google/wiki40b huggingface dataset:
מועצה אזורית לכיש

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2016, מתגוררים במועצה אזורית לכיש 11,000 תושבים (מקום 154 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎3.6%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, למועצה אזורית לכיש דירוג של 6 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 71.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 9,341 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).
כיום פועלות במועצה תנועות הנוער בני המושבים (פעילות תנועה זו במושבים תלמים וזוהר שנויה במחלוקת) ובני עקיבא (בישובים הקהילתיים-דתיים). ביישוב אליאב פועל ארגון הנוער צמרת, המקיים פעילות משותפת לדתיים וחילונים.
אנדריי נסמצ'ני

קריירת משחק

נסמצ'ני הוא בוגר בית הספר לכדורגל של טבריה סימפרופול. ב-1997 הוא הצטרף למועדון הבכיר דינמו קייב וערך את הופעת הבכורה שלו באותה שנה, אך במשך שלוש השנים הבאות הוא שיחק בעיקר במסגרת קבוצות משנה של דינמו קייב. בעונת 2000/2001 הוא הפך לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של דינמו, בה הוא משחק עד היום. הוא ביסס את מעמדו כאחד מהשחקנים החשובים בקבוצה וכאחד מטובי המגנים בכדורגל האוקראיני, מה שהתבטא בבחירתו לנבחרת השנה באוקראינה ב-2007.
במהלך שנותיו בקבוצה זכה נסמצ'ני עם דינמו קייב בתארים רבים: שש אליפויות ליגת העל האוקראינית בשנים 2000, 2001, 2003, 2004, 2007 ו-2009, וחמישה גביעים אוקראיניים בשנים 2000, 2003, 2005, 2006 ו-2007. הוא השתתף עם הקבוצה בקביעות גם בליגת האלופות, והיה שותף להעפלתה לחצי גמר גביע אופ"א ב-2009 ולהיותה הקבוצה האוקראינית הראשונה שעושה זאת, יחד עם שחטיור דונצק. ב-2011 פרש ממשחק פעיל.

נבחרת אוקראינה

בנבחרת אוקראינה ערך נסמצ'ני את הופעת הבכורה שלו במשחק מול בולגריה באפריל 2000, ומאז היה לשחקן קבע בנבחרת. הוא היה שותף להעפלה הראשונה בתולדות הנבחרת לגביע העולם, ב-2006. במונדיאל עצמו הוא שותף בכל דקות המשחק של נבחרתו, וסייע לה להעפיל עד לרבע הגמר. הוא הודיע על פרישה מהנבחרת בשנת 2009, בטענה כי הוא רוצה להקדיש זמן רב יותר למשפחתו ולמועדונו, דינמו קייב.
תעשייה כימית בישראל

תעשייה כימית בישראל מתייחסת למפעלים העוסקים בייצור של חומרים סינתטים בישראל.
התעשייה הכימית בארץ מהווה חלק חשוב ומרכזי בכלכלת המדינה והיא מעמודי התווך של התעשייה הישראלית. תעשייה זו מאגדת פעילות של כ-400 מפעלים המעסיקים כ-30,000 עובדים (כ-10% מסך העובדים בתעשייה הישראלית). התעשייה הכימית אחראית לכ- 40% מהיצוא התעשייתי וכ-30% מהפדיון התעשייתי. לתעשייה הכימית הישראלית ייצוג משמעותי במדד תל אביב 35 - מדד הדגל של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. כשליש מהחברות המיוצגות במדד זה הן יצרני כימיקלים המהווים חלק מהותי מהתעשייה הכימית הישראלית.
התעשייה הכימית נשענת על חומרי גלם מצד אחד ומקורות אנרגיה מצד שני. בעזרת אוצרות הטבע המעטים המצויים בארץ, חומרי גלם המיובאים מחו"ל וכוח אדם מקצועי ומיומן הפכה התעשייה הכימית בארץ, שהתמקדה בעבר הלא רחוק בעיקר בייצור חומרים בסיסיים, לתעשייה שאחוז גבוה מכלל הייצור שלה הם חומרי המשך ומוצרים בעלי ערך מוסף גבוה.
התעשייה הכימית בישראל כיום עוסקת במגוון רחב מאד של תחומים והיא מהמתקדמות, היעילות והמפותחות בעולם.

