google/wiki40b huggingface dataset:
פיני טבגר

ביוגרפיה

טבגר נולד בירושלים להורים שעלו מברית המועצות. סבו הוא הפיזיקאי פרופ' בן ציון טבגר, מפעילי היישוב היהודי בחברון. גדל בקריית אתא. למד בבית הספר למשחק ניסן נתיב (1997-2000) במחזור של פיני למדו גם אורי אומנותי, מולי שולמן, מעיין בלום ואחרים.
בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב (2008)

קריירה

מיד לאחר שסיים ללמוד בניסן נתיב שיחק טבגר בסדרה ששודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2," דקות של תהילה" והדרמה "איש השלג" שביים וכתב עמרי לוי ושיחק לצד שמיל בן ארי, עמוס לביא ויעל פוליאקוב. באותה שנה שיחק בסרט הקצר "מבצע YY" שביים וכתב עודד לוטן. 
השתתף בסדרות טלוויזיה, בהן: "הילדים מגבעת נפוליאון",  "כנפיים" ובשתי העונות הראשונות של "השיר שלנו".  כמו כן השתתף בסרט בוצ'אצ'י בתפקיד טייס קרב שמתנשא על טבח בבסיס חיל האויר. 
בשנת 2005 השתתף בהצגה "בא לגנון", בסרט הקולנוע "ימים קפואים" וכן הופיע בסרט "לילה אפל". בשנת 2006 השתתף בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" עם הרקדנית דורית מילמן, והודח בחצי הגמר. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אדמה משוגעת" בתפקיד אייל אבני. ב-2008 השתתף טבגר בסרטו של רשף לוי "איים אבודים", בסרט "סוף שבוע בגליל", בדרמה היומית "דני הוליווד" וכן, בסדרת הדרמה "עספור". כמו כן, גילם טבגר את דמותו "אדיק" במיני סדרה "טרויקה". 
במהלך השנים 2008-2012 הנחה טבגר את שלוש עונותיה הראשונות של תוכנית המציאות "היפה והחנון" בערוץ 10. בשנת 2009 שיחק בסדרה "מה שנחוץ לרווק", שכתבה עירית לינור. באותה שנה שיחק במחזה "ע' 17" פרי עטם של שי להב ויוני זיכהולץ שעלה בתיאטרון הקאמרי.
טבגר שיחק ב"יותר איטי מלב", סרטם של ינאי גוז ויוני זיכהולץ (2012). הוא גילם את דמותו של פרדי - גבר חרדי, שמנהל חיים כפולים: ביום הוא בעל לאשה ואב לילדה, אותם הוא אוהב ובלילה הוא טרנסקסואל, שלובש בגדי נשים ושוכב עם גברים. הוא שר את "העיר הלבנה", שיר הנושא של הסרט, ביחד עם הזמרת שרה סיני, שגם משחקת בסרט. טבגר זכה על משחקו בסרט בפרס מיוחד על תפקיד פורץ דרך בפסטיבל הבינלאומי השביעי לקולנוע גאה, ביוני 2012.
החל משנת 2013 מגלם טבגר את הדמות האנושית "פנחס" בתוכנית הטלוויזיה "בחצר של פופיק" בחינוכית.
בתיאטרון בית ליסין שיחק  ב"שבטים" ו"אוצר יקר".
ב-2016 השתתף בפרסומת של שוקו "יטבתה".
עשייה כבמאי קולנוע
-         סיים לימודים לתואר ראשון - "החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב".
במהלך לימודיו ביים 2 סרטים קצרים- "ויצמן 10" (2006) ו"פינחס" (2008 )  לאחר שסיים את לימודיו ביים את הסרט הקצר "טיפות" (2012). 
שלושת סרטיו  הוקרנו בפסטיבלים בכל העולם, שודרו בטלוויזיה וזכו בפרסים.
יצר תסריט לסרט באורך מלא- "פינחס" (מבוסס על סרט הגמר) עליו קיבל מענק פיתוח מקרן יהושוע רבינוביץ', כמו כן פותח בחממת התסריט הבינלאומית סם שפיגל" ואף זכה בחממה (יולי 2017) 
(2018) הסרט קיבל מימון מקרן יהושוע רבינוביץ' ונמצא בשלב קדם הפקה.
מוזיקה
במהלך 2017 השיק קמפיין מימון המונים וגייס 40000 ש"ח להשלמת אלבום הבכורה שלו שמורכב מחומרים שכתב והלחין ושהפיק אדם בן אמיתי .
בימים אילו (ינואר 2019) האלבום יוצא לאור בפלטפורמות השונות.

