google/wiki40b huggingface dataset:
שאול זיו

ילדותו

זיו נולד לרחל ורפאל בכפר בגליציה סמוך לעיר לבוב. בהיותו בן ארבע פלשו הנאצים לכפר הולדתו והוא איבד את אביו. זיו, אמו וסבתו הסתתרו בעליית גג אצל אחד מעובדיו של אביו, אך הוסגרו לגרמנים ונשלחו במשאית למחנה ריכוז. אמו של זיו הצליחה לשחד את אחד השומרים בתכשיט זהב, והשליכה את בנה מהמשאית כשהיא מנחה אותו לחזור למקום המסתור. לאחר מספר ימים חברה אליו האם שהצליחה אף היא להימלט, ויחד החלו במסע נדודים במזרח אירופה כשהם מתחזים לאוקראינים. לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הגיעו למחנה פליטים בלובלין, שם חלתה אמו. השניים נלקחו תחת חסותו של קצין יהודי מהצבא האדום, רפאל ז'ורק, שאיבד את משפחתו בשואה. ז'ורק ערק מהצבא ולקח את השניים עמו לצרפת. באפריל 1947 עלו על אוניית המעפילים "תיאודור הרצל", אך האונייה נתפסה על ידי הבריטים והנוסעים בה נשלחו למחנות המעצר בקפריסין. מקפריסין עלה זיו לארץ ישראל בעליית הנוער ונשלח לקיבוץ הזורע ואחר כך לבית אלפא.

שירותו בצה"ל

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1955, ביקש זיו להתנדב לקורס טיס, אך הקיבוץ מנע זאת ממנו משום שלא רצה שיתחייב לשירות קבע. על כן התנדב לשייטת 13. במסגרת הכשרת הלוחם בשייטת עבר אימונים עם צוותו בחטיבת הצנחנים ועשה קורס מפקדי כיתות עם לוחמי גדוד 890. עם פרוץ מלחמת סיני צורפו הלוחמים לצניחה במעבר המיתלה במבצע מכבש. במהלך הלחימה השמיד זיו בירי בזוקה משאית עם עשרות לוחמי פדאיון. 
לאחר מלחמת ששת הימים פיקד על אחת החוליות ב"מבצע ברזלית" בו הושמדו קטעים ממסילת הרכבת בצדה המערבי של תעלת סואץ. לאחר המבצע השתחרר מצה"ל ועבד בקיבוצו ניר דוד. ב-1969 חזר לשייטת 13 ומונה לסגנו של מפקד השייטת, זאב אלמוג. במלחמת ההתשה פיקד על הלוחמים במבצע בולמוס 5 - פשיטה על המתחם המצרי בראס עדבייה. במבצע היו לשייטת שני פצועים קל בלבד, לעומת 32 הרוגים מצרים. ביולי 1969 השתתף בפשיטה על האי גרין ונפצע ברגלו. לאחר מספר ניתוחים ותקופת התאוששות חזר לפעילות מבצעית ופיקד על הפשיטה במבצע "תרנגול 25" ביוני 1970. 
באוקטובר 1971 סיים את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומונה למפקד שייטת 13. תקופתו כמפקד היחידה התאפיינה בשורה של מבצעים נועזים בלבנון, בהם מבצע ברדס 54–55 וגולת הכותרת מבצע אביב נעורים.
במלחמת יום הכיפורים פעלה השייטת בזירה המצרית ב-16 מבצעים, איבדה שניים מלוחמיה במבצע ליידי – הפשיטה על נמל פורט סעיד, שנקבעו כחללים שמקום קבורתם לא נודע.
לאחר המלחמה פעל לאחד את יחידות שייטת 13 ויחידה 707, יחידת צוללים הגנתית, ליחידת קומנדו אחת גדולה, אך שחזונו התגשם רק לאחר שבמרץ 1974 מונה צבי גבעתי למפקד שייטת 13. זיו יצא ללימודי תואר ראשון בגאוגרפיה ותולדות ארץ ישראל באוניברסיטת תל אביב, בסיומם מונה לאחראי לתכנונים אסטרטגיים באגף התכנון. ב-1977 פרש מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.

לאחר שיחרורו

זיו הקים את המחלקה ללימודי ארץ ישראל במכון וינגייט ועמד בראשה, בנוסף הקים חברה לטיולים אתגריים בשם "אוויר, ים, יבשה". 
היה נשוי לאפרת ועמה נולדו לו שלושה ילדים.
ב-1999 נפטר ממחלת הסרטן ונקבר בקיבוצו ניר דוד. מספר שנים לאחר מותו הוכר כחלל צה"ל, שנפגע מצלילות שעשה בנחל קישון במסגרת שירותו הצבאי.
דיודת מפולת

