google/wiki40b huggingface dataset:
אחוזת ברק

היסטוריה והווה

אחוזת ברק הוקמה על אדמות עמק יזרעאל שהיו שייכות בעבר לקומונה של פועלי אגודת ישראל שנקראה "מחנה ישראל". האדמה עליה ישבה הקומונה נרכשה בשנת 1925. התוכנית הייתה להקים במקום עיר גנים לציבור החרדי ובה עתידים היו להתגורר כ-300 משפחות אשר תעסוקנה בחקלאות ובתעשייה זעירה. השטח נרכש מערביי הסביבה וחולק ל-300 חלקות. אלה נמכרו ליהודים ממזרח אירופה, רובם מהעיר לודז'. בשנת 1925 החלה ההתיישבות במקום, אך בשנת 1938 המתיישבים התפזרו והאדמות הועברו לחזקת הקרן הקיימת לישראל.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם במקום היישוב הקהילתי הנוכחי. משרד המכירות לבתי היישוב שכן במבנה של היישוב החרדי שנעזב.
בראשית המאה ה-21 קלט היישוב קבוצה גדולה של עולים מדרום אמריקה. נכון למרץ 2012, מתגוררות ביישוב יותר מ-515 משפחות ובסך הכל, 1,927 תושבים. היישוב מיועד להגיע עד ל-720 משקי בית.
ביישוב גני ילדים, מעון יום, בית ספר יסודי, בית כנסת ומגרשי ספורט למשחקי כדורסל וכדורגל וכן, לטניס. כמו כן, פועל ביישוב סניף של תנועת הנוער "בני המושבים".
מבצע עדשה

מבצע עדשה (ברוסית: Операция Чечевица) היה מבצע במהלכו גירשה ברית המועצות, בהנהגתו של יוסיף סטלין, עמים שונים, ובהם העם הצ'צ'ני, מחבל הקווקז. העמים יושבו מחדש באסיה התיכונה, ושבו בהדרגה לקווקז לאחר מותו של סטלין.

רקע

ההחלטה על הגליית העמים, ובהם העם הצ'צ'ני, הגיעה לאחר מרד צ'צ'ני (שהיקפו היה מצומצם, יחסית למרידות אחרות שהיו באזור בתקופות השונות) שהתקיים בשנים 1940–1944, וקרא לשחרורו של הקווקז כולו. ההנהגה הסובייטית, בהנהגתו של סטלין, החליטה לנקוט בצעדים קיצוניים בתגובה למרד, שגבה ממנה מחיר צבאי יקר, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה.
עם היחלשותם של הגרמנים והתרחקות חזית הלחימה מהקווקז מחד גיסא, ועם דעיכתו של המרד הצ'צ'ני מאידך גיסא, הואשמו הצ'צ'נים ובני העמים האחרים בבגידה, בשיתוף פעולה עם הנאצים, ובחבלה במאמץ המלחמתי הסובייטי. מידת נכונותן של ההאשמות הסובייטיות בדבר שיתוף פעולה ישיר עם הנאצים מוטלת בספק רב, אולם ההנהגה הסובייטית ראתה בכך הזדמנות ראויה לפתרון הסכסוך האלים המתמשך בקווקז, בדמותו של טיהור אתני.

מהלך המבצע

ב-23 בפברואר 1944, יום הצבא הסובייטי, החל בקווקז הצפוני "מבצע עדשה", אשר תוכנן בקפידה לאורך חודשים רבים. ההכנות כללו ריכוז כוחות צבא גדולים, רובם חיילי משרד הפנים והשירותים החשאיים, איסוף קרונות משא, ותכנון מדוקדק של לוחות הזמנים. המבצע התנהל תחת השגחתו של לברנטי בריה, ראש שירותי הביטחון הסובייטים ושר הפנים. בבוקרו של ה-23 בפברואר, אספו כוחות הצבא את בני העמים הצ'צ'נים, האינגושים, הבלקרים והקרצ'איי. הם צוו לאסוף את מיטלטליהם ולעלות למשאיות ולרכבות. לאחר מכן הובלו לצורך יישובם מחדש בקזחסטן ובקירגיזסטן. כתוצאה מהמהלך, הרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית נמחקה למעשה מהמפה, וכל תושביה הצ'צ'נים והאינגושים, קרוב לחצי מיליון בני אדם, גורשו אל אסיה התיכונה.
ההגליה לוותה במעשי אלימות ורצח קשים כנגד האוכלוסייה המקומית, ובמהלכה נרצחו ונטבחו מאות ואלפי בני אדם, עוד קודם שהועמסו לקרונות המשא (חולים, זקנים, וישובים שלמים שנמנעה גישה רכובה אליהם - כגון הכפר חייבח'). כשליש מהצ'צ'נים מתו במהלך הגירוש מתנאי הדרך הקשים ברכבות המשא. בני העמים ששרדו, יושבו כאמור באסיה התיכונה, ביישובים חדשים, או שצורפו ליישובים ישנים, תחת משטר מיוחד שהגביל את תנועתם.

