולדה ב י"ט שבט ה'תש"ח ( 30 בינואר 1948) בירושלים, ומתגוררת בה. 
בעלת תואר ראשון בחינוך ובפולקלור יהודי והשוואתי  ותואר שני בפולקלור יהודי והשוואתי מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עובדת במשרד החינוך. יושבת ראש העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יושבת ראש ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויושבת ראש פורום קהילות ישראל.
שימשה בתפקידים שונים במשרד החינוך – ביניהם: מזכירת יו"ר רשות הספורט (1986-1981), מנהלת לשכתה של סגנית השר – חה"כ מרים תעסה-גלזר. כיום עובדת במשרד החינוך והתרבות בתפקידים שונים במרכזי פסג"ה: רכזת אדמיניסטרטיבית למורי מורים, ספרנית, מעצבת וקליגרפיקאית.
חברה באגודת הסופרים העברים, בפא"ן, באקו"ם, בסומליון, בוועדת התרבות של "נעמת". היא משמשת יו"ר העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יו"ר ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויו"ר פורום קהילות ישראל, חברה באיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית ועוד. השתתפה בשלושה קונגרסים ציוניים כציר וכסגנית ציר  (בשנים: 1997, 2001, 2003). שימשה כשחקנית בתיאטרון "בימתנו" (1980-1975), מדריכה סיורים פולקלוריים מטעם "יד בן-צבי", "החברה להגנת הטבע" ו"בית שמואל", מספרת עממית מטעם "אמנות לעם" ו"סל תרבות", ומרצה אורחת באוניברסיטאות בנושא הסיפור העממי. עורכת את השנתון "צרור המור" מאז 1990. ספרה "רומיה ומרבד הקסמים" נבחר ב"מצעד הספרים".
מיקאל לנדרו

קריירה

אל מחלקת הנוער של נאנט הצטרף לאנדרו בגיל 14. ב-1996 הצטרף לקבוצה הבוגרת ובמשחקו הראשון בקבוצה, תיקו 0-0 נגד בסטיה ב-2 באוקטובר 1996, עצר בעיטת עונשין מ-11 מטרים. לאנדרו הפך לשוער הקבוע של הקבוצה ובגיל 19 מונה לקפטן. לאנדרו עמד בשער הנבחרת הצרפתית בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 של 1997. במשך עשר שנים שיחק לאנדרו בנאנט, וזכה עימה בגביע הצרפתי ב-1999 וב-2000, באליפות צרפת ב-2001 ובגביע האלופות ב-1999 וב-2001. ב-2006 עבר לאנדרו לפריז סן-ז'רמן בהעברה חופשית. לאנדרו היה השוער בכל משחקי הליגה של פריס סן-זרמן בשלוש עונותיו בקבוצה, אולם הגעתו של גרגורי קופה לקבוצה ב-2009 העמידה בסימן שאלה את עתידו של לאנדרו כשוער ראשון והוא בחר לעזוב לליל. עד מהרה הפך לשוער המוביל בליל ב-3 וחצי עונותיו, כשהוא מקדים שוערים אחרים מסגל הקבוצה בתוכם וינסנט אניימה. עם ליל זכה  לאנדרו בדאבל בשנת 2011. 
בחלון ההעברות של ינואר 2013 עבר לאנדרו לבסטיה בחוזה לחצי שנה. במדי בסטיה שבר לאנדרו את שיא ההופעות בליגה הצרפתית הראשונה שעמד עד אז על 602 משחקים.

נבחרת לאומית

למעט גביע העולם עד גיל 20 של 1997, לאנדרו אף פעם לא הצליח לבסס את מעמדו כשוער ראשון בנבחרת הצרפתית ולאורך הקריירה שלו הקדימו אותו פביאן בארטז, גרגורי קופה והוגו לוריס. הוא עמד בשער הנבחרת בשני משחקים בגביע הקונפדרציות של 2001 בו זכתה ארצו, בשישה משחקים במוקדמות יורו 2008 ובשלושה משחקי ידידות. בסך הכל רשומות לזכותו 11 הופעות בינלאומיות.

