google/wiki40b huggingface dataset:
מבצע קיתון 10

אזור הפעולה

מהלך המבצע הוגבל לאזור שמדרום לתל-זוהר, למעשה מציר הנפט בצפון ועד נחל רוקאד בדרום. באזור זה היו ממוקמים שלושה מוצבים סוריים: "צידא", "ארבעת הבתים" ו"אל-חנות". עם תחילת המבצע הוחלט להרחיב את אזור הפעולה צפונה לשני מוצבים נוספים.

צה"ל

כוח צה"ל שהשתתף במבצע כלל שני גדודי שריון מוקטנים של חטיבה 188: גדוד 74 ("סער") וגדוד 53 ("סופה"), בסדר-גודל של 30 טנקי צנטוריון - "שוט קל"; כוח הנדסה משוריין לפריצת מוקשים שכלל מספר זחל"מים, טנק דחפור ומספר כלי צמ"ה; מספר סוללות ארטילריה (כולל גדוד מילואים 833, שהפעיל מרגמות 120 מ"מ נגררות) וחיפוי אווירי.

צבא סוריה

הכוח הסורי כלל את חמשת המוצבים של הקו הראשון ("צידא", "ארבעת הבתים", "אל-חנות", "אום לוקס" ו"תל דרעיה") המאוישים בדרך-קבע על ידי מחלקות חי"ר המצוידות באמצעי נ"ט, ושתי פלוגות טנקי T-55 ו-T-62 הפרוסות לאורך הקו.

מהלך המבצע

לאחר ההפגזה מן האוויר במסגרת מבצע רעם ובחיפוי אש ארטילרית כבדה שכוונה בעיקר על מערך הארטילריה הסורית שנמשכו כ-3 שעות (מהשעה 9:30 עד 12:30 בבוקר), הבקיעו גדודי השריון בסיוע כוח ההנדסה את מערך הקו הראשון הסורי.
תחילה נע הכוח המשוריין ותפס עמדות אש לקראת השעה 12:30 מול מוצב "ארבעת הבתים" בצידו הסורי של הגבול. לאחר ההתמקמות בעמדות, תוך כדי סיוע ארטילרי מסיבי, הצליח הכוח המשוריין לשתק את היעד והחל לנוע לעבר המוצב. בעת חציית הגבול התפצל הכוח המשוריין לשני כוחות קטנים יותר: הכוח הראשון נע אל עבר מוצב "ארבעת הבתים" ותוך רבע-שעה הצליח לכבוש ולהרוס את מתקניו. הכוח השני נע לעבר המוצבים "צידא" ו"אל-חנות" הממוקמים דרומית ל"ארבעת הבתים" והצליח לכבוש ולהרוס אותם תוך השמדת סוללות ארטילריה בודדות ולקיחת שלושה חיילים סוריים בשבי. 
לקראת השעה 14:30 הוחלט להרחיב את המבצע צפונה לעבר שני מוצבים נוספים בגיזרה - "אום לוקס" ו"תל דרעיה", לאור הצלחת המבצע עד כה. כוח שלישי של גדוד השריון "סער" חצה את הגבול ונע אל עבר המוצב "אום לוקס". במקביל, תקף כוח נוסף של חטיבה 188 את מוצב "תל דרעיה" צפונית ל"אום לוקס" תוך תפיסת עשרות שבויים, משחית טנקים SU-100 אחד ושלל רב.
בינתיים החלה להגיע לאזור תגבורת סורית שכללה כ-50 טנקים והחלה לנהל קרב שריון בשריון (שב"ש) עם השריון הישראלי. תוך כדי קרב זה הושמדו 20 טנקים סוריים. לקראת השעה 16:30 החלו כוחות צה"ל לסגת לעבר שטח ישראל, תוך כדי המשך לחימה עם השריון הסורי.

תוצאות המבצע

"קיתון 10" הייתה הפשיטה הגדולה ביותר שבוצעה על מוצבי הצבא הסורי, בשילוב קלאסי של שריון, ארטילריה, הנדסה וחיל האוויר. הודות להשתלטות מהירה על מוצבי הקו הראשון, ניידות גבוהה ושבירת התקפת הנגד הסורית, הוכו הסורים מכה קשה, שגרמה להפסקת הירי הארטילרי על יישובי רמת הגולן.
האבדות בצד הישראלי היו הרוג אחד במהלך הפשיטה המשוריינת, תשעה הרוגים כתוצאה מההרעשה הארטילרית הסורית ופצועים רבים בהפגזות, מטוס קרב מדגם מיראז' 3 אחד הופל וטייסו בועז איתן נפל בשבי, כאשר התרסק לעמדת הנ"מ שהפילה אותו. שלושה טנקים נפגעו, אך נגררו חזרה לשטח ישראל שם תוקנו והוחזרו לשירות.
האבדות בצד הסורי כללו עשרות הרוגים ו-38 שבויים, הופלו 4 מטוסי מיג, נפגעו 36 טנקים (26 מתוכם נשרפו) ושלוש משאיות אספקה נשרפו, הושמדו 20 תותחי נ"ט ו-11 מקלעים כבדים ובינוניים, נהרסו 49 בונקרים, 16 מבנים ומתקנים צבאיים במוצבים. בנוסף על כך נלקח שלל רב הכולל גם משחית טנקים SU-100 שנהג בו אחד השבויים הסוריים.
פאקס אמריקנה

