google/wiki40b huggingface dataset:
פייר-סור-אוט

פייר-סור-אוט (בצרפתית: Pierre-sur-Haute) הוא מתקן קשר של חיל האוויר הצרפתי הממוקם באתר בגודל 300 דונם בחבל אוברן-רון אלפ.
בשנת 1913 נבנה טלגרף סמפור במיקומו של המתקן הצבאי הנוכחי. המבנה המקורי היה בניין אבן קטן, עם סמפור על הגג. בשנת 1961, במהלך המלחמה הקרה, נאט"ו ביקשה מהצבא הצרפתי לבנות את המתקן כחלק מרשת הקשר. ברשת זו התחנה פייר-סור-אוט (או FLYZ) שימשה ממסר בין תחנת (Lachens (FNIZ בדרום ובין תחנת (Mont-Août (FADZ בצפון המתקן של נאט"ו השתמש בציוד זירוי טרופוספירי מתוצרת ארצות הברית כדי להעביר אותות קול וטלגרף ברשת המשתרעת בין טורקיה לחוג הקוטב הצפוני בנורווגיה.

תפקידים

תחנת פייר-סור-אוט מנוהלת על ידי חיל האוויר הצרפתי. התחנה משמשת לשידורי פיקוד של יחידות מבצעיות, לרבות כחלק ממערך הנשק הגרעיני הצרפתי.

בניינים באתר

באתר שלושה מגדלי תקשורת. הגבוה בהם הוא מגדל תקשורת אזרחי שגובהו 55 מטר. בראש מגדל תקשורת זה ממוקם מכ"ם הפועל מאז 18 באוגוסט 2009 במתחם בניינים המשמשים מוסכים, מבני מגורים, המקושרים זה לזה באמצעות מנהרות שאורכם הכולל 400 מטרים במטרה לאפשר מעבר בין הבניינים בשלג הכבד בחורף.

מתקנים תת-קרקעיים

הבונקר התת-קרקעי של המתקן הוא בונקר אב"ך המוגן מפני פולסים אלקטרומגנטיים באמצעות כלוב פאראדיי וכולל לחץ חיובי כדי למנוע ממזהמים מלהיכנס למתקן. הבונקר משמש לפיענוח התשדורות. הוא כולל אספקת מים וחשמל עצמית.

בקשת המחיקה מוויקיפדיה הצרפתית

באפריל 2013 פנתה המינהלת המרכזית למודיעין פנים של צרפת (DCRI) לקרן ויקימדיה בדרישה להסיר את הערך "תחנת הקשר הצבאית בפייר-סור-אוט" מוויקיפדיה הצרפתית בטענה שהוא חושף מידע מסווג. משתמש ויקיפדיה בעל הרשאה למחוק ערכים זומן לחקירה, אף שלא הוא כתב את הערך, ואולץ למחוק אותו תחת האיום שייעצר אם לא יעשה זאת. הערך נמחק, אך הושב לדפי ויקיפדיה באותו היום. עם היוודע הידיעה, הפך לערך הנצפה ביותר בוויקיפדיה הצרפתית בסוף השבוע של 6–7 באפריל, עם יותר מ-120 אלף צפיות.
סטיוארט לוי

סטיוארט איי. לוי הוא איש ממשל יהודי-אמריקאי, ותת-מזכיר האוצר הראשון לענייני טרור ומודיעין פיננסי, במחלקת האוצר של ארצות הברית.
לוי החל בתפקידו ב-21 ביולי 2004, תחת ממשלו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש, כאיש מחלקת האוצר האחראי על המאבק הפיננסי העולמי נגד ארגוני הטרור ותפירת הסנקציות הכלכליות לבלימת תוכנית הגרעין האיראנית, מאמצים שהביאו לו שבחים רבים, וכעת התבקש להשאר בתפקידו זה גם בממשלו החדש של הנשיא ברק אובמה, כהכנה לתגובה של הממשל, אם איראן לא תשתף פעולה במאמצים הדיפלומטיים.
לוי היה אחראי מטעם ממשל בוש על הובלת המאמץ הבינלאומי, לשכנע את מערכת הבנקאות הבינלאומית לנתק מגע מגופים ממשלתיים, חברות ואישים באיראן התומכים בטרור ואלה הפועלים לעקוף את הסנקציות שהטילה על איראן מועצת הביטחון של האו"ם בגין סירובה להשעות את העשרת האורניום ושיחק תפקיד מרכזי במאמצי ממשל בוש לסכל את ההתנהלות הבלתי חוקית של איראן וקוריאה הצפונית בתוככי המערכת הפיננסית הבינלאומית. לפני תפקידו האחרון, כיהן כסגן התובע הכללי של ארצות הברית, ולפני כן כיהן גם כראש המטה של סגן התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
לפני שהצטרף למשרד המשפטים האמריקאי ב-2001, הוא עבד 11 שנים בחברות עורכי הדין, מילר, קאסידי לארוקה אנד לוין (שהתמזגו לבייקר בוטס). הוא התמחה בשימועים משפטיים בדגש על הגנה על עברייני צווארון לבן. כמו כן, כיהן גם כעוזר של השופט לורנס סילברמן בבית המשפט לערעורים של וושינגטון די. סי., בין השנים 1989–1990. בשנת 1986 הוא סיים בהצטיינות את קולג' הרווארד, וב-1989 סיים בהצטיינות את בית הספר למשפטים בהרווארד.
ב-15 בינואר 2009, התבקש מפי הנשיא ברק אובמה לכהן כממלא מקום מזכיר האוצר, עד אשר מועמדו של אובמה, טימותי גייטנר יאושר לתפקיד מטעם הסנאט, וכיהן בתפקיד זה עד ה-26 בינואר. לאחר מכן, נתבקש להישאר בתפקיד תת-המזכיר לענייני טרור ומודיעין פיננסי.
קרלסטד