מאמן

בשנת 2017 לנדרו מונה למאמן לוריאן מהליגה הצרפתית השנייה.
בית יוסף (מושב)

לקריאה נוספת

בית יוסף: סיפור שלא סופר: מאת דוד לבקוביץ, הוצאת צ'ריקובר, 2002
ארי בן שבתאי

לימודים

ארי בן שבתאי החל ללמוד הלחנה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון בשנת 1979. בהמשך למד באקדמיה למוזיקה בירושלים וסיים לימודי הלחנה לתואר ראשון אצל מרק קופיטמן. אחרי סיום התואר השני המשיך ללימודי התואר השלישי באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית. מוריו שם היו ג'ורג' קראמב וריצ'רד ורניק.
ארי בן שבתאי הוא ראש החוג לתורת המוזיקה, הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים. הוא כיהן כיו"ר איגוד הקומפוזיטורים בישראל ובמסגרת תפקידו זה הפיק סדרת תקליטורים "אנתולוגיה של מוזיקה ישראלית לפסנתר".
הוא נמנה עם סגל ההוראה של Muzik, בית ספר גבוה למוזיקה, יצירה והפקה, שם הוא מלמד קורס במוזיקה אלקטרונית.
בן שבתאי משתמש בכתיבתו בטונאליות ובאטונאליות, במודאליות, ברבעי טונים ובשיטת שנים-עשר הטונים ועוד. בין השאר הוא משתמש בשיטת המקצבים של אוליביה מסייאן.
יצירותיו של בן שבתאי מנוגנות בפסטיבלי מוזיקה בעולם. בחגיגות יובל 3000 לירושלים נוגנה יצירתו "מגרפה" בביצוע תזמורת פיטסבורג עם המנצח לורין מאזל.
ערגול

בעיבוד מתכת, ערגול הוא תהליך עיבוד של חומרים. בתהליך זה מעבירים את החומר, לרוב מתכת, דרך זוג (או כמה זוגות) גלילים. התוצר הסופי של התהליך הוא יריעה או לוחית דקה מעובי החומר במקור. 
עוצמת מאמץ המתיחה בערגול מגדילה את נקודת מאמץ הכניעה ובהתאם מגדילה את קשיחות החומר. כלומר מקטינה את היכולת של החומר להשתנות (לייצר מעוות) במאמץ מתיחה
גאנסו (כדורגלן)

סנטוס

פאולו הנריקה צ'אגס דה לימה הידוע בכינוי גאנסו נולד בעיר אנאנינדואה שבברזיל ומגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של טונה לוסו המקומית כשהתגלה על ידי ג'יובאני דה סילבה מאמן נבחרת ברזיל דאז. כשהוא בן 15 הצטרף למחלקת הנוער של פאיסנדו וממנה בשנת 2005 הצטרף לזו של סנטוס. בשנת 2007, החלים גנסו מפציעה שהשביתה אותו לתקופה של שישה חודשים וסייע לסנטוס לזכות בגמר הקמפאונטו פאוליסטה עד גיל 20. גנסו לבש את החולצה עם המספר 10 בקופה סאו פאולו לשנת 2008 כשסנטוס הודחה ברבע הגמר על ידי אינטרנסיונל. ב-2 במאי 2010, סייע גנסו לסנטוס להדיח את סנטו אנדרה בגמר הקמפאונטו פאוליסטה וזכה עם סנטוס באליפות. בחודש אוקטובר 2010, האריך גנסו את חוזהו בסנטוס עד לפברואר 2015, כשסעיף השחרור שלו מהקבוצה עומד על 50 מיליון אירו.

סאו פאולו

ב-20 בספטמבר 2012 לאחר משא ומתן עיקש בין הקבוצות, חתם גאנסו לחמש שנים בסאו פאולו ששילמה עבורו לסנטוס 23.940 מיליון ריאל ברזילאי. והוא קיבל את החולצה עם המספר 8. בתחילת דרכו בסאו פאולו הציג גאנסו כושר משחק ברמה גבוהה אך לעיתים התקשה להביא את יכולותיו לידי ביטוי. באוקטובר 2013, קיבל גאנסו את החולצה עם המספר 10 אותה לבש בסנטוס וקיווה כי יוכל לשמור על יציבות ולהציג יכולת מרשימה יותר. בשנת 2016, חזר גאנסו לכושר מלא והצליח להתאושש כמעט באופן מוחלט מפציעות רבות שליוו אותו לאורך תקופתו בסאו פאולו. יחד עם החלוץ ג'ונתן קאלרי הצליח גאנסו להוביל את סאו פאולו עד לחצי גמר  גביע הליברטדורס אך בשל פציעה נכשל בניסיונו לסייע לקבוצה להשיג את הכרטיס לגמר. במהלך תקופתו בסאו פאולו רשם גאנסו 221 הופעות בהן כבש 24 שערים ורשם עוד 49 בישולים.

