google/wiki40b huggingface dataset:
ישראל יוסף אונגר

תולדותיו

נולד בשנת תרכ"ח לרבי יעקב יצחק אונגר (האדמו"ר הראשון מחסידות דז'בנה ומייסדה) ולחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ (האמרי נועם) 
בנערותו היה הרב ישראל יוסף תלמידו של הרב יהושע הורוביץ שהיה אז האדמו"ר השלישי מדזיקוב. בי"א בטבת תרע"ג כאשר נפטר הרב הורוביץ היגר הרב ישראל יוסף לעיר טרנוב שבדרום-מזרח פולין והתקבל שם כאדמו"ר. בניגוד לאחיו שהחלו לכהן כאדמו"רים לאחר מותו של אביהם, התמנה הרב ישראל יוסף לאדמו"ר מיד לאחר פטירת רבו. הוא נודע בתפילותיו בימים הנוראים אותם היה עורך בנוסח חסידי רופשיץ עליהם נמנה רבו. 
כשפרצה מלחמת העולם השנייה סירב להצעה להימלט לשטח שנשלט על ידי רוסיה והועבר לגטו שהקימו הנאצים בעיר. ביום ראשון של ראש חודש תמוז של שנת תש"ב צורף הרב ישראל יוסף אונגר עם רוב בני משפחתו לאקציה השנייה שערכו הנאצים בגטו ונשלח למחנה ההשמדה בלז'ץ, שם נרצח. בנו הרב ראובן אונגר מילא את מקומו של באיו והיה אדמו"ר בעיירה קוזמיר אך גם הוא נרצח בשואה.
קמברילס

היסטוריה

בתקופת האימפריה הרומית היה במקום יישוב בשם לה לוסה (La Llosa), שהיה נקודה חשובה בדרך ויה אוגוסטה שקישרה בין אזור דרום צרפת המודרנית לדרום חצי האי האיברי. היישוב התקיים ככל הנראה בגלגולים שונים עד הכיבוש המוסלמי של ספרד במאה ה-8.
במאה ה-12, לאחר שהאזור נכבש במהלך הרקונקיסטה, היישוב הוקם מחדש בפקודתו של רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה. ב-1229 כוחותיו חיימה הראשון, מלך אראגון, יצאו מנמל קמברילס כדי לכבוש את מיורקה מידי המוסלמים. ב-1359 העיר הוקפה חומה.
בדצמבר 1640, במהלך מרד קטלוניה, התרחש במקום קרב קמברילס . כוחות הכתר הספרדי בפיקודו של המרקיז פדרו פחרדו דה סונייגה אי רקסנס  צרו על העיר במשך מספר ימים ולאחר כניעתה טבחו במגנים הקטלונים ששרדו, במהלך שקיבל ביקורת אפילו בשלטון הספרדי.
ב-1811, במהלך מלחמת חצי האי, העיר נכבשה על ידי צרפת, אך הבריטים, בעלי בריתם של הספרדים, כבשו אותה מחדש כעבור שנתיים. ב-1874, במהלך המלחמה הקרליסטית השלישית, הקרליסטים בזזו את קמברילס וגרמו לשריפה שהחריבה את המוסדות השלטוניים.
העיר התפתחה משמעותית במהלך המאה ה-20. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 כלכלתה החלה להתבסס על תיירות והיא אחד המוקדים של האזור התיירותי קוסטה דאורדה.
ב-18 באוגוסט 2017 אירע פיגוע דריסה בעיירה שבמהלכו חמישה מחבלים במכונית מדגם אאודי A3 דרסו ופצעו שישה אזרחים ושוטר. פצועה אחת מתה מפצעיה. המכונית הדורסת התהפכה, והמשטרה הרגה ביריות את חמשת המחבלים (שלבשו חגורות נפץ דמה).
מנחם המאירי

חיבוריו וספריו

רוב כתביו של המאירי לא התפרסמו עד ראשית המאה העשרים, והם התגלו בכתב יד יחידי שנמצא בספרית פרמה. קטעים בודדים מכתביו התפרסמו קודם לכן בספר שיטה מקובצת. בעקבות זאת, החזו"א (מועד סימן סז אות יב) טען שכיון שלא עבר במסורת ישראל, הרי היעלמותו במשך מאות שנים היא סימן אלוקי לכך שאין לדבריו מעמד שווה לדברי שאר הראשונים. לעומת זאת, רוב האחרונים ראו את כתביו כדברי שאר הראשונים, בולט בגישה זו הוא המשנה ברורה שמביא להלכה את דברי המאירי למעלה ממאתיים פעמים. כמענה לטענת החזו"א, יש שכתבו שכשם שהיעלמותו של הספר יכולה להוות סימן אלוקי על אי חשיבתו, כך גם העובדה שהספר שרד כמעט במילואו והתגלה בדורות האחרונים היא ראיה על חשיבותו וסמכותו.