דיודת מפולת (APD) היא התקן אלקטרוני, מוליך למחצה, רגיש מאוד, שמתבסס על האפקט הפוטואלקטרי כדי להפוך אור שמגיע אליו לאות חשמלי. דיודת המפולת יכולה להיחשב כגלאי עם הגבר מפולת. מבחינה פונקציונלית, היא נחשבת כאנלוגיה מוליכה למחצה מכפיל אור (photomultipliers). 
אפקט המפולת נגרם כתוצאה מיינון: כשהדיודה מחוברת בממתח אחורי ונופל עליה מתח נמוך הדיודה כמעט ולא מוליכה כלל וזורם דרכה רק זרם זליגה. כשהשדה החשמלי בצומת p-n חזק מספיק, האנרגיה של האלקטרונים המעטים שזורמים מספיקה ליינן את האטומים בסיליקון. תהליך היינון מגביר את עצמו וגורם לעליה מהירה בזרם (בתאוריה משך הזמן לשיא הזרם הוא פיקו שנייה). אפקט המפולת אינו הרסני כל עוד הדיודה לא מתחממת יתר על המידה.
ההגבר האופייני של דיודת המפולת הוא פי 100, למרות שקיימות דיודות מפולת המיוצרות על ידי תהליכי סימום שונים, המאפשרות הגבר גבוה יותר.
דיודת זנר משיגה תוצאה דומה על ידי אפקט אחר שנקרא אפקט זנר. שני האפקטים מתרחשים בשני סוגי הדיודות אבל אחד האפקטים בדרך כלל יותר בולט מהשני.
אסטוניה (מעבורת)

"אסטוניה" - מעבורת נוסעים אסטונית מסוג גל-נוע (RORO), אשר טבעה במימי הים הבלטי בליל 28 בספטמבר 1994 בדרכה מטאלין לסטוקהולם. באסון נספו 852 איש מתוך 1049 נוסעי המעבורת.
המעבורת "אסטוניה" נבנתה בעיר פפנבורג שבגרמניה בשנת 1979 עבור חברת הספנות הפינית "ויקינג ליין" ("Viking Line"), קיבלה את השם "ויקינג סלי" ("Viking Sally") והייתה אמורה לשוט בין הערים טורקו, מרייהאמן וסטוקהולם.

חקירת סיבות האסון

ועדת החקירה הבינלאומית קבעה שהאסון, בו נספו 852 איש, רובם אזרחי שוודיה ואסטוניה, קרה עקב הפתיחה הפתאומית של השער, שדרכו הרכבים והמשאיות נכנסים למעבורת, וזה בגלל הליקויים בתכנון האוניה. עד הטרגדיה עם המעבורת האסטונית תקלה זאת הייתה אופיינית לאוניות מסוג גל-נוע (Ro-Ro) ורק במקרה זה הסתיים בטרגדיה של מעבורת אחת בלבד ולא יותר, למרות שהיו תקלות דומות גם בספינות אחרות. בעקבות אסון המעבורת "אסטוניה" שופרה הקונסטרוקציה של האוניות מסוג גל-נוע, שהיו בשלבי התכנון או/ו הבניה וגם כן, חוזקו מנגנוני סגירת השער בכל האוניות הקיימות מסוג זה.

הנצחת זכר הנספים

לזכר הנספים באסון המעבורת הוקמו אנדרטאות בטאלין, בסמוך לשער הימי של העיר העתיקה, בסטוקהולם ובוורו.
ישראל שבתי שצ'יפנסקי

הרב ישראל שבתי שצ'יפנסקי (או: שיפנסקי. באנגלית: Israel Schepansky; תרפ"ד, 1924, ורשה - כ"ד בטבת תש"ס, 2 בינואר 2000) היה חוקר תורני, מהדיר ספרות הראשונים, חבר האנציקלופדיה התלמודית ועורך כתב העת "אור המזרח" של תנועת המזרחי בארצות הברית.

ביוגרפיה

נולד בוורשה לאלחנן שצ'יפנסקי, למד בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ, אצל רבי ברוך דב ליבוביץ. שרד את השואה, ולאחר תום המלחמה הגיע לארצות הברית והשתקע בניו יורק. בה חי ופעל עד פטירתו. הוא פרסם מספר ספרים חשובים מדברי הראשונים, ובחקר המנהגים בישראל והתפתחותם. כמו גם עשרות רבות של מאמרים, בכתבי עת תורניים, כמו "הדרום" ו"אור המזרח" שאותו ערך במשך עשרות שנים (תשכ"ח-תשנ"ט). בשנות המלחמה נגרם לו מום בידו הימנית שלא אפשר לו לאחוז בה עט, בשל כך אימן את ידו השמאלית לכתיבה, וכל מאמריו וספריו נכתבו תוך מאמץ רב בידו השמאלית.
בנו הרב ראובן שיפנסקי, מחבר "בכורי ראובן", הוא חתנו של הרב שמואל בירנבוים, ומכהן כר"מ בישיבת מיר בארצות הברית.
פיליפין דה רוטשילד

הברונית פיליפין מתילד קאמיל דה רוטשילד (צרפתית: Philippine Mathilde Camille de Rothschild; ‏22 בנובמבר 1933 - 23 באוגוסט 2014) הייתה בעלת היקב הצרפתי שאטו מוטון רוטשילד. בחייה שיחקה פיליפין גם בתיאטרון תחת שם הבמה פיליפין פסקל.