פּאקס אמריקנה (מלטינית: Pax Americana, 'השלום האמריקאי') הוא מונח המתייחס לקונספט ההיסטורי של שלום יחסי בחצי הכדור המערבי, ומאוחר יותר ביתר העולם המערבי, שנוצר כתוצאה מעליונות כוחה של ארצות הברית על יתר מדינות העולם שהחלה בתחילת המאה ה-20.
פאקס אמריקנה בקונוטציות המודרניות משמשת בעיקר כדי להתייחס לשלום שהוקם בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945. במובנה המודרני, משתמשים במונח על-מנת לציין את מיקומה הצבאי וכלכלי של ארצות הברית ביחס לעמים אחרים. המונח הוא בעצם גלגול של בהשראת הפאקס רומנה של האימפריה הרומית, הפאקס הבריטי של האימפריה הבריטית והפאקס המונגולי של האימפריה המונגולית.

בתקופה המודרנית

תקופת הפאקס אמריקנה המודרני הוא מונח שמשתמשים הן התומכים והן המתנגדים לארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. אולם בין 1991-1945 המונח פאקס אמריקנה שיצא בעיקר מפי חברי הגוש הקומוניסטי, נחשב כהסדר בינלאומי חלקי שחל רק על מדינות הגוש הקפיטליסטיות. רבים מהפרשנים ומהמבקרים מתמקדים במדיניותה של ארצות הברית מאז 1991 ועד היום ומשום כך המונח הפאקס אמריקנה נושא קונוטציות שונות בהתאם להקשר.
לדוגמה: מתייחס לצורך של ארצות הברית לשקם את מערכות ההגנה העומדות לרשותה- בשנת 2000, מתייחס לדומיננטיות ולכוח העצום שיש לאמריקה האימפריאליסטית. מאמצע שנות הארבעים של המאה ה-20 מתייחס למדיניות של ארצות הברית שהחלה לנהל את מדיניות-החוץ שלה על סמך המלחמה הקרה תוך בלימת הגוש-הקומוניסטי, והתאפיינה בכוח-צבאי בינ"ל עצום ומעורבות הדיפלומטית גדולה יותר.
רצועת תזמון

רצועת תזמון (לעיתים מכונה גם חגורת תזמון או רצועת טיימינג) סוג של רצועה המשמשת בתמסורות רצועה בהן נדרש תיאום. 
רצועות תזמון הן בעלות יעילות גבוהה, דורשות פחות סיכוך ולעומת סוגי רצועות אחרות אינן דורשות מתיחה משמעותית. מאידך, הן רגישות לרעידות, עומסים ועצירות.

בכלי רכב

רצועת תזמון היא חלק מהותי ממנוע בעירה פנימית ומטרתה לשלוט על התזמון של שסתומי המנוע והבוכנות ולכן היא נפוצה בכלי רכב. קריעת הרצועה באמצע פעולת המנוע מונעת נסיעה ברכב ועלולה לגרום נזק למנוע ולכן נוהגים להחליפה לאחר פרק זמן או שעות עבודה (המספרים הנהוגים: 4 שנים או 100,000 ק"מ). במידה ועושים טיפול משמעותי ברכב הדורש את הסרת הרצועה, לעיתים מנצלים הזדמנות זו כדי להחליף את הרצועה אם מועד החלפתה קרוב, ישנם גם מנועים עם שרשראות תזמון ממתכת שאותם מחליפים פחות.
אחד הנזקים החמורים העלולים להגרם בעת קריעת רצועת התזמון במנוע ארבע פעימות הוא פגיעה של הבוכנה העולה בשסתום שנותר בולט אל תוך חלל השריפה. פגיעה זו מביאה לרוב לעיקום השסתום, נזק לבוכנה וצורך בשיפוץ ראש המנוע.
הפטרוס בעצם הרקה

בסיס

הבסיס הוא מיזוג עם משטחים פנימיים של חלקים מעצם הרקה: ה-squamous  וה-Mastoid .

שיא

השיא מחוספס ולא אחיד. הוא נכנס בזווית בין הגבול האחורי של החלק הרחב של עצם היתד לבין בסיס עצם העורף; הוא סמוך לפתח הפנימי של תעלת הראש , ומהווה את גבול נקב ה-lacerum .