לאחר המבצע

לאחר מותו של סטלין ב-1953, התרופף בהדרגה המשטר המיוחד. בנאום סודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב ב-1956, נשמעה ביקורת על פעולותיו האלימות של סטלין, ובהם הגירושים ההמוניים. ב-1957, התיר חרושצ'וב לצ'צ'נים ולאינגושים לשוב למולדתם, והרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית האוטונומית חודשה בגבולות חדשים.
תל אביב בלילה

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידיו ועל ידי מתן דרור, והופק על ידי דרור גם כן. השיר הוא שיר פופ המשלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני.
לדברי המבקרים, השיר מבוסס על השיר "Back to Black" של הזמרת איימי ויינהאוס. בכתבה שהתפרסמה ב"ישראל היום" נאמר כי: "אין שום אפשרות להתעלם מהעובדה שהשיר שכתב עבורה אשף הלהיטים אבי אוחיון, מושפע, שלא נאמר – גונב בגסות רבה מהלהיט האלמותי "Back to Black", של איימי ויינהאוס".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן בסמוך לצאתו כסינגל. הוא צולם ב-"מועדון השבלול" אשר מתמקם בתל אביב-יפו. תחילה, ניתן לראות את בן זקן נכנסת אל תוך מועדון לילה, עולה לבמה ומתחילה לשיר את השיר בליווי של פסנתר.
בין לבין ניתן לראות אישה אשר קמה משנתה, הולכת אל חבר שלה ומשם השניים מגיעים אל אותו מועדון הלילה בו בן זקן נמצאת. לבסוף, ניתן לראותה, כשהיא בוכה.
הקליפ זכה להצלחה רבה ונכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על כ-8.3 מיליון צפיות.
Œ

Œ( אות קטנה:œ) היא ליגטורה של האותיות o ו-e, אשר שהפכה לאות ושימשה בלטינית, צרפתית ונורדית עתיקה, וכיום נמצאת בשימוש באנגלית עבור מילים שאולות מלטינית ויוונית. שם האות הוא אוד'ל (נכתב œthel), על שם הרונה האנגלו-סקסית, ᛟ. האות מייצגת ב-IPA, את התנועה קדמית, חצי-פתוחה, מעוגלת. בלטינית, האות ייצגה את הדיפתונג [oi] (כמו אוי), בעקבות השפעה מיוונית עתיקה, שבה הדיפתונג היה מיוצג על ידי οι. לאורך השנים, ההגייה של האות השתנתה, ובלטינית מאוחרת, האות נהגת כ-[e] (כמו e באנגלית). באנגלית, האות משמשת לכתיבה של מילים השאולות מלטינית ויוונית, אך כיום הגיית האות לא שומרה, והיא משתנה ל-e באנגלית בריטית או  ל-o באנגלית אמריקאית, או לצירוף oe. לעומת זאת במילים שהגרמנית שאלה, האות משתנה לאומלאוט ö, לדוגמה ושט נכתב בגרמנית כ-Ösophagus, כאשר המקור הוא œsophagus. בנורדית עתיקה, האות ייצגה את התנועה המוארכת /øː/, בניגוד לתנועה הקצרה ø, אשר ייצגה את התנועה /ø/. בצרפתית, שם האות הוא e dans l'o, שפרושו e בתוך o, והאות שימשה בעיקר במילים השאולות מלטינית ויוונית, אך גם במילים מקוריות בצרפתית, כמו המילה ביצה - œuf. כיום האות לא נמצאת כמעט בשימוש, ואף לא מופיעה באלפבית או במקלדת הצרפתית.
יובל סמו

ביוגרפיה

נולד וגדל בקריית אליעזר שבחיפה לאב שעלה מבולגריה, ולאם צברית. אביו במקצועו טייס ומורה לנהיגה. אימו מזכירה בבית ספר.
לאחר שירותו הצבאי בחיל חימוש עבד בחברת החשמל לישראל, וכעבור שנה החל לעבוד בחברת הקוסמטיקה לוריאל. בנוסף עבד בעבודות מזדמנות, ובכללן עבודה במוסך, בגינון, מלצר קייטרינג, מחלק עיתונים ופועל בניין. במקביל למד בבית הספר למשחק "בית צבי".

