google/wiki40b huggingface dataset:
יוהנס מרטיני

חייו

מרטיני נולד בדוכסות בראבנט בסביבות 1440, אבל המידע על שנותיו הראשונות זעום ביותר. קרוב לוודאי, שראשית הכשרתו המוזיקלית הייתה בפלנדריה, כמו רוב מלחיני דורו. בזמן לא ידוע לפני 1473 בא בקשרים עם הקאפלה הדוכסית בפרארה שבאיטליה, שם שאף ארקולה ד'אסטה, דוכס פרארה לייסד גוף מוזיקלי, שלא ייפול ברמתו מאלה של מרכזי אצולה אחרים באיטליה.
מרטיני היה חבר בקאפלה המפורסמת של משפחת ספורצה במילאנו בשנת 1474 יחד עם לואזה קומפר, גאספאר דה ורבקה ועוד כמה מלחינים מצפון אירופה, שהיו שותפים לגל הראשון של ההשפעה הפרנקו-פלמית באיטליה. בנובמבר חזר לפרארה. לא ידוע מה הניע אותו לעזוב ולחזור, אבל הואיל והקאפלה המילאנזית הייתה בשנים ההן הנודעת ביותר באירופה, ייתכן שיצא לשם כדי לבחון את התחרות למעסיקו כמו גם כדי לשפר את יכולת הזמרה וכישורי ההלחנה שלו עצמו. כך או כך, ברור שחזר למילאנו, כיון שנרשם יחד עם ז'אן ז'אפאר, קולינה דה לנואה ולואזה קומפר לקבלת היתר יציאה מוגן ממילאנו ב-6 בפברואר 1477, לאחר ההתנקשות בחיי הדוכס גליאצו מריה ספורצה בשנת 1476.
מעסיקו של מרטיני גמל לו על שירותיו ביד רחבה; נוסף למשכורת גדולה מן הרגיל תמורת עבודתו בקאפלה, קיבל גם בית משלו בפרארה.
בשנת 1486 נסע להונגריה כחלק מקבוצה מפרארה, שהייתה שותפה לכינונו של בן ד'אסטה בתפקיד הארכיבישופ של אסטרגום ובשנים 1487 ו-1488 נסע פעמיים לרומא כדי לשאת ולתת על ההטבות, שהעניק לו הדוכס ארקולה.

מוזיקה והשפעה

מרטיני כתב מיסות, מוטטים, מזמורי תהילים, מזמורי תפילה וכמה שירים חילוניים, ביניהם שאנסונים. סגנונו היה שמרני וגילה לפעמים נטייה לחזור למוזיקה של האסכולה הבורגונדית, בייחוד במיסות. דמיון סגנוני מסוים לאוברכט מביא למחשבה, שהשניים הכירו איש את רעהו או שמרטיני ראה, לכל הפחות, את המוזיקה של אוברכט. אוברכט התארח בפרארה ב-1487 וידוע שלמוזיקה שלו היו מהלכים באיטליה בשנות ה-80' הראשונות של המאה ה-15.
כמה מן הדוגמאות המוקדמות ביותר למיסה פראפרזה - עיבוד עתיר קישוטים לחיבור מיסה קיים - הן פרי עטו של מרטיני. ב"מיסה דומניקאליס" וב"מיסה פריאליס" שלו, המתוארכות דרך השערה לשנות ה-70' לכל המוקדם, נעשה שימוש בטכניקת הפראפרזה בקול הטנור - הקול המקובל לשירת הקנטוס פירמוס - אבל אותו חומר מלודי מופיע גם בקולות האחרים בתחילתן של נקודות אימיטאציה. טכניקת פראפרזה הייתה בהמשך לאחת השיטות העיקריות בחיבור מיסות בראשית המאה ה-16.
נוסף לתפוקת המיסות שלו, השמרנית בעיקרה, הוא המלחין הראשון הידוע כמי שהלחין מזמורי תהילים למקהלה כפולה בשירה אנטיפונאלית. לסגנון הזה, שהתפרסם שבעים שנה אחר כך בוונציה בהנחיית אדריאן וילארט ונודע כמאפיין של האסכולה הוונציאנית, לא נודעה כנראה שום השפעה בשעתו, ובכל זאת היה זה חידוש מדהים.
המוזיקה החילונית של מרטיני כתובה הן בצרפתית והן באיטלקית.
חולות סמר

חולות סָמָר הם שטח המכוסה בחולות נודדים הנמצא מדרום למלחת יטבתה שבערבה, כ-2 ק"מ צפונית-מזרחית לקיבוץ אליפז. הדיונות הן האחרונות שנותרו בדרום הערבה והן ייחודיות במגוון הביולוגי והצומח הנדיר שבמקום. במשך השנים השטח עבר כרייה מסיבית והסבה לגידולים חקלאיים; בעשור האחרון מתנהל מאבק מתמשך למניעת חציבת חול בשטח הנותר.

