google/wiki40b huggingface dataset:
אנרגיה תרמית

אנרגיה תרמית או אנרגיית חום, היא חלק האנרגיה של מערכת או גוף מסוימים, שמיוחס לטמפרטורה שלו. אנרגיה זו, אשר היא חלק מהאנרגיה הפנימית, מתארת את כמות החום האגורה במערכת.
אופיה ה"תרמי" של האנרגיה הזו נובע מכך שהיא מתארת אנרגיות חלקיות של החלקיקים המיקרוסקופיים שמרכיבים את המערכת, ואשר נעים באופן אקראי, ובמהירות ממוצעת הקשורה בטמפרטורה. ניתן למדל אנרגיה זו, כסכום האנרגיות הקינטיות של כלל החלקיקים במערכת. עבור חלקיק יחיד, זוהי האנרגיה הקינטית הממוצעת עבור טמפרטורה מסוימת.
מושג זה של אנרגיה נמצא בשימוש בתחומי התרמודינמיקה והמכניקה הסטטיסטית.

חישוב אנרגיית חום

אנרגיית חום היא האנרגיה המושקעת בעת עלייה בטמפרטורה של גוף בכל חומר שהוא, התכתו ואידויו. אנרגיית החום נגרעת ומשתחררת בעת שריפה (בעירה), הקפאה ועיבוי.
בטי (להקה)

היסטוריה

הלהקה קמה בוושינגטון הבירה לקראת סוף שנות השמונים, וב-1989 עברה לניו יורק. מייסדות הלהקה היו אליסון פלמר (שירה, בס), אליזבת זיף (שירה, גיטרה,) ואיימי זיף (שירה, צ'לו). בטי התחילה כהרכב א-קפלה, ספוקן וורד וטכנו ביט, והתפתחה לעוד סגנונות. השם של האלבום הראשון שלה, "Hello BETTY!" מתייחס לאופן שבו הלהקה פותחת את כל ההופעות שלה, בקריאה זו מהקהל. 
בטי הופיעה בכל הפרקים של סדרת HBO מ-1989, "Encyclopedia", בה שרו שיר חינוכי המתייחס למילת נושא של הפרק, וכן את שירי הפתיחה והסגירה של התוכנית. הקבוצה גם הופיעה בפרק זוכה פרס אמי ברשת PBS, בתוכנית החינוכית “TV411”, ובמגוון תוכניות טלוויזיה נוספות ב-MTV, ערוץ האוכל ואחרים, בנוסף למגוון סרטי קולנוע.
בשנת 2002 הקבוצה כיכבה במופע אוף ברודוויי על שמן, "BETTY RULES", אותו ביים מייקל גריף, הידוע מהמחזמר "רנט". המחזמר רץ במשך תשעה חודשים בתיאטרון זיפר בניו יורק, ועלה לאחר מכן בערים אחרות, כולל שיקגו ווושינגטון הבירה. בטי הופיעה כמופע אורח באופן קבוע בסדרת הטלוויזיה ישנן בנות, לה הן גם סיפקו את שיר הנושא. 
בטי מגדירה את עצמה כלהקה אקטיביסטית, והיא מופיעה במחאות ואירועים בנושאים שמעניינים את חברות הלהקה, כולל פמיניזם, חינוך, זכויות להט"ב, סרטן השד, איידס, הזכות להפלות, התנגדות לאלימות מינית, ועוד. מופעי ההתרמה שלהן גייסו במצטבר מעל $25 מיליון. 
ב-2013 הקימה הלהקה מיזם בשם "The Betty Effect", שמטרתו לעודד שינוי חברתי ופוליטי באמצעות מופעים מוזיקליים. הקמפיין של "אפקט בטי" בשם “RISE: Using Your Unique Voice To Create Change”, פועל יחד עם משוררים, מוזיקאים, סטודנטים, ומארגנות קהילתיות בנושא סחר בנשים בערים דלהי, קולקטה, שילונג, גוואהאטי, והיידראבאד.
מיכאל קלינגהופר

ביוגרפיה

מיכאל קלינגהופר למד בארצות הברית אצל הקונטרבסיסט גארי קאר באוניברסיטת ייל (תואר שני) ובאוניברסיטת הרטפורד (תואר שלישי). שימש כמשנה לנגן הראשי בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובסינפונייטה הישראלית באר שבע.
מיכאל קלינגהופר חבר בסגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים מאז 1987. הוא כיהן כראש המחלקה לכלי מיתר, כדיקאן הסטודנטים וכיום הוא מכהן כדקאן הפקולטה לאומנויות הביצוע.
כיהן במשך שבע שנים כמנהל מוזיקלי במתא"ן ומלמד בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. קלינגהופר עוסק גם בפיתוח פרויקטים ותוכניות מוזיקה לבני נוער משכבות אוכלוסייה שונות.
בין תלמידיו ניתן למצוא את אבישי כהן הקונטרבסיסט הבינלאומי, עומר אביטל וגלעד אברו.
מיכאל קלינגהופר שימש כמנצח ומנהל מוזיקלי של תזמורת הקונסרבטוריון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בין השנים 2009 - 2016.
קיוקו איוואסאקי