ביוגרפיה

פיליפין נולדה בפריז בירת צרפת לאב יהודי ולאם קתולית. היא הייתה בתו היחידה של סוחר היינות הברון פיליפ דה רוטשילד ונצר לשושלת הבנקאות של משפחת רוטשילד. בזמן לידתה, אמה, אליזבת פלטייה דה שאמביר, הייתה אשתו של היונקר מארק דה בקר-רמי, אציל בלגי. נישואיהם לא צלחו והזוג התגרש ב-1934, אחרי ריב משפטי שכלל איומים של היונקר לחטוף את בתה של אשתו.
בעת היותה בת עשר, היא הייתה עדה לכך שהגסטאפו עצר את אימה, אליזבת דה רוטשילד, שלימים נספתה במחנה הריכוז ראוונסבריק.
ב-1958 היא סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה בפריז ושיחקה בקומדי פראנסז ביחד עם קתרין דנב. היא גילמה את אחד התפקידים הראשיים בהרולד ומוד, ביחד עם מאדלן רנו בשנים 1980-1973.
היא הכירה את במאי התיאטרון הצרפתי ז'אק סרס (Sereys), והם נישאו בשנת 1961. הם גידלו שלושה ילדים, קאמיל, שנולדה ב-1961; פיליפ, שנולד ב-1963 וז'וליין, שנולד ב-1971; הם השתמשו בשם המשפחה סרס דה רוטשילד. לימים הזוג התגרש, אולם ז'אק סרס נותר במועצת המנהלים של חברת "הברון פיליפ דה רוטשילד". לאחר מכן נישאה פיליפין דה רוטשילד לז'אן-פייר דה בומארשה, סופר וחוקר.
פיליפין דה רוטשילד נכנסה לעסקי היין של אביה בשנות השבעים. כשפיליפ הלך לעולמו ב-1988, ירשה ממנו פיליפין שלוש אחוזות בבורדו: שאטו מוטון רוטשילד (אותו רכש סב-סבה נתניאל דה רוטשילד ב-1853), שאטו ד'ארמאיאק ושאטו קלר-מילון. היא גם התמנתה ליושב ראש ובעלת השליטה בחברת "הברון פיליפ דה רוטשילד". בעת פטירתו של אביה, מכרה החברה 1.3 מיליון ארגזי יין בשנה. בשנת 2000, המכירות כמעט הוכפלו לסך של 2.1 מיליון ארגזים. בה-1999, העפילו המכירות לסביבות ה-155 מיליון דולר.
אחזקות היין שלה כללו את שאטו מוטון רוטשילד, שאטו ד'ארמאיאק, שאטו קלר-מילון, דומן דה לאמבר, ברון ארק, ברון פיליפ דה רוטשילד, מוטון קאדה, אופוס וואן ווינה אלמאויוה.
הונה הפרטי נאמד בזמנו ב-190 מיליון אירו, על פי העיתון לה נובל אקונומיסט. כמו כן, הייתה אבירת לגיון הכבוד.
גורילה

אטימולוגיה

את המונח "גורילה" טבע חנון הספן במסעו לאורך חופי אפריקה בסביבות 500 לפנה"ס. חנון וצוותו פגשו בבני אדם פראים ושעירים שהמתורגמנים של חנון קראו להם "גורילה". את הסיפור הזה כתב חנון בתיאור המסע הימי שלו ("פריפלוס"), והוא שרד. כאשר נתקלו חוקרים מערביים לראשונה בגורילות, הם העניקו להן את השם מתוך יומני חנון.

תפוצה

הגורילה מצויה באזורים הטרופיים של אפריקה. גורילות היער קצרי השיער חיים ביערות הקונגו (התגלו על ידי פול די שאיו בשנת 1860, וגורילת ההרים שהוא ארוך שיער ושנתגלה רק בשנת 1902 חי בגובה של מעל 3000 מטר באוגנדה, באזור הררי של פארק וירונגה.

אנטומיה

צבע שערו של הגורילה שחור ולזכרים הבוגרים כתם כסוף על גבם. פני הגורילות חסרות שיער וכך גם כפות ידיהם ורגליהם. הגורילה כבד תנועה, מבנה גופו מגושם ותנועתו מסורבלת. הוא נע על ארבע גפיו. הרגליים קצרות ועבות. הנחיריים עבים ושטוחים והאוזניים קטנות. הזרועות ארוכות וחזקות והחזה חסון ושרירי. משקל גורילה ממוצעת מגיע עד 200 ק"ג, אך במקרים רבים נתפסו גורילות שמשקלם היה בסביבות ה-250 ק"ג. גובהו מעל 160 ס"מ. הנקבה קטנה יותר ומשקלה מגיע ל-80 ק"ג, כחצי ממשקל הזכרים.