חיים אישיים

מתגורר ביפו ואבא לילד.
נס ציונה דרגונז

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2012 על בסיס שחקני קבוצת הנוער של המועדון, כשבעמדת המאמן עומד ראש המועדון בוריס קוטלר. הקבוצה החלה את דרכה בעונת 2012/13 בליגה הלאומית, שהוקמה באותה שנה, שם סיימה את העונה במקום הראשון ובכך עלתה לליגת העל בעונת 2013/14.
שלום הלפרין

תולדותיו

שלום הלפרין נולד בט"ו בשבט בשנת ה'תר"ח, בעיר ברדיצ'ב, העיר הגדולה ביותר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה. בן לאביו, הרב דוד הלפרין שכיהן כרב בברדיצ'ב. אביו של הרב דוד וסבו של הרב שלום היה הרב יחיאל הלפרין ממינסק. אמו של הרב שלום הלפרין הייתה הרבנית לאה פרידמן בת הרב ישראל פרידמן (הרוז'ינר) שהיה האדמו"ר הראשון לשושלת חסידות רוז'ין ואב למספר חצרות חסידיות.
הרב ישראל פרידמן מרוז'ין היה בנו של הרב שלום שכנא מפראהביטש (רבי שלום הגדול) (על שמו נקרא הרב שלום הלפרין), בנו של הרב אברהם המלאך שהיה תלמידו של אביו, המגיד ממזריטש שהיה יורשו של הבעל שם טוב אבי תנועת החסידות.

הרבנות והאדמו"רות

בשנות נעוריו פעולתו התורנית של הרב שלום הייתה חריגה, גם לאחר שנישא לרבנית חנה שרה פרידמן, בת הרב יצחק פרידמן מייסד שושלת חסידות בוהוש המשיך הרב שלום הלפרין ללמוד תורה לכל אורך שעות היממה. בשנת ה'תרנ"ו, בעצת חותנו החל הרב שלום לכהן לכהן כאדמו"ר בעיר רדוקנן בסמוך לוסלוי שברומניה. בעת שהותו ברדוקנן הפכה העיר למרכז חסידי ידוע ורבים מיהודי רומניה היו נוהרים אל הרב שלום.
את בחרותו העביר במחיצת סבו ודודו, הרב אברהם יעקב פרידמן שהיה מייסד חסידות סדיגורה. כשכיהן כאדמו"ר ברדוקנן ניכר במידת קנאותו הדתית ובהנהגתו השתדל לשלב גם רחמנות לצד אדיקות, הרב שלום הלפרין שם דגש על 'ירידה אל העם' במקביל לתכונותיו השמרניות. הרב שלום הלפרין היה ממתנגדיה החריפים של התנועה הציונית ושל החינוך ההשכלתי שהחל לפרוח בחברה היהודית. מעברו מהעיר רדוקנן לעיר וסלוי בא בעקבות בית ספר השכלתי ליהודים ברדוקנן שהיה לא לרוחו. הרב שלום הלפרין היה מתנגד חריף לציונות לצד התנהגות אצילה וסמכותית שהונהגה בחצרות בית רוז'ין. הוא טען כי הערבים ילחמו ביהודים עד בוא המשיח באשמת הציונות. כמו כן היה ידוע באי הסכמתו להשתמש באתרוגי ארץ ישראל שכן הם נעשו בעבודת כפיים של חברי התנועה הציונית-החלוצית.
בוסלוי ייסד את חצרו שכונתה 'חסידות וסלוי' והפף את העיר למרכז חסידי ידוע. הרב שלום הלפרין נפטר בכ"ד אב בשנת ה'תרצ"ט בעיר וסלי בה נטמן, יורשו היה בנו, הרב חיים דב הלפרין שכיהן כאדמו"ר בוסלוי, בבוקרשט ובחיפה. מרכז החסידות כיום הוא בעיר תל אביב.
טקהירו מוריוצ'י

חיים אישיים

טאקה נולד ב-17 באפריל 1988, הוא בנם הבכור של הזמרים היפנים המפורסמים Masako Mori ו- Shinichi Mori, לטאקה שני אחים צעירים, הראשון, טומוהירו, עובד בחברת טלוויזיה בטוקיו, השני, הירוקי, ידוע כסולן הראשי של הלהקה MY FIRST STORY. (הקישור אינו פעיל, 10 בדצמבר 2017)
טאקה למד בבית הספר היסודי "קיו" וסיים את לימודיו במרץ 2001, לאחר מכן הוא למד בחטיבת הביניים של "קיו", בשנת 2004 עבר לתיכון של קיו, ובשנתו הראשונה בתיכון נשר מהלימודים כדי להמשיך את עבודתו בקריירה מוזיקלית, חודש לאחר שנשר הוריו התגרשו.
בעקבות הגירושים, בשנת 2005, טאקה שינה את שם המשפחה שלו מ-מוריוצ'י ל-מוריטה, עם זאת, כאשר התראיין למגזין Rockin'On שביפן, הוא אמר ששם המשפחה האמיתי שלו הוא בעצם מוריוצ'י. 
בשנת 2013, הצטלם עם כל חברי להקתו כאשר מוצגים שמותיהם ושמות משפחתיהם לידם, וכמו כן גם בתצלום הופיע כ-מוריוצ'י. התצלום נלקח על ידי הצלם רוי השימוטו.

2002–2004: התחלת הקריירה ועיסוקים מוזיקליים

בשנת 2002 חתם עם החברה היפנית "Johnny's Entertainment", בשנת 2004 עזב כי טען שהוא רוצה "להתמקד בלימודים", טאקה היה חבר להקה בשם Chivalry of Music לזמן קצר.