משטחים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בחקר האבולוציה

לעצם הפטרוס נודעת חשיבות באבולוציה של האדם בגלל תכונת שימור מיוחדת. מחקר הדנ"א העתיק התפתח מאוד בעשור האחרון ומנפק תובנות חדשות. עקב אכילס של המחקר הזה בארץ ישראל הוא השימור הגרוע של החומר הגנטי בשלדים בני יותר מכמה אלפי שנים. מחקר שפורסם ב-2016 בכתב העת Nature הצליח להתגבר על מכשלת השימור על ידי הוצאת דנ"א עתיק במצב טוב יחסית מעצם הפטרוס. עצם קשיחה זו, המוגנת בתוך הגולגולת, משמרת דנ"א באופן טוב בהרבה מאשר חלקי שלד אחרים. המחקר השווה דנ"א עתיק של שישה פרטים שנקברו במערת רקפת, בית קברות בן כ-14,000 שנים מהתרבות הנאטופית והעלה כי אנשים אלה היו אבות החקלאים הראשונים בתקופה הנאוליתית באזור ארץ ישראל. נכון לשנת 2016, אלה שלדי האדם הקדומים ביותר במזרח התיכון מהם הופק בהצלחה דנ"א עתיק. 

מקורות

במאמר זה משולב טקסט ממהדורה 20 של "האנטומיה של גריי" (1918) שזכויות היוצרים עליו פגו.
ובכן ואמרתם זבח פסח

מקור הפיוט

הפיוט הוא החלק השביעי בקרובה "אסירים אשר בכושר שעשעת" שחיבר רבי אלעזר הקליר לשחרית של יום טוב ראשון של פסח, בו קראו לפי נוסח ארץ ישראל את פרשיית "שור או כשב" בפרשת אמור (שהקרובה מבוססת עליה). מהמחזור הארצישראלי הועתקה הקרובה לנוסח אשכנז, אולם בשל הבדלים במנהגי קריאת התורה, הועברה הקרובה ליום טוב שני של גלויות של פסח, הוא היום בו קוראים את פרשת שור או כשב ע"פ המנהג כיום.
בנוסף, הפיוט הועתק לסוף ההגדה של פסח, במסגרת הפיוטים הנאמרים בסיום ליל הסדר.
בחו"ל, שם עושים שני לילות סדר, יש נוהגים לומר את הפיוט רק בלילה השני (שהוא כאמור היום בו אומרים את הפיוט בשחרית) במקום הפיוט ובכן ויהי בחצי הלילה, אך יש נוהגים לומר את שני הפיוטים בשני הלילות. בארץ, בה יש רק ליל סדר אחד, יש האומרים את הפיוט בלילה הראשון ויש שאין אומרים אותו כלל.
פסטיבל מחול כרמיאל

פסטיבל מחול כרמיאל הוא פסטיבל מחול שנתי המתקיים בעיר כרמיאל מדי קיץ.

היסטוריה והווה

הפסטיבל נוסד בשנת 1988 על ידי שניים מגדולי מחברי ריקודי העם בארץ, יונתן כרמון ותרצה הודס
. אורכו של פסטיבל המחולות הוא שלושה ימים, ובמהלכו גודשים את העיר המוני אנשים, הצופים במגוון רב של הופעות רקדנים מישראל ומרחבי העולם.
לצד ההופעות בסגנונות המחול השונים, מתקיימות הרקדות רבות, הפתוחות לכל, וכן השתלמות שנתית למרקידים מחו"ל. נוסף על אלה מתקיימות במהלך הפסטיבל שלוש תחרויות: תחרות הכוריאוגרפיה המרכזית על-שם אייל בן יהושע ליצירה ללהקת מחול פולקלוריסטי, תחרות הג'אז ותחרות לבחירת הריקוד המוצלח ביותר לאותה שנה (כאשר בתחרות השנייה מתמודדים ריקודים אשר חוברו לצורך הרקדות של הקהל הרחב).
בתפקיד המנהל האומנותי של הפסטיבל שימש ב-12 שנותיו הראשונות יונתן כרמון. מאז שנת 2000, משמש בתפקיד שלמה ממן. מנכ"ל הפסטיבל לאורך כל שנותיו הוא אהרון סלומון. יו"ר עמותת הפסטיבל (בהתנדבות) הוא שלום כרמי.
הוועדה האמנותית של הפסטיבל מונה שישה מנהלים אמנותיים, כוריאוגרפים ויוצרים והם: דגנית רום, איציק כהן, שוקי הופמן, דדו קראוס, ליאור תבורי וליאת כץ-פרחן.
פסטיבל המחולות מתקיים במספר במות ברחבי כרמיאל, בבמת האמפיתיאטרון הגדולה, באצטדיון, בפארק אופירה, בהיכל הספורט הורוביץ ובהיכל התרבות, אשר נמצאים באזור הנחשב לקריית הפסטיבל. מופעי מחול רבים מוקדשים להוקרה ולהצדעה למלחינים רבים וגדולים מהארץ, כגון סשה ארגוב, נעמי שמר אביהו מדינה ויצחק נבון.
ג'קוזי

