google/wiki40b huggingface dataset:
יובל דרור

ביוגרפיה

בצעירותו עבד כאיש תמיכה למשחקים במרכז לטכנולוגיה חינוכית והעביר הדרכות על מחשבים. למד לתואר ראשון ולתואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב, וסיים את לימודיו בשנת 2001 לאחר שכתב עבודת גמר בנושא "קהילות בעידן הווירטואלי". בשנת 2008 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן על עבודתו בנושא "הגבלה חברתית של טכנולוגיה: ניתוח וביקורת על פי SCOT", בהנחיית ד"ר נח עפרון.
את דרכו העיתונאית-ספרותית החל בעריכת ספרי מחשבים בהוצאת "אופוס", שם חיבר את ספרו הראשון, ספר הדרכה בשם "מי מפחד ממחשבים". בסוף שנות ה-90 מונה דרור לסגן עורך המגזין "אינטרנט וורלד", וכן שימש כעורך "עדכנט" - יומון הדואר האלקטרוני הישראלי הראשון. בשנת 2000 החל לעבוד ככתב המחשבים של העיתון "הארץ", ובהמשך הפך לעורך בתחומי המדע, הטכנולוגיה והכלכלה בעיתון. בשנת 2003 החל לכתוב טורי דעה לעמוד המאמרים של העיתון ונחשב באותה התקופה לכותב הקבוע הצעיר ביותר בתולדות העיתון שהוזמן לכתוב באופן קבוע בעמוד זה.
בשנת 2004 עזב את עיתון "הארץ", ולאחר מספר חדשים מונה לכתב טכנולוגיה בחברת החדשות של ערוץ 2 וב"ידיעות אחרונות". במקביל החל ללמד בשורה של מוסדות להשכלה גבוהה, ובכללם: בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל, במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון, בתוכנית ל"מדע, טכנולוגיה וחברה" באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר לתקשורת של מכללת נתניה. באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש המסלול לתקשורת דיגיטלית בבית הספר לתקשורת של המכללה למינהל.
לאורך השנים פרסם דרור כתבות ומאמרים רבים בעיתונות הפופולרית, וכן בכתבי עת ייעודיים ובהם "גליליאו", "אודיסאה" ו"פנים". מאז שנת 2005 הוא מפעיל בלוג פופולרי בשם "מאבד תמלילים - הגלוב", העוסק בין היתר בתקשורת, טכנולוגיה, פוליטיקה, אקדמיה וחברה. בנוסף, מאז שנת 2008 הוא משמש כמבקר תקשורת באתר "העין השביעית", ומראשית 2010 היה אורח קבוע בתוכנית "לונדון וקירשנבאום" בערוץ 10 לעיסוק בנושאי אינטרנט וטכנולוגיה.
דרור חיבר ספרי עיון אחדים על הטכנולוגיה והשפעותיה על החברה. בשנת 2005 הוציא את ספרו "הפוליטיקה של הטכנולוגיה", הסוקר את הגישות השונות של החברה לטכנולוגיה בעבר ובהווה. בשנת 2011 יצא ספרו "עיתונות מקוונת", העוסק בסיכוייה של התקשורת המסורתית לשרוד בעידן העיתונות המקוונת, ובגורמים שהובילו לדעיכתה. בשנת 2019 פרסם את ספרו הרביעי, "קוד סמוי", העוסק בהשפעת המדיה החדשה - האלגוריתמים, פלטפורמות המדיה החברתית ושירותים דיגיטליים נוספים - על החברה, הפוליטיקה, התקשורת, המשפחה, עולם העסקים ועוד.
בספטמבר 2014 מונה לדקאן בית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למינהל, תפקיד בו כיהן עד לספטמבר 2018.
בשנת 2019 החל להגיש את הפודקאסט "עושים טכנולוגיה" מבית עושים היסטוריה.
דרור נשוי ואב לשלוש בנות.
והדרת פני זקן

טעמי המצווה

על פי ספר החינוך, היהדות רואה בהכרת הבורא, שהדרך אליה היא השגת חכמת התורה, את הערך העליון שלשמו נברא האדם; על כן ראוי שיחולק כבוד למי שהשיג חכמה זו, ומתוך כך יתעוררו האחרים לרדוף אחריה. 
ואפילו לדברי איסי בן יהודה, שמצווה לעמוד בפני זקן בשנים ואפילו אינו חכם, היינו משום שבריבוי שנותיו ראה והכיר קצת במעשי ה' ונפלאותיו יותר משאר בני אדם, ולכן ראוי הוא לכבוד.
וגם על פי פשוטו נראה, שמן הראוי לחברה שתנהג כבוד בזקניה ובנכבדיה, שהם בעלי ניסיון וחכמה להנהיג, ואם לא ינהגו בהם כבוד, לא יהיו דבריהם נשמעים. וכן אמר קהלת: "וחכמת המסכן בזויה ודבריו אינם נשמעים".

