google/wiki40b huggingface dataset:
Frank Sinatra Sings for Only the Lonely

הפקה

האלבום מורכב מאוסף בלדות מלנכוליות העוסקות בעצב ובדידות. בזמן ההקלטות היה סינטרה מצוי בשיאם של הליכי הגירושין מהשחקנית האמריקנית אווה גרדנר ועוד לפני סיום ההקלטות הם הגיעו אל סופם. המארגן של האלבום, נלסון רידל, שזמן קצר קודם לכן איבד את אמו ובתו, העיר על אירועים אלה, "אם אני יכול לחבר אירועים כאלה למוזיקה...אולי Only the Lonely הוא התוצאה".
סינטרה תכנן להקליט את האלבום יחד עם המארגן ג'ורדון ג'קינס, איתו עבד על האלבום, Where Are You?, אלבום הבלדות האחרון שהוציא, אך מכיוון שלא היה פנוי בזמן ההקלטות, בחר סינטרה לחזור ולעבוד עם נלסון רידל, איתו עבד בעבר על כמה אלבומים.
שלושה שירים עליהם ניצח רידל והיו אמורים להיות שלושת הקטעים הראשונים שלו לא נכנסו בסופו של דבר אל האלבום והקטעים החילופיים היו בניצוחו של פליקס סלטקין, לאחר שרידל יצא לסיבוב הופעות עם נאט קינג קול.
עטיפת האלבום מציגה את פורטרט פניו של פרנק סינטרה כליצן, את העטיפה צייר ניקולס וולופה.
האלבום, Only the Lonely, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של הבילבורד ושהה בפסגה במשך חמישה שבועות, בסך הכל שהה האלבום במצעד במשך 120 שבועות והגיע לאלבום זהב ב 21 ביוני 1962, כמעט ארבע שנים לאחר צאתו. מגזין המוזיקה הבריטי Q מגזין דרג את האלבום במקום הראשון במצעד 15 האלבומים שהיו לאבני דרך של כל הזמנים.
בשנת 1987 יצא האלבום בגרסת על גבי תקליטור ואליו התווספו שני שירים כבונוס.

פרסי גראמי

פרנק סינטרה קיבל חמש מועמדויות לפרס הגראמי לשנת 1959, אלבום נוסף שלו Come Fly with Me, שיצא בשנת 1958 היה מועמד גם כן. בין הקטגוריות הן פרס גראמי לאלבום השנה. לבסוף, זכה Frank Sinatra Sings for Only the Lonely רק בפרס העטיפה הטובה ביותר בטקס היוקרתי.
ברוס מאזליש

ברוס מאזליש (באנגלית: Bruce Mazlish; ‏15 בספטמבר 1923 – 27 בנובמבר 2016) היה היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ומומחה בתחום הפסיכוהיסטוריה.

אודות

נולד ב-15 בספטמבר 1923 בניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה. 
מאזליש קיבל תואר ראשון (1944), שני (1947) ודוקטורט, בנושא היסטוריה אירופאית מודרנית (1955) מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1946 ל-1948 לימד באוניברסיטת מיין. בין השנים 1949 ל-1950 לימד באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1955 הצטרף למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ולימד שם כמעט ברציפות עד לפרישה לגמלאות בשנת 2003. זכה בפרס טוינבי בשנת 1986.
בשנת 1967 נבחר כעמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
מנישואיו הראשונים אב לשלושה בנים ובת. בשנת 1988 נישא בשנת לניבה גודווין (Neva Goodwin), כלכלנית.
אוכלי פירות

אוכל פירות או פרוגיבור (Frugivore) הוא בעל חיים הניזון בעיקר מהציפה, החלק המתוק והעסיסי העוטף את זרעי העץ או השיח. אוכלי הפירות ניזונים בנוסף גם מעלים וחרקים. למרות שפרוגיבורים וצמחים בעלי פירות עם ציפה נפוצים ברחבי העולם כולו, הריכוז הגבוה ביותר שלהם מצוי בחלקים הטרופים של העולם.

הפצת זרעים

אכילת הפירות על ידי בעלי החיים מסייעת לתפוצת זרעי הצמח למרחק. היתרונות של הפצת הזרעים על ידי פרוגיבורים ככל הנראה גרמה להיווצרותם של הפירות בעלי הציפה, פירות שמגרים את הפרוגיבורים ומעודדים אותם להפיץ את זרעי הצמח. פירות שמותאמים להפצה על ידי פרוגיבורים הם בעלי ציפה עבה יחסית, עשירה בפחמימות, מים, מינראלים וויטמינים, לפרי צבעים חזקים לרוב והוא בעל ריח. 
קיבתם של פרוגיבורים מותאמת לעיכול פירות ביעילות גבוה ובזמן קצר, כך שהזרעים של הצמח לא יתעכלו בקיבה.

