google/wiki40b huggingface dataset:
לאופולד השלישי, מלך הבלגים

ביוגרפיה

לאופולד השלישי נולד ב-3 בנובמבר 1901 בבריסל, לאלברט הראשון מלך הבלגים ולאליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, בתם של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ומריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל.
בשנת 1926 פגש לאופולד בסטוקהולם את אסטריד, נסיכת שוודיה, בתו של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, ואחייניתו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה. הם התחתנו באותה השנה ונולדו להם שלושה ילדים
בתאונת דרכים שאירעה בשנת 1935 בקיסנאכט שבשווייץ, נהרגה המלכה אסטריד והמלך נפצע.
אל מול האיום הגרמני, החליטה ממשלת בלגיה בשנת 1936 לשמור על נייטרליות, על אף היותה בת ברית של צרפת ובריטניה עד אז. למרות זאת, נכבשה בלגיה על ידי גרמניה ב-10 במאי 1940. לאופולד אשר שימש כמפקדו העליון של הצבא החליט על כניעה מוחלטת ללא תנאי למרות התנגדות הממשלה, בראשותו של איבר פיירלו. החלטה זו הייתה בין הסיבות ל"בעיה המלכותית", אשר הייתה הבסיס לוויתורו על כס המלכות מאוחר יותר.
הוא נישא שוב בנישואים מורגנטים בשנת 1941 לליליאן באלז; ביקורת נמתחה על העובדה שהוא חוגג את נישואיו בעוד ארצו שרויה תחת כיבוש. ונולדו להם שלושה ילדים. על אף היותם נסיכי בלגיה, ילדים אלו אינם יכולים להיות יורשי הכתר, מאחר שאמם הנה מפשוטי העם.
בניגוד לבית המלוכה של הולנד, שעבר כולו לגלות עם הכיבוש הגרמני, המשיכו לאופולד ובני משפחתו לחיות בארמונם בלאקן במהלך רוב שנות הכיבוש. ליאופולד אף נסע להיוועד עם היטלר בברכטסגאדן. ממשלת בלגיה הגולה בלונדון סירבה להכיר בו כשליט לגיטימי באותן שנים. בשנת 1944, נלקח לאופולד יחד עם משפחתו על ידי הנאצים למעצר בית בטירה בגרמניה ולאחר מכן באוסטריה, והם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית במאי 1945. רבים בבלגיה ראו במלך משתף פעולה עם הנאצים, והתנגדו נמרצות לשובו לכס המלכות. אחיו, הנסיך שארל, מילא בינתיים את תפקיד העוצר, בעוד המלך ומשפחתו ממתינים בשווייץ.
בשנת 1950, נערכה בבלגיה "התייעצות עממית" (שכן החוקה הבלגית אוסרת – גם כיום – על ביצוע משאל עם) והוחלט ברוב קטן כי המלך ישוב לתפקידו, למרות התנגדות גדולה של הוולונים, שדוכאו תחת הנאצים (תורת הגזע הנאצית ראתה בפלמים ארים והנאצים הפלו אותם לטובה). משחזר לאופולד לבריסל הוא התקבל בגל של הפגנות ושביתות, שהידרדרו עד מהרה לאלימות. עימותים פרצו ברחבי המדינה, במיוחד בולוניה, בדרישה לבטל את מוסד המלוכה, ומספר מפגינים נהרגו; בשלב מסוים נראה היה כי בלגיה עומדת על סף מלחמת אזרחים. בסופו של דבר נאלץ לאופולד השלישי לתת את המושכות בידי בנו בודואן, על מנת לשמור על אחדות המדינה, ולוותר סופית על הכס לטובת בנו בשנת 1951. לאופולד השלישי השפיע על מלכותו של בנו עד לנישואיו של זה. לאחר מכן, פרש לאופולד לארמון המלכותי בארז'נטיי, והשקיע את מירב זמנו במחקר מדעי ובמסעות מחקר.
לאופולד השלישי נפטר ב-25 בספטמבר 1983.
חץ

חץ הוא מוט מחודד בקצהו, שניתן לירות באמצעות קשת, לשם ספורט או ציד. בתקופות קדומות שימשו החץ והקשת כאמצעי לחימה לפגיעה באויב מרחוק.

