נשים בבנייה החופשית

מעורבותן של נשים בארגון הבונים החופשיים היא נושא מורכב ושנוי במחלוקת. עד המאה ה-20, לנשים לא הייתה דריסת רגל בתור חברות הארגון. נשים מעטות הורשו לקחת חלק בארגון, אולם ספר החוקים הראשון שיצא לאור על ידי "הלשכה הגדולה של אנגליה" השמיט את אזכורן. 
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18, לשכות ההסתגלות הצרפתיות (French Lodges of Adoption) שיתפו את בנות משפחותיהם של הבונים, אך ללא קשר לנוסח המקורי. במאה ה-20, לשכות אלו הוגדרו כלשכות לנשים בלבד, ובשנות ה-50 הן אימצו לעצמן את התארים והטקסים של הבונים החופשיים.
הלשכות המסוניות הבריטיות והאמריקניות נותרו לגברים בלבד. בשלהי המאה ה-19, לשכות מעורבות הדומות באופיין לצרפתיות הוקמו בארצות הברית, והן איפשרו לבונים ולקרובות משפחותיהם להשתתף יחדיו בטקסים, אך גופים אלו הקפידו להפריד בין השתתפות זו לבין חברות רשמית בארגון. 
בשלהי המאה ה-19 לשכות מעורבות בעלות אופי דומה ללשכות לגברים בלבד החלו להופיע בצרפת, ולאחר מכן גם במדינות נוספות ברחבי אירופה. בעקבות קיומן של לשכות אלו הופיעו לשכות לנשים בלבד. באופן עקרוני, לשכות ברחבי אירופה (מלבד אנגליה) מכירות בנשים-בונות חופשיות ובלשכות מעורבות ולשכות לנשים בלבד כחלק מהארגון לכל דבר. בארצות הברית ובבריטניה, לעומת זאת, לשכות מעורבות או כאלו לנשים בלבד אינן מוכרות רשמית עד היום, אף על פי שבאופן בלתי פורמלי ישנו קשר ויחסים הדדיים בין הלשכות, ולעיתים אף מתאפשרת פעילות נשים בהיכלים ומבנים של הלשכות המרכזיות לגברים בלבד.

נשים כגוף אופרטיבי בארגון

באירופה של ימי הביניים ובתקופת הרנסאנס, אישה נחשבה בבעלות אביה עד לחתונתה, ולאחר מכן בבעלות בן זוגה. הסטטוס של נשים בתחום המסחר של ימי הביניים היה תלוי בפרשנות המקומית של הגדרת אישה עצמאית. בדרך כלל, זו הייתה אלמנתו של סוחר, לה הותר להמשיך ולנהל את עסקי בעלה לאחר מותו. לעיתים רחוקות ביותר, בעיקר בתחומים שמסורתית עסקו בהם נשים, יכלה רווקה להיות בעלת עסק בו עסק אביה.
בנורווגיה, אישה בשם גונילדה נרשמה בלוח השנה של נוהלי ה-Close Rolls ב-1256. רמזים להשתתפות נשים נמצאו באנגליה במסמכים הרשמיים (Regius Manuscript) וברישומי הגילדה של יורק מינסטר ב- 1408. נשים הועסקו בתפקידי אדמיניסטרציה באגודה הלונדונית של הבונים ונהנו מההטבות הנלוות לחברי הארגון. בנוסף, הנוסח היורקי ה-4 (York Manuscript No 4) ביורק משנת 1693 הכיל את הביטוי "הוא או היא המיועד/ת להצטרף לארגון הבונים החופשיים", אשר חלק מההיסטוריונים של הארגון הגדירו כטעות בהדפסה, אולם אדולפוס פרדריק אלכסנדר וודפורד (Adolphus Frederick Alexander Woodford), אשר חקר וקטלג מסמכים אלו, הגדיר את המסמך כאמיתי.

