מקאטי

השם

שם העיר בא מהמילה "קאטי" (kati) שמשמעותה בשפת טגלוג "גאות ושפל" והוא מתייחס לגאות והשפל של הנהר פאסיג בצפון העיר. 
לפי המסורת בקרבת ביצה מדרום לנהר פסיג, נשאל יליד דובר טגלוג על ידי מבקר זר, הלא הוא מיגל לופס דה לגאספי, מהו שם המקום.  
הוא לא הבין טוב את השאלה והשיב בזמן שהצביע על שפל הנהר פסיג Makati, kumákáti na  ("מקאטי, קומקאטי נא"),
כלומר "הנה שפל, זה שפל".

היסטוריה

לפני התקופה הספרדית חלקים משטח העיר השתייכו לממלכת נמאיאן שבירתה הייתה בנפה סנטה אנה שבימינו שבמנילה.

התקופה הספרדית

הקפטן פדרו דה בריטו, בעבר עוזר מפקד הצבא הספרדי, היה מייסד היישוב המקורי. דה בריטו התפרנס מהסחר הימי. הוא זכה במכרז לתפקיד "רגידור" של מנילה,  אחרי ששילם עבורו 1400 פסוס מזהב (ששליש ממנו הבטיח על חשבון התשואה). הוא נכנס לתפקיד זה ב-24 ביוני  1589.
באותה שנה גם כן במכרז פומבי השיג דה בריטו שטח ביצתי של 49400 דונם, שעליו קמה לימים העיר מקאטי. אחרי שהצליח במכרז, התחייב דה בריטו להפיץבין הילידים את בשורת הנצרות.
הספרדים התמקמו באזור מסביב לעיר סנטה אנה דה סאפה ובשנות ה-1600 התחילו לפתח את מקאטי סביב שני מקומות עלייה לרגל:כנסיית גבירתנו מגואדלפה (בימינו כנסיית גבירתנו רבת החסד) שנפתחה בשנת 1625) וכנסיית הקדושים פטרוס ופאולוס  (שנחנכה ב-1620), במרכז העיר שבימינו (
Makati Poblacion שנבנה על ידי נזירים מיסיונרים כדי למשוך לכאן ציבור של מאמינים וכדי למשמ לחווה חקלאית.
בשנת 1670 הפך המקום לעיירה מוניציפלית עצמאית וקיבלה את השם "סן פדרו דה מקאטי" לכבוד הקדוש הפטרון של היישוב, פטר הקדוש. החל מן המאה ה-18 התפרסמה העיירה בתעשיית הקדרות כשהקדרים היו משתלמים אצל הישועים.]
עולי הרגל באוני אל כנסיית גבירתנו של השלום והמסע הבטוח באנטיפולו, היו מגיעים אל העיירה בסירות וברגל והיו עוצרים בה למנוחה ולהתרעננות. החל מן המאה ה-19 המוקדמת הכנסייה נוהלה במישרין על ידי אנשי דיוקסיה ללא תפקידי כמורה.
בשנת 1718 הביאו לכאן הישועים איקונין של גבירתנו הבתולה של הוורד מאקפולקו שבמקסיקו והציבו אותו בכנסיית סן פדרומקאטי. ביוני 2018 נחגגו 300 שנים מאז האירוע הזה. עד למלחמת ארצות הברית-פיליפינים היה לאיקונין ראש וידיים משנהב ועל חזו מיכל עם שרידי קודש - חוט שערה של הבתולה הקדושה - ששניהם נגנבו בזמן שהכנסייה שימשה כבית חולים. הם הוחלפו על ידי חלל בצורת סגלגל ועל ידי ראש וידיים מעץ.
ב-1851 דון חוסה בוניפאסיו רוחאס, מאבות משפחת זובל דה איאלה, רכש את האחוזה הישועית סן פדרו דה מקאטי תמורת 52,800 פסוס. מאז התפתחות היישוב הייתה כרוכה בבני משפחת זובל דה איאלה ובחברת ההחזקות שבבעלותם - חברת איאלה, בימינו הגדולה בפיליפינים.
במקאטי פרצה בשנות ה-1890 ההתנגדות הפסיבית לשלטון הקולוניאלי הספרדי ואחר כך המהפכה הפיליפינית, בהשתתפות המועצה המקומית קאטיפונאן בראשותו של פיו דל פילאר. קולי-קולי הוא בימינו ברנגאי (נפה) שכונתה כך לזכרו של דל פילאר.

התקופה האמריקאית

בשנת 1898 אחרי תבוסתה במלחמת ארצות הברית-ספרד ויתר ספרד לארצות הברית על הפיליפינים ועל מושבות אחרות. ב-1901 
כל האזור שמדרום לנהר פאסיג, כולל העיר סן פדרו דה מקאטי, עד לאלאבנג שב מונטינלופה הוכרז לשטח צבאי אמריקאי, שבו הוקם גם פורט מקקינלי, בימינו פורט בוניפסיו.
באותה שנה  כל העיר סן פדרו דה מקאטי, על 25,000 תושביו, הועברו מהמחוז מנילה למחוז החדש ריזאל, כש מרסלינו מגסאיסאי כיהן כראש העיר. ]
בקרבת שנת 1910 נבנו קווח חשמלית "מראלקו" אל פורט מקקינלי ואל הקצה המערבי של מקאטי. הקברט סנטה אנה היה לתחנה הסופית של החשמליות. מערכת התחבורה הזאת איפשרה הגעת המשקיעים ופתיחת עסקים רבים באזור. 
ב-28 בפברואר 1914 החליט בית הנבחרים של הפיליפינים (במסמך 2390 שלה) לקצר את שם היישוב ל"מקאטי". 
ב-1937 בשטח המשולש איאלה של ימינו, נפתח שדה התעופה נילסן. כיום נותר ממנו רק מגדל הפיקוח שהפך למסעדה.
בותו עשור הגיעה לעיירה גם מערכת מסילות הברזל הלאומית של הפיליפינים. נפתח גם הפארק סנטה אנה, זירת מרוצי הסוסים השנייה במדינה.]