אפיון המוצרים המופקים על ידי התעשייה הכימית

מוצרים בסיסיים (Commodities), לרוב בעלי ערך מוסף נמוך ומיוצרים בכמויות גדולות. דוגמאות למוצרים בסיסיים המיוצרים בארץ: אשלג – המיוצר במפעלי ים המלח ומשמש בעיקר כדשן או לייצור דשנים אחרים, ברום – המיוצר גם הוא ממי ים המלח, חומצה גופרתית – המיוצרת מגופרית, אוויר ומים ומשמשת לייצור דשנים וחומרים אחרים, חומצה זרחתית – המיוצרת מפוספט וחומצה הידרוכלורית.
מוצרים מיוחדים (Specialties), לרוב בעלי ערך מוסף גבוה ומיוצרים בכמויות קטנות יותר. למשל: מעכבי בעירה (לדוגמה: הקסא-ברומו ציקלו דודקאן או בקיצור HBCD), חומרי חיטוי, תוספי תזונה המיוצרים בדרגת ניקיון מיוחדת, תרופות, חומרי נפץ מתוחכמים ועוד.
רלה דה לה פוסט

רלה דה לה פוסט (בצרפתית: Le Relais de la Poste) היא מסעדה בכפר מאז'סק (Magesq) במחוז לאנד בצרפת. המסעדה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום והיא שוכנת במלון בוטיק, החבר ברשת רלה א שאטו.
המסעדה נמצאת באכסניה העומדת על תילה משנת 1782 ושימשה בעבר כתחנה להחלפת כרכרות דואר, שף המסעדה הוא ז'אן קוסו (Coussau). אביו החל לעסוק במסעדנות בכפר הסמוך ארם ב-1952. הוא הקים מוסד שהיה רווח באותה עת בצרפת: מכולת ששימשה גם כמסעדה וכמזנון. בחלוף השנים המקום השתפר בטיבו עד שהמסעדה עוטרה בשני כוכבי מישלן בשנת 1971, עליהם היא שומרת מאז ועד היום, תחת בנו ז'אן (2011). היא גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
ז'אן קוסו התלמד ב"קפה דה פארי" בביאריץ, משם עבר להתמחות במלונות "ריץ" ו"פלזה אתנה" בפריז. ז'אן הצטרף לעסק המשפחתי בשנת 1973, הוא הפך את האכסניה למלון בוטיק שהצטרף ב-1973 לרשת "רלה א שאטו". במקום מגרשי גולף, מגרש טניס, בריכה וספא.
מטבח המסעדה מבוסס כמעט כולו על טהרת מוצרי חבל הלאנד וסביבתו והוא כולל שפע של בשר ציד, שימוש בעשבים ופטריות הגדלים בר ונקטפים מדי בוקר ודגים מהסביבה. מנת הדגל של המסעדה היא כבד ברווז חם המוקפץ עם ענבי שאסלה.
ז'אק, אחיו של ז'אן, הוא שותפו לעסקים, ומתפקד כאוצר היין של המסעדה ומנהלה. ז'אן נטע כרם ובנה יקב וב-2002 החל לשווק את הבציר הראשון של יינותיו.
אביטל ענבר כותב בספרו כי זוהי הטובה במסעדות חבל הלאנד.
מכתש (אנטומיה)

המכתש הוא האזור החלול בין השיניים לבין החך הקשה.
המכתש נקרא כך על שום צורתו דמוית המכתש הנוצרת עקב בליטות שורשי השיניים. המכתש באינטראקציה עם הלשון משמש בסיס חיתוך להפקת העיצורים המכתשיים.
ג'ו בוטם

קורות חיים

בוטם נולד בסנטה קלרה, קליפורניה. הוא התאמן תחת הדרכתו של ג'ורג היינס שאימן שורה של אלופים אולימפיים בשחייה ובהם: דון שולנדר, קלאודיה קולב, דיק רות', דונה דה וארונה, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו. הוא בעל תואר בהנדסה מאוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1977.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכה בוטם ב-3 מדליות 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:27.18 דקות, לפני ברית המועצות (3:31.36 דקות) ומזרח גרמניה (3:32.03 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.49 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:53.24 דקות) וקנדה (3:56.37 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.37 שניות, אחרי ברוס רוברטסון מקנדה (55.69 שניות) ולפני רובין בקהאוז מארצות הברית (56.42 שניות).  
בתחרות השחייה השנתית בין שתי מעצמות השחייה ארצות הברית ומזרח גרמניה שנערכה בקונקורד, קליפורניה בספטמבר 1974 קבע בוטם עם חבריו ג'ים מונטגומרי, אנדי קואן וצ'ארלס היקוקס במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:25.17 דקות.
במסגרת תחרויות השחייה של כינוס הפועל שנערכו בבריכת השחייה בת גלים בחיפה בתחילת מאי 1975 זכה בוטם במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה זהה לזו של בן ארצו מייק קרינגטון (57.9 שניות).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה בוטם במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.50 שניות, אחרי מאט ווגל (54.35 שניות) ולפני גארי הול (54.65 שניות) שניהם מארצות הברית. בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.79 שניות. בשלב המוקדמות הוא וחבריו קבעו במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב שיא עולם חדש של 3:47.28 דקות, שיא זה נשבר על ידי הרביעייה האמריקאית הראשונה בשלב הגמר.
בשנת 1977 היה בוטם לשחיין הראשון ששחה 50 יארד חופשי מתחת ל-20 שניות בתוצאה של 19.70 שניות.

שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה באטוביקוק, אונטריו קנדה בתחילת יולי אותה שנה קבע בוטם במשחה ל-50 מטר חופשי שיא עולם חדש של 23.74 שניות, שיפור לשיא בן השנה של ג'ונטי סקינר מדרום אפריקה 23.86 שניות. חודשיים לאחר מכן, בתחרות השחייה השנתית בין שתי מעצמות השחייה ארצות הברית ומזרח גרמניה שנערכה במזרח ברלין, לשעבר מזרח גרמניה בסוף אוגוסט קבע בוטם במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 54.18 שניות, שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של מארק ספיץ (54.27 שניות). בלילה שלפני התחרות הוא לקח כדור שינה משום שסבל מנדודי שינה (אינסומניה), הוא החמיץ את החימום היבש ולמרות זאת הצליח לשבור את שיא העולם.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, לשעבר מערב גרמניה בשנת 1978 זכה בוטם בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא תחרות חדש של 54.30 שניות, לפני חברו לנבחרת גרגורי ג'אגנבורג (55.26 שניות) ופר ארווידסון משוודיה (55.38 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש של 3:44.63 דקות, לפני מערב גרמניה (3:48.58 דקות) ובריטניה (3:49.06 דקות). 
בתחרות שחייה שנערכה בהונולולו, האוואי באוגוסט 1980 קבע בוטם במשחה ל-50 מטר חופשי שני שיאי עולם חדשים והעמיד את השיא על 22.71 שניות. 
בוטם נאלץ לוותר על השתתפות באולימפיאדת מוסקבה (1980) בגלל החרם האמריקאי.

משפחתו

מייק בוטם, אחיו הצעיר של ג'ו בוטם הוא אלוף האוניברסיאדה בשחייה וחבר בנבחרת השחייה של ארצות הברית שלא השתתפה באולימפיאדת מוסקבה בגלל החרם, נחשב לאחד המאמנים הטובים בעולם לספרינטרים (ביל פילקצ'וק, אנתוני ארווין, גארי הול ג'וניור ועוד).
קרן אפריקה

גאוגרפיה ואקלים

אזור קרן אפריקה נמצא כמעט במרחק שווה בין קו המשווה וחוג הסרטן. רוב האזור הוא הררי, מהרים שהתרוממו במהלך היווצרות הבקע הסורי-אפריקני, המהווה את קו הגבול שבין שני לוחות טקטוניים, הערבי והאפריקני. הפסגות הגבוהות בקרן אפריקה נמצאות בהרי סימן, רכס הרים בצפון-מערב אתיופיה.
בעידן הקדמון כיסו קרחוני ענק את הרי סימן והרי בלה, אולם אלה נמסו בתחילת תקופת הולוקן. ההרים יורדים במדרון תלול ענק אל הים האדום ובשיפוע מתון יותר אל האוקיינוס ההודי.
אזורי השפלה של קרן אפריקה שחונים בדרך כלל, למרות קרבתם לקו המשווה. גשמים כמעט ואינם יורדים באזור זה בגלל משטר הרוחות. רוחות מערביות, הן שמביאות את גשמי המונסון העונתיים היורדים בסאהל ובסודאן, רוחות אלה מאבדות את לחותן עד שהן מגיעות לג'יבוטי ולסומליה וכתוצאה מכך רוב אזור קרן אפריקה מקבל כמויות משקעים קטנות בעונת המונסון. הקצה המערבי של קרן אפריקה, במערב ומרכז אתיופיה וכך בקצה הדרומי ביותר של אריתריאה, יש כמויות גשמי מונסון משמעותיות.
הרי אתיופיה, באזורים רבים כמות המשקעים עולה על 2,000 מ"מ בשנה, ואפילו בעיר אסמרה כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-570 מ"מ. משקעים אלה הם המקור היחיד למים באזורים רבים מחוץ לתחומי אתיופיה, העיקרי שבהם הוא מצרים.
בחורף מנשבות באזור רוחות סחר צפון-מזרחיות שאינן מביאות לקרן אפריקה משקעים, להוציא את אזור הרי צפון סומליה, שם גשמים היורדים בשלהי הסתיו מסתכמים לעיתים ב-500 מ"מ. על החוף המזרחי קיימת תופעת עליית מי העומק המצטרפת לרוחות הנושבות במקביל לקו החוף, שתי התופעות גורמות לכמות משקעים שנתית נמוכה של כ-50 מ"מ.
הטמפרטורות הנמדדות על חוף הים האדום הן לעיתים הגבוהות בעולם, ממוצע של 41 מעלות בחודש יולי ו-32 מעלות בינואר. על החוף המזרחי הטמפרטורות קצת נמוכות יותר בגלל תופעת עליית מי העומק. ככל שעולים להרים הטמפרטורות יורדות ובעיר אסמרה תופעת קרה איננה נדירה בלילות חורף בהירים. בהרי סימן הטמפרטורות עשויות לרדת עד מינוס 10 מעלות בלילות בהירים.

