google/wiki40b huggingface dataset:
אלחנן הלפרין

הרב אלחנן (חונא) הלפרין (כ"ה בכסלו ה'תרפ"ב, 26 בדצמבר 1921 - ליל כ"ט בשבט ה'תשע"ה, 18 בפברואר 2015) היה רב בגולדרס גרין בלונדון ונשיא "התאחדות קהילות החרדים". כונה אב"ד ראדומישלא על שם מקום רבנות סבו רבי שמואל ענגיל.

ביוגרפיה

נולד בקאשוי (קושיצה) שבצ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה), למינדל ולרב דוד הלפרין שכיהן כרבה של דובשיץ, צאצא לרבי חיים הלברשטאם מצאנז ועוד. אמו הייתה בתו של הרב שמואל ענגיל.
למד אצל סבו רבי שמואל ענגיל, ואצל הרב ישראל שמואל קליין (חתנו של הרב שמעון סופר). בגיל 14 כתב מכתב לרבי יוסף רוזין (הרוגוצ'ובר), ובמכתב התשובה כונה "הרב הגאון".
בשנת תרצ"ט (1939) היגר ללונדון והיה מקורבו של רבי שלום מוסקוביץ', האדמו"ר משאץ, שהיה קרוב משפחתו. באדר תש"ב (1942) נישא להעניא חיה, בתם של נחום ויענטא לאה לידברסקי, חסידי אלכסנדר מפרנקפורט. אשתו למדה בווירצבורג, וגורשה לפולין אך הצליחה לחזור לפרנקפורט, שם גילתה כי משפחתה גורשה לפולין. היא הצטרפה ל"קינדר-טרנספורט" לבריטניה.
חצי שנה לאחר נישואיו פתח את בית הכנסת, "בית שמואל" בשכונת גולדרס גרין, כיום מבתי הכנסת הגדולים בשכונה. הוא פתח בבית הכנסת ישיבה לבחורים, אשר לאחר המלחמה היוותה את בסיס ה"מתיבתא" של הרב אברהם ישכר פרדס, שהיה רבה של דנקוב בפולין. הוא כיהן במתיבתא כר"מ, עד שהחל לכהן כדיין בבית הדין. בשנת תשט"ו (1955) הקים את בית הספר "פרדס", על שם הרב פרדס שנפטר ערירי. עד לשנותיו האחרונות נהג לערוך בחינה בבית הספר מדי שבוע. בשנת תש"כ (1960) ייסד בית ספר לבנות.
לאחר המלחמה התקרב ל"רב מטשיבין" וראה בו כרבו המובהק. הוא נהג לאסוף כספים עבור ישיבת טשיבין.
הוא לא השתייך לחצר חסידית מסוימת, והיה מקורב לאדמו"רים רבים. בצעירותו נסע לחצרותיהם של רבי חנה הלברשטאם מקולשיץ ושל רבי אברהם שלום הלברשטאם מסטרופקוב שהתגורר בקאשוי. לאחר המלחמה נסע לחצרות של מספר אדמו"רים בפרט לרבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מקלויזנבורג ורבי משה יצחק גווירצמן מפשעווארסק.
בשנת תשמ"ד (1984), לאחר פטירת הרב שלמה שיינפלד, מונה במקומו לנשיא ארגון התאחדות קהילות החרדים.
חיבר קינה על השואה המתחילה "אש תוקד בקרבי, עת אעלה על זכרוני". היה מרבה להעביר מסורות וסיפורי חסידים.
Europeana

Europeana.eu (בעברית: אירופיאנה או יורופיאנה) הוא אתר אינטרנט המספק גישה למיליוני ספרים, ציורים, סרטים, פריטי מוזיאון וחומרים ארכיוניים שעברו דיגיטציה באירופה.

רקע

הפרויקט נולד ממכתב ששלח באפריל 2005 נשיא צרפת ז'אק שיראק, יחד עם ראשי ממשלות גרמניה, ספרד, איטליה, פולין והונגריה לנשיא הנציבות האירופית ז'וזה מנואל ברוזו. המכתב המליץ על הקמת ספריה וירטואלית אירופית שתנגיש את המורשת התרבותית של אירופה, בין היתר כתגובה לפרויקט של חברת גוגל הקליפורנית "גוגל ספרים".
הפרויקט, שכונה תחילה "European digital library network) "EDLnet; רשת ספריה דיגיטלית אירופית), נועד להציג אבטיפוס של שירות חוצה גבולות ודומיינים שיעמיד את המשתמש במרכז. האבטיפוס הושק ב-20 נובמבר 2008, וכלל בעת הפרסום למעלה מ-4,500,000 אובייקטים דיגיטליים שהגיעו מלמעלה מ-1000 מוסדות, כולל ספריות לאומיות, גלריות ומוזיאונים אירופאים מפורסמים. האתר לא היה נגיש למשך זמן רב לאחר שנתקל בביקוש רב עם ההשקה (עד 20 מיליון צפיות לשעה), ושב לפעול בדצמבר 2008 אחרי שורה של שדרוגים טכניים. בחודש פברואר 2009 הושק היורש של EDLnet‏: Europeana גרסה 1.0.