קריירת שחייה

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה איוואסאקי במדליית זהב אולימפית במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.65 דקות, בהיותה בת 14 ו-6 ימים בלבד והייתה לשחיינית הצעירה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים שזוכה בזהב בגיל כה צעיר. שנייה סיימה לין לי מסין בתוצאה של 2:26.85 דקות ושלישית סיימה אניטה נול מארצות הברית, שיאנית העולם בתוצאה של 2:26.88 דקות. במשחה ל-100 מטר חזה היא לא הצליחה להתברג לשלב הגמר ולכן שחתה בגמר ב' וסיימה במקום ה-13 הכללי בתוצאה של 1:11.06 דקות. בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב וסיימה במקום ה-7 בתוצאה של 4:09.92 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה, יפן (1995) סיימה איוואסאקי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:31.85 דקות, אחרי פני היינס מדרום אפריקה 2:28.44 ונדין ניומן מאוסטרליה 2:31.66 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) לא הצליחה איוואסאקי לשחזר את ההצלחה הגדולה שלה מהאולימפיאדה הקודמת ובמשחה ל-200 מטר חזה היא אפילו לא העפילה לשלב הגמר וסיימה במקום ה-10 כללי בתוצאה של 2:29.32 דקות ובמשחה ל-100 מטר חזה היא סיימה במקום ה-22 כללי בתוצאה של 1:11.33 דקות.
דיקסי דין

קריירה

דין החל את הקריירה בטרנמיר רוברס, שם כבש 27 שערים ב-30 הופעות. בשנת 1925 עבר דין לאברטון תמורת 3,000 פאונד, שם הגיע לשיאו שכבש ב-399 הופעות 349 שערים. בעונת 1927/28 כבש 60 שערים בעונה אחת, שיא שלא נשבר עד היום.
בעונת 1937/38 עבר לשחק בשורותיה של נוטס קאונטי שם כבש 3 שערים ב-9 הופעות. שנה לאחר מכן, עבר לשחק בסלייגו רוברס מאירלנד. דיקסי דין סיים את הקריירה בקבוצת הארסט מליגת מחוז צ'שייר.

נבחרת אנגליה

דין כבש 16 שערים ב-18 הופעות בנבחרת, מתוכם כבש פעמיים שלושער נגד נבחרת בלגיה ונבחרת לוקסמבורג.

פטירתו

ב-1 במרץ 1980 נפטר  דין כתוצאה מהתקף לב,כשהוא בן 73, דקות לאחר סיום משחק הדרבי בגודיסון פארק מול ליברפול בו צפה.
תריסנית

תיאור מורפולוגי

עם סוג זה נמנים עשבים חד-שנתיים נמוכים, הצומחים בצורה זקופה, המתחלקים מבסיסם לגבעולים דקים. הצמחים מכוסי שיערות כוכבניות, שמקנים לצמח מראה מאפיר. עלי הצמח מזכירים בצורתם סרגל או מרית, והם תמימים (אינם משוננים בשפתם). פרח התריסנית קטן, כאורך עלי הגביע או מעט גדול מהם, וצבעו צהבהב. הפרח אופייני למשפחה. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול. 
פרי התריסנית הוא מטיפוס תרמיל, קטן, אינו נפתח עם ההבשלה, וצורתו עגולה. הפרי מכיל זרע בודד, ומשתלשל כלפי מטה בצורה אופיינית.

מקור השם

מקור שמו המדעי "Clypeola", בשם "Clypeatus" שמציין סוג של מגן שהיה בשימוש הצבא הרומי. מגן ה-Clypeatus בעל צורה עגולה, להבדיל ממגן הסקוטום שהוא בעל צורה מלבנית יותר. שם זה מרמז על צורתו העגולה של פרי הצמח. 
הודות לכך שמקור השמות המדעיים לצמחים הוא לרוב בשפה הלטינית, קיימים שמות רבים לצמחים שמקורם באמצעי לחימה בעת העתיקה (לדוגמה: סייפן, מרצע ועוד).
פקצה

