הרשל גורדון לואיס

מהאקדמיה לקולנוע המדמם

לואיס, יליד 1929, החל את דרכו כפרופסור צעיר לספרות אנגלית (צעיר כל כך, שהוא טוען שרוב הסטודנטים בכיתות שלימד היו מבוגרים ממנו). אולם מהר מאוד הובילו הכשרונות הטבעיים את הרשל הצעיר לעולם הפרסום והטלוויזיה. 
אחרי שהתאכזב מהפוטנציאל הכלכלי של תחום הטלוויזיה, החליט לואיס בעצתו של מפיק סרטי הטראש האגדי דייוויד פרידמן, לעבור לעשיית סרטים באורך מלא. לאחר שהתוודע לסרטי הסופטקור המהפכניים של ראס מאייר, החל לואיס את דרכו כבמאי בז'אנר ה- Nudie, סרטי סופטקור עלילתיים או פסאודו-חינוכיים שהתרכזו בעולם מחנות הנודיסטים והשתמשו באלו כתירוץ להצגת ערום, שלא היה עד אז נפוץ בקולנוע. בתחילת שנות ה-60 הפיקו פרידמן ולואיס כ-30 סרטים ב-3 שנים מז'אנר הנודי. 
לקראת אמצע שנות השישים הוצף שוק סרטי הנודי וז'אנר הסקספלוייטיישן (Sexploitation) במתחרים שהיו מוכנים לקצץ בעלויות ולשבור את השוק. לואיס חיפש כיוונים קולנועיים חדשים ורווחיים יותר להשקיע בהם את מרצו. חיפושו הסתיים בהארה ששינתה לעד את פני הקולנוע.
לילה אחד, כשהוא צופה בטלוויזיה בגנגסטר הנופל על הקרקע לאחר שנורה למוות, הרגיש לואיס תחושת אכזבה עמוקה כשהלה פשוט עצם עיניו ונפח נשמתו. "זה לא מספיק", אמר, "הבחור הזה צריך להשפריץ דם כמו גייזר". ז'אנר חדש נולד, ז'אנר ה- גור.

סרטיו של לואיס

הסרט הבא של לואיס, (Bloodfeast (1963, נחשב לסרט ה- gore הראשון בהיסטוריה. במרכז הסרט עומד קוסם העוסק במאגיה מצרית קדומה, ומבשל חלקי גוף של נשים כהכנה לטקס מאגי שמטרתו להקים לחיים אלה קדומה. המשחק היה גרוע והצילום סטטי, אבל היה שם הרבה דימום והסרט הפך להצלחה מסחרית גדולה בהתחשב בתקציב הנמוך (24,500$).
במהלך השנים הבאות המשיך לואיס ליצור כמות מרשימה של סרטים בתקציב נמוך וגילה כושר המצאה לא מבוטל. ב- (Two Thousand Maniacs (1964, שנחשב על ידי רבים כיצירת המופת שלו, הוא מתמקד בעיירה דרומית שנעשה בה טבח במלחמת האזרחים האמריקאית, ושמתיה שבים לחיים מדי 100 שנה על מנת לנקום נקמה ביאנקים הארורים. את עקבות תת-הז'אנר שהמציא בסרט זה, ז'אנר העוסק בעירוב מדמם בין תיירים תמימים מהצפון והיליבילי דרומיים, אפשר למצוא בסרטי אימה כמו המנסרים מטקסס, יום שישי השלושה עשרה ולגבעות יש עיניים (Hills have eyes). ב- (Color Me Blood Red (1965 עוסק לואיס בצייר אובססיבי שבקנאותו לאמנות קיצונית משתמש בדמו שלו ובדמם של אחרים על מנת להעניק לציוריו גוונים חיים במיוחד.(Wizard of Gore (1970 הוא סרט מהפנט על קוסם כריזמטי גם אם פאתטי המשתמש בעיוותי חלל וזמן של מציאויות מקבילות על מנת לבצע רציחות מזוויעות במסגרת מופע הקסמים שלו. ואילו בסרטו האחרון ה-(Gore Gore Girls (1972 חיבר לואיס בין אהבתו לעירום לבין אהבתו לדם, בעלילה שעסקה בסדרת רציחות המתרחשת במועדון חשפניות ביזארי במיוחד. לואיס גם משלב בסרט זה הערות חריפות על הפמיניזם של תחילת שנות ה-70.
הקריירה הקצרה והפוריה של לואיס ידעה שיאים וכשלונות גדולים. הוא ביים שורה ארוכה של סרטים איזוטריים בתקציב נמוך ביניהם: סרטי ילדים, סרטי הילבילי ואף סרט בלקספלוייטיישן ועירום שיצר כטובה אישית לחבר. הוא ידוע כיוצר ורסטילי וחסכני במיוחד שלא רק ביים, הפיק, תסרט, הכין את האפקטים המיוחדים והלחין את המוזיקה לסרטיו, אלא אף ביצע את הקריינות בפרומואים על מנת לחסוך בעלויות. בשנת 1972, לאחר שבעקבות ביטול חוקי צנזורה, החלה הוליווד להפיק סרטי גור משל עצמה ולהתחרות ביצירה העצמאית, עזב לואיס את עולם הקולנוע חזרה לטובת עולם הפרסום. לואיס נחשב לאחד הגורואים הגדולים בנושא השיווק הישיר ופרסם עשרות ספרים בנושא.

עדנה מחודשת

מאז שנות ה-80, כאשר נבחר כבמאי הגרוע בהיסטוריה, חווה הקולנוע של לואיס עדנה והוא הפך למרואיין מבוקש. לואיס התייחס בביטול ובזלזול לניתוחים רציניים של עבודתו וטען כי מעולם לא ראה את עצמו כאוטר, שתעשיית הקולנוע היא עסק ושאין לו אלא רחמים למי שמאמין שקולנוע הוא אמנות ומבזבז עליה כסף. עם זאת, אין ספק שלואיס גם נהנה ממעמדו כסנדק סרטי הגור. ב-2002, לאחר 30 שנה של התנזרות מעולם הקולנוע, ביים לואיס את Bloodfeast 2: All you can eat. סרט ההמשך ליצירת הגור הראשונה שביים בשנת 1963. 
להרשל גורדון לואיס נודעה השפעה עצומה על תולדות הקולנוע, לא רק בתחום קולנוע האימה, אלא גם על במאי טראש עכשווים כחבורת טרומה (גולשים נאצים חייבים למות), או במאי הקאמפ ג'ון ווטרס (פינק פלמינגוס, אמא סדרתית, ססיל בי. דמנטד).