היסטוריה

לפני כ-4,000 שנה, היה האזור שבו שוכנת כיום העיר מתחת לפני המים. עם שינוי פני השטח, התחילו לצוץ גם ראיות ראשונות להתיישבות אנושית בין האגם לנחל, כגון קברים, שרידי כפרים נטושים וכו', ולבסוף הוקמה התיישבות בתחילת ימי הביניים, שתחילתה כבר בימי הוויקינגים בשנת 1000 לספירה, ששימשה בעיקר כאזור מסחר.
במהלך המאות ה-16 וה-17 הוקמו ערים רבות במחוז ורמנלד. האזור שבו הוקמה קרלסטד היה עשיר במגוון אוצרות טבע לימים ההם, כגון יערות, דגי סלמון (מהאגם) ובעיקר מכרות הברזל בורמלנברג. הערים הללו שימשו גם כאזורי מסחר, וגם כנקודות ציון בהן יכול היה השלטון להרחיב את שליטתו באזורים עשירים אלו, ואף לפקח על תנועת הברזל.
לפני שהוקמה קרלסטד, נקראה עיר שנמצאה באותו המקום "טינולה" (Tingvalla), שהייתה ידועה כעיר-מסחר. המוזיאון של ורמלנד מספר כי ישנם מסמכים מהמאה ה-16 שבהם מוזכרת העיר (בשמה הקודם). כך למשל, ישנו מסמך הכתוב בלטינית המכיל מפה שנמצא בעיר שטרסבורג שבמזרח צרפת. במפה שבמסמך מתוארת ורמנלד כדוכסות העשירה במכרות ברזל. בחלק הכתוב נכתב: "Tingvalla, stad vid sjön. Här får man ypperligt järn" (=כלומר: "טינגולה, עיר על-יד האגם. כאן תוכל להשיג ברזל מצוין"). מכך, נראה שבמקום שכנה עיר משגשגת כבר מעל ליובל שנים לפני שקרל התשיעי קיבל את "שטר הקניין" (Municipal charter) על העיר.
העיר המוכרת לנו כיום הוקמה ב-5 במרץ 1584 על ידי הדוכס קרל (לימים המלך קרל התשיעי), שעל שמו נקראה העיר. באותן שנים היו 45 משקי-בית בעיר, שבהם התגוררו כ-150 תושבים (כלומר יותר "כפר גדול" מאשר "עיר גדולה"). רוב תושבי העיר היו אנשים שהגיעו מהכפרים של ורמלנד, אך עם זאת היו גם תושבים שהגיעו ממקומות אחרים. כדי לעודד תושבים נוספים להגר לעיר ולהגדילה, הציע קרל פטור ממס לתושבים למשך 20 שנה.
קרל בנה את ביתו בתוך העיר, במקום שנקרא "גני המלך" (Kungsgården). קתדרלת העיר, שנבנתה בין השנים 1724-1730 על ידי הלר הנוצרי (Christian Haller), הוקמה באותו המקום שבו שהה ביתו של קרל.
העיר נודעה לראשונה בהיסטוריה של שוודיה המודרנית בלילה של ה-7 במרץ 1809, עת הצית לוטננט קולונל גאורג אדלרספאר, מפקד הצבא שהוצב בורמלנד, מהפיכה נגד המלך גוסטב הרביעי אדולף, על ידי הנפת דגל המרד בקרלסטד והחל לצעוד לכוון סטוקהולם.
קרלסטד סבלה מארבע שריפות גדולות. לאחר השריפה האחרונה, ב-2 ביולי 1865, נותרו עומדים על תילם ברחבי העיר רק הקתדרלה ומספר בתים בודדים. לאחר מכן נבנתה קרלסטד מחדש עם שדרות רחבות.
בשנת 1905, התנהל המשא ומתן ולאחר מכן נחתם ההסכם לפירוד האיחוד השוודי-נורווגי בעיר קרלסטד.
במרכז העיר עובר "הנחל הטהור" (בשוודית: "Klarälven"), שמתחיל את דרכו באגם הצפוני ביותר במחוז ורמלנד, על יד הגבול הנורווגי, ונשפך לאגם ונרן לאחר שמתפצל לכמה יובלים בתוך העיר.
גובהה של העיר מעל פני הים הוא כ-64 מטרים.
בעיר ישנה קתדרלה ואוניברסיטת קרלסטד.
יום במלכודת

תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ביקורות ותגובות

הסרט זכה לביקורות חיוביות. על פי האתר Rotten Tomatoes,‏ 82% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורת חיובית, עם ציון ממוצע של 6.6/10 המבוסס על 36 ביקורות, וקונצנזוס: "תערובת מטורפת של מדע בדיוני, קומדיה ורומנטיקה, יום במלכודת הוא סרט מקסים, הודות לביצועיו המשובחים של מרטין שורט ולעלילה המטורפת".

פרשנות

דריאן לידר, סופר בריטי, כתב:
בפנטזיית המדע בדיוני "יום במלכודת", גבר נמושה הופך לגבר אמיתי על ידי הזרקת צוללת זעירה אל תוך מחזור הדם שלו. הטייס של הצוללת הוא בהחלט לא נמושה, והמתח בין טייס והאורגניזם המארח אותו מספק הרבה מההומור של הסרט. אבל מה שחשוב כאן הוא פחות העובדה שבתוך הצוללת נמצא טייס שהוא "גיבור" אותנטי מאשר הדבר הסימבולי, תוצר של המדע, ששולב לתוך הגוף. להיות גבר אמיתי פירושו להיות גוף בתוספת הדבר הסימבולי, משהו שהוא איננו אנושי, בסופו של דבר.
בוגוריה

תולדות היישוב

במאה ה-16 השתייך הכפר למשפחת האצולה בוגוריוב (Bogoriów). הכפר זכה לזכויות עיר בשנת 1616 מידי המלך זיגיסמונד השלישי ואזה בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי, והמסחר והאומנויות ביישוב התפתחו בתקופה זו. 
בעת פלישת השוודים באמצע המאה ה-17 נשרף הכפר ואוכלוסייתו הצטמקה בשני שלישים. באמצע המאה ה-18 נשרף שוב הכפר, שבתיו היו עשויים מעץ.
בשנת 1869, אחרי המרד הפולני של 1863 ופירוק פולין הקונגרסאית על ידי האימפריה הרוסית, הופקעו מהכפר זכויות העיר.
מספר ימים לאחר הפלישה הגרמנית לפולין כבש הוורמאכט את בוגוריה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה בוגוריה מרכז של צבא ההתנגדות הפולני, ארמייה קריובה. בתקופה זו הרסו הגרמנים כ-80% מבתי הכפר.

יהודי בוגוריה

בשנת 1789 נמנו בכפר 125 יהודים, שהתפרנסו מרוכלות. באותה תקופה נבנה ביישוב בית כנסת מעץ, שנודע בקישוטיו המפוארים.
בין מלחמות העולם פעלה בכפר ספרייה יהודית, ששימשה כבית תרבות, ופעלו בו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, לצד סניף של אגודת ישראל. טרם מלחמת העולם השנייה התגוררו בכפר כ-400 יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נהרסו רבים מבתי היישוב כתוצאה מהפצצות הגרמנים, וצעירים יהודים רבים נמלטו מהיישוב מזרחה. עם הכיבוש הגרמני הוקם בכפר יודנרט, והועברו אליו 123 יהודים שגורשו מווינה.
בשנת 1942 הוקם בכפר גטו, אליו הועברו עוד כ-200 יהודים מכפרי הסביבה. באוקטובר אותה השנה רוכזו כ-600 היהודים שבגטו, ונרצחו.
מרכז חינוכי אנה פרנק (פרנקפורט)

היסטוריה

אוטו פרנק, אביה של אנה פרנק, רצה להקים מרכז חינוכי על שמה כבר בשנת 1950. כעבור 44 שנים הוקמה אגודת נוער על שם אנה פרנק (גרמנית: Jugendbegegnungsstätte Anne Frank e.V) וב-15 ביוני 1997 נפתח המרכז החינוכי אנה פרנק בקרבת בית הולדתה של אנה. בשנת 2003 נפתחה במקום תערוכת המולטימדיה "אנה פרנק: נערה מגרמניה". תערוכה זו הופקה בעזרתם של בית אנה פרנק באמסטרדם, הולנד ומרכז אנה פרנק בברלין, גרמניה.
התמיכה העיקרית של המרכז מגיעה מקרן אנה פרנק בבזל, שווייץ.