פָקַצָה (נכתב גם פקאצה), הוא כינוי שהופיע בעברית לראשונה ככל הנראה בתחילת שנות ה-80, והתבסס על ראשי תיבות של "פקידה צבאית" וסיומת הנקבה: ה. במילון העולמי לעברית מדוברת (1982) בעריכת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה מופיעה המילה בנספח ככינוי לטירונית, אך במהרה גלש הביטוי והפך כינוי לנשים (צעירות או מבוגרות) או נערות או ילדות שהתנהגותן נחשבת סנובית, גסה, קיטשית, חסרת עידון ולעיתים גם חסרת מצפון וגם כפויית טובה. 
בתחילת שנות ה-2000 נוסף לביטוי משמעות נוספת והיא כינוי גנאי לנערות בנות עשרה (תחת ראשי התיבות: פרחה קטנה וצעקנית, וסיומת הנקבה: ה) שמפגינות התלהבות מאופנה חולפת ונוהגות להתבטא בשפה רדודה, צווחנית ועתירת הגזמות, המוצאת ביטוי לרוב ברשת האינטרנט. שפתן של ה"פקצות", שאף זכתה לכינוי – "פקצית" – רווּיה בביטויים כתובים כמו "ס22ה" (סבבה), "פ33ה" (פצצה), "100מם" (מהמם), "כאילו", "מושי" (מושלם), "אומייגד" (Oh my God), "חיימשלי" (חיים שלי) ודומיהם. בלוגים של נערות אלו מתאפיינים בשפתם ה"פקצית" כמו שימוש בסיומת וּש לשמות ושמות עצם, ובהתמקדותם באלמנטים העיצוביים של הבלוג, שהבולט ביניהם הוא שימוש רב בצבע ורוד. מחקרים אקדמיים בנושא טוענים כי החלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים "נשיים" יותר של אסתטיקה ועיצוב.
בעונה הרביעית של תוכנית הבידור הסאטירית ארץ נהדרת הוקדשה פינה קבועה בשם "הבלוג של מאי" אודות הרפתקאותיהן של שלוש בלוגריות "פקצות".
טמפל בר (דבלין)

היסטוריה

בחלקו הצפוני של האזור עובר נהר הליפי, בחלקו הדרומי רחוב דיים, בחלקו המזרחי רחוב ווסטמורלנד ובחלקו המערבי רחוב פישהמבל. 
מקור השם טמפל בר כנראה בא משמה של משפחה בעלת מעמד ששכנה באזור במהלך המאה ה-17, משפחת טמפל. אבי המשפחה, סר ויליאם טמפל, שהיה אחד ממנהלי טריניטי קולג', היה בעליהם של בית וגנים באזור. הסבר נוסף לשם יכול לבוא מהשפעה של אזור טמפל בר שבלונדון. התיעוד ההיסטורי המוקדם ביותר של האזור כ"טמפל בר", הוא במפה משנת 1673. 
במהלך המאה ה-19, האזור איבד פופולריות, ובמאה ה-20 סבל מהזנחה, עם בניינים רבים נטושים. ייתכן ומצב זה הציל את האזור מהרס שעבר בשנות ה-60 על דבלין.
בשנות ה-80, חברת התחבורה הציבורית תכננה את רכישת האזור ובניית תחנה מרכזית לאוטובוסים. התוכנית בוטלה לאחר סירוב דיירי האזור ובעלי גלריות וחנויות אומנים,
בשנת 1991 ממשלת אירלנד החליטה להקים חברה ללא מטרות רווח בשם "נכסי טמפל בר" אשר תפתח ותתחזק את האזור כרובע תרבותי של דבלין.

האזור כיום

כיום האזור משמש כמרכז למוסדות תרבות אירים רבים, כולל את מרכז הצילום האירי (מאגד את המכון לצילום של דבלין, ארכיון הצילום הלאומי והגלריה לצילום), מרכז התרבות ילדי ארק, מכון הסרטים האירי (מאגד את ארכיון הסרטים האירי) מרכז המוזיקה טמפל בר, מרכז מולטימדיה ארטהאוס, סטודיו וגלריית טמפל בר, מרכז פרויקטי האומנות, בית הספר למשחק גייטי וכן גם את הבורסה לניירות ערך של אירלנד והבנק המרכזי של אירלנד. 
כשיורד הלילה, האזור הופך למרכז של חיי לילה, עם מועדוני לילה רבים, מסעדות וברים. הפאבים המפורסמים באזור הם "פורטרהאוס ברורי קומפני", "אוליבר סט. ג'ון גוגרטי", "טורק'ס הד", וכמובן ה-"טמפל בר".
שני רבעים שוחזרו בשנים האחרונות – "רובע מיטינגהאוס" ו"רובע טמפל בר". שוק הספרים של הטמפל בר פועל בשבתות וימי ראשון ברובע הטמפל בר.
רובע מיטינגהאוס, משמש לצילומי חוץ בחודשי הקיץ. מאז קיץ 2004, רובע מיטינגהאוס מהווה בית לפרויקט "רובע הנואמים" הדומה לפינת הנואמים בלונדון ולשוק המזון של טמפל בר כל יום ראשון.
בלפוריה