מינים שניזונים מפירות

מרבית הפרימטים הם אוכלי כל אך במידת האפשר תזונתם מכילה אחוז מסוים של פירות למשל, קופי האדם כמו מיני השימפנזה. עיקר תזונתם מהווים חלקי צמחייה כמו פירות, זרעים, אגוזים, עלים ומעט מתזונתם מגיע ממזון מן החי שמקורו בחיות קטנות כגון פרוקי רגליים, לטאות, ציפורים ואף קופים אחרים. שאר קופי האדם כגון גורילה ואורנג אוטנג, הם בעלי תזונה שמורכבת בעיקר מן הצומח, אך גם הם מגוונים מעט בחי.
יונקים אוכלי פירות נוספים הם איילים וחזיריים שונים, הפילים, עטלפי פירות, הארמדיל, כמה מכרסמים כמו נמנמניים, וטורפים שונים כמו גחניים (ובעיקר גחן דקלים אסייתי), ראקוניים כמו הקינקז'ו, ודובים.
אוכלי פירות נוספים הם התוכים, הקלאו, הטוקאן, הטווס, כמה יונים והקזואר אצל העופות, איגואנות וצבי יבשה אצל הזוחלים, מספר דגים בנהר האמזונאס שעוקבים אחרי קופים ואוכלים כל פרי שנופל למים. ישנם עשרות חרקים שנוברים בכל פרי שהם יכולים בין השאר נמלים, כנימות, פשפשים וחיפושיות שונות, מינים רבים של פרפרים אף מטילים את ביציהם על פרחים, כדי שכשהזחל יבקע הוא יהיה בתוך פרי ויבלה את חייו הצעירים בנבירה בפרי. מבין הסרטנים יש את סרטן הקוקוס (אך הוא אוכל פירות לעיתים נדירות).
אלרי

אלרי הוא משחק ילדים המלווה בשיר משחק באנגלית, המתועד בשיר השכונה: One, Two, Three, O'Leary, Four, Five, Six, O'Leary, Seven, Eight, Nine, O'leary, One Two three... וחוזר חלילה.
המשחק היה נפוץ במחצית הראשונה של המאה העשרים.
יש הגורסים כי השיר ליווה משחק בקלאס, ויש הגורסים כי הוא ליווה כדרור (למשל, עם כל מילה מכים בכדור לכיוון הרצפה, אך במילה O'Leary יש להעביר את הרגל מעל הכדור, ולהמשיך. כאשר נכשלים, עובר התור לשחקן השני; המנצח הוא מי שהצליח לדקלם יותר מילים בכדרור רציף).
לשיר הייתה גם גרסה בעברית: "אחת שתיים שלוש וחצי, איש אחד נסע בטקסי, הוא שילם גרוש וחצי, גרוש וחצי, אחת שתיים שלוש".
בוריס אנדרייב

חייו

בוריס אנדרייב נולד בסרטוב. לאחר סיום שבע שנות לימוד בבית הספר הוא התחיל לעבוד כמסגר-חשמלאי במפעל מקומי. במקביל הוא שיחק בתיאטרון לחובבים. שחקן תיאטרון מקומי ראה אותו והציעה להתחיל ללמוד משחק. לאחר סיום בית הספק לשחקנים, אנדרייב החל לעבוד בתיאטרון המקומי בסרטוב. אנדרייב קיבל הזמנה מאלכסנדר דובז'נקו להשתתף בתפקיד מרכזי בסרטו. לאחר ניסיון ראשון אדנרייב נפסל. כאשר תיאטרון היה במוסקבה במאי קולנוע איוואן פירייב ראה את השחקן והציע לו לשחק בסרט החדש שהוא התכוון לביים. סרט זה "הטרקטוריסטים" בה אנדרייב שיחק ליד ניקולאי קריוצ'קוב ופיוטר אלייניקוב יצאה לאקרנים בשנת 1939 וזכה לפופולריות רבה. באותה שנה אדנרייב עבר להתגורר במוסקבה ותוך זמן קצר גם התחתן.
בשנת 1943 אנדרייב שיחק ליד מארק ברנס בסרט "זוג לוחמים". במהלך סוף שנות ה-40 השחקן השתתף בעוד 2 סרטיו של איוואן פירייב. בשנת 1950 בוריס אננדייב השתתף בסרט "נפילת ברלין" שהיה סרט תעמלותי לכבוד יוסיף סטלין. ככל הנראה השחקן לא היה יכול לסרב להשתתף בסרט עקב לחץ אליו מצד השלטון. לאחר השתתפותו של אנדרייב בסרט נמתחה אליו ביקורת לצד חלק מעמיתיו למקצוע. בשנת 1954 אנדרייב הצטלם בסרט "המשפחה הגדולה". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וקיבל פרס. הקריירה המוצלחת של אנדרייב נמשכה גם בהמשך של שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.
בשנת 1963 בוריס אנדרייב שיחק בסרט "הטרגדיה האופטימיסטית" שזכה להצלחה רבה.
בשנות ה-70 שיעור השתתפות השחקן בסרטים פחת. הסרט הבולט מתקופה זו - "אי המטמון" בו אנדרייב שיחק את ג'ון סילבר.
בסך הכול אדנרייב הצטלם במעל ל-60 סרטים. בנוסף לכך אנדרייב עשה דיבוב של מספר סרטים מצוירים.
ג'והי צ'אולה