מפרטי המצווה

מצווה לעמוד בפני הזקן או החכם כשיגיע לכדי ארבע אמות ממקום מושבו. ואם היה רבו המובהק, עומד מרגע שיראהו. 
ואין צריך לומר שמי שאינו חכם מחויב לעמוד מפניו, אלא אפילו חכם אחר כמוהו מחויב לכבדו. 
זקן הוא בן שבעים ומעלה, והאר"י כתב שגם בן ששים ומעלה.
אם היה רבו מובהק, מחויב בכבודו יותר, כפי שאמרנו, ואפילו קודם כבוד רבו לכבוד אביו, שאביו הביאו לעולם הזה, ורבו מביאו לחיי העולם הבא. אבל אם היה אביו חכם, אפילו אינו חכם כרבו, אביו קודם.
ואמרו (במשנה, אבות, ד, טו): "מורא רבך - כמורא שמים". ובמסכת סנהדרין (קי, א) אמרו: "כל החולק על רבו - כחולק על השכינה". ואמרו בדיני מורא רבו: לא ישב במקומו, ולא יכריע דבריו ולא יסתור דבריו, ולא יורה בפניו לעולם, ואפילו תוך שנים עשר מיל ממנו אסור להורות. 
וכן מדיני המצווה פטורים שונים לחכמים מחלק מחובות המדינה, כגון בניינים וחפירות שהטיל הממשל על הציבור וכיוצא בהן, "וכן המיסים שהטילו המלכים על אנשי הארץ, בין מס שהוא קצוב על כל בני העיר יחד, או שהוא קצוב על כל איש ואיש, או שאינו קצוב כלל", מכל אלה הם פטורים, ועל הציבור מוטלת החובה לשלם את המס במקומם, שנאמר (ספר הושע, פרק ח', פסוק י'): "גם כי יתנו בגוים עתה אקבצם ויחלו מעט ממשא מלך ושרים".
המוזיאון הפתוח בנגבה

אתרי המוזיאון הפתוח

בשנת 1953 הוצבה במקום אנדרטה לזכר החללים בסמוך לבית העלמין הצבאי, המציינת את אחוות הלוחמים: חבר וחברה של הקיבוץ עם חיל לוחם. אנדרטה זו פוסלה על ידי הפסל נתן רפופורט. גם מגדל המים המנוקב בפגזי האויב נותר כזכר למערכה הכבדה.
מול האנדרטה ניצב טנק לוקסט M22 כתחליף לטנק המצרי שנבלם מדרום לקיבוץ ב-12 ביולי 1948.
ליד שער הקיבוץ נמצא שחזור של מבנה חומה ומגדל.
פול גאשה

תולדות חייו

גאשה נולד בעיר ליל בצרפת. בנעוריו עבר עם משפחתו למכלן. הוא למד רפואה באוניברסיטת פריז והתמחה בפסיכיאטריה ורפואה פנימית בבית החולים פיטייה סלפטרייר. במהלך לימודיו החל לאסוף יצירות מאת אדואר מאנה וגוסטב קורבה. 
ב-1872 עבר מפריז לעיירה אובר-סור-אוּאז, השוכנת 27 ק"מ מצפון לפריז, שהייתה אתר אהוב על ציירים. הוא החל לצייר בעצמו. על ציוריו חתם בשם Paul van Ryssel (פול מרייסל [שמה ההולנדי של העיר ליל]). ידידו ומטופלו, הצייר פול סזאן סייע לו להקים סטודיו בעליית הגג של ביתו. בין ידידיו ומטופליו נמנו גם קמי פיסארו, פייר-אוגוסט רנואר, גוסטב קורבה, אדואר מאנה, אמיל ברנאר, ז'אן-בטיסט קאמי קורו, אונורה דומייה, ויקטור הוגו ואמנים אחרים.
גאשה היה חובב חידושים וניסויים וכך גילה התעניינות בהומאופתיה והיה בין הראשונים לאמץ את המצאתו של הנרי נסטלה להכניס לתפריטם של יילודים את תחליף החלב שפיתח האחרון.

