google/wiki40b huggingface dataset:
אבחנה מבדלת

אַבְחָנָה מְבַדֶּלֶת היא ההבחנה בין מחלה או מצב רפואי מסוים לבין מחלות או מצבים רפואיים אחרים שלהם התייצגות דומה: תסמינים, סימנים או בדיקות עזר אחרות. ההליכים לביצוע אבחנה מבדלת משמשים רופאים ובעלי מקצוע אחרים בתחום הרפואה, כדי לאבחן או לשלול מחלה מסוימת אצל החולה.
לרוב, כל דעה לגבי מחלה אפשרית במקרה מסוים נקראת "אבחנה מבדלת". למשל, ברונכיטיס עשוי להיות אבחנה מבדלת בתהליך הערכה של שיעול אצל חולה, שבסוף מסתיים באבחנה של התקררות פשוטה.
ההליך של אבחנה מבדלת הוא צורת אבחון שיטתית, המשמשת לזיהוי נוכחות של מחלה או הפרעה, כאשר ייתכנו מספר חלופות אפשריות. זהו תהליך של פסילה הדרגתית של חלופות, תוך השגת מידע שנועד לצמצם את הסיכוי לקיומן של אבחנות אחרות עד לרמה זניחה, וזאת תוך שימוש בהוכחות, כמו תסמיני החולה, תולדות המחלה שלו והידע הרפואי של הרופא המאבחן, כדי להגביר את ביטחונו באבחנה שיציע לבסוף. ניתן להתייחס לכך כתהליך בו הרופא מנסה לבחון השערות שונות לגבי מחלתו של החולה, ולקבוע האם כל אחת מהן נכונה או לא.
במסמכים ומחקרים רפואיים נפוצים כמה ראשי תיבות וקיצורים אפשריים למונח אבחנה מבדלת (differential diagnosis), בהם DDx, ddx, DD, D/Dx, או ΔΔ.
המונח הוצע לראשונה על ידי אבי הפסיכיאטריה המדעית המודרנית, הפסיכיאטר הגרמני אמיל קרפלין.
המונח אבחנה מבדלת משמש גם בתחומים מסוימים מחוץ לרפואה. למשל, בטקסונומיה בעולם הטבע, השיטה משמשת לזיהוי וסיווג אורגניזמים. לדוגמה, לאחר גילוי מין לא מוכר כלשהו, ניתן תחילה להציע רשימה של מינים אפשריים העשויים להיות מין זה, בשאיפה כי לאחר פסילתם זה אחר זה ניתן יהיה להישאר עם אפשרות מתאימה אחת.
סולטאני

סולטאני (בטורקית: Sultani) היה מטבע זהב עות'מאני במשקל 3.45 גרם, אשר הוטבע לראשונה בתקופת הסולטאן מהמט השני במאה ה-15. הוטבע גם במִטבעות במצרים, טריפולי ואלג'יריה.
לסולטאני היו שמות רבים; הוא נקרא אַלְטוּן (כלומר זהב, או זהוב), וגם אשרפי או שריפי, פלוֹרִי או פלוֹרִין, ו-שַאהִי.
במקורות העבריים נקרא המטבע: אדום זהב, ובראשי תיבות: א"ז, ו-פֶּרַח.
יצחק נדב

יצחק נדב (11 באפריל 1890 – 27 בנובמבר 1963) היה מראשי ארגון 'בר גיורא' וארגון 'השומר', וספק חומרי הנפץ העיקרי למשימות המחתרתיות של ההגנה.

קורות חייו

נולד בכ"א בניסן תר"ן 1890 בירושלים. אביו, שלום נדב, עלה לארץ ישראל מתימן ב-1881 במסגרת עליית אעלה בתמר, ואמו, מלכה, עלתה לארץ מאלג'יר. קיבל חינוך מסורתי בתלמוד תורה ובישיבה. לאחר מכן החל ללמוד תכנון בניין בבצלאל. בשנת 1906, כאשר אלכסנדר זייד הקים את 'קומונת הסתתים' בירושלים – שבמסגרתה צעירים בני העלייה השנייה למדו סיתות מהאומנים התימנים שגרו בשכונת משכנות ישראל בירושלים, בחסות בוריס שץ (מקימו של בית הספר לאמנות "בצלאל"), חבר נדב לקומונה והצטרף למפלגת פועלי ציון. בעקבות הצטרפותו ל'קומונה' גזרו חבריו את פאותיו התימניות, הלבישו אותו בבגדי פועלים. עם התפזרות 'קומונת הסתתים', עבר להתגורר ביפו, ושם התחבר ליצחק בן צבי (והיה אף שכנו לחדר) שעמד בראש מפלגת פועלי ציון בארץ ישראל, אז חבר יצחק נדב לייסוד ארגון בר גיורא.
לאחר מספר חודשים ביפו הצטרף לקולקטיב בחוות סג'רה, ונמסרה לידיו שמירת הגורן. בסג'רה הוא גם עבד בסיתות ובבניין. בשנת 1909 עבר נדב למסחה (לימים כפר תבור). עם הקמת 'השומר' בשנת 1908 היה נדב בין המייסדים. לנדב היה חלק חשוב בכיבוש אדמות מרחביה שבעמק יזרעאל. נדב נשלח