התנהגות

הגורילות חיים בלהקה המורכבת מזכר בוגר וחסון בן 10 שנים לפחות המנהיג את הקבוצה ועוד מספר נקבות המתקבצות אליו וכן חיים בלהקה צאצאיהם המשותפים עד הגיעם לבגרות מינית. אזור המחיה של כל להקה הוא כ-30 קמ"ר. התקשורת בין חברי הלהקה מתבססת על קולות שונים ועל הבעות פנים: הוצאת הלשון בעת היסוס או ריכוז, הכנסת השפה בעת מתח ופיהוק בעת מתח. נקבת הגורילה מגיעה לבגרות מינית בגיל שבע. תקופת ההריון היא כתשעה חדשים. הנקבה ממליטה גור יחיד בכל פעם, שנותר צמוד לאמו ויונק בארבע שנותיו הראשונות. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל תשע ואז עוזבים את הלהקה. תוחלת החיים היא עד 34 שנים. 
עם רדת החשיכה בונים לעצמם הגורילות קני שינה על הקרקע מענפים ועלים. אין הם חוששים מאף חיית טרף שתפגע בהם. בשל גודלו וחזותו המאיימת, נוצר לגורילה דימוי של חיה אכזרית ומסוכנת, והגדיל לעשות הסרט "קינג קונג" שתיאר את הגורילה כיצור תוקפני מאוד, אך, לאמיתו של דבר, זהו יצור רגוע הניזון בעיקר מצמחים (עלים, שורשים ופירות), אך גם צד חרקים - חלק מהגורילות מפצחות קיני טרמיטים ואוכלות בתיאבון - וישנן ראיות לאכילת בשר קופים ואנטילופות. היריבים היחידים של הגורילה הם הנמר האפריקני והאדם. הגורילה אינו תוקף ללא איום וכשישנו איום מגיב מנהיג הלהקה בשאגות ובתיפוף על החזה.
מטען צד

תיאור

גודלו של מטען צד משתנה בהתאם למטרה: כאשר כלי הרכב ממוגנים יש צורך במטען גדול. כדי לפגוע ברכב קרבי משוריין, בדרך כלל משתמשים במטען קלע. זהו מטען צד חזק במיוחד היורה גוש מתכת כבד בעוצמה אדירה על הרכב ונחשב למסוכן למדי.
מטעני צד רבים מוסווים (מחופשים לחלק מהסביבה כגון סלע) או מוסתרים (למשל: נטמנים בתוך צמחייה גבוהה) על מנת שהרכב הבא לא יוכל לזהות אותם ולעצור לפני שהוא מגיע לטווח הפגיעה שלהם.

שימושים

מטעני צד מהווים איום מסוכן במתארי עימות נמוך עצימות ובסכסוכי המאה ה-20 והמאה ה-21 עדיין מהווים אמצעי קטלני בידי כוחות הגרילה וארגוני הטרור.
צה"ל נאלץ להתמודד עם מטעני צד ברצועת הביטחון בדרום לבנון, ומאוחר יותר גם באינתיפאדה השנייה (בעיקר ברצועת עזה). לשם כך פיתח צה"ל סדרה של נגמ"שים כבדים מבוססי-צנטוריון שצוידו באמצעים הנדסים לפתיחת צירים והיו ממוגנים כנגד מטעני צד. בנוסף, פיתחו בישראל אמצעים הנדסיים שונים כנגד מטענים אלה הכוללים גלאים, מגובים וכן שבשים אלקטרומגנטיים המונעים את הפעלת המטען מרחוק.
כיום (2005), הכוחות המזוינים של ארצות הברית מתמודדים עם אותה בעיה בעיראק ועשרות אבדות נגרמו להם ממטעני צד בדרכים. לשם כך פנו האמריקנים לישראל כדי לקנות פתרונות: הן בתחום מיגון הרכב והן בתחום ההנדסה הקרבית. האמריקנים מפתחים גם הם אמצעים הנדסיים לטפל במטענים אלה.
ילד פרפר

רקע

שקל החל לעבוד על אלבום זה לאחר שחזר מהטיול שעשה בדרום אמריקה ב-2012. מאז הוציא את אלבומו הראשון, "רדיו ג'ונאם", והמשיך לעבוד על אלבום נוסף.
על שם האלבום, "ילד פרפר", הודיע לראשונה שקל בהופעה של רביד פלוטניק ב-10 בנובמבר 2018.
השם נובע מהחיבה של שקל לפרפרים, והזדהותו עם הימשכותם לאש אף על פי שהם נשרפים כאשר באים במגע איתה.
אביר (בירה)

