google/wiki40b huggingface dataset:
ייצוג צבע במחשב

ייצוג צבע במחשב הוא הדרך בה מוגדר צבעו של כל פיקסל במסך כדי לשלוט בתצוגת המחשב. 
קיימים מספר קידודים לייצוג צבע באופן כמותי. במכשירי מדידה משתמשים בקואורדינטות צבע מדויקות ביותר, לדוגמה LUV או XYZ. בדפוס משתמשים בדרך כלל בשיטה הקרויה CMYK בה יש דיו בארבעה צבעים - ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור. תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בדף המודפס נגרמת מאיסוף האור שמוחזר מהדף. על כל נקודה בדף עשויה להיות מונחת דיו בכמות שונה מכל אחד מארבעת הצבעים, וחלק האור שמוחזר מהדף הוא זה שאינו נבלע על ידי הדיו. 
באופן דומה, תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בצג מחשב נגרמת מאיסוף האור הנפלט משלושה סוגי פיקסלים (אדום, ירוק וכחול) על ידי העין. לכן מכונה השיטה RGB - ראשי תיבות של Red, Green, Blue. הצבע על הצג נקבע על ידי שלוש העוצמות האלה. נהוג לסמן, אם כן, את הצבעים לפי הכמות של אדום, ירוק וכחול שיש לשלב יחד על מנת ליצור את הגוון הדרוש באופן הבא: (R,G,B) כאשר R מייצג את כמות הצבע האדום הדרושה, B את כמות הצבע הכחול ו-G את כמות הצבע הירוק. 
ישנן מספר שיטות לסימול העוצמות השונות. בשפת HTML (לעיצוב ממשקים של אתרי אינטרנט) ובמגוון יישומים נוספים מסמנים את הצבע על ידי רצף של שלושה מספרים הקסדצימליים דו ספרתיים, המייצגים את העוצמה היחסית של האור האדום, הירוק והכחול בצבע. בחלק משפות המחשב מוסיפים לפני קוד הצבע את הסימון סולמית (#).
קביעת העוצמות של מרכיבי הצבע השונים נעשית על ידי השמת המספרים השלמים בין 0 ל 255 לכל אחד מן המשתנים R, G ו B, כאשר 0 פירושו לא להאיר בכלל את הפיקסל, ו-255 מסמל הארה במלוא העוצמה. (לעיתים מסמנים עוצמה יחסית על ידי חלוקה ב-255, ואז הערכים הם בין 0 ל-1). לשם הנוחות נהוג לתרגם את מספרים אילו לבסיס הקסדצימלי (בסיס 16) בו יש צורך רק ב-2 תווים כדי לייצג מספרים בטווח הנ"ל. באופן זה מקצים לכל אחד משלושת צבעי היסוד (RGB) שני תווים משמאל לימין. בכל צבע הטווח נע מ-00 ל-FF (מ-0 ל-255 בבסיס דצימלי) שמבטאים רוויה של אותו הצבע. מכיוון שבכל מרכיב ניתן ליצור 256 גוונים שונים, מספר הצבעים השונים שניתן לייצג באופן זה הוא 256 בחזקת שלוש שהם 16,777,216 צבעים שונים.

צבעי X11

דפדפנים שונים מגדירים שמות צבעים נוספים, מעבר למוגדר לעיל. מקור שמות הצבעים הנוספים הוא במערכת החלונות X, והם מכונים "צבעי X11". צבעים אלו מעשירים את מבחר הצבעים המצומצם המוגדר בתקן HTML.
דפדפני האינטרנט הוותיקים מוזאיק ונטסקייפ נוויגיטור (בגרסאותיהם הראשונות) עשו שימוש בשמות הצבעים המוגדרים במערכת החלונות X להגדרת צבעים, מכיוון ששניהם פותחו במקור באמצעות מערכת תצוגה זו.
משחק ידיים

משחק ידיים הוא משחק שיתופי בדרך כלל (להבדיל ממשחק תחרותי), שמטרתו מחיאת כף הדדית, בין שני ילדים או יותר, לצליליו של פזמון. לעיתים קרובות מילותיהם של הפזמונים משובשות ובלתי מובנות לילדים עצמם. אופן מחיאת הכף חוזר על עצמו בדרך כלל בין הפזמונים השונים, מכיוון שמגוון אפשרויות מחיאת הכף כשלעצמו מוגבל. מגבלה נוספת היא הסימטריה הכרוכה בהיות המשחק שיתופי.
הילדים עשויים למחוא את כף יד ימין מעל כף יד שמאל של בן הזוג למשחק, כאשר היד השנייה מבצעת את הפעולה ההפוכה, או למחוא את כף יד שמאל מעל כף יד ימינו של בן הזוג. הילד יכול למחוא כפיים עם עצמו, למחוא כף יד ימין אל מול יד ימין של בן הזוג, יד שמאל אל מול שמאל, או את שתי הידיים בו זמנית מול שתי הידיים של בן הזוג. תנועה נוספת היא הידוק הידיים וליטוף ידיו המהודקות של בן הזוג, בתנועה מימין לשמאל או משמאל לימין.
משחקי ידיים משפרים את הקואורדינציה ואת תפיסת המרחב. אף על פי שהם אינם תחרותיים ביסודם, וסיום הפזמון מהווה השג עבור כל המשתתפים בגרסה השיתופית, המשחקים מאתגרים זה את זה בהגבירם את קצב המשחק, ומכבדים את אלו המצליחים לעמוד בקצב גבוה יותר. הם עשויים להפוך אלימים כאשר השחקנים מתחרים זה בזה בכושר עמידתם בכאב.
הגרסה השיתופית מתאימה בדרך כלל לשני משתתפים. בגרסה התחרותית, המערבת בדרך כלל מספר רב יותר של משתתפים, התנועות מוגבלות לתנועות א-סימטריות הנעות במעגל, כדוגמת קווה קווה דה לה אומה.
פורטיס (יצרן שעונים)