תכונות

מקור החול בחולות סמר כנראה מאזור תמנע, והוא נוצר ככל הנראה מבליה של אבני חול נוּבּיות שנסחפו על ידי נחל נחושתן. החולות עשויים גרגירי קוורץ בעלי חללי אוויר גדולים המאפשרים לכידה של מי גשמים ולחות ומכאן ייחודיותו של המקום במגוון הגדול של הצומח והחי. באזור נתגלו מספר מינים נדירים ואנדמים, ביניהם מין העכביש הגדול ביותר שהתגלה במזרח התיכון, מברישימון הערבה (Cerbalus aravaensis), גרביל דרומי וישימונית תמנע – כולם בסכנת הכחדה. בעבר השתרעו החולות על כ-15 קמ"ר היום בעקבות כרייה והסבה לגידולים חקלאיים נותרו 2.3 קמ"ר בלבד. גוש חולות גדול נוסף, ימת החול של גרופית, נמצא מצפון למלחת יטבתה, אך הוא נמצא כמעט כולו בתחומה של ירדן והמגוון הביולוגי בו שונה.
הצמח השולט בשמורה הוא עציון פרסי.

כרייה

המאבק על החולות החל בשנת 1998 כשכמה תושבים מקיבוץ סמר קשרו את עצמם לכלים כבדים שעסקו בגניבת חול מחוץ לשטח החוקי שהוקצה למטרה זאת באזור. הבעיה בגניבת החול היא שהיא מסירה את החלק העליון של הדיונה המכילה את שכבת החיים הכוללת בעלי חיים וצמחים המקיימים מערכת אקולוגית.
במהלך שנות ה-90 הכינו רשויות התכנון תוכנית לכריית חול ממספר אזורים בחולות סמר, לצורך חומרי בנייה לעיר אילת. התוכנית נתקבלה בשנת 1997 ואושרה סופית בינואר 1999. על פי התוכנית הותר לכרות חול מאזור חולות סמר במשך שבע שנים. במהלך שבע השנים, נעשתה כרייה של חול בחלק מהמגרשים שהוגדרו בתוכנית. לקראת תום תחולת התוכנית הופקדה תוכנית נוספת שאושרה בינואר 2007, והסדירה כרייה לשבע שנים נוספות. במאי 2008 פרסם מינהל מקרקעי ישראל מכרז לכריית חול על פי התוכנית. בשלב זה פנתה אגודת אדם טבע ודין לבית המשפט בבקשה לעצור את הכרייה, אולם הבקשה נדחתה בגלל שיהוי. ערעור על ההחלטה נדחה בינואר 2011. לקראת סוף שנת 2011 הצטרפה רשות הטבע והגנים למאבק נגד הכרייה בחולות סמר. בצפון החולות אושרה כבר שנים קודם לכן שמורת טבע בשטח של כ-1,275 דונם. לפי הצהרת דובר מינהל מקרקעי ישראל בסוף דצמבר 2011, יתווספו לשמורה עוד 200 דונם, אך שאר השטח יעבור כרייה. בתחילת ינואר 2012 נעשתה חבלה בציוד כרייה באזור סמר ועלה חשד שהדבר נעשה על ידי פעילי סביבה שהתנגדו לכרייה.
במאי 2015 הושגה הסכמה של מינהל מקרקעי ישראל להפסקת הכרייה בחולות סמר לאחר שהושגה הסכמה בין רשות הטבע והגנים לבין הקבלן, ומשנמצא שכמות הכרייה באזור קטנה ואינה נצרכת כדי לספק חומר גלם לבנייה באזור. בשנת 2017 נעשו מהלכים להוספת 643 דונם שקודם יועדו לכרייה לשמורת הטבע. ההכרזה הותנתה בכך שבעתיד לא תהיה התנגדות לפיתוח החקלאות באזורים הסמוכים לשמורה. כן הבהירה מערכת הביטחון כי תיתכן הקמת מכשול גבול בשמורה.
נידוי (הלכה)

בהלכה, נידוי הוא אחד מהעונשים שיש בסמכות בית דין לגזור במקרים מסוימים. 
האדם המנודה לא מצטרף לזימון, ואין רואים בו אחד מעשרה למניין לכל דבר שבקדושה, אין יושבים בתוך ארבע אמותיו (כשני מטר), ואם הוא מת כשהוא מנודה לא מספידים אותו ולא מלווים את מיטתו. בית הדין של אותה העיר אף שולח אבן לשים על ארונו כביכול לבצע בו סקילה.

ההבדלים בין שני סוגי הנידויים

חכם המנדה לכבוד עצמו מחייב רק את הפחותים ממנו לנהוג באיש נידוי, אבל רבו של המנדה, או הנשיא אינם מחויבים לנהוג בו נידוי. והנידוי הזה תקף רק לעיר הספציפית בה הוא נמצא ולא לכל ישראל. ומתיר החכם המנדה את הנידוי בכל עת שרוצה. 
לעומת זאת המנודה על ידי בית דין חייבים כל ישראל לנהוג בו נידוי, כולל הנשיא, עד שיחזור בתשובה מהדבר שנידהו ויתירו לו נידויו.

דינים שנוהג המנודה

אסור למנודה להסתפר או לכבס את בגדיו כמו דיני האבל, אך מותר לו ללמוד וללמד עם אחרים. כמו כן מותר לעשות עמו עסקים, לעומתו אדם שעשו עליו חרם אסור אף בכל אלו.
על המנודה לבקש שיתירו לו נידויו, מי שלא ביקש התרה לאחר שלושים יום מנדים אותו שוב, אם עדיין לא ביקש התרה עושים עליו חרם.