היסטוריה

בשנת 1952, קבוצת משקיעים בראשות לואיס הרצברג מניו יורק ייסדה בנתניה מבשלה לייצור בירה, בשם "מבשלת שיכר לאומית". בחיפוש אחר שם לבירה החדשה שתייצר המבשלה, הוכרזה תחרות להמצאת שמות ולבחירת הלוגו שיתנוסס על בקבוקי הבירה, כשאחת הדרישות היא שהשם יהיה בעל משמעות בעברית ובאנגלית. אחד השמות שהוצעו היה שיא-ביר ובאנגלית SEE BEER. השם הזוכה היה אביר ובאנגלית A BEER, שהוצע על ידי נתן פרג'ון, אשר גם צייר את הלוגו ובו מופיעה דמות אביר הרוכב על סוס. השם הוא בעל ארומה נוסטלגית לימי המנדט, אז החיילים הבריטים שהוצבו בארץ ורצו להרוות את צימאונם בברים הספורים שהיו אז בארץ ביקשו a beer מה שנשמע למוכרי הבירות כ"אביר". כך התגלגל השיבוש בין השפות למותג המוביל של "מבשלה לאומית". 
מבשלת שיכר לאומית גדלה במהירות וכבשה לעצמה מקום של כבוד בשוק המקומי. היה זה המפעל הראשון שהוקם באזור הדרומי של נתניה שהתפתח מאוחר יותר לאזור התעשייה פולג. היה זה עוד לפני שהוקמו השכונות הדרומיות של העיר. על גג המפעל ניצב במשך שנים בקבוק בירה אביר ענק עשוי מתכת בגובה של 8 מטר. הבקבוק סימל את הכניסה לנתניה לכל המגיעים מדרום על רקע החולות. את הבקבוק ייצר תושב נתניה, המסגר שלמה עמבר. 
אחת מהסיסמאות של הקמפיינים של אביר הייתה "אין מעל - אביר רויאל".
בשנת 1965 נערך מיזוג גדול בין "מבשלת שיכר לאומית" ל"תעשיית בירה א"י בע"מ" שמפעליה בראשון לציון ובבת ים ייצרו את הבירות נשר וגולדסטאר. בשנת 1985 רכשה חברת טמפו, בראשותו של משה בורנשטיין, את "מבשלת שיכר לאומית".

השקה מחודשת

לאחר שנים רבות בהן לא ניתן היה להשיג את הבירה פיתח בשנת 2010 דוד הרלינג, הברומאסטר הוותיק של טמפו, בירה חדשה בהשראת בירה אביר המקורית. אביר החדשה מאופיינת בארומה כשותית דומיננטית עם מרירות נמוכה, ושיעור אלכוהול של 6.4%. הבירה עשויה לפי חוק טוהר הבירה הבווארי, מלתת שעורה, מים, כשות ושמרים בלבד. בתחילה הושקה בירה אביר החדשה כ-Private label ונמכרה בלעדית במסבאה "אביר" בצפון רחוב דיזנגוף בתל אביב. כיום ניתן להשיגה מן החבית במקומות בילוי אחדים.

מגוון

מבשלת שיכר לאומית ייצרה כמה בירות תחת המותג אביר. בירה אביר הרגילה נמכרה עם תווית אדומה, וגרסת המאלט שלה נמכרה עם תווית ירוקה. בנוסף שווקו "אביר רויאל", "אביר דה לוקס" ו"אביר אקסטרא". 
לכבוד יום העצמאות ה-64 של מדינת ישראל וכמחווה לשישים שנות "אביר", השיקה טמפו מהדורת אספנים, ובה 800 בקבוקי 750 מ"ל מהודרים של בירה אביר. הייתה זו הזדמנות נדירה לטעום את הבירה בבקבוק.
שביעות רצון בעבודה

מודל אישיותי Dispositional Theory

במחקרים נמצא שעמדתם של אנשים כלפי העבודה יציבה לאורך זמן ולאורך סיטואציות משתנות (החלפת מקום עבודה). מכאן נובעת ההשערה ששביעות רצון בעבודה קשורה לאישיות. שביעות הרצון בעבודה היא חלק משביעות הרצון הכללית בחיים. זהו גורם אישיותי שלא מושפע מהארגון והוא בנוי מתכונות כמו גובה ההערכה העצמית, יכולת עמידה בלחצים ומיקוד שליטה.

השלכות של שביעות רצון

שביעות רצון בעבודה היא אינדיקציה חשובה לגבי הרגשתו של העובד כלפי תפקידו והיא מנבאת מספר התנהגותיות חשובות : התנהגות אזרחית (האם העובד תורם לעבודה מעל הנדרש), היעדרויות, עזיבה, מחויבות למקום העבודה, התנהגות עוינת (גניבות, התבטאויות עוינות). לעומת זאת, הקשר בין שביעות רצון לבין תפוקה הוא קשר חלש והוא תלוי במשתנים נוספים. המודל של פורטר ולאולר הוא אחד ההסברים למורכבות הקשר. המודל לוקח בחשבון את החוללות העצמית (Self-efficacy  - עד כמה האדם מאמין שמאמץ שלו יביא לתוצאה)וכיצד האדם תופס ומעריך את התגמולים. 
דן אריאלי הציג בסדרת ניסויים, בהם המשתתפים הרכיבו צורות מלגו, כיצד בתנאים בהם עבודת ההרכבה, שנעשתה בתשלום, הייתה יותר "משמעותית" (כלומר, בתנאים בהם לא הרסו למשתתפים את מה שהרכיבו מייד לאחר שסיימו), המשתתפים המשיכו להרכיב יותר והרוויחו יותר כסף ביחס לקבוצת הביקורת, ואף קישר זאת לשביעות רצון גבוהה יותר מהעבודה ולתפוקה גבוהה יותר.
מוג'דה