המאגר

נכון ליולי 2016, הועלו לאתר מעל 54 מיליון אובייקטים מכ-1,500 מוסדות, בעיקר מאירופה, בהם מוזיאונים מרכזיים כגון הרייקסמוזיאום באמסטרדם והלובר - לצד מוזיאונים וארכיונים מקומיים מכל המדינות החברות בהאיחוד האירופי. כל אלו יוצרים יחד אוסף המאפשר למשתמש לעיין במורשת המדעית והתרבותית של אירופה, מזו הפרהיסטורית ועד זו של ימינו. ציורי המונה ליזה של לאונרדו דה וינצ'י, נערה עם עגיל פנינה מאת יאן ורמיר, כתבי צ'ארלס דרווין ואייזק ניוטון והמוזיקה של וולפגנג אמדאוס מוצרט הן כמה מגולות הכותרת של הפרויקט.
בשנת 2010 השיג הפרויקט את מטרתו הראשונית, לאפשר גישה ל-10 מיליון אובייקטים דיגיטליים. ב-2011 שולבו תכונות חדשות באתר, כגון כלי תרגום וכן יכולת לקבל מידע נוסף באופן אוטומטי על ידי שאיבת מידע מוויקיפדיה ואתרים נוספים.
הפרויקט ממומן על ידי תוכנית eContentplus של הנציבות האירופית, בכ-100 מיליארד יורו המחולקות כדלקמן: 20 מיליארד לספריות, 39 מיליארד למוזיאונים, 41 מיליארד לארכיונים לאומיים, 50 מיליארד לארכיונים אורקוליים. האתר דומה לשירות שמספק האתר גאליקה, אולם יש לו ממשק משתמש גרפי ומודרני וכן אינדקס טקסטואלי מתקדם יותר.
בשנת 2011 נטענו לאתר קרוב ל-3,000 פריטים מאוסף המפות של הספרייה הלאומית בישראל כמו גם ספרים נדירים, כאשר התוכנית היא להעלות פריטים נוספים מאוסף הכתובּות של הספרייה.

תפעול

האובייקטים הדיגיטליים אינם מאוחסנים במחשב מרכזי אלא נשארים ברשתות מוסדות התרבות אליהם הם שייכים. Europeana אוספת מידע קשור או מטהדטה על האובייקטים, כולל תמונות תצוגה קטנות, שדרכם מתאפשר למשתמש לחפש את הפריטים, ולאחר שמוצא את שחיפש הוא יכול להקליק על הפריט וכך להגיע לאתר שמכיל את האובייקט המקורי.
למוסדות תרבות (ספריות, מוזיאונים, ארכיונים ואוספים אורקוליים) אסטרטגיות שונות בקיטלוג תוכן. גם למדינות השונות שיטות משלהן. על מנת להפוך את המידע לבר חיפוש, התוכן חייב להיות ממופה לפי תקן אחיד, המכונה "Europeana Semantic Elements" (אלמנטים סמנטיים של Europeana). תקן המטהדטה הנוכחי של האתר משתמש במכנה המשותף הנמוך ביותר לשילוב סוגים שונים של תכנים דיגיטליים. עם זאת, התכנון הוא להתחיל להשתמש בסטנדרט עשיר יותר - Europeana Data Model - מה שיאפשר מתן מידע טוב יותר למשתמש. האתר מקבל את המטהדטה של האובייקטים הדיגיטליים כפי שהם, ואינו מקבל החלטות לגבי דיגיטציה. המוסדות הם אלו המחליטים אלו אובייקטים יעברו דיגיטציה.
רמת יששכר

רמת יששכר היא רמה בזלתית במזרח הגליל התחתון, המשתרעת בין נחל תבור בצפון לעמק חרוד בדרום, ובין גבעת המורה במערב לבקעת הירדן במזרח. במזרח הרמה שוכן הגן הלאומי כוכב הירדן ובמרכזה עובר נחל יששכר, ששמו נגזר משם הרמה. שטחה של רמת יששכר הוא כ-115 קמ"ר.
שם הרמה נלקח מהעובדה, שחבל ארץ זה היה בחלקו של שבט יששכר בחלוקת הארץ.
באזור חיה אוכלוסייה צפופה של צבי ארצישראלי וריכוז גבוה של שיטה מלבינה (בעיקר במורדות המזרחיים).
מנחם די לונזאנו