סביליה

ב-16 ביולי 2016, יצא גאנסו לראשונה לאירופה כשחתם בסביליה מהלה ליגה ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2018 הושאל לאמיין. ב-31 בינואר 2019 חזר לברזיל וחתם לחמש שנים בפלומיננסה.

קריירה בינלאומית

גאנסו שיחק בעברו בנבחרות הצעירות של ברזיל אך החל 2010 נמנה עם סגל נבחרת ברזיל. ב-10 באוגוסט 2010, ערך גנסו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל במשחק ידידות נגד נבחרת ארצות הברית. גאנסו היה חלק מנבחרת ברזיל שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012). בשל פציעותיהם של דוגלאס קוסטה וקאקא, נמנה גנסו עם סגל נבחרת ברזיל לקופה אמריקה 2016.
קופסה שחורה (הנדסה)

במדעים, במדעי המחשב ובהנדסה, קופסה שחורה היא מכשיר, מערכת או עצם שדרך פעולתה הפנימית המדויקת אינה ידועה או אינה רלוונטית, אך ידועים נתוני הקלט והפלט שלה. אפשר להסתכל על כל פונקציה כקופסה שחורה הנקראת לביצוע פעולה מסוימת ומחזירה תוצאה מסוימת בהתאמה.  
בדרך כלל, משתמשים בביטוי קופסה שחורה כדי להתעלם לרגע ממנגנון מסוים בתוך מערכת, על-מנת להקל על הבנת דרך הפעולה של המערכת כולה. המונח ההופכי ל״קופסה שחורה״ הוא ״קופסה לבנה״ או ״קופסה שקופה״, ומתאר מנגנון שדרך פעולתו ידועה וניתן לבחון אותה.
אסיף (שיר)

"אסיף", המוכר יותר בשם "אסוף את המעשים" לפי מילותיו הראשונות, הוא שיר שכתב איתמר פרת והלחינה נעמי שמר. השיר זכה להצלחה גדולה ולביצועים רבים.

נסיבות כתיבת מילות השיר

את השיר כתב איתמר פרת לזכר אחותו תרצה (תיתה) רבינוביץ' מקיבוץ חצרים, שנהרגה בתאונת דרכים בשנת 1976 בערב חג הסוכות תשל"ז, בהיותה בת 40. השיר נכתב בעיצומם של ימי האבל בתוך חג האסיף ופורסם בחוברת זיכרון לזכרה, שפרת עסק בעריכתה. 
במלאת 30 שנה למותה של רבינוביץ', הוסיף פרת לשיר שני בתים שאינם מופיעים בשיר המולחן, ושאותם הוא תיאר כאפילוג. שני בתים אלה התפרסמו בחוברת "חגיגת אסיף" שבה נאספו שיריו.

הלחן

בעלה של תרצה, שאול רבינוביץ', נתן לנעמי שמר, שמדי פעם הגיעה להופיע בקיבוץ, עותק של חוברת הזיכרון, הראה לה את השיר ואמר לה שהיה רוצה שדווקא היא תלחין את השיר, מפני שאשתו אהבה מאוד את שיריה. שמר השיבה שהיא מלחינה רק את שיריה-היא ושירים של "משוררים גדולים", אך כעבור שבועיים הודיעה לשאול שהתרשמה מאוד מהחוברת ומאישיותה של תרצה, שהשיר מצא חן בעיניה ושבכוונתה להלחינו. לפרת נודע על כך רק לאחר שהשיר כבר הושמע ברדיו. פרת, שתחילה לא אהב את הלחן, הגיב בסופו של דבר להצלחת השיר המולחן במילים: "שמר הצמיחה לתרצה כנפיים, ועכשיו היא אחות של כולם".
מיקוד (דואר)