ג'קוזי (בעברית: אַמְבַּט עִיסּוּי) הוא בריכה קטנה, מחוממת לטמפרטורות שבין 30 ל-40 מעלות צלזיוס, ובה משאבות משני סוגים: משאבות מים המפעילות פיות ("ג'טים - Jets") המותקנות בדופן הבריכה, ומפוח אוויר ("Blower") המזרים אוויר דרך חרירים בקרקעית הבריכה.
כאשר מופעלות משאבות המים, המים נדחסים בלחץ גבוה דרך הפיות ומתערבבים בהן עם אוויר באמצעות מנגנון מיוחד. סילון המים והאוויר המוזרק מן הפיות מערבל את המים בבריכה, ומאפשר עיסוי השרירים המופנים אליו. בבריכות ג'קוזי גדולות מותקנות הפיות בגבהים שונים כדי לאפשר עיסוי לכל שרירי הגוף.
כאשר מופעל מפוח האויר, הוא מזרים אוויר דחוס לקרקעית הבריכה. האוויר משתחרר אל המים מחרירים הנמצאים בקרקעית הבריכה, ויוצר אפקט נוסף של עיסוי.
בריכות אלה מיועדות לשחרור והרפיית שרירים ולהנאה. מספר המשתמשים בג'קוזי משתנה לפי גודלו, ממשתמש בודד במתקן ביתי ועד כעשרה משתמשים במתקן ציבורי. בשל גודלה הקטן של בריכה זו, לא ניתן לשחות בה, והמשתמשים לרוב יושבים על מושבים המותקנים בדפנות הבריכה.
הג'קוזי מצוי לרוב כחלק ממתקני הספא, בבריכת שחייה, ולעיתים כמתקן עצמאי.
מערכות ג'קוזי ציבוריות משתמשות בכלור או בברום לחיטוי המים. הכלור והברום עלולים להחמיר בעיות עור שאופייניות לסובלים מדלקות פרקים ואף לבעיות נשימתיות. בחלק מהמערכות הביתיות משמש לחיטוי גז אוזון המיוצר בג'קוזי בעזרת מכשיר הנקרא אוזונטור, כתחליף הולם לכלור ולברום.

היסטוריה

ג'קוזי הוא למעשה שמה של החברה ג'קוזי העוסקת בייצור מתקני ג'קוזי - השם הפך באופן לא רשמי ממותג למעין שם גנרי כללי למוצר זה. מקור השם ג'קוזי הוא בשמם של האחים Jacuzzi (יש לקרוא: "יאקוצי") האיטלקיים, אשר היגרו מאיטליה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20 והקימו את חברת "ג'קוזי" למשאבות. המצאת בריכת העיסוי מיוחסת לאחד האחים אשר בנו נפצע בתאונת דרכים ונזקק לפיזיותרפיה ממושכת. האב החליט לפתח מערכת עיסוי מבוססת מים בלחץ גבוה, והמציא את המערכת הנקראת עד היום על שם משפחתו.
בתחילת שנות ה-60, זיהה אחד מבני דור השלישי ממשפחת הג'קוזי את הצורך הצרכני במוצר הבריאותי והחוויתי באותה מידה, לקראת אמצע שנות ה-70 כבר החלו לייצר את בריכות הג'קוזי בצורה שמתאימה לכמות אנשים גדולה יותר ברחצה אחת ומשם נולדה לה מערכת הספא מבין הראשונות בשנות ה-70, משנות ה-80 וה-90 ואילך, מערכות הג'קוזי הפכו להיות מעוצבות ויוקרתיות יותר.
גיא גולדפרב

ביוגרפיה

גולדפרב התגייס לצה"ל בשנת 1993, הוא בוגר קורס חובלים ושימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה בשייטת ספינות הטילים. בין היתר שימש כקצין משמרת באח"י גאולה, כקצין נשק באח"י עצמאות, כמפקד דבורה בפלגה 914 בגזרת דרום לבנון, כמפקד ספינת הטילים אח"י כידון בשנים 2002–2003, כמדריך ראשי בקורס חובלים, ראש מדור בענף מבצעי ים, כמפקד פלגה 916 בשנים 2010–2012, ראש ענף אופרטיבי במחלקת המבצעים של חיל הים, וכמפל"ג 31 בשייטת 3 בשנים 2013 עד 2015. ב-2015 מונה לסגן מפקד ‏שייטת 3, ב-2016 מונה כמפקד בסיס אשדוד. ב-13 באוגוסט 2017 נכנס לתפקידו כמפקד שייטת ספינות הטילים, ושירת בתפקיד זה עד 7 באוגוסט 2019. בסיום תפקידו יצא ללימודים במב"ל.
גולדפרב הוא בוגר קורס פיקוד ומטה של הצי האמריקאי, בוגר קורס מח"טים, ובעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי לעידית ואב לשתי בנות ובן.
קמירוס

קמירוס (ביוונית: Κάμειρος) היא עיר עתיקה באי רודוס שביוון.
העיר קמירוס שוכנת על החוף הצפון-מערבי של האי, בלב האזור החקלאי, והייתה אחת משלוש ערי המדינה של רודוס.
בתקופת הברונזה האזור היה מיושב על ידי יוונים מיקנים, אך העיר קמירוס עצמה הוקמה על ידי היוונים הדורים.