רקע אתני

העמים היושבים בקרן אפריקה חולקים אף בתרבותם ובשפתם. קיימות מספר שפות אפרו-אסיאתיות הנפוצות באזור. דוברי סומלית מהווים את רוב יושבי סומליה וג'יבוטי ואף מהווים 97% מתושבי האזורים הסומליים באתיופיה. עפרים דוברי עפארית הם קבוצה משמעותית נוספת של יושבי קרן אפריקה ונמצאים בג'יבוטי, אתיופיה ואריתריאה. כמו כן חיים בשטח אתיופיה דוברי תיגרינית ואמהרית.
תעלת גארון

תעלת גארון היא תעלה בצרפת שנבנתה במאה ה-19, ומחברת בין טולוז לכפר קסטה-אן-דורט. התעלה היא המשכה של תעלת מידי, אשר מחברת את הים התיכון עם טולוז. יחד עם תעלת מידי, מרכיבה תעלת הגארון את תעלת שני הימים (Canal des Deux Mers) אשר מחברת בין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי.
לפני בניית תעלת מידי, המעבר בין האוקיינוס האטלנטי והים התיכון היה באמצעות החוף הספרדי ומיצרי גיברלטר. נתיב זה, שאורכו מעל ל-3,000 קילומטרים, שם את העוברים בו בסכנת מתקפה וסופות. בתקופות קדומות שאפו שליטים כגון: הקיסר נרון, הקיסר אוגוסטוס, קארל הגדול ושליטים נוספים, לבנות תעלה שתמנע עיקוף זה. כולם ביקשו שהרעיון ייחקר, וכתוצאה מכך הוכנו תוכניות רבות שמעולם לא מומשו. המכשול הגדול ביותר היה הקושי באספקת כמות מים מספקת באזור שבין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי כדי להבטיח שיוט בטוח.
לאחר סיום חפירת תעלת מידי מהים התיכון לטולוז בימי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ב-1681, עלה הרעיון להמשיך אותה מטולוז עד לאוקיינוס האטלנטי. אך בשל מחסור במימון לבנייתה, התוכניות לא מומשו לאורך 200 השנים הבאות. רק ב-1828 החל הנושא להיבדק מחדש, וב-1832 נתנה הממשלה זיכיון לחברה "Magendie-Sion company" לבנות את התעלה. בשל חילוקי דעות בין המדינה לחברה, התעכבה הבנייה עד 1838. בתקופה זו החלה חפירת התעלה במספר מוקדים במקביל, באמצעות אלפי פועלים. במהלך העבודות נבנו מספר מבנים ידועים, בהם אמת אג'ן (Agen aqueduct). העבודה הושלמה ב-1856.
דן איתן

קורות חייו

איתן נולד בקיבוץ עין שמר של השומר הצעיר. כשהיה בן ארבע עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה לאזור המרכז. איתן למד פיסול במכון אבני. ללימודי האדריכלות בטכניון הגיע לאחר שהשתתף בתחרות לבניית אנדרטה שכללה גם חדר זיכרון וסיים אותם בשנת 1955. כסטודנט עבד במשרד של זאב רכטר ולאחר סיום לימודיו עבד כחצי שנה במשרד אדריכלים בפינלנד. כשחזר לארץ עבד תקופה במשרדו של דב כרמי. כשנתיים לאחר סיום לימודיו פתח איתן משרד עצמאי. בשנת 1958 פתח יחד עם יצחק ישר משרד משותף והם עבדו יחד עד שנת 1965. ב-1966 הקים משרד עצמאי ובין השנים 1978 ל-2010 היה שותף של האדריכל ערי גושן. 
כיהן כיו"ר הוועד הארצי של אגודת האדריכלים ועמותת האדריכלים המאוחדים (1988-1986), חבר בצוות ההיגוי להקמת בית הספר לאדריכלות על שם עזריאלי באוניברסיטת תל אביב (1993) וחבר ועדת בדיקה בינלאומית של הפקולטה לאדריכלות בטכניון (1997).
בשנת 2013 הוענק לדן איתן אות יקיר העיר תל אביב-יפו.
איתן נישא בשנת 1961, בגיל 20, לסופרת רחל איתן. לשניים בן ובת משותפים. ב-1964 פגש איתן את המשוררת רנה שני ובין השניים נרקמו יחסים אינטימיים שהגיעו גם לטורי הרכילות בעיתונות. עקב כך התגרשו בני הזוג איתן בסביבות שנת 1965. איתן ושני חיו בזוגיות ונולדה להם בת בשם תמר. לאחר כתשע שנים יחד עזבה שני את איתן ולקחה עמה את בתה.
הוא מתגורר בהרצליה פיתוח עם בת זוגו רות להב. לשניים בת משותפת.
חנא חדד