פורטיס (Fortis Uhren AG) היא יצרנית  שעוני יד שווייצרית. 
החברה נוסדה בשנת 1912. בשנת 1926 החלה לייצר ולשווק את השעון הראשון בעולם הנטען מעצמו. השעון המיר את תנועות היד של העונד לאנרגיה קינטית שהפעילה את השעון.
מאז 1994 מייצרת החברה שעוני יד שפותחו ביחד עם סוכנות החלל הרוסית. היא מספקת שעונים לקוסמונאוטים של רוסיה הנשלחים למשימות בתחנת החלל הבינלאומית.
גאוגרפיה פיזית

גאוגרפיה פיזית היא תחום מחקר בגאוגרפיה העוסקת בחקירת תופעות הטבע והנוף בכדור הארץ - משכבות האטמוספירה דרך פני כדור הארץ ועד לגרעין כדור הארץ. כל זאת, מבלי לעסוק בפעילות האדם והשפעתו אך לתחום זה השפעה נרחבת על הגאוגרפיה האנושית מחיי הפרט ועד לחברה כולה. הגאוגרפיה הפיזית היא נגזרת של מדע של הטבע ושל כדור הארץ. ענף מחקרי זה עושה שימוש במתמטיקה, בכימיה, בפיזיקה על מנת להבין את תנועת כדור הארץ, את מערכת היחסים שלו עם גופים אחרים במערכת השמש, את מרכיבי הנוף הטבעיים, את דרך עיצובו של הנוף הקרקעות והמסלע (גאומורפולוגיה), פני השטח (הטופוגרפיה), מחקר גופי המים (הידרולוגיה) והאקלים (קלימטולוגיה). 
ענף זה הוא אחד משני תת-הענפים העיקריים של המחקר הגאוגרפי; הענף האחר הקרוי גאוגרפיה אנושית, והוא מתמקד בחקר הממדים המרחביים של פעילות האדם, השפעות הסביבה על האדם והשפעותיו של האדם על הסביבה.

תחומים

ענף הגאוגרפיה הפיזית כוללת מגוון תחומים, ביניהם:

טופוגרפיה

התחום העוסק בחקר תצורות פני השטח של כדור הארץ, תיאורן ומיפויים;

גאומורפולוגיה

מדע העוסק בחקר היווצרות צורות הנוף;

הידרולוגיה

מדע הבוחן את התפלגות והתנהגות זרמי וגופי מים;

אוקיינוגרפיה

מדע האוקיינוסים והימים;

קלימטולוגיה

מדע החוקר את האקלים המקומי והעולמי הבוחן מגמות לטווח הקצר והארוך;

גלציולוגיה

מדע המנתח את דינמיקת הקרחונים;

פדולוגיה

מדע העוסק בלימוד קרקעות בסביבתן הטבעית;

ביוגאוגרפיה

תחום העוסק בלימוד הפיזור הגאוגרפי של מינים ביולוגיים במרחב ובזמן;