חוות בלפוריה

המושב הוקם על ידי חברת "קהילת ציון" האמריקאית, שרכשה את האדמה וייעדה אותה לכ-100 חיילים משוחררים אנגלים ואמריקנים מהגדודים 38 ו-39 של הגדודים העבריים. תוכנית החברה הייתה לקיים שנת לימודים ראשונה בה ינוהל המושב על ידי מדריכים חקלאיים בשיתוף המתיישבים והחברה ולאחר תום השנה יוחלט מי מהמתיישבים כשיר להתיישב במקום. למתיישבים יינתן בית וציוד למשק בהלוואה אותה יחזירו במהלך השנים. קהילת ציון לא הצליחה לגייס את הסכומים הנדרשים ושיחרור החיילים מהצבא התנהל בעצלתיים כך שרוב המועמדים להתיישבות חזרו לארצותיהם.
כדי לא לאבד שנה חקלאית, בסוף שנת 1919 עלתה על הקרקע קבוצה של 25 פועלים ו-9 פועלות שהקימו חווה חקלאית בניהולו של גרשון גפנר, והתחילו בהכשרת האזור להתיישבות, עוד טרם שהושלמה רכישת הקרקע. בסוף שנת 1920 נכזבה החברה מהמקום ובקשה למכור את המושב לפועלים ולחיילים המשוחררים, אולם אלו לא הסכימו לכך ללא תוספת משאבים כהלוואה. בעקבות זאת, הוחלט להעביר את כל הניהול המעשי של החווה החקלאית לידי המתיישבים. אדמת החווה החקלאית עברה לידי הקרן הקיימת שהחכירה אותו לוועד היתומים של דרום אפריקה לצורך הקמת כפר ילדים.

המושב

ב-1922 הומרה החווה החקלאית למושב על ידי מתיישבים שונים ותיקים ועולים יוצאי קיבוצים, מספר אנשים מהקואופרציה במרחביה וכן מתיישבים מ"עזרת אחים" בפתח תקווה. רוב המגרשים הוקצו לחברי קהילת ציון לא הגיעו בהתחלה אלא חיכו להתמסדות המקום לפני עלייתם. חברת קהילת ציון העניקה למתיישבים הלוואות לרכישת הקרקע ולבניית בתים וההנהלה הציונית העניקה ל-25 מתיישבים הלוואות לרכישת ציוד. המתיישבים החדשים התגוררו באופן זמני בחוות בלפוריה עד השלמת בניית הבתים במושבה החדשה.
הבתים והרפתות שנבנו במקום בכספי "קהילת ציון" היו בתי בטון ואבן ובעלי גגות רעפים, אשר זיכו את מתיישבי בלפוריה בכינוי "המיליונרים". בשנת 1939 הועברה אדמת המושב לבעלות קק"ל ונחתמו חוזי חכירה עם "קרן היסוד". ב-1934 סיימו המתיישבים חפירת באר חדשה, שהביאה להגדלת החקלאות המקומית, וב-1959 נחתמה ההתקשרות עם חברת "מקורות".
כלכלת המושב מבוססת על חקלאות, עסקים קטנים ועבודה מחוץ למושב.
בשל נסיבות הקמתו, בלפוריה שונה ממושבים אחרים בכך שחלק מאדמותיו הן פרטיות ושייכות לגורמים וגופים שונים. עובדה זו מכבידה, בין השאר, על האפשרות להקים בו שכונת הרחבה קהילתית, בדומה לשכונות במושבים סמוכים בעמק.

קבוצת ספורט

עד שנות ה-50 יוצג המושב על ידי קבוצת הכדורגל "הפועל בלפוריה", ששיחקה שתי עונות בליגה הלאומית (הליגה הבכירה באותה תקופה).
גשר הרכבת אל חמה

גשר הרכבת אל חַמָּה (גשר חמה, גשר ג'סר אל חאווי, גשר הרוחות) הוא גשר שנבנה על ידי העות'מאנים, מעל הירמוך, בקרבת אתר אל-חמה, ועליו הונחה מסילת הרכבת דרעא-צמח. הגשר חובל פעמיים על מנת למנוע את תנועת הרכבות בין שתי גדות הירדן. לאחר שהופל בליל הגשרים לא תוקן עוד.

מבנה הגשר

גשר אל חמה היה הגשר השני מעל הירמוך (הגשר הראשון היה ליד תחנת הכוח בנהריים). הוא הוקם ברום של 180 מטר מתחת לפני הים ובמרחק של כ-93 ק"מ מתחנת חיפה מזרח (נקודת האפס). אורך הגשר הוא כ-130 מטר וגובהו כ-20 מטר מעל ערוץ הירמוך. הגשר נתמך על ידי שתי אומנות מצדי הערוץ, שנבנו מאבן בזלת ומבטון, וכן על ידי מספר קשתות אבן בגדה הדרומית. הגשר עצמו נבנה משלוש יחידות של מסבכי מתכת, שהמרכזית בהן הייתה זו שנפלה לנחל.