החץ כאמצעי לחימה

החץ כאמור הוא מוט מחודד בקצהו, המשמש כקליע שיורה הקשת וזו גם ההגדרה שלו (התחמושת של הקשת). 
מוט החץ היה עשוי מעץ, וכיום משמשים לייצורו גם אלומיניום וחומרים מרוכבים. בראש המוט נמצא ראש החץ המחודד. ראשי החץ נעשו בהתחלה מאבן אך עם התקדמות הטכנולוגיה נעשו ממתכות שונות, כאשר בימי הביניים כבר היו נפוצים ראשי חץ מפלדה.
ראשי החץ עוצבו בצורות שונות בהתאם למטרה שבה נועדו לפגוע. חצים חודרי-שריון עוצבו כחוד דק מאוד, בעוד שחצי ציד היו בעלי חתך רחב על מנת להינעץ בבשר ולגרום נזק וכאב רב שישתק את המטרה.
הכנת החצים השתכללה אף היא במהלך השנים, כאשר בתחילת דרכם החצים היו פיסות עץ מגולפות בלבד. עוד לפני היציאה הראשונה של ההומו סאפיינס מאפריקה החלו להקשות את החצים בעזרת הנחתו מעל אש/על גחלים חמות כדי להקנות לו קלילות ויכולת אווירודינמית. בהמשך, נוספו לחץ סנפירים, מעין "כנפונים" קטנים, בזנבו, שנועדו לאזן את מעוף החץ ובכך להגדיל את דיוקו וטווח הירי.
בעת מלחמה, נהגו גם "להדליק" חצים באמצעות טבילת ראש החץ בחומר שריפה, הדלקתו ושליחת החץ למטרה. פעולה זו, אם בוצעה עם חטיבה של קשתים מיומנים, יכלה לגרום לאפקט קטלני, אם בהצתת שרפות ואם בהפחדת האויב.
עד סוף ימי הביניים החץ והקשת היו כלי הירייה העיקרי בשימוש הצבא. הקשתים באו לרוב מקרב פשוטי העם, והתאמנו במשך זמן רב (בייחוד באנגליה) כדי לצבור מיומנות וכוח לתפעל את הקשת בקרב. את החצים היו הקשתים מאכסנים באשפת חצים שהייתה תלויה על גבם (נפוצה בעיקר בציד) או נעצו אותם בקרקע שלפניהם. בסוף ימי הביניים החלה הקשת לאבד את הבכורה, בהתחלה לרובה הקשת ובהמשך לרובה המופעל על ידי אבק שריפה, שהיה בעל יכולת חדירת שריון גדולה לאין ערוך מזו של הקשת. 
בשפה האנגלית קיימת הבחנה בין חצים הנורים מקשת (Arrows) לחצי הטלה (Darts) המושלכים ביד. הטווח של חצי ההטלה קצר בהרבה מזה של קשת והם גם מדויקים פחות. עיקר שימושם כיום הוא בספורט קליעה למטרה.
סייקנרון

סייקנרון (ביפנית: 征韓論; בקוריאנית: 정한론; "תמיכה במשלחת עונשין לקוריאה") היה משבר פוליטי משמעותי שהתרחש ביפן באוקטובר 1873, ונחשב לאחד האירועים המכוננים בתולדותיה של יפן המודרנית.

מהלך

לאחר רסטורציית מייג'י סרבה ממלכת קוריאה, תחת שלטונה השמרני של שושלת יי, להכיר ביפן החדשה משום ש"התמערבה" והפכה כביכול למדינה ברברית. לפיכך, דחתה את כל השליחים הדיפלומטיים היפניים וסירבה להכיר בתוקף ההסמכה שלהם. טקמורי סאיגו, שר האוצר והאיש החזק בממשלת המעבר שנשארה ביפן בזמן היעדרותה של משלחת איוואקורה, דחה את עמדת הקיצוניים שדרשו לפלוש לקוריאה, והציע לתת הזדמנות אחרונה למשא ומתן. לפי ההצעה, שהתקבלה בקיץ 1873, סאיגו עצמו ישלח לבדו, ללא צבא, לקוריאה וינסה להסביר לקוריאנים את הרוע שבדרכיהם. לאחד משותפיו הפוליטיים, מנהיג הסמוראים של טוסה והיועץ הקיסרי טייסוקה איטגקי, הסביר סאיגו כי הקוריאנים בוודאי יהרגו אותו וכך יהיה ליפן תירוץ לפלוש למדינה. עם זאת, מקורות אחרים מלמדים כי סאיגו דווקא קיווה ששליחותו תצליח, ועד היום היסטוריונים מתווכחים אם סאיגו התכוון לפלוש לקוריאה או לא. עם זאת, בקרב רבים מתומכיו ומתנגדיו של סאיגו הובנה תוכניתו כמזימה לפלוש לקוריאה. 
התוכנית עוררה התנגדות מצד סגן שר הצבא, יאמגאטה אריטומו, שסבר כי הצבא היפני איננו מוכן עדיין למלחמה מול סין שבוודאי תחלץ לעזרתה של קוריאה. כאשר חזרה משלחת איוואקורה מסיורה המקיף במדינות המערב, הובילו היועץ הקיסרי הבכיר טושימיצ'י אוקובו ושר הימין, הנסיך טומומי איוואקורה את ההתנגדות לתוכנית. בנאום מפורסם, שנקרא לימים "נאום שבע הנקודות", טען אוקובו כי במצבה הנוכחי אין ביכולתה של יפן להתמודד עם מעצמות המערב, ובכל מקרה - הסכנה העיקרית לביטחון הקיסרות נובעת דווקא מרוסיה, לא מקוריאה. כמו כן יפן חייבת כסף רב לבריטים, וישנו חשש כבד כי אלו ינצלו את התרוששותה על מנת להתערב בפוליטיקה הפנימית של הקיסרות ולהפוך אותה בהדרגה למדינת חסות.
דעתו של אוקובו לא התקבלה על ידי הקבינט, אולם באמצעות תוכנית מורכבת שנהגתה בידי שותפו הזוטר, שר העבודות הציבוריות הירובומי איטו (לימים ראש ממשלת יפן), וכונתה על ידי אוקובו עצמו "המזימה הסודית", הצליחו אוקובו ושותפיו לשכנע את הקיסר לבטל את תוכניתו של סאיגו. שר האוצר, שראה בצעדיו של אוקובו בגידה אישית וחוסר מוסריות שאין כמותו, התפטר מהממשלה ואיתו כל שותפיו הפוליטיים מסצומה, היזן וטוסה. רבים מקציני וחייליו המשטרה והמשמר הקיסרי, כמו גם עובדי מדינה רבים מסצומה וטוסה התפטרו ביחד עם סאיגו וחזרו למחוזותיהם.