2005–הווה: ONE OK ROCK

טאקה הוזמן על ידי הגיטריסט ומקים הלהקה טורו יאמאשיטה שיצטרף אל הלהקה שלו בשנת 2005, הלהקה שיחררה את התקליטור הראשון שלהם בשנת 2006 ונחתמו על ידי החברה היפנית .Amuse, Inc .
הלהקה צלחה במכירות בשנת 2012 עם שחרור הסינגל "The Beginning", ששימש עבור אחד הסרטים של האנימה והמנגה Rurouni Kenshin. ההופעות של הלהקה צלחו, עם נוכחות רבה של קהל. ONE OK ROCK קיימה גם הופעות באסיה, ארצות הברית, אירופה ודרום אמריקה.
בחודש מרץ 2013, הלהקה SIMPLE PLAN הודיעה על חידוש השיר "Summer Paradise" שיבוצע עם טאקה, מאוחר יותר, טאקה השתתף עם SIMPLE PLAN בפסטיבל המוזיקה Punkspring, שהתקיים בטוקיו שביפן.
בחודש נובמבר 2013, טאקה עזר ללהקה Pay Money to My Pain באחד השירים שלהם באלבום המחווה "ג'ין" לאחר שהסולן שלהם מת בשל אי ספיקת לב.
בקיץ 2014,  השירים החדשים של הלהקה, "Mighty Long Fall" ו-"Heartache", הוצגו כשירי הנושא של הסרטים Rurouni Kenshin: Kyoto Inferno ו-Rurouni Kenshin: The Legend Ends.
בפברואר 2015, טאקה השתתף עם הלהקה "Against the Current" כסולן אורח בשיר "Dreaming Alone" שלהם.
ביולי 2015, ONE OK ROCK חתמו עם warner bros records כדי להקליט את האלבום שלהם 35xxxv לגרסה נוספת באנגלית.
ב-8 באוקטובר 2016, הלהקה SUM 41 הודיעה שתהיה גרסה יפנית לאלבום שלהם, "13 Voices", שכולל את השיר "מלחמה" בו טאקה לקח חלק. דריק ויבלי, סולן הלהקה, התראיין ואמר "זה היה נהדר לשתף פעולה עם טאקה בשיר החדש שלנו "מלחמה", אני מעריץ ענק של הקול שלו ושל ONE OK ROCK, ואני חושב שהקולות שלנו עובדים טוב ביחד"
ב-11 בספטמבר 2016, ONE OK ROCK חתמו עם Fueled by Ramen, האלבום השמיני שלהם, "Ambitions", שוחרר ב-11 בינואר 2017 בגרסה היפנית, וב-13 בינואר שוחרר האלבום בשפה האנגלית.
ביולי 2017, טאקה השתתף כסולן אורח בשיר "Don't Let Me Go" של הלהקה "Goldfinger".
ב-27 באוקטובר 2017, טאקה הופיע במופע לזכר צ'סטר בנינגטון, סולן להקת LINKIN PARK, אשר התאבד בביתו. שם ביצע את השיר "Somewhere I Belong" עם שאר חברי להקת LINKIN PARK.

השפעותיהן של להקות אחרות על סגנונו המוזיקלי

ההשפעה הגדולה ביותר על טאקה הן הלהקות LINKIN PARK, Good Charlotte, Issues  ו-Simple Plan, כמו כן, טאקה ציטט בעבר את צ'סטר בנינגטון כגורם העיקרי של ONE OK ROCK לשינוי סגנון המוזיקה.
בנימין ברגר