בשירותי הדואר, מיקוד הוא סדרה של אותיות או ספרות המצורפים לכתובת הדואר למטרת מיון הדואר.
גרמניה הייתה המדינה הראשונה בעולם שהנהיגה את שיטת המיקוד ב-1941. רוב מדינות העולם משתמשות במערכות מיקוד. באירלנד, בה משתמשים רק במערכת מיקוד אזורית, נכנסה לשימוש מערכת מיקוד דואר ארצית בשנת 2008. עם המדינות שאינן משתמשות בשיטת מיקוד נמנות אנגולה, טימור, הונג קונג ופנמה. ברוב מדינות העולם נוהג השימוש במערכות מיקוד ספרתיות. המדינות המעטות בהן נוהג מיקוד המשלב ספרות ואותיות הן ארגנטינה, ברוניי, בריטניה, ברמודה, ג'מייקה, הולנד, ונצואלה, מלטה, וקנדה. אף על פי שמיקוד דואר מוקצה בדרך כלל לאזורים גאוגרפיים, קודים מיוחדים מוקצים לעיתים למוסדות עם נפח גדול של דואר, כמו משרדים ממשלתיים וחברות מסחריות גדולות.

המיקוד בישראל

בישראל הוצהר על התחלת שימוש במיקוד ב-1 ביוני 1971. בשנת 1974 קבלו בדואר על ששיעור השימוש במיקוד בישראל היה נמוך. באוקטובר 1975 התברר שמשרד התקשורת כלל אינו משתמש במיקוד ועל פי ההערכות של משרד התקשורת רק בין 10-20% מהמכתבים נשאו מיקוד. במשרד התקשורת טענו שאין טעם להשתמש במיקוד במיון המכתבים כאשר רוב המכתבים אינם נושאים מיקוד, בעוד בציבור טענו שאין טעם לרשום מיקוד שלא נעשה בו שימוש. גם משרדי הממשלה לא טרחו לציין מיקוד על המכתבים ששלחו. בנובמבר 1980 הוצהר על התחלת שימוש במיקוד במיון מכתבים.
המיקוד בישראל היה בן חמש ספרות, שקידדו את העיר, האזור והרחוב. בתחילת 2013 עברה חברת דואר ישראל לשיטת מיקוד בת שבע ספרות. השיטה הנמצאת בשימוש פנימי של חברת הדואר מאז 1 בינואר 2008 כוללת את המיקוד הקודם בן חמש הספרות, וכן שתי ספרות נוספות, ייחודיות לכל מרכז חלוקת דואר (לדוגמה, לכל ריכוז של תיבות דואר בבית משותף).
מספר מיקוד בודד עשוי להתייחס למבנה בודד, לקבוצת מבנים או תאי דואר, ובמקרים של יישובים קטנים, לכל בתי היישוב. מספרי המיקוד ניתנו מצפון לדרום, וכך למטולה מיקוד 10292XX, ולאילת מיקוד מהצורה 88xxxxx. ליחידות צה"ל מוקצים מספרי מיקוד המתחילים ב-0 ולכל יחידה יש מספר קבוע, הקרוי דואר צבאי, גם בזמן שהיחידה נודדת פיזית ממקום למקום. המספרים המתחילים ב-9 מוקצים לבירה ירושלים וליישובים הסובבים לה, וכן לחלק מההתנחלויות ביהודה ושומרון.
כנימות עלה

אנטומיה

האיברים האופייניים ביותר של הכנימות הוא חלקי הפה הדוקרים-מוצצים הנקראים חדק. וזוג הצינוריות יוצאות מן האבדומן (siphunculi). לכנימות חסרות הכנפיים יש גוף רך, רגליים ארוכות דקות. לבעלות הכנפיים, החזה יכול להיות נוקשה. לכנימות שני זוגות כנפיים, עדינות ושקופות. הזוג הקדמי גדול מן הזוג האחורי. הטרכאות הכיטיניות נותנות את התמיכה לכנפיים. מחושי הכנימה מורכבים משני מקטעים עבים ושוטון עם עד ארבעה חלקים. מאחר שמזונן של הכנימות הוא מוהל הצמח המצוי בשיפה, מערכת העיכול שלהן בנויה כך, שהיא ממצה מן המוהל את המרכיבים החיוניים (למשל חומצות אמיניות) ואת יתרת המים והסוכר מופרש בצורת טל דבש.