תוצאות והשלכות

משבר סייקנרון עורר זעם עצום בקרב סמוראים רבים במדינה, בעיקר בסצומה, בטוסה ובהיזן אך גם מעבר להם. הוא נחשב לאחד הגורמים הישירים שהובילו לגל של מרידות סמוראים בשנות השבעים: מרד סאגה (שם אחר של היזן) בינואר 1874, בהנהגתו של שר המשפטים לשעבר שימפיי אטו, ולבסוף גם מרד סצומה בינואר 1878 בהנהגתו של שר האוצר לשעבר, הפילדמרשל טקמורי סאיגו. 
בתוך הממשלה עצמה, הוביל המשבר לעלייה עצומה בכוחו של טושימיצ'י אוקובו, שהפך לשר הפנים ולשליט בפועל של יפן. משטרו החזק יחסית של אוקובו דגל בהתקדמות הדרגתית ואיטית מאד לעבר שלטון ייצוגי, ריכוז הכוח בממשלה ועריכת רפורמות מודרניות מקיפות מלמעלה. אוקובו דיכא את מרידות הסמוראים ביד קשה ושלט במדינה עד להתנקשות בחייו באביב 1878.
M65

היסטוריה

M65 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ביחד עם הגלקסיה השכנה M66 והוכנסה על ידיו לקטלוג מסיה ב-1 במרץ 1780 כשהוא מתאר אותה כערפילית עמומה מאוד ללא כוכבים. ויליאם הרשל תיאר אותה כערפילית בהירה עם מרכז בהיר ושוליים עמומים באורך של 12 דקות קשת עם שני ענפים עמומים שמתמשכים מקצותיה. הרשל ציין שמדובר בערפילית מקטלוג מסיה. ב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין את הגרעין של הערפילית כבהיר ועגול בקוטר של כ-4 דקות קשת.
בשנת 2013 נצפתה ב-M65 סופר-נובה מסוג II שהגיעה לבהירות נראית מדרגה 15.6.

תצפית

M65 נמצאת על הקו המחבר את הכוכב θ (תטא) באריה עם הכוכב ι (יוטא) באריה, מעט יותר מ-2.5 מעלות דרום-דרום-מזרח מ θ באריה וכ-2.8 מעלות צפון-צפון-מערב לכוכב ι באריה. M66 נמצאת כ-שליש מעלה ממזרח לה ו-NGC 3628 נמצאת מעט יותר מחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לה. מישור הגלקסיה נוטה רק ב-15 מעלות ביחס לקו הראייה אליה מכדור הארץ, ולכן היא נראית מאורכת ולא עגולה. עם בהירות מדרגה 9.3 נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בה ולראות שצורתה מאורכת, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובאורכה המלא - כ-8 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 35 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-80,000 שנות אור. הנטייה של מישור הגלקסיה מאפשרת את מדידת מהירות הסיבוב של החומר שבקצה הדיסקה וממנה את מסתה של הגלקסיה, שמוערכת בכ-‎1.4×10¹¹‎ מסות שמש, כשליש ממסת שביל החלב.
ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M65 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-800 קילומטר בשנייה.
אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו

הקמה

האנדרטה מנציחה את זכרו של ד"ר הנריק גולדשמיט, שהתפרסם בכינויו "יאנוש קורצ'אק" - איש הרוח, הרופא והמחנך שנולד למשפחה יהודית מתבוללת בוורשה שבפולין. קורצ'אק כתב ספרי חינוך רבים וניהל בתי יתומים. במהלך השואה סירב לנטוש את הילדים היהודים שבבית היתומים, עבר עמם לגטו ורשה, ונלקח עמם אל מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה.
הפסל מתאר את יאנוש קורצ'אק (בפסל ניתן לראות את ראשו) המחבק את הילדים ומנסה לגונן עליהם. ראשו של קורצ'אק גדול מהילדים ואף ידו גדולה, ומקיפה אותם. הפסל ברוך סקציאר רצה להדגיש בכך את אהבתו של קורצ'אק לילדים ואת מנהיגותו. ראשו של קורצ'אק באותו גובה כמו ראשי הילדים על מנת להראות את משנתו, לפיה יש להתייחס אל ילדים כאל אנשים מבוגרים.
פסל דומה מעשה ידי אותו פסל נמצא בבית הקברות בוורשה, אולם שם דמותו של קורצ'אק גבוהה ביחס לראשי הילדים.
הסימפוניה השישית (הבוקר) של היידן

סימפונית "הבוקר" ברה מז'ור (הובוקן 6\I) היא מן הסימפוניות המוקדמות שכתב יוזף היידן. היא נכתבה יחד עם הסימפוניות מס' 7 ("הצהריים") ומס' 8 ("הערב") זמן קצר לאחר שהיידן נשכר כעוזר קאפלמייסטר בחצר אסטרהאזי. שלוש הסימפוניות הללו ידועות באופי הסולני והווירטואוזי שלהן.

חיבור היצירה ואופיהּ

היצירה חוברה באביב של שנת 1761 (בקירוב), זמן קצר לאחר הגעתו של היידן לחצרו של הנסיך אסטרהאזי. כחלק מעבודתו שם, נדרש היידן על ידי הנסיך אסטרהאזי בעצמו לכתוב מוזיקה לתזמורת הקטנה שעמדה שם לרשותו. סימפוניה זו היא ככל הנראה הסימפוניה הראשונה שכתב היידן לאותה תזמורת. זו אינה הסימפוניה השישית שכתב היידן עד אז. קדמו לה לפחות 10 סימפוניות, ומספורה אינו ערובה לסדר כתיבתן. הסימפוניה הזו, וכמו כן גם שתי הסימפוניות הבאות, מתאפיינות בקטעי סולו רבים לכל קבוצות התזמורת; לכלי הנשיפה מעץ, הקרנות, הקשתנים המובילים ואף לקונטרבס, כך שהסימפוניה הזו דומה באופיה לקונצ'רטו גרוסו. הכתיבה הייחודית הזו איננה מקרית; הנגנים בתזמורת החצר קיבלו "בונוסים" למשכורתם על הפגנת וירטואוזיות בנגינתם והיידן רצה, ככל הנראה, להתחבב על הנגנים שאיתם רק התחיל לעבוד; אכן היידן הצליח לכונן מערכת יחסים חמה עם נגניו, שמאוחר יותר כינו אותו בחיבה "פאפא היידן". יצירה זו ושתי הסימפוניות שאחריה התקבלו באחוזה בהתלהבות רבה.

מקור הכינוי

הכינוי של הסימפוניה (במקור Le matin) איננו מאת היידן, אך ניתן לה זמן קצר לאחר השמעתה, כנראה על ידי הנסיך אסטרהאזי, שביקש מהיידן לכתוב יצירות שמתארות את מחזור היום: בוקר, צהריים וערב. עוד סיבה לשם הזה היא במבוא: הפתיחה האיטית של הסימפוניה, שכנראה הזכירה למאזיניה הראשונים את זריחת החמה, ומכאן - את הבוקר.
ז'ורז' מנדז'ק