חייו

מקום לידתו של רבי מנחם אינו ידוע, ומשערים שנולד בקושטא שבטורקיה. עלה לירושלים אחרי שנת ה'של"ה (1575). רבי דוד קונפורטי שהיה נשוי לנכדתו, כתב עליו שהיה רב מובהק, חסיד, מקובל, בקי בכל החכמות, מדקדק ומחבר.
היה חלש וידוע חולי, וסבל מראיה לקויה, ואף התעוור באחת מעיניו. חלה גם ברגליו, אך למרות זאת לא נרתע מלחבר ספרים. בספריו הוא תוקף פעמים רבות אחרים מרבני דורו, ודברי בקורתו הסבו לו נזק. דברים שכתב בגנות בנו של הרמ"ק צונזרו מספרו, והוא נאלץ לנדוד ממקום למקום בחוסר כל. בספרו "עמר מן" הוא אף חולק במספר מקומות על בן דורו, האר"י, תוך שהוא מסתמך על השמועה שדברים אלו נכתבו על ידי האר"י לפני שזכה לרוח הקודש. כמו כן התקיף את רבי ישראל נג'ארה על שירי האהבים שחיבר.
בדרכי נדודיו נחשף לכתבי יד עתיקים של מדרשי חז"ל, והשתדל בהוצאתם לאור. ידיעותיו הרבות בשפות שונות באות לידי ביטוי בספרו "המעריך", שהחיד"א משבחו במיוחד בשל בקיאות מחברו בשפות השונות ובספרו שם הגדולים כותב עליו החיד"א שהיה משורר גדול ומדקדק עצום.
בשנת ה'שס"ט שהה בירושלים, וחתם על מכתב בקשת תמיכה מאת יהודי פדובה.
רבי מנחם נפטר בירושלים לפני שנת ה'שפ"ו, והוא נקבר במורד הר הזיתים.
מוחמד פאריס

ביוגרפיה

פאריס נולד בחלב, ושייך לעדה הסונית. כטייס הגיע לדרגת קולונל בחיל האוויר הסורי. בעת שנבחר להיות קוסמונאוט, התמחה בניווט.

טיסה לחלל

פאריס נבחר במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס, להיות קוסמונאוט ב-30 בספטמבר 1985. הוא היה אחד מארבעת המועמדים שהגיעו לשלב הגמר: שני עלווים, דרוזי ופאריס, שהוא סוני. בתחילה לא נחשב מועמד מוביל, אולם כאשר שניים נפסלו הוא היה המועדף.
פאריס המריא כקוסמונאוט מחקר במשימה סויוז TM-3 ביולי 1987 ושהה בחלל בתחנת החלל מיר 7 ימים, 23 שעות ו-4 דקות. במהלך הטיסה ביצע ניסויים וגם צילם את סוריה מהחלל. חזר לכדור הארץ במשימה סויוז TM-2.
לאחר טיסתו נחשב גיבור לאומי. הוא זכה בעיטור גיבור ברית המועצות ומסדר לנין ב-30 ביוני 1987.

לאחר הטיסה

לאחר הטיסה לחלל חזר לחיל האוויר הסורי ולחאלב, ושימש יועץ לנשיא.
ב-4 באוגוסט 2012, במהלך ההתקוממות בסוריה ערק ממשטר אסאד והודיע על תמיכתו במורדים.
נכון למרץ 2016, נמצא בטורקיה ועוזר לפליטים, וגם חלק מהוועדה הלאומית לתיאום שינוי דמוקרטי, ארגון אופוזיציה סורי.
פאריס נשוי ולו שלושה ילדים.
אלאנים

האלאנים היו עם נודד ממוצא איראני ששכן במאה ה-1 בצפון הקווקז. צאצאי האלאנים, האוסטים, חיים עד היום על החוף המזרחי של הים השחור ובגאורגיה, בסביבות העיר בתומי.
בתקופת נדידת העמים, בעקבות לחץ ההונים שראשיתו בסוף המאה הרביעית לספירה, התפצלו האלאנים לשתי קבוצות. קבוצה אחת נותרה בקווקז, תחת שלטון הוני, וקבוצת אחרת נעה מערבה. במעברם דרך האימפריה הרומית התיישבו האלאנים במקומות שונים ושימשו כחיילים שכירים, אך תנועתם מערבה נמשכה ולבסוף, לאחר שעברו את כל אירופה, מרומניה עד ספרד, עברו יחד עם הוונדלים לאפריקה.
את עקבות האלאנים אפשר למצוא בשמותיהם של אתרים שונים וגם בשמות של חלק מבני יבשת אירופה. העיר יאשי ברומניה קרויה כנראה על שמם (יאשי היה השם בו קראו הסלאבים לאלאנים), ושמם נמצא גם במחוז הספרדי קטלוניה, שמורכב משמותיהם של שני העמים שהתיישבו בו, הגותים והאלאנים - "Got"+"Alania"=קטלניה. גם השמות Alain הצרפתי ו-Alan הבריטי נותרו מהאלאנים. בצרפת השתמר שם האלאנים בעיר אלנסון ואצילי האלאנים, שהתלוו לנורמנים בחציית תעלת לה מנש, הביאו איתם לאנגליה את גזע הכלבים Alaunt שממנו יצרו את הבולדוג.
האלאנים שנותרו בקווקז הקימו ממלכה עצמאית, אלאניה, שחרבה לבסוף במאה ה-12 עם פלישת המונגולים.
אד וין

ביוגרפיה

וין נולד בשם אייזאיה אדווין לאופולד בפילדלפיה למשפחה יהודית, אמו הייתה ממוצא טורקי ורומני, ואביו היה יליד צ'כוסלובקיה. בגיל צעיר ברח וין מביתו ועבד כמוכר כובעים. כשהחל להופיע על במות לקח את שמו האמצעי "אדווין" ובחר בו בתור שם הבמה שלו "אד וין".

