אורה שורצולד

קורות חיים

אורה (רודריג) שורצולד נולדה ב-28 במאי 1944 בתל אביב. אביה נסים רודריג היה סוכן ביטוח, אמה אסתר מלמד הייתה עקרת בית. בילדותה למדה ספרדית-יהודית מפי סבה וסבתה, שעלו מטורקיה והתגוררו עם משפחתה שנים אחדות.
שורצולד למדה בתיכון לוינסקי בתל אביב. היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ובלשון עברית במסגרת עתודה אקדמית ואחר כך תואר שני בלשון עברית באוניברסיטת בר-אילן. בין מוריה היו מנחם צבי קדרי, גד בן-עמי צרפתי, אהרן דותן, חיים ברוך רוזן. היא כתבה את עבודת המוסמך בנושא "הגזרות העלולות במשנה על פי כתב יד לו בהשוואה למקרא ולארמית הארצישראלית" בהדרכת גדעון הנמן.
במקביל ללימודיה לתואר השני בבר-אילן למדה גם בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים אצל זאב בן-חיים, יחזקאל קוטשר, חיים רבין ושלמה מורג. את עבודת הדוקטור כתבה שורצולד במחלקה לבלשנות באוניברסיטת טקסס באוסטין בנושא "Lexical representations, phonological processes and morphological patterns in Hebrew" בהדרכת רוברט ד' קינג (תשל"ג).
לאחר סיום הדוקטורט שבה ארצה והצטרפה לסגל המחלקה ללשון העברית וללשונות השמיות באוניברסיטת בר-אילן. שורצולד לימדה קורסים בנושאים מגוונים כגון תורת ההגה והצורות, העברית החדשה, כתיבה אקדמית, לשון ספרות הילדים, בלשנות חברתית (סוציו-לינגוויסטיקה) ומגע בין העברית לספרדית-יהודית. בשנת תשמ"ג נתמנתה לפרופסור חברה ובשנת תשנ"ג – לפרופסור מן המניין. היא כיהנה בראשות המחלקה בשנים תשסו–תשס"ז ותשס"ט–תש"ע. הייתה חברה בוועדה המרכזת, בוועדת המשמעת, בוועדת המינויים, בוועדת הוצאת הספרים ובוועדה לתלמידי מחקר.
שורצולד לימדה גם במכללת תלפיות והייתה ראש המחלקה למדעי הרוח, ראש ועדת ההוראה, ראש ועדת המחקר וחברה בהנהלה האקדמית של המכללה.
בשנת תשס"ה נבחרה שורצולד חברה יועצת באקדמיה ללשון העברית, ובשנת תשע"א הפכה לחברה מלאה. משנת תשע"א היא יושבת ראש הוועדה למונחי הבלשנות.
הייתה מרצה-אורחת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, באוניברסיטת יורק בטורונטו ובאוניברסיטת אמורי באטלנטה וכן חוקרת-אורחת באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת הרווארד.
שורצולד היא כלת פרס לנדאו למדעים ולמחקר של מפעל הפיס לשנת 2015, בתחום חקר הלאדינו.
בשנת תשע"ג פרשה שורצולד לגמלאות. היא מלמדת קורסים אחדים באוניברסיטת בר-אילן גם לאחר פרישתה.
אורה שורצולד העמידה תלמידים רבים בתחום הלשון העברית, בתחום המגע בין העברית לספרדית-יהודית, בבלשנות החברתית ובחקר התרגום. בין תלמידיה, פרופ' מלכה מוצ'ניק, פרופ' רחל שיף-רוט, ד"ר חגית אביעוז, ד"ר איילת יפת, ד"ר אלונה כהן, ד"ר תמי יאיר, ד"ר אורית אור, ד"ר רקפת דילמון, ד"ר ניבי גומל, ד"ר דליה כהן-גרוס, ד"ר דרור בן-אריה, ד"ר אפרת שטיין, ד"ר צפורה שפירא, ד"ר עליזה לזרסון, ד"ר רחל ליברמן וד"ר רוביק רוזנטל.
אורה (רודריג) שורצולד נשואה ליוסף שורצולד, חוקר פסיכולוגיה חברתית-ארגונית, גם הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן. לזוג בן ובת ונכדים.