חייה

צ'אולה נולדה בעיר לודהינה, בפונג'אב שבהודו. היא התפרסמה עוד בגיל 17 כשזכתה בתואר "מיס הודו" (מלכת היופי של הודו) בשנת 1984. אחר כך הגיעה גם לתחרות "מיס יוניברס", שם זכתה בפרס על "התלבושת היפה ביותר".
סרטה הראשון של צ'אולה היה בסרט "קאימאט סה קאיאמאט טאק" לצדו של אמיר ח'אן. סרט זה היה סיפור "רומיאו ויוליה" הודי מודרני בשנת 1986, אך הפריצה הגדולה שלה הייתה בסרט "אהבה, אהבה, אהבה", שוב לצד אמיר ח'אן. סרט זה היה סרט נעורים מצליח, שבמרכזו עמדו זוג אוהבים צעירים.
כך החלה צ'אולה בקריירת משחק מצליחה עם סרטים כמו "swarg" (גן עדן), "ג'נטלמן", "יס בוס", "הכפיל", "קשר משפחתי" ועוד.
צ'אולה שיחקה בסרטים רבים לצידם של השחקנים אמיר ח'אן ושאהרוח' ח'אן. היא השתתפה בלמעלה משמונים סרטים, ואף הקימה יחד עם שאהרוח' ח'אן חברת הפקה. מלבד זאת, היא זכתה במספר פרסים על משחקה, אחד על תפקיד ראשי ושלושה על דמויות משנה.
צ'אולה נשואה ולה שני ילדים. כיום, אחרי תקופת הפסקה מהמשחק חזרה לשחק בסרט לצדו של שאהרוח' ח'אן.
אמירה לנוכרי

אמירה לנכרי - שבות הוא מונח בהלכות שבת שפירושו: אסור מדרבנן לבקש מגוי שיעשה בשביל היהודי איסורי שבת  
האיסור אינו רק באמירה מפורשת או ברמיזה, אלא אף אם לא אמר לגוי דבר, והגוי עשה מעצמו מלאכה עבור ישראל, אסור שכן חכמים אסרו כל הנאה ממלאכת גוי שנעשתה בשביל יהודי.
במקרים מסוימים התירו חכמים אמירה לגוי, כמו באמירה לגוי לעשות איסור מדרבנן במקום צער, חולי או הפסד ממון, ונחשבת בהלכה כ"שבות דשבות"; כלומר, עבירה על שבות על ידי פעולה של שבות: האמירה לגוי היא עבירה על שבות, והפעולה שהגוי עושה גם היא אסורה רק משום שבות.
האמירה לגוי אסורה ביום טוב (במלאכות האסורות ביום טוב), כשם שהיא אסורה בשבת.

מקור ההלכה

המקור להלכה הוא קושייתו של רב אשי, על דברי רב פפא במסכת שבת. 
 המשנה במסכת שבת אומרת: "לא ישכור אדם פועלים בשבת, ולא יאמר אדם לחבירו לשכור לו פועלים" . והכוונה לפועלים שיבואו ויעשו מלאכה, לאחר השבת.
על התוספת "ולא יאמר לחבירו..." מקשה הגמרא "פשיטא כלומר: לשם מה התוספת, הלא הדברים פשוטים - מובנים מאליהם. שכן מאי שנא במה שונה הוא, ומאי שנא ובמה שונה, חבירו - ששניהם אינם יכולים לשכור פועלים בשבת?". 
 מתרץ רב פפא: "בחבר גוי. כלומר: אכן גם לחבר יהודי אסור בשבת לשכור פועלים כדי שיבואו לעשות מלאכה לאחר השבת, אך כאן מדובר בחבר גוי, שניתן היה לחשוב שמותר לו, ולכן באה המשנה והוסיפה את התוספת". 
 על כך מקשה רב אשי "אמירה לגוי שבות?. כלומר הרי גם האמירה לגוי, עצמה, היא אסורה משום שבות, ומה בכך שהחבר הוא גוי".
 וזהו המקור להלכה.

רמז

הדעה הרווחת בהלכה שאין הבדל בין אמירה מפורשת לגוי לבין רמיזה, אולם דעת הרב יואל סירקיש ועוד, להתיר רמיזה לגוי.
היתר נוסף שנהג הרב יוסף מטראני הוא רמיזה לגוי (שאינה בלשון ציווי), באופן שההנאה ממלאכתו איננה מוחלטת, אלא היא רק תוספת להנאה קיימת לדוגמה: אם יש אור בחדר אולם האור איננו מספיק חזק, מותר לומר לגוי בלשון רמז "אין כאן מספיק אור" והגוי יבין שצריך להדליק עוד אור. הרב יעקב עמדין חלק על היתר זה.
המהר"ם מינץ התיר לומר לנכרי המביא ליהודי מכתב בשבת "אינני יכול לקרוא את המכתב" כך שהנכרי יבין מכך שאם הוא רוצה שהיהודי יקרא את המכתב עליו לפתוח בשבילו את המכתב אחרונים כתבו שאין ללמוד מדין זה לשאר דינים, משום שפתיחת מכתב בשבת איננה אסורה.
עם זאת מותר לומר לגוי ציווי שיבין ממנו לעשות מלאכה אחר השבת (אך לא בפירוש), שכן איסור אמירה לנכרי אינו אלא לעשות מלאכה בשבת עצמה.