חיבורים נוספים

המאירי כתב ספרים רבים, והיה אחד מגדולי המחברים בתולדות ישראל. מלבד ספרו "בית הבחירה" חיבר המאירי חידושים על התלמוד, שרק מיעוטם שרדו (למשל על מסכת עירובין וביצה). כמו כן כתב את ספר 'מגן אבות', בו הוא דן ב-24 נושאים הלכתיים שונים. ספר זה כתב המאירי בעקבות מחלוקת עם תלמידי הרמב"ן שרצו להנהיג בפרובנס את מנהגי רבם, והוא ביקש להגן על מנהגי המקום. הספר שימש מקור הלכתי חשוב לראשונים שלאחריו.
המאירי חיבר גם ספר בשם "חיבור התשובה"; פירוש לספר תהלים ופירוש לספר משלי; וכן הספר "קריית ספר" - הכולל הלכות כתיבת ספר תורה ובו רשימת מילים הכתובות בכתב מלא או כתב חסר, וספרים נוספים שככל הנראה אבדו.

מתפיסותיו העקרוניות

בנוסף להיותו של המאירי איש תלמוד והלכה מובהק, הוא גילה עניין בפילוסופיה ומדע יהודית. המאירי הושפע במיוחד ממשנתו של הרמב"ם. בוויכוח הגדול שהתפתח בעקבות ספרו של הרמב"ם 'מורה נבוכים' והחרם שהטיל הרשב"א על לימוד הפילוסופיה, התנגד המאירי לחרם ותמך ללא סייג בעמדת המגינים על עמדת הרמב"ם, וטען שאין בכך כל פסול.
בנוסף ראוי לציון גם יחסו של המאירי לגויים. בפירושו הוא עומד על כך שהאיסור לתת להם מתנות לא נאמר ב- "אומות הגדורות בדרכי הדתות ושמודות באלהות", ולפיכך אינו חל על המוסלמים, ואף לא על הנוצרים, שלדעתו אף הם אינם נחשבים לעובדי עבודה זרה.
דוגמה לכך ניתן להביא מדבריו על מסכת עבודה זרה דף כא' בדין מכירת בתים לגויים: "ולעניין פסק, דבר זה לא נאמר אלא בארץ, ובזמנים שהזכרנו." ... "שדבר זה עיקר איסורו לאותם עובדי האלילים שהיו אליליהם בבתיהם ומקטרים ומזבחים להם שם:"

יש הטוענים, שדבריו אלה של המאירי נאמרו מתוך חשש מן הנוצרים, ואינם משקפים את דעתו האמיתית. עמדה זו נדחתה על ידי יעקב בלידשטיין, אשר הראה כי עמדתו ביחס לגויים חוברת לדיונו הייחודי באשר לגר תושב וכי התלבטויותיו של המאירי וניסוחיו מורים כי אין המדובר באפולוגטיקה. כך סבר גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אשר קבע, "שהעיקר הוא כדעת המאירי, שכל העמים שהם גדורים בנימוסים הגונים בין אדם לחבירו הם כבר נחשבים לגרים תושבים בכל חיובי האדם". לעומתם, רבי דוד צבי הילמן כתב מאמר בו הביא מספר ראיות לכך שדבריו של המאירי בנושא זה אכן נכתבו רק כלפי חוץ ואינם משקפים את דעתו.
קריית מטלון

היסטוריה

קריית מטלון הוקמה על ידי משפחת מטלון אשר רכשו את האדמות מהברון מנשה. משפחת מטלון העסיקה את משפחת פנחס לניהול הפרדס מתחילת שנות ה-30 עד סוף שנות ה-40, כמו כן בשנה זו נבנו בתים פרטיים אשר נמכרו לכל אזרח אשר חפץ לגור בקרית מטלון. לפרדס אשר משפחת פנחס ניהלה הייתה באר פרטית שסיפקה מים לפרדס ובהמשך, כאשר הפרדס נעקר ונבנו בתים פרטיים על ידי משפחת מטלון, הבאר סיפקה מים לתושבי השכונה ולבית משפחת פנחס עד סוף שנת 1976, לאחר מכן בעלות הבאר הועברה לעיריית פ"ת ביחד עם הבית אשר בו התגוררה משפחת פנחס אשר נקרא עד היום "בית הבאר".
פתיחת גשר אם המושבות הביאה לעניין רב במגורים בשכונה ובעשור השני של המאה ה-21 החלה בה בנייה מחודשת של בתים צמודי-קרקע.

אזור התעשייה

אזור התעשייה נקרא על-שם שכונת המגורים בפתח תקווה השוכנת ממערב לו, ונקראה על שמו של משה יצחק מטלון, שנמנה עם מקימיה. שם נוסף של אזור התעשייה הוא "רמת סיב", עקב ריבוי מפעלי הסיבים ששכנו במקום בעבר. מאותה סיבה, אחד הרחובות הראשיים באזור התעשייה נקרא "הסיבים". האזור הוקם במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 ביוזמת התאחדות התעשיינים בישראל.
אזור התעשייה משתרע על שטח של כ-2,000 דונם ופועלים בו כ-800 חברות ועסקים. אזור תעשייה זה הוא השלישי בהיקפו בפתח תקווה, אחרי קריית אריה וסגולה.
בין החברות הפועלות בקריית מטלון ניתן למנות את בזק בינלאומי, 012 ,ניו פארם, ECI, פורשה ישראל ושטראוס גרופ, טבע.  
לאחרונה התפתח בקריית מטלון מתחם בילוי ונפתחו בו פאבים, בתי קפה ומסעדות רבות. לב המתחם נמצא במזרח אזור התעשייה, ב"יכין סנטר", שמרכז מספר רב של בתי קפה ומסעדות והקמתו נתנה תנופה רבה לעסקים מסוג זה.
משפחת פאליסר