איך מנדים ומתירים הנידוי

כדי להחיל נידוי אומרים חברי בית הדין: "פלוני (זה) בשמתא (נידוי)". ואז מחויבים כולם לנהוג בו כמנודה.
ומתירים לו ואומרים: "שרוי לך, מחול לך", ואם הוא לא נמצא בפניהם אומרים "שרוי לו, מחול לו".

מקרים מפורסמים של נידוי

התנא רבי אליעזר בן הורקנוס המכונה רבי אליעזר הגדול שהיה תלמידו של רבי יוחנן בן זכאי ורבו של רבי עקיבא נודה על ידי חבריו לאחר שלא הסכים לפסוק כמותם בעניין תנורו של עכנאי. בגמרא מסופר על הוויכוח בו רבי אליעזר מכשיר את התנור וחבריו אוסרים, ולא עוזרות לו כל הראיות שמביא, כולל בת קול שיצאה מן השמים כמותו וחבריו טוענים "לא בשמים היא", הקביעה ההלכתית מסורה לתלמידי החכמים. רבי אליעזר שמסרב לקבל דעתם מנודה ורבי עקיבא תלמידו הוא זה אשר מספר לו על דבר הנידוי.
עד יום מותו היה רבי אליעזר בנידוי ורק לאחר מותו התיר רבי יהושע את נדרו ויכלו לקברו בכבוד הראוי לו.
מקרים מפורסמים נוספים בתלמוד היו עקביא בן מהללאל וישו, שהיה תלמידו של יהושע בן פרחיה. האחרון נידה אותו עקב הערה מיותרת על עיניה של מי שארחה אותם. ישו ניסה לשוב לרבו, ולהתיר את נידויו, אבל הוא הבין לא נכון את דחייתו של יהושע (שהיה באמצע קריאת שמע), ועזב את יהדותו והחל לעסוק בכשפים.
מקרה מפורסם של נידוי היה נידויו של ברוך שפינוזה על ידי הקהילה היהודית באמסטרדם.
ברוך תאומים-פרנקל

הרב ברוך תאומים-פרנקל (תק"ך - ז' בתמוז תקפ"ח) היה רב בלייפניק ונודע כאחד מגדולי דורו. התפרסם בשם ספרו ברוך טעם.

ביוגרפיה

נולד לרב יהושע יחזקאל פייבוש תאומים שהיה הרב של אוסטרובצה, אביו היה נכדו של הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים ונינו של הרב יונה תאומים-פרנקל, בעל ה"קיקיון דיונה".
כיהן כרב בווישניצא משנת תקל"ח, ומשנת תק"ס ועד פטירתו כיהן כרב בלייפניק, בה ייסד גם ישיבה. 
בשנת תקל"ח נישא לבתו של הרב יהודה פרנס, ראש הקהל של וישניצא (בנו של הרב ברוך פרנס חתן הרב יצחק סג"ל לנדא, רבה של קרקוב). בזיווג שני נישא לבתו של הרב יהודה לייב הלוי מליסא. אשתו השנייה נפטרה בשנת תקס"ט. בזיווג שלישי נישא לאלמנת הרב משה הכהן רפפורט, בתו של הרב צבי יהושע הלוי הורוביץ שהיה רב בטשביץ' ובטרנוב, בנו של רבי שמעלקה מניקלשבורג. בתו, רחל, נשאה לרבי חיים הלברשטאם מצאנז.
אל תעקוב

אל תעקוב או DNT (ראשי תיבות של: Do Not Track) הוא שדה כותרת מוצע עבור הפרוטוקול HTTP אשר מבקש מיישום או אתר אינטרנט לא לבצע עקיבה עבור משתמש מסוים. השדה הנוסף הוצע לראשונה בשנת 2009 על ידי כריסטופר סוגויאן, סיד סתם ודן קמינסקי. מאמצים נעשו להפכו לסטנדרט המוכל ב W3C.
בדצמבר 2010 הודיעה מיקרוסופט כי היא תתמוך במנגנון DNT בדפדפן שלה, Internet Explorer מגרסה 9. מוזילה הייתה הראשונה לממש את התמיכה בדפדפן פיירפוקס ואחריו הוספה תמיכה בכל הדפדפנים הראשיים, כולל כרום, ספארי ואופרה.
מיקרומטר (כלי מדידה)

מיקרומטר הוא שמו של מכשיר מדידה למדידת מידות שונות של עצמים בדיוק רב. לרוב המיקרומטרים דיוק טוב ממאית המילימטר, ובכך הם עולים על הקליבר. קיימים סוגים שונים של מיקרומטרים: למדידת עובי, קוטר, עומק, הברגה ועוד.
פעולת המיקרומטר מבוססת על בורג בעל כריכות צפופות ועדינות, כך שסיבוב אחד שלו מקרב את לחיי המדידה בחצי מילימטר. על המכשיר ישנן שנתות המודדות את מיקומו של ראש הבורג, ועל ראש הבורג שנתות נוניוס המודדות את הזווית שלו (הספרות מציינות את האורך המתאים לזווית), ומאפשרות דיוק טוב יותר. כיום, ישנם מיקרומטרים עם תצוגה דיגיטלית בנוסף.
רוב המיקרומטרים מודדים מרחקים של עד 25 מילימטר וטווחי המדידה שלהם מגיעים בהפרשים של 25 מיקרומטר (החל מ-25-0 וכלה ב-400-375 ויותר).
מקמילן TAC-50