צער בעלי חיים

מותר לומר לגוי לחלוב בעל חיים בשבת, כיוון שיש לבעל החיים צער מריבוי החלב, ולא גזרו על אמירה לנכרי במקום איסור מהתורה של צער בעלי חיים, אך בתנאי שיטול הנכרי את החלב לעצמו או שיקנה את החלב מגוי לאחר השבת בסכום פעוט, כדי שלא יהא נראה כחולב לצורך ישראל. אם הנכרי חלב מעצמו את החלב, אין כל בעיה ואין צורך לשלם לו משום מראית העין. אך אסור לשתות את החלב בשבת.

משום מראית עין

גזרו חז"ל שלא יעשה הנכרי פעולה לצורכו שלו עצמו, אם נראה הדבר כאילו עושה לצורך היהודי. מסיבה זו, השוכר גוי להוליך עבורו סחורה לביתו ממקום פלוני ובא הלה ולקח את הסחורה בשבת מבית היהודי ברשות, ראוי לבית הדין שבעיר לקנוס את היהודי בממון לפי עשרו או במלקות, למרות שהגוי עשה כאן פעולה לצורך עצמו, שהרי הגוי מקבל את הכסף לפי כמות העבודה ולא לפי השעות, כך ששעת העבודה היא לצורכו עצמו - להשלים את ההתחייבות שעליה הוא מקבל כסף קצוב. אך אם טעה והוא טוען שחשב שמותר, יש לבית הדין להאמינו.
ויליאם בויקין

ביוגרפיה

בויקין נולד וגדל בצפון קרולינה. הוא בוגר אוניברסיטת וירג'יניה טק. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. בויקין התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיית השריון ה-24. לאחר מכן שירת בדיוויזיה המוטסת ה-101 ולחם במלחמת וייטנאם. בתפקידו הבא שירת כמפקד פלוגה בדיוויזיית החי"ר הממוכן ה-24. בויקין השלים את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ושימש כקצין מבצעים וכמפקד פלגה בכוח דלתא, בין היתר במהלך מבצע ציפורן הנשר. לאחר מכן השתתף בויקין במבצע מטרה צודקת. בויקין שירת כמפקד כוח דלתא, ובכלל זה בקרב מוגדישו.
לאחר מכן השלים מספר תפקידי מטה ופיקוד ובין השנים 1998 ל-2000 שירת בין היתר באגף לפעולות מיוחדות. בשנים 2000 עד 2003 פיקד על בית הספר ללוחמה מיוחדת בפורט בראג ועל פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.
ביוני 2003 מונה לסגן תת-שר ההגנה למודיעין תחת ג'ורג' ווקר בוש, ובשנת 2007 פרש בויקין לגמלאות.
רופא עצמאי

רופא עצמאי הוא רופא שהכנסותיו מגיעות מפעילות עסקית עצמאית שלו, ולא כרופא שכיר המועסק אצל מעסיק (קופת חולים, בתי חולים), באמצעות תלוש שכר קבוע.  
ה"רופא העצמאי" מועסק בדר"כ מול קופות החולים: שירותי בריאות כללית, מכבי שירותי בריאות, קופת חולים מאוחדת, לאומית שירותי בריאות.
הרופאים העצמאיים פועלים בעיקר ממרפאותיהם הפרטיות.