קריירת משחק

וין החל את הקריירה שלו כשחקן תיאטרון, הוא כתב, ביים והפיק מחזות רבים בברודוויי ונודע בזכות הבעות פנים מצחיקות והופעותיו הקומיות. בתחילת דרכו כשחקן קולנוע דחה וין את התפקיד הראשי בקלאסיקה "הקוסם מארץ עוץ ", תפקיד אותו גילם לבסוף פרנק מורגן. זכה להכרה בפעם הראשונה בשנת 1949 בזכות התוכנית הקומית שהנחה "המופע של אד וין" שזכתה גם בפרס אמי.
לאחר מכן החליט בעצת בנו השחקן קינאן וין לעשות שינוי בקריירה והחל להופיע בתפקידים דרמטיים בטלוויזיה עליהם היה מועמד וין לשלושה פרסי אמי. ב-1951 דיבב וין בסרט האנימציה הקלאסי "עליסה בארץ הפלאות" את דמותו של הכובען המטורף.
ב-1956 זכה וין להערכה רבה על הופעתו בדרמה של כוכב הקולנוע חוזה פרר "האיש הדגול" בתור פול ביסלי, בעל תחנת הרדיו הדתית הקטנה. בזכות התפקיד המוצלח הועמד וין לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. ב-1959 הועמד וין לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר כל הופעתו בתפקיד פליט השואה היהודי אלברט דיסל בדרמה "יומנה של אנה פרנק", הופעתו של ווין בדמותו של דיסל בסרט זכתה להערכה מצד המבקרים אך גם לביקורת שלילית מצד משפחתו של דיסל.
בשנות ה-60 התפרסם וין בעיקר לקהל ילדים בפנטזיית הילדים המוזיקלית "תינוקות בטויילנד" בתפקיד יצרן הצעצועים ובסרטים "סינדרפלה" בתור הסנדק של הפיה, "מרי פופינס" בתפקיד הדוד אלברט ו"בנו של פלובר".

חיים אישיים

לווין נולד ילד אחד, השחקן קינאן וין משלוש מערכות נישואיו.
וין היה סבם של השחקן נד וין ושל התסריטאי זוכה שני פרסי האמי טרייסי קינאן וין.
וין נפטר ב-19 ביוני 1966 בבברלי הילס ממחלת סרטן הוושט כשהוא בן 79, נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לון" שבגלנדייל.
גארי קול

ביוגרפיה

נולד בפארק רידג' הסמוכה לשיקגו, אילינוי. למד תיאטרון באוניברסיטת המדינה אילינוי. ב-1985 החל לשחק בהצגות במסגרת "Steppenwolf Theatre Company". בטלוויזיה כיכב בסדרות "Midnight Caller" ‏ (1988-1991), ‏"אמריקן גותיק" ‏(1995) ו-"Crusade" ‏(1999); בנוסף הופיע בתפקידי משנה בעשרות סדרות נוספות. כן עסק בדיבוב בסדרה "קים פוסיבול" (2002), ודיבב את דמותו של הארווי בידרמן בסדרה המצוירת "הארווי בירדמן, עורך דין" (2001). 
בשנת 2002 כיכב בסדרת הטלוויזיה "מצב משפחתי" ב-The WB, בתפקיד של וויליאם לויד "דוד ביל" דיוויס. את דמות זו גילם בגרסה המקורית של הסדרה השחקן בריאן קית'.  
בקולנוע הופיע במגוון סרטים, בהם "בקו האש" (1993), "המקום העולה" (2001), "אני מרגל" (2002), "קרימינולוגיה 101" (2003, סרט טלוויזיה), "דודג'בול" (2004),"הצלצול 2" (2005), "פיינאפל אקספרס" (2008), "המתיחה" (2009), "תמי" (2014), "פגישה והחלפה" (2014), "מדליית ארד" (2015), ו-"פשעים קטנים" (2017). כן דיבב בסרט האנימציה "הופ ארנב" (2011). בשנת 2010 שיחק בסדרה "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בתפקיד של דן סטארק, בלש לשעבר. 
בשנת 2016 כיכב בתפקיד ראשי בסדרה "רחוב מרסי" של רשת PBS, בתפקיד דמותו של ג'יימס גרין. ב-2017 שב לשחק בעונתה השנייה. 
בשנת 2017 שיחק למספר פרקים בסדרה "הטובות לקרב", דרמת משפטים אשר מהווה ספין-אוף ל-"האישה הטובה". בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אחותי בהפרעה" ב-CBS בכיכובה של נינה דוברב.