מחקריה בעברית

אורה שורצולד היא מחלוצי התיאור הסינכרוני של דקדוק העברית בת זמננו. המורפולוגיה, הפונולוגיה, תצורת המילים ויחסי הגומלין בין המערכות האלה הם התחומים המרכזיים ביותר של מחקריה. שורצולד הגדירה את ההבחנה בין גזירה לנטייה, עמדה על התניות בבחירת צורת הנקבה וצורת הריבוי, על מעמדן של צורות ספציפיות, כגון סיומת ayim-, סיומת ut- ומקור מוחלט בדקדוק ובמילון של העברית המודרנית, על משמעות הבניינים ועל זיקה בין ייחוד הצורה לייחוד המשמעות, כגון של בניין נפעל. היא תיארה את חוקי ההטעמה ואת חוקי צרורות העיצורים בלשון המדוברת. שורצולד ייחדה מחקר נרחב לחוקי בגדכפ"ת בעברית, בייחוד במערכת הפועל, בהיבט מורפו-פונולוגי וגם בהיבט בלשני-חברתי. היא עסקה בשאלת מעמדו של השורש בעברית בהיבטים מגוונים.
אורה שורצולד נדרשה לכמה סוגיות תחביר: הגדרת הנשוא המורחב, התניות ליצירת משפט הייחוד, המשפט החסר והמשפט הסתמי, השמטת ב' היחס בביטויי זמן כמו "שנה שעברה" במקום "בשנה שעברה" ועוד.
שורצולד חקרה את הרכב אוצר המילים בעברית בת ימינו: את שיעורן של מילים מן הרבדים הקדומים, בעיקר מן המקרא, את משקל ההשפעה הזרה, את הקריטריונים הדקדוקיים לזיהוי היסודות השאולים ואת הדמיון בין המילים הזרות למילים לא משולבות כגון ראשי תיבות, שמות פרטיים, מילות משחק ומילות סלנג.
שורצולד דנה בסוגיות מגוונות של הבלשנות החברתית (סוציו-לינגוויסטיקה). היא כתבה סקירה רחבה על גוני הלשון המצויים בעברית בת זמננו על פי מוצאם של הדוברים, מעמדם החברתי, מינם, עיסוקיהם, דתם ורמת דתיותם ועל פי נסיבות השימוש בלשון.
אחדים ממחקריה נתייחדו ללשון ספרות הילדים, בפרט של עודד בורלא. בעקבות ניסיונה בהוראה ובהכוונת תוכניות הלימודים בלשון פרסמה שורצולד מאמרים על הנורמטיביות, על מדיניות הלשון ועל דרכי הוראת הדקדוק, הכתיב ואוצר המילים. היא כתבה גם סקירות על מצב המחקר בעברית החדשה לענפיו.

מחקריה בלאדינו

עיקר עיסוקה של אורה שורצולד בספרדית-יהודית מתמקד בטקסטים ליטורגיים ורבניים.
בשנות השמונים, בדקה 48 מהדורות ונוסחים של תרגומי לאדינו לפרקי אבות שהתפרסמו מן המאה השש עשרה עד המאה העשרים באיטליה, בהולנד, בלונדון וברחבי האימפריה העות'מאנית באותיות עבריות ולטיניות, ועמדה על ההבדלים בין המהדורות. היא מצאה שיש הבדלים בין המהדורות לפי אוכלסיית המשתמשים, המקום והזמן.
בהמשך חקרה שורצולד את תרגומי לאדינו להגדה של פסח ב-19 מהדורות שנכתבו באותיות עבריות. אחד הממצאים היה שתרגומי ההגדות מאיטליה דומים לתרגומי האימפריה העות'מאנית יותר מן התרגומים לפרקי אבות. לפי מסקנתה, מסורת הקריאה של ההגדה בחיק המשפחה שימרה את המסורת העתיקה יותר מאשר טקסט פרקי אבות שהיה למדני ונלמד בחברת גברים בלבד.
במחקריה על תרגומי הלאדינו לתנ"ך הוכיחה שורצולד שתרגומים אלו אינם ממשיכיהם של תרגומים ספרדיים בימי הביניים אלא ממשיכי מסורת תרגום מילולית בעל פה שהחלה בימי הביניים בקרב היהודים, ואילו כל אחד מתרגומי התנ"ך הספרדיים נעשה באופן עצמאי, גם אם מחבריהם היו יהודים.
במאמרים אחדים בדקה שורצולד את תכונותיהם המיוחדות של הכתבים הרבניים כגון ילקוט מעם לועז, תרגום "שולחן הפנים" (עיבוד ללאדינו של שולחן ערוך), תרגום חובת הלבבות וספרי מוסר, פרשנות והלכה אחרים.
אורה שורצולד עסקה גם בסידורי נשים בלאדינו, בפרט בסידור מסלוניקי מן המאה השש-עשרה מאת הרב מאיר באן בנשת מסלוניקי. שורצולד העתיקה את הסידור, תעתקה אותו לאותיות לטיניות, תרגמה אותו לעברית והקדימה לו תיאור מדעי, ואלדינה קינטנה הוסיפה מאמר על מאפייני הלשון של הסידור. הספר יצא לאור בהוצאת מכון בן-צבי.
שורצולד עמדה על יחסי הגומלין בין העברית לספרדית-יהודית בהיבטים רבים, החל בדרכי השילוב של הרכיב העברי והארמי בטקסטים בלאדינו מסוגות שונות וכלה בהשפעת הספרדית-היהודית על העברית המדוברת בת זמננו.