מאפיינים

"רופאים עצמאיים" - נותני שירותי רפואה עצמאיים במגוון תחומי ההתמחות, ובמודלים שונים של התקשרות ותגמול, מול קופות החולים, ו/או גופים רפואיים אחרים כגון : חברות ביטוח, בתי חולים פרטיים, אגף השיקום של משרד הביטחון
בניגוד ל"רופא שכיר" אשר אינו מחויב לכמות של חולים כיוון ששכרו קבוע ואינו תלוי במספר המבקרים במרפאתו במהלך החודש "רופא עצמאי" מעוניין לטפל בכמות גדולה של חולים, משום ששכרו הוא נגזרת של כמות החולים שעוברים במרפאתו.
לעיתים, רופא עצמאי הוא רופא אשר עובד עם מספר קופות חולים. לא ניתן לקבוע תור לרופא עצמאי דרך מוקד הקופה אלא להתקשר למרפאתו באופן ישיר בשעות הפעילות.
הרופא העצמאי מבוטח בביטוח אחריות מקצועית.
קיימים הבדלים בין מתכונת העסקה של התקשרות עצמאית (כנגד חשבונית) לבין מתכונת העסקה כרופא שכיר (כנגד תלוש שכר).
הקופות נוהגות לחתום על הסכם עם המועמדים לעבוד כ"רופאים עצמאיים".  החוזה בדרך כלל סטנדרטי, מגדיר את טיב הקשר בין הרופא והקופה. הרופא מתחייב להימצא במרפאתו בשעות מוגדרות,  הוא אינו מהווה חלק ואינו משולב ואינו כפוף בכל צורה שהיא למסגרת הארגונית של קופת חולים, נושא בהוצאות ניהול המרפאה ואחזקתה, נושא בתשלום מיסי העירייה, חשבונות הטלפון והחשמל. (הוצאות ניהול המרפאה מנוכות מההכנסות).
בשנת 2006 נחתם הסכם בין הר"י ורופאי קופת חולים לאומית. הוחלט שרופא שכיר בקופה שהוא גם עצמאי בקופה יפסיק לעבוד גם כרופא שכיר וגם כעצמאי, מסיבה של ניגוד עניינים בלבד.
בשנת 2008 62% מרופאי קופות החולים במדינת ישראל, היו שכירים, 6% היו עצמאים, ו 32% היו שכירים ועצמאים. 
נכון לשנת 2015 הועסקו בקופת חולים מאוחדת כ- 900 רופאים עצמאים
ביוני 2009 הוציאה  הרשות למשפט, טכנולוגיה, ומידע במשרד המשפטים הנחיה חדשה : משרד המשפטים  מטיל על קופות החולים את האחריות לשמירת המידע הרפואי של המבוטחים – גם בזמן קבלת שירות מגורם חיצוני, כמו מעבדה או רופא עצמאי העובד עם הקופה. ההנחיה קובעת כי גם אם המטופל מקבל שירות אצל רופא עצמאי, אפילו כזה העובד עם כמה קופות חולים במקביל, בהנחה שהקופה היא זו שמספקת לו את מערכת המחשוב ואת הגישה לנתונים (וגם אם לאו) היא זו שאחראית לאבטחת המידע.

רופא שכיר ועצמאי כאחד

אדם יכול לנהל גם פעילות עסקית כפולה, כשכיר וכעצמאי, באותה עת. דוגמה: רופא העובד כשכיר בבית חולים, ובשעות שלאחר מכן מקבל חולים כעצמאי. על פעילותו כעצמאי חלים הכללים החלים על עצמאי, ועל פעילותו כשכיר חלים הכללים החלים על שכיר, אם כי המיסים מחושבים בסופו של דבר לפי ההכנסה הכוללת משתי הפעילויות.
קאוואי (שיר)

רקע

השיר יצא לאור ב-6 במאי 2018, כסינגל התשיעי של הצמד. את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כחמישה חודשים לאחר שהוציא את השיר "נמסטה". שם השיר הוא כשם המושג היפני קאוואיי, שפירושו "חמוד". בשיר מילים נוספות שמקורן בשפה היפנית, בהן :נונצ'קות, סומו, אוריגמי, אסאי וסמוראי.

קליפ


הקליפ ממשיך את הקו הכמעט חתרני של הקליפים הקודמים של הצמד ושוב מעלה המון שאלות ומסרים חבויים הנותנים לצופה הזדמנות לפרש את הסיפור והמשמעויות שעומדות מאחוריו.
גם הפעם, הצופים יכולים לראות שילוב של אייקונים תרבותיים שהוחדרו והחיבור בין העולמות השונים בלי להשתייך באופן מובהק לתרבות אחת (יפן, סין, קוריאה, ישראל).
מצד אחד, נגיעות יפניות שמתכתבות עם הסגנון המוזיקלי של השיר, הר הפוג'י ופריחת הדובדבן בסצינות של בן אל. שמבטאות מעין עולם אידיאלי, כמעט פלסטיקי שמייצג הרמוניה ואת תחושות האהבה והשלום. 
נגיעות מהתרבות היפנית, עתידנית עם אנשים מגוונים בצבעים וגזעים שונים.
מצד שני, העולם של סטטיק שמייצג עולם כוחני יותר, מעין זירת אימונים עשויה מבטון במקום אפל ומחתרתי עם חיילים שאולינים שגם הם, מגוונים ודווקא לא סינים.
סנסאיי ג'ורדי (ג'ורדי ה"עדין"), שגם הפעם אמון על הפקת הסינגל – נמצא בעולם נוקשה ואין סופי, מייצג את מי שרואה את העתיד על מנת לחבר בין העולמות של סטטיק ובן אל תבורי (אזכור ליינג ויאנג) על מנת להתאחד אל מול דמות חדשה שאנו לא יודעים עליה דבר ומה היא מסמלת.
שליחותיו, שהופכות לבנות הקאוואי (פירוש: "חמודה" ביפנית. מייצג זרם יפני שהתפשט בעולם אך מקורו בסין), מגיעות לעולמות של הצמד וגורמות להם להתאהב בהן וללכת בעקבותיהן בזכות הצבעים, הביישנות 'והקאווה אי' שלהן.
גם פה וגם בסאונד המיוחד, יש קריינות של המשחק הידוע 'מורטל קומבט' שבאות לידי ביטוי דווקא באיורי קומיקס, מאנגה ועוד.
העבודה על הקליפ ערכה כ-3 חודשים. הצילומים של הקליפ ערכו כ-24 שעות רצופות, עם כ-150 אנשי צוות שעבדו על הפרויקט.
כל התפאורה בקליפ נעשתה בעבודת יד ללא הדמיות תלת מימד ממוחשבות.
את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי, הבמאי הקבוע של הצמד.
הוידאו קליפ לשיר צולם באוקראינה. זהו השיר היחיד של הצמד שהקליפ שלו צולם מחוץ לגבולות ישראל. ארבעה ימים לאחר הוצאת השיר, זכה הקליפ לכ-2 מיליון צפיות ביוטיוב.
צליל-חן זקס