חיים אישיים

ב-1992 נישא לשחקנית טדי סידל, ולהם בת אחת.
קופי דאנקווה

קריירה

דאנקווה התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי בניז'ר. בגיל 21 הצטרף לזארזיס מליגת העל התוניסאית. לאחר שבעונתו השלישית במועדון לא קיבל מספיק דקות משחק, עזב את המועדון וחתם בבידווסט ויטס מליגת העל הדרום אפריקאית בה שיחק עונה אחת. בשנת 2014 עזב לראשונה את אפריקה וחתם בספורטינג גואה מליגת העל ההודית בה לא רשם דקות משחק. במהלך חלון העברות של ינואר 2016 חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית.
בספטמבר 2016 חתם בדילה גורי מליגת העל הגאורגית. בינואר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל נצרת עילית.
ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בהפסד 0–1 לאוגנדה. ב-4 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד דרום אפריקה.
תנועת הצופים: ארגונים בינלאומיים

ההתאחדות העולמית של צופים עצמאיים (WFIS)

WFIS; נוסדה ב-1996, 37 תנועות חברות ב-18 מדינות, ככל הנראה סביבות 30,000 חברים.
ההתאחדות העולמית של צופים עצמאיים (WFIS) נוצרה בלאובך שבגרמניה, ב-1996 על ידי לאורי דרינג (Lawrie Dring), סייר בריטי מטעם אגודת צופי באדן-פאוול העצמאיים (BPSA).‏ BPSA, שמושבה בבריטניה, נוסדה ב-1970, והיא ככל הנראה הגדולה ביותר מבין תנועות הצופיות העצמאיות הללו. BPSA נוצרה, לפחות באופן חלקי, בתגובה ל"דוח הקבוצה המתקדם" של תנועת הצופים הבריטית, שפורסם ב-1966. מחקר זה הוביל שינויים מהותיים בצופיות הבריטית שגרמו לכמה צופים וסיירים בריטיים לחפש אלטרנטיבות שהם הרגישו שהן יותר קרובות לתוכנית המקורית של באדן-פאוול.
WFIS פתוחה לכל תנועת צופיות שאינה קשורה לאיזשהו ארגון בינלאומי אחר. WFIS דורשת שהתנועות החברות "ינהגו על פי, וישתמשו, בתוכנית, המסורות, המדים, המורלים, האתיקות והמבנה המקוריים של באדן-פאוול כפי שהם מפורטים ב'צופיות לבנים'", עם שינויים רק מ"סיבות בריאותיות, סביבתיות, עזרה-ראשונה ובטיחות".
על אף שיש מידע מסוים הטוען שב-WFIS חברות 49 תנועות ב-27 מדינות,] מחקר הצליח למצוא עדויות רק ל-37 תנועות ב-18 מדינות.]
תל אביב על האש

עלילה

סלאם (קאיס נאשף), פלסטיני ממזרח ירושלים, הוא עוזר הפקה זוטר בצילומי אופרת הסבון "תל אביב על האש" ברמאללה. בעקבות שקר שהוא מספר לאסי (יניב ביטון), מפקד המחסום שבו הוא עובר מדי יום בדרכו לעבודה, הוא מקודם בפתאומיות לתפקיד תסריטאי מן המניין. יש רק בעיה קטנה - הוא לא תסריטאי. בכדי שלא יפטרו אותו, סלאם כורת ברית חשאית עם אסי, שעוזר לו לכתוב את הסצנות בתמורה לחומוס פלסטיני משובח והבטחה שהסדרה תסתיים בחתונה. המשקיעים הערבים מתנגדים בתוקף לסיום החדש וסלאם מוצא את עצמו בין הפטיש לסדן.

הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-לוקסמבורגית בהפקת אמיר הראל, איילת קייט, חברת למה הפקות וסרטים משם בע"מ; יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, Yes קולנוע ישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ומפעל הפיס.
לאניבצי

תולדות העיר

באזור קיימות עדויות ליישוב מתקופת הברונזה, עדויות שהתגלו בשנות ה-20 של המאה ה-20. בין העדויות - צלחות וכלי חרס. עדויות אלה שמורות במוזיאון להיסטוריה בלבוב.
היישוב הקיים היום נוסד ככל הנראה ב-1444, על פי אזכור בכתב זכויות שנתן קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין לאציל מקומי. 
עם חלוקת פולין השנייה, ב-1793, נכללה לאניבצי בשטח האימפריה הרוסית.
במאה ה-19 התקיימו בעיירה כנסייה, בית כנסת, בית ספר ציבורי ושלושה ירידים שנתיים. בשנת 1915 הונחה בעיירה מסילת רכבת. תקופה קצרה אחרי מלחמת העולם הראשונה הייתה לאניבצי בשטח הרפובליקה העממית של אוקראינה, ומ-1921 הייתה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את לאניבצי, שהייתה בשטח של מזרח פולין שיועד לברית המועצות על פי הנספח הסודי בהסכם ריבנטרופ-מולוטוב. ביולי 1941 כבשה גרמניה הנאצית את לאניבצי, ובמרס 1944 שב וכבש הצבא האדום את לאניבצי.
בשנת 1956 קיבלה לאניבצי מעמד של עיר.
ב-1982 הוקמה אנדרטה בלאניבצי לדכר קורבנות גרמניה הנאצית בעיר ובשנת 1985 הוקמה בה אנדרטה לזכר החיילים הסובייטים שנהרגו במלחמה נגד גרמניה הנאצית.