תקציר עלילה

ליידי גלנקורה (סוזן המפשייר) מאורסת בעל כרחה לפלנטג'נט פאליסר (פיליפ לאת'אם), אריסטוקרט עשיר ויבשושי, היורש של התואר דוכס אומניום וגאת'רום מדודו הזקן (רולנד קאלבר). גם אחרי נישואיהם ליידי גלנקורה עורגת לאהובה הצעיר יפה התואר בורגו פיצג'רלד (בארי ג'סטיס).
פאליסר מודע לנטייתה של אשתו והוא לוקח אותה לטיול ארוך באירופה. בכך הוא מוותר על משרת שר האוצר של בריטניה שהוצעה לו ושהייתה משאת נפשו. בהיותם בטיול הגדול בני הזוג מתחילים להבין זה את זו ועם שובם ללונדון גלנקורה הופכת להיות מארחת חברה השואפת לקדם כך את בעלה בעיסוקיו הפוליטיים.
בעוד פלטג'נט מצליח בדרכו הפוליטית, בריסטר אירי צעיר בשם פיניאס פין (דונאל מק'קאן) נבחר לפרלמנט לייצג את המחוז Loughshane. בלונדון, פין מתערה בחברה הגבוהה ומתאהב בליידי לורה סטנדיש (אנה מאסי) הנאבקת לשמר את אורח החיים האריסטוקרטי לאחר שהתרוששה כששילמה את החובות של אחיה, לורד צ'ילטרן (ג'ון האלאם).
ליידי לורה מתחתנת עם רוברט קנדי (דרק גודפרי), חבר פרלמנט סקוט עשיר. פין נאלץ להתפטר מבית הנבחרים אחרי שתמך בחוק " Irish Tenant Right" בניגוד לעמדת מפלגתו. הנישואים של ליידי לורה וקנדי מתפרקים וליידי לורה עוברת לגור בגרמניה. פין מבלה את חג המולד עם ליידי לורה, וקנדי מאשים את השניים בניאוף. פין נעצר באשמת רצח אבל פאליסר עומד לצידו ומממן את ההגנה שלו.

הפקה

ההפקה התמשכה יותר מ-13 חודשים. הסדרה שודרה בשיא תקופת השביתות בבריטניה ובימים של הפסקות חשמל. בתחילת השנה הבחירות הכלליות שנקבעו לחודש פברואר 1974 הביאו לדחייה בשידור הסדרה, כיוון שעסקה בנושאים פוליטיים ובמפלגה הליברלית, אם כי סיפור העלילה היה בדיוני לחלוטין. כאשר חודשו שידורי הסדרה הוכרזו בחירות כלליות נוספות באוקטובר 1974, ושוב נדחו שידורי הסדרה. הקשיים האלה גרמו לכך שהסדרה נמשכה עד נובמבר במקום עד יוני כמתוכנן בתחילה. לדחייה גרמה גם שביתה ב-BBC.

DVD

כל הפרקים של הסדרה "משפחת פאליסר" יצאו על גבי DVD באוסטרליה, בבריטניה ובאמריקה הצפונית.
נתירה

השימוש בנתירה

לנתירה נודע שימוש בהנדסה, בעיקר כאשר קיים צורך להתאים את שינויי הלחץ במערכת. לדוגמה, בתכנונן של רכבות הרים יש לנתירה המרבית במערכת חשיבות כדי לוודא שהשרירים האנושיים יספיקו להתרגל לשינויים ויימנעו פגיעה בגוף וחבלות כגון צליפת שוט. הנתירה נלקחת בחשבון במערכות מרובות טלטלות המכילות או מורכבות מגופים עדינים ושבירים. 
בנתירה נעשה שימוש גם בתכנון תהליכי ייצור. שינויים מהירים מדי בתאוצתו של כלי חיתוך, קרי נתירה גבוהה שלו, עלולים לגרום לשחיקה מהירה ולקווי חיתוך מעוותים. יחידות בקרת שליטה מודרניות במכשירים שכאלה מתירות למפעיל להגביל את שינויי התאוצה במערכת באמצעות קביעת רף נתירה מרבי.
מכשיר המודד נתירה מכונה מד-נתירה (jerkmeter).
בנגזרות גבוהות יותר של ההעתק כמעט ולא נעשה שימוש ואין להן שמות מוסכמים. במהלך תכנון טלסקופ החלל האבל נעזרו בחישובים בנגזרת הרביעית בזמן של ההעתק (נגזרתה בזמן של הנתירה) וזו כונתה jounce ("טלטלה" בתרגום חופשי).
הרומן שלי עם אנני

תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפור אהבתם של זוג ומערכת יחסיהם שידעה עליות ומורדות. אלבי סינגר (אלן), הוא קומיקאי בעל נטיות אינטלקטואליות המנסה לשמר את הקשר שלו עם אנני הול (קיטון), בעלת האישיות המורכבת. סינגר רואה את עצמו כדמות המובילה במערכת היחסים ומתקשה לקבל את ביטויי העצמאות של אנני הול. הסרט סוקר מספר שנים במערכת היחסים שלהם. אחרי שנים רבות וויכוחים רבים, הזוג מבין שהם שונים זה מזו, ונפרדים. אנני עוברת לגור עם מפיק הוליוודי (פול סיימון), אך אלבי מבין שהוא אוהב אותה, ומחליט לנסוע להוליווד ולהחזיר אותה. הוא נכשל, וחוזר לניו יורק כלעומת שבא. מאוחר יותר נפגשים השניים במקרה ומסכימים כי אינם מתחרטים על מה שהיה.