ביוגרפיה

אביה, מוסטפא, היה נגן בגלמה ואמה, פילוז, היא זמרת. בגיל צעיר הוריה התגרשו והיא גדלה אצל סבתה. לאחר מכן עברה לישראל עם אביה שהתפרנס שם כנגן, בין היתר של מיקי גבריאלוב. ב-1992 כשהייתה בת שמונה פנה אביה אל האמרגן אלי בנאי (אמרגנה דאז של זהבה בן) ומוג'דה צורפה למיקי גבריאלוב, כששרו יחדיו את הדואט "גברת מגונדרת". בעקבות ההצלחה הוזמנה מוג'דה על ידי מיקי פלד להיות כוכבת אורחת בפסטיגל באותה שנה, ולאחר מספר חודשים יצא לאור אלבומה הראשון "אמא ישראל". במהלך 1993 יצאה קלטת הווידאו הראשונה שלה, הנושאת את שם אלבום הבכורה. הקלטת הופקה על ידי אבי גואטה.
מוג'דה הפכה לכוכבת בתרבות הישראלית, הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות (לילדים ולמבוגרים) ואף השתתפה בפרסומת לשיחת ועידה של בזק ב-1994, לאחר שהוציאה את אלבומה השני, "הנסיכה". האלבום הופק על ידי אבי גואטה, גם לאלבום הזה הופקה קלטת וידאו הנושאת את שם האלבום. אמה המאמצת של מוג'דה - זיוה, הפכה לאמרגנית שלה. בשנת 1996 הוציאה מוג'דה אלבום לילדים בעברית ובטורקית, האלבום נשא את השם "מחייכת ורוקדת". באותה שנה מוג'דה ואביה התגיירו.
בשנת 1999 הוציאה מוג'דה את אלבומה האחרון בעברית "מאושרת" בו כלול השיר "אלוקים אנא עזור" שנכתב בעקבות רעידת האדמה בטורקיה, וכן את הלהיט "הופ הופ" (בטיילת על המדרכה) שיר שביצע במקור מיקי גבריאלוב.
לאחר עזיבתה את הארץ ב-2003 וחזרתה לטורקיה, היא הקליטה מספר להיטים בטורקית. באחת מתוכניות האירוח בטלוויזיה הטורקית, מוג'דה ביצעה בעברית את השיר "לב זהב" של שרית חדד.

חיים אישיים

מוג'דה נישאה בשנת 2000 למסעדן ישראלי שפגשה בהופעה בבת ים, ובהמשך השניים התגרשו. בשנת 2003 עזבה את ישראל וחזרה לארץ מולדתה, טורקיה.
מזה כמה שנים, היא בזוגיות עם קלידן מההרכב שלה.
ריאנצי

ריאנצי, אחרון הטריבונים (בגרמנית: Rienzi, der Letzte der Tribunen) היא אופרה בחמש מערכות מאת ריכרד ואגנר אשר הלחין וגם כתב את הליברית. 
סיפור המעשה של האופרה מבוסס על הרומן בעל השם הזהה מאת אדוארד בולוור ליטון (Edward Bulwer-Lytton) משנת 1835.
ואגנר החל בכתיבת היצירה בחודש יולי 1838 וסיים אותה בנובמבר 1840. היא הוצגה לראשונה בדרזדן ב-20 באוקטובר 1842 ונחשבת להצלחתו המקצועית הראשונה של המלחין.

העלילה

העלילה מבוססת על סיפור חייו של קולה די ריאנצו (Cola di Rienzo), פוליטיקאי איטלקי פופולרי בן המאה ה-14 אשר שימש כטריבון, וחיזק את כוחו של העם הפשוט כנגד מעמד האצולה. שינויים בדעת הקהל ולחץ מצד הכנסייה גרמו להמון להפנות לו עורף ולפנות כנגדו, כאשר שיאם של האירועים מסתיים בשריפת הקפיטול ברומא כאשר בתוכו מתבצרים ריאנצי וחסידיו המעטים.

פתיחה

האופרה נפתחת בתרועת חצוצרה אשר מתבררת מאוחר יותר כתרועת הקרב של משפחת האצולה קולונה, כמנגינת התפילה של ריאנצי, ומסתיימת כמנגינת שיר לכת צבאי. זהוא הקטע המוזיקלי המפורסם ביותר של האופרה כולה.