מפרט

ה-TAC-50 משתמש בקליבר 0.5 BMG שידועה גם כ-12.7 מ"מ נאט"ו, מאחר שזו התחמושת הכבדה התקנית של מדינות המערב. תחמושת זו מאפשרת לו טווח ירי של 1,800 מטר, כאשר בתנאים מסוימים הוא יעיל גם מעבר לטווח של 2 ק"מ. תחמושת זו היא רבת עוצמה ושימושית גם נגד מטרות קשות ושריון קל.
רובה TAC-50 הוא רובה ידני המופעל על ידי בריח מסתובב. לבריח הענק יש זיזי נעילה קדמית כפולה, והבריח עצמו מחורק באופן בורגי להפחתת המשקל. הקנה הכבד ברמת match-grade מיוצר על ידי Lilja barrels גם הוא מחורק, כדי לפזר חום מהר ולהפחית מהמשקל הכולל. לוע הקנה מעוצב כך שיופחת הרתע הגדול בעת הירי. הרובה מוזן בידי מחסנית חיצונית נתיקה, המכילה 5 כדורים. הקת עשויה מפיברגלאס ומיוצרת על ידי McMillan Stocks ומתוכנת להיות שמישה רב עבור חצובות דו-רגל. עקב הקת ניתן לכוונון ל"אורך המשיכה" (length of pull) על ידי מרווחי גומי וניתן לקיפול הצידה לשם אחסון קומפטי. לרובה אין כוונות ברזל אך ניתן להתקין עליו מגוון כוונות טלסקופיות או כוונות לראיית לילה. בצבא הקנדי, הכוונת הטלסקופית הסטנדרטית שמותקנת עליו היא כוונת טלסקופית X16.
כיום מקמילן מייצרים ומשווקים דגם משופר יותר TAC-50 A1, שעיקר השיפורים הם שיפורי ארגונומיה, קת מתכוונת נוחה יותר עם תמוכת לחי ניתנת לכוונון ועוד שיפורים חימושיים.

יכולות וביצועים

רובה ה-TAC-50 מחזיק בשיא הצליפה הארוכה ביותר, כלומר: הריגת לוחם אויב מהמרחק הגדול ביותר. שיא זה עומד על 3450 מטר ונקבע ב-2017. 
הרובה שבר את השיא לראשונה ב-2002 כאשר רב-טוראי רוב פרלונג (Rob Furlong) מצבא קנדה שלחם ב-2002 באפגניסטן, ירה ברובה TAC-50 והרג חמוש של הטליבאן מטווח של 2430 מטר (7972 רגל, 1.509 מייל). ביריה הראשונה פרלונג החטיא, בשנייה הוא פגע רק בתרמיל של החמוש. בשלישית הוא פגע בפלג גופו העליון של החמוש והרג אותו. הישג צליפה מרשים זה לא אופייני לטווח הירי האפקטיבי שבו יש הסתברות גבוהה לפגיעה ביריה ראשונה. מכיוון שבעמק שאח אי-קוט צפיפות האוויר נמוכה בהרבה מהצפיפות בגובה פני הים (העמק נמצא בגובה 2,432 מטר מעל פני הים) הטווח האפקטיבי המקסימלי של הרובה התארך בכ-600 מטר. מאז נשבר השיא מספר פעמים. 
השיא נשבר שוב בעזרת הרובה TAC-50 ביוני 2017: צלף מהכוחות המיוחדים של צבא קנדה ירה לעבר מחבל דאעש בעיראק ופגע בו ממרחק של 3450 מטר, פגיעה זו התאפשרה הודות לכך שהצלף ירה מגג בעוד החמוש עומד על הקרקע.
קרן אן