מצפה גשר אל חמה

ביוני 2016, במלאת 70 שנים לליל הגשרים, נחנך מצפור גשר אל חמה. המצפור ממוקם סמוך למוצב "ברכה" הנטוש, בכביש העולה מחמת גדר. מהמצפור ניתן לראות את שרידי גשר אל חמה שעל הירמוך. במקום הוצב שלט המספר את סיפור הגשר ואת פיצוצו בליל הגשרים.
ג'ף מקסטרוט

ג'ף מקסטרוט (באנגלית: Jeffrey John (Jeff) Meckstroth‏; נולד ב 15 במאי 1956) הוא שחקן ברידג' מקצוען אמריקאי. הוא זכה באליפויות עולם לזוגות ולנבחרות כשחקן נבחרת ארצות הברית. הוא אחד מעשרה השחקנים היחידים בעולם שזכה ב-triple crown of bridge. triple crown of bridge הוא זכייה בשלושה סוגים של אליפויות עולם: Bermuda Bowl, אליפות העולם הפתוחה לזוגות ותחרות הנבחרות הפותחות באולימפיאדת משחקי המחשבה.  נכון למאי 2016 דורג במקום החמישי בעולם בצבירת נקודות אמן. נכון לספטמבר 2017 הוא מדורג במקום ה-21 בעולם בצבירת נקודות אמן.

ביוגרפיה

ג'ף מקסטרוט נולד בשנת 1956 ב ספרינגפילד שבמדינת אוהיו בארצות הברית. הוא מתגורר בטמפה שבמדינת פלורידה. מקסטרוט משחק גולף בזמנו הפנוי. בצעירותו הצטיין בגולף ואפילו שקל קריירה מקצוענית בענף ספורט זה.

קריירת הברידג'

במשך כמה עשרות שנים שותפו הקבוע של מקסטרוט החל משנת 1974 הוא אריק רודוול, באנגלית: Jeff Meckstroth. הכינוי של הזוג הזה הוא "Meckwell" המורכב מתחילת שמו של ג'ף מקסטרוט ומסוף שמו של רודוול. זוג זה הוא אחד הזוגות המצליחים ביותר בהיסטוריה של הברידג'. שיטת ההכרזה שלהם היא שיטה הנקראת RM Precision. היא מבוססת על שיטת ההכרזה Precision עם שינויים והתאמות שפותחו על ידם. מקסטרוט ושותפו רודוול משחקים בקבוצה המקצוענית של ניק ניקל. קבוצה זו ייצגה פעמים רבות את ארצות הברית כנבחרת ארצות הברית.
סיון ארבל

ביוגרפיה

ארבל היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שם זכתה בפרס על סרט הגמר שלה, "מרק עוף" (1992). 
היא ביימה בין השאר את הסדרות "בטיפול" של הוט 3 ו"מסכים" של yes ישראלי, וכן את הסרטים התיעודיים "שיר ערש" על אמהות שכולות ישראליות ופלסטיניות, "מה שאני עכשיו" (סרט על חוה אלברשטיין שאותו ארבל אף צילמה) ו"ילדה" (על אלונה פרנקל) במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" של ערוץ 8, בה גם השתתפה כעורכת משנה.
בשנת 2007 ביימה את הסרט "שורות שורות" על ספרות "דור תש"ח", סרט הבנוי מראיונות עם סופרים ומשוררים בני הדור, תצלומים וסרטי ארכיון המשקפים את מגוון הנושאים שדור הפלמ"ח התמודד אתם במהלך השנים. בסרט משתתפים: נתיבה בן-יהודה, חיים גורי, חיים חפר, ישראל ויסלר (פוצ`ו), ס. יזהר, עמליה כהנא-כרמון, יורם קניוק, אמנון שמוש, נתן שחם. הסרט הופק על ידי עמותת "אהלי פלמ"ח".
בשנת 2015 יצא לאקרנים  בסדרת העברים הסרט הדוקומנטרי "העלמה בלובשטיין, רחל", בהפקתו של יאיר קדר ובבימויה של ארבל. בין המשתתפים: נורית גרץ, דנה אולמרט, יהודית רביץ, חיים באר, מיכאל גלוזמן. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בבית גבריאל למרגלות הכנרת בפסטיבל דוקאביב, גליל, 2015.

פרסים

בשנת 2005, זכה סרטה של סיון ארבל "יום ולילה" בפרס הסרט הטוב ביותר ב"דוקאביב", הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי.
ניקי רומרו

חייו

רומרו נולד וגדל בהולנד. לאחר זמן מה משפחתו והוא עברו לעיר קינגסטון, אונטריו, קנדה. רומרו ומשפחתו חזרו להולנד כדי שהוא יוכל להמשיך שם את לימודיו.