ביוגרפיה

צליל-חן זקס נולדה וגדלה בראשון לציון. היא הקטנה מבין ארבע אחיות. במשך שנים רבות למדה קלרינט וניגנה בתזמורת הנוער הייצוגית של ראשון לציון, ובגיל 13 הצטרפה ל"תיאטרון ראשון בצוותא 2" – קבוצת תיאטרון בהנחייתה ובימויה של דבורה מילר, בה שיחקה במשך שמונה שנים (2006-1998).
בצה"ל שירתה זקס כטכנאית שידור ושדרנית בגלגלצ (2004-2006), ולאחר שיחרורה שידרה ב-99FM וברדיו תל אביב.
אחרי שנת לימודים במרכז לאימפרוביזציה בהנחיית אלונה פרץ החלה צליל-חן את לימודי המשחק בבית הספר לאומנויות הבמה בסמינר הקיבוצים (2010-2007). בין מוריה היו טטיאנה קנליס-אולייר, יהושע סובול, יענקל'ה יעקובסון, מיכל בת-אדם, גליה פרדקין, אבי הדרי ומנהל בית הספר איציק ויינגרטן.
במהלך שנת הלימודים האחרונה שיחקה, בין השאר, בהצגות "סינדרום ירושלים", מאת ובבימוי יהושע סובול, שהמשיכה לרוץ בתיאטרון תמונע, ו"היצור" על פי שלום עליכם ובבימוי ירון אדלשטיין וטל ברנר. ההצגה, שבה שיחקה זקס בתפקיד הראשי של ילדה מוכת שיתוק מוחין, המשיכה לרוץ לאחר מכן בתיאטרון צוותא וזכתה בפרס קיפוד הזהב בקטגוריית הבימוי. הפקת הסיום שלה בסמינר, "הנער מסביליה" בבימוי טטיאנה קנליס-אולייר, הוצגה בתיאטרון המדיטק.
ב-2011 טסה עם ההצגה "המזוודה של חנה" של תיאטרון הנפש לפסטיבל תרבות יהודית בפראג. בימים אלה משחקת בהצגה "מי שם?" של עידן זילברשטיין בתיאטרון תמונע, בתפקיד הזונה.
ביוני 2012 טסה זקס לפסטיבל ISDF בשפילד, אנגליה, עם ההצגה "טוב" של ססיל פיליפ טיילור, בבימוי סיוון הנדלסמן. ההצגה, שהחלה את דרכה בסמינר הקיבוצים, מספרת על תהליך ההתקרנפות של פרופסור לספרות גרמנית בזמן עליית הנאצים לשלטון. זקס משחקת את אמו, את אשתו ואת המאהבת שלו.
בפסטיבל, שהתקיים כחלק מאירועי האולימפיאדה, זכתה זקס בפרס השופטים לשחקנית הטובה ביותר. שחקני ההצגה זכו בצל"ש על תפקידיהם ובפרס ה-"Spirit award".
בן זוגה של צליל-חן הוא השחקן יולי סקר.
ארבע פעולות החשבון

ארבע פעולות החשבון הן פעולות החשבון הבסיסיות ביותר, השימושיות בחיי היומיום של מרבית בני האדם. פעולות אלה נלמדות בתחילת לימודי המתמטיקה בבית הספר היסודי, וחרף פשטותן היחסית, נדרשת לביצוען מידה מסוימת של הפשטה.
ארבע פעולות החשבון הן חיבור, חיסור, כפל וחילוק. כל אחת מפעולות אלה היא פעולה בינארית, כלומר פונקציה הפועלת על שני מספרים. פעולות אלה נעשות בדרך כלל על מספרים בייצוג עשרוני, אך ניתן לעשותן גם בשיטות ספירה אחרות.
להבהרת המשך הדיון נציין שפעולה נקראת "סגורה" בקבוצה מסוימת כאשר התוצאות שהיא מחזירה שייכות תמיד לאותה הקבוצה.

חוק הפילוג (דיסטריבוטיביות)

החוק הקושר את פעולות החיבור והכפל הוא חוק הפילוג (החוק הדיסטריבוטיבי), הקובע שלכל שלושה מספרים  מתקיים ש .

