חשפנות

חשפנות היא מקצוע שהעוסק בו, חשפנית או חשפן, מסיר בהדרגה את בגדיו כדי לעורר תשוקה מינית על ידי הצגת הגוף העירום בתנועה. קיימים מופעי חשפנות של גברים, אך המופע הנפוץ הוא של נשים. הדגש בחשפנות הוא על פעולת ההתפשטות ביחד עם תנועות המרמזות על מין, ולא בעירום עצמו, ויש שהמופע מסתיים בתום ההתפשטות.
מופעי חשפנות מתקיימים במועדוני חשפנות, וכן באירועים פרטיים, כגון מסיבת רווקים או מסיבת רווקות. בחלק מהמקרים נוהגים העוסקים בחשפנות גם לקיים יחסי מין תמורת תשלום עם הצופים בהם.

ההיסטוריה של החשפנות

שורשיה של החשפנות מובילים ללוחות שומריים, שעליהם נכתב המיתוס על הנפילה של האלה אינאנה אל הגיהנום כדי להחזיר את אהובה דאמאוז. בכל אחד משבעת השערים, היא הסירה מעליה רעלה ותכשיט. הריקוד שלה המשיך להתקיים כריקוד המפורסם של שבעת הצעיפים של שלומית בת הרודיאס, שרקדה, על פי המסופר בברית החדשה, עבור הורדוס אנטיפס. בשנת 1501 בתקופת כהונת האפיפיור אלכסנדר השישי, שהיה ידוע בשחיתותו ורמתו המוסרית הירודה ערך משתה מפואר בוותיקן. במהלך המשתה, נשים לבושות התפשטו בהדרגה תוך שליקטו ערמונים שהיו מפוזרים על הרצפה בעוד שהאפיפיור ואחותו צפו. לאחר מופע החשפנות שזכה לשם "בלט הערמונים" נערכה אורגיה המונית בין באי המשתה.
שורשיה של החשפנות האמריקאית נעוצים בקרנבלים ובתיאטראות בורלסקה, שבהם הופיעו חשפניות ידועות. פעילות זו נהנתה משגשוג כאשר ארצות הברית יצאה מהשפל הגדול במהלך שנות החמישים.
בסוף המאה ה-19 התפתחו בפריז מופעי "קאן-קאן", בעיקר במועדון מולן רוז', שעל פי סטנדרטי אותם זמנים היו בגדר חשפנות. מופעים אלו כללו חשיפת רגליהן של הרקדניות, וכיום כוללים לרוב גם ריקוד בחזה חשוף.

מועדוני חשפנות בישראל

ב-1992 הוקם במתחם הבורסה מועדון חשפנות בשם "מועדון הבורסה", ואחריו נפתחו במתחם מועדוני חשפנות נוספים.
מתחילת שנות האלפיים פעלו עיריית רמת גן ומשטרת ישראל לסגירת מועדוני החשפנות במתחם ובתי הבושת שפעלו בו. "מועדון הבורסה" עבר ב-2010 לתל אביב, ולקראת סוף שנת 2016 נסגרו רוב המועדונים ובתי הבושת שפעלו במתחם.

מעמדם החוקי

באוגוסט 2017 קבעה שופטת בית המשפט המחוזי, מיכל אגמון-גונן, בפסק דין תקדימי כי יש לסגור את מועדוני החשפנות שנותרו במתחם הבורסה וזאת בעקבות מקרה בו בעל מועדון חשפנות מקומי, שפעל במקום משנת 1993, פנה לוועדת הערר המחוזית לאחר שהוועדה המקומית לתכנון ובנייה של עיריית רמת-גן שללה את רישיון העסק שלו בטענה שאינה מתאימה לאופי המקום המתחדש. האחרונה עתרה לבית המשפט כנגד ההחלטה של קודמתה שהתירה את פעילות העסק. אף על פי שתוכנית בניין עיר למתחם מאפשרת להפעיל בו מועדוני בידור, קבעה השופטת כי מופעי חשפנות אינם נחשבים "בידור" מכיוון שכרוכים בהם "ביזוי, החפצת נשים ופגיעה בכבודן".
בעל העסק ערער על הפסיקה לבית המשפט העליון, וב-5 בדצמבר 2017 בדצמבר דחה שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית, את הבקשה לעכב את ביצוע פסק הדין של בית המשפט המחוזי מתוך נימוק כי בית המשפט העליון אינו הערכאה להכריע בעניין זה אלא בית המשפט לעניינים מקומיים. דחיית הבקשה אפשרה לעיריית רמת גן להמשיך לפעול לסגירת מועדוני החשפנות באזור הבורסה כפי שפסק בית המשפט המחוזי.
עם זאת, בדיון שהתקיים בכנסת בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות בדצמבר 2017, טענו ארגונים למאבק בזנות כי קיים פער במדיניות של העיריות השונות באכיפה נגד מועדוני החשפנות, נוכח ההגדרות המעורפלות בתחום. לטענתם, עיריית תל אביב, בשונה מהעיריות חיפה ורמת-גן אינה פועלת נגד מועדוני חשפנות בעיר חרף פסיקת בית המשפט, המאפשרת לה לפעול נגד אותם מועדונים, וכן שבמועדונים אלו מתקיימת גם זנות במסווה. זמן קצר לאחר מכן  נתקבלה החלטה במועצת העיר תל אביב, לפיה מחלקת הרישוי בעירייה לא תוציא יותר רישיונות עסק למועדוני חשפנות. את ההצבעה יזמה חברת המועצה גבי לסקי.

מעמדם החוקי

בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי קיומם מופעי חשפנות לצורך גירוי מיני מותרת בתנאים מסוימים ואינה אסורה לחלוטין בשל הזכות לחופש הביטוי. עם זאת, התיר בית המשפט לפזר פעילויות אלה במרחב, לרכז את המופעים הרחק ממקום יישוב, להגביל את מועדי הפעילות ולמנוע מגע בין הקהל לחשפניות.

מעמדם החוקי

בהתאם להוראות הרישוי של השלטון המקומי, באנגליה מותרת פעילות חשפנות לצור גירוי מיני למעוניינים בכך. עם זאת, החקיקה באנגליה מצריכה מתן רישיון לכל מקום המציג מופע חשפנות, גם אם בקהל רק אדם אחד, ובכך כוללת גם תאי הצצה. הרשות המקומית רשאית לקבוע מראש את המספר המרבי של מקומות המציעים פעילות זו ולסרב למתן רישיונות נוספים. הרשות גם רשאית לסרב לתת רישיון אם הדבר מנוגד לאופיה של הקהילה המקומית או להגביל זאת למקומות מרוחקים.

מעמדם החוקי

בית המשפט המנהלי העליון בגרמניה אישר החלטה של רשות מקומית לסרב להעניק רישיון למופע הצצה. בית המשפט קבע שאין לתת רישיון לניהול עסק שבו נשים רוקדות בעירום לעיני צופים המציצים בהן בתשלום, חרף הסכמת הנשים ופגיעה בחופש העיסוק שלהן. בית המשפט הדגיש שהשתתפותה של האשה מרצונה באותו מופע אינה גורעת מהפגיעה בכבוד האדם, שהוא ערך אובייקטיבי כללי, שאדם אינו יכול לוותר עליו.