קריירה

בשנת 1998 שיחק בסדרה "טירונות". את הקריירה שלו החל כחלק מההרכב הקומי "שלישיית פרוזאק", במסגרת העונות השלישית והרביעית של תוכנית המערכונים "דומינו".
בין השנים 2003-2001 שיחק בתיאטרון בהצגה "תסתכלו עלי" ב"צוותא" (שם החליף את חנן לדרמן שחזר בתשובה באותה התקופה).
בשנת 2004 שיחק בסרט "אהבה קולומביאנית".
מאז שנת 2007 משתתף בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". בין הדמויות שגילם בתוכנית היו אהוד יערי, מוש בן ארי, מירי רגב, אבו מאזן, חסן נסראללה, מלכת אנגליה, בצלאל סמוטריץ', מנחם בגין, אורי אורבך ועוד. סמו הרבה בעונות האחרונות של ארץ נהדרת לערוך ראיונות שטח עם אנשים "רגילים" ברחוב, בדמויות שונות כגון: "הישראלי היפה", "אשר נהג המונית", "יצחק קרסנטי", ובעונה האחרונה כ"מני מלמן", כתב סאטירי המשוטט באירופה ומדבר עם נציגי קבוצות אנטי-ישראליות, כמו ה-BDS. כמו כן, נוהג סמו להתפרץ אל תוך ראיונות רחוב שנערכים בידי ערוץ 2 ולהשתתף בראיון כעובר אורח רגיל המגולם בתחפושות שונות.
לאורך השנים השתתף סמו בתוכניות טלוויזיה רבות נוספות, הן כשחקן אורח והן כשחקן ראשי, וביניהן: "הרצועה", "החיים זה לא הכל", "שידורי המהפכה", "דומינו", "החברים של נאור", "שמונה דקות ביום", "הפיג'מות", "המופע של אדיר מילר", "כל שבת שנייה", "חדשות מפתיעות", "אולי הפעם", "זנזורי", "הפרלמנט", "שחקן זר" "השוטר הטוב" ו"אלישע".
כמו כן, בשנות ה-2000 שיחק בתפקידי משנה במספר סרטים ישראלים, כדוגמת "בקרוב יקרה לך משהו טוב" ו"יוסי וג'אגר". ב-2010 שיחק בסרט הקומדיה של שחקני "ארץ נהדרת" - "זוהי סדום".
בחנוכה 2013 השתתף סמו במופע "X פסטיגל" בתפקיד ליצן המשמש כעוזרו של המנהל הרשע (מריאנו אידלמן) של "הקרקס המכושף". בשנת 2015 החל סמו לשחק בתפקיד הראשי את דמותו של אלישע בקומדיית מצבים לילדים "אלישע", וכן היה גם חלק מיוצרי הסדרה. על תפקידו בסדרה זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה.
סמו הוא הפרזנטור של חברת האשראי "ישראכרט".

חיים אישיים

סמו נשוי לשחקנית דנה אברהם-סמו, ולזוג שלושה ילדים. מתגורר בגבעתיים. בנו השתתף בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "אלישע".
סמו מתנדב בעמותת חיים - למען ילדים חולי סרטן בישראל.
גוף שחור

בפיזיקה, גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה. גוף שחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי חוק פלאנק. קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור. 
במציאות, גוף שחור מתאר בקירוב טוב משטחים רבים, בעיקר משטחים טבעיים. קיימים גם מכשירים המדמים גוף שחור בדיוק גבוה, לשימושים תעשייתיים ומדעיים.

גוף אפור ואמיסיביות

במציאות לא קיים גוף שחור אידיאלי, אך נוח להשתמש במודל גוף שחור והוא משמש קירוב טוב לחומרים רבים בטווח רחב של אורכי גל. חומרים רבים קורנים באופן דומה לגוף שחור, אך ביעילות קטנה מ־1 וקבועה בקירוב. ניתן לעשות שימוש במדד האמיסיביות לתיאור היחס שבין הפליטה של גוף אפור לפליטה של גוף שחור. על פי חוק קירכהוף יחס זה זהה למקדם הבליעה של הגוף. האמיסיביות בדרך כלל איננה מספר קבוע אלא פונקציה של אורך הגל (או התדירות) והטמפרטורה, אך במקרים רבים היא קבועה לטווח צר מסוים, למשל באורכי גל של מצלמה תרמית 3–5 מיקרון או בטווח 8–12 מיקרון.