רבייה

לכנימות עלה, יש חשיבות מיוחדת בשל יכולתן להעביר מחלות ווירוס בין צמחים. הן נחשבות ווקטור יעיל במיוחד.
כנימות רבות מתאפיינות ברב צורתיות. קיים מופע מכונף ובלתי מכונף, ושני המופעים, מתרבים ברביית בתולין. במרבית מיני הכנימות, המופע חסר הכנפיים, מקים וולדות רבות, אך תנועתו מוגבלת להליכה, בעוד שהמופע המכונף, מעמיד מעט צאצאים, אך יכול לעופף בין פונדקאים, בקרבת מקום או במקרים של הגירה למרחקים גדולים מאוד. לכנימות יש מה שנהוג להקרא "דורות טלסקופיים". לנקבה תהיה צאצאית בתוכה, ובגוף הצאצאית יש צאצאית נוספת בו בזמן. בזמנים שונים במהלך השנה תוולדנה הכנימות מתוך גוף האם ובזמנים אחרים מתוך ביצים. באביב ובקיץ הכנימות לרוב מתרבות בתולין מתוך הגוף, ומתרבות מינית, מביצים, בסתיו.
נקבות וזכרי כנימות מזדווגים בסתיו. לנקבות, הן המיניות והן הא-מיניות, יש שני כרומוזומי מין ואילו לזכרים מיניים רק אחד.
נוכל לבחון את הסיקור הבא לגבי כנימת הורד (Aphis rosae) כמייצג באופן כללי לגבי דרכי ההתרבות במשפחת כנימות העלים: ביצים אשר הטילה הנקבה בסתיו עוברות הפריה ונשארות על הצמח במשך החורף. באביב בוקעות הביצים ומתוכן נקבות העשויות להיות בעלות או חסרות כנף. נקבות אלה, ללא התערבות זכרים, מולידות אל מינית צאצאים נוספים, וכך נוצר דור חדש הזהה למולידיהם, וכן הלאה. התהליך נמשך לאורך הקיץ, ויוצא כי מאותו יחיד שבקע מביצה באביב נוצרו כמה אלפי פרטים חדשים. בסתיו מופיעים זכרים מכונפים, מתרחשת הזדווגות בין המינים, והנקבות מטילות את ביציהן המופרות כמו בשנה שחלפה. אולם אם אין הצמחייה מתאימה עוד לעמידות הביצים בפני החורף הקר, עשויות הכנימות להתרבות אל מינית במשך מספר שנים.
ישנו מין של כנימת הכרוב אשר מתרבה במהלך הקיץ. כולן נקבות, והן יכולות לשרוד עד 41 דורות של צאצאים. בהנחה שלא תמות אף כנימה במהלך הקיץ, תהיינה למעלה מ-1.5 מיליארד מיליארד מיליארד כנימות (1.5X 10²⁷) עד סוף אותה עונה.
כנימות קיימות בכל העולם, אך נפוצות יותר באזורים ממוזגים.

אבולוציה

כפי הנראה הופיעו כנימות לפני 280 מיליון שנה בתור הקרבון. הן כנראה ניזונו מצמחים חסרי פרחים. מאובן הכנימה העתיק ביותר הוא אחד המינים Triassoaphis cubitus מתור הטריאס. היו יחסית מעט מיני כנימות אותו זמן, ומספר המינים עלה באופן קבוע מאז הופעת הצמחים התרמיליים (שזרעיהם נמצאים בשחלה) לפני 160 מיליון שנה. איברי כנימות כמו החדק הופיעו רק מאוחר יותר, בקרטיקון.
בירה טייבה