גאשה וואן-גוך

במאי 1890, לאחר ששוחרר משנת שהיה בבית החולים הפסיכיאטרי בסן רמי דה פרובנס, הייתה בריאותו הפיזית והנפשית של ואן גוך שברירית. אחיו, תיאו ואן גוך, חיפש בעבורו מקום שיהיה לא רחוק מפריז, בה התגורר, בה יוכל לשהות תחת פיקוח רפואי צמוד ותומך. לפי המלצתו של פיסארו עבר ואן גוך להתגורר בסמוך לביתו של ד"ר גאשה, אשר ביקר אותו יום-יום וואן גוך שילם לו בציורים. לא ברור האם בכלים שעמדו לרשותו באותם ימים היה גאשה מסוגל לטפל בהפרעה הדו-קוטבית או הדיכאון הקליני מהם סבל ואן-גוך. הוא המליץ לו להתנזר מעישון ואלכוהול, אך ואן-גוך לא מילא אחר הוראותיו. השניים התיידדו אך ואן-גוך העריך שד"ר גאשה המלנכולי לוקה אף הוא בנפשו. במכתב לתאו (10 ביולי 1890) כתב "דומני שאיננו יכולים לסמוך על ד"ר גאשה. ראשית, הוא חולה יותר ממני... וכאשר עיוור אחד מוביל עיוור השני, הלא שניהם יפלו לבור?"
לאחר מותו (או התאבדותו) של ואן-גוך, ספג ד"ר גאשה ביקורת קשה על קוצר ידו ועל כך שלא מנע את המוות.

משפחתו

ב-1868 נשא לאשה את בלאנש ונולדו להם שני ילדים פול-לואי ומרגריט. פול-לואי היה אף הוא אספן וסוחר אמנות וצייר חובב, אשר חתם בשם לואי ואן רייסל (Louis van Ryssel).
Pink Friday: Roman Reloaded – The Re-Up

רקע

באפריל 2012 הוציאה לאור מינאז' את אלבום האולפן השני שלה, "Pink Friday: Roman Reloaded". ההקלטות לאלבום החלו בשנת 2011 והסתיימו בתחילת שנת 2012. האלבום הצליח מאוד והגיע לפסגת מצעדי האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, ובריטניה. הסינגל הראשון מהאלבום "Starships" זכה גם הוא להצלחה רבה, והיה לאחד הסינגלים המצליחים ביותר של מינאז'. השיר נחשב לאחד השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים ושבר שיא כששהה בעשרת המקומות הראשונים במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100, במשך 21 שבועות רצופים.
ב-6 בספטמבר 2012, בטקס פרסי ה-VMA של MTV, הודיעה מינאז' כי היא מתכננת להוציא מחדש את אלבומה השני, וכי שמה של המהדורה המחודשת יהיה "Pink Friday: Roman Reloaded – The Re-Up". באותו הטקס אמרה מינאז': "שמתי שם [במהדורה המחודשת] הרבה שירים חדשים, ואני מתכוונת להוציא את הסינגל הראשון בשבוע הבא. אתם עומדים לאהוב את זה". כחודש לאחר מכן, ב-10 באוקטובר פירסמה מינאז' בעמוד הטוויטר שלה את תאריך הוצאת האלבום, ה-19 בנובמבר 2012. יום לאחר מכן פרסמה מינאז' את עטיפת האלבום, הלקוחה מסט הצילומים של מינאז' לקליפ לשיר "I Am Your Leader". בנובמבר הודיעה מינאז' שהאלבום המחודש יכלול דיסק עם שבעה שירים חדשים ו-DVD הכולל קטעי "מאחורי הקלעים" מהופעותיה.
קייט בראון

ביוגרפיה

בראון נולדה במדריד שבספרד, שם אביה נכח עקב שירותו בחיל האוויר של ארצות הברית, אך גדלה במינסוטה. ב-1978 סיימה את לימודיה התיכוניים. לאחר מכן סיימה תואר ראשון בשימורים סביבתיים באוניברסיטת קולורדו ב-1981, וכן בתואר J.D במשפטים באוניברסיטת לואיס & קלארק (Lewis & Clark College), עם תעודת הכשרה בדין סביבתי מאוניברסיטת נורת'ווסטרן ב-1985.
ב-1991 נתמנתה לחברה בבית הנבחרים המדינתי של אורגון, כשמילאה מושב ריק שנותר עקב התפטרותו של חבר קודם. היא נבחרה לכהונה מלאה ולאחר מכן נבחרה לסנאט המדינתי של אורגון. בהמשך קודמה למנהיגת הסיעה הדמוקרטית בסנאט, ולבסוף הפכה למנהיגת הרוב ב-2004, ונהייתה לאישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. ב-2008 נבחרה למזכירת המדינה של אורגון, ושירתה בתפקיד זה בשנים 2009–2015.
בפברואר 2015, התפטר המושל הדמוקרטי המכהן של אורגון, ג'ון קיצאהבר, בעקבות חשיפה של סקנדל שחיתות, הכולל טובות הנאה של בת הזוג הצעירה שלו. בראון החליפה אותו בתפקיד, ונכנסה רשמית לתפקידה ב-18 בפברואר.
בראון מתגוררת בפורטלנד עם בעלה (הנשוי לה מאז 1997) ושני ילדיה המאומצים. היא מזדהה כביסקסואלית, והיא הביסקסואלית הראשונה להחזיק בתפקיד ציבורי רשמי בכיר בארצות הברית וכמושל בפרט.
גרעין האקומבנס