קריירת מועדונים

מנדז'ק גדל באקדמיית הספורט קאדג'  שבקמרון, ממנה יצאו כשרונות כמו סמואל אטו וקרלוס קאמני . בגיל 19 הוא הצטרף לשטוטגרט (קיץ 2007) תמורת 200 אלף אירו. משחק הבכורה שלו היה בהפסד 0–2 לבאיירן מינכן בגביע הליגה הגרמנית כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-89. בינואר 2008 הוא הושאל לפ.צ. קייזרסלאוטרן מהליגה השנייה בגרמניה, באותה עונה שיחק 10 משחקים במדי הקבוצה.
ב-2008 כאשר חזר לשטוטגרט מתקופת ההשאלה, הוא שותף במשחקי ההעפלה של הקבוצה בגביע האופ"א ושיחק משחק אחד בליגה אך הושאל שוב לפ.צ. קייזרסלאוטרן, שם שיחק עד קיץ 2010. הוא שותף ב-31 משחקים בהם בישל 5 שערים, כאשר עלתה מהמקום הראשון לבונדסליגה. סה"כ בשנתיים בשטוטגרט שיחק רק 7 משחקים בקבוצת הבוגרים ולא מצא את מקומו.
ביולי 2010 עבר לסטאד רן מליגת העל הצרפתית כאשר בעונתו השנייה במועדון שיחק איתה בשלב הבתים של הליגה האירופית נגד יריבות כמו סלטיק, אודינזה ואתלטיקו מדריד, נגדה אף כבש בויסנטה קלדרון בהפסד 1–3 במחזור הנעילה. סה"כ שותף ב-44 משחקים בכל המסגרות עם שער יחיד מהמפגש במדריד. בינואר 2013 עבר תמורת מיליון יורו לאוסר מליגת המשנה הצרפתית.
ב-2013 היה המעבר המרכזי שלו בקריירה היה כאשר עבר לארג'ייספור מליגת המשנה הטורקית תמורת 4 מיליון יורו.
ב-2015 עבר למועדון מץ שהייתה אז בליגת המשנה הצרפתית והיה גורם מרכזי בעליה של הקבוצה לליגה הבכירה. שנה לאחר מכן עזר לה להישאר ליגה בתוך מאבקי התחתית.
ב-2017 עבר לספרטה פראג מליגת העל הצ'כית. הוא ערך כ-10 הופעות בקבוצה ובינואר 2018 הושאל בחזרה למץ, הפעם ירד עם הקבוצה ליגה. בתום העונה חזר לספרטה פראג.
ב-24 ביולי 2018 הושאל מנדז'ק פעם נוספת וחתם במכבי חיפה. משחק הבכורה שלו במדי מכבי חיפה היה בתיקו 1-1 בגביע הטוטו מול בני סכנין באצטדיון דוחא, כאשר עלה מהספסל והחליף את רועי קהת.
ב-26 במאי 2019, לאחר המשחק האחרון של עונת 2018/2019, נפרד מנדז'ק מהקבוצה בפוסט שהעלה באינסטגרם.

נבחרת קמרון

מנדז'ק שיחק בכל נבחרות הנוער של קמרון החל מנבחרת הנוער עד גיל 15 ועד נבחרת קמרון עד גיל 23, בנבחרות הנוער הוא מחזיק בכ-40 הופעות. הוא שותף בגביע אפריקה 2012 עד גיל 20.
בקיץ 2008 השתתף עם הנבחרת האולימפית הבוגרת בטורניר הכדורגל באולימפיידת בייג'ינג'. הוא שותף ב-2 משחקים והבקיע שער במשחק נגד דרום קוריאה שהסתיים בתוצאה 1-1.
בגביע אפריקה בשנת 2010 היה שותף לתוצאת התיקו 2-2 מול תוניסיה, אותה עברה הנבחרת בשלב הבתים. ושותף ברבע הגמר בהפסד 1–3 לנבחרת מצרים. בגביע אפריקה בשנת 2017 זכה עם הנבחרת בטורניר ושותף 5 פעמים.
מפריז באהבה

עלילה

לעוזרו האישי של שגריר ארצות הברית בצרפת, ג'יימס ריס (ג'ונתן ריס מאיירס) יש חיים מעוררי קנאה בפריז וחברה צרפתייה יפה, אך התשוקה האמיתית שלו היא העבודה הצדדית שלו בתור סוכן לא פעיל של ה-CIA. ריס רוצה להפוך לסוכן ברמה גבוהה יותר עם ​​יותר אחריות. כתוצאה ממחסור בסוכנים בצרפת, הוא מוקצה כשותף לסוכן חשאי צ'רלי ווקס (ג'ון טרבולטה).
המבחן הראשון של ריס הוא לשחרר את ווקס ממעצר של המכס הצרפתי בשדה תעופה כאשר ווקס לא רוצה לוותר על כמה פחיות של משקה האנרגיה האהוב עליו. למרות שווקס לכאורה יכול לרכוש משקה אנרגיה בפריז, הוא מתעקש ומקלל את אנשי המכס הצרפתי עד שריס מדביק מדבקת דואר דיפלומטית על המזוודות של ווקס המכילות את משקה האנרגיה, שהופך אותן חסינות מהמכס ודרישות ההסגר.
כשהוא נכנס למכונית, ווקס מתנצל על ההתנהגות שלו בעת פתיחת הפחיות וחושף שכלל לא היה בהן משקה אנרגיה אלא את החלקים של האקדח האישי שלו, שאותו הוא מכנה "גברת ג'ונס". ווקס מסביר שהוא נשלח לפריז כדי לחקור רשת סמים שמכרה מנת יתר לאחייניתו של שר ההגנה ובכך גרמה למותה.
במהלך החקירה, ווקס מגלה לריס כי מה שסיפר לו בנוגע לאחיינית שר ההגנה היה שקר ושהמטרה היא לאתר את הכסף שמועבר מרשת הסמים אל ארגון טרור של מחבלים פקיסטניים. הראיות מובילות אותם למחבלים, ומתחיל עימות מזוין שכתוצאה ממנו רוב המחבלים נוטרלו. ווקס וריס מבינים כי המחבלים מתכננים לחדור לשגרירות ארצות הברית עם חומר נפץ החבוי מתחת לבגדים שלהם. בזמן שהם אוספים ראיות, הם מוצאים תמונות של הסוכן ריס מודבקות לקיר.
בסופו של דבר, ריס מבין כי המחבלים מתכננים לפגוע במשלחת האמריקנית. ווקס מגלה שארוסתו של ריס, קרוליין (קסיה סמוטניאק) היא סוכנת "רדומה" שמטרתה לחדור אליהם. כאשר התעמת איתה, קרוליין יורה בריס בכתף ונמלטת דרך החלון. ווקס רודף אחריה אך מכונית וולוו אוספת אותה והיא נמלטת.
קרוליין מנסה לפוצץ את אפוד הנפץ באירוע הגעת המשלחת בזמן שהמחבל האחרון שנותר נוסע במכונית הוולוו תוקף שיירה אמריקנית שנוסעת לאירוע על ידי נהיגה במהירות מופרזת כלפיהם, כאשר ברכב מונחים חומרי נפץ פעילים. ווקס מצליח להשמיד את הרכב עם משגר רקטות AT4 בדיוק ברגע האחרון. ריס מוצא את קרוליין באירוע ומנסה להניא אותה מלבצע את הפיגוע בכך שהוא מתוודה על אהבתו כלפיה. היא מנסה לפוצץ את האפודה בכל מקרה וריס נאלץ להרוג אותה.
כשווקס עוזב את פריז, ריס מלווה אותו למטוס. ווקס מציע לריס שותפות במשרה מלאה. שניהם משחקים במשחק שחמט על המסלול, הם מניחים את האקדחים שלהם על השולחן, וריס חושף שכעת הוא נושא אקדח "נשר המדבר" ובכך מרוויח הערצה מהשותף החדש שלו.