במשטרת ישראל

חדד עמד בראש הצח"מ (צוות חקירה מיוחד) הראשון שחקר את הרצחה של רחל הלר. חקר את יורם ביכונסקי כחשוד ברצח.
פרשת רצח ידועה נוספת שחדד פענח הייתה רצח חיים אפרג'ן בתחילת שנות השבעים. אפרג'ן היה סרסור ודמות בולטת בעולם התחתון של חיפה. הוא נקלע לסכסוך עם עבריין אחר, ראובן וגנר, בעניין העסקתה של פרוצה. לאחר שווגנר ניצל העדרות של אפרג'ן על מנת לתפוס בעלות על היצאנית, תבע אפרג'ן ממנו פיצויים בסכום 20,000 ל"י. וגנר שכר את שירותיהם של אבוטבול, מזרחי ועבאס על מנת להיפטר מאפרג'ן. אלה העלו בתואנה תמימה את אפרג'ן למכוניתם, שם הכו בו עד מוות. את גופתו זרקו במחצבה נטושה בכרמל ושרפוה על מנת להקשות על זיהויה. גופה מפוחמת זו הייתה נקודת המוצא היחידה של חדד שנתמנה לחקור בפרשה. אחרי שהתגבר על בעיית הזיהוי בתוך מספר ימים, נוכח חדד כי הוא ניצב בפני חומה אטומה של שתיקה. אנשי העולם התחתון סירבו לשתף פעולה עם המשטרה והחקירה נכנסה למבוא סתום. חדד הקים צוות של 11 חוקרים, אשר פשטו על מקומות הבילוי והעסקים של העולם התחתון החיפאי בניסיון לדובב את חבריו, אולם ללא הועיל. חדד הפנה את מאמצי הצוות לכיוונן של היצאניות החיפאיות ואלו החלו לחוקרן אחת אחת. אחרי חודש של פעילות מאומצת, הצליח למצוא חדד את קצה החוט הראשון ולאחריו הגיע עד מהרה למוציאים להורג של אפרג'ן. הוא עצר את הרוצחים ואת שולחם ועימתם זה כנגד זה. בשכנועיו של חדד ניאות אחד הרוצחים לשמש עד מדינה והפליל את כל חבריו. בית המשפט גזר על כל הנאשמים מאסר עולם.
אחיינו של חדאד הוא החוקר הפרטי סגן-ניצב בדימוס סוהיל חדאד. בנו הוא סגן-ניצב בדימוס זאהי חדאד, ונכדו עורך הדין יוסף חדאד.

בכנסת

לאחר צאתו לגמלאות, החל להיות פעיל בפוליטיקה. לקראת הבחירות לכנסת ה-10 התמודד בראשות רשימה עצמאית שנקראה "רשימת האחווה הערבית", שקיבלה כ-8,000 קולות, שהם 0.4 מהקולות (אחוז החסימה עמד אז על 1%), והרשימה כשלה לעבור את אחוז החסימה. היה חבר משלחת ישראל באו"ם ב-1988 והיה עוזרו של שר המשטרה. בכנסת ה-13 כיהן תקופת כהונה חלקית כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, החל מ-5 ביולי 1995. בתקופה זו היה סגן ליושב ראש הכנסת שבח וייס.
יוסף יצחק גוטניק

ביוגרפיה

נולד באוסטרליה לשושנה ולרב שניאור חיים גוטניק, רב קהילה שם. למד בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. בגיל צעיר פנה לעולם העסקים והתחיל לעסוק ביהלומים. בשנות ה-80 קיבל מהרבי מליובאוויטש תיאור של מכרה עשיר בזהב באוסטרליה והתחיל לחפור שם. במהרה התגלה באזור זהב בכמויות גדולות וגוטניק הפך ליהודי העשיר ביותר באוסטרליה. נודע כתורם גדול למוסדות תורה וחסד. ב-1990 סייע להקמת מכון היכל מנחם.
ב-1996 סייע לבנימין נתניהו להיבחר בבחירות לראשות הממשלה ועמד מאחורי הקמפיין "נתניהו. זה טוב ליהודים", אך כעבור זמן הביע את אכזבתו בשל הסכמי ויי. באותה שנה הוציא לאור ספר ובו ליקוט של דברי הרבי מליובאוויטש כנגד מסירת שטחים.
מ-1996 עד 2000 שימש כנשיא קבוצת הפוטבול אוסטרלי של מלבורן. ב-1999 הורשע ביחד עם שותפו ברכישה לא חוקית של חברת כרייה ונקנס ב-28.5 מיליון דולר.
בשנת 2008 החל לרכוש פוספטים בהודו. בשנת תשע"ג עבר להתגורר בסינגפור.
ביולי 2016 הודיע גוטניק על פשיטת רגל. בשנת 2018 דווח כי פשיטת הרגל בוטלה.
גוטניק נשוי ואב ל-11 ילדים. בתו הבכורה רבקה קרינסקי היא זמרת.
חיה שפייר-מקוב