החפירות ארכאולוגיות

בין השנים 1852–1864 החלו החפירות הארכאולוגיות באקרופוליס של קמירוס על ידי אלפרד ביליוטי (Alfred Biliotti) ואוגוסט סלצמן (Auguste Salzmann), אך משנת 1928 החלו החפירות לקבל תאוצה באופן שיטתי על ידי בית הספר לארכאולוגיה האיטלקי עד סוף מלחמת העולם השנייה.

מבנה העיר העתיקה

העיר העתיקה נבנתה על שלוש שכבות שונות, בחלק העליון של הגבעה היה האקרופוליס, בתרכובת של מקדש אתנה, וסטואה. היישוב העיקרי היה באמצע הבנייה, המורכבת מרשת של רחובות מקבילים וחוסם מגורים. על הבנייה התחתונה נבנה בית המקדש הדורי, ככל הנראה לאל אפולו.
איריס

איריס (ביוונית עתיקה: Ἶρις) הייתה אלת הקשת בענן במיתולוגיה היוונית. במקרים מסוימים הייתה האנשה של הקשת בענן, ושליחת האלים. תפקידה היה להעביר את פקודותיהם והוראותיהם של האלים אל בני האדם, ועל מנת למלא את תפקידה זה היא נעה במהירויות עצומות והגיעה אל האדמה, מעמקי הים ואף אל העולם התחתון. היא בייחוד נזכרת כשליחתה של הרה שהרומאים קראו לה יונו, מלכת האלים (בדומה להרמס ,שהרומאים קראו לו מרקוריוס,לאביו, זאוס).
במיתולוגיה הרומית נקראת מקבילתה של איריס ארקה (מיתולוגיה) (הרומאים קראו לה ארקה או בשמה האחר של ארקה, אקרוס).
איריס הייתה בתם של הטיטאן תאומס ושל האוקיינידית אלקטרה, ואחותן של ההרפיות,בעלה היה האל  זפירוס. 
בנוסף הייתה לה אחות תאומה ששמה אקרה(שאין לה מקבילה במיתולוגיה רומית כמו אחותה בגלל שהייתה ידועה פחות) והיא בגדה באלים אולימפיים ותמכה בטיטאנים ,הייתה שליחת הטיטאנים ובעוד שאחותה איריס תמכה באולימפיים, גורלה של אקרה היה שהיא נזרקה על ידי זאוס לטרטרוס עם הטיטאנים והיא התפוגגה(במיתולוגיה היוונית וברומית כל מי שנזרק לטרטרוס מתפוגג חוץ מהטיטאנים שעונשם הוא נצחי). 
באמנות היא תוארה, על פי רוב, כאישה צעירה בעלת כנפי זהב, המחזיקה בידיה מטה שליחים וכד מים. ייצוגה האמנותי לא רב, והיא מופיעה בעיקר על כדים יוונים. 
אסטרואיד איריס 7, שנתגלה ב-13 באוגוסט 1847, נקרא על שמה. אסטרואיד זה זכה בשמה בשל קרבתו הרבה לאסטרואיד יונו, שהוא עצמו קרוי על שמה של יונו, מקבילתה הרומאית של הרה. 
משמה של האלה נגזר המונח "איריס" בלטינית, וממנה באנגלית ובשפות נוספות, שפרושו "קשת בענן". ממונח זה נגזרו מונחים נוספים: קשתית העין - החלק הצבעוני של העין, שמה של המתכת אירידיום ושמו של הפרח אירוס בעל מגוון הצבעים.
פיוטר ליסק

ביוגרפיה

ליסק נולד בכפר דושניקי שממערב לפוזנן. הוא החל להתאמן במועדון אולימפיה פוזנן בגיל 14, תחילה בקפיצה לגובה, ולאחר מכן בקפיצה במוט. לאחר אליפות פולין שנערכה ב-2012 הושעה לשישה חודשים, לאחר שנמצא בגופו חומר אסור בשימוש, מתילהקסנמין. לדבריו, החומר נמצא ללא ידיעתו במשקה אנרגיה ששתה לפני התחרות, ועל כן עונשו היה קל יחסית. 
ב-2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה הבינלאומית, באליפות אירופה באולם, שנערכה בגטבורג. הוא סיים במקום ה-12, בתוצאה 5.50 מטר, שהייתה עבורו שיא אישי חדש. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באותה שנה בטמפרה סיים במקום ה-17, בתוצאה של 5.20 מטר.
שנת 2014 הייתה שנת הפריצה של ליסק. הוא קבע שיא חדש באולם של 5.77 מטר, אך דווקא בשנה שבה אליפות העולם באתלטיקה באולם נערכה על אדמת פולין, בעיר סופוט, הוא לא השתתף בה, לאחר שלא הצליח לקבוע את הקריטריון להשתתפות באליפות פולין שהיוותה את המבחן להשתתפות. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בציריך קבע שיא אישי חדש של 5.82 מטר, וסיים במקום השישי.