תערוכות

במקום מוצגות שתי תערוכות: אחת קבועה והשנייה מתחלפת. בתערוכה הקבועה "אנה פרנק: נערה מגרמניה" המבקר מסייר בעזרת מולטימדיה בדירת המסתור שבאמסטרדם ובין דמויות שונות מתקופת השואה. התערוכה המתחלפת מתרכזת בחינוך על נושאים של זכויות אדם וביצירת שיח בין אנשים מרקעים שונים כגון מוצא, רקע סוציאלי ואורך חיים. נכון לשנת 2012 התערוכה הזמנית עוסקת בזכויות אדם באיראן של שנות השמונים ובזהות ילדים של אסירים איראנים שחיים כיום בגרמניה. בדצמבר 2012 ובתחילת 2013 הוצגה באולם התערוכה הזמנית, תערוכה המתארת את האנטישמיות ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, את הצגתה של הרפובליקה כאנטי פאשיסטית ואת השפעות אלו על ההווה ועל מצב הימין הקיצוני במזרח גרמניה.

פעילויות נוספות

המרכז מעביר סמינרים, הרצאות וקורסים בנושאי זהות וזכויות אדם.
איוואן גארסיה

קריירה

הישגו המשמעותי הראשון של גארסיה בזירה הבינלאומית היה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בשנת 2010 במאיאגואס שבפוארטו ריקו, כשזכה, יחד עם סאנצ'ס, במדליית הזהב בקפיצות הסינכרוניות מ-10 מטרים. באולימפיאדת הנוער שנערכה באותה שנה בסינגפור זכה במדליית הארד במקצה היחידים.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ב-2011 בעיר הולדתו, גוודלחרה, זכה גארסיה בשתי מדליות זהב, הן במקצה היחידים והן בקפיצות הסינכרוניות, יחד עם סאנצ'ס. באליפות העולם שנערכה באותה שנה בשנחאי סיים במקום השביעי הן במקצה היחידים והן במקצה הסינכרוני.

סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום השביעי, ויחד עם סאנצ'ס רשם את הישג השיא שלו בקריירה, כשזכה במדליית הכסף בקפיצות הסינכרוניות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד ב-2013 סיים במקום חמישי, ובקפיצות הסינכרוניות הגיעו הוא וסאנצ'ס למקום רביעי.

סגן אלוף עולם

אליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה יולי 2015 זכה גארסיה במדליית כסף ביחד עם סאנצ'ס בתחרות קפיצות סינכרוניות מ-10 מטר, בתוצאה של 448.89 נקודות, אחרי צ'ן אייסן ולין יואה מסין (495.72 נקודות) ולפני רומן איזמיילוב וויקטור מיניבייב מרוסיה (441.33 נקודות).
טאז השד הטסמני

טאז השד הטסמני או טאז (באנגלית: The Tasmanian Devil או Taz) הוא דמות בדיונית שנוצרה בשנות ה-50 ומופיעה בסרטי הנפשה של הלוני טונס. טאז הוא שד טסמני (יונק כיס החי בטסמניה, מאופיין בצווחותיו המפחידות) והוא בעל דיבור קלוקל, חם מזג, רעב תמיד והורס כל הנקרה בדרכו על ידי סופת הטורנדו שהוא יוצר תוך כדי התקדמותו. טאז הוא יצור די טיפש וניתן "לסדר" אותו בקלות, אך כשהוא מבין שהערימו עליו כדאי להתרחק ממנו, הוא נחשב לדמות האלימה ביותר מבין דמויות הלוני טונס.
טאז הופיע בסה״כ ב־5 מסרטוני ה־"לוני טונס", כאשר הופעת הבכורה שלו הייתה בסרטון Devil May Hare בשנת 1954. לאחר הפצת הסרטון, אדי סלזר, שהיה ראש חטיבת האנימציה באולפני האחים וורנר באותו זמן, החליט לגנוז את הדמות, שכן סבר שהיא אלימה מדי. דמותו של טאז ניצלה לאחר זמן מה, כאשר ג'ק וורנר העלה תהייתו בפני סלזר על מה עלה בגורלו של טאז, וסיפר שקיבל "קופסאות על גבי קופסאות" של מכתבי מעריצים שרוצים לראות עוד ממנו. ארבעה סרטונים נוספים נוצרו מאז בהשתתפותו של טאז עד לסגירת חטיבת האנימציה בשנת 1968.
ב־1991 טאז קיבל סדרה משלו בשם "טאז-מאניה", אשר שודרה בישראל בערוץ הילדים במהלך שנות התשעים, ובעקבותיה זכה לפופולריות מחודשת. בסדרה הוצגה משפחתו הבורגנית (שהורכבה משדים טסמניים חכמים יחסית, שיודעים גם לדבר ולבושים בבגדים).
גור בנטביץ'

