אינטרפול

עד מלחמת העולם השנייה

הארגון נוסד בווינה שבאוסטריה בשנת 1923, תחת השם "ועדת השיטור הפלילי הבינלאומי" (International Criminal Police Commission, ובקיצור ICPC, או, בגרמנית Internationale Kriminalpolizeiliche Kommission - IKPK), ומטה הארגון הוצב בווינה. לנשיא הראשון של הארגון נבחר מפקד משטרת ווינה, יוהאן שובר, שכיהן זמן מה כנשיא הרפובליקה האוסטרית, שהחזיק בתפקיד זה עד מותו ב-1932. ב-1934, עם מינויו של ד"ר ברנדט, הוחלט להצמיד את משרת ראש הארגון אל משרת ראש משטרת וינה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

הארגון פעל מווינה עד לשנת 1938, עם סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית. בשנת 1942 העבירה גרמניה את מטה הארגון לברלין, שם נותר עד לתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945.
עקב מחסור בתיעוד, המקור היחיד כמעט להבנת השימוש שעשו הנאצים באינטרפול הוא מחקרו של יורגן ישקה (Juergen Jeschke) אודות האינטרפול ברייך השלישי שראה אור במאמר בשם "Interpol zwischen 1933 und 1945"‏. מיד לאחר האנשלוס פיטר ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך, את ראש משטרת וינה וכיוון שהמשטרה האוסטרית חדלה להתקיים, מוזג תפקיד ראש המשטרה האוסטרית עם תפקיד ראש המשרד לביטחון הרייך בברלין. לכאורה מונה קצין האס אס האוסטרי אוטו שטיינהיזל לתפקיד, אך הוא היה רק איש קש.
הארגון ניתק את קשריו עם משטרות צרפת, בריטניה ופולין, אך המשיך לקיים קשרים עם מרבית מדינות העולם, בהן ארצות הברית. עם מותו של שטיינהיזל ב-1940 "התבקש" היידריך על ידי מעט הנציגים שהשתתפו בהצבעה לקחת על עצמו את תפקיד ראש האינטרפול באופן רשמי. ב-27 במאי 1942 הרגו פרטיזנים צ'כים את היידריך ולתפקיד מונה ארנסט קלטנברונר.
כלפי חוץ ביקשו הנאצים להציג דימוי רציני של הארגון כבלתי תלוי. המשטרות של המדינות הכבושות, הגרורות והנייטרליות המשיכו לדווח למטה האינטרפול והמשיכו להוות, בעיקר במערב אירופה, גורם במשפט הפלילי ולא פוליטי או מדיני, עד כי במספר מקרים פושעים פליליים יהודים שהיו עצורים במשטרה ניצלו ממשלוח להשמדה.
אחת הטענות השגויות המופיעות לעיתים במחקרים ותיאורים אחרים על התקופה הנאצית היא שועידת ואנזה, אותה אירגן היידריך התקיימה במטה האינטרפול. מקור השגיאה הוא בעובדה שמטה האינטרפול שכן ברחוב ואנזה (Kleine Wannseestrasse), הקרוי על שם "אגם ואנזה הקטן" בעוד הוועידה התקיימה בווילה השוכנת לחופו של אגם ואנזה הגדול.

לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם הארגון מחדש תחת השם "הארגון הבינלאומי לשיטור פלילי" על ידי נציגי בעלות הברית מבלגיה, צרפת, מדינות סקנדינביה ובריטניה, ומטה הארגון החדש הוקם בסן-קלו, עיירה בפרברי פריז. השם "Interpol" היה במקור רק כתובת הטלגרף של הארגון, והפך לחלק משמו הרשמי רק מאוחר יותר, בשנת 1956. הארגון שינה את מקומו פעם אחת נוספת ב-1989, אז הועבר לעיר ליון שבצרפת.

פשעים בהם עוסק הארגון

בשל מחויבותו של האינטרפול לנייטרליות פוליטית, חוקתו אוסרת על מעורבות בחקירות שאינן מערבות כמה מדינות חברות, וכן על מעורבות בכל חקירה של פשעים פוליטיים, צבאיים, דתיים או גזעניים. עבודת הארגון מתמקדת בעיקר בחקירות טרור, פשע מאורגן, ייצור סמים לא חוקי, סחר בסמים, הברחת נשק, סחר בבני אדם, הלבנת הון, פורנוגרפיית ילדים, פשעי מחשבים, שוחד וסחר לא חוקי בבעלי חיים.