פלאוגאוגרפיה

המדע העוסק בחקר הגאוגרפיה הפיזית של העבר.
הנסיכה הלבנה

תקציר עלילה

ריצ'רד השלישי נהרג בקרב בוסוורת', ואחייניתו אליזבת מיורק שמאוהבת בו חייבת להתחתן עם הנרי טיודור הכובש שהביס את ריצ'רד, והוא המלך החדש של אנגליה, כדי להביא לסיום מלחמות השושנים הארוכות בין בית לנקסטר ובבית יורק. כמלכה, אליזבת יכולה להבטיח את שלומם של אמה, המלכה האלמנה אליזבת וודוויל, ושל שאר בני משפחתה. עם זאת היא מאמינה שהנרי - שבז לה בגלוי על קשריה עם מי שהיה אויבו - הוא האחראי לרצח אחיה אדוארד, מי שהיה היורש המיועד לכתר אנגליה. לפי הצעתה של אמו הרודנית מרגרט סטנלי, הנרי מתעקש שאליזבת תיכנס להיריון ממנו לפני שהוא ישא אותה לאישה. היא אכן נכנסת להיריון והשניים מתחתנים. אליזבת יולדת בן ארתור, אבל שלטונו של הנרי עדיין אינו בטוח. אדוארד הצעיר (הקרוי "טדי"), בנו של ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, וטוען לכתר מבית יורק, מוחזק במאסר במצודת לונדון, בשל התפרצות תמיכה ציבורית בבית יורק. הנרי מגלה שאמה של אליזבת תומכת בסתר ומממנת את תומכי בית יורק שנמצאים בגלות, והוא שולח אותה למנזר ברמונדזי. אליזבת קרועה בין אמה התומכת בבית יורק ובין נאמנותה לבעלה ולבנה, ומתענה בשל הסוד הידוע לה. על אף שהמלכה האלמנה הסתירה בכוונה מבתה את המזימות שלה, אליזבת יודעת שאמה שלחה את אחיה הצעיר ריצ'רד למקום מסתור בפלנדריה, ולמצודה נשלח נער מתחזה שנעלם יחד עם אדוארד וכנראה נרצח.
לאליזבת ולהנרי נולדת בת, מרגרט, ובן הנרי. אמה של אליזבת מתה. מרד מתפתח כשמופיע נער הטוען שהוא הנסיך ריצ'רד, והדוכסית מרגרט מבורגונדי, אחותו של אדוארד הרביעי, מזהה אותו כאחיינה. בטענתו תומכים גם ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד ומלכי אירופה נוספים. אצילים שנחשבו נאמנים להנרי מתחילים להימלט לסקוטלנד. כשהכוחות נגדו הולכים וגדלים, והתמיכה בו הולכת ופוחתת, הנרי מתחיל לחשוד באליזבת ובבני משפחתה המורחבת. כנגד כל הסיכויים הנרי נוחל הצלחה ולוקח בשבי את ריצ'רד המתחזה. הצעיר הכריזמתי מוותר על תביעתו ומתקבל בברכה בחצר המלוכה בשם פרקין וורבק, עד שהנרי יחליט מה יעלה בגורלו. וורבק הוא בבירור היורש של בית יורק, אבל אליזבת לא מעיזה להכיר בו כאחיה. בינתיים הנרי התאהב באשתו של וורבק, קתרין הנטלי, שנענית לחיזוריו כדי לשמור על חייו של בעלה. וורבק רוכש בעלי ברית והשפעה בחצר המלך, ואחרי שנכשל ניסיון התנקשות בוורבק, הנרי שם אותו במעצר במצודה יחד עם טדי. אחר כך הוא דואג שייתפסו בניסיון בריחה. השניים נאשמים בבגידה והם מוצאים להורג.

תרגום לעברית

הספר יצא לאור בעברית בתרגומה של בתיה זיסו בשנת 2015 בהוצאת אופוס.

עיבוד לטלוויזיה

ב-2013 שודרה מיני-סדרה בשם "מלכה לבנה" בת 10 פרקים המבוססת על הספרים "המלכה הלבנה" (2009), "המלכה האדומה" (2010) ו"בתו של ממליך המלכים" (2012). הסדרה שודרה בערוץ BBC One בבריטניה ובערוץ Starz בארצות הברית. פרייה מייבור מגלמת את דמותה של אליזבת מיורק הצעירה. על אף שתוכננה עונה שנייה לסדרה, ב-20 באוגוסט 2013 פורסם ב-BBC שלא תוזמן עונה נוספת.
באוקטובר 2013 דווח בעיתון הטלגרף שערוץ Starz מתכנן סיקוול בשם "נסיכה לבנה" המבוסס על הרומן של גרגורי. בינואר 2014 פורסם שאמה פרוסט, התסריטאית של "מלכה לבנה" תעבוד על הפרויקט. באוגוסט 2015 אישרה גרגורי שהפרויקט מתקדם. ההפקה של המיני-סדרה החלה ביוני 2016. הסדרה בכיכובה של ג'ודי קומר בתפקיד אליזבת שודרה בשנת 2017.
מוזאזאוריים

תיאור

למוזאזאוריים הייתה "עצם הרבועה" באחורי הגולגולת בימין ובשמאל הדומה למפתח או לסמן שאלה. דבר זה הוא סמן הכר למשפחת המוזאזאוריים. לעומתם, אצל לטאות הכוח דומה עצם הרבועה ליתד. עצם הרבועה המוזאזאורית הייתה בעלת יכולת תנועה, תכונה של הקשקשאים. במרכז הלסת התחתונה, מאחורי עצם השינים ישנו מפרק שני מימין ומשמאל, בנוסף למפרק הראשון מימין ומשמאל בבסיס החבור של הלסת התחתונה לשאר חלקי הגולגולת. המוזאזוריים כולם היו בעלי מבנה זה, מאפין ייחודי המבדיל אותם מלטאות הכוח, והיו המוזאזאוריים הזוחלים היחידים בעלי מבנה זה. זה הדבר שאפשר להם להוציא את הלסת ממקומה כדי לבלוע טרף גדול. ההבדל בינם לבין הכוחים בעניין זה הוא שאצל הכוחים הוא זה שאצלם המפרק הראשון מימין ומשמאל ותנועת העצם הרבועה הם הכלים להוצאת הלסת ממקומה, ואין לכוחים מפרק שני באמצע הלסת. המוזאזאוריים פערו פיות גדולים באמצעות המפרק השני. עקב כך אין דרקון קומודו נחשב למוזאזאורוס על ידי הזרם המרכזי של המדע למרות טענתה של סוראהיא סופארמי שיחסה לדרקון קומודו את התואר "מוזאזאורוס" אף על פי שהיה יבשתי, אלא שדרקון קומודו הוא לטאת כוח. בהכחד המוזאזאוריים לפני 66 מיליון שנה איבדה מחלקת הזוחלים את התכונה הייחודית של המפרק באמצע הלסת התחתונה.
לעומת המוזאזאוריים, אצל הנחשים הגיעה היכולת להוציא את הלסת ממקומה לשיא, משום שאצל הנחשים אין עצם בקדמת הלסת התחתונה, הצדדים ימין ושמאל מחוברים בגיד גמיש, לעומתם אצל המוזאזאורים ושאר לטאות, הלסת התחתונה שלמה במבנה עצם המחבר את צד ימין וצד שמאל בקדמת הלסת התחתונה.
למוזאזאוריים כולם הייתה עין קודקוד, תכונה של הלפידוזאוריה הקיימת גם אצל לטאות הכוח.