ביוגרפיה

בנטביץ' למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בסרט הגמר שלו, "מצב החסה" (1991), נמצאים המרכיבים המרכזיים של יצירתו העתידית: סמים, חיי הצעירים בתל אביב, אווירה עצלה והזויה.
בשנת 1995 יצא סרטו "הכוכב הכחול", סרט מסע סוריאליסטי, דל תקציב, שהפך לסרט פולחן והוקרן למעלה משבע שנים ברציפות בהקרנות חצות בסינמטק תל אביב. את דמותו של מולי, התפקיד הראשי בסרט, גילם השחקן אלון אבוטבול.
בשנת 2000 יצא סרטו "משהו טוטאלי", סרט מסע קליל על שלושה בחורים היוצאים להציל אהובה משותפת מהכלא בהודו, על רקע המצאתו של סם חדשני. הסרט צולם בישראל, בהולנד ובהודו. בכתיבת התסריט בנטביץ' שיתף פעולה עם אתגר קרת, ובתפקידים הראשיים שיחקו מאור כהן וטינקרבל.
בשלושת הסרטים האלה, בנטביץ' גם שיחק תפקידים - הן משניים והן ראשיים יותר.
הוא ביים מספר פרקים בסדרות הטלוויזיה: "טייק אווי" (2001), "בסימן ונוס" (2005), "הילדים מגבעת נפוליאון" (2003) ו-"מסכים" (2008) ואת סרטי האנימציה: "סטטוס קוו" (2002) ו"שייקספיר מעורב" (2003), בשילוב עם ניר מטרסו.
באוקטובר 2009 יצא סרטו "פרילנד", והוא הוקרן מדי יום שישי בהקרנת חצות בסינמטק תל אביב. הסרט הוא למעשה עריכה מחודשת של קטעים שביים בנטביץ' עבור סדרת הטלוויזיה "מסכים" והוא עוסק בבועז (אמנון פישר), רוקיסט מתוסכל המוצא מפלט מהשעמום הקיומי בפרי לנד - מן עולם וירטואלי תלת ממדי דמוי Second Life. מלבד פישר משחקים בסרט טינקרבל, מאיה מרון ואנטוני קול.
ב-2012 שיחק תפקיד ראשי בסרט הקולנוע "אורחים לרגע", שביימה אשתו - הבמאית מאיה קניג.
בשנת 2013 יצא לאקרנים סרטו, "לרדת מהעץ", בכיכובם של שרה אדלר וגל תורן. הסרט מספר על ניצ (תורן), החוזר מנדודיו בתקווה להשיב אליו את חברתו שעזב (אדלר), ובמקום זה מוצא את עצמו תחת הדירה שלה, תקוע על צמרתו של עץ המיועד לעקירה וזה הופך בלית ברירה לדמות מפתח במאבק האקולוגי שמנהלת השכונה כנגד הגזירה. 
ב-2019 יצא סרטו האוטוביוגרפי-למחצה "קצפת ודובדבנים", שבו הוא מגלם את דמותו של צורי שוסטק, במאי שסרטו האמנותי לא נוחל הצלחה, והוא מבלה לילה עם שלל דמויות שמנסות לסייע לו.
בנטביץ' הוא נינו של הלל יפה ונכדו של יוסף בנטואיץ'. ב-2015 יצא סרטו התיעודי "סינדרום בנטביץ'", העוסק בתולדות משפחת בנטביץ' המתפרשת על פני כ-150 שנה.
בנטביץ' נשוי למאיה קניג, ולהם בת ובן. מתגורר בימים אלה עם משפחתו בתל אביב.
רוק תל אביב

"רוק תל אביב" הוא תקליט הסולו הראשון של הזמר והיוצר הישראלי מני בגר, אשר יצא בקיץ 1981 בחברת התקליטים "סי.בי.אס".   
בשנת 1980 החלה קריירת הסולו של מני בגר, מי שהיה סולן להקת גן עדן. הוא עבר לגור בתל אביב והוחתם על חוזה עם חברת סי בי אס. הוא הקליט את האלבום בסגנון רוק עם המפיק ירוסלב יעקובוביץ'. האלבום הוקלט גם בשפה העברית וגם בשפה האנגלית, מכיוון שחברת סי בי אס חשבה להפיץ אותו גם בחו"ל, אך בסופו של דבר ניסיון זה נכשל, והאלבום הופץ בארץ בלבד.
נגני התקליט היו יעקובוביץ’ בסקסופונים וליריקון, אלונה טוראל בקלידים, חיים קריו בגיטרות ושני נגני להקת תמוז - מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה ואיתן גידרון בבס. את התקליט הקדיש בגר לאימו. הלהיט הגדול ביותר שהניב התקליט היה השיר "זה היה ביתי", שכתב והלחין בגר.
האלבום יצא על גבי תקליט ויניל בלבד ומעולם לא ראה אור על גבי תקליטור. עם זאת, חלק משירי האלבום הופצו על גבי תקליטור במסגרת אלבומי אוסף.
קרסטן ורהולם

ביוגרפיה

ורהולם החל את הקריירה הספורטיבית שלו כמתחרה במגוון ענפי ריצה, קפיצות ובקרב עשר.
הוא זכה במדליית זהב בקרב שמונה באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 17 שנערכה ב-2013 בדונצק. ב-2014 זכה באליפות נורווגיה בריצת 400 מטר ובריצת 110 מטר משוכות, כמו כן זכה בשלוש מדליות זהב ובמדליית כסף באליפות נורווגיה באולם. באותה שנה הוא סיים עשירי בקרב עשר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19. ב-2015 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר ובמדליית כסף בקרב עשר באליפות אירופה עד גיל 20. באליפות נורווגיה זכה במדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות ובמדליות כסף בקפיצה לרוחק ובריצת 110 מטר משוכות.