קריירה

ב-2012, התפרסם רומרו בעקבות הסינגל "Toulouse", שזכה בלמעלה מ-200 מיליון צפיות ביוטיוב, וכן במקום הראשון במצעד "עשר ההורדות הדיגיטליות" באתר ההורדות beatport.‏ MTV תייג אותו כ"אמן מוזיקת דאנס-אלקטרונית שכדאי לצפות בו" ב-2012.
באוקטובר 2012, רומרו זכה בפרס ה"תקליטן פורץ הדרך של השנה" במגזין הבריטי "DJ Mag", וכן נכלל מקום 17 ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם. באוקטובר 2013 עלה רומרו למקום השביעי ברשימה, הדירוג הכי גבוה שלו עד היום.
רומרו הפיק את השיר, "Right Now", שירם המשותף של ריהאנה ודייוויד גטה מתוך אלבומה של ריהאנה Unapologetic, אשר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2012.
הסינגל המשותף של רומרו עם אביצ'י, "I Could Be The One", זכה להצלחה רבה באירופה, ובמיוחד בממלכה המאוחדת כשזכה במקום הראשון ב-17 בפברואר 2013 במצעד הסינגלים הבריטי.
באוגוסט 2014 חבר רומרו למותג האופנה "Electric Family" בהפקת צמיד אשר כל ההכנסות ממנו נתרמו לארגון "Fuck Cancer" הנלחם במחלת הסרטן.
בנובמבר 2015 חשף רומרו כי הוא סובל מחרדות שבעקבותיהן נאלץ לצמצם את סיבובי ההופעות שלו.
ב-2018 הוציא רומרו מספר שירים אשר זכו להצלחה יחסית בסצנת המוזיקה האלקטרונית, ובהם "(Here We Go (Hey Boy, Hey Girl" (עם דימיטרי וגאס ולייק מייק) ו-"Duality". בסט שלו באירוע הדאנס של אמסטרדם (ADE) התארחו בין השאר W&W ומרטין גריקס.

חברת ההקלטות פרוטוקול

רומרו מחזיק בחברת תקליטים משלו הנקראת "Protocol Recordings" בה חתומים אמנים כגון Stadiumx, דניז קויו, פלוריאן פיקאסו ועוד. פרוטוקול מארחים מדי שנה במות באירוע הדאנס של אמסטרדם (ADE) ובשבוע המוזיקה של מיאמי (MMW), ובהן מתארחים אמנים מובילים רבים.
מאז 2013 רומרו משדר תוכנית רדיו שבועית במסגרת חברת ההקלטות בשם "Protocol Radio". בתוכנית מציג רומרו שחרורים אחרונים של הלייבל שלו, שירים נוספים מז'אנר ההאוס ועדכונים לגבי הופעותיו.
יחסי בלגיה–רוסיה

היסטוריה

המגעים בין בלגיה לרוסיה החלו בתחילת המאה ה-18, כאשר פיוטר הגדול ביקר בארצות השפלה הדרומיות בשנת 1717. בין הערים שהוא ביקר היו בריסל, אאכן וספא. פיוטר השאיר את חותמו בספא, כאשר בנה מבנה עם אכסדרה מעל המעיין המרכזי, אשר המקומיים שינו את השם לכבודו כפוון פייר-לה-גרנד. יחסים דיפלומטיים כוננו בין בלגיה לבין האימפריה הרוסית ב-1853, כאשר מיכאל אירנייביץ' קרפטוביץ' מונה כנציג הראשון של האימפריה הרוסית בבריסל ב-19 במרץ 1853.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היו שתי המדינות חלק ממדינות ההסכמה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הן היו חלק מבעלות הברית, ולחמו נגד גרמניה הנאצית. לאחר המלחמה היו שתי המדינות משני צידי המתרס במהלך המלחמה הקרה; רוסיה, שנקראה באותה העת ברית המועצות, הובילה את הגוש המזרחי וברית ורשה, בעוד שבלגיה הייתה חברה בנאט"ו.

יחסי סחר

בשנת 2004, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-4.75 מיליארד אירו, גידול של 1.18 מיליארד אירו לעומת השנה החולפת, כאשר רוסיה מחזיקה בעודף המסחרי של 1.51 מיליארד אירו של הסחר בין שתי המדינות. היצוא הרוסי לבלגיה כלל בעיקר סחורות, כולל מינרלים (37%), אבנים יקרות וחצי יקרות (22%), מתכות ברזליות ואל ברזליות (17%) ומוצרים כימיים (8%). היבוא הרוסי מבלגיה כלל ציוד תעשייתי (25%), כימיקלים ותרופות (18%), מוצרי פלסטיק וגומי (9%), מזון (8%) תחבורה (8%). בשנת 2004, בלגיה ייבאה 30% מהנפט והגז טבעי שלה מרוסיה, אם כי בעיקר בשוק הספוט. קיימים טיסות ישירות בין שתי המדינות, כאשר אירופלוט ובראסלס איירליינס מפעילות טיסות בין מוסקבה לבין בריסל.