2015

בתחרות שנערכה בסוף חודש פברואר בגרמניה קבע ליסק שיא פולני חדש בקפיצה במוט באולם של 5.90 מטר. שבוע לאחר מכן זכה במדליית הארד באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג, בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי רנו לאבילני הצרפתי שקבע שיא אליפות חדש של 6.04 מטר, ואלכסנדר גריפיץ' הרוסי (5.85 מטר). בהמשך השנה, רשם את הישג השיא שלו, כשזכה לראשונה במדליה באליפות עולם. הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, לאחר שקפץ לגובה של 5.80 מטר, וסיים אחרי שונסי ברבר הקנדי (5.90), רפאל הולדצפה הגרמני (5.90), וביחד עם רנו לאבילני ובן ארצו של ליסק פאוול וויצ'כובסקי, שקבעו תוצאה זהה, ורשמו מספר פסילות זהה.

2016

באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בפורטלנד, זכה ליסק במדליית הארד לאחר שקפץ לגובה של 5.75 מטר, וסיים אחרי רנו לאבילני שקבע שיא אליפות חדש של 6.02 מטר, וסם קנדריקס (5.80 מטר).
בחודש יולי, התחרה ליסק באליפות אירופה וסיים במקום הרביעי בתוצאה של 5.50 מטר. הוא קבע תוצאה זהה לשל הזוכה במדליית הארד, אך צבר פסילה אחת יותר, ולכן לא זכה במדליה. חודש לאחר מכן התחרה לראשונה באולימפיאדה, וסיים במקום הרביעי בתוצאה של 5.75 מטר.

2017

בתחרות באולם שנערכה בגרמניה בסוף חודש ינואר, שיפר ליסק את שיאו הפולני בקפיצה במוט באולם, לאחר שקפץ לגובה של 5.92 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות נוספת שנערכה בגרמניה, שיפר ליסק בשנית את שיאו הלאומי באולם, לאחר שעבר לראשונה גובה של 6 מטרים .
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.89 מטר, אחרי סם קנדריקס מארצות הברית (5.95 מטר) ולפני רנו לאבילני מצרפת (5.89 מטר).

2018

באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, זכה ליסק במדליית הארד בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי רנו לאבילני (5.90 מטר) וסם קנדריקס (5.85 מטר). באליפות אירופה שנערכה בברלין בחודש אוגוסט, סיים במקום הרביעי בתוצאה של 5.90 מטר.

2019

באליפות אירופה באולם שנערכה בחודש מרץ, זכה ליסק במדליית כסף, לאחר שקפץ לגובה של 5.85 מטר.
בתחרות ליגת היהלום בלוזאן, שנערכה בחודש יולי, סיים במקום הראשון בשיא תחרות ושיא פולני חדש של 6.01 מטר. תוצאה זו היוותה גם את תוצאת השנה בעולם באותו זמן. שבוע לאחר מכן, בתחרות ליגת היהלום במונקו, שבר פעם נוספת את השיא הפולני, לאחר שעבר גובה של 6.02 מטר. תוצאה זו היוותה שיא תחרות חדש, וכן שיפרה את תוצאת השנה בעולם בה החזיק.
משפט וממשל

משפט וממשל הוא אחד משלושה כתבי-עת משפטיים היוצאים לאור מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה ואחד מכתבי-העת המשפטיים המובילים בישראל. כתב העת "משפט וממשל" יוצא לאור פעמיים בשנה, ועוסק בסוגיות הקשורות במשפט ציבורי ובנושאי מדיניות ציבורית. המערכת שלו מורכבת מעורך מסגל הפקולטה, ומחברי מערכת שנבחרים מקרב הסטודנטים המצטיינים. 
כתב העת יצא לאור לראשונה ב-1992, זמן קצר לאחר הקמת הפקולטה, ומייסדו הוא דיקן הפקולטה דאז, פרופ' יצחק זמיר. זמיר ערך את שלושת הגליונות הראשונים, ובהמשך שימשו כעורכים אריאל בנדור, שהיה סגן העורך בשלושת הגיליונות הראשונים, שולמית אלמוג, שהייתה סגנית עורך בשלושת הגיליונות הקודמים, עלי זלצברגר, נויה רימלט, סנדי קדר, גיא דוידוב ואילן סבן. החל משנת 2017 עורך את כתב העת ד"ר עילי אהרנסון.
בכתב העת פורסמו מאמרים של הוגים ואקדמאים בולטים בישראל, הן מתחום המשפטים והן מתחומים המשיקים לו, כגון אהרן ברק, טובה שטרסברג-כהן, עלי זלצברגר, ש"ז פלר, גבריאלה שלו, אריאל בנדור, זאב סגל, יוסף אדרעי, דפנה ברק-ארז, רות גביזון, נויה רימלט, מרדכי קרמניצר, דוד אנוך, גיא דוידוב, מנחם מאוטנר, נטע זיו, מיכאיל קרייני והלל סומר.
וולטר הדלסטון