2016

ב-2016 זכה שוב במדליות זהב בריצת 400 מטר ו-400 מטר משוכות באליפות נורווגיה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצג את נורווגיה בריצת 400 מטר משוכות, הוא קבע במוקדמות שיא נורווגיה של 48.49 שניות, אך בחצי הגמר סיים רק רביעי במקצה שלו בתוצאה של 48.81 שניות ולא העפיל לגמר.
לאחר האולימפיאדה החליט להתמקד רק בריצת 400 מטר משוכות.

2017

ביוני 2017 קבע שיא נורווגי חדש בריצת 400 מטר משוכות, 48.25 שניות.
באליפות העולם זכה במדליית זהב בתוצאה של 48.35 שניות. בתחרות ליגת היהלום ברומא שהתקיימה במאי 2018 שיפר את שיאו ל-47.82 שניות, בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם שיפר את שיאו ל-47.81 שניות ובתחרות ליגת היהלום בלונדון ביולי 2018 שיפר אותו שוב ל-47.65 שניות

2018

באליפות אירופה שנערכה בברלין הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 47.64 שניות, לפני יסמאני קופלו מטורקיה (47.81 שניות) ותומאס בר מאירלנד (48.31 שניות) וסיים במקום שמיני בריצת 400 מטר. אל הגמר הוא עלה מהמקום השלישי, כשקבע בשלב חצי הגמר תוצאה של 44.91 שניות.

2019

בתחרות באולם שנערכה בינואר, ורהולם שבר את שיאו האישי בריצת 400 מטר והקדים את פאבל מסלק, כשקבע תוצאה של 45.56 שניות. באליפות אירופה באולם זכה במדליית זהב בתוצאה של 45.05 שניות, המהווה שיא נורווגי, שיא אליפות והשוואה של השיא האירופי שקבע תומאס שנליבה ממזרח גרמניה ב-1988.
בתחרות ליגת היהלום  באוסלו, סיים ורהולם במקום הראשון בריצת 400 מטר משוכות בשיא אירופה ובשיא תחרות חדש של 47.33 שניות. בתחרות ליגת היהלום בלונדון שיפר את השיא וקבע תוצאה של 47.12 שניות. בגמר סבב ליגת היהלום שנערך בבריסל, ורהולם התחרה לראשונה נגד ראיי בנג'מין, שמדורג שלישי בכל הזמנים בריצת 400 משוכות (47.02 שניות) ביחד עם אדווין מוזס. ורהולם ניצח את ראי בנג'מין וזכה בגביע היהלום, לאחר ששבר את שיאו האירופאי ואת שיא ליגת היהלום, וקבע תוצאה של 46.92 שניות, תוצאה שממקמת אותו במקום השני בכל הזמנים, אחרי שיאן העולם קווין יאנג. בנג'מין סיים שש מאיות השנייה אחריו, מה שהעלה אותו למקום השלישי בכל הזמנים ביחד עם עבד א-רחמן סמבא.
באליפות העולם שמר על תוארו כשזכה במדליית זהב בתוצאה של 47.42 שניות.
מצעד האיוולת

איוולת האפיפיורים ברנסאנס

בזבזנותם של האפיפיורים ברנסאנס, שחיתותם הבלתי מוסווית ורדיפת העינוגים שלהם משתקפת באמרה המיוחסת לאפיפיור ליאו העשירי: "אלוהים נתן לנו את האפיפיורות - הבה ונהנה ממנה".
שחיתותה של הכנסייה התבטאה גם בהפצת כתבי מחילה, ובשימוש ציני ברצונם של בני העם הפשוטים להקל על ייסורי קרוביהם שבכור המצרף. כתבי המחילה היו אלה שבסופו של דבר הביאו לכינון תנועת הרפורמה בידי מרטין לותר.
לדעת טוכמן גילו האפיפיורים אדישות ועיוורון מוחלטים להתמרמרות ההולכת וגוברת. הם לא היו מסוגלים לשנות את המערכת הרקובה, ולא היה בכך פלא, שכן היא זו שהולידה אותם.
אשליה נוספת שליוותה את האפיפיורים הייתה אי הפגיעות. הם לא שיערו שיש דבר מה היכול לכנסייה, שבמשך דורות כה רבים הביסה כל קריאת תִּגָּר.