טכניקות קולנועיות

הסרט עושה שימוש מגוון בקשת רחבה של טכניקות קולנועיות, כמו מסך מפוצל, שבירת הקיר הרביעי, כתוביות החושפות את מחשבותיו האמיתיות של הדמות (בסתירה לדיאלוג) ושילוב של סצינות מצוירות בתוך הסרט. לדוגמה: סצנה ובה עומד אלבי בתור, ומתלונן לחברתו על האיש העומד מאחוריהם, שמדבר דברי הבל על עבודתו של מרשל מקלוהן. אלבי מסביר למצלמה כמה האיש מאחוריו מעצבן אותו, ובתגובה האיש מדבר למצלמה ומסביר את הצד שלו בוויכוח. לבסוף אלבי פותר את הסכסוך על ידי שליפתו משולי המסך של מרשל מקלוהן (המגלם את עצמו), שמודה כי דבריו של האיש הם אכן טפשיים.

השפעות

הרומן שלי עם אנני הוא אבן יסוד בתולדות הקולנוע האמריקני. האופן בו אלן מציג סיפור אהבה של דמויות על שלל מורכבותן האישית ולבטיהן הנפשיים הפנימיים, השפיעו על יוצרים אחרים. הסרט השפיע גם רבות על הקומדיות הרומנטיות שבאו אחריו, כמו גם על סדרות טלוויזיה רבות שעשו שימוש בטכניקות המוצגות בסרט זה. מבחינה אופנתית, הלבוש של קיטון בסרט, שכבות של בגדים ועניבה, הפך לפופולרי באמריקה. בסרט גם הופיע לראשונה כריסטופר ווקן בתפקיד ראוי, ובכך הוא פרץ לתודעה האמריקאית עם מה שעתידה להיות קריירה מזהירה.
בהופעה של להקת החברים של נטאשה בבית גבריאל ב-1996, שתועדה באלבומה של הלהקה "בהופעה חיה", סיפר ארקדי דוכין כי השיר "יש בך" נכתב בהשראת הסרט. את המשפט הפותח את השיר, "יש בך משהו שונה", אומר אלבי לאנני במהלך הסרט.
הרבנות הראשית לרוסיה

הרבנות הראשית לרוסיה (ברוסית: Главный раввинат России) היא מוסד רבני בשטחי הפדרציה הרוסית, המפעילה מערכת כשרות ומעניקה סיוע לקהילות היהודיות החברים בפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה ברחבי המדינה. בראש הרבנות הראשית עומד הרב ברל לזר. משרדי הרבנות הראשית שוכנים בהמרכז היהודי-קהילתי במוסקבה.

מחלקת הכשרות

במסגרת מוסד הרבנות פועלת מחלקת כשרות תחת השם וועד הכשרות. וועד הכשרות של הרבנות הראשית ברוסיה, מעניק כשרות לעשרות מפעלי מזון ברחבי רוסיה, כמו גם למספר מסעדות במוסקבה. סמל הכשות של הוועד נושא את האותיות KR, "כשרות רוסיה", כשחותמת הכשרות היא "בד"ץ אגודת הרבנים - רוסיא"

הרב הראשי הצבאי

הרב הראשי הצבאי של רוסיה (ברוסית: Военный Главный раввин России) הוא תפקיד שהוקם על ידי מוסד הרבנות הראשית, שמינה לכך את הרב אהרון גורביץ', שהוכר על ידי משרד ההגנה הרוסי והוענקה לו דרגת סגן-אלוף (פולקובניק). הוא מונה בדצמבר 2007 והיה לרב הראשי הצבאי הראשון ברוסיה מאז מהפכת אוקטובר 1917. תוארו הרשמי הוא הרב הראשי של שירות בתי הסוהר הפדרלי והכוחות המזוינים.

הרבנים הראשיים

בשנת 1980 מונה לרבה של מוסקבה וברית המועצות הרב אדולף שייביץ', שהמשיך לכהן כרב ראשי גם לאחר התפרקות ברית המועצות. בשנת 1993 קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה בחר אותו לרבה הראשי של רוסיה, תפקיד בו הוא מחזיק עד היום.
בשנת 2000 בעקבות מתחים בין קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה לאיגוד הקהילות היהודיות ברוסיה בחרו האחרונים ברב ברל לזר לתפקיד רבה הראשי של רוסיה מטעמם במקביל לרב אדולף שייביץ'.  אך הם אינם מוכרים כרבנים ראשיים רשמיים על ידי הממשל הרוסי.
דודו פלמה

דוד (דודו) פלמה (נולד ב-1950 בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד) הוא סופר עברי, משורר, צייר פובליציסט ועורך.