אובדן תעודות מזהות

החל מ-2002, החל האינטרפול לאסוף מידע על תעודות זהות ודרכונים גנובים/אבודים ממדינות החברות בארגון, ומדינות הארגון מנסות לשלב בדיקות אלה בביקורות הדרכונים שלהן, על מנת למנוע התחזות וזיוף זהויות. נכון לשנת 2006, מסד הנתונים כולל מעל ל-10,000,000 תעודות שנגנבו או אבדו. ישראל אינה משתפת פעולה עם מאגר זה.

מדינות חברות

באינטרפול חברות מרבית המדינות החברות באו"ם. רק מדינות בודדות חברות באו"ם אך אינן חלק מהאינטרפול: ונואטו, טובאלו, מיקרונזיה, פלאו, קוריאה הצפונית וקיריבטי.
בספטמבר 2017 החליטה מליאת הארגון לקבל את מדינת האיים איי שלמה כחברה בארגון. באותה הצבעה הוחלט גם לצרף את הרשות הפלסטינית כחברה בארגון, אף שאיננה מדינה.
  אוגנדה
  אוזבקיסטן
  אוסטריה
  אוסטרליה
  אוקראינה
  אורוגוואי
  אזרבייג'ן
  איחוד האמירויות הערביות
  איטליה
  איי בהאמה
  איי מרשל
  קומורו
  אינדונזיה
  איסלנד
  אירלנד
  איראן
  אל סלוודור
  אלבניה
  אלג'יריה
  אנגולה
  אנדורה
  אנטיגואה וברבודה
  אסטוניה
  אפגניסטן
  אקוודור
  ארגנטינה
ארובה
  אריתריאה
  ארמניה
  ארצות הברית
  אתיופיה
  בוטסואנה
  בולגריה
  בוליביה
  בוסניה והרצגובינה
  בורונדי
  בורקינה פאסו
  בחריין
  בלגיה
  בליז
  בלארוס
  בנגלדש
  בנין
  ברבדוס
  ברוניי
  ברזיל
  גאנה
  גבון
  גואטמלה
גויאנה
  ג'יבוטי
  גינאה ביסאו
  גינאה המשוונית
  גינאה
  גמביה
  ג'מייקה
  גאורגיה
  גרמניה
  גרנדה
  דומיניקה
  דנמרק
  דרום אפריקה
  דרום סודאן
  קוריאה הדרומית
  האיטי
האיים האנטילים
האיים המלדיביים
  הודו
  הולנד
  הונגריה
  הונדורס
  הוותיקן
  הממלכה המאוחדת
  הפיליפינים
  הרפובליקה הדומיניקנית
  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
  הרפובליקה של קונגו
  הרפובליקה המרכז אפריקאית
  וייטנאם
  ונצואלה
  זימבבואה
  זמביה
  חוף השנהב
  טוגו
  טונגה
  טורקיה
  טנזניה
  טרינידד וטובגו
  יוון
  יפן
  ירדן
  ישראל
  כווית
  כף ורדה
  לאוס
  לבנון
  לוב
  לוקסמבורג
  לטביה
  ליבריה
  ליטא
  ליכטנשטיין
  לסוטו
  מאוריציוס
  מאוריטניה
  מאלי
  מדגסקר
  מוזמביק
  מולדובה
  מונגוליה
  מונקו
  מונטנגרו
  מזרח טימור
  מיאנמר
  מלאווי
  מלזיה
  מלטה
  מצרים
  מקדוניה
  מקסיקו
  מרוקו
  נאורו
  נורווגיה
  ניגריה
  ניו זילנד
  ניז'ר
  ניקרגואה
  נמיביה
  נפאל
  סאו טומה ופרינסיפה
  סודאן
  סווזילנד
  סומליה
  סוריה
  סורינאם
  סיירה לאון
  סיישל
סין
  סינגפור
  סלובניה
  סלובקיה
  סנגל
  סנט וינסנט והגרנדינים
  סנט לוסיה
  סנט קיטס ונוויס
  ספרד
  סרביה
  סרי לנקה
  עומאן
  עיראק
  ערב הסעודית
  פולין
  פורטוגל
  פיג'י
  פינלנד
  פנמה
  פפואה גינאה החדשה
  פקיסטן
  פרגוואי
  פרו
  צ'אד
  צ'ילה
  צ'כיה
  צרפת
  קובה
  קולומביה
  קוסטה ריקה
  קזחסטן
  קטר
  קירגיזסטן
  קמבודיה
  קמרון
  קנדה
  קניה
  קפריסין
  קרואטיה
  רואנדה
  רומניה
  רוסיה
  שוודיה
  שווייץ
  תאילנד
  תוניסיה
  תימן