גוף שחור מלאכותי

עבור שימושים מדעיים ותעשייתיים, נדרש לעיתים מקור קרינה המדמה גוף שחור. לעיתים נדרש רק מקור בעל התפלגות קרינה ידועה, ובמקרה זה ניתן להשתמש למשל בנורת להט שהיא גוף שחור מצוין בכל תחום אורכי הגל הנראה ותת־אדום. קיימות נורות המכוילות בזרם חשמלי מסוים להיות בטמפרטורה מדויקת, למשל 2850 קלווין שהיא נורה סטנדרטית. לטמפרטורות גבוהות יותר, עד 3200 קלווין, ניתן להשתמש בנורת הלוגן.
כאשר נדרשים, בנוסף להתפלגות הקרינה, גם אחידות קרינה מפני שטח מסוים, או סך של עוצמה מדויקת, משתמשים ב"גופים שחורים" תעשייתיים. לגופים הללו משתמשים בצבע שחור מיוחד שנשאר "שחור", כלומר בולע מאוד, בתחום רחב של אורכי גל מעל־סגול ועד תת־אדום. גופים אלו ניתנים לחימום או קירור לטמפרטורה מדויקת (אלפית מעלה צלזיוס ואף פחות) באחידות גבוהה.
גוף שחור שקוע (cavity blackbody) הוא בדרך כלל גוף מחומר מתכתי או קרמי מחומם, בעל שקע בצורת חרוט קעור, המצופה בצבע שחור מתאים. פתח החרוט הוא המשטח שנחשב לגוף השחור, ובדרך כלל מהווה קירוב מצוין עם אמיסיביות מעל 0.99, וקוטר קטן בדרך כלל עד 5 ס"מ. גופים אלו גם מגיעים לטמפרטורות גבוהות של מעל 1000 מעלות צלזיוס.
גוף שחור מישורי עשוי בדרך כלל מפלטת נחושת הניתנת לחימום וקירור, מצופה בצבע שחור מתאים. גופים אלו יכלים להיות גדולים יותר, עד כחצי מטר לגוף סטנדרטי, אך טווח הטמפרטורה נמוך יותר והאמיסיביות (מידת הקירוב לגוף שחור אידיאלי) נמוכה יותר בדרך כלל. גופים אלו משמשים למשל לכיול האחידות של מצלמה תרמית.
עמרי רונן

ביוגרפיה

רונן נולד וגדל באשקלון ולמד במגמת מוזיקה. ב-1997 התגייס לצה"ל, ושירת בגלי צה"ל. במהלך שירותו בתחנה, הושעה מספר פעמים, לאחר שנעדר משיעורי לשון של אבשלום קור, התבטא באופן פוליטי ואף נרדם בשידור. עם זאת, המשיך רונן לשדר בתחנה גם לאחר שחרורו. במשך שנים הגיש את תוכנית המוזיקה היומית "הבחירות" בגלגלצ. בעבר הגיש את מצעדי המוזיקה השבועיים של גלגלצ. בעשור הראשון של המאה ה-21 הגיש מספר פעמים את מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי ואת מצעד הפזמונים העברי השנתי, לצדה של הדר מרקס. בתקופה בה שודר המצעד של גלגלצ בערוץ 3, שידר אותו לצדה של ימית סול. כן רשם הופעות טלוויזיוניות נוספות, כשהגיש פינות מוזיקה בערוץ 10, והצטרף לזמן קצר לתוכנית הנוער "אקזיט".
בסוף שנת 2009 הודיע רונן בראיון כי בכוונתו לסיים את תפקידו כשדר של המצעד השבועי בגלגלצ, אולם ימשיך בתפקידו בתוכנית היומית "הבחירות". לאחר שידור "מצעד העשור הבינלאומי" של גלגלצ ב-31 בדצמבר 2009, סיים רונן את תפקידו כשדר של המצעד השבועי, תפקיד אותו מילא כעשר שנים. את מקומו בשידור המצעד תפסה הדר מרקס.
ב-2010, לאחר 13 שנות שידור בגלי צה"ל ובגלגלצ, הודיע רונן על עזיבתו את התחנה הצבאית ועל הצטרפותו לרדיו תל אביב, שם הוא מגיש תוכנית יומית וכן משמש כעורך המוזיקלי הראשי של התחנה. ב-25 באפריל 2010 החל להגיש ברדיו תל אביב את התוכנית "חי מתל אביב", ביחד עם עופרי פרישקולניק. כיום הוא מגיש את התוכנית לבד ואף משמש כמנהל התוכניות של רדיו תל אביב, זאת במקביל לתפקידו כעורך המוזיקלי הראשי שלה.
לרונן תואר בפסיכולוגיה וניהול מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף לעבודתו ברדיו, הוא מנהל את פורטל תעשיית הקולנוע והטלוויזיה "קולנוען", וכן עוסק בקריינות פרסומות.
החל מ-2005 מדבב רונן את דמותו של תום בסרטוני אתר האינטרנט "בריינפופ".
בניין משטרת מחנה יהודה

בניין משטרת מחנה יהודה או בית הקונסול מור הוא מבנה אבן דו קומתי ברחוב יפו בירושלים בסמוך לישיבת עץ חיים ולשוק מחנה יהודה. המבנה עבר גילגולים רבים החל מהתקופה העת'מאנית.