ביוגרפיה

דודו פלמה, בן לניצולי שואה, ומאז שנת 1971 הוא מתגורר בקיבוץ כפר הנשיא. היה חבר במדרשה (מכללת) באורנים. כיום הוא מנהל לימודים במדרשה למנהיגות, במכינה קדם-צבאית בגליל העליון. פלמה משלב חינוך והוראה עם יצירה ספרותית, איור גרפי וציור.
בשנות ה-70 למד ציור אצל אברהם אילת. תערוכתו הראשונה 1980, "זרדים מתכות", הייתה תערוכת פיסול בחומרים מעורבים ורישומים בגלריה "הקבוץ", ומאז ערך כמה תערוכות יחיד בגלריות שונות.
בשנת 1982, הצטרף למערכת כתב העת "שדמות", כעורך וכעורך גרפי. בשנת 1984 כתב וביים קברט סאטירי, "כמו בתוך קופסה". בשנת 1987 כתב מחזה, בשם "רק הכוכבים היו קרובים כל כך", שהועלה בפסטיבל עכו. בשנת 1992, היה בין מקימי "בית המדרש החילוני" במדרשה שבמכללת אורנים, ובעקבות ההצלחה שם, הקים את בית המדרש החילוני לנוער, בבית הספר "עינות ירדן", שבקיבוץ עמיר בעמק החולה.
בשנת 1996 ייסד וערך את כתב העת "רוח אחרת", במה לחינוך חברתי, שיצא לאור כמה שנים על ידי "מרכז המורים", במכללת תל-חי.
בשנת 1998 העלה בתיאטרון הבימה מחזה בשם "ילדי הקירות" כפרויקט מיוחד ליום הזיכרון.
בינואר 2019 פורסמה באתר מקור ראשון כתבת תחקיר על פרסומיו של פלמה בפרופיל האישי אותו הוא מפעיל ברשת החברתית פייסבוק. בתחקיר הובאו איורים פרי עטו, שמציגים את מנהיגי הימין בארץ באופן שעלול להתפרש כהסתה. בתגובה אמר פלמה: "אני מנסה לעורר בכל האמצעים שאני מכיר,, אם זה בשפה או בגרפיקה או בציורים וקריקטורות, או במכלול של תחומים. אני יורה בכל הכלים. אני רק לא יורה באש חיה, אלא בכל הכלים שנקראים אומנות ... בינתיים, לא ראיתי שמישהו ירה בביבי בגלל קריקטורה שלי. אני לא הולך יותר מדי רחוק מהמציאות ... יש לי הרבה מאוד שותפים, אנחנו [אנשי השמאל] חיים בצורה של חיה נרדפת". בתגובה הודיעה עמותת מכינת גליל עליון בה לימד פלמה בעשרים השנים האחרונות על ניתוק מיידי של כל קשר עמו.
טובה פירון

טובה פִירוֹן (15 באפריל 1911 - 2 ביוני 1999) הייתה שחקנית וזמרת בתקופת היישוב.

ביוגרפיה

פירון נולדה בשנת 1911 למרדכי ורבקה פירון, במשפחה בת ארבעה ילדים ברוסיה. עלתה לארץ ישראל בתחילת שנות ה-20 וסיימה את לימודיה בגימנסיה הרצליה. שיחקה בתיאטראות "הקומקום" ו"המטאטא", נסעה ללונדון, וב-1930 סיימה בהצטיינות את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הבמה בלונדון. כעבור זמן קצר נסעה שוב לבריטניה והתקבלה לתיאטרון בקיימברידג'. בראשית שנות ה-30 נישאה לאיש תיאטרון בריטי, ג'ורג' באייט (Bayat), והשניים היו הורים לבן, דוד. השניים נפרדו כעבור מספר שנים וב-1939 היא שבה לארץ עם בנה.
בזמן מלחמת העולם השנייה התחברה ללהקת שחקנים ונשלחה על ידי "שירות הבידור הצבאי הלאומי" הבריטי להופיע בשירים רוסיים בפני חיילי בעלות הברית באיטליה. באחת מנסיעותיה בכבישי איטליה נתקלה בחיילי הבריגדה היהודית, שמעה את שירתם העברית והחלה לשיר בפניהם בעברית. בזאת הפכה מזמרת "רוסית" לזמרת עברית. הופיעה גם בפני שארית הפליטה. כשחזרה לארץ הופיעה על במת התיאטרון לי-לה-לו.
פירון נהגה לשיר שירים רוסיים רומנטיים בתרגום עברי. שירה המפורסם ביותר היה "תכול המטפחת" למילים של אברהם שלונסקי ולחן רוסי עממי (הייתה הראשונה שביצעה את השיר, ואחר כך שרו אותו זמרים אחרים).
בתקופת מלחמת העצמאות הופיעה טובה פירון בפני חיילי צה"ל בחזיתות.
לאחר מכן עבדה כמורה לאנגלית והופיעה בתפקידי משנה במספר הפקות.
ב-1967 השתתפה בסרטו של אורי זוהר, "שלושה ימים וילד".
בשנת 1977 הופיעה טובה פירון במותחן הפוליטי "קשר הדבש", בבימויו של יעוד לבנון וע"פי תסריט של אריה קרישק (וביצעה שם את להיטה הנודע "שן בני שן במנוחה"). הסרט זכה במקום ראשון בתחרות סרטי עלילה באותה שנה. ב-1979 השתתפה בשני סרטים: "פרשת וינשל" בבימויו של אברהם הפנר ו"רגעים" בבימויה של מיכל בת אדם. ב-1986 השתתפה בסרט "אלכס חולה אהבה".
טובה פירון העלתה את זיכרונותיה על הכתב בשני ספרים: "Good Bye פיקאדילי" ו"זמרת תל אביב הקטנה".]
נפטרה ב-1999, ונקברה בבית העלמין ירקון. הותירה אחריה את בנה.
חורונים