ביוגרפיה

בנימין בן לייב ברגר נולד בשנת 1881 בכפר לוקי שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית). אביו, איש דתי ושומר מצוות, החזיק מלמד לבניו במשך שנים כדי להקנות להם תורה מילדותם. התחיל ללמוד ב"חדר" בגיל 4, ובגיל חמש עשרה כבר יצאו לו מוניטין של עילוי, בקיא בתלמוד ונושא כליו. בשנת 1897 לערך, בהיותו בן שש עשרה, עברה משפחתו לברדיצ'ב, שם נתפס להשכלה והחל ללמוד לימודי חול. נבחן בחינת בגרות כ"אקסטרן" (חיצוני) בגימנסיה, וגמר בהצטיינות את חוק לימודיו.
המשיך ללמוד באוניברסיטת קייב ובה סיים את לימודיו ברפואה. מייד לאחר שהוסמך כרופא, התנדב למלחמה במגפת הקדחת בכפרים רוסיים. בשנים 1915–1918 עבד כרופא בירוסלבל שעל נהר הוולגה, שם ייסד סניף של ההסתדרות הציונית והיה במרכז הפעילות החברתית והלאומית. היה פעיל בהגשת עזרה לפליטים יהודיים בזמן מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1917 השתתף כציר בכנס הכללי של ציוני רוסיה בפטרוגרד. בשנת 1918 התחילו הסובייטים לרדוף ולאסור עסקנים ציוניים, וכשנודע לו כי הוא נמצא ברשימה השחורה של "הפושעים הציונים", ברח לווילנה, בה שימש אביו כמנהל בית ההוצאה והדפוס המפורסמים של "האלמנה והאחים ראם".
בשנת 1919 קשר את גורלו עם יהדות ליטא, החל לעסוק ברפואה בעיירה וילקי שעל נהר הניימן (25 ק"מ מצפון מערב לקובנה), והמשיך שם בעבודתו הציבורית כעסקן ציוני. ד"ר מקס סולובייצ'יק לחץ עליו לצאת מווילקי והביאו לקובנה. תוך זמן קצר הפך לאחד הרופאים הנודעים בליטא, בין המומחים למחלות פנימיות ואחד הבונים והמייסדים של בית החולים היהודי בעיר "ביקור חולים" ומנהל המחלקה למחלות פנימיות במשך 20 שנה. כיוון ששאר בתי החולים במדינה היו סגורים בפני הרופאים הצעירים, נעשתה המחלקה שלו מרכז לחולים היהודיים וגם בית ספר מתקדם להשתלמותם של רופאים יהודים צעירים, שהתמחו בו במקצועות רפואיים שונים.
למרות עיסוקיו הרבים מצא תמיד זמן ללימוד ולהשתלמות. ביקר במרכזים רפואיים שונים באירופה, היה בקיא בספרות המקצועית בשפות אנגלית, גרמנית ורוסית, והיה הראשון שהביא לליטא את האינסולין, והראשון שהשתמש באלקטרוקרדיוגרף ובאמצעים דיאגנוסטיים חדישים אחרים.
עם זאת, הקדיש זמן רב גם לעסקנות ציבורית, בשמשו יושב ראש ההסתדרות הציונית בליטא, חבר בחבר הנאמנים של העיתון הציוני "די אידישע שטימע" ('הקול היהודי'), חבר בוועד של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" (בהיותו אחד ממניחי היסוד לחינוך העברי בליטא ומיוזמי הקמתה של הגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בשנת 1920), חבר המרכז של "קרן היסוד" ושל "הקרן הקיימת לישראל", וכן השתתף בהנהלת המשרד הארצישראלי ובארגונים ומוסדות אחרים.
נמנה עם צמרת האינטליגנציה היהודית (ביחד עם הד"ר מקס סולובייצ'יק, ד"ר משולם וולף, ד"ר יעקב רובינסון, עו"ד לייב גרפונקל, ד"ר ד"מ שווארץ וראובן רובינשטיין) שנתנה דחיפה קדימה להתפתחות החיים היהודיים בליטא והביאה להישגיה הניכרים בשטח התרבות והחברה.
בשנת 1925 ביקר בפעם הראשונה בארץ ישראל כנציג ההסתדרות הציונית בליטא, ונוכח בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1935 עזב את ליטא ועלה לארץ ישראל, אך מסיבות משפחתיות זמניות חזר לליטא בהחלטה נחושה לשוב ולהתיישב בארץ עם כל משפחתו.
בשנת 1941, תחת הכיבוש הסובייטי של ליטא, נאסר והוגלה למחנה ריכוז בעומק רוסיה, שם הועסק כרופא של האסירים. במחנה בקוטלאס  (Ко́тлас; העיר ממוקמת כ-600 ק"מ מארכנגלסק) עמדה מיטתו בין החולים והגוועים, שהייתה חדרו ומקום עבודתו, ובתנאים אלה עזר לאלפי אסירים בסבלם הגופני והרוחני.
בשנת 1948 חלה ומת.
בנו, ד"ר מרדכי ברגר, נעצר על ידי הנאצים בממל ומת בכלא.
אוליגופול

אוליגופול (מיוונית: "מוכרים מועטים") הוא מבנה שוק שבו ענף מסוים נשלט על ידי מספר קטן של מוכרים (אוליגופוליסטים). כאשר מדובר בשני גופים השולטים בשוק נקרא המצב דואופול. בגלל שישנם רק מתחרים ספורים בשוק, כל אוליגופוליסט מודע לפעולות רעהו, ושווקים אוליגופוליסטים, לפיכך, מאופיינים במידה רבה של הידודיות (אינטראקטיביות) בין השחקנים העיקריים בשוק, כשכל פעולה מצד אחד האוליגופוליסטים זוכה במהרה לתגובה מן האחרים. בעת תכנון האסטרטגיה שלהם, אוליגופוליסטים תמיד לוקחים בחשבון את צעדיהם הסבירים של שאר השחקנים בשוק, היות שקיימים מועטים כאלו והדבר אפשרי. מסיבה זו שווקים ותעשיות אוליגופולים מועדים בסבירות גבוהה להיווצרות קנוניה כלשהי וקרטל בפרט.
בישראל מספר רב של אוליגופולים בשווקים דוגמת תקשורת סלולרית, שיחות חוץ, דלק, טלוויזיה, ועוד.