יחסים דיפלומטיים

בלגיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל וקונסוליה כללית באנטוורפן.
נינה אמיר

קריירה

אמיר זכתה במקום השני באליפות ישראל בדגם 420 בשנת 2015, יחד עם גילי אברך. בשנת 2016 החלה להתחרות בדגם 470, יחד עם גיל כהן. הן ויתרו על השתתפות באליפות העולם שנערכה באותה שנה כדי להקדיש את הזמן לאימונים. בתחרות גביע הנסיכה סופיה שנערכה בפאלמה דה מיורקה באפריל אותה שנה, סיימו השתיים במקום התשיעי, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו השתיים במקום ה-18. באולימפיאדה עצמה הן סיימו במקום ה-17.
אינטרנציונליזם

אינטרנציונליזם (בינלאומאות) היא גישה שדוגלת בהרחבת שיתוף-הפעולה הכלכלי והפוליטי בין האומות השונות לתועלת הכלל, מתוך תפיסה שאלו הם האינטרסים ההדדיים ארוכי-הטווח של כל העמים וכי יש להתגבר על ראייה לאומית צרה ועל תפיסות שוביניסטיות של עליונות לאומית. האינטרנציונליזם דוגל בשוויון בין בני-האדם ובין העמים ומנוגד מטבעו ללאומנות וגזענות. עם זאת, אין מדובר במונח נרדף לקוסמופוליטיות, שמתנערת מזהויות לאומיות. האינטרנציונליזם מושתת על ההכרה "בשוויון חרף שוני" ועל כבוד למורשתן הלאומית של אומות.

אינטרנציונליזם מעמדי

המרקסיזם מקדם גישה אינטרנציונליסטית מעמדית, לפיה האינטרס של העובדים בכל ארץ הוא להיאבק בסולידריות עם עמיתיהם בארצות אחרות על בסיס האינטרס המעמדי המשותף שלהם. המרקסיסטים טוענים שמכיוון שהשיטה הקפיטליסטית היא כיום שיטה גלובלית, מעמד העובדים צריך לפעול כ"מעמד גלובלי" כדי להצליח להפיל ולהחליף את השיטה הקיימת.
כתר הכתרה

כתר הכתרה הוא כתר המשמש מלך או מלכה לצורך טקס הכתרתם. במרבית בתי המלוכה באירופה נעשה שימוש בכתר ייעודי לצורך טקס ההכתרה. למלכים היו מספר רב של כתרים שכל אחד מהם שימש לייעוד אחר. על פי הנוהג, הכתר כלל רק "שלד" שאליו הוכנסו אבני החן לצורך טקס ההכתרה, ובסיומו הוצאו אבני החן והיהלומים ממנו והושבו לאוצר הממלכה.
הטיסה לירח