תפקוד

גרעין האקומבנס מקבל מידע ממבנים לימביים החיוניים לעיבוד רגשי וכן ממבנים האחראיים על קואורדינציה של התנועה.
הוא מקושר לטגמנטום הגחוני כחלק מהמערכת המזולימבית mesolimbic system של המוליך העצבי דופמין.
גרעין האקומבנס מעורב במנגנוני חיזוק וקשב. אותות דופמינרגיים הנשלחים אל גרעין האקומבנס מסמנים נוכחות או אפשרות של גמול. לפיכך, הוא מעורב בתהליכים שונים הקשורים להנעה (מוטיבציה) וגמול, ולעיתים אף מכונה "מרכז העונג" של המוח. 
גרעין האקומבנס שולח מידע אל קליפת המוח הקדם-מצחית כדי לסייע בארגון של פעולות מוטוריות וקוגניטיביות
וממלא תפקיד מרכזי במערכת החיזוק במוח.
לגרעין האקומבנס יש חשיבות רבה לתהליכי הוויסות של התנהגויות המכוונות לקבלת גמול.
הוא חיוני ליצירת אינטגרציה של מידע מוטיבציוני לצורך ויסות ההתנהגות.
עלייה ברמות הדופמין שמגיע לגרעין האקומבנס מתרחשת בעקבות ציפייה לגמול עתידי ולא רק בעקבות גישה לתגמולים קיימים. 
על ידי כך הוא מעודד בחירה של פעולות, אשר יובילו לגמול מצופה.
בנוסף, לגרעין האקומבנס יש תפקיד מרכזי בוויסות של אימפולסיביות.
אזור זה נחקר רבות בהקשרים של התמכרות לסמים, וידוע כי סמים ממכרים גורמים לעלייה ברמת הדופמין בתוך גרעין האקומבנס.
מגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס

ביוגרפיה

מגדלנה זיבילה נולדה ב-2 בספטמבר 1648 בהאלה שהשתייכה לארכיבישופות מגדבורג, לאוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס ולמריה אנה ממקלנבורג-שוורין, בתם של אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ואנה מריה מפריזיה המזרחית.
ב-14 בנובמבר 1669 התחתנה מגדלנה זיבילה עם פרידריך, נסיך סקסוניה-גותה, ממנו היו לה 8 ילדים. לאחר מותו של חמיה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675, שלטו בעלה פרידריך ואחיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. ב-7 בינואר 1681 מתה מגדלנה זיבילה, והיא בת 32 שנים.
נכדתה של מגדלנה זיבילה - אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, הייתה אמו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
יחסי קטר–קניה

היסטוריה

בחודש אפריל בשנת 2014, הנשיא הקנייתי אוהורו קניאטה נסע לביקור בקטר בו נפגש עם אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני. הם ניהלו שיחות על ההתייצבות האזורית, על ביטחון המדינה, ועל דור הנוער שעבר רדיקליזציה בעניין היחסים לאסלאם. שני השליטים חתמו על הסכמים ו"דילים" מרובים. הנשיא הקנייתי נפגש גם עם שר האנרגיה של קטר. בסוף הביקור קטר הפכה להיות המדינה הראשונה במפרץ הפרסי שקבעה אמנת כפל מס עם קניה.
אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני בירך את קניה ביום עצמאותה.

שיתופי פעולה

שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה בתחומים: סחר, תעשייה, אנרגיה, תקשורת, תחבורה, בנייה, עבודה, תיירות וחקלאות. קטר תכשיר את הנהלת הנמל החדש שהוקם בקניה ותעסיק יותר מהגרים בענפי התחבורה והתעופה.
ישנם נתיבי ספנות ישירים ממומבסה לדוחה וטיסות ישירות מניירובי לדוחה. קטר איירווייז בהליכי פתיחה של קו טיסה ישיר למומבסה (העיר השנייה בגודלה בקניה) לדוחה.
בשנת 2008, חתמו קטר וקניה על הסכם שמאפשר לקטרים לחכור 100,000 דונם של קרקע קנייתית. העסקה תסלול את הדרך עבור ממשלת קטר למימון חלק ניכר מפרויקטי LAPSSET. שימושי הקרקע החכורה יהיו בעיקר גידולי חקלאות ומשק חי, שכן פחות מ-1% של קרקע במדינות המפרץ הפרסי היא קרקע פורייה הטובה לעיבוד.
בשנת 2014, יצאה משלחת של אנשי עסקים קטרית לקניה.