אוליגופסון ואוליגופול דו צדדי

מונח מקושר, אך הפוך במשמעותו, הוא אוליגופסון – מצב המתרחש כאשר בשוק כלכלי פעיל מספר קטן של קונים, כאשר מספר המוכרים עשוי להיות גדול. מצב כזה מתרחש בדרך כלל בשווקים שבהם הקונים הם הממשלה או גופים עסקיים גדולים מאוד. דוגמה טיפוסית לאוליגופסון הוא השווקים לקניית רכיבים המשמשים לייצור כלי רכב, מטוסים ואניות. 
שוק שבו יש מוכרים מועטים וקונים מועטים נקרא אוליגופול דו-צדדי.

הופעת אוליגופולים

ישנם חילוקי דעות רבים ביחס לסיבות המביאות להופעתם של אוליגופולים. לפי אחת התאוריות, לשווקים הפועלים על פי עקרונות קפיטליסטיים יש נטייה טבעית, אחרי שלב של צמיחה מהירה, לקונסולידציה והתרכזות הייצור או המכירה של מוצרים מסוימים בידיים מועטות. תופעה זו מקושרת לעיתים גם לגלובליזציה – מכירת מוצרי חברה אחת במקומות רבים בעולם. הסיבה העיקרית לאותה קונסולידציה והגברת הריכוזיות בשוק חופשי, טוענים התומכים בדעה זו, היא היתרון שיש בייצור בסדרי-גודל רחבים של מוצרי צריכה סטנדרטיים. 
תאוריה אחרת, הפוכה, אינה רואה הכרח בהיווצרות אוליגופולים, למרות היתרון שיש לייצור בסדרי-גודל רחבים וטוענת כי אוליגופולים, ובמיוחד מבנה אוליגופולי יציב, הוא כמעט תמיד תוצר של מעורבות ממשלתית, במיוחד באמצעות רישיונות ורגולציה של שוק. על-פי תפישה זו, גם כאשר ישנו יתרון לייצור בסדרי-גודל, הענקת רישיונות או זיכיונות בלעדיים ורגולציה מעלים את חסם הכניסה לשוק ובכך מונעים כניסת יצרנים חדשים לתחום והופכים את האוליגופול ליציב. 
העימות בין שתי הדעות הסותרות נוגע במיוחד למצב נפוץ בו אוליגופול הופך לקרטל ומצליח בהעלאת מחירים או הפחתת איכות השירות לצרכנים (או שתיהן) באמצעות השגת הסכמה בין כל היצרנים באוליגופול על תיאום מחירים.
פוליטיקה של האיחוד האירופי

מוסדות לאומיים

שני מוסדות, תפקידם לבטא את האינטרסים של המדינות המרכיבות את האיחוד האירופי: האחד זה המועצה האירופית, הכולל פורום של מנהיגי המדינות, והשני זה מועצת האיחוד האירופי, הכולל פורום של שרי האיחוד האירופי.

מוסדות על-אירופאים

שני מוסדות, תפקידם לבטא את האינטרסים המשותפים האיחוד האירופי: האחד זה הפרלמנט האירופי, הגוף המייצג של אזרחי האיחוד הנבחר על ידם ישירות, והשני זה הנציבות האירופית, המתפקד ככוח הביצועי הראשי של האיחוד האירופי.

מוסדות נוספים

מלבד ארבעת המוסדות המרכזיים של האיחוד האירופי, פועלים גם תחתיו מספר ארגונים, גופים ומסודות נוספים; פיננסיים, משפטיים ואחרים, אשר תפקידם לסייע לאיחוד לכוון את מדיניותו.

הרחבת האיחוד

אחד העניינים השנויים ביותר במחלוקת באיחוד האירופי הוא גבולותיו הרצויים. בראשיתו, היה למעשה איחוד מערב-אירופאי. נשיא צרפת בשנות ה-60, שארל דה גול, אף ראה בו איחוד של אירופה היבשתית בלבד (כלומר, ללא חלק של האיים הבריטיים וחצי האי סקנדינביה). החל משלהי שנות ה-80 וראשית שנות ה-90, ברקע נפילת חומת ברלין, התפרקות הגוש המזרחי והדמוקרטיזציה המהירה של מזרח אירופה, ערך האיחוד האירופי, למורת רוחם של חלק מתושביו, שורה של התרחבויות מזרחה, אשר כללו את צירופן של כחמשה עשר מדינות חדשות. בכך הפך האיחוד סופית לאיחוד כלל אירופאי. רבים ביבשת רוצים בתנאי סף גבוהים יותר להצטרפות לאיחוד, על מנת ליצור מרחב הומוגני ויציב יותר. מנגד, אחרים רואים בהרחבת האיחוד ככל האפשר, אמצעי להאצת השגשוג והדמוקרטיה במדינות החדשות מחד, ומאידך הקמת איחוד אירופאי פלורליסטי יותר.
כיום, עומדות ותלויות שאלת הצטרפותן של מדינות שונות לאיחוד, אשר חלקן שנויות במחלוקת, כגון: טורקיה (אשר המתנגדים טוענים לדמוקרטיה ומשק כלכלי לא מפותחים דיים. בנוסף, יש המתנגדים לצירופה היות שאוכלוסייתה מוסלמית בעיקרה, ולצד זאת שטחה של מדינה זו רק בחלקו נמצא באירופה. דבר נוסף המקשה על צירופה לאיחוד, היא היחסים הטעונים בינה לבין יוון, קפריסין ובולגריה), מדינות יוגוסלביה לשעבר (אשר המתנגדים טוענים לדמוקרטיה מקרטעת, משק כלכלי לא מפותח ויתר סכסוכים אתניים, דתיים ופוליטיים באזור זה) ועוד.