ביוגרפיה

שפייר-מקוב נולדה וגדלה ברחובות, בת לחיים ולאה שפייר. היא החלה את לימודיה האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם למדה לתואר ראשון בתחומי שפה וספרות אנגלית, פילוסופיה והיסטוריה כללית. את לימודי התואר השני סיימה בקווין מרי קולג' (Queen Mary College)  באוניברסיטת לונדון, ואת לימודי הדוקטורט בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. עבודת הדוקטור שלה, בהנחיית הפרופסורים ג'יימס ברנס (James Burns) וג'יימס ג'ול , עסקה בהיסטוריה של התנועה האנרכיסטית בבריטניה. החל משנת 1984 נמנית פרופ' שפייר-מקוב עם סגל אוניברסיטת חיפה, ובין תפקידיה האקדמיים כיהנה כראש החוג להיסטוריה כללית, חברת סנט האוניברסיטה, ונציגת הסנט בחבר הנאמנים של האוניברסיטה.
תחום התמחותה הוא היסטוריה בריטית ואירופית מהמאה ה-18 עד וכולל המאה ה-20. עבודות המחקר הראשונות שלה עסקו בתנועות רדיקליות בבריטניה של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנים האחרונות מתמקדת שפייר-מקוב בהיסטוריה של השיטור ואכיפת החוק והסדר במאות ה-18 עד וכולל המאה ה-20 באירופה בכלל ובבריטניה בפרט, תוך התייחסות לתחומים מגוונים כגון: ההיסטוריה של העבודה, התקשורת, המגדר והקשר בין היסטוריה וספרות.
חיה שפייר-מקוב נשואה לפרופ' אהוד מקוב, ראש המכון לאקטואריה באוניברסיטת חיפה, מצאצאי בתיה מקוב ממייסדי רחובות. גיסה הוא ישראל מקוב.
מיילן

היסטוריה

מיילן נוסדה ב-1961 בווירג'יניה המערבית על ידי מילאן פוסקר ודון פאנוז. היא החלה כחברת הפצה לתרופות, וב-1966 קיבלה לראשונה אישור לייצר תרופה אנטיביוטית מסוג פניצילין. ב-1973 החברה הונפקה והחלה להיסחר מעבר לדלפק וב-1976 הועברה למסחר בנאסד"ק. החל מ-1986 נסחרה גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
ב-1976 עברה החברה לפרבר של פיטסבורג שבפנסילבניה, ושם ממוקמים משרדיה האמריקניים עד היום.

רכישת חברות

מיילן רכשה את חברת Bertek ב-1993 ואת מעבדות UDL ב-1996. רכישת השליטה במטריקס ההודית (ינואר 2007, ב-765 מיליון דולר) ורכישת החטיבה הגנרית ממרק הגרמנית (מאי 2007, ב-6.7 מיליארד דולר) הקנו לחברה מעמד גלובלי ופעילות ייצור בלמעלה מעשר מדינות ברחבי העולם.
בספטמבר 2010 רכשה את ביוניש ב-544 מיליון דולר וב-2011 חתמה על הסכם עם פייזר האמריקנית, חברת התרופות הגדולה בעולם, לייצר עבורה את הגרסה הגנרית של תרופת Advair של חברת גלקסו סמית' קליין.
בדצמבר 2013 רכשה את אגילה ב-1.43 מיליארד דולר.
ב-2014 רכשה מיילן את חטיבת המוצרים הגנריים של אבוט מחוץ לארצות הברית תמורת 6.3 מיליארד דולר. בנובמבר 2015 רכשה ב-750 מיליון דולר מספר מוצרים מתחום בריאות האישה מחברת Famy Care ההודית, המתמחה בייצור גלולות למניעת הריון.
באפריל 2015 פרסמה מיילן הצעת רכש עוינת לחברת התרופות "פריגו", הרשומה באירלנד, אך הצעתה נדחתה. באותה עת חברת "טבע" פרסמה הצעת רכש עוינת למיילן, בסכום של 40 מיליארד דולר, אף הצעה זו נדחתה. טבע לא ויתרה וניסתה לפעול בצורה ישירה מול בעלי המניות על מנת להשיג רוב, אך בעלי המניות ביצעו מהלך מקדים של מסירת המניות לידי נאמן, וכך טבע לא יכלה לפעול פרטנית כאשר רוב המניות מרוכזות בידי נאמן אחד העומד בסירובו, ולא הצליחה להשיג רוב.
במאי 2016 רכשה מיילן את חטיבת התרופות הגנריות של רנסאנס במיליארד דולר.
אטוסה

שם

פירוש השם אטוסה (Atossa) הוא "בעלת הירכיים הנאות" ויש המפרשים "בעלת התחבולות" (ביוונית Ἄτοσσα ובפרסית עתיקה השם הוא "Utauθa") שמה באווסטית הוא Hutaosā.