מערכה ראשונה - מחוץ לביתו של ריאנצי

האציל אורסיני וחבריו מנסים לחטוף את אחותו של ריאנצי, איירין. האציל סטפאנו קולונה התומך בריאנצי מנסה למנוע מהם מלבצע את זממם. ריימונדו מנסה לשכנע את הצדדים לחדול מן המאבק. ריאנצי מופיע ומכריע את הקרב. הרומאים בני המעמד הנחות תומכים בריאנצי המגנה את האצילים. איירין ואדריאנו מגלים את אהבתם. העם מציע לריאנצי את כתר המלכות. הוא מסרב, ומוכן לשמש רק כטריבון עממי.

מערכה שנייה - אולם בתוך הקפיטול

האצילים מעלילים על מותו כביכול של ריאנצי. באותו הזמן ריאנצי עורך קבלת פנים לקבוצת שגרירים. אורסיני מנסה לדקור את ריאנצי המוגן בשריון. אדריאנו מפציר בריאנצי לחוס על האצילים והוא נענה לבקשה.

מערכה שלישית - הפורום הרומאי

האצילים מגייסים צבא לכיבוש רומא. בני המעמד הפשוט נזעקים, וכשריאנצי בראשם, הם מביסים את האצילים בקרב. סטפאנו אביו של אדריאנו נהרג, והוא נשבע לנקום את מותו אך ריאנצי מרגיע אותו.

מערכה רביעית - מול הכנסייה הלטרנית

תושבי רומא מתדיינים אודות משא ומתן המתנהל בין האצילים, האפיפיור וקיסר גרמניה. אדריאנו מתחזק בכוונתו לרצוח את ריאנצי כאשר זה מגיע למקום בלווית אחותו איירין. ריימונדו מודיע כי האפיפיור הטיל חרם על ריאנצי וכי תומכיו מסתכנים בנידוי. למרות תחינותיו של אדריאנו, מחליטה איירין להשאר עם אחיה.

מערכה חמישית - חדר בקפיטול

ריאנצי נושא תפילה להתחזק בתמיכתם של בני רומא. הוא מנסה לשכנע את איירין להצטרף לאדריאנו למען ביטחונה אך היא מסרבת. אדריאנו נכנס לחדר ומזהיר את השניים כי ההמון עומד להבעיר את הקפיטול וכי חייהם בסכנה.
ריאנצי מנסה לפנות להמון אך נענה במטר אבנים. הבניין מתמוטט ושלושתם נהרגים.

האופרה בתקופה הנאצית

ריאנצי הייתה האופרה החביבה על אדולף היטלר. היטלר הושפע עמוקות מן המוזיקה ומתוכנה של האופרה כאשר צפה בה לראשונה בתקופת ילדותו בלינץ בערך בין השנים 1906-1907. לימים, טען באוזני ויניפרד ואגנר, כלתו של המלחין בעודם צופים בצוותא בהופעה: "כאן הכל התחיל". כפועל יוצא מכך הושמעה האופרה רבות באירועים השונים בתקופת התארגנותה המוקדמת של המפלגה הנאצית, ובכל הזדמנות רשמית בתקופת הרייך השלישי.
ההיסטוריון יואכים פסט טוען כי היטלר ראה בעצמו מעין התגלגלות עכשווית של דמות הגיבור ריאנצי, אשר מייצג את העם הפשוט, נלחם למענו, ומעדיף את המוות וההרס העצמי כאשר הוא חש כי העם מפנה לו עורף.
עקב ההקשרים הפשיסטיים שנקשרו בה בהשפעת התקופה הנאצית, האופרה כמעט ולא הושמעה בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה. למרות זאת בשנים האחרונות מנסים מארגני פסטיבל ואגנר בביירויט להחיות את ביצועי האופרה מחדש
בלוז כנעני

בלוז כנעני הוא פזמון שכתב הלחין וביצע אהוד בנאי. השיר יצא לאור בשנת 2004.

רקע

השיר נכתב לזכרו של מאיר אריאל שנפטר חמש שנים קודם לפרסום השיר. הוא נכלל באלבום "ענה לי" ובלט לצד השיר "היום".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת התשס"ד (2004) דורג השיר במקום ה-21. במצעד של רשת ג' לשנה זו דורג השיר במקום ה-34, ובנוסף בנאי זכה בתחנה זו בתואר "זמר השנה".