ביקורות

הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרים שונים. הסרט מחזיק דירוג "רקוב" של 38% באתר "Rotten Tomatoes".

סרט המשך

בראיון לבוחן הסלבריטאים, לוק בסון ציין] כי הוא ישמח לראות את "מפריז באהבה" הופך לסדרת סרטים.
טרבולטה אמר בראיון] עם רשימת הכוכבים: "אנחנו יכולים לעשות 'מלונדון באהבה', 'מפראג באהבה'. זה אחד הסרטים היחידים שהייתי נהנה לעשות לו סרט המשך... אני לא אדם גדול של סרטי המשך, אבל לסרט הזה אני אשמח."
נכון לשנת 2014, לא היה שום מידע נוסף על סרט ההמשך שהוצע.
היטל גלילי

היטל גלילי הוא שיטה קרטוגרפית (שיטת מיפוי) להעברת מידע גאוגרפי מגוף כדורי למשטח דו ממדי (למשל מכדור הארץ למפת נייר).
שיטה זו יוצרת מהמשטח המיועד צורת גליל מסביב לגוף כדורי. העברת המידע מהכדור לגליל מתבצעת על ידי תאורה מתוך הגליל שמציגה את המידע על פני הגליל. המידע משורטט על פני המשטח, והמפה נוצרת כאשר הגליל נפרש. היטלים גליליים משמשים להצגת כדור הארץ כולו, ולא להצגת מידע מקומי. המידע הנמצא על הכדור בחלקים המשיקים לגליל יוצגו בצורה המהימנה ביותר וישמרו על כיוון, מרחק, קנה מידה, גודל ופרופורציה. המידע הנמצא על הכדור בקצוות הגליל יוצג בצורה מעוותת בפרמטרים הללו.
דורה גאבה

ביוגרפיה

דורה גאבה נולדה בכפר דאבובניק הסמוך לעיר דובריץ' לפטר גאבה שהיגר מרוסיה לבולגריה. ב-1894 נבחר פטר גאבה לאספה הלאומית הבולגרית ונשבע אמונים. ב-15 בדצמבר 1894, באחד הגילויים הבולטים הראשונים של אנטישמיות ממוסדת בנסיכות הצעירה, סולק גאבה בהצבעה מהאסיפה הלאומית על רקע היותו יהודי ובמקומו נבחר חבר פרלמנט נוצרי.
דורה גאבה רכשה השכלה יסודית בווארנה, בהמשך למדה מדעים באוניברסיטת סופיה והשלימה לימודי צרפתית בז'נבה וגרנובל. ב-1907 לימדה צרפתית בדובריץ'. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה והעברת חבל דרום דוברוג'ה לחזקת ממלכת רומניה מתוקף חוזה ניי, הייתה דורה גאבה פעילה בולטת במאבק לשמירת זכויות התושבים הבולגרים והיהודים בחבל. גאבה ערכה את עיתון הילדים "החלון". במהלך מלחמת העולם השנייה נתונה הייתה גאבה להתקפות אנטישמיות. 
במאי 1943, לאחר גירוש יהודי סופיה לערי השדה וכישלון גירושם מחוץ לגבולות בולגריה, פרסם ארגון ראטניק כרוז שטנה בבולגריה בו נכתב בין השאר, כי "קיימת השפעת יהודונים גם על התרבות הבולגרית, כאשר דורה גאבה כותבת ללא הפרעה וכתיבתה נקראת על ידי ילדי בולגריה". לאחר מלחמת העולם השנייה, בין 1947 ל-1950, כיהנה גאבה כנספחת התרבות של שגרירות בולגריה בפולין. ב-1968 היא זכתה לאזרחות כבוד של העיר דובריץ'. עוד זכתה גאבה בעיטור על תרומתה הייחודית לתרבות הפולנית (פולנית: Order Odrodzenia Polski). דורה גאבה הלכה לעולמה ב-1983 בסופיה והיא בת 95 שנים.