סחר

בשנת 2011 הייצוא של קניה לקטר היה 53 מיליון שילינג קנייתי (580,000 דולר אמריקאי) והייצוא של קטר לקניה הסתכם ב-1.01 מיליארד שילינג קנייתי (11 מיליון דולר אמריקאי). היצוא העיקרי של קניה לקטר הוא של מזון. היצוא העיקרי של קטר לקניה הוא של כימיקלים, דשנים, פלסטיק וריהוט.
אמל טוקה

קריירה

ביוני 2013, ניצח טוקה בריצת 800 המטרים באליפות אירופה לאומות דרג ג', בתוצאה של 1:51.11 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 23, זכה טוקה במדליית ארד בריצת 800 מטר, לאחר שקבע תוצאה של 1:46.29 דקות.
ב-אליפות אירופה באתלטיקה 2014, סיים בגמר 800 המטרים, במקום ה-6 עם תוצאה של 1:46.12 שהיוותה עבורו שיא אישי.
ב-17 ביוני 2015, קבע טוקה את שיאו האישי ב-800 מטר, לאחר שבתחרות במונקו, הקדים את נייג'ל איימוס ומוחמד אמאן בתוצאה של 1:42.51.

אליפות העולם באתלטיקה 2015

באליפות העולם באתלטיקה 2015, העפיל טוקה לחצי הגמר ב-800 מטרים אחרי שקבע 1:46.12. בחצי הגמר, העפיל טוקה לגמר מהמקום הראשון, לאחר שעצר את השעון על 1:44.84. בגמר, זכה טוקה במדליית הארד, בתוצאה של 1:46.30. כשמקדימים אותו דייוויד רודישה (1:45.84), ואדם קשצ'וט (1:46.30).

2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בחודש יולי, סיים במקום הרביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.74 דקות, 20 מאיות השנייה בלבד ממדליית ארד. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת ריו, סיים טוקה רביעי במקצה ובמקום ה-12 הכללי בחצי הגמר של ריצת 800 המטרים בתוצאה של 1:45.24 דקות, ולא עלה לגמר.

אליפות העולם באתלטיקה 2017

באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים את המקצה המוקדם בתוצאה של 1.47.54 ולא הצליח להעפיל לחצי הגמר.
ארון קרטר

קריירה

קרטר, יליד טמפה בפלורידה ארצות הברית למשפחה נוצרית. אחיו הגדול, ניק הוא חלק מלהקת הבנים בקסטריט בויז. את הקריירה המוזיקלית החל בגיל 7 ובמשך שנתיים היה הזמר של להקה בשם "dead end" ("אין מוצא"). בגיל 10 (בשנת 1997) הופיע עם הבקסטריט בויז באחת מהופעותיהם בגרמניה. הופעתו זכתה להתלהבות רבה מהקהל ומיד בעקבותיה הוחתם על חוזה עם חברת התקליטים "אדל". בנוסף לכך, ביצע גרסה בשפה האנגלית לשיר "What More Can I Give".
בנוסף להיותו זמר, קרטר כותב שירים, רוקד (לעיתים על-פי כוריאוגרפיה שלו) ומנגן במספר כלי נגינה, בין השאר תופים, גיטרה, פסנתר וסקסופון ומפיק מוזיקה. כמו כן הוא משחק בתיאטרון ובקולנוע ועוסק בסוגי ספורט רבים.
ארון קרטר בנוסף על כך זמר ושר את השיר "saturday night", זהו שיר הנושא של הסרט פופסטאר שיצא בשנת 2005, בו קרטר שיחק לצד השחקנית אלנה אוסטין.
בשנת 2005 השתתף בתפקיד קטן בסרט "סופרקרוס", לצד מייק ווגל. בשנת 2006 שיחק בקומדיה הרומנטית "מישהו לאכול איתו גבינה" שכתב, הפיק וביים ג'ף גרלין.
ב-2009 השתתף ארון בגרסה האמריקאית של "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדנית קרינה סמירנוף.

חיים אישיים

קרטר יצא עם השחקניות הילארי דאף ולינדזי לוהאן.
בעבר הוא הסתבך עם החוק, וסיבך גם את אמו. בשנת 2005 ניק וארון ניתקו קשר עם אימם, שהייתה המנהלת האישית שלהם, בטענה שאכפת לה מהכסף יותר מהבנים שלה, בינתיים הסכסוך לא נפתר. ב-21 בפברואר 2008, נעצר קרטר בטקסס לאחר שנהג במהירות מופרזת. בנוסף מצאו הרשויות במכוניתו מריחואנה.
ב-6 באוגוסט 2017 קרטר יצא מהארון ורמז שהוא במערכת יחסים עם גבר מתעשיית המוזיקה.
K-431