תזונה

הם היו טורפי העל של הימים הרדודים הקדמוניים יחד עם הפלזיוזאורים כמו הקרונוזאורוס העצום. הם טרפו כל יצור שרק יכלו: דגים, כרישים, נאוטילוסיים, צבי ים, עופות ימיים, איכתיוזאורים ואף פלזיוזאורים קטנים.
נמצא אמוניט שבו חורי נגיסה של שיני אחד מן המוזאזאוריים

היכן נתגלו מוזאזאוריים

ישראל, צ'כיה, הולנד, בלגיה, דנמרק, פורטוגל, שוודיה, דרום אפריקה, ספרד, צרפת, גרמניה, פולין, בולגריה, הממלכה המאוחדת, רוסיה, אוקראינה, קזחסטן, אזרבייג'ן, יפן, מצרים, ירדן, סוריה, טורקיה, ניז'ר, אנגולה, מרוקו, אוסטרליה, ניו זילנד, האי וגה סמוך לחופי אנטארקטיקה, מקסיקו, קולומביה, ברזיל, פרו, צ'ילה, שתי מדינות בקנדה ושפע מדינות בארצות הברית. הזהוי של המין גלובידנס (Globidens) מהמין G. timorensis, כאחד מן המוזאזאוריים מוטל בספק בגלל צורת שניו. הוא נתגלה באינדונזיה. איגיאלוזוריים התגלו בקרואטיה.

מוזאזאוריים בישראל

בשנת 1993 נתגלתה גולגולת שלמה באורך 1.42 מטר וכמה חוליות מעמוד השדרה, של מוזאזאורוס, ליד אורון במכתש רמון. המין קיבל תחלה את השם "אורונוזאורוס", אבל מאוחר יותר זוהה עם פרוגנתודון מהמין P. currii. אומדני אורכו היו 3: הראשון היה 10 מטרים, השני היה 13 מטרים, שכנראה כבר קשור עם הזהוי עם המין פרוגנאתודון כוריי. השלישי היה כ-17 מטרים. הגולגולת שמורה באוניברסיטת בן-גוריון לא ברור אם נשמרו החוליות שנמצאו.

ממצא מוזאזאורי נדיר בירדן

ליד קצר ח'ראנה (בערבית: قصر خرّانة, "ארמון ח'ראנה"), כ-60 קילומטרים מדרום מזרח לרבת עמון, נתגלו שרידי מוזאזאורוס בן 66 עד 67 מיליון שנה, מהטילוזאורוס T. proriger. חלק מעורו הקשקשי השתמר היטב, דומה לעורן של לטאות כוח.

עור של ליודון, אחד המוזאזאוריים מארצות הברית

ב-17 ביוני 1878 נתגלתה עצם של מוזאזאורוס במסגרת סקר גאולוגי בקנזאס, ולמחרת נתגלו יתר שרידיו, ביניהם גם שרידי עורו.
מאיר ניסנסון

מאיר ניסנסון (נולד ב-1944), מנכ"ל יבמ ישראל בשנים 1996–2012 ולאחר מכן יו"ר יבמ ישראל.

ביוגרפיה

מאיר ניסנסון נולד בשנת 1944 בבואנוס איירס שבארגנטינה, לאב שהיה עורך דין. בשנת 1955 עלה לישראל עם משפחתו, התגורר ברמת גן, ולמד בה בתיכון אהל שם. לאחר שירותו בצה"ל למד הנדסת תעשייה וניהול בטכניון. הוא גם בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1969 הצטרף לחברת יבמ ישראל, והתמיד בעבודה בה במשך 43 שנים. בשנים 1977–1979 ובשנים 1991–1994 נשלח לתפקידים בכירים במטה האירופי של חברת IBM בפריז. את דרכו ביבמ ישראל התחיל כמהנדס תוכנה, המשיך כמנהל משאבי אנוש וסמנכ"ל כספים, וביוני 1996 מונה למנכ"ל החברה במקומו של יהושע מאור. 
בתקופת כהונתו כמנכ"ל התרחבה פעילות יבמ בישראל, תוך שהיא מתאימה עצמה לשינויים הטכנולוגיים ולשינויים בפעילותה של חברת האם. רכישה בולטת של יבמ ישראל הייתה חברת תדיראן מערכות מידע, שהגדילה מאוד את פעילותה של יבמ ישראל בתחום שרותי המחשוב, במסגרת קבוצת IBM Global Services העולמית. מערך המחקר והפיתוח של יבמ בישראל התפתח לשלוש מעבדות, המעסיקות יותר מ-1,000 עובדים. מספרם של כלל עובדי יבמ ישראל גדל והגיע ל-2,000 עובדים. במהלך כהונתו היה מעורב ברכישתן של 11 חברות הזנק ישראליות על ידי IBM. 
בשנת 2012 סיים כהונתו כמנכ"ל יבמ ישראל, אך המשיך כיו"ר החברה.