יצירתה

ב-1900 פירסמה דורה גאבה את שירה הראשון "אביב" שפורסם במגזין בעיר שומן. מראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, פרסמה גאבה ספרי שירה לילדים ולמבוגרים, סיפורים קצרים וסדרות מאמרים שעסקו בביקורת ספרות ותיאטרון. שיריה הולחנו על מיטב מלחיני בולגריה כגון פאנצ'ו ולדיגרוב. גאבה הפכה לסופרת ומשוררת נערצת במיוחד על ידי ילדים ובני נוער בבולגריה. במקביל, עסקה דורה גאבה בתרגום יצירות מפולנית, צ'כית, רוסית, יוונית וצרפתית לבולגרית ובכללם מיצירותיהם של אדם מיצקביץ', יוליוש סלובצקי, ולדיסלב ריימונט, קארל צ'אפק וסמואיל מרשק.
יוסף אברהם וולף

ביוגרפיה

נולד לרב פינחס וולף ולהלנה (הינדלה) בתו של הרב אביעזרי זליג אויערבאך, רבה של הלברשטט ובנו של הרב צבי בנימין אויערבאך. נישא ללאצא (ליזל) בתו של הרב אברהם יצחק קליין רבה של נירנברג, ובסוף ימיו רבה של הקהילה החרדית בחיפה. כיהן כמחנך במוסדות שונים בגרמניה ובתפקידו האחרון בה שימש כמרצה בבית המדרש לרבנים בברלין.
ב-1939 עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. כאחרים מרקע נאו-אורתודוקסי שהתאכזבו מההתבוללות והאנטישמיות, הפנה אף הוא עורף לשיטת "תורה עם דרך ארץ" הגרמנית ונעשה אידאולוג חרדי ליטאי חשוב: הוא היה אחד ממקדמי חברת הלומדים. שימש כמחנך בסמינר בית יעקב בירושלים ובתל אביב, עד שהוזמן ביוזמת החזון איש לנהל את סמינר בית יעקב בבני ברק. הוא הרחיב את הסמינר, וגיבש את תוכנית הלימודים שלו. הוא שלל את השפעת מערכת החינוך החילונית במדינה על תוכני החינוך במערכת החינוך החרדית, לדידו, חומרי לימוד שלא נכתבו במקור בידי אדם מאמין, בהכרח שיכללו הנחות כפרניות. הוא גם ראה פסול בחינוך הישראלי הממלכתי שלדבריו חינך לשנאת ערבים, ומסר בשם החזון איש שאין לשנוא ערבים.
היה מוערך אישית ומקובל על כל החוגים החרדיים בבני ברק, מתנגדים וחסידים; כאשר עלתה לראשונה הצעה להקים סמינר חסידי נפרד, כדי לאפשר למעוניינים בכך להנחיל את המורשת החסידית לבנותיהם, התנגד לכך האדמו"ר מוויז'ניץ רבי חיים מאיר הגר, שהגיב לכל הטיעונים בעד הקמת סמינר כזה: "ובכל זאת, היראת-שמים של הרב וולף מכריעה את הכף".
בשנת ה'תש"ל חלה והעביר את ניהול הסמינר לידי בנו זאב. הוא נפטר בד' בסיוון ה'תשל"ט, 30 במאי 1979, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת, לצד חמיו.