חוֹרֹנַיִם (גם: חֹרוֹנָיִם או חֹרֹנַיִם) הייתה עיר מקראית במואב, בקרבת צוער שלדרום מזרח ים המלח.
העיר נזכרת ב"משא מואב", שנשאו הן ישעיהו הנביא והן ירמיהו הנביא על ערי מואב.
כך, מובא: "לִבִּי לְמוֹאָב יִזְעָק בְּרִיחֶהָ עַד צֹעַר עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה כִּי מַעֲלֵה הַלּוּחִית בִּבְכִי יַעֲלֶה בּוֹ כִּי דֶּרֶךְ חוֹרֹנַיִם זַעֲקַת שֶׁבֶר יְעֹעֵרוּ כִּי מֵי נִמְרִים מְשַׁמּוֹת יִהְיוּ"‏;
וכן: "קוֹל צְעָקָה מֵחֹרוֹנָיִם שֹׁד וָשֶׁבֶר גָּדוֹל נִשְׁבְּרָה מוֹאָב הִשְׁמִיעוּ זְּעָקָה צעוריה (צְעִירֶיהָ) כִּי מַעֲלֵה הלחות (הַלֻּחִית) בִּבְכִי יַעֲלֶה בֶּכִי כִּי בְּמוֹרַד חוֹרֹנַיִם צָרֵי צַעֲקַת שֶׁבֶר שָׁמֵעוּ ... מִזַּעֲקַת חֶשְׁבּוֹן עַד אֶלְעָלֵה עַד יַהַץ נָתְנוּ קוֹלָם מִצֹּעַר עַד חֹרֹנַיִם עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה כִּי גַּם מֵי נִמְרִים לִמְשַׁמּוֹת יִהְיוּ"‏.
העיר נזכרת גם במצבת מישע (שורה 32), בתיאור קרב שערך בה מישע מלך מואב: "(וי)אמר לי כמש רד הלתחם בחורנן".
החוקר אלואיס מוסיל הציע לזהות את העיר הקדומה עם חורבה בשם "אלעראק" (המצודה), כעשרה ק"מ דרומית מערבית לקיר מואב‏.
עולם אחר 2

תיאור היצירה

היצירה מתארת מבנה בצורת קובייה, עשוי לבנים, כאשר בקירותיו חלונות. בחלק מהחלונות מצויה ציפור ובשאר שופר. הצופה מביט בחדר, בו זמנית, משלושה כיוונים שונים (ולמעשה ייתכן שהצופה מביט בחדר מבעד עיני הציפור). בתחתית היצירה ובצד הימני התחתון של היצירה מוצג מבט של הצופה מתחתית החדר כלפי מעלה. במרכז היצירה, למול הצופה, וכן משמאל היצירה, ניתן לראות את החדר במישור אופקי, ואילו בחלקה העליון של היצירה ובצד הימני העליון של הקוביה - מוצג מבט מראש הקובייה מטה אל רצפתה. מבעד לחלונות הקוביה ניתן לראות כי המבנה מצוי על מעין כוכב בעל מכתשים רבים, וסביבו ניתן לראות כוכבים רבים בשמי הלילה.
פסל הציפור המופיעה בתמונה, בעלת פני האדם הופיע לראשונה ביצירתו של אֶשֶר משנת 1934 "דומם וכדור שיקוף". הפסל ניתן לאֶשֶר על ידי חמיו במתנה.
יצירה זו היא אחת העבודות הראשונות בסדרת ה"יחסויות" של אֶשֶר, בה עסק אשר בשימוש בפרספקטיבה על מנת להציג בו זמנית נקודות מבט שונות.
בספרו "עבודות גרפיות" מתאר אֶשֶר את היצירה:
מפתחי חמשת הקירות הנראים לעין ניבטים שלושה נופים שונים. בעד צמד הפתחים העליון משפיל הצופה מבט, כמעט אנכי, אל הקרקע. הצמד האמצעי נמצא בגובה העין ומשקיף אל האופק, בעוד שבעד הצמד התחתון נושא הצופה את מבטו אל הכוכבים. כל אחד ממישורי המבנה - המאחד בתוכו את הנאדיר את האופק ואת הזנית ממלא תפקיד משולש. לדוגמה, המישור האחורי שבמרכז מתפקיד כקיר בהתייחס לאופק, כריצפה בהתייחס למבט בעד הפתח העליון, וכתיקרה בשעה שהמבט מופנה אל שמי הכוכבים.
— מוריץ קורנליס אשר, עבודות גרפיות, הוצאת בנדיקט טאשן וסטימצקי בע"מ, 1994
Empty Sky