העמקת האיחוד

סוגיה שנויה במחלוקת לא פחות מגבולות האיחוד, היא מהי מידת האינטגרציה הרצויה של מדינות האיחוד - האם ראוי שיהיה לפדרציה ("ארצות הברית של אירופה") לארגון בינלאומי לשיתוף פעולה בלבד, או לצורת ביניים אחרת כלשהי. במילים אחרות, עד כמה יהיה הכוח השלטוני בקרב המדינות עצמן, ועד כמה הוא יעמוד בקרב האיחוד בכללותו.
עיקר הקולות ביבשת, הן מימין והן משמאל, רואים בהרחבת האינטגרציה הכלכלית והפוליטית (ואולי אף הצבאית) בין מדינות האיחוד יעד עליון. במיוחד מחזיקים בעמדות אלו מדינאים בגרמניה ובצרפת. עם כל זאת, במשך כל שנות האיחוד עמדו קולות אשר קראו לבלימת מגמות אלו. דברים אלו עומדים ביתר שאת בשנים האחרונות, על רקע המשבר הכלכלי העולמי אשר הכה קשות באיחוד, ועל רקע עליית הימין הקיצוני ביבשת.

אנרגיה, חקלאות ודיג

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
הפרעה סכיזואפקטיבית

שכיחות ואפידמיולוגיה

שכיחות הפרעה סכיזואפקטיבית הוא כשליש מהשכיחות של סכיזופרניה. השכיחות לאורך החיים עומדת על 0.3%. השכיחות מעט יותר גבוהה בקרב נשים. הטיפוס הדו קוטבי שכיח יותר בצעירים והטיפוס הדיכאוני שכיח יותר בזקנים.ישנן עדויות (אם כי לא חד משמעיות) שנסיבות חיים שונות כמו חיים בעוני עלולים לתרום להתפתחות ההפרעה.

גורמי סיכון

ישנם גורמי סיכון גנטיים ופיזיולוגיים: מי שיש במשפחתם הגרעינית חולה סכיזופרניה, הפרעה דו קוטבית או הפרעה סכיזופאקטיבית  נמצאים בסיכון מוגבר לפתח הפרעה סכיזואפקטיבית.

תחלואה נלווית

בחלק מהמקרים יש שימוש בחומרים פסיכואקטיביים כצורה של ריפוי עצמי (Self Medication).

סוגיות תלויות תרבות

חשוב לקחת בחשבון שמה שנחשב לאמונת שווא בתרבות אחת לא בהכרח ייחשב ככזה בתרבות אחרת. כך שאם אדם מדבר לדוגמה על תופעות כמו שדים, גילגול נשמות ועוד חשוב להבין את ההקשר התרבותי בו נאמרים הדברים.

אבחנה מבדלת

פעמים רבות ניתנת אבחנה זו באופן זמני לחולים שלא ניתן להחליט מאילו משתי הקבוצות האבחנתיות הם שייכים- האם לסכיזופרניה או שמא להפרעה במצב הרוח. זאת מאחר שבהתקפים החריפים לחולים הללו יש סימפטומים מעורבים הן של סכיזופרניה והן של הפרעה אפקטיבית מג'ורית. 
כדי להבדיל הפרעה סכיזואפקטיבית מהפרעה אפקטיבית, הכוללת סימנים פסיכוטיים, חשוב לוודא שאצל חולים אלו יש גם תקופות (מעל שבועיים) של הלוצינציות ודלוזיות ללא סימפטומים אפקטיביים.
מצבים רפואיים : יש לשלול אפשרות של מצבים רפואיים שהביאו לתמונה הקלינית, כמו אפילפסיה טמפורלית או היפר-תירואיזם (פעילתות יתר של בלוטת התריס), או תסמונת מוחית אורגנית.
סכיזופרניה, הפרעה דו קוטבית והפרעות דיכאון. כאשר מופיעים תסמיני הפרעת מצב רוח ללא תסמיני סכיזופרניה - תאובחן הפרעת מצב רוח ולא הפרעה סכיזואפקטיבית.
כאשר מופיעים סימני סכיזופרניה בלבד, ללא תסמינים דיכאוניים, מאניים או מעורבי, תאובחן סכיזופרניה.