תוכן השיר

השיר נכתב לזכרו של מאיר אריאל. על פי אהוד בנאי הייתה ביניהם הכרות קלה בלבד. הפרטים המתארים את הקשר בין אריאל ובנאי הם על פי האחרון פרי הדמיון: השניים לא למדו גמרא יחד, ומעולם לא ישבו יחד סביב שולחן השבת.
הבית הראשון מציג את העבר כיוב, לעומת התקופה בה הנמען כבר אינו בן החיים. הדובר מציג את השינויים שהיו מאז לכתו. הבית השני חוזר על תחושה של מעבר מטוב לרע.
בשיר רמזים למאיר אריאל: ראשית שמו הפרטי מוזכר. בנוסף מוזכרת בשיר המושבה פרדס חנה-כרכור שהייתה מקום מגוריו האחרון של אריאל, והוזכרה בשירו שדות גולדברג ("ילדתי שלי"). כמו כן אקליפטוס מוזכר בשלוש צורות שונות (אקליפטוס ברוח, אקליפטוס בודד ואקליפטוס ענק) שמתקשר לשירו "ארול". כן מוזכר שירו של אריאל "שיר כאב".
פסטיבל מספרי סיפורים

פסטיבל מספרי סיפורים הוא פסטיבל של מספרי סיפורים, המספרים את סיפוריהם בפומבי בפני קהל. הפסטיבל נוסד בשנת 1993 ונערך מדי שנה בחול המועד סוכות בתיאטרון גבעתיים.
יוצר הפסטיבל ומנהלו האמנותי הוא יוסי אלפי.
הפסטיבל מביא בפני הקהל את סיפורה של ההוויה הישראלית על רבדיה השונים, דרך קשת רחבה של נושאים: סיפורים מעדות ישראל, מהחברה הישראלית, ההיסטוריה והתרבות המקומית.
לאורך השנים השתתפו בפסטיבל מאות משתתפים, בהם אנשי תיאטרון, אמנים, יוצרים, זמרים, מוזיקאים, סופרים, משוררים, אנשי רוח, אישי ציבור ודמויות מרכזיות מהחברה הישראלית המספרים מחוויותיהם וסיפורי חיים שלהם ושל אחרים. בפסטיבל משתתף קהל של רבבות אנשים מכל רחבי הארץ.
תוכניית הפסטיבל ומוסף מצורפים בדרך כלל לעיתון ראש השנה בתפוצה ארצית.
זהו הפסטיבל היחיד המשודר במלואו] ועד כה שודרו למעלה מאלף ומאתיים תוכניות טלוויזיה ורדיו].
במרץ 2010 הוענק פרס אקו"ם ליוסי אלפי, על פעילותו במסגרת פסטיבל מספרי סיפורים.
טיליגול-טיראס טירספול

גביע אירופה למחזיקות גביע

הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים, בגביע אירופה למחזיקות גביע, בעונת 1994/95, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לקבוצת אומוניה ניקוסיה הקפריסאית. המצב חזר על עצמו גם בעונה החולפת, כאשר הקב וצה הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פ.צ. סיון משווייץ.

גביע אופ"א

בעונת 1996/97, השתתפה הקבוצה לראשונה בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לדינמו מינסק מבלארוס. גם בעונה לאחר מכן השתתפה באותו המפעל, אך הודחה מול קבוצת נוישאנטל זמאקס משווייץ בסיבוב המוקדם. בעונת 1998/99 השתתפה הקבוצה בפעם השלישית בגביע אופ"א, אז הודחה שוב בסיבוב המוקדם מול קבוצת אנדרלכט הבלגית.

גביע האינטרטוטו

הקבוצה השתתפה לאחר מכן בגביע האינטרטוטו, לראשונה בשנת 1999, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצה הפולנית פולוניה ורשה. בעונת 2001 חזרה הקבוצה לגביע האינטרטוטו, אז הדיחה בסיבוב הראשון את קבוצת קליפטונוויל מצפון אירלנד אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת טטבאניה מהונגריה. הקבוצה שיחקה בפעם האחרונה במפעל זה בעונת 2005, אז הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי הקבוצה הפולנית פוגון סזצין.
פונקציה

מקרים בסיסיים

להלן דוגמאות לפונקציות בסיסיות המוגדרות באופן כללי לקבוצות ללא תלות במבנה מסוים.

פונקציה n-מקומית

פונקציה n-מקומית או פעולה n-ארית היא פונקציה מהצורה . כאשר  היא קבוצת ה-n-יות הסדורות של איברי . כאשר רושמים את התמונה של פונקציה n-מקומית מקובל להשמיט את הסוגריים של ה-n-יה הסדורה. כלומר רושמים  במקום .
פונקציה 1-מקומית נקראת גם פעולה אונארית. זוהי פשוט פונקציה  רגילה.
המקרה החשוב ביותר הוא של פונקציה 2-מקומית, הקרויה גם פעולה בינארית. זוהי פעולה המתאימה לכל זוג סדור של איברים בקבוצה, איבר בקבוצה. הדוגמאות המוכרות ביותר לפעולות בינאריות הן ארבע פעולות החשבון המוגדרות על קבוצות של מספרים. במקרה כזה נהוג להחליף את הסימון הסטנדרטי לתמונת הפונקציה בסימן פעולה שמופיע בין איברי הזוג. במקום לסמן  מסמנים  כאשר  הוא סימן מוסכם כלשהו שמסמן את פעולת .
פונקציה 3-מקומית נקראת פעולה טרינארית.