ביוגרפיה

קריירת השירה של קרן אן החלה בפריז, שם גם צברה את עיקר המוניטין שלה. עד כה הוציאה שישה אלבומי סולו: "La Biographie De Luka Philipsen"(2000), "La Disparition"(2002), "Not Going Anywhere"(2003), "Nolita"(2005), "Keren Ann"(2007), ו-"101" (2011).
קרן אן שותפה גם בהרכב Lady & Bird יחד עם בארדי ג'והנסון, השניים הוציאו אלבום הנושא את שם ההרכב ב-2003 והלחינו יחד שירים למגוון פרויקטים, ביניהם חומרים עבור The Icelandic Symphony Orchestra בניצוחו של דניאל קאוקא ב-2008. השניים הלחינו את המוזיקה לקמפיינים של TGV בשנים 2005-2007.
בשנת 2008 שיתפה קרן אן פעולה עם טיבו ג'הווי בעיצוב המעטפת המוזיקלית של ערוץ הטלוויזיה האירופאי ARTE. קרן אן כתבה מספר שירים לאמנים אחרים, שנחלו הצלחה בינלאומית, ביניהם האלבום "Chambre Avec Vue" שנכתב בשנת 2000 עבור אנרי סלבדור וכולל את השיר Jardin D'Hiver, אלבום זה הוכתר כאלבום השנה בשנת 2001 בצרפת. באותה שנה קיבלה קרן אן גם את "פרס המשוררים של עיריית פריז".
בשנת 2004 יצרה, בשיתוף עם גאי צ'יימברס, את "The Isis Project". 
המוזיקה של קרן אן ליוותה במהלך השנים מספר סדרות טלוויזיה, בהן "מתחת לאדמה", "האנטומיה של גריי", "Big Love" ו-"Deux Jour A Tuer". השיר "Beautiful Day" ליווה את הקמפיין של Skyteam ובשנת 2008 השיר "Lay Your Head Down" ליווה את הקמפיין העולמי של חברת האופנה השוודית H&M. 
במלחמת לבנון השנייה הגיעה קרן אן לישראל והופיעה בהתנדבות במקלטים ביישובי הצפון, בהם שהו התושבים.
בשנת 2008 הקליטה קרן אן, שאינה מרבה לשיר בעברית, גרסת כיסוי לשיר "ברחוב הנשמות הטהורות" של צוות הווי הנדסה קרבית, עבור האלבום "עבודה עברית 2", שכולל גרסאות כיסוי של זמרים שונים לרגל 60 שנים למדינת ישראל.
ב-2010 השתתפה בפסקול הסרט "ז'ה טם איי לאב יו טרמינל".
ב-2012 השתתפה בפסקול הסרט "הסיפור של יוסי", בביצוע לשיר "לא דיברנו עוד על אהבה".
ביולי 2012 היא ילדה את בתה הבכורה.
אביה של קרן אן הוזכר ב"שיר השכונה" שביצעה להקת התרנגולים, בשורה "דני זיידל הצדיק".
מגילת זכויות הירח

תקציר עלילה

הספר נפתח בליל פרידתו של קאמי מעיירת ילדותו שלחופי הים הכספי, ומחברו הטוב, אמיר. תוכניתם להסתער ביחד על טהרן משתבשת, כשאמיר מודיע לפתע כי הוא חוזר בתשובה, ונשאר. קאמי עוזב לבד. בעיר הגדולה, סמוך לכיכר ארגנטינה הפרחונית, משתכן קאמי אצל דודתו זהרה, כוכבת עבר שתהילתה נגדעה לפני שלושים שנה, עם עליית המשטר האסלאמי. חייה נגדעו בשנית, כששכלה את בעלה במלחמה הגדולה, בשנות השמונים. מאז היא מסתגרת. קאמי מתיידד עם דייריו הססגוניים של הבניין: גברת סאפורה הקשישה הקשוחה; באבק הביישן המטפח תשוקה אסורה לגברים במדים; וגם חאמד החתול הלוחמני עם הפרעות האכילה, שכלוא עמם בניגוד לרצונו. כשקאמי קונה מחשב נייד, ומחבר את הבניין הרדום אל האינטרנט, מופר שיווי המשקל העדין ומרחבי הרשת מזמנים לשוכניו המתבודדים את כל החופש שנמנע מהם בחוץ. החבורה מתכנסת בתוך עצמה, מתנתקת מהמציאות, כמועדון גלישה סגור, מפליגה אל פנטזיות – ונדמה שרק החשש מפני אדון נג'פיאן השכן, הנחשד כמלשן מטעם השלטונות, מעיב על מתיקות החיים.
בכל אותה העת, הולך ונטווה סיפור אהבתם של קאמי ונילו, אותה הכיר בפקולטה להנדסת מכונות באוניברסיטה. נילו, בתו הנועזת של חבר פרלמנט עשיר, נלחמת בממסד כדי לקבל היתר להתחרות במרוצי המכוניות נגד גברים. היא חושפת בפני קאמי את השוק השחור, שבו ניתן לקנות את כל מה שאסור למכור, ומובילה אותו אל מסיבות המחתרת של העיר התחתית, אל סמים אסורים, מוזיקה אסורה ותשוקה אסורה. החורף בטהרן המושלגת נדמה משוחרר ופרוע מאי פעם, עד אשר באבק נעלם מעל לפני האדמה, ויסודות החיים מתחילים לרעוד.
כשקאמי מנסה לחפש אחריו, הכל מגיבים באדישות. "הומואים נעלמים לפעמים", כולם אומרים לו. לרגע נדמה שהחיים ימשיכו במסלולם, ושההבלגה היא התרופה, אולם ידו התקיפה של החוק מגיעה בסופו של דבר גם אל נילופר.
לאורך השנה בה מתרחשת עלילת הספר, מנסה קאמי להשיב לחיים את מכונית הפיכאן האדומה הישנה של זהרה, שניצבת קפואה בפינת הרחוב מעל עשרים שנה. בשיאו של הסיפור, חוזר המנוע לרעום, וקאמי, וחברו הטוב אמיר, יוצאים למסע חוצה איראן, טיול שטח במהלכו הם מחפשים תשובות וזהות.

