יונל פרניק

ילדותו ולימודיו

יליד טרגובישטה שבחבל מונטניה (1901), יונל פרניק היה בן של מהנדס המכונות תאודור פרניק. בן דודו, המהנדס ג'ורג'ה פרניק היה טייס ובונה מטוסים שנהרג בתאונת מטוס במפגן אווירי בתערוכה האווירית בשיקגו באוקטובר 1930. 
חדשים ספורים אחרי לידתו, בגלל העסקת אביו במספנות בגאלאץ עבר עם המשפחה לעיר הזאת. בגיל שנתיים התייתם יונל פרניק מאמו שנפטרה בעת לידת בנה השני, גריגורה. אחרי שלפי רצון אמו למד בבוקרשט בבית ספר יסודי לותרני, חזר לגאלאץ כדי ללמוד בתיכון "וסילה אלכסנדרי". את שיעוריו הראשונים לנגינה בגיטרה ובפסנתר קיבל מהמורה למוזיקה בתיכון, המלחין תיאודור פוכס. 
אחרי לבטים רבים על רקע משיכתו הכפולה למוזיקה ולאוירונים, ולמרות עצת הוריו להירשם לפקולטה בעלת פרופיל טכני, נרשם לבסוף לקונסרבטוריון למוזיקה ולאמנויות הבמה בבוקרשט שם למד במחלקה למוזיקה פסנתר והרמוניה אצל יוזף פאשיל ובמחלקה למשחק תיאטרון אצל יון סוריאנו ואריסטידה דמטראיד. זכה בהערכת מוריו וכשסיים את הקונסרבטוריון בשנת 1930 שיחק במשך ארבע שנים בתיאטרון הלאומי בבוקרשט יחד עם בעלי שמות גדולים של התיאטרון הרומני, כמו יון מאנולסקו, מורו אריסטידה דמטריאדה, יון צ'יגאליה, מישו פוטינו ואחרים. עם זאת לא עסק במשחק אלא תקופה קצרה בחייו. את שרותו הצבאי עשה בבית הספר לקציני מילואים של חיל הרגלים בעיר פלוישט ובהמשך חי שנים אחדות בעיר הזאת. כאן גם יצר חלק גדול מלחניו ושיריו. בשנת 1930 התקבל כחבר סטאז'ר וב-1934 כחבר קבוע של איגוד המלחינים הרומנים.

פעילותו המוזיקלית והספרותית

בשנה האחרונה של התיכון בגאלאץ הלחין את הבלדה "צלב לבן מעץ ליבנה" Cruce albă de mesteacăn ‏(1919). הטנגו הראשון שלו, משנת 1931, "השקר" Minciuna נכתב על מילים של הפזמונאי הידוע אורל פליה Aurel Felea. השיר נודע גם לפי שורתו הראשונה - "כשהירח זורח ברקיע" Pe boltă când apare luna.
בהמשך כתב פרניק כארבע מאות שירים, שאחדים מהם הפכו לנכסי צאן ברזל של המוזיקה הקלה הרומנית. הם נכנסו לרפרטואר של להקות נגנים כמו אלו של גריגורש דיניקו, ז'אן מרקו, יונסקו -גאינה, פטריקה מאתיי ואחרים, ושל זמרי הקסם של שנות ה-1930-1940 כמו כריסטיאן וסילה, ז'אן מוסקופול, טיטי בוטז, דורל ליביאנו,יואנה ראדו, ג'יקה פטרסקו. הם זכו לביצועים חוזרים ונשנים גם בידי הדורות הבאים של זמרים וזמרות בארצו. פרניק עצמו התפרנס לפרק זמן בשנות ה-30 כפסנתרן בקולנוע "מודרן" בפלוישט.
אחרי 1927 פרניק ניסה מזלו גם בכתיבת ספרות ופרסם קובץ רישומים בשם "מסתורי מיזיל" ובשנת 1928 פרסם קובץ שירים Prăpăstii "תהומות" וספרי ילדים אחדים. כמו כן ייסד את כתבי העת הסאטיריים "אל תכעס אם אקלל אותך" ו"אל תכעס אם אני צוחק" (Să nu te superi că te-njur).
פרניק גם תרגם לרומנית מצרפתית 96 מתוך ה"רבעיאת" של עומר ח'יאם (1931). בתחילת שנות ה-1930 פרניק התיישב בבירה בוקרשט.

פעילותו בתחום התעופה והצניחה

באביב 1935 סיים יונל פרניק את בית הספר לטייס ע"ש מירצ'ה קנטקוזינו בבניאסה עם תעודת "מעופף" zburător - נווט אזרחי.
התעניין במיוחד בצדדים הספורטיביים והתיירותיים של הענף, במיוחד השתלם בצניחה.
במסגרת מפגן אווירי ביצע את צניחתו הראשונה בשדה התעופה בניאסה (כיום שדה התעופה ע"ש 
אורל ולאיקו). בעקבות תאונה הפסיק בסופו של דבר את צניחותיו. לעומת זאת התקדם בקריירה שלו כנווט מטוסים . מונה למנהל בית הספר לניווט מטוסים בצ'רנאוץ וקיבל את העיטור להצטיינות בתעופה מידי המלך קרול השני.

מותו הטרגי

יונל פרניק נהרג בתאונת מטוס בתאריך 22 ביולי 1938 בגיל 37. עלה בצ'רנאוץ על מטוס אזרחי של חברת התעופה הפולנית "לוט" שנסע בקו ורשה - בוקרשט - סלוניקי על מנת להגיע לבוקרשט, שם עמד להיפגש עם חברתו וכלתו לעתיד, המשוררת נונוצה מורצון, בת של השחקן הידוע וסילה מורצון. כל הנוסעים נספו כשמסיבה לא ידועה המטוס התרסק ביער נגריליאסה על יד הכפרים סטולפיקאן ודורוטיה, בין גורה הומורולוי ובין קמפולונג מולדובנסק במחוז סוצ'אבה, בצפון רומניה. 
שאריות גופתו נשרפו בקרמטוריום בבוקרשט, טקס שבו נכחו גם חבריו ועמיתיו בתחום המוזיקה והתעופה. תזמורת ניגנה שתיים ממנגינותיו הכי פופולריות - "צלב לבן מעץ ליבנה" ו"את זוכרת, גברתי?" ,טייסים ביצעו לכבוד זכרו מפגן אווירי מעל בוקרשט.