היסטוריה

מבשלת בירה טייבה הוקמה בשנת 1994 על ידי האחים דאוד (דייוויד, כיהן בעבר גם כראש עיריית טייבה) ונדים ח'ורי, פלסטינים נוצרים ילידי הכפר טייבה שחיו שנים רבות בארצות הברית. נדים ח'ורי סיים לימודי הסמכה בייצור בירה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ולאחר חתימת הסכמי אוסלו והקמת הרשות הפלסטינית החליט לשוב לכפר הולדתו ולהקים בו מבשלת בירה ייחודית יחד עם אחיו ואביו, כנעאן ח'ורי. ליוזמתם קיבלו את ברכת הדרך של יאסר ערפאת. את המבשלה, על שטח בפאתי הכפר, הקימו בעזרת ציוד שרכשו בארצות הברית וחומרים שייבאו מאירופה. 
הבירה הראשונה מתוצרת מבשלת טייבה הושקה ב-1995, בירת אייל בהירה בשם "גולדן", ותוך שבועות אחדים הגיעו מכירותיה לאלפי בקבוקים בשבוע. הבירה החלה מיוצאת לירדן ולישראל, ועם התבססות הצלחתה הושק מותג בירה שני בשנת 2000 – בירת אייל כהה בשם "דארק". לקראת סוף אותה שנה פרצה האינתיפאדה השנייה, והמציאות החדשה של מתיחות ביטחונית, סגרים ומחסומים פגעה קשות בשיווק ובהפצה. מכולות שלמות של בירה נתקעו בצד הפלסטיני של המחסום, וסחורתן התקלקלה. הייצור פחת ב-80%, המבשלה נקלע לקשיים, 15 מתוך 20 עובדיה פוטרו, והמפעל כמעט שנסגר. רק בשנת 2005 חלה התאוששות, היקפי הייצור עלו בחזרה, והשיווק התייצב על כ-300 אלף בקבוקים בשנה, כולל יצוא לאירופה, ארצות הברית ויפן.
Bones (שיר)

אירוויזיון 2018

ב-12 במרץ 2018 נודע כי הלהקה הבולגרית Equinox  תייצג את בולגריה באירוויזיון 2018, מאוחר יותר שם השיר נחשף לראשונה. השיר יצג את בולגריה באירוויזיון 2018, בסיום חצי הגמר הראשון אשר התקיים ב-8 במאי 2018 נודע כי הוא אחד מעשרת השירים שעולים לגמר, בסיום הגמר אשר התקיים ב-12 במאי 2018 נודע בסיום ההצבעות כי סיים במקום 14 בלבד אך לא הצליח להגיע לטופ 10 לעומת ב-2016 ו-ב2017 שכן הצליחו. בסיום התחרות נודע כי בחצי הגמר סיים במקום השביעי עם 177 נקודות, 107 של השופטים ו-70 של הקהל, בגמר קיבל עם 166 נקודות, 100 של השופטים ו-66 של הקהל.

סדר השמעות

1.Bones (גרסת קריוקי)
2.Bones (גרסת סטודיו)
3.Bones (גרסה אינסטרומנטלית)
תחנת מונפרנאס

תחנת מונפרנס (בצרפתית: Gare Montparnasse) היא תחנת רכבת, אחת משש תחנות הרכבת המרכזיות של פריז. התחנה משרתת קווים, בהם קווי TGV, לאזור מערב ודרום-מערב צרפת, לחבלים ברטאן, אקיטן החדשה (בורדו) ופיי דה לה לואר (נאנט). התחנה, שהוקמה ב-1840 בשכונת מונפרנאס בשם "המזרחית" (Gare de l'Ouest) נסגרה ב-1934 כיוון שרציפיה היו קצרים מדי ועל חורבותיה הוקם מגדל מונפרנאס. התחנה הנוכחית הוקמה ב-1969 במיקום חדש, דרומית למגדל ולאתר התחנה המקורית. ב-1990 הורחבה התחנה באמצעות שלוחה מיוחדת לקליטת רכבות ה-TGV. מצפון לחזית התחנה, בינה ובין המגדל, משתרע הפארק העירוני, Jardin Atlantique.
מסייאו

היסטוריה

העיר הייתה עד סוף המאה ה-18 כפר דייגים קטן, אולם בניית הנמל בה הביאה להתפתחות העיר והפיכתה, בשנת 1839 לבירת מדינת אלגואס.

אקלים

אקלימה של העיר טרופי, והטמפרטורה הממוצעת 25 מעלות צלזיוס.

תחבורה

בעיר ממקום שדה התעופה הבינלאומי זומבי דוס פאלמרס. בעיר נמל מסחרי גדול.

השכלה

בעיר נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של אלגואס.
יצחק ליפקין

הרב יצחק ליפקין (ת"ר, 1840 בערך - תרס"ג, 1903) היה רב ואב"ד  ביאנובה, קרוז' ופרוסניץ בליטא, ובסוף ימיו בירושלים. בנו של רבי ישראל מסלנט.