רקע כללי

האלבום הוקלט במהלך חורף 1968 ואביב 1969 באולפני DJM רקורדס, Empty Sky הוא האלבום היחיד בתקופה המוקדמת של הקריירה של אלטון ג'ון שלא הופק על ידי גאס דודג'ון, במקומו הפיק חבר ועובד אולפני DJM רקורדס, סטיב בראון. האלבום יצא בבריטניה בגרסת בסטריאו ובגרסת מונו שנחשבת כיום לפריט אספנים נדיר.
בחלק מהרצועות מנגן ג'ון בצ'מבלו, כולל השיר "Skyline Pigeon", אותו תיאר ג'ון כ-"השיר הראשון שברני ואני התלהבנו אי פעם שכתבנו."
ג'ון השתמש במוזיקאים שהיו חברים שלו או של בראון. הגיטריסט קאלב קוואי והמתופף רוג'ר פופ, שניהם חברי הלהקה "הוקפוט" באותה תקופה, ניגנו בהרבה רצועות באלבום (קוואי ופופ הצטרפו לג'ון כמה שנים מאוחר יותר כחלק מסיבוב ההופעות שלו לאחר הוצאת האלבום Rock of the Westies ב-1975 ו-Blue Moves ב-1976). טוני מוריי מלהקת הטרוגס מנגן בס. Empty Sky היא ההופעה הראשונה של המתופף ניגל אולסון עם אלטון ג'ון, חבר להקת פלסטיק פני וספנסר דייוויס גרופ, שניגן בתופים ב-"Lady What's Tomorrow? " (אולסון וחברו ללהקת ספנסר דייוויס, הבסיסט די מוריי, יצטרפו כמה שנים מאוחר יותר לסיבובי ההופעות שלו בשנות ה -70). קלייב פרנקס, שכמה שנים מאוחר יותר יהפוך למפיק הסאונד החי של בהופעותיו של ג'ון במשך סיבובי הופעות רבים, מופיע גם הוא ברשימת הקרדיטים על הפקת האלבום. עיצוב העטיפה המקורי נעשה על ידי דייוויד לארקהאם (המוכר כ-"דייב"), שימשיך ויעצב עבורו עטיפות תקליטים גם בעתיד.
"Skyline Pigeon" הוא השיר הפופולרי והידוע ביותר באלבום, והוא היחיד שג'ון, אם כי לעיתים רחוקות, מבצע בהופעות החיות שלו. הגרסה הסופית יותר של "Skyline Pigeon" הכוללת תזמורת וליווי פסנתר במקום צ'מבלו הוקלטה ב-1973 לאלבומו Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player, והיא הופיעה בתחילה כבי-סייד של הסינגל "Daniel". הופעה נוספת של השיר הייתה בשנת 1974, כאשר גרסה שהוקלטה בלונדון הופיעה כרצועה הפותחת את אלבום הלייב Here and There, שיצא בגרסת LP ו-CD. ג'ון ביצע גם את רצועת הכותרת של האלבום, "Empty Sky", בתחנות שונות בסיבוב ההופעות שלו בשנת 1975.
אף על פי שאז ג'ון מכנה את האלבום נאיבי, יש לו זיכרונות טובים מהקלטת התקליט. אלה כוללים הליכה הביתה מאולפני ההקלטה בארבע לפנות בוקר ולינה במפקדת צבא הישועה ברחוב אוקספורד, אותה ניהל אביו של סטיב בראון. "אני זוכר כשסיימנו את העבודה על רצועת הכותרת - זה פשוט הימם אותי. חשבתי שזה הדבר הטוב ביותר ששמעתי בחיי", נזכר ג'ון.
אלטון ג'ון אמר בראיון שהוא עוד לא היה בטוח באותה תקופה מה הסגנון שלו הולך להיות ושאולי שאף להידמות ללאונרד כהן.
אפקט אליזה

אפקט אליזה הוא מונח מתחום מדעי המחשב, המתאר את הנטייה הלא מודעת להניח שהתנהגותו של מחשב מקבילה להתנהגות אנושית.
אפקט זה מתייחס לנטייה האנושית למרצף של סמלים, בייחוד מילים, שחוברו יחד על ידי מחשבים.
דוגמה טובה לכך, שניתנה על ידי דאגלס הופשטטר, היא כאשר כספומט מציג את המילה "תודה" לאחר ביצוע פעולה על ידי המשתמש. 
הצופה המקרי עלול לייחס למכשיר רגש תודה, למרות שהמכשיר רק מראה על גבי המסך תוכן שהוזן מראש.
סקוט ווקר (זמר)