משפחתו

למאיר ניסנסון שני אחים ושתי אחיות. אחיו הבכור, צבי בר-נס, הוא ממייסדי חברת המחשוב חילן. אחותו עליזה רוטברד הייתה מנהלת המחשוב של בנק ישראל בתל אביב וסמנכ"לית המחשוב של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. אחיו חיים ניסנסון היה במשך שנים רבות מנכ"ל חברת ראדא תעשיות אלקטרוניות. אחותו הצעירה היא יהודית טיומקין, שהייתה אדריכלית פנים ונשואה לאיש העסקים אבי טיומקין.
מאיר ניסנסון נשוי לוורדה, אדריכלית עצמאית, ואב לשלושה ילדים, מתגורר בתל אביב.
חנות קירה

חֲנוֹת קִירָה או חורבת חנות קירה הינו אתר ארכאולוגי הנמצא ברמות מנשה ושוכן על גבעה ממזרח לשכנות גבעת הכלניות בעיר יקנעם עילית. ממערב לראש הגבעה, על במת הר, נמצאים שרידים של ח'אן, במקום שכנראה היה מרכזו של יישוב עתיק יותר. ממזרח לגבעה נמצאה חורבת יישוב אשר פונתה בשנות ה-70 של המאה ה-20 והפכה לשטח מעובד. בדו"ח של הסקר הבריטי בארץ־ישראל המערבית, מוזכר הח'אן כאחד ממפעלי הבניה של השליט הבדואי דאהר אל-עומר ששלט בצפון הארץ במאה ה-18. הח'אן בנוי בצורת מתחם מלבני שאורכו 40 מטר ורוחבו 30 מטר. במדרון המערבי ובעיקר בשלוחה הנמשכת צפון התגלו בורות מים. באזור נמצאו שרידים של תעשיית זכוכית מסוף התקופה הרומית.
באזור הח'אן שכן כפר האריסים קירה וקאמון אשר על חלק מאדמותיו הוקמה המושבה יקנעם ותושביו נטשו אותו במרס 1948 כחלק מהלוחמה הפסיכולוגית של ארגון "ההגנה". החא'ן עצמו נהרס ככל הנראה במאה ה-19 ונשאר ממנו רק קטע מחדר עם תקרה קמרונית.
הח'אן עצמו מתוארך לתקופה העות'מאנית, אך הממצאים מהח'אן ומסביבו כללו גם חרסים מתקופת הברזל ב' (המאות ה-8 וה-7 לפנה"ס, אמצע תקופת בית ראשון; בעיקר באזור הח'אן), הרומית, הביזנטית, הערבית הקדומה, הצלבנית, הממלוכית.
גבריאלה אביגור-רותם

קורות חיים

אביגור-רותם נולדה בשם גבריאלה גורמן בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, ועלתה לישראל עם משפחתה בגיל שלוש. משפחתה התיישבה בקיבוץ מפלסים. בהמשך עברה לרמת חן. היא למדה ב"תיכון בליך" ושירתה בחיל האוויר. 
את לימודיה האקדמיים באוניברסיטת תל אביב סיימה בתואר בוגר בספרות עברית ובספרות אנגלית. עבדה כמורה לספרות בבליך עד שנת 1992.
ספר השירים הראשון שכתבה, "דולציניאה", יצא לאור בשנת 1980.
ספר השירים השני שכתבה, "חומות וקיסרים", יצא לאור בשנת 1990.
הרומן הראשון פרי עטה, "מוצרט לא היה יהודי", התפרסם ב-1992. עדי אופיר הגדירו כ"מאה שנות בדידות יהודית, מרקס שנימול והובא בבריתה של העברית". הרומן תורגם, בין היתר, לסינית ולערבית.
בעקבות ספרה "חמסין וציפורים משוגעות", הכתיר אותה פרופ' גרשון שקד כיורשתו של יעקב שבתאי. אבנר הולצמן כתב שהספר הוא יצירה מורכבת ונוגעת ללב, אך גם מתח ביקורת עליו בכמה נקודות, כגון שישנו משהו בלתי משכנע בעליל בעיצוב דמותה של הגיבורה.
ספרה "אדום עתיק" הוכנס לרשימת הניו יורק מגזין של תריסר הספרים הטובים ביותר בעולם משנת 2007 שעדיין לא תורגמו לאנגלית. הסופר יצחק אוורבוך-אורפז שיבח את הספר ואת כתיבתה של אביגור-רותם כ"בעלי עוצמה עצומה של הקול הקולקטיבי הישראלי, שנשמע בעבר הקרוב בכִשרון שכזה רק אצל ס. יזהר". 
אביגור-רותם הרצתה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת הלימודים תשנ"ו ובאוניברסיטת חיפה בשנת הלימודים תשנ"ז, והיא משמשת עורכת לשונית בהוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה.