תולדותיו

נולד בליטא, בנו של רבי ישראל סלנטר. בשנת 1859 נישא לשרה רבקה בת דודו יחיאל מיכל ליפקין. כיהן כרב ואב"ד בערים יאנובה, קרוז' ופרוסניץ. נסע ברחבי ערי רוסיה והקים עשרות חברות ש"ס. בלט כדרשן. הרב בצלאל הכהן מווילנה כתב עליו: "הרב הגדול החריף והבקי המובהק בחדרי תורה... נאה דורש ונאה מקיים". האדר"ת העיד כי היה "שעשוע נפשו" של אביו. 
בסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בשנת 1903, ונקבר בהר הזיתים.
שנה לאחר פטירתו ערך מקורבו הרב חיים יהושע קוסובסקי את הספר "חוט המשולש" ובו הביא מתורתו וכן מתורת אביו רבי ישראל מסלנט ומתורת סבו הרב זאב בן אריה. בהקדמת הספר תיאר את גדלותו ותולדותיו. בשנת תשמ"ח (1988) הודפס הספר "לוחות אבנים" ובו דרשותיו ומאמריו.

צאצאיו

בניו הם אריה לייב ובנימין ליפקין (מחבר הספר "בני בנימין"). אריה לייב ליפקין היה נשוי בנישואים שניים למרים לוין, אחותו של הרב אריה לוין. בניהם הם הרב חיים יצחק ליפקין ובנימין ליפקין – חבר מכון הרי פישל.
סמי בוסו

קריירה

בוסו החל את דרכו בקבוצה הבוגרת הרלבק ששיחקה בליגה השנייה של בלגיה ב-2003 לאחר ששיחק בקבוצת הנוער שלה במשך שנתיים. אף על פי שלא שיחק הרבה, ב-2006 הוא עבר לקבוצת זולטה ורכם שרק זכתה בגביע הבלגי שם שימש שוער שני לשוער נבחרת בלגיה, חרט דה פליכר (Geert De Vlieger). במשך עונה וחצי הוא משחק משחקים בודדים רק כאשר דה פליכר פצוע או מושעה. במרץ 2008, ראשי המועדון מחליטים שלא להאריך את החוזה של דה פליכר והמאמן החליט להפוך את בוסו לשוער הראשון של הקבוצה. מאז אותה עונה הוא השוער הראשון של הקבוצה ולמעט כמה בודדים עמד בשערה בכל משחקיה.
במאי 2014 זומן בוסו לראשונה לנבחרת בלגיה כשוער השלישי של בלגיה במונדיאל 2014. הוא שיחק לראשונה במדי בלגיה במשחק ידידות נגד לוקסמבורג, המשחק אינו מוכר על ידי פיפ"א כיוון שמאמן בלגיה מארק וילמוטס ערך שבעה חילופים, אחד מעל למותר על פי התקנון.
קורטה (כדורגלן)