היסטוריה

המבנה הוקם סביב שנת 1860 כאחת מ-17 מצדיות, שנועדו לשמור על הדרך שבין נמל יפו לשער יפו. לקראת סוף המאה ה-19 חדל הבניין לשמש כמצדית, נמכר והפך למשכנו של הקונסול הבריטי באותה העת, נואל טמפל מור. מור יזם בבניין שינויים, ששינו לחלוטין את צורתו המקורית. אלה כללו הרחבה משמעותית של קומת הקרקע, הוספת קומה שנייה והקמת אורווה בצמוד לבית. בחצר הגדולה ניטע בוסתן, שהוקף בגדר אבן.  יורשיו של מור המשיכו להשתמש בבית עד לסוף המאה התשע-עשרה, כאשר נמכר הבית לערבי מהכפר עין כרם בשם מרחייב. מרחייב השכיר את הבית למשפחת יהודית מבולגריה בשם משפחת אריה, שהתגוררה במקום עד לכיבוש ירושלים בידי הבריטים בשנת 1917. במהלך מגוריה של משפחת אריה בבית, נקבעו בחזיתו שני אריות מפוסלים, יצירתו של האמן הירושלמי ר' שמחה יאנובר.
בימי המנדט הבריטי הפך המקום לתחנה אזורית של משטרת המנדט ולאחר קום המדינה עבר לשמש כתחנה אזורית של משטרת ישראל.
בשנת 2003, במסגרת העבודות להרחבת רחוב יפו על מנת לאפשר את מעבר הרכבת הקלה, פורקה חומת האבן של הגן ועמודי השער והאריות הוצבו מחדש בצמוד לקיר המבנה.
נכון לשנת 2013 משמש המקום את משטרת ישראל כמשרד אבידות ומציאות.
המרכז להורות אחרת

המרכז להורות אחרת הוא מוסד ייעוץ לאנשים שמעוניינים בהקמת משפחה שאינה עונה לנורמות השמרניות. המוסד הוקם בתל אביב ב-1994 על ידי רחלי בר-אור, עובדת סוציאלית ופסיכותרפיסטית, וגידי שביט, עובד סוציאלי, פסיכותרפיסט, מטפל משפחתי ומנחה קבוצות.

הרציונל של המרכז

שם המוסד הוגדר תוך חיפוש אחר מבנה משפחתי שייתן מענה אחר לאנשים שהמבנה הנורמטיבי של משפחה לא מתאים להם ולאופי חייהם. 
החיבור בין גברים הומוסקסואלים ונשים הטרוסקסואליות או לסביות, יצר מבנה של משפחה דו-גרעינית, בדומה למשפחה אחרי גירושין, של בני זוג המקיימים הורות משותפת המתרחשת בשני משקי בית נפרדים, וזה בלי משבר של זוג שהיה בעבר זוג אוהב עד למשבר שהפריד ביניהם, אלא מתוך כוונה תחילה, מתוך רצון והכרה במבנה הנפרד של דו-הורות ותוך כדי בניית חוזה המסדיר את אופי ההורות האחרת המשותפת שלהם.
מבנה ההורות אחרת, כפי שמיושם על ידי המרכז בתל אביב, הוא ייחודי לישראל, ומדגיש הפלורליזם וקבלת השונה באמצעות החיבור בין העולם ההטרוסקסואלי והעולם ההומוסקסואלי. זאת לעומת קו של הורות חד-מינית שמופיע ומיוצג באופן נרחב בארצות הברית.
אדום 2G

שימושים

בצבע נעשה שימוש כתוסף מזון כצבע מאכל, והוא סומן במספר E ‏- E128. חשדות להיות החומר חומר מסרטן הביאו לכך שהאיחוד האירופי אסר על מרבית השימושים בחומר זה בשנת 2007 בתעשיית המזון ב-20 ביולי 2007. 
הצבע אסור בשימוש כתוסף מזון גם באוסטרליה, אוסטריה, קנדה, יפן, נורווגיה, אירלנד, ישראל ויוון.
הצבע משמש כדיו לכתיבה, וכן לצביעת נייר, ניירות קרפ, בדים וממחטת נייר.
מגי פיורי

ביוגרפיה

פיורי נולדה בנורת'מברלנד, אנגליה, ב-1955. הייתה מורה מוסמכת, ושימשה כמבקרת ספרות ברדיו ה-BBC בניוקאסל, והייתה יועצת במרכז משאבי הקריאה בדרהאם ובתור מארגנת ירידי ספרי ילדים. היא חייתה בשנותיה האחרונות במחוז ויקלו באירלנד. היא ידועה בעיקר בשל הטטרלוגיה "חפצי הכוח".
פסגות אקר

גילוי הפסגות

הפסגות התגלו ב- 14 בינואר 1931, על ידי משלחת צידי לווייתנים נורווגית, בפיקודו של או. בורצ'גרווינק (O. Borchgrevink).

מקור השם

בורצ'גרווינק קרא לפסגות על שמו של חוותו של מנהל חברת הצייד הנורווגית סוונד פויין ברון האב (.Svend Foyn Bruun Sr), שמקום מושבה בטונסנברג.
אורסט קיפרנסקי