יהודי לאניבצי

יהודי העיירה מנו כ-650 נפש לפני השואה. 
ביולי 1941, בעת פלישת הגרמנים לברית המועצות, נכבשה לאניבצי ועשרות יהודים נרצחו בידי אוקראינים. באוגוסט רצחו הגרמנים מנהיגים בקהילה היהודית, לפי הכוונתם של אוקראינים מקומיים. במרס 1942 הוקם גטו ובו רוכזו עוד כ-1,500 יהודים מעיירות סמוכות. ב-13 עד 14 באוגוסט 1942 נרצחו כמעט כל יהודי הגטו בירי בבורות ליד העיירה ובסמוך להם.
באתר בעיר בו נרצחו כ-3,500 יהודים, מלאניבצי ומהסביבה, הוקמה אנדרטת הנצחה.
קרולאופר

היסטוריה

הבניין נבנה בשנת 1844 כאתר בילוי ושעשועים למסעדן יוזף קרול, על מגרש שתרם פרידריך וילהלם הרביעי. הבניין עבר שינויים והתאמה לבית אופרה בשנת 1851 ושימש בעלים ובמאים שונים לאופרה, אופרטה ודרמה. בשנת 1895 הוכנסו בו שינויים נוספים והוא נפתח מחדש כתיאטרון האופרה המלכותי החדש, שהפעילו הלהקות הפרוסיות הממלכתית לאופרה ודרמה.
בשנת 1924 ניתן לבניין השם האופרה הממלכתית בכיכר הרפובליקה, אך הוא נשאר מוכר יותר בשם הקרולאופר. במשך שנות ה-20' היה מנצח הבית אוטו קלמפרר. בקרולאופר עלו הצגות הבכורה העולמיות של "חדשות היום" מאת פאול הינדמית בשנת 1929 ו-Begleitmusik zu einer Lichtspielszene של ארנולד שנברג ב-1930. 
אחרי שריפת הרייכסטאג ב-1933, שגרמה נזק קשה לבניינו, הייתה הקרולאופר למושב הרייכסטאג, שהיה אותו זמן בשליטת המפלגה הנאצית. בית האופרה נבחר לתכלית זו הן בשל מיקומו הנוח והן בזכות חלל המושבים המרווח שלו. ב-23 במרץ 1933 העביר מושב הרייכסטאג בקרולאופר את "חוק ההסמכה", שנתן לאדולף היטלר סמכויות בלתי מוגבלות למעשה. הקרולאופר שימש למושבי הרייכסטאג במשך כל תקופת השלטון הנאצי והיה אתר נאומיו חוצבי הלהבות של היטלר. כאן נשא היטלר ב-30 בינואר 1939 את נאומו ה"נבואי", שבו אמר, כי "אם בעלי ההון היהודים הבינלאומיים באירופה ומחוצה לה יצליחו לדחוף שוב את האומות למלחמת עולם, התוצאה לא תהיה השתלטות הבולשביזם על כדור הארץ, שהייתה מביאה לניצחון היהדות, אלא השמדת הגזע היהודי באירופה." 
המושב האחרון של הרייכסטאג התנהל בקרולאופר ב-26 באפריל 1942 והגזרה שעברה בו איפשרה להיטלר לעקוף את בתי המשפט והמנהל בכל נושא ועניין. הבניין נהרס בהפצצת בעלות הברית ב-22 בנובמבר 1943 וההריסות פונו בשנת 1951.
ישראל וינגסט

ישראל וינגסט (נולד ב-8 באפריל 1948) הוא איש חינוך ישראלי, שימש בתפקידו האחרון כמנכ"ל קריית החינוך "אורט קריית ביאליק".
ישיבת בית מתתיהו