קריירה

קורטה שיחק בנעוריו בקבוצה קטנה בעיירה סלט שבקטלוניה, בקרבת ז'ירונה. ב-1939 הצטרף לקבוצה ל'אסקלה, שם שיחק במשך שנה. ב-1940 עבר לז'ירונה, שהייתה אז בליגה השנייה. קורטה שיחק בז'ירונה במשך שתי עונות, ובקיץ 1942 חתם בברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-27 בספטמבר, במחזור הראשון לעונת 1942/1943, אז הפסידה ברצלונה בקלאסיקו לריאל מדריד בתוצאה 3-0.
קורטה, ששיחק לרוב בעמדת הבלם ולעת צורך בעמדת המגן השמאלי, במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה. בעונתו הראשונה שם פתח ב-15 מחזורי ליגה, בעונתו השנייה ב-25. בעונת 1944/1945 עזר לברצלונה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה, כשהוא מופיע ב-20 מתוך 26 משחקים במהלך העונה. ב-4 בפברואר 1945 כבש שער עצמי לרשת קבוצתו, אך לשמחתו קבוצתו ניצחה את קאסטיון 3-1. לאחר שהחמיץ משחק בודד בעונת 1946/1947, פתח קורטה ב-62 משחקי ליגה רצופים, כולל בכל המשחקים לעונות 1947/1948 ו-1948/1949, בהן זכתה ברצלונה בשתי אליפויות רצופות. בקיץ 1949 פתח בהרכב ברצלונה בשני המשחקים בגביע הלטיני, והיה שותף לזכיית קבוצתו בגביע.
החל מעונת 1949/1950 דעך מעמדו של קורטה בקבוצה. בעונה זו שותף ב-10 משחקים בלבד, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-8 משחקים. בעונה זו כבש את שערו היחיד בליגה הספרדית, ב-4 בפברואר 1951, בניצחון 3-1 על ריאל ואיאדוליד. בתום העונה זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, אך קורטה לא לקח חלק במשחק הגמר. בתום עונת 1950/1951 החליט לעזוב את ברצלונה, בתום 9 שנים בקבוצה, בהן הופיע ב-178 משחקי ליגה וב-270 משחקים בסך הכול. קורטה עבר לסבדל שמהליגה השנייה, שם ערך 5 הופעות בעונת 1951/1952, לפני שפרש ממשחק, בגיל 30.
ב-6 בספטמבר 1955 נערך לכבודו משחק הוקרה בלס קורטס, אצטדיונה של ברצלונה, נגד אוסטריה וינה. ברצלונה ניצחה בתוצאה 2-1.
קורטה הופיע במדי נבחרת ספרד ב-3 משחקי ידידות. המשחק הראשון היה בהפסד 4-1 לפורטוגל ב-26 בינואר 1947, השני בהפסד 3-2 לאירלנד ב-2 במרץ. השלישי והאחרון היה בתיקו 3-3 עם שווייץ ב-20 ביוני 1948, אז הבקיע קורטה שער עצמי. יתר על כן, כקטלאני, השתתף קורטה ב-5 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה בין 1942 ל-1947.
הרמן דיילי

השכלה

דיילי היה תלמידו של הכלכלן הנאו קלאסי ניקולס ג'ורג'סקיו רוגן. בהמשך דרכו "מרד" רוגן בממסד האקדמי הכלכלי, וניסה להכניס לעולם המושגים הכלכלי את מונח האנטרופיה, בעיקר בהקשר של תלות העולם הכלכלי במשאבי טבע. דיילי המשיך ופיתח ביקורת זו בספריו.
דיילי קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1967 מאוניברסיטת ואנדרבילט, בשנת 1968 נהיה לפרופסור חבר באוניברסיטת לואיזיאנה, וב-1973 כבר הפך לפרופסור מן המניין. הוא היה אחד המייסדים של הירחון "כלכלה אקולוגית" (Ecological Economics) והוא עורך-עמית של ירחון זה.

עבודה בבנק העולמי

דיילי עבד ככלכלן בכיר במחלקה הסביבתית של הבנק העולמי, שם הוא עזר לפתח קווי מדיניות הקשורים בפיתוח מקיים. בעודו שם, הוא עסק במבצעים סביבתיים באמריקה הלטינית.

עבודתו

תחומי העניין של דיילי הם פיתוח כלכלי, אוכלוסין, משאבי טבע, כלכלה אקולוגית וסביבה. הוא פרסם מאות מאמרים וכמה ספרים שנחשבו לפורצי דרך בתחום של כלכלה וסביבה. 
דיילי ניסח את "חוקי דיילי לקיימות" או "גבולות מקיימים לתפוקת חומר ואנרגיה" - תנאים פיזיים שהם תנאי הכרחי אך לא מספיק לקיימות.

פרסים ואותות הוקרה

במהלך חייו ולאורך שנות פעילותו, זכה הרמן דיילי במספר פרסים והוקרות על פועלו:

בשנת 1996 זכה דיילי בפרס הפרנסה הנאותה על "קריאת התגר העמוקה שלו כלפי הכלכלה הקונבצינלית מנקודת מבט אקולוגית ואתית".

בשנת 1996 קיבל דיילי שני פרסים: פרס היינקן למדעי הסביבה, הפרס מוענק מטעם האקדמיה המלכותית ההולנדית למדעים ולאומנות ופרס הקיום הנכון. 
בשנת 1999 קיבל את "Norwegian Sophie Prize".
בשנת 2001 הוא קיבל את פרס לאונטיאף (Leontief) לקידום הגבולות של מחשבה כלכלית, ובשנת 2002 את מדליית הנשיאות של איטליה. בשנת 2010, הוא זכה בפרס על מפעל חיים מהמועצה הלאומית למדעים ואיכות הסביבה.