על הספר

הרומן כתוב כמונולוג בגוף ראשון מפי קאמי הצעיר. דיוקנה של טהראן כפי שנוצר בו מתעתע: בתחילתו, איראן נדמית פתוחה, מלאת חיים, נועזת ומערבית יותר משניתן היה לדמיין. נקודות הדמיון בינה לבין החיים במערב רבות. אולם בהדרגה נחשפים פניה האלימות והקודרות, והסופר אף מבקש לומר כי דיקטטורה בעידן האינטרנט היא אפשרות לא מופרכת, אלא מוחשית וטבעית בהרבה מהמצופה. גם אז, ברמיזות דקות, נדמה כי הוא מדגיש את קווי הדמיון בין החיים ברפובליקה האסלאמית למתרחש בישראל, ואת הקו הדק בין חירות להתפרקות, בעידן בו נדמה שהמימד הווירטואלי מפיל חומות וגבולות. בשאו של הרומן מבעבעת השאלה: מה גורם לנער צעיר להיכנע לזרועות הדת, או להתנער ממנה. השימוש בשם "עץ הערמון" לבית הקפה באכסניה הדתית בדרום טהראן (עמ' 335) הוא רמיזה ישירה לרומן 1984 מאת ג'ורג' אורוול המשתמש בשם זה.
הדקדקנות בפרטים המאפיינת את מגילת זכויות הירח, מסלנג ועד לנתיבי תחבורה ציבורית, היא תולדה של שלוש שנות תחקיר שערך הסופר, וכלל בין היתר מפגשים עם צעירים תושבי טהרן]. כתיבתו הושלמה חודש לפני הבחירות לנשיאות איראן (יוני 2009), והמהומות שבאו בעקבותיה.
דוד פאיאנס

דוד פָאיַאנְס (נהג לחתום גם בשמות העט דוד פאר, דויד אבי יאיר, דויד אבי שירה) (נולד ב-1935) הוא משורר עברי, סופר, ממחיז ועורך, עיתונאי וסופר ילדים ונוער.

ביוגרפיה

דוד פאיאנס נולד בירושלים, בנם של רעיה ואריה ליב פאיאנס, ואח למרים (ימה). אביו היה בלשן ומחזאי, בנם של הרב דוד פאיאנס, ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים (מצד אמו נכדו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונינו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר "עונג יום טוב").
בילדותו עברה המשפחה לתל אביב, ושם למד וסיים את לימודיו בגימנסיה שלווה. הוא התגייס לשירות בצה"ל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג למדעי הרוח.
בשנת 1956 הצטרף דוד פאיאנס למערכת העיתון "דבר", והחל את עבודתו שם כמגיה ועורך לילה. הוא התמנה לעורך מדורים, ובמקביל היה בין עורכי שבועון הילדים "דבר לילדים", יחד עם אפרים תלמי ואוריאל אופק. משנת 1973 כיהן כעורך "דבר לילדים" עד סגירתו באפריל 1985.
באפריל 1985 דוד פאיאנס נתמנה לעורך שבועון הילדים "כולנו", שאיחד את עיתוני הילדים "דבר לילדים", "הארץ שלנו" ו"משמר לילדים". בתפקיד זה שימש עד ספטמבר 1991 ואז חזר למערכת "דבר" כעורך בכיר של מדורים, מוספי חגים וגליונות מיוחדים עד סגירת העיתון בשנת 1995. 
הוא כתב שירי ילדים רבים, סיפורים לילדים, המחיז הצגות לילדים, שהועלו בתיאטרונים "תליל" ו"תילון", ערך תוכניות לילדים ברדיו וכתב תסכיתי רדיו רבים לילדים. בין השאר היה מראשוני הכותבים של משדרי הלשון והספרות במסגרת התוכניות לבתי הספר ברדיו.
כן כתב ופרסם שירים, מאמרי ביקורת ומסות בביטאונים הספרותיים "מאזנים", "גזית" ו"עתידות", במאסף אגודת הסופרים ובמדורי הספרות של "דבר" ושל השבועון "הפועל הצעיר".
עשרות משיריו של דויד פאיאנס הולחנו על ידי אריה לבנון, ורדינה שלונסקי, עזרא גבאי, יואל רקם, צבי בן פורת ואחרים ובוצעו על ידי יהורם גאון ומקהלת קול ישראל לנוער, עליזה עזיקרי, הדסה סיגלוב, גדעון זינגר ויענקלה בן סירא, עליזה קאשי ולהקות שונות. השירים הוקלטו על גבי תקליטים ושודרו בתקשורת האלקטרונית.
דויד פאיאנס עסק גם בעריכה מראשית דרכו. הוא ערך ספרים רבים, בעיקר בתחום החינוך וספרים לילדים. הוא גם עיבד כמה וכמה סיפורי ילדים קלאסיים, והתאימם ללשון הזמן ולרוח הזמן.
היה נשוי לאפרת פאיאנס-ארד, עיתונאית, ובני הזוג היו הורים ליאיר פאיאנס ושירה פאיאנס-בירנבאום.
לאחר גירושיהם נישא למדינה פאיאנס, עורכת דין, וממנה היה אב לשחר פאיאנס וימה-מיה פאיאנס.
ג'קי אפיה

תחילת דרכה

אפיה היא הצעירה מבין חמישה ילדים. היא נולדה ב טורונטו וחייתה בשנותיה הראשונות בקנדה, ואז עברה לגאנה עם אמה בגיל 10. אביה נשאר בקנדה.