ביוגרפיה

הדלסטון נולד בבורְקֶסוויל שבדרום קנטקי. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים התגייס לצבא ארצות הברית ושירת בתור תותחן טנקים באירופה במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה בשנים 1944–1946. לאחר מכן למד באוניברסיטת קנטקי בתמיכת "חוק ההסתגלות מחדש של יוצאי צבא" (G.I. Bill), וסיים את לימדיו ב-1949. ב-1947 נישא הדלסטון למרתה ג'ין פירס, שנפטרה ב-2003. אחר שסיים את לימודיו הגבוהים עבד הדלסטון כמנהל מדור הספורט והתוכן של רדיו WKCT בבאולינג גרין שבקנטקי. ב-1952 התמנה למנהל הכללי של תחנת הרדיו WIEL בעיר אליזבתטאון השוכנת בצפון במדינה. בהמשך התמנה לנשיא איגוד השדרים בקנטקי.
הדלסטון נכנס לפוליטיקה ב-1964 כשנבחר לסנאט של מדינת קנטקי. הוא היה חבר בסנאט של קנטקי עד דצמבר 1972, ולתקופה מסוימת היה מנהיג הרוב בסנאט. ב-1972 התמודד הדלסטון על אחד משני מושביה של קנטקי בסנאט של ארצות הברית שהתפנה בעקבות פרישתו של הסנאטור הרפובליקני ג'ון שרמן קופר. בבחירות הכלליות הצליח לגבור על לואי נון הרפובליקני, שזה עתה סיים את כהונתו כמושל קנטקי ברוב דחוק של 51%. הדלסטון נבחר מחדש ב-1978 עם 61% מקולות הבוחרים כשהוא מביס את לואי ר. גודנר ג'וניור, חבר בית הנבחרים של קנטקי מלואיוויל.
ב-1984 ניצב הדלסטון בפני מיץ' מקונל מהמפלגה הרפובליקנית, השופט המחוזי של מחוז ג'פרסון. מקונל זכה לתמיכה פוליטית עקב סדרה של תשדירי תעמולת בחירות טלוויזיוניות שלעגו לנוכחותו של הדלסטון בסנאט. מקונל האשים אותו כי העמיד את "ההתקשרויות הפרטיות שלו לפני תחומי האחריות שלו בסנאט". חרף תשדירי בחירות אלה לאורך כל מערכת הבחירות היה המירוץ בין השניים צמוד במיוחד, והגיע לתומו עם ניצחון דחוק ביותר של מקונל, שגבר בקושי של הדלסטון עם רוב בן 0.4%.
הדלסטון היה ידוע כחבר באגף המתון של המפלגה הדמוקרטית, כפי שהיה אופייני לחברי המפלגה מקנטקי. בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20 היה הדלסטון חבר במועצה הלאומית של יועצי הפדרציה לרפורמה בהגירה לארצות הברית, קבוצה המתנגדת להגירה אל ארצות הברית הדוגלת בהורדת שיעור המהגרים החוקיים הנכנסים לשטחי ארצות הברית. ב-16 באוקטובר 2018 הלך הדלסטון לעולמו בעיר ורשה שבקנטקי, בן 92 במותו.
נגד שוויון

מבנה

נגד שוויון הוא קולקטיב אנטי-קפיטליסטי של אמנים, סופרים והוגים קוויר-רדיקלים וטרנסג'נדרים. הקולקטיב מנהל ארכיב של כתבים ועבודות אמנות. הארגון אף פרסם שלוש אנתולוגיות, כשכל אחת מציגה חומרים ממדור אחר בארכיב. ב-2014 פורסמו האנתולוגיות כספר משולב על ידי A. K. Press. 

נושאים

נגד שוויון מתמקדים בשלושה נושאים: נישואים, שירות צבאי, ובתי כלא.

פרסומים

ב-2010 פרסמו נגד שוויון את ספרם הראשון, Against Equality: Queer Critiques of Gay Marriage (נגד שוויון: ביקורת קווירית על נישואים גאים), הספר כלל מאסות פרי עטם של הוגים קווירים מובילים, כולל קייט בורנשטיין, דין ספייד, יסמין נאיר, מטילדה ברנשטיין סיקמור, ועוד. הספר הגיע למקום שישי ברשימת ההפצה של A. K. Press Distribution. 
את הספר השני הוציאו נגד שוויון ב-2011. הספר נקרא Against Equality: Don't Ask to Fight Their Wars (נגד שוויון: אל תבקשו להלחם במלחמותיהם), וכלל כתבים שמבקרים את הפוליטיקה ההומו-לסבית הממסדית, ובמיוחד לגבי כל הקשור לחוק אל תשאל, אל תספר של הצבא האמריקאי, לפיו מותר ללהט"בים לשרת בכוחות המזוינים כל עוד הם מסתירים את זהותם המינית. לאנתולוגיה תרמו בין היתר קניון פארו, לארי גולדסמית, ביל אנדרייט, ג'מאל ראשיד ג'ונס, ותריס קווין. הספר אוייר על ידי מיסטר פיש.
הספר השלישי והאחרון בטרילוגיית האנתולוגיות של נגד שוויון יצא ב-2012 - Against Equality: Prisons Will Not Protect You (נגד שוויון: בתי כלא לא יגנו עליך). הספר מתרכז במשפט אנטי-שנאה ובמדיניות בתי הסוהר. תורמים כוללים את המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה, דין ספייד, ליליאנה סגורה, יסמין נאיר, ג'וש פאבאן ובריג'יט סימפסון. 
ב-2014 יצא הספר בהוצאת A. K. Press שמאגד את שלוש האנתולוגיות, Against Equality: Queer Revolution, Not Mere Inclusion (נגד שוויון: לא רק הכלה - מהפיכה קווירית).