חייו

אורסט קיפרנסקי נולד בכפר ליד סנקט פטרבורג. הוא היה בן מחוץ לנישואים של בעל אחוזה מקומי.
בשנת 1788 החל ללמוד בבית הספר לציור, כאשר נרשם תחת שם המשפחה "קיפרנסקי" (ככל הנראה על בסיס קפריסין, מקום לידתה של ונוס).
בשנת 1803 סיים את הלימודים והחל לצייר דיוקנות.
בשנת 1816 עבר לאיטליה. הוא התגורר באיטליה במשך 6 שנים והקריירה שלו הייתה די מוצלחת.  
בשנת 1826 הוא חזר לרוסיה אך הקהל הרוסי קיבל אותו בקרירות. 
במשך השנים קיפרנסקי ראה את עצמו כצייר של תמונות אשר עסקו בנושאים היסטוריים, אך תמונותיו בתחום זה לא זכו להצלחה, לעומת זאת הדיוקנאות שלו היו מפורסמים מאוד.
לאחר מספר שנים ברוסיה, הוא חזר לאיטליה, אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה שגרף בשהייתו הקודמת במדינה.
ביולי 1836 הוא התחתן עם אנה-מריה פלקוצ'י. לצורך הנישואים הוא עבר לקתלויות. 
מספר חודשים לאחר החתונה, הוא חלה בדלקת ראות ונפטר ברומא ב-17 באוקטובר 1836 ונטמן בסנט אנדראה דלה פראטה.
ענתיקה

עַנְתִּיקָה (בלטינית: antiquus, שמשמעו "ישן" או "עתיק") היא פריט ישן לאספנים. הענתיקה נאספת או נחשקת בשל גילה, יופייה, נדירותה, מצבה, שימושה, הקשר הרגשי שפותח כלפייה או מאפיינים ייחודיים אחרים. הענתיקה היא חפץ שמייצג תקופה או נקודת זמן קודמת בחברה האנושית.

הגדרה

הגדרה שכיחה של ענתיקה היא חפץ לאספנים, כמו רהיט או עבודת אומנות שיש לו ערך גבוהה עקב גילו הניכר, עם זאת הדבר משתנה בהתאם למקור, למוצר ולשנה. כלי רכב ממונעים הם יוצאי דופן של כלל מאה השנים. ההגדרה המקובלת של ענתיקות דורשת שהפריט יהיה לפחות בן 100 שנה ומקורי. 

רכישת ענתיקות

רכישת עתיקות היא הפעילות של קנייה, זיהוי, ועריכת משא ומתן עבור ענתיקות. אנשים רוכשים פריטים עבור שימוש אישי, מתנות או רווח. מקורות לענתיקות כוללים מכירות של חפצים אישיים מאנשים פרטיים (garage sales and yard sales), עיירות נופש, אספנים ומכירות פומביות.

ריהוט ענתיקה

ענתיקות של רהיטים הם תחום פופולרי משום שלרהיטים שיש שימוש אישי ברור כמו גם ערך אספני. אספנים רבים משתמשים בענתיקות בבתיהם ומטפלים בהם בתקווה שם ישמרו על הערך והמראה שלהם. זאת בניגוד לרכישה של ריהוט חדש, שלרוב יורד מערכו עם רגע המכירה. 
ריהוט ענתיקה כולל שולחנות אוכל, כיסאות, תיבות וכו'.
הפיגוע באוטובוס בוואדי ערה

הפיגוע

בסביבות השעה 07:00 בבוקר ה-20 במרץ 2002, בצומת אום אל-פחם עלה  על האוטובוס שיצא ב-05:30 לפנות בוקר מהתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, מחבל בן 20 מג'נין שנשלח בידי הג'יהאד האסלאמי. דקות ספורות לאחר מכן, הגיע האוטובוס לצומת מוסמוס והמחבל המתאבד הפעיל את מטען החבלה שנשא על גופו. בפיצוץ נהרגו שבעה ישראלים ונפצעו 30.
בלק

בָּלָק בֶּן צִפּוֹר הוא דמות מקראית, מלך מואב בשנה הארבעים ליציאת מצרים. סיפורו מסופר כחלק מפרשת בלק בספר במדבר, פרק כ"ב-פרק כ"ד.

הזמנת בלעם לקלל

בלק פחד מהתקרבותו של עם ישראל, "העם היוצא ממצרים ויכס את עין הארץ",לגבולו, וביקש מבלעם בן בעור, נביא אומות העולם, שיקלל את עם ישראל. הלה סירב בתחילה לבוא אליו, בעקבות התנגדותו של ה', אך לאחר משלוח שרים נכבדים יותר הצליח לקבל "אישור" לבוא אל בלק, אך בהבהרה שידבר רק מה שיציב ה' בפיו.
הנסיונות לקלל את ישראל לא צלחו אף לאחר תצפיות על עם ישראל מצדדים שונים, וגם לאחר בניית מזבחות והקרבת פרים ואילים. בלעם בא לקלל ונמצא מברך. בלק כעס על בלעם, והלה השיב לו: "הלא אמרתי לך מראש שאינני חופשי לדבר כרצוני!".

העצה

בלעם סיים את תפקידו וחזר למקומו, לא לפני שנתן עצה לבלק כיצד לפגוע בעם ישראל - להחטיא אותם עם בנות מואב ומדין (במדבר, ל"א, ט"ז; כ"ד, י"ד).
בלק יישם את עצתו של בלעם, ובמגפה שפרצה בעקבות עבודת הפעור, שבו הצליחו נשות מואב ומדין לגרור אנשים מעם ישראל לזונות ואף לעבודה זרה, מתו 24 אלף איש.