פעולות החשבון בקבוצות אחרות

הפעולות שהראינו כאן מוגדרות על קבוצות אינסופיות של מספרים, אך ניתן להגדיר אותן גם על קבוצות סופיות - ראו חשבון מודולרי.
הפעולות שהראינו כאן מוגדרות על קבוצות של מספרים, אולם באלגברה מופשטת מעוניינים לחקור את תכונותיהן של פעולות שמוגדרות על קבוצות כלשהן, לא בהכרח של מספרים, אך שמזכירות את פעולות החשבון על המספרים.
מעל שדות נוהגים להגדיר פעולות של "חיבור" ו"כפל", ולדרוש שפעולות אלו יקיימו את תכונות האסוציאטיביות, הקומוטטיביות והדיסטריביוטיביות שהראינו קודם, וכן שיהיה קיים איבר נייטרלי לכל אחת מהפעולות, ואיבר הופכי לכל אחת מהפעולות. אם כל הדרישות הללו מתמלאות, הרי שהפעולות שהוגדרו אכן מזכירות בתכונותיהן את הפעולות שמוגדרות מעל המספרים, וניתן להגדיר חיסור וחילוק באמצעותן. מכאן ניתן לראות שקבוצות המספרים הרציונליים, הממשיים והמרוכבים, עם הפעולות שהוגדרו עליהן, הם בעצם מקרים פרטיים (חשובים מאוד) של שדות.
רוני שריג

רוני שריג (נולדה ב-14 ביולי 1965) היא סופרת, חוקרת ומרצה לתרבות יפן וללימודי מזרח אסיה.

קורות חייה

רוני שריג נולדה וגדלה בקיבוץ מלכיה. את שירותה הצבאי עשתה כמש"קית ת"ש בחיל התובלה ובנח"ל. למדה קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה על שם רובין באוניברסיטת תל אביב. מאוחר יותר השלימה לימודי תואר ראשון נוסף בלימודי מזרח אסיה באוניברסיטת תל אביב. השלימה תואר שני באוניברסיטת לונדון, בבית הספר ללימודי אסיה ואפריקה, ועבודת התזה שלה הייתה בנושא ספרות סינית מודרנית בשנגחאי הקולוניאליסטית, בהנחייתו של פרופסור מישל הוקס. כמו כן הקדישה מספר שנים ללימוד השפות גרמנית וסינית.
בין השנים 2000–2005, למדה לקראת תואר שלישי ביפן. עבודת המחקר שלה עסקה בהשוואה בין ספרות הילדים ביפן שעניינה פצצות אטום, מול ספרות הילדים בישראל בנושא השואה, בהנחייתו של פרופסור קימיאקי טקהאשי. את תואר הדוקטור קיבלה בשנת 2006. 
עם חזרתה לישראל החלה ללמד לימודי בחוגים ללימודי אסיה במוסדות אקדמיים שונים ובהם האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בר-אילן והמכללה האקדמית תל-חי. במכללת תל-חי הייתה ממקימי החוג ללימודי מזרח אסיה, ובנתה את תוכנית הלימודים יחד עם ד"ר נילי הלפרין. מאז פתיחת החוג בשנת 2012 היא משמשת כחברת סגל ומרצה.
שריג חיה במלכיה עם משפחתה ושני ילדיה.
אריה אגמון

ביוגרפיה

אריה אגמון למד ציור במכון אבני. לאחר מכן למד אמנות בפריז, והמשיך ללימודי תואר שני ודוקטורט בקולנוע בסורבון שבפריז. משנת 1969 הופיעו ציוריו בתערוכות בפריז, אנגליה ובישראל.
עסק במחקר על ההיסטוריה של הקולנוע הישראלי. שימש משנות ה-70 כמרצה לאמנות ולקולנוע באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, סמינרים ומכללות .
משנת 1976 עבד אגמון כבמאי ומפיק בטלוויזיה החינוכית. יצר עשרות סרטים תיעודיים, תוכניות טלוויזיה וכתבות.
פסל אלינור ריגבי

פסל אלינור ריגבי הוא פסל הניצב ברחוב סטנלי שבעיר ליברפול שבאנגליה. הפסל עוצב ונוצר על ידי הזמר והפסל טומי סטיל והוא מבוסס על הדמות המתוארת בשירה של להקת הביטלס, אלינור ריגבי, שנכתב על ידי לנון ומקרטני.

היסטוריה

בשנת 1981, כאשר קיים טומי סטיל הופעה בליברפול, הוא הציע למועצת העיר ליברפול ליצור פסל כהוקרה ללהקת הביטלס. הסכום שאותו דרש עבור הפסל היה 3 פני, כרמז לשם המופע שלו "Half a Sixpence". המועצה קיבלה את ההצעה, מתוך כוונה שהפסל ימשוך אליו תיירים, והקצתה 4,000 ליש"ט למימון העלות. עבודת הפיסול ארכה תשעה חודשים וב-3 בדצמבר 1982 הוסר הלוט מעל הפסל על ידי סטיל.