אחרי מלחמת העולם השנייה

אחרי החורבן שהביאה מלחמת העולם השנייה על מנילה וסגירת השדה נילסון, צמחה העיר קצב מזורז ומחירי הנדל"ן עלו לשחקים. בשנות ה-1950 קמו הקהילות העירוניות המתוכננות הראשונות (בנפות או בראנגאי פורבס פארק, אורדאנטה,  סן לורנזו ובל-אייר) הודות לבעליהם, התאגיד איאלה. באותו זמן פורט קינלי, ששינה את שמו לפורט בוניפסיו, אז מושב המטה הכללי של הצבא הפיליפיני,  הפך לנקודת ההתחלה לבניית שבע קהילות עירוניות נוספות שנועדו למשפחות אנשי הצבא שעבדו בבסיס הצבאי.
בניני המשרדים הראשונים נבנו במה שנקרא כיום "אזור העסקים המרכזי מקאטי". החל משנות ה-1960 הפך מקאטי לבירה הפיננסית והמסחרית של הפיליפינים.
בימי כהונתם של ראשי העיר מקסימו אסטרלה, חוזה לוסיאנו, סזאר אלזונה, נמסיו יאבוט, חלה התפתחות מסיבית של העיר ונתקבלו בה השעות מקומיות וזרות רבות. המיקום המרכזי של מקאטי בסמוך למנילה הפך אותה גם למרכז תעשייה מבוקש על ידי תאגידים מקומיים ובינלאומיים.
בשנת 1962 נבנה בניין חדש של העירייה  בשדרות ריזאל, בעוד הבניין הישן הפך למוזיאון העיר. המרכז איאלה שנבנה בימי כהונתו של ראש העיר בניולה הפך למרכז הקניות המרכזי של הכרך.
בשנת 1971 במרכז העיר הוקם פסל לגבריאלה סילנג, לוחמת החופש מהמאה ה-18.
בשנת 1975 נפרדה מקאטי מהמחוז ריזאל יחד עם קלואוקן, מאלאבון, נבוטס, קזון סיטי, מריקינה, סן חואן, פאסיג, מנדלויונג, פאטרוס, טרגיוג, פאסאי סיטי, פאראנאקה, לאס פיניאס ומונטינלופה, והסתפחו לאזור עיר הבירה הלאומי או "מטרו מנילה" כמרכיב של המטרופולין.
אחרי רציחתו של הסנטור מן האופוזיציה, בניגנו אקינו הבן, ב-21 באוגוסט 1983, הייתה מקאטי מרכז למחאות ההמוניות נגד הרודנות של הנשיא פרדיננד מרקוס. הפגנות המחאה שנודעו כ"מהפכת הקונפטי", התקיימו באזור העסקים המרכזי והובלו ביןהשאר, על ידי עובדי התאגידים הגדולים הפועלים באזור. הן הגיעו לשיא ב-1986 עם "מהפכת שלטון העם" או "מהפכת EDSA I" ששמה קץ למשטר 20 השנה של מרקוס. יריבתו של מרקוס, אלמנתו של הסנטור הנרצח, קוראסון אקינו הייתה לנשיא האחד עשר של הפיליפינים והאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד הרם. 
אחרי מות ראש העיר יאבוט בימי המהפכה, מינתה אקינו את ז'ז'ומר בינאי כראש עיר בפועל של מקאטי. הוא נבחר בסופו של דבר בראשות העיר בשנת 1988. בעת כהונתו הראשונה הייתה העיר עדה לניסיון ההפיכה משנת 1989 באזור העסקים שלה. בימי בינאי בשנות ה-1990 הראשונות נבנו ביישוב גורדי השחקים הראשונים. בשנת 1995 קיבלה מקאטי מעמד מלא של עיר.  
ב-17 במאי 2000 התרחש פיגוע על ידי פיצוץ מטען בקניון גלורייטה בתוך מרכז איאלה ובו נפצעו 13 בני אדם. כעבור 4 ימים התפוצץ מטען נוסף  במגה-קניון  SM Megamall ופיגועים נוספים אירוע ביום ריזאל.
ב-19 באוקטובר 2007 אירע פיגוע פיצוץ נוסף בגלורייטה 2 וגרם מותם של 11 אנשים ופציעתם של למעלה ממאה.

גאוגרפיה

מקאטי ממוקמת במרכז המטרופולין מנילה. היא גובלת בצפון בנהר פאסיג, בצפון-מזרח בעיר פאסיג, בדרום-מזרח בערים פאטרוס וטאגיג, בצפון-מערב בעיר מנילה, ובדרום-מערב בעיר פאסאי. שטח העיר 27.36 קמ"ר.

אקלים

לפי סיווג האקלים קפן, אקלים העיר הוא טרופיקלי מונסוני. יחד עם כל שאר הפיליפינים מקאטי נמצא באזור הטרופיקלי. קרבתה לקו המשווה גורם לכך שטווח הטמפרטורות הוא צר מאוד, ויורד נדיר מתחת ל-20°C+  או גבוה מ-38°C+. עם זאת הלחות היא בדרך כלל גבוהה מאוד, מה שגורם של הגברת הרגשת החום. קיימת עונה יבשה נפרדת, יחסית קצרה, מינואר עד מאי, ועונה גשומה יחסית ארוכה יותר מיוני עד דצמבר.