לשכות לנשים בלבד

ייתכן כי הייתה קיימת לשכה לנשים בלבד במחצית השנייה של המאה ה-18 בבוסטון, אם להסתמך על כתבים משנת 1815, שבהם נטען כי הוקמה לשכה המושתתת על עקרונות הבנייה החופשית המותאמת לנשים.
משנת 1902 זרם הבנייה חופשית המעורבת החל להיות נפוץ ולשכות מעורבות התפזרו ברחבי אנגליה. עקב חילוקי דעות בין הזרמים השונים, הוקם גוף של הלשכה הגדולה שהפך ל-Honourable Fraternity of Antient Masonry שבראשו עמד הנשיא הגדול (Grand Master), איש הכנסייה הכומר ד"ר ויליאם פרדריק קוב. לאחר פרישתו בתום 4 שנות כהונה כנשיא גדול, החליפה אותו אישה בתפקיד. חברי וחברות הארגון כינו זה את זו כ"אח" Brother ללא קשר למגדר. 
ב-1913 חלה התפלגות נוספת כאשר חלקם רצו להעניק דרגות גבוהות יותר. בעקבות כך עזבו את המתנגדים והקימו את האחווה המכובדת המסונית העתיקה (Honourable Fraternity of Ancient Freemasons). שני ארגונים אלה פתוחים בשנות האלפיים לנשים בלבד. האחווה הראשונה (Honourable Fraternity of Antient Masonry) שהתנגדה, ייעדה את האחווה לנשים בלבד החל משנת 1935, וב-1958, לאחר שהחלה להעניק דרגות גבוהות, החליפה את שמה ל"המסדר של הבונות החופשיות" (Order of Women Freemasons), כפי שהן ידועות היום. לשני גופים אלו יש לשכות ברחבי אנגליה, וכן באוסטרליה, בזימבבואה ובספרד.
הלשכה הגדולה של הנשים בצרפת, שצמחה ב-1959 מתוך הזרם המאמץ (adoptive) שתמך ב"אימוץ" נשים לארגון, התפשטה לבלגיה ב-1974, והלשכה הבלגית הנשית הגדולה הוקמה ב-1981. ב-2001 היו להם 35 לשכות, מתוכן 3 בארצות הברית. אלו צמחו בזכות לשכה ייחודית מתוך הלשכה הצרפתית הנשית הגדולה, שיועדה להפצת הבנייה החופשית בקרב נשים בארצות אחרות.

הכרה בנשים כבונות חופשיות

בחוקה המסונית המסורתית של אנדרסון (Anderson's Constitutions) קיים תיאור של האדם אשר יותר לו להתקבל לבנייה חופשית, ובין היתר נאמר במפורש שאין כניסה לנשים. הלשכה הגדולה של אנגליה (United Grand Lodge of England - UGLE), ולשכות אחרות, אינן מקבלות לשורותיהן נשים. מסיבה זו, כל לשכה בה ישנן נשים נחשבת לשכה "יוצאת דופן" על ידי הזרם המסוני המסורתי והלשכות הגדולות. בונים המשתייכים או מבקרים בלשכות כאלו עלולים להיות מסולקים או מושעים מהזרם המרכזי. אך משנת 1999 הלשכה האנגלית הגדולה (UGLE) מתירה לשתי לשכות נשים (The Order of Women Freemasons and The Honourable Fraternity of Ancient Freemasons) להשתתף בפעילות הבנייה החופשית. אף על פי שלא הוכרו ולא הוכרזו רשמית כשייכות לבנייה החופשית, גופים אלו יכולים להיחשב כחלק מהבנייה החופשית באופן כללי. באמריקה הצפונית הזרם המרכזי המסוני אינו מקבל נשים, אך ישנם גופים נפרדים שהם "מסוניים" באופיים אך לא בתוכנם. גופים אלו והבנייה המעורבת אינם מוכרים על ידי ה- UGLE.
הבנייה החופשית באירופה (למעט אנגליה), לעומת זאת, מכירה בנשים ובלשכות המקבלות נשים. הלשכות המעורבות נחשבות כמסוניות ומנהלות קשרי גומלין עם הלשכה המרכזית בצרפת (The Grand Orient de France) מאז שהוקמו. לשכה זו אף הכריזה שבנוסף לכך שהיא מצדדת בזכותן של לשכות עם נשים להיחשב מסוניות לכל דבר, בשנת 2010 היא החלה לצרף בעצמה נשים לשורותיה.