תיאור

הפסל כולל דמות עשויה ארד הישובה על ספסל מאבן. גובהו של הפסל הוא 128 ס"מ, רוחבו 120 ס"מ ועומקו 96 ס"מ. הפסל מתאר אישה היושבת עם תיק יד על ברכיה, שקית קניות מפלסטיק מימינה ועותק של העיתון "ליברפול אקו" (Liverpool Echo) משמאלה. משקית הקניות מבצבץ בקבוק חלב ועל גבי העיתון ציפור דרור ופיסת לחם. האישה מביטה על הציפור.
על גבי הקיר שמאחורי הדמות קבועה טבלה ועליה הכיתוב:
אלינור ריגבי

מוקדש ל"כל האנשים הבודדים..."

פסל זה נוצר ונתרם לעיר ליברפול

על ידי טומי סטיל כהוקרה ללהקת הביטלס.

עבודת היציקה מומנה על ידי העיתון ליברפול אקו.

דצמבר 1982
דון קרלו

גרסה ראשונה באיטלקית

האופרה תורגמה במלואה עוד בשנת 1866 על ידי אשיל דה לוזייר לדרישת ורדי, על תרגום האופרה לפי אותו המבנה כפי שהוצגה בפריז. הגרסה הכילה מספר שינויים ועריכות מינוריות בהתאמת המוזיקה לטקסט האיטלקי, הועלתה ב-4 ביוני 1867 בלונדון בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובבולוניה באוקטובר של אותה השנה.

גרסה שנייה באיטלקית

בשנת 1884 הועלתה באופרה לה סקאלה במילאנו גרסת ארבע המערכות באיטלקית (בה השתמשו בתרגום המקורי מ-1866 לחלקי האופרה הנותרים), לראשונה בשם דון קרלו. כעבור שנתיים התיר ורדי להעלות את הגרסה הערוכה של 4 המערכות בתוספת המערכה הראשונה מהגרסה המקורית באופרה במודנה, והיא נודעה כגרסה החדשה בחמש מערכות ללא בלט.

העלאת האופרה במרוצת השנים

עד לאחרי מלחמת העולם השנייה, היו העלאות נדירות של האופרה ברחבי העולם. בתקופה שלאחר המלחמה היא נהפכה להיות חלק מהרפרטואר הקבוע של מרבית בתי האופרה בעולם, בעיקר בגרסה המילאנזית משנת 1883 בארבע מערכות. ב-1958 הועלתה בהצלחה גרסת חמש המערכות משנת 1886 בלונדון, ולאחריה הועלתה הגרסה במקומות נוספים בעולם. בית האופרה מטרופוליטן אופרה בניו יורק, מקפיד להעלות אך ורק את הגרסה הזו, כדי לשמור על שלמות חמש המערכות. 
בשנים האחרונות העלו מספר בתי אופרה את מכלול הגרסאות השונות. האופרה של וינה העלתה ב-2006 את גרסת כל חמש המערכות, כולל הבלט וכל הקטעים שהושמטו מהאופרה עוד לפני הבכורה בפריז.
הרצל מקוב

הרצל מקוב (נולד ב-20 במרץ 1956) הוא איש ציבור ואיש מנהל ישראלי, לשעבר מנהל לשכת ראש הממשלה ויושב-ראש בית"ר העולמי, כיום מנהל מרכז מורשת בגין.

ביוגרפיה

נולד בישראל ליצחק ומרים מקוב, צאצא לבתיה מקוב, ממייסדי רחובות. גדל במושב נחלת ז'בוטינסקי שבבנימינה. למד בתיכון אזורי בפרדס חנה ושימש יו"ר מועצת התלמידים, במקביל פיקד על מעוז של תנועת הנוער בית"ר. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה ותואר שני במנהל ציבורי ומדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית. 
התגייס לקורס טיס ולאחר שנשר ממנו שירת כקצין במערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי, והיה מקולטי מערך מטוסי ה-E-2 הוקאיי בחיל. השתתף בהפצצת הכור הגרעיני העיראקי כבקר אוויר באחד ממטוסי החיפוי.
בשנות ה-80 כיהן כיושב-ראש בית"ר העולמי ועמד בראש המנהיגות הארצית של בית"ר ישראל. לאחר מכן כיהן במשך תקופה כמנהל לשכת ראש הממשלה תחת יצחק שמיר. לאחר פרישתו ממשרד ראש הממשלה פעל בתפקידים שונים בסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, בין השאר היה מנהל מערך השליחות, מנהל המרכז החינוכי וראש משלחת הסוכנות היהודית לקנדה. מאז שנת 2000 הוא חבר עמית בהנהלת הסוכנות היהודית, כיהן כמזכ"ל ההנהלה הציונית עד 2011.
ממייסדי כפר אדומים ושימש כיו"ר המזכירות וועדת החינוך. היה חבר בוועד המנהל של מוזיאון יד ושם וחבר בוועדה המייעצת לאות הנשיא למתנדב, מכהן כנציג הציבור במועצה לשידורי כבלים ולווין מאז 2010, דירקטור בחברת כלנית כרמון שירותי תוכנה. מנהל את החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה מאז חידושו בשנת 2012.

מנהל את מרכז מורשת בגין בירושלים מאז הקמתו ב-1999.
נשוי לאורנה דיין ואב לארבע בנות. מתגורר בכפר אדומים.