ביקורת על התאוריה של טוכמן

פרופסור עודד בלבן מאוניברסיטת חיפה מעביר בספרו Politics and Ideology ביקורת על גישתה של טוכמן. על פי בלבן, טוכמן עצמה נופלת בכשל חריף שהוא הנחת המבוקש - היא מניחה מראש מה היו המטרות אותן נועדה להשיג ההתנהלות המדינית ובכך היא מסמנת מראש את כישלונה של מדיניות זו. אולם, לטענת בלבן, אין ביכולתנו לדעת מה היו המטרות אותן שאפו מנהלי המדיניות להשיג. לכן טיעון האיוולת של טוכמן הוא טיעון ריק, שכן הוא נועד לשפוט בדיעבד את נשואי המחקר ופוטר אותנו מלברר מדוע ננקטה המדיניות שננקטה. כלומר טיעון האיוולת, אליבא דבלבן, הוא טיעון של עצלות מחשבתית. בלבן טוען עוד כי טוכמן נופלת בכשל שהיא עצמה הגדירה - בחלק מהניתוחים שלה היא מניחה שהתוצאות השליליות של מעשה היו ידועות בזמנו, גם במקרים שזה לא בהכרח כך. כמו כן, הוא מבקר את טיעון ה"מדיניות של קבוצה" בטענה שלקבוצה אין מדיניות אלא רק לאינדיבידואלים, ועל כן במקרה זה השלם אינו סכום חלקיו שכן בתוך הקבוצה יכולים להיות אינטרסים מנוגדים לגמרי.
אליזבת מיטשל

ביוגרפיה

מיטשל נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה. היא הבכורה מתוך שלוש אחיות, הלן קריסטי מיטשל (1978) וקתרין דיי קייט מיטשל (1981). אליזבת ואמה עברו לדאלאס שבטקסס כשהייתה תינוקת, שם נישאה אמה לג'וזף מיטשל ב-1975. אביה החורג, ג'וזף דיי מיטשל, ואמה, ג'וזפין מריאן מיטשל (לבית ג'נקינס), הם עורכי דין. מיטשל סיימה את לימודיה בתיכון "בוקר טי. וושינגטון" לאמנויות הבמה בטקסס. למדה בסטיבן קולג' וסיימה את לימודיה בהצלחה ב-1996 עם תואר באמנויות הבמה, ולאחר מכן למדה באקדמיה הבריטית-אמריקאית למשחק.

קריירה

מיטשל עבדה במשך שש שנים במרכז התיאטרון של דאלאס ולמשך שנה בתיאטרון הדרן.
בשנת 2001 כיכבה בסדרת הדרמה של ABC, "החיה" תפקיד העיתונאית אליס אלנבי, שלא האריכה ימים וירדה לאחר 6 פרקים.
בשנת 2014 שיחקה בעונה הרביעית של סדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה" בתפקיד שרה פישר / מלכת השלג.

חיים אישיים

ב-13 ביוני 2004 היא נישאה לכריס סולדיוויה. ב-4 בספטמבר 2005 נולד בנם. התגרשה ב-2013. מתגוררת בוושינגטון הבירה.
איילה חסון

ביוגרפיה

חסון היא הרביעית מחמשת ילדיהם של רינה וסלומון חיון. בראשית דרכה שימשה ככתבת לענייני פלילים, ולאחר מכן מונתה לכתבת הפוליטית של הערוץ הראשון. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 שימשה ככתבת המדינית של הערוץ, כמגישת התוכנית "יומן", ובמקביל הגישה בימי חמישי את התוכנית "הכל דיבורים" ברשת ב' של קול ישראל. בשלהי 2015 עברה לחדשות עשר והיא מגישה מאז את מגזין סוף השבוע "שישי".
חסון נודעה במספר כתבות בעלות השפעה. כך, לדוגמה, כתבה של חסון בתחילת שנת 1997, שטענה שמינוי רוני בר-און ליועץ המשפטי לממשלה היה חלק מעסקה עם מפלגת ש"ס, הביאה להתפוצצות פרשת בר-און חברון. בשנת 2004 חשפה חסון קלטות בהן נשמע ח"כ יוסף פריצקי משנת 2002, כשהוא מנסה לכאורה, לתפור תיק לח"כ אברהם פורז, חברו במפלגת שינוי; המשטרה פתחה בחקירה, אולם התיק נסגר ללא המלצות להעמיד לדין מי מהמעורבים.
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006 הגישה חסון לצדו של בן כספית את התוכנית "ישראל בוחרת" בערוץ הראשון, זאת בנוסף לעבודתה ככתבת. השניים החלו ב-2008 להגיש את התוכנית השבועית "יומן".
ב-2009 הייתה האישה הראשונה שקיבלה את "אות מלכת המדבר להעצמה נשית", במסגרת הפרויקט "מלכת המדבר" (המארגן שולח מסעות אתגריים לנשים) ומוענק לנשים "מובילות ופורצות דרך בחברה הישראלית, שפועלן ועבודתן מסייעות להעצמה נשית ולעידוד נשים להגשמה עצמית ופריצת גבולות המגדר".
באוגוסט 2014 הוכרזה כמי שנבחרה לקבל את "אות אומ"ץ" לשנת 2014, בזכות הצטיינותה בפעילות למען קידום זכויות האזרח, תיקון עוולות חברתיות וחשיפת מעשי שחיתות שלטונית.
באוגוסט 2014 מונתה למנהלת בפועל של חטיבת החדשות של הערוץ הראשון.
בנובמבר 2015 עזבה את הערוץ הראשון והצטרפה לחדשות עשר.
בפברואר 2017 החלה לשדר תוכנית אקטואליה יומית ב-103FM.
דוברת עברית, ערבית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
נשואה למפיק הטלוויזיה וסוכן הטאלנטים שי נשר. היא אם לבן ובת, מתגוררת בתל אביב.
טימיאוס מלוקרי