פרוגנוזה וטיפול

תרופות: הטיפול הפרמקולוגי הוא מתן תרופות מייצבות (ליתיום, טגרטול) ולעיתים בשילוב עם תרופות אנטי פסיכוטיות . במידה ומדובר בתת-הסוג הדיכאוני, טגרטול יעיל יותר ממתן ליתיום. כאשר יש אפיזודה מאנית יש להעלות את מינון התרופות המייצבות, וכאשר יש דיכאון ניתן להשתמש בנוגדי דיכאון מסוג SSRI.
אשפוז:  ייתכן צורך באשפוז, כולל אפשרות של אשפוז כפוי,  בן השאר על רקע של סכנה אובדנית (סכנה זו גדולה במיוחד באפיזודות דיכאוניות)  ו/או על רקע של מאניה.  ככלל אנשים עם האפיזודות הדיכאוניות נוטים פחות להגיע לאשפוז מרצונם בהשוואה לאנשים עם סוגי האפיזודות האחרות
פסיכותרפיה: טיפול פסיכו-סוציאלי כולל טיפול משפחתי, טיפול קוגניטיבי ופיתוח מיומנויות, בין השאר באמצעות תיאום טיפול.
אוריקלקום

אוֹרִיקָלְקוֹם (Oricalkum), או אוריקלטיום היא מתכת מיתולוגית.] היא ידועה בכך שתחת חום היא אינה ניתכת אלא צוברת אנרגיה.]
מקולי קאלקין

ילדות

קאלקין נולד בניו יורק לכריסטופר "קיט" קאלקין ולפטריסיה ברנטאפ; דודתו היא השחקנית בוני בדליה. למקולי שישה אחים ואחיות: כריסטיאן, קיראן, רורי, שיין, דקוטה וקווין קאלקין. בראשית חייו התגוררה המשפחה בדירה קטנה; אימו עבדה כמרכזנית ואילו אביו עבד בכנסייה הקתולית המקומית. קאלקין גדל כקתולי ואף חונך בבתי ספר קתוליים, אך לאחר זמן עזבו הוריו את הדת והוציאו אותו מבית הספר הקתולי. כשהיה קאלקין בן 15, הוריו נפרדו ונאבקו על המשמורת שלו. אביו היה האמרגן שלו. ב-2008 נהרגה אחותו דקוטה בתאונה.

קריירה מוקדמת

קאלקין התחיל את קריירת המשחק שלו בגיל 4 כשהשתתף בהצגות; הוא המשיך להופיע בהצגות, בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע לאורך שנות ה-80. ב-1988 הוא הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Rocket Gibraltar". לאחר מכן, הוא הופיע בסרטים: "הדוד באק" ו"חיים בצל הסיוט".

שכחו אותי בבית

הוא התפרסם בזכות תפקידו הראשי כקווין מקאליסטר בשובר הקופות "שכחו אותי בבית" (1990). הוא גילם את הדמות של קווין גם בסרט ההמשך שיצא שנתיים לאחר מכן "שכחו אותי בבית 2", שהיה גם הוא להצלחה.

המשך הקריירה בשנות ה-90

קאלקין התחיל להתחבר עם הזמר מייקל ג'קסון, והוא הופיע בקליפ שלו "Black or White". כמו כן כיכב קאלקין בתוכנית מצוירת שנקראה "Wish Kid" (בעברית: "כפפת המשאלות").
לאחר הצלחתו המסחררת בסרטי "שכחו אותי בבית", השתתף קאלקין בסרטים נוספים: "החברה שלי" ובסרט אנימציה "שר הסיפורים" עם כריסטופר לויד (מטרילוגיית "בחזרה לעתיד"), שהצלחתם הייתה סבירה, בעוד הסרטים "הבן הטוב" (עם אלייז'ה ווד), "סוגר חשבון עם אבא" ו"ריצ'י ריץ'" כשלו בקופות. על תפקידו ב"ריצ'י ריץ'" קיבל שכר של שמונה מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר אי פעם שקיבל שחקן-ילד בהוליווד.
ב-1998 השתתף בקליפ של להקת סוניק יות' לשיר "Sunday".

שנות האלפיים

לאחר מספר שנים של הפסקה, חזר קאלקין לשחק בשנת 2000 במחזה "מאדאם מלוויל". ב-2003, הייתה לו הופעת אורח בסדרה "ויל וגרייס". באותה שנה חזר לשחק בקולנוע (לאחר שלא הופיע 9 שנים) בתפקיד ראשי בסרט "מפלצת מסיבות" על חייו של ג'יימס סט. ג'יימס. ב-2004 הופיע בסרט "גאולה!", שם גילם את רולנד, נער נכה שתלוי באחותו הילארי פיי (מנדי מור) עד שהפך לתלוי בחברתו קסנדרה.
ב-2006 פרסם קאלקין רומן אוטוביוגרפי בשם "Junior".
ב-2007 שיחק בסרט העצמאי "Sex and Breakfast".