קריירה

אפיה התחילה את הקריירה שלה כשחקנית כשאדוארד סדו ג'וניור, התסריטאי של סדרת הטלוויזיה Things We Do For Love הזמין אותה לגלם את תפקיד אניונאם בלאגוג'י. היא המשיכה לתפקידים נוספים בטלוויזיה בסדרות Tentacles, Games People Play, Sun-city ועוד. עם הפופולריות הגדלה שלה, היא גם שיחקה במספר סרטים גנאים.

פריצה לנוליווד

בשל תפקידיה הקולנועיים, ביניהם Beyoncé - The President Daughter, Princess Tyra, Passion of the Soul, Pretty Queen, The Prince's Bride, The King is Mine ו- The Perfect Picture, אפיה כבר הייתה מוכרת בנוליווד. הפריצה שלה שם הביאה אותה לתפקידים גם בתעשיית הסרטים הגדולה של אפריקה, ובין הסרטים הבולטים שהשתתפה בהם כלולים Black Soul ו- Bitter Blessing, לצד השחקן רמזי נואה, ואת My Last Wedding, לצד שחקן נוליווד אמקה אייק.
בשנת 2013 היא זכתה בפרס השחקנית הבינלאומית הטובה ביותר בטקס פרסי שחקני המסך של פפירוס מגזין  (PAMSAA) שנערך בעיר אבוג'ה.
ג'ייסון גרייס

חיים מוקדמים

ג'ייסון גרייס נולד ב-1 ביוני לצד הרומי של האל זאוס, יופיטר, ולבת זוגו, שחקנית בשם בריל גרייס. אחיה הקטן של תאליה גרייס. על פי כרונולגיית פרסי ג'קסון המבוססת על שנת יציאתו של הספר הראשון של פרסי ג'קסון והאולימפיים, הוא נולד ב-1994 כיוון שבספר "אות אתנה" מוזכר שהוא בן 16 בעוד שבאותה שנה לפרסי ימלאו 17.
בתקופת ינקותו צוותה אימו בידי הרה להביאו לבית הזאבים, ולקחה לה אותו, וזאת הייתה הפעם האחרונה שג'ייסון ראה את אימו ואחותו.
הזאבה לופה התבקשה לקחת אותו למחנה יופיטר הרומי, של הליגיון ה-12 פולמינטה. ג'ייסון ממוין לקוהורטה החמישית, שנחשבה לקוהורטה הכי פחות טובה, ושם הוא מבלה את ילדותו. הוא מתגלה כלוחם חזק ביותר, ונלחם בעזרת מטבע שהופך לחרב או לרומח. הוא מביא כבוד לקוהורטה וממויין להיות הקנטוריון שלה, ולבסוף אפילו אחד משני פראיטורי המחנה. כמה שנים אחריו מצטרפת למחנה ריינה רמירס אריאנו, בת בלונה, אלת מלחמה רומית, ומקבלת מעמד של קנטוריונית ופראיטורית יחד עם ג'ייסון, ואף מתאהבת בו בהמשך.
לא ידוע הרבה על משימותיו והרפתקאותיו של ג'ייסון מטעם המחנה הרומי, אך החשובה שבהן הייתה תקיפת מבצר הטיטאנים, מצודת אותריס, שכיום נמצא ליד סן פרנסיסקו, בזמן מלחמתם של בני מחנה החצויים בטיטאנים כמוקד התקיפה שלהם, מנהטן. ג'ייסון הורס את המבצר ומפיל את הטיטאן המנהיג שלו, קריוס.

נשק

בספר הראשון ג'ייסון משתמש בנשק שקיבל ממחנה יופיטר, מטבע זהב בו מוטבעת דמותו של אוגוסטוס קיסר ושיכול להפוך לחרב או לרומח. החרב נהרסת באחד מקרבותיו והוא משתמש בחרב רגילה.

משפחה

אחותו של ג'ייסון, תאליה גרייס, נולדה מצד אישיותו היווני של זאוס. תחילה יצא זאוס באישיותו היוונית עם בריל, הוליד לה בת ועזב אותה. לאחר שבע שנים חזר אליה עם אישיותו הרומית וגם הוליד ילד: ג'ייסון. זאוס\יופיטר הקדיש את ג'ייסון להרה על מנת שלא תכעס עליו שבגד בה ותנסה לפגוע בהם, והיא נהייתה מעין אפוטרופוס בשבילו.
בספר גורלו של אפולו3 - המבוך הבוער, מתגלה כי פייפר נפרדה ממנו מספר חודשים אחרי המסע כדי לגלות את עצמה וכי הרגישה שהשידוך בניהם נעשה בידי הרה ולא באמת היה להם עבר, היא הרגישה שהוא חבר טוב מאוד שלה, אך לא "חבר" במובן הרומנטי, והוא עבר להתגורר בפנימייה,אבל בספר היה רמזים שיש ביניהם עדיין רגשות רומנטיים.
במהלך הקרב שלו מול קליגולה, נתקעת חנית בגב שלו והוא מת .
נבואות איש העש

תקציר העלילה

העיתונאי ג'ון קליין ניצל בתאונת דרכים בה מתה אשתו מרי מפציעותיה; לפני מותה היא מציירת דמות של איש עש שהופיעה לפניה והובילה לסטייתה מהכביש. ג'ון מתחיל לחקור את מות אשתו. שנתיים מאוחר יותר הוא מאבד את דרכו בכביש במערב וירג'יניה ומגיע אל העיירה פוינט פלזנט. בסיוע השוטרת קוני הוא מגלה כי תושבי העיירה מדווחים בשבועות האחרונים על תופעות על-טבעיות הממוקדות ב"איש העש", אותו הם מתארים כיצור עם כנפיים שמביא לאסונות שונים כשהוא מופיע, או גורם לשמיעת קולות המנבאים אסונות. ג'ון מנסה לחקור לעומק את הסיפור ולנסות להציל את תושבי העיירה, אך מופעל גם על ידי מחשבות ודמיונות אישיים משלו.