משפחתה

אביגור-רותם נישאה בשנות ה-70 לדניאל רותם, עו"ד במקצועו. הזוג התגורר ברמת אפעל וגידל שם את שני ילדיהם. ב-1988, לאחר גירושיה, פגשה את אהרן אביבי, כיום פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת חיפה, שהפך לבן זוגה. מסוף שנות ה-90 היא מתגוררת באבטליון שבגליל.
שונגה

שונגה, 春 画) shunga), היא צורת אמנות ארוטית פופולרית, שפרחה במיוחד בין המאה ה-16 למאה ה-19 ביפן הטרום מודרנית. פירושה המילולי של המילה הוא "תמונות אביב". אמנות השונגה באה לידי ביטוי במדיומים שונים כגון הדפסי עץ, ספרים מאוירים, ציורים ומגילות. 
השונגה בתקופת אדו הייתה חלק בלתי נפרד מהאוקיו-אה (Ukiyo- e) ומן 'העולם הצף' (Floating World). לא ניתן לייחס לשונגה אמן ספציפי, למעשה כל אמני האוקיו-אה היו אמני שונגה.

היסטוריה

עדויות ראשוניות לאמנות ארוטית נמצאו באיורים במקדש בעיר נארה, אלה מתוארכות בערך מן המאה השביעית. בתקופת נארה, במאה השמינית, הופצו מדריכי מין מאוירים בהשראה סינית אשר היו מקובלים בקרב השכבה המשכילה. חשוב לציין כי למרות שמדובר בתמונות ארוטיות, קיים שוני בין אמנות השונגה מתקופת אדו לבין האיורים מהתקופה המוקדמת יותר. עם התפתחות אמנות המגילות המאוירות במאה ה-12, אוירו גם מגילות ארוטיות התכנים במגילות אלה קרובים יותר לאמנות השונגה שנפוצה בתקופת אדו.
בתחילת תקופת אדו, תחילת המאה ה-17, עשיית האמנות הופנתה בעיקר לעיטור טירות וציורי פרגודים עבור השלטונות אך יחד עם זאת עסקו אמנים בהדפסים על נייר. בשנת 1640 השתכללה טכניקת ההדפסים והחלה הפצת ספרים גדולה יותר. בין היתר ספרים בעלי תכנים ארוטיים. ספרים אלה בעיקר תיארו סצנות ארוטיות או שימשו למדריכי מין מוקדמים אך עדיין היו נדירים ויקרים במיוחד. הייתה זו אמנות אשר יוצרה בקיוטו לקבוצה מוגבלת של אנשים. 
כמאה שנים מאוחר יותר, באדו, הפכה אמנות השונגה לאמנות פופולרית. התפתחות טכניקת הדפסי העץ והדפסי צבע באותה תקופה העניקה זמינות ונגישות. הדפסי העץ יוצרו בכמויות גדולות והיו זולים הרבה יותר לעומת הדפסי הנייר. צמיחתם של רובעי השעשועים והתפתחות אמנות האוקיו-אה מהווים גורם חשוב גם כן להתפתחות השונגה. על רקע האמנות אשר נועדה לאריסטוקרטיה היפנית, הסמוראים ומוסד הנזירות, הפכה השונגה לאמנות פופולרית אשר הופצה בקרב העם. את רובעי השעשועים פקדו אנשים בכל המעמדות ולכן החשיפה הייתה נרחבת הרבה יותר. לא נראתה בשום מקום בעולם תפוצה כל כך גדולה של תמונות ארוטיות כפי שהופצה השונגה בתקופת אדו.

אמני שונגה

למרות העובדה שאמני אוקיו- אה היו גם אמני שונגה ניתן לציין מספר אמנים חשובים מן התקופה. הראשון ביניהם הוא אחד האמנים החשובים והחלוצים של אמנות האוקיו- אה, מהמאה ה-17, מרונובו (Morunobu). אמן אשר יצר בין היתר אלבומי הדפסים ורבים מהם אלבומי שונגה. סוזוקי הארונובו (Suzuki Harunobu), אמן נודע בתקופה אשר חי במאה ה-18. הארונובו ידוע בעיקר בעקבות החידוש בהדפסיו. אמן חשוב נוסף הוא קיטגאווה אוטאמרו. אשר חי בסוף המאה ה-18, תחילת מאה 19. אמן אשר ידוע בעיקר בזכות תמונות התקריב של נשים. בזכות ציוריו נאמר עליו כי הוא מבין נשים באמת. אוטאמרו נחשב כיום אולי גדול אמני השונגה. רוב ציורי השונגה של אוטאמרו יוצרו בשנים האחרונות לחייו, 1794- 1803.