תולדותיה

הישיבה (המכונה בעולם החרדי בהברה אשכנזית 'בייס מאתֶס') הוקמה בשנת תשמ"א (1981) על ידי הרב ברוך ויסבקר, אשר כיהן קודם לכן כר"מ בישיבות קול תורה ובית התלמוד. הישיבה שוכנת בבניין ישיבת בית יוסף-נובהרדוק בגבעת רוקח אשר הייתה הישיבה הראשונה בבני ברק, והיא קרויה על שם הרב מתתיהו שטיגל, מייסדה ומנהלה של ישיבת "בית יוסף".
הישיבה הוקמה בעידודם של הרב יעקב ישראל קנייבסקי והרב אלעזר מנחם מן שך שאף היה נשיא הישיבה וחתום על מגילת היסוד שלה. בין חברי העמותה הראשונים היו הרב אהרן לייב שטיינמן והרב גרשון אדלשטיין.
כיום לומדים בה כ-500 תלמידים. צוות הר"מים: הרב שרגא צבי פישהוף, הרב יהודה אריה רפפורט, הרב נחום לבה, הרב ישראל מאיר מן (חתנו של ראש הישיבה) בנו של הרב מרדכי מן, הרב יהודה ויסבקר והרב צבי ויסבקר (בניו של ראש הישיבה) וכן הרב מרדכי וינטר. כמשגיח מכהן הרב שלמה ברויאר, בנו של פרופ' מרדכי ברויאר וחתנו של הרב גדליה איזמן, משגיח ישיבת קול תורה. בעבר כיהנו כמשגיחים הרב אורי וייסבלום הרב שלמה כהן והרב נפתלי קפלן. בעבר כיהנו כרמי"ם הרב גבריאל יוסף לוי, שפרש והקים את ישיבת באר התורה, והרב יהודה אריה הרשלר, עד פטירתו בתשע"ז.

שיטת הלימוד

שיטת הלימוד בישיבה מתאפיינת בהקניית כלים להעמקה בהבנת סוגיות הגמרא ומפרשיה. הייחוד בשיטה זו הוא ההתמקדות בלימוד העיון במידה מרובה כך שמונהגים שני סדרי לימוד בעיון ובסיסו של השיעור הכללי של ראש הישיבה מתאפיין בניתוח מושגי לוגי מעמיק של העקרונות העומדים בבסיס הסוגיה. בחלק הלימוד השני בישיבה המתקיים אחר הצהריים שיטת הלימוד הוא ככל הישיבות בחלק זה של היום, דהיינו לימוד בקיאותי יותר לשם קניית ידע בתלמוד בבלי.

מבוגרי הישיבה

מבוגרי הישיבה שיש אודותם ערך בוויקיפדיה
Life's About to Get Good

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טוויין לבדה, שכתבה כמעט את כל שירי האלבום ללא עזרה של מלחינים ופזמונאים אחרים, והוא הופק על ידי טוויין, רון אניילו, ומתיו קומה. באמצע שנת 2017, הכריזה טוויין כי היא חוזרת עם אלבום חדש, וכי הסינגל הראשון עתיד לצאת כמה חודשים לפניו.
לאחר מכן, פרסמה טוויין את עטיפת הסינגל באינסטגרם שלה, ובנוסף כמה שבועות לאחר מכן גם את עטיפת האלבום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם באותה שנה, והוא מזכיר את הקליפים הקודמים של טוויין בכך שגם הוא צולם בחוף ים. בקליפ ניתן לראות את טוויין הולכת תחילה על שפת הים, ולאחר מכן זה מתגלה כמאמר בעיתון שהיא קוראת בירחון. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את במקומות כגון; חדר ההלבשה שלה, מיטתה, ביתה, וכולי. לבסוף, כולם כולל טוויין יוצאים מביתה ומתחילים לרקוד על גג הבית ומסביבו.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באותו זמן שהוכרז כסינגל הראשון מן האלבום.
שחף פסיפי

מאפיינים

השחף מגיע לאורך 58–66 סנטימטרים ובעל מוטת כנפיים באורך 137–157 סנטימטרים. המשקל מגיע ל-900–1,180 גרם, דבר ההופך אותו לאחד הגדולים שבשחפיים. לעיתים מבלבלים בינו לשחף הקלפ החולף באוסטרליה ואייה והוא קרוב אליו בגודלו. השחף בעל מקור צהוב כבד שבקצהו אדום. הלסת התחתונה שלו בולטת ביותר בצורתה המרובעת. הוא בעל בלוטות נחיריים גדולות הפולטות מלח ובעל עיניים צהובות. גופו של השחף לבן אך הכנפיים אפורות כהות, שחורות בקצוות וגם הזנב שחור. ביחס לשחפים אחרים הכנפיים רחבות מאוד. הצעירים בוקעים כשנוצותיהם אפורות משורטטות.
השחף הוא אוכל נבלות או תופס יצורים קטנים לאורך החוף ולא יהסס לחטוף טרף של עופות אחרות.
שחף זה מקנן בזוגות או במושבות לאורך החופים ובני הזוג מכסים את הקן בעשבי ים ומקלות. הם מטילים 2 ביצים. האפרוחים מגיעים לבגרות בגיל 4 שנים.
למבדה (שיר)