אסון תדלוק הכור

K-431 הושלמה ב-1965 כיחידה K-31, צוללת מסדרת אקו 2 בעלת שני כורים גרעיניים, כל אחד מהם בעל יכולת יצור של 70 מגה-וואט אשר עושים שימוש ב-20% אורניום מועשר כדלק. ב-10 באוגוסט 1985 הצוללת תודלקה בבסיס הצי הסובייטי ליד ולדיווסטוק. לאחר התדלוק, הוחלף מכסה מיכל הכור. המכסה הונח לא נכון והיה צורך להרימו שוב כאשר מוטות הבקרה מחוברים. 
כדי למנוע מהמכסה להתרומם יותר מדי - הייתה קורה ייעודית, אך הקורה אינה הונחה נכון והמכסה עם מוטות הבקרה הורם גבוה מדי. בשעה 10:55 התרחש הפיצוץ, הפיצוץ הרס את המכונות, יצר חור בגוף הצוללת, והרס חלקית את צריף התדלוק. בעקבות הפיצוץ פרצה שריפה שכובתה לאחר 4 שעות. 
לאחר מכן החלה הערכה לזיהום רדיואקטיבי. רוב הנשורת הרדיואקטיבית נפלה במרחק של בין חמישים למאה מטרים מהצוללת, אך ענן של גז רדיואקטיבי וחומר חלקיקי הגיע למרחק של שישה קילומטרים צפונית-מערבית לצוללת. הערכות ראשוניות של שחרור החומרים הרדיואקטיביים היו 74 בקרל (2 Mci) של גזים אצילים ו-185 בקרל (5 Mci) של תוצרי ביקוע גרעיני אחרים, אך רובם היו איזוטופים.
ככל הנראה, עשרה אנשי צוות נהרגו כתוצאה מהפיצוץ עצמו ולא מפציעות הקשורות לקרינה. פציעות קרינה אותרו אצל ארבעים ותשעה אנשים, כאשר עשרה מהם פיתחו תסמונת קרינה חריפה והם כללו בעיקר כבאים. מתוך 2,000 האנשים שהיו מעורבים בפעולות הניקיון, 290 מהם נחשפו לרמות גבוהות של קרינה.
הפסולות שנאספה בפעולות הניקיון אוחסנה באתרי הטמנה זמניים. בגלל הקצב המהיר של פירוק החומרים ופעולות הניקיון, חלק ממתקני הנמל חזרו לפעילות ארבעה ימים לאחר הפיצוץ. חודשיים לאחר התאונה ירדו רמות הקרינה במים, ו-5-7 חודשים לאחר התאונה רמות הקרינה נחשבו לתקינות בכל אזור הרציף. הצוללת הפגועה נגררה ל-Pavlovsk Bay ונקשרה שם.
מאיר ינאי

ר' מאיר ינאי (26 בספטמבר 1928, ברלין – 18 ביולי 2009, תל אביב) היה שחקן תיאטרון, במאי, בעל תיאטרון ומחזאי. לאחר חזרתו בתשובה, בשנת 1975 לערך, החל לעסוק בלימוד קבלה, וכתב ספרי פופולריים בנושא. הוא השתייך לזרם "היוצרים העצמאיים" של הקבלה הפוסט-מודרנית.

קורותיו

ינאי נולד בברלין למשפחה שמוצאה מפולין, ובגיל שבע עלה ארצה עם הוריו. בגיל 17 הצטרף להגנה, וב-1948 גויס לצה"ל ונמנה עם חברי להקת איילון – מחלוצות הלהקות הצבאיות - ששמרו בבקרים והופיעו בערבים. בשנות החמישים הוא כתב רשימות בדבר על התיאטרון באנגליה
ובמקביל הופיע בתיאטרון האהל, בין השאר, ב"הכפר סטפנצ'יקובו", ב"מנדל החוכר" וב"החולה המדומה". ינאי גם הופיע בסרט התנ"כי, דובר האנגלית, "יצחק ורבקה", בה גילם את יצחק. בשנת 1955 הוא כתב מסכת עבור חגיגות 25 לבנינה מחדש של באר טוביה.

יצירתו התאטרלית

בשנות החמישים והשישים היה דמות מרכזית בעולם התיאטרון הישראלי. הוא שיחק וביים בתיאטרון האהל, שם הכיר את רעייתו שושנה (לבית הולנדר) שעבדה שם כמזכירה, ועמה התחתן ב-1955 לזוג שתי בנות – סמדר שמשון וטלי גולומב. 
בסוף שנת 1956 הקים עם השחקן והמחזאי זיגמונט טורקוב ועם ברטה וילנסקה את תיאטרון "זוטא", תיאטרון נוסע של שלושה שחקנים שהופיע ברחבי הארץ בין השנים 1956–1967. ולאחר סגירתו ייסד וניהל את תיאטרון "עידן" בו הוצגו, בין השאר, החייל האמיץ שווייק בכיכובו של מאיר מרגלית, זורבה היווני וכן מחזות שכתב ינאי עצמו כמו "בלדה לזוג מפוצל", מישמַש" ו"המסיבה". בשנת 1953 ינאי כתב על הצורך לעודד יצירה ישראלית מקורית בתיאטרון ובמהלך הקריירה שלו הוא הפיק וביים מחזות ישראליים של נתן שחם, חנוך ברטוב, יהושע בר-יוסף ועוד. ב-1968 המחיז וביים במסגרת תיאטרון "עידן את ספרו של פנחס שדה, החיים כמשל בכיכובו של השחקן אמיר אוריין.