אזכורים נוספים במקרא

פרשת בלעם מתוארת בקיצור בספר דברים, פרק כ"ג, פסוקים ד'-ו'), אולם שמו של בלק אינו מופיע שם. הוא מופיע בדבריו של יהושע בן נון, שגם הוא תיאר את הפרשה באוזני עם ישראל " וַיָּקָם בָּלָק בֶּן-צִפּוֹר מֶלֶךְ מוֹאָב, וַיִּלָּחֶם בְּיִשְׂרָאֵל. וַיִּשְׁלַח, וַיִּקְרָא לְבִלְעָם בֶּן-בְּעוֹר לְקַלֵּל אֶתְכֶם" (ספר יהושע, פרק כ"ד, פסוק ט').
בלק מוזכר במקומות נוספים במקרא. בספר שופטים, בסיפור יפתח, בדברי יפתח המנסה לשכנע את מלך עמון שלא לצאת למלחמה וכי בני ישראל לא גזלו את ארצו: "וְעַתָּה, הֲטוֹב טוֹב אַתָּה, מִבָּלָק בֶּן-צִפּוֹר, מֶלֶךְ מוֹאָב?" (ספר שופטים, פרק י"א, פסוק כ"ה). בספר מיכה, במסגרת תיאור מעשי ה' למען עמו, אומר הנביא: " עַמִּי, זְכָר-נָא מַה-יָּעַץ בָּלָק מֶלֶךְ מוֹאָב, וּמֶה-עָנָה אֹתוֹ בִּלְעָם בֶּן-בְּעוֹר" (ספר מיכה, פרק ו', פסוק ה').
לפי המדרש, בלק הוא צור, אחד מחמשת מלכי מדין.

אזכורים בברית החדשה

בלק מוזכר בחזון יוחנן המזכיר את העצה שנתן בלעם לבלק לאחר כישלון הקללה: "אַךְ־מְעַט יֶשׁ־לִי עָלֶיךָ כִּי־שָׁם עִמְּךָ אֲנָשִׁים דְּבֵקִים בְּלֶקַח בִּלְעָם אֲשֶׁר הוֹרָה אֶת־בָּלָק לָתֵת מִכְשׁוֹל לִפְנֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לֶאֱכֹל מִזִּבְחֵי אֱלִילִים וְלִזְנוֹת".

בלק בראי חז"ל

בלק הקריב, במצוות בלעם, ארבעים ושניים קרבנות: הוא ערך והכין שבעה מזבחות, בשלושה מקומות, שהם בסך-הכול 21 מזבחות. על כל מזבח הקריב שתי בהמות - פר ואיל - וסכום קרבנותיו היה 42. בתלמוד אנו מוצאים שני מאמרים על כך. האחד מתמקד בשכר שזכה בו בלק בעקבות הקרבנות הללו, ולומד מכאן את שכרה של מצווה - אפילו נעשתה שלא לשמה:
אמר רב יהודה אמר רב: לעולם יעסוק אדם בתורה ובמצות אפילו שלא לשמה, שמתוך שלא לשמה בא לשמה, שבשכר ארבעים ושניים קרבנות שהקריב בלק הרשע - זכה ויצתה ממנו רות, דאמר רבי יוסי ברבי חנינא: רות - בת בנו של עגלון מלך מואב בן בנו של בלק מלך מואב.
— הוריות י, ב; ועוד.
המאמר השני מתייחס לכוונתו הרעה של בלק, ומבאר שאף היא התקיימה - אבל באופן ממוזער. הכוונה היא למעשה אלישע והדובים, שמסופר בספר מלכים-ב, פרק ב. 
אמר רבי חנינא: בשביל ארבעים ושנים קרבנות שהקריב בלק מלך מואב - הובקעו מישראל ארבעים ושנים ילדים.
— סוטה מז, א.
סנדלית

תיאור

הסנדלית היא חד-תאי אאוקריוטי בעל צורה אליפטית, שאורכו נע בין 50 ל-300 μm (מיקרומטר), בהתאם למין. ריסונים (cilium) פשוטים ודקיקים מכסים את התא ומסייעים לסנדלית לנוע, ובמרכזה ישנו מעין חריץ אליפטי עמוק המכיל ריסונים מורכבים וכמעט בלתי-מורגשים, המשמש כפה דרכו היא קולטת את מזונה. בקצוות התא ישנן בועיות מתכווצות (contractile vacuoles), אברונים מוקפים ממברנה, הקולטים מים שנכנסים לתא באוסמוזה מהסביבה, ואז מתכווצים ומפרישים את המים החוצה מן התא. באופן זה יכולה הסנדלית להוציא מגופה באופן אקטיבי – בניגוד למפל ריכוזים – עודפי מים, ולשמור על ריכוז המומסים הדרוש לה.
הסנדלית נפוצה במקווי מים מתוקים ובעיקר במים עומדים, ונמשכת לתנאים חומציים.
הסנדלית מתרבה לרוב ברבייה אל-זוויגית, בחלוקה לשני תאי-בת, אך כאשר מקורות המזון דלילים, היא יכולה להתרבות גם באמצעות קוניוגציה.
על-מנת לשרוד בסביבה שאינה מימית, הסנדלית יוצרת סביבה ציסטה, הנבקעת כאשר היא נמצאת שוב בסביבה מימית.
הסנדלית קולטת מים דרך כל שטח הגוף.
הסנדלית בעלת תא אחד בלבד וחיה במים.
פנחס קפרא