חייו האישיים

קאלקין נישא ב-1998 לשחקנית רייצ'ל מיינר כאשר שניהם היו בני 18. לאחר שנתיים הם נפרדו, וב-2002 הם התגרשו.  
ב-2002 החל לנהל מערכת יחסים עם השחקנית מילה קוניס. ב-3 בינואר 2011 קוניס אישרה כי הם נפרדו לאחר 8 שנות זוגיות.   
קאלקין הוא הסנדק של שני ילדיו של מייקל ג'קסון: פרינס ופאריס.
ב-2004 קאלקין נעצר, נכלא לזמן קצר והועמד לדין לאחר שנתפס מחזיק מריחואנה.
במשפט (שנערך ב-15 באוקטובר 2004 – 9 ביוני 2005) טען קאלקין שהוא חף מפשע, אך מאוחר יותר הודה והורשע כחלק מעסקת טיעון. עונשו היה שנת מאסר על תנאי, טיפול גמילה מסמים וקנס של 540 דולר.
החל מ-2013 מתגורר בפריז. והחל מאוקטובר 2017, קאלקין נמצא במערכת יחסים עם ברנדה סונג, אותה הכיר על סט צילומי סרט חדש בכיכובם.
פרסילה קופר טיילר

אליזבת פרסילה קופר טיילר (באנגלית: Elizabeth Priscilla Cooper Tyler‏; 14 ביוני 1816 - 29 בדצמבר 1889) הייתה אשת בנו של נשיא ארצות הברית העשירי ג'ון טיילר, שהייתה למעשה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 10 בספטמבר 1842 ועד ה-26 ביוני 1844.

ביוגרפיה

פרסילה קופר נולדה בעיר ניו יורק בשנת 1816 לתומס אפתורפ קופר ולמרי פיירלי קופר. תומאס אפתורפ קופר היה שחקן ומפיק הצגות, ואשתו מרי, הייתה אשת חברה. המשפחה התגוררה בביתם ברחוב ברודוויי. פרסילה קופר החלה לעבוד כשחקנית בגיל 17.
פרסילה קופר פגשה את רוברט טיילר, בנו של החוואי העשיר והסנטור ג'ון טיילר בעת ששיחקה במחזה "אותלו" בתפקיד דסדמונה. על אף שבאותה עת היו השחקנים במעמד חברתי נמוך ביותר, ורבים ראו בשחקניות כמעמד אחד יותר גבוה מזה של הנפקניות נישאה פרסילה קופר לחוואי מהמעמד הגבוה ב-12 בספטמבר 1839 ומשפחת בעלה לא התנגדה לנישואים וקיבלה אותה למשפחתם.
כחודש לאחר בחירתו כסגן הנשיא נפטר נשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר הפך לנשיא ארצות הברית.

הגברת הראשונה של ארצות הברית

בעת מינויו של ג'ון טיילר לנשיא הייתה אשתו, לטישה כריסטיאן טיילר נכה, והיא בקשה מאשת בנה לסייע לה בתפקידיה הרשמיים כמארחת הבית הלבן. לאחר מותה של לטישה ב-10 בספטמבר 1842 הפכה פרסילה קופר לגברת הראשונה של ארצות הברית - ואף נסעה עם הנשיא לסיוריו כחלק מפמליית הנשיא.
לאחר שבעלה והיא עברו לפילדלפיה בשנת 1844 עברו תפקידי הגברת הראשונה לג'וליה גרדינר טיילר.
וורמס (סדרת משחקים)

ווֹרְמְס (באנגלית: Worms) או תולעים (מוכר בישראל גם כמלחמת התולעים) היא סדרת משחקי מחשב מז'אנר הפעולה, אשר הומצא על ידי אנדי דודסון, והופץ לראשונה ב-1995. הזכויות של המשחק שייכים לחברה Team 17, שהייתה אחראית גם לפיתוחו.

אופן המשחק

בכל משחק משתתפות כמה קבוצות, אשר לכל אחת מהן מספר תולעים. מטרת כל קבוצה היא לחסל את כל קבוצות התולעים היריבות. כל קבוצה מקבלת ציוד בסיסי, הכולל אמצעי לחימה וכלי משחית, בעזרתם היא אמורה להשיג את המטרה. מבין הציוד הקיים, ישנו ציוד שאינו מוגבל בכמותו, כגון: רקטות בסיסיות הנורות מהבזוקה, רימוני יד ורובה ציד; כמו כן, ישנו גם ציוד איכותי וקטלני יותר, אך מוגבל בכמותו, כגון: תקיפה אווירית, טילים מתבייתים ועוד. במשחק קיימים גם מספר כלי נשק חזקים (והומוריסטיים) במיוחד, המתקבלים בהצנחות מהאוויר רק לעיתים נדירות, כגון: "רימון יד קדוש", "פצצת בננה", "סופר פצצת בננה" ו"חמור מבטון". המשחק אינו מתבצע בזמן אמת ובמקביל, אלא בתורות: לכל קבוצה יש תור בה היא יכולה לנסות לחסל את יריבה ובכל תור אך ורק תולעת אחת יכולה לבצע פעולה. כאשר תולעת נפגעת ונותרת ללא אנרגיית חיים, היא מפוצצת את עצמה. הפיצוץ עשוי לפגוע ולגרום נזק גם לתולעים שהיו בקרבתה בעת מותה.

דו-ממד ותלת-ממד

למשחק יצאו גרסאות ופרקים רבים. סדרת המשחקים החלה את דרכה במישור דו-ממדי. החל מ-2003, החלו לצאת כותרים בסדרה גם במרחב תלת-ממדי.
משחק מחשב נוסף, הנקרא Liero, מתואר לעיתים כגרסת זמן האמת של Worms, למרות שהמתכנת שכתב אותו אינו קשור לחברת Team 17.