עיסוקו בקבלה

בעקבות מלחמת יום כיפור החל ינאי לקרוא ספרי יהדות ולהתקרב אל הדת. הוא הושפע בין השאר מספריו של אליעזר שטיינמן על החסידות ומכתבי חסידות חב"ד. עם חזרתו בתשובה זנח את תחום התיאטרון ובשנות השמונים החל לתת שיעורי קבלה בבתי כנסת (ברמת אביב ובשיכון למד) ולכתוב ספרי קבלה שזכו לקהל קוראים מגוון. עד פטירתו ב-2009 פרסם כ-15 ספרים, רובם בהוצאת מודן, חלקם יצאו בכמה מהדורות.  
ספריו כתובים בצורה אסוציאטיבית ובסגנון של דרשות בעל פה. יש בהם אמרות שנונות ואזכורים לעברו של המחבר ככותב מחזות. הספרים מציגים הסבר קבלי-עממי למהלך ההיסטוריה היהודית, כולל השואה והקמת מדינת ישראל, ולתופעות חברתיות ופסיכולוגיות שהעסיקו את ינאי גם כמחזאי. בחלק מהספרים יש שימוש נרחב בגימטריה.

מאיר ינאי נפטר בכ"ו בתמוז תשס"ט ונטמן בבית העלמין בקיסריה.
מארק הויזינחה

קריירה

הויזינחה השתתף ארבע פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 1996, 2000, 2004 ו-2008 וזכה בשלוש מדליות. באטלנטה 1996, הויזינחה זכה במדליית הארד. בסיבוב הראשון הוא הפסיד בהחלטת שופטים לג'ון קי-יונג הדרום-קוריאני לאחר שהקרב נגמר בשוויון. הויזינחה נשר לקרבות הניחומים שם ניצח באיפון את סרג' ביוולה אבולו הקמרוני. בשני הקרבות הבאים הוא ניצח שוב באיפון את יוסוואני דספניה הקובני ואת ניקולס ז'יל הקנדי ועלה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הויזינחה התמודד מול אדריאן קרויטורו הרומני וניצח באיפון 2 דקות ו-16 שניות לסיום.
באולימפיאדת סידני 2000, הויזינחה זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את יוסוואני דספניה הקובני לאחר תרגיל סיאו-נגי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את בריאן אולסון האמריקאי כשביצע תרגיל טאי-אוטושיסאה-קומי-וואזה. ברבע הגמר הוא ניצח בניקוד קוקה את אדריאן קרויטורו הרומני ובחצי הגמר הוא גבר באיפון על קית' מורגן הקנדי לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח דקה ו-38 שניות מהפתיחה. בגמר הויזינחה התמודד מול קרלוס הונורטו הברזילאי וניצח באיפון כאשר דקה ו-38 שניות לסיום הוא ביצע תרגיל אוצ'י-מטה-גאשי מוצלח.
באולימפיאדת אתונה 2004, הויזינחה נבחר להיות נושא הדגל של המשלחת ההולנדית בטקס הפתיחה וזכה במדליית ארד אולימפית נוספת. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון תוך 57 שניות את גרהרד דמפף הגרמני לאחר תרגיל אוצ'י-מטה. בשמינית הגמר הוא הפסיד להוואנג הי-טה הדרום קוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר שניצח בבית הניחומים את פשמיסלב מתיאשק הפולני בניקוד יוקו, את קית' מורגן הקנדי באיפון ואת אדוארדו קוסטה הארגנטינאי באיפון הוא עלה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הויזינחה התמודד מול ווינסטון גורדון הבריטי וניצח באיפון תוך דקה ו-51 שניות כאשר ביצע תרגיל בשם אורה-נגה.
הויזינחה מחזיק במדליית ארד מאליפות העולם (2005). באליפויות אירופה הוא זכה ב-12 מדליות; חמש מדליות זהב (1996, 1997, 1998, 2001 ו-2008), שתי מדליות כסף (2000 ו-2004) וחמש מדליות ארד (1994, 1999, 2002, 2003 ו-2005).
במהלך הקריירה הויזינחה זכה במעל ל-40 מדליות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. כמו כן, הוא זכה עשר פעמים באליפות הולנד. הויזינחה פרש מג'ודו תחרותי ב-8 בנובמבר 2008, כמה חודשים אחרי אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובין השנים 2010–2012 היה המאמן הראשי של נבחרת הנשים של הולנד בג'ודו.
22 (שיר של טיילור סוויפט)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, מקס מרטין ושלבאק והופק על ידי מרטין ושלבאק גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ. בראיון שערך מגזין הבילבורד עם סוויפט, היא אמרה כי גיל "22" הוא הגיל אהוב ביותר עליה.
כמו כן, זכה השיר בשני פרסי BMI, בטקס שהתקיים בשנת 2015.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-13 במרץ 2013. הקליפ בוים על ידי אנתוני מנדלר שביים עבור סוויפט גם את קליפ השיר "I Knew You Were Trouble. הקליפ מכיל בתוכו קטעים בהם ניתן לראות את סוויפט חוגגת את יום הולדתה ה-22.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-509 מיליון צפיות.
Direct Hits