ביוגרפיה

אטוסה נולדה בסביבות 550-545 לפנה"ס בפסארגאדה. היא הייתה בתם הבכורה של כורש הגדול, ואת קאסנדנה (Cassandane).
לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס, אחיה, כנבוזי השני התחתן עימה לאחר המלכתו ב-530 לפנה"ס. החתונה בין אח ואחות לא היה נהוג באותה תקופה וכנבוזי השני שכנע את כל השופטים לתת תוקף משפטי לנישואין שלהם.
כאשר כנבוזי השני יצא למצרים בסביבות מרץ 522 לפנה"ס, שלטונו נתפס על ידי אחיו ברדיה או, לפי גרסה אחרת, אמגוש (כהן בדת זרתוסטרה) הנקרא גאומתה, שהתחזה לברדיה לאחר שנרצח. ברדיה (או המתחזה) התחתן עימה כדי לבסס את דרישתו לשלטון.
כאשר דריווש הראשון ביצע הפיכה והשתלט על השלטון ב-522 לפנה"ס, הוא התחתן עם אטוסה, אחותה ארטיסונה (Artystone) ואחייניתה פארמיס (Parmys, בתו של ברדיה). דריווש התחתן עימן אף על פי שהיו לו כבר אישה וילדים כדי לאשש את קביעתו לשלטון.
לדריווש הראשון ואטוסה היו ארבעה ילדים: חשיארש הראשון (519 לפנה"ס - 465 לפנה"ס), החאמניש , שהיה מושל מצרים, מאסישתה (Masistes), שהיה מושל באקטריה (520-486 לפנה"ס), ווישתאספ.
מסופר, כי לאטוסה הייתה השפעה רבה ותפקיד חשוב במשפחת המלוכה, מעצם היותה בתו של כורש ואשתו של דריווש. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מציג אותה כאישה חזקה, אשר השפיעה על החלטות שלטוניות. לפי אחד מהסיפורים שך הרודוטוס, היא השפיעה על דריווש לפלוש ליוון כיוון שרצת משרתים יוונים. היא הייתה משמעותית בהבטחת שלטונו של חשיארש, בנה הבכור, כיורש לדריווש, אף על פי שלא היה הבן הבכור שלו, כיוון שהיה הילד הראשון לנישואיהם. היא האישה השנייה בהיסטוריה שיש לה תואר "גברת" (Lady), שהיה תואר דתי-שלטוני.
היו לה הרבה משרתים (חלקם יוונים), ומסופר, כי הרופא היווני (Democedes), היה מחביביה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מספר כי אטוסה הייתה מוטרדת על ידי דימום וגוש בחזה שלה. הרופא שלה, דמוסדס, שכנע אותה לטפל ולהסיר את הגידול, במקרה הראשון המתועד של אבחון טיפול במסטיטיס. כתוצאה מהטיפול, אטוסה העניקה לדמוסדס את חירותו ואיפשרה לו לחזור לבקר ביוון.
אטוסה חיה כנראה עד גיל מתקדם, הרודוטוס מוסר כי היא חיה עד לפלישה של חשיארש ליוון, כך שאם שמעה על מפלתו של בנה בקרב בסביבות 467 לפנה"ס, הרי שהיא חיה עד גיל 70 לפחות. עם זאת, הטענה ששמה אינו מוזכר בטבליות שהתגלו בפרספוליס (Persepolis Administrative Archives), מעלה תהייה אם היא נפטרה לפני 515 לפנה"ס, שזה התאריך הקדום ביותר של הטבליות.

אזכורים בתרבות

אייסכילוס כללה אותה בתור דמות מרכזית שלו טרגדיה "הפרסים". אטוסה היא אחת מהדמויות הראשיות ברומן של גור וידאל "הבריאה".
בספר "הקיסר של כל המחלות: ההיסטוריה של הסרטן",  אותו כתב סידהרתא מוקרג'י (Siddhartha Mukherjee) ועליו זכה בפרס פוליצר הוא מספר על ההיסטוריה של גילוי הסרטן אצל אטוסה, ומדמיין את אטוסה נוסעת בזמן, נתקלת במקרים שונים של אבחנות וטיפולים בסרטן השד. אטוסה הופכת לסמל של חולי סרטן לאורך ההיסטוריה.
האסטרואיד 810 Atossa  שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1915, נקרא על שמה
שריר הסוליה

תיאור

שריר הסוליה ממוקם במדור האחורי השטחי של השוק.
תחילתו של השריר בחלקו האחורי של ראש השוקית, בחלקו האחורי של הרבע העליון של גוף השוקית, בקו הסוליה ובגבול התיכון של השוקה.
חלקו התחתון של השריר נאחז בעצם העקב דרך גיד אכילס.