פנחס קפרא (ט"ו באלול תרנ"א, ספטמבר 1891 – 1983) היה מראשי העדה התימנית בארץ ישראל ונציגם במוסדות הנבחרים ובהסתדרות.
קפרא נולד באל-הג'ר שבמחוז חידאן בתימן לרב דוד קפרא, שוחט ובודק, וקיבל חינוך מסורתי בחדר ובבית מדרש. בשנת 1909 עלה לארץ ישראל והיה פועל חקלאי ברחובות, שם היה בין מייסדי שכונת שעריים. זמן קצר אחרי עלייתו קיבל על עצמו את ניהול "בית העם" במועצה תמורת מגורים לו ולמשפחתו. בשנת 1935 נבחר ליושב ראש ועד השכונה.
קפרא היה דמות בולטת בקרב העדה התימנית בארץ ישראל. מלבד כהונתו באספת הנבחרים היה חבר "הוועדה לעזרת יהודי תימן" ומתוקף מעמדו בשכונת שעריים, בה שכנו רבים מיוצאי העדה, היה חבר מזכירות מועצת הפועלים ברחובות והופקד מטעמה על קליטת עולי תימן. בשנת 1934 נבחר להנהגה המשותפת של המועצה הארצית של העובדים התימנים ובשנת 1942 נבחר לוועדה המרכזית לענייני התימנים שליד מזכירות הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית.
נבחר לאספת הנבחרים השלישית מטעם "הרשימה המאוחדת לציוני ארץ ישראל" שהורכבה מיוצאי תימן והיה ממלא מקום בוועד הלאומי. כן היה פעיל במפא"י וחבר מזכירות המפלגה וכיהן כציר בשישה קונגרסים ציוניים, היה ציר בוועידות הסתדרות הפועלים החקלאיים והיה ממלא מקום בוועד הפועל הציוני. בשנת 1945 היה חבר נשיאות ועידת ההסתדרות.
בשנת תשל"ח הוציא את האוטוביוגרפיה "מני תימן ובשעריים".
היה נשוי ואב לחמישה.
בעיר רחובות נקרא על שמו רחוב והוקם בית תרבות על שמו: "בית פנחס".
המרכז לטניס בישראל - יקנעם

המרכז לטניס בישראל - יקנעם, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

היסטוריה

המרכז נפתח בנובמבר 2001 הודות לראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי. בטקס הפתיחה המרשים נכחו חברי ההנהלה הבינלאומית של המרכז לטניס בישראל והתקיים בו משחקי ראווה בין שחקני נבחרת ישראל לשעבר - שלמה גליקשטיין ושחר פרקיס. 
הקמת המרכז הביאה עמה בשורה חדשה לעיר, שמלבד מגרש רעוע אחד במתנ"ס, לא הייתה אפשרות לתושבים לשחק טניס. כבר בפתיחתו החלו מאות רבות של ילדים ומבוגרים לפקוד את המגרשים בתוכניות הטניס השונות. המנהל הראשון היה אבי עמרם ולאחר ארבע שנים, בשנת 2005, החליף אותו שרון האוזר  ומנהל אותו עד היום . שחקנים בולטים שגדלו במרכז: גבי סטרוסבצקי ואילנה ארוטיונוב (סגני אלופי ישראל לנוער), שיר הורנונג (אלופת ישראל לזוגות לבוגרות) ואלונה אלכין (סגנית אלופת ישראל לנוער).

הפעילות במרכז

במרכז שבעה מגרשי טניס, קיר אימון וחמישה מגרשי מיני טניס ובו מתקיימות תוכניות טניס מגוונות לכל הגילאים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית למצטיינים המשלבת אימוני כושר. לגילאי 18 ומעלה מתקיימים חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. בנוסף מתקיימת במרכז תוכנית לחינוך לתנועה ולאורח חיים בריא המועברת בגני ילדים על ידי מורים לחינוך גופני עם התמחות לגיל הרך.
המרכז ביקנעם מקיים תוכניות רבות למען הקהילה ומגייס למטרה זו תרומות בארץ ובחו"ל: לילדים עם צרכים ייחודיים, לילדים על רצף האוטיזם, לילדים ונוער בסיכון, לילדי עולים ותוכניות לדו קיום (חיים משותפים) ליהודים וערבים.