רקע

בשנת 2013, במהלך סיבוב ההופעות Battle Born World Tour של הלהקה לקידום אלבומה הרביעי Battle Born, החלה הלהקה בהקלטת חומרים חדשים. השיר "Shot at the Night", שיצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום, הופק על ידי אנטוני גונזלס מהלהקה M83, שהשתתף גם בסיבוב ההופעות השלישי של הלהקה Day & Age World Tour. סטיוארט פרייס, שבעבר עבד עם הלהקה על אלבום האולפן השלישי שלה Day & Age ועל השיר "Miss Atomic Bomb" מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Battle Born, הפיק את השיר "Just Another Girl" שיצא לאור כסינגל השני מהאלבום.
לדברי סולן הלהקה, ברנדון פלאוורס, במקור שם האלבום תוכנן להיות Cream. פלאוורס סיפר בראיון לאינדפנדנט כי "השם שהוצע תחילה, Cream, היה הרעיון שלי. הרעיון לשם הגיע משמו של אלבום האוסף הקודם שלנו, Sawdust (באנגלית: נסורת), שכלל שירי בי סייד, לכן היה הגיוני לקרוא לשירים הטובים ביותר שלנו Cream (באנגלית: קצפת)".
3, 4, 5 וחצי

התכנים בתוכנית

במרכז התוכנית עמדו הבובות צ'וֹמְפִּי (שמעון כהן) ואֵינשֵׁם (עמי ויינברג), שעוצבו על ידי יוחנן לקיצביץ. את שתי הבובות ליוו המנחים ששי קשת, יונה אליאן, נירה עדי וישראל גוריון. לאחר חזרתה בתשובה של עדי ופרישתה מהתוכנית, החליפה אותה שרי צוריאל.
בתוכנית הוצגו סיפורים שסיפרו המנחים לשתי הבובות. רוב הסיפורים היו אגדות וסיפורי עם מוכרים כגון "עוץ לי גוץ לי", "סינדרלה" ו"נסיך צפרדע". סיפורים אלו הומחזו בעזרת תלבושות ותפאורות מושקעות, כשהמנחים משחקים את תפקידי הדמויות הראשיות. בתוכניות שהוקדשו לחגים הומחזו גם סיפורים של סופרים יהודיים. כך היה לגבי "טופל'ה טוטוריטו" מאת שלום עליכם ו"העושה נפלאות" מאת י"ל פרץ. לאחר הצגת הסיפורים דיברו המנחים עם שתי הבובות ושרו שירים. חלק מהשירים שבוצעו היו שירי חגים מוכרים לילדים, ואחרים, מקוריים שנכתבו במיוחד לתוכנית.
במסגרת התוכנית הופקו שלוש "תוכניות ספיישל" שהתייחסו למציאות הישראלית של התקופה: פרק אחד הוקדש לדולפינריום בתל אביב אחת לניקיון בחוף הים ופרק אחר נועד לעודד מיחזור נייר, והופק בשיתוף המועצה לישראל יפה. הפרק שעסק במיחזור ונקרא "אסטרונינו", החל בהדמיה של דיווח חדשותי שהוגש על ידי דליה מזור, ולאחריו הוצגה עלילה שכללה מרכיבים של מדע בדיוני, והציגה את תהליך מיחזור הנייר כפי שהתבצע באותן שנים בחברת אמניר.
פתיח התוכנית הציג סרטון של תיבת נגינה גדולה, בה נעות דמויות שונות של חיות וליצנים לצלילי נעימה שהלחין דוד קריבושי. קריבושי הלחין גם את הסגיר ("3, 4, 5 וחצי") למילים של לאה נאור, והוא הושר על ידי מנחי התוכנית. ציורי הרקע היו של יוחנן לקיצביץ.