טימיאוס מלוקרי (ביוונית: Τίμαιος, בלטינית: Timaeus Locrus) היה פילוסוף יווני בן המאה החמישית לפנה"ס, המוזכר בדיאלוגים של אפלטון וביצירות מאוחרות יותר. יש הסבורים כי טימיאוס הוא דמות דמיונית שהומצאה על ידי אפלטון.
טימיאוס מוזכר לראשונה אצל אפלטון, בדיאלוגים "טימיאוס" ו"קריטיאס", שבהם הוא מתאר את תור הזהב במיתולוגיה היוונית ואת ההמדינה האידיאלית.
בדיאלוג הראשון נאמר שמוצאו של טימיאוס מן העיר לוקרי (כיום בנפת רג'ו די קלבריה שבאיטליה). בתגובה לבקשתו של סוקרטס, טימיאוס מדבר בדיאלוגים, בין היתר, על ראשיתו של היקום ועל התבונה האנושית.
בדיאלוג "הרפובליקה" מתאר אותו קיקרו כאיש שיח וידיד של אפלטון: "אחרי מותו של סוקרטס, אפלטון נסע למצרים ואחר כך לסיציליה ולאיטליה כדי לחקור ולדרוש בתורת פיתגורס. שם הוא התגורר בחברתם של ארכיטס מטאראנטו ושל טימיאוס מלוקרי."
טימיאוס מופיע גם ביצירתו של הביוגרף דיוגנס לארטיוס "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים". על פי פרוקלס (המאה החמישית לספירה) שכתב דברי פרשנות על הדיאלוג "טימיאוס", טימיאוס פיתח את מחשבתו בעקבות האסכולה הפיתגוראית. על פי סימפליקוס מקיליקיה (490–560 לספירה) טימיאוס טען כי העולם נברא על ידי אלוהים.
בית דין של מעלה

ביהדות, בית דין של מעלה הוא מושג המייצג את ההתייחסות האלוהית הביקורתית לעניינים שונים ובכלל את הדין בו נידון העולם והאדם בידי שמיים. המושג מופיע בדרך כלל ביחס להחלטות בעלות השפעה לאומית שהתקבלו על ידי נציגי העם, ולפעמים ביחס לשאלות בהן אין ביד בית דין של מטה יכולת או סמכות להכריע בהן.
המקורות הראשונים המציינים את קיומו של בית הדין מצויים כבר במקרא, אולם עיקר העיסוק בו בא לידי ביטוי בספרות חז"ל ובתורת הסוד הקדומה והמאוחרת (הקבלה והחסידות).

אופן פעולה

באופן בסיסי, בית הדין של מעלה מחליט את כלל ההחלטות שנוגעות לדין האדם והעולם בידי שמיים, וקובע את גורלם בהתאם לטיב מעשיהם.
ישנה מחלוקת בין התנאים ביחס לשאלה מתי מכריע בית הדין ביחס לכל גזר דין. תנא קמא סובר שהעולם נידון כל שנה בארבעה זמנים, בפסח על התבואה, בשבועות על הפירות, בסוכות על המים והגשם, ובראש השנה על כל הנושאים האחרים. רבי יהודה סובר שהאדם נידון בראש השנה על כל מעשיו, וגזר הדין שלו רק נגזר במועדים הללו, וביום כיפור על כל השאר. רבי מאיר סובר שהאדם נידון בראש השנה, וגזר דינו על כל מעשיו נגזר ביום כיפור. רבי יוסי אומר שהאדם נידון בכל יום מחדש, ורבי נתן סובר שאדם נידון על מעשיו בכל שעה.

היחס בין בתי הדין של מעלה ושל מטה

בדרך כלל, פעולת בית הדין של מעלה מתוארת כפעילות עצמאית, עליונה להחלטות הארציות, אך לעיתים מובאות התייחסויות לניסיונות של בני אדם להשפיע על החלטות בית הדין. תיאורים מהסוג הזה נמצאים כבר במדרשים המתארים את פעולותיו של משה מול בית דין זה, ומופיעים רבות בסיפורים אודות מקובלים וצדיקים מתנועת החסידות המתייצבים לפני בית הדין ושוטחים את טענותיהם בשביל לפעול למען יחידים או למען הכלל.
אף על פי שבדרך כלל בית דין של מעלה מתואר כסמכות גבוהה וחשובה יותר מבית דין של מטה, שבסמכותה לאשר או לדחות את החלטות בית דין של מטה, בעניינים מסוימים מתיישר בית דין של מעלה על פי החלטת בית הדין הארצי, כמו בעניין קידוש החודש וקביעת השנה.