מהלך הקריירה

נוהל סקוט אנגל נולד בהמילטון שבאוהיו למשפחת מנהל בחברת נפט. בעקבות עבודה של אביו המשפחה נדדה ממקום למקום. החל משנת 1959 הם התיישבו בקליפורניה. הילד התעניין במוזיקה, שיחק בהצגות ילדים ואף הופיע מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה של אדי פישר. בהיותו בלוס אנג'לס הוא התחיל להתעניין בג'אז ובקולנוע אירופאי.
בשנת 1961 הוא פגש גיטריסט וזמר ג'ון מאוס שהשתמש בשם במה ג'ון ווקר. הם הקימו להקה שהחל משנת 1964 נקראה "אחים ווקר" ( the Walker Brothers) ובשנת 1965 הם נסעו להופעות בבריטניה. בבריטניה הם הוציאו מספר שירים שזכו במקום הראשון במצעד הבריטי וזכו להצלחה רבה. לאחר מספר שנים הלהקה התפרקה וסקוט ווקר עבר לקריירת סולו.
בשנת 1975 הלהקה חוברה מחדש ופעלה מספר שנים. במשך מעל ל-30 שנים של קריירה הוא הוציא מספר רב של תקליטים. בשנת 1995 הוא הוציא Tilt תוך שיתוף פעולה עם התזמורת הסימפונית של לונדון. את האלבום האחרון יצאה לאור בשנת 2018.
כמפיק תקליטים וגיטריסט סקוט ווקר פעל בשיתוף פעולה עם פאלפ, אוטה למפר ולהקות נוספות.
אוסטאופתיה

אוסטאופתיה היא שיטת רפואה אלטרנטיבית העוסקת בעיסוי ומניפולציה ידנית של שרירים ועצמות.
לפי שירות הבריאות הלאומי בבריטניה, קיימות "ראיות מוגבלות המציעות" כי אוסטאופתיה "עשויה להיות מועילה לסוגים מסוימים של כאבי צוואר, כתף או גפיים תחתונות, ולהחלמה לאחר ניתוחי ירך וברך", אך אין ראיות ליעילות האוסטאופתיה למצבים שאינם קשורים לעצמות ושרירים, "דוגמת כאבי ראש, מיגרנות, כאבי מחזור, בעיות במערכת העיכול, דיכאון או בכי מוגזם בתינוקות (קוליק). לפי חלק מהספרות המחקרית, הראיות ליעילות האוסטאופתיה בטיפול בכאבי עצם ושרירים אינן חזקות מספיק.

היסטוריה

האוסטאופטיה נוסדה בשנת 1874 על ידי ד"ר אנדרו טיילור סטיל במיזורי, ארצות הברית. סטיל, אשר היה רופא בעל ותק של 30 שנה, ניסה למצוא פתרון לכאבים שלאחר ניתוחים ולראייתו יש להעדיף טיפול הוליסטי על פני הדרכים הקונבנציונליות הכוללות נטילת תרופות.

הסמכה

אוסטאופתים מוסמכים מקבלים את הסמכתם לעיסוק במקצוע לאחר קבלת הסמכה ממוסד אקדמי מוכר, כמו בצורה של השלמת תואר בוגר באוסטאופתיה (בבריטניה מכונה תואר זה .B.Ost), אחרים ממשיכים לתואר מתקדם בתחום הנקרא "דוקטור לאוסטאופתיה" (D.O). לרוב, האוסטאופט אינו מוגדר כרופא, ותואר מתקדם זה אינו תואר רפואי, חוץ מארצות הברית (נכון ל 2016).

בישראל

נכון לשנת 2018 ניתן ללמוד בארץ את המקצוע, כמסלול תעודה, במכללת וינגייט. אוסטאופתים ישראלים מוסמכים, בדרך כלל מאוגדים תחת רשימת האוסטאופתים בישראל, והאגודה הישראלית לאוסטואפתיה. אוסטאופתים אשר עברו הסמכה מטעם מכללת וינגייט לא מוכרים כאוסטאופטים מוסמכים במדינות אחרות חוץ מישראל. העיסוק באוסטאופתיה טרם הוסדר בחוק הישראלי ועל כן נוצר מצב בו כל אדם המעוניין בכך, יכול לכנות עצמו "אוסטאופת", בין אם הוא משולל כל השכלה מוסדית בנושא ובין אם רכש השכלה כזו. מסיבה זו אוסטאופתים בעלי השכלה מוכרת בתחום (במדינה משפיעה אחרת), לא יכולים לקבל רישוי ממשרד הבריאות משום שנכון להיום לא קיים חוק אשר יבסס רישוי כזה.
נסיכת הזמן

תקציר העלילה

הסדרה עוסקת בלינה גריסקי, נסיכה מרוסיה שלומדת בבית ספר לבלט בפריז של שנת 1905. כשלינה מגלה שהוריה רוצים להחזיר אותה לרוסיה, ולהפריד בינה ובין הנרי, החבר שלה, היא מחליטה לברוח. במקום לברוח מן ההורים, היא עוברת בטעות בפורטל זמן ומגיעה לפריז של שנת 2018. כעת לינה צריכה להשתלב בבית ספר לבלט כתלמידה רגילה, ולא לעורר את חשדם של חבריה לכיתה עד שהנרי יצליח להחזיר אותה הביתה לשנת 1905. אם הסוד של לינה ייחשף היא תהיה בסכנה, ואספני הזמן המחפשים אחריה ואחר השרשרת שעל צווארה יימצאו אותה.

הפקה

תקציב ההפקה לעונה הראשונה של הסדרה היה כ-12.5 מיליון דולר. הצילומים של העונה השנייה של הסדרה התנהלו ביולי 2018.