פורמטים

אמנות השונגה באה לידי ביטוי במספר פורמטים. מלבד הדפסי העץ והנייר היו גם כן 'ספרי כרית' (Makura- e). ספרים אשר בתקופה מוקדמת יותר נועדו לכלות צעירות ללמד אותן על מין ואהבה. עם השתכללות הדפסי העץ הפכו הספרים לזולים ונגישים יותר, תפקידם המסורתי נותר אך גברים ונשים צעירות אשר לא נועדו לחתונה מצאו עניין בספרים אלה. מדיום נוסף הוא ספרים או יומנים ארוטיים מאוירים. העלילה הייתה קלילה ולרוב תיארה סיפור מסעות של גבר צעיר אשר מגיע לסיטואציות מיניות רבות. תמונות שונגה ליוו את העלילה והמחישו המאורעות. ספרי הארוטיקה לרוב השתמשו כגיבורים בשמות של שחקני תיאטרון אמיתיים, הספרים שימשו את השחקנים לפרסום אישי ויחסי ציבור.
לאון שניידרובסקי

ביוגרפיה

שניידרובסקי נולד בסנקט פטרסבורג שבברית המועצות (כיום בשטחי רוסיה) לאם מורה לפסנתר ואב טכנאי מחשבים. כשהיה בגיל שנתיים החליטה משפחתו לעלות לישראל. לאחר עלייתה התגוררה המשפחה ברחובות ולאחר מכן ברעננה.
בילדותו למד במערכת החינוך של הוד השרון ולאחר מכן בתיכון "מור מטרו ווסט" רעננה. לאחר סיום לימודי התיכון עבד שניידרובסקי כסטייליסט אישי, ויזם הפקות אופנה בתחומים שונים.

השתתפות בתוכנית "האח הגדול"

כשהיה בן 22, שניידרובסקי נכנס כמתחרה לבית האח הגדול בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי בישראל, מלווה באחיו התאום בוריס. בוריס היה המודח הראשון בתוכנית, אבל לאון נשאר בבית האח הגדול והפך לאחת הדמויות הבולטות בעונה זו.
שניידרובסקי הצהיר על עצמו כהומוסקסואל מיד עם הכניסה לתוכנית. במהלך השהות בבית האח הגדול הוא הפגין את כשרונותיו בתחומים של אמנויות הבמה, ארגן מופעי שירה וריקוד, והתחבר עם חלק גדול ממשתפי התוכנית, בין היתר הזוכה של עונה זו, שפרה קורנפלד, וגם עם חלק מהמתמודדים האחרים, יוסי בובליל ובתו עינב.
כ-107 ימים לאחר שנכנס לבית האח הגדול, יצא שניידרובסקי מבית האח הגדול כאשר הוא מגיע למקום החמישי, וזכה בפרס כספי של 10,000 שקלים.
לאחר סיום התוכנית שניידרובסקי השתתף בתוכניות נוספות, וחשף בראיונות פרטים מחייו האישיים, בין היתר על הקשר עם אחותו הגדולה ענת שנישאה לבחור ערבי ועברה לגור בטייבה ועל הקשר ההדוק שלו לאימו סוניה (שנפטרה בשנת 2018).

קריירה

כאשר נכנס לבית האח הגדול עבד שניידרובסקי כמוכר בחנות בגדים בהרצליה, אך הצהיר על עצמו שברצונו לפתח קריירה בתחום עיצוב האופנה, להיות סטייליסט מוביל וזמר נשמה פופולרי.
בהיותו אחד בוגרי העונה הראשונה של האח הגדול בישראל, לאחר ההשתתפות בתוכנית שניידרובסקי זכה להתעניינות תקשורתית והשתתף בהשקות, קמפיינים, הגשת פינות בטלוויזיה, הוצאת סינגל ועוד.
בשנת 2013, כאשר השתתף שניידרובסקי בתוכנית ריאליטי שנקראת '101 דרכים לעוף משעשועון', הכיר את מעצב האופנה יואב מאיר, והשניים החלו בשיתוף פעולה מקצועי. השניים פתחו ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון", והחלו ביצירת תוכניות עשה זאת בעצמך: "מאז התוכנית נדבקנו אחד לשני והפכנו לחברים מאוד טובים. בגלל ששנינו באים מעולמות דומים, יואב מהעיצוב ואני מהסטיילינג והאופנה, החלטנו לאחד כוחות וככה נוצרו 'נכנסים לארון' וסרטוני ה-DIY. הערוץ נקרא 'פאשניסטייל', שזה בעצם מותג שהקמנו לפני חמש שנים, שילוב בין אופנה לסטייל (...) בסרטונים אנחנו עושים מונים את הדברים הכי מוגזמים שיש: השמלות הכי מוגזמות, הנעליים המוגזמות (...)
בסוף שנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית גולסטאר.
ב-2015 שניידרובסקי הצטרף לסוכנות תוכן ושיווק לצעירים הנקראת "טינק" בבעלות הפרסומאי יניב ויצמן. שניידרובסקי הקים את סוכנות הטאלנטים של טינק בשם "טאלנטין", שם הוא מייצג כוכבי רשת, למשל: "חיים בחרטא", יובליה, שחר סויקיס ובן זיני, מול חברות מסחריות שמבקשות את שירותיהם, מפיק איתם סרטונים וקמפיינים ועוד. שניידרובסקי: "אף אחד לא התעניין בכוכבי רשת עד שהגענו ואמרנו - 'הם היוצרים, מגיע להם כסף, הם צריכים את זה'. היום אני מתמחר סרטון שיווקי באלפי שקלים, חינכנו את השוק. לא רק כניסה למימדיון בשביל סרטון".
אבא יוסף הבנאי