עצבוב

שריר הסוליה מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה הראשון והשני (S1, S2) דרך עצב השוקה.
חבייר אגירה

כשחקן

אגירה החל את הקריירה שלו ככדורגלן בקבוצת קלוב אמריקה המקסיקנית בשנת 1980, ועבר באותה שנה ללוס אנג'לס אצטקס מארצות הברית. ב-1981 הוא חזר לקלוב אמריקה ושיחק בה במשך ארבע עונות, במהלכן זכה עם הקבוצה באליפות מקסיקו בעונות 1983/1984 ו-1984/1985. מאוחר יותר הוא שיחק גם בקבוצות אטלנטה, אוסאסונה הספרדית וגוודלחרה, ופרש מכדורגל בשנת 1993.
אגירה שיחק בנבחרת מקסיקו בין השנים 1983 ו-1992, וכבש 13 שערים ב-59 משחקים במדיה. הוא השתתף עם הנבחרת בטורניר מונדיאל 1986, שבו הורחק בכרטיס אדום בהפסד בשלב רבע הגמר לנבחרת גרמניה המערבית.

כמאמן

בשנת 1995 החל אגירה בקריירת האימון שלו באטלנטה המקסיקנית, קבוצתו לשעבר כשחקן. כבר בשנה שלאחר מכן הוא סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה, אך מונה למאמן קלוב פצ'וקה ב-1998. את פצ'וקה הוא הוביל לזכייה באליפות ליגת העל המקסיקנית ב-1999.
בשנת 2001 מונה אגירה למאמנה של נבחרת מקסיקו, במקום אנריקה מסה תחתיו השיגה הנבחרת תוצאות חלשות. באותה שנה הוא הצעיד את הנבחרת להעפלה לגמר קופה אמריקה 2001, אך שם הפסיד עמה בתוצאה 1-0 לנבחרת קולומביה. הוא הצעיד את הנבחרת גם בטורניר גביע הזהב 2002, שבו היא הודחה כבר ברבע הגמר, וכן במונדיאל 2002.
בהמשך אותה שנה מונה אגירה למאמן אוסאסונה, קבוצת תחתית באותו זמן בליגה הספרדית שנאבקה באופן קבוע על הישארותה בליגה. בעונתו הראשונה כמאמן הקבוצה הצליח אגירה להשאיר את אוסאסונה בליגה, והמשיך לאמן את הקבוצה עד 2006. משום כך הוא נחשב לאחד מהמאמנים הטובים והעקביים שהיו לקבוצה מזה שנים רבות. בעונתו האחרונה כמאמן אוסאסונה, 2005/2006, הוא הוביל אותה להשגת מקום במוקדמות גביע אופ"א.
לאחר שרשם לזכותו הצלחות באימון קבוצות קטנות, לפני עונת 2006/2007 מונה אגירה למאמן אתלטיקו מדריד, שניסתה לשחזר את הצלחותיה משנים עברו. בעונתו הראשונה כמאמן אתלטיקו הוא הצעיד את הקבוצה להשגת מקום בגביע אופ"א - ההעפלה הראשונה של המועדון למפעלים האירופיים מזה שבע שנים. בעונת 2007/2008 שיחקו תחת אגירה מספר מהחלוצים הכשרוניים בעולם, כדוגמת דייגו פורלאן וסרחיו אגוארו, והוא הצעיד את הקבוצה למקום הרביעי בליגה ולהעפלה לליגת האלופות. על אף שלקח תפקיד חשוב בהחזרתה של אתלטיקו לצמרת הכדורגל הספרדי, הוא פוטר מאימון הקבוצה בפברואר 2009, בעקבות רצף תוצאות רעות שהשיג.
באפריל 2009 מונה אגירה בפעם השנייה למאמן נבחרת מקסיקו, במקומו של סוון-יוראן אריקסון. באותה שנה הוא הוביל את הנבחרת לזכייה בגביע הזהב של CONCACAF, לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר. בנוסף, הנבחרת העפילה תחתיו למונדיאל 2010 מהמקום השני במשחקי המוקדמות של דרום אמריקה.
ב-17 בנובמבר 2010 מונה למאמן ריאל סרגוסה הספרדית, אך פוטר ב-29 בדצמבר 2011. 
ב-28 בנובמבר 2012 מונה אגירה למאמן אספניול הספרדית.