עלילת הספר

העלילה מתחילה בכך שנסטור מספר לטינטין שלפני 3 שבועות ביקר זר אצל פרופ' קאלקולוס, ולאחר שעה ארוכה של דיבורים ארז הפרופ' את מזוודתו והלך עם הזר. 
כעבור כמה דקות מגיע מברק ככל הנראה מקאלקולוס, המספר להם שהוא בסילדאביה והם מוזמנים להצטרף אליו. 
השלושה נוחתים בסילדאביה, ובביקורת הדרכונים מישהו מציג את עצמו כשליחו של קאלקולוס ואומר להם לבוא אִתו. הם נוסעים אתו ובדרך הם עוברים 3 מחסומי צבא, עד שמגיעים לאזור שבו שוהה קאלקולוס. הם פוגשים את עוזרו, פרנק וולף. קאלקולוס מראה להם את מרכז "ספרודז" למחקר אטומי, ומספר להם כי הוא הוזמן למרכז לעמוד בראש המחלקה האסטרונאוטית, תחום בו הוא מתמחה, ותוכניתו היא להנחית אדם על הירח. הוא אומר להם כי הוא הזמין אותם כדי שיצטרפו לטיסתו לירח. הוא מציג בפניהם את מנהל המרכז, מר בקסטר. 
למחרת, מלווה פרנק וולף את טינטין, שלגי והאדוק לסיור. הוא מראה להם את הכור האטומי, בו הופכים מטילי אורניום למטילי פלוטוניום, ואת הטיל, איקס-פלר-6, שמתכנן קאלקולוס לשלוח לירח כדי שיאסוף מידע החיוני לטיסתם.
בלילה חודר מטוס בלתי מזוהה לשטח האווירי של מרכז ספרודז, ומוריד 3 צנחנים. צנחן אחד נהרג ואילו השניים האחרונים לא נתפסו. 
למחרת, מגיעים הבלשים השלומיאליים תומסון ותומפסון למתחם. טינטין מודיע למר בקסטר שברצונו להתאוורר, לטפס על ההרים שסביב המרכז. 
הוא מטפס על ההרים, ורואה את אחד מפתחי האוורור של המתחם. הוא ממתין ללילה, ואכן בלילה הוא רואה את אחד הצנחנים מקבל משהו מבעד פתח האוורור... הוא מאיים על הצנחן באקדח, אבל הצנחן השני יורה בו, והוא מאבד את ההכרה.
האדוק ומר בקסטר מגיעים לבקר את טינטין במרפאה שבמרכז, ובקסטר אומר לטינטין שהם עושים מאמצים לאתר את הבוגד שבמתחם.
למחרת, מגיע טינטין לטקס שיגור הטיל איקס-פלר-6. הטיל מיועד להקיף את הירח ולחזור, עם פרטים חשובים לטיסה לירח. הטיל משוגר ומקיף את הירח, אך בחזרתו משתלטת עליו תחנת אלחוט של אויב, אך קאלקולוס, בעצתו של טינטין, פוצץ את הטיל.
נודע כי כעת לא יוכן עוד טיל ניסוי, אלא הטיל הבא יהיה הטיל שיטיס את טינטין והשאר לירח.
כעבור מספר חודשים, מבצעים אנשי המרכז ניסויים בחליפת חלל, כשהאדוק הוא המנסה. הוא לובש את החליפה ונכנס לחדר שבו שורר מצב חלל. הניסוי הסתיים בכך שאכן החליפה עמידה בתנאי החלל.
בעת סיור בטיל, קאלקולוס נופל, מקבל מכה בראשו ומאבד את זיכרונו. לבסוף, מצליח האדוק להשיב לקאלקולוס את הזיכרון.
לאחר כמה שבועות, קורא מר בקסטר לכל המשתתפים בטיסה, למעט שלגי, שהיה בתוך חליפת חלל מותאמת לכלבים ואנשי המרכז בדקו את החליפה. בקסטר אומר להם שעוד שבוע בשעה 1:34 אחר חצות הם ימריאו לירח. 
כעבור שבוע, יוצאים טינטין, שלגי, האדוק, קאלקולוס ווולף לאזור השיגור. הטיל ממריא אך כל מי ששהה בטיל התעלף מהלחץ שנוצר. אנשי ספרודז מנסים ללא הרף ליצור קשר עם הטיל, אולם ללא הועיל. הטיל משייט בחלל בדרכו לירח. 
עלילת הספר ממשיכה בספר "החוקרים על הירח".
מינה ויילי

ביוגרפיה

ויילי נולדה בצפון סידני וגדלה בקוג'י (פרוור בדרום מזרח סידני). אביה, בנה מרחצאות שחייה עם מי ים (מרחצאות ויילי) בשנת 1907, בחוף הים של קוג'י, בריכת השחייה הוותיקה ביותר באוסטרליה שעדיין קיימת.

סגנית אלופה אולימפית

עד לאולימפיאדת סטוקהולם (1912), נשים לא הורשו להשתתף בתחרויות השחייה. למרות שבאולימפיאדה זו החלו תחרויות לנשים גם בשחייה, פאני דוראק, חברה ויריבה לתחרויות השחייה וויילי לא הורשו בהתחלה להשתתף בה. לאחר אישור של איגוד השחייה לנשים של ניו סאות' ויילס, אך במימון עצמי, הן השתתפו במשחקים והיא זכתה במדליית כסף במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.4 דקות, אחרי פאני דוראק (1:22.2 דקות) ולפני ג'ני פלטשר מבריטניה (1:27.0 דקות).
יהודה בן יום טוב

רבי יהודה ב"ר יום טוב היה אחד מבעלי התוספות בצרפת, ממשפחתו של רש"י.

משפחתו

אביו הוא רבינו יום טוב מפלייזא שהיה בנו של ריב"ן - חתנו של רש"י. אחיו הוא רבי יוסף.
נשא לאשה את אלמנת ריב"ם אחיו של רשב"ם ורבנו תם, שלמעשה היה בן דוד של אביו רבי יום טוב.
בניו הם רבי יצחק ורבי אליעזר, בתו נישאה לר"י הזקן. נכדו הוא רבי יהודה שירליאון.
 בכתבי יד נמצא שרבי אליעזר בן הרב יהודה בן הרב ר' יום טוב נשא את מרת בילא בתו של רבי יוסף, אחיו של רבי יהודה. 
בספר אור זרוע, מצוטטת תשובת רשב"ם, שם הוא נשא ונתן לפני זקני פריס, וביניהם רבי יהודה ב"ר טוב. מכך ניתן להסיק כי רבי יהודה התגורר בפריס.

אזכוריו

מובא בתוספות במספר רב של מקומות וכן בתוספות שאנץ ובאור זרוע

מקרא

      - גיס