אבא יוסף הבנאי חכם בדור הרביעי לתנאים, בן דורו של רבי מאיר.
ישנו איזכור אחד ממנו במדרש:
שאל אבנימוס הגרדי את רבותינו זכרונם לברכה אמר להם הארץ היאך נבראת תחלה אמרו לו אין אדם בקי בדברים אלו אלא לך אצל אבא יוסף הבנאי הלך ומצאו שהוא עומד על הקרויא אמר לו שאלה יש לי לשאול אותך אמר לו איני יכול לירד מפני שאני שכיר יום אלא שאל מה תבקש אמר ליה היאך נבראת הארץ תחלה אמר ליה נטל הקדוש ברוך הוא עפר מתחת כיסא הכבוד וזרק על המים ונעשה ארץ וצרורות קטנים שהיו בעפר נעשו הרים וגבעות
— מדרש רבא בא יג, א

קברו ואגדת הצדיק הלבן

מסורת מאוחרת אשר עברה מדור לדור מזכירה את קברו בצפת במערה. בסמוך לקבר נבנה בית כנסת על שמו, וכן בית ומקוה טהרה על שמו. אגדה מספרת כי פעם אחת גזר הפחה על יהודי צפת שיביאו לו כמה מאות תרנגולים לבנים. באותה עת תרנגול לבן היה נדיר, ורוב התרנגולים היו צבעוניים. יהודים עלו לציונו של אבא יוסף הבנאי, ובקשו שם רחמי שמים. אז התגלה אבא יוסף הבנאי לאחד מהם בחלום ואמר שיביאו לקברו כמה מאות תרנגולים צבעוניים, ובדרך נס הפכו התרנגולים ללבנים. מאז נקרא גם בשם 'הצדיק הלבן', או 'צדיק התרנגולות'. רוב הדעות מיחסות סיפור זה לרבי יוסף סרגוסי.
קוצץ ציפורניים

קוצץ ציפורניים הוא מכשיר ידני שנועד לגזיזת ציפורני הידיים והרגליים. לקוצץ הנפוץ צורת מלקחיים והוא מורכב משני להבים מקבילים המחוברים זה מול זה, ומנוף המשמש שהצמדת הלהבים האחד לשני לביצוע פעולת הגזיזה. המנוף מוצמד ללהבים באמצעות ציר, כך שניתן לסובב אותו לצורך הפעלת הקוצץ, או לכוון אותו בצמוד ללהבים לצורך אחסון קומפקטי.

עיצוב

קוצצי הציפורניים עשויים לרוב ממתכת אך ניתן ליצרם גם מפלסטיק. שתי צורות נפוצות הן זו של מגזריים, ומנוף מורכב. מרבית קוצצי הציפורניים כוללים פצירה שנועדה לשיוף הציפורן, ניקויה וטיפוחה. לעיתים מחוברת לקוצץ גם סכין קטנה או מלקטת. הקוצץ מורכב מראש שיכול להיות קעור או קמור, כאשר קוצצים ייעודיים לרגלים הם קמורים, וקעורים נועדו לידיים. הראש יכול להיות מקביל או מאונך לציר הראשי של הקוצץ. ראשים מקבילים נועדו לפתור בעיות נגישות בגזיזת ציפורני הרגלים.

היסטוריה

הממציא המקורי של קוצץ הציפורניים אינו ידוע, אך פטנט לשיפור הקוצץ נרשם ב-1875 על ידי ולנטיין פורג'רטי. פטנטים נוספים נרשמו במהלך השנים הבאות.
ב-1947 הוסיף ויליאם א. באסט מספר שיפורים לקוצץ והיה הראשון שייצר אותו תוך שימוש בשיטות מתקדמות. 
יצרנים נוספים הם אבנלו (סין), רבלון (קוריאה) ו-DOVO זולינגן (גרמניה)

בתרבות הפופולרית

הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר מתאר ברומן קלאס היסטוריה, פיקטיבית ככל הנראה, של המכשיר:
חשוב על הרפרטואר של הדברים הלא חשובים, המאמץ העצום בלמידתם והשגת הידע הבסיסי אודותיהם. ההיסטוריה של קוצצי הציפורניים, 2000 כרכים כדי לדעת שעד 1675 הדברים הקטנים הללו כלל לא הוזכרו. פתאום במיינץ מישהו יצר תמונה של אישה גוזזת ציפורן. אין אלו עדיין קוצצי ציפורניים, אך זה נראה כמותם. במאה ה-18, אחד, פיליפ מקיני מבולטימור רשם פטנט על קוצצי הציפורניים הראשונים בעלי קפיץ: הבעיה נפתרה, ניתן ללחוץ עם כל כוחן של האצבעות כדי לחתוך את ציפורני הרגלים הקשות ביותר, והקוצצים יחזרו אוטומטית למצבם הראשוני. חמש מאות הערות, שנת עבודה.