הנצחתו

לאחר פטירתו נקרא סמינר בית יעקב בבני ברק שבראשו עמד, על שמו: סמינר הרב וולף. גם שלושת הסמינרים של בית יעקב שקמו בעקבות הסמינר הוותיק נקראים "סמינר בית יעקב ע"ש הרב וולף", ולסימן היכר ביניהם משמש שם המנהל/ת: סמינר הרב כהנא, סמינר הרב מאיר וסמינר אלקיים.
Golden (אלבום)

רקע והפקה

את האלבום הפיקה מינוג ביחד עם אש האו, ריצ'רד "ביף" סטנרד, סקיי אדמס, ג'ון גרין, לינדזי ריימס, ג'סי פרשר, אלכס סמית', מארק טיילור, אג וויט וסמואל דיקסון. האלבום מכיל בתוכו שירי קאנטרי-פופ המשלבים גם את האלקטרופופ, כגון "Dancing", ושירים בסגנונות דומים. 
בסמוך לצאתו של האלבום, הכריזה מינוג על שני סיבובי ההופעות "Golden Tour", ו-"Kylie Presents Golden", שיתקיימו בעולם תחת חסותו.
קומי וצאי

רקע וכתיבה

השיר נכתב, הופק והולחן על ידי הנרי, שעשה זאת עם עוד שבעה שירים מהאלבום. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית קצבית, בו שרית חדד מדברת אל מישהי לאורכו. את המילים של השיר חיבר הנרי לפי שני שירים של המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק.  
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפת האלבום, ולא את עטיפת הסינגל. האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-3 בספטמבר 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למיליון צפיות.
בית גלעין

בית גלעין (באנגלית: Drupe) הוא מונח בוטני המתאר תצורה מסוימת של פרי, המורכב מגלעין בולט וקשה, וסביבו ציפת הפרי הכולל את הקליפה.
בתי גלעין מתפתחים מתוך שחלה אחת, לרוב מפרחים בעלי שחלה עלית. בבתי גלעין הזרע הבודד של הפרי מוכל בתוך מעטפת נפרדת (הגלעין, באנגלית Endocarp), סביבה המעטפת העסיסית של הפרי (Mesocarp) וסביבה הקליפה (Exocarp). פירות בהן הזרע עצמו בעל קליפה קשיחה ואינו עטוף גלעין אינם עונים על ההגדרה.

דוגמאות

דוגמאות בולטות לבתי גלעין הן פירות מסוג פרונוס - אפרסק, שזיף, שקד (בו בשר הפרי אינו עסיסי, אך קיימות כל שכבות בית הגלעין), דובדבן וקרוביהם. סוגי צמחים רבים אחרים גם כן מניבים בתי גלעין, כגון קפה, מנגו, זית ועוד.
קיימים פירות מורכבים, אשר כל אחד מהפירות הזעירים המרכיבים אותם הוא בית גלעין בזעיר אנפין (Drupelet). דוגמה לפרי המורכב בתי גלעין הוא פטל.

הפצת הזרעים

מרבית הצמחים המניבים בתי גלעין מסתמכים על בעלי חיים להפצת זרעיהם. בתי הגלעין מושכים חיות האוכלות את הפרי בשלמותו, כולל הגלעין, וזה עובר ונשחק במערכת העיכול שלהן. לאחר מחזור עיכול מופרש הזרע ללא מעטפתו שנשחקה, בתוך דשן זמין. מספר בתי גלעין משתמשים בשיטות הפצה אחרות, כגון אגוז הקוקוס, שאינו מסתמך על חיה שתבלע אותו בשלמותו.

תזונה

בתי גלעין רבים מכילים סורביטול, שעשוי להחמיר מספר תסמונות עיכול באדם, כגון תסמונת המעי הרגיז.
אולה ווייגרסטורפר

ביוגרפיה

ווייגרסטורפר נולדה בווינה, אוסטריה.
בשנת 1987 נבחרה למיס עולם אוסטריה בתחרות דוגמנות, הבוחרת את נציגת אוסטריה למיס עולם, בתחרות מיס עולם שנערכה באלברט הול נבחרה במקום הראשון מבין 87 מתמודדות מרחבי העולם.
באפריל 1988 הצטלמה בעירום למגזין פלייבוי האמריקאי.
ב-1991 התארחה בפרק של הקומדיה הגרמנית-אוסטרית "Ein Schloß am Wörthersee".
מ-1991 ועד 1998 הייתה בתפקיד קבוע בסדרה "Tohuwabohu" של רשת השידור האוסטרית הציבורית "ORF".
ב-1998 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Quintett komplett". מ-1998 ועד 1999 גילמה שוטרת באופרת הסבון המשטרתית "Kaisermühlen Blues".
ב-1999 שיחקה בפרק של הסדרה המפקח רקס.
היא הגישה תקופה מסוימת תוכנית ספורט ברדיו, מ-2003 ועד 2009 עבדה במרכז לרכיבת סוסים באוסטריה תחתית.
בשנת 2005 נולדה בתה.
אירייזר

תקציר העלילה

ג'ון קרוגר (ארנולד שוורצנגר) הוא סוכן ממשלתי אמריקאי המתמחה בהגנה על עדים שנרדפים על ידי ארגוני פשע. העניינים מסתבכים לאחר שהוא עובד עם עדת מפתח (ונסה וויליאמס), עם מידע שיכול להפיל חברת נשק שפיתחה נשק מהפכני ובכוונתה למכור אותו למחבלים דרך השוק השחור.