הפקה

מרבית הסצינות צולמו בפיטסבורג וקיטנינג שבפנסילבניה. הסרט מתאר מספר אירועים שהתרחשו בארצות הברית, בהם התמוטטות גשר סילבר ליד פוינט פלזנט ב-1967, בה נהרגו 46 איש; סיבת ההתמוטטות קשורה לטענת החוקרים בכשלים טכניים של בניית הגשר, אך בספר ובסרט היא קושרה אל איש העש.

ביקורות והכנסות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע. באתר "Rotten Tomatoes" הוא דורג עם 53% ביקורות חיוביות מתוך 137 ביקורות. בקופות הקולנוע זכה הסרט להצלחה מסוימת, כך שהרוויח ברחבי העולם מאז יציאתו לאקרנים יותר מ-55 מיליון דולר.
שני זמיר

ביוגרפיה

זמיר נולדה ב-29 ביולי 1986 וגדלה בישראל. בגיל 8 החלה לנגן מוזיקה קלאסית בפסנתר.
ב-1998 השתתפה בפסטיגל.
ב-1999 זכתה בתוכנית בראבו ששודרה בערוץ 2.
מאוחר יותר סיימה כבוגרת המגמה למוזיקה בתיכון ויצ"ו הדס"ים. למדה שירה קלאסית-אופרה במשך שלוש שנים אצל המלחינה והמוזיקאית אלה שריף. ובגיל 16 הופיעה כסולנית של התזמורת הקאמרית הישראלית.
בגיל 17 הוציאה את הסינגל הראשון לרדיו, "ארץ החלומות" שכתבה חנה גולדברג והלחין יוני רועה, ב-2005 התמודד על שיר השנה במצעד הפזמונים של רשת ג' לשנת 2005. בהמשך הוציאה סינגלים נוספים לרדיו, "תני לי יין אהובה " שכתב יורם טהר-לב והלחין יוני רועה, "קרובה אלייך" שכתב והלחין יוני רועה ו"שלום זה גם להתראות" שכתבה נורית בת-שחר צפריר והלחין יוני רועה.
ב-2009 סיימה את לימודיה כבוגרת בית הספר רימון.
ב-2013 השתתפה בתחרות קדם-אירוויזיון 2013 עם השיר "Forever" אותו כתבה והלחינה. השיר עבר את חצי-הגמר והגיע לגמר וזכה במקום הראשון בבחירת הקהל. במאי 2013 ייצגה את ישראל בפסטיבל שירים בינלאומי, שנערך ברומניה והגיעה למקום השלישי.
בייבידול

בייבידול או בייבי דול (מאנגלית: babydoll) היא כתונת לילה קצרה ורפויה המשמשת כבגד שינה עבור נשים. על פי רוב לבייבידול שרוולים קצרים ונפוחים, אורכה קצר והיא מגיעה עד הירכיים.
לעיתים מעוטרים צווארון הכתונת והשרוולים הקצרים בתחרה, פרווה מלאכותית וסרטי עיטור. הבייבידול עשוי כותנה, ניילון או שיפון.

היסטוריה

לא ברור מקור שמה של הכתונת, אולם פרסומה מקורו בסרט משנת 1956 "בייבי דול" בכיכובה של קרול בייקר. ייתכן שמקור שמה של הכתונת בסוג השמלות שלבשו בובות (באנגלית "doll") של תינוקות (באנגלית "baby") בשנות ה-30 של המאה ה-20.
בעקבות הסרט משנת 1956 החל הבייבידול להיחשב כאביזר מיני מעורר. גזרות מיניות של הכתונת מבליטות את החזה ומציגות את הרגליים (בשל אורכה הקצר של הכתונת).
בייבידול נהפכה בשנות ה-90 למזוהה עם תרבות הגראנג' הנשי כאשר קאט ביילנד, סולנית להקת בייבס אין טוילנד וקורטני לאב סולנית להקת הול החלו ללבוש בייבידולים לעיתים קרובות, שכן הבייבידול הייתה חלק מסגנון שיצרה ביילנד, שנקרא "קינדרהור". הסגנון נהפך למזוהה יותר בעקבות פריצתה של הול למיינסטרים וכן בשל נישואיה של קורטני לאב לסולן להקת נירוונה קורט קוביין, שני דברים שחיזקו את מעמדה של לאב כסלבריטאית בכלל ובסצנה האלטרנטיבית בפרט. באלבומה הראשון של הול, "Pretty On The Inside", יש שיר על שם הבגד.