אירועים

חברי הקולקטיב גם משתתפים באירועים קוויריים ואנרכיסטיים, מרצים, מנחים קבוצות ומעבירים סדנאות, בחנויות ספרים, קמפוסים, ומרכזים קהילתיים בארצות הברית וברחבי עולם.
הסנדלר

תקציר העלילה

הסרט נפתח בלואר איסט סייד של ניו יורק בשנת 1903. קבוצת גברים יהודים חסידיים נאספים בחנותו של סנדלר כדי לדון בבעיה שמעסיקה אותם, אדם בשם גרגמן מטריד אותם ואת בני משפחותיהם. החסידים מוסרים את זוג הנעליים של גרגמן לסנדלר, פנחס סימקין (דוני קשוורץ). פנחס לוקח את הנעליים למרתף של החנות שלו ומשתמש במכונת תפירה מיוחדת כדי לעבוד על הנעליים. בנו הצעיר הרשל (איתן חודישמן) נכנס, ופנחס מסביר לו את החשיבות של המכונה.
בימינו, מקס סימקין (אדם סנדלר) עובד כסנדלר בחנות. השכן שלו הוא ג'ימי (סטיב בושמי), שפועל במספרה הסמוכה. אישה צעירה בשם כרמן הררה (דיאז מלוני) מגיעה ומספרת למקס כי היא עובדת עם הקהילה של לואר איסט סייד כדי למנוע מקבלני בניין נחשבים להרוס את החלקים של השכונה, כדי לבנות מגדל משרדים ענק במקומם. לא נראה שלמקס אכפת מכל מה שקורה לחנות.
בריון מקומי בשם ליאון לודלאו (מטאוד מן) נכנס לחנות של מקס כדי להחליף את הסוליות בנעליו, אך מכונת התפירה של מקס מקולקלת. מקס מחליט להשתמש באחת המכונות הישנות שמשפחתו השתמשה בעבר. מתוך סקרנות, הוא בודק מה מידת הנעליים של לודלאו ורואה שהוא נועל נעליים בגודל 10.5 כמו מקס. מקס מנסה את הנעליים, ולהפתעתו, הוא ממש הופך להיות לודלאו. הוא לוקח נעליים אחרות ומשתמש במכונה עליהן, ומבין מה שהוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו.
לאחר שמקס מגלה מה הוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו הוא משתמש ביכולת החדשה, נועל נעליים של אנשים שונים ומתחיל לחיות חיים של אנשים אחרים. באחת הפעמים הוא הולך לצ'יינה טאון כאיש סיני סתם כדי ליהנות מהיום. בפעם אחרת, הוא הולך למסעדה כגבר אחר ויוצא בלי לשלם עבור הארוחה שלו. ופעם אחת, הוא לוקח את הנעליים של גבר בריטי בשם אמיליאנו (דן סטיבנס) אחרי שחברתו טיירן (קים קלוטייר) הביאה לו אותם לתיקון. כאמיליאנו, מקס מגלה איפה אמיליאנו חי ורואה את טיירן חברתו מתקלחת, והיא מזמינה אותו להצטרף אליה. הוא בשקיקה מתחיל להוריד את בגדיו עד שהוא מבין שברגע שהוא מוריד גם נעל אחת, הוא כבר לא יהיה אמיליאנו, כך שהוא עוזב.
מקס חי בבית עם אמו החולה שרה (לין כהן). שניהם מתפללים ומקווים שהם יוכלו לראות את אביו של מקס עוד פעם אחת. באחת מהפעמים מקס מחליט לגרום לאמו להיות מאושרת על ידי שימוש בנעליים שהיו שייכת לאביו אברהם (דסטין הופמן). הוא קובע איתה לארוחת ערב ומעניק לה לילה אחד של אושר.
במהלך הסרט מקס עובר הרפתקאות שונות בגופם של אחרים וכך לומד על עצמו, משפחתו ואביו. ההרפתקאות שהוא עובר מחוללות בו שינוי, אכפת לו מעתידו של העסק המשפחתי ובדרכו, הוא מנסה לעזור לכרמן למנוע את הריסת המבנים.