למבדה (בפורטוגזית: Lambada; בשמו הרשמי: Chorando Se Foi) הוא שיר משנת 1989 בביצועה של להקת הפופ "קאומה". הלהקה הוקמה בצרפת ובין חבריה היו, בין היתר, ילידי גוואדלופ ומרטיניק. הסולנית, לואלווה בראז, הייתה ברזילאית, והפזמון הושר בשפה הפורטוגזית ובמקצב הלמבדה. הוא עוסק בגעגועים לאהבה ישנה. הפזמון היה הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, "Worldbeat".
למבדה זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ופרסם את ריקוד הלמבדה שמקורו בצפון ברזיל. 5 מיליון עותקים מהסינגל נמכרו ברחבי העולם, מתוכם שני מיליון בצרפת, בה היה לסינגל הנמכר ביותר ב-1989. בין היתר, שהה 15 שבועות בראש טבלת מכירות הסינגלים האירופית, 14 שבועות בשווייץ, 12 שבועות בצרפת, 10 שבועות בגרמניה, 10 שבועות בשוודיה, 7 שבועות בנורווגיה, 4 שבועות באוסטריה, 3 שבועות בהולנד, וכן 7 שבועות בראש מצעד המכירות של בילבורד למוזיקה לטינית בארצות הברית. במצעד הכללי של בילבורד הגיע הפזמון למקום ה-46. כן הגיע למקום הרביעי במצעד המכירות בבריטניה ובאירלנד ולמקום החמישי באוסטרליה. בישראל נבחר הפזמון לשיר השנה של רשת ג', והפופולריות שלו הביאה גם לזכייתו המפתיעה והשנויה במחלוקת, במקום הראשון במצעד היובל שערכה התחנה ב-1990. במצעד העשור של גלי צה"ל לסיכום שנות ה-80 הגיע הפזמון למקום ה-34.
בעקבות הצלחתו הוקלטו גרסאות כיסוי של הפזמון באנגלית, ספרדית וצרפתית. את הפזמון ליווה קליפ שצולם בטרנקוסו שבבאהיה, בכיכובם של צמד הרקדנים צ'יקו ורוברטה, שהיו אז בני 12 ו-10. הפזמון תורגם גם לעברית בידי נעמי שמר, תחת השם "למבדה על החוף". את הפזמון בתרגומה שרו צמד הדודאים באלבומם "זה לא אותו הבית" משנת 1990. השיר "on the floor" של הזמרת ג'ניפר לופז משלב בתוכו את הפזמון של למבדה.
בסמוך לאחר פרסומו של הפזמון, התברר כי מילותיו מהוות תרגום בלתי רשמי לפזמון "Llorando Se Fue" בביצועה של להקת מוזיקה אנדית בוליביאנית בשם לוס קחארקאס. לאחר שחברי הלהקה הגישו תביעה נגד המפיקים הצרפתים של להקת קאומה בגין פגיעה בזכויות היוצרים שלהם, פיצו אותם האחרונים והסדירו את זכויותיהם.
פרס חיים נסיהו במתמטיקה

חיים נסיהו

יליד 1964, היה מדריך במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב וסיים את עבודת הדוקטורט שלו ב-1994. נסיהו, שנולד בתל אביב, למד בכיתת המחוננים בבית הספר "גרץ" ובתיכון עירוני ד'. סיים את התואר הראשון והשני בהצטיינות יתרה באוניברסיטת תל אביב. במקביל שירת חמש שנים בחיל המודיעין. את עבודת הדוקטורט עשה בתל אביב ובמקביל שימש חוקר במרכז המחקר של נאס"א בהמפטון וירג'יניה. ב-1994 התקבל כפרופסור עוזר למתמטיקה שימושית וחישובית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). חיים נסיהו נפטר באותה שנה מאירוע לב פתאומי במהלך טיול בנפאל.
פהקיואס דמטריוס

פהקיואס דמטריוס (ביוונית:Παχάκης, Δημήτριος;1 בינואר 1889 – 5 במרץ 1948, אתונה, יוון) היה עורך דין וחסיד אומות העולם, שהציל משפחה יהודית באתונה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

דימטריוס יליד כרתים אשר התגורר באתונה, היה עורך דין ידוע. בין היתר, שימש כיועצו המשפטי של הסוחר ואיש העסקים היהודי, חיים בנרובי.
חיים בנרובי היה סוחר אמיד בסלוניקי. ידוע לנו כי היו לו לפחות שני בנים: אשר, ששרד את השואה ומילא אודות אביו את דף העד ביד ושם ושמואל. במרץ 1942 משפחת בנרובי נאלצה לברוח מסלוניקי לאתונה, בשל פעילות הגסטפו בעיר. משפחת בנרובי מצאה מקלט אצל דמיטריוס ומשפחתו. דמיטריוס הפגין אומץ וחברות בכך שלקח על עצמו את העסקים של משפחת בנרובי, דאג ושמר עליהם.
כאשר הגסטפו עלו על עקבותיהם של בני משפחת בנרובי, דימיטריוס הבריחם אל מחוץ לאתונה. הוא הביאם לבית חמו, ד"ר קוסטס אנגאסטפוליס [Dr. Kostas Anagnostopoulos] אשר היה רופא מנתח ידוע בפטרס, ושם הסתתרו במשך שנה וחצי. לאחר המלחמה השיב דימיטריוס למשפחת בנרובי את רכושם ואף סירב לקבל כל תשלום עבור עזרתו.
לאחר המלחמה המשיך דימיטריוס במשרתו כעורך דין.

הכרה והנצחה

ב 4 באוקטובר 1989 הכירה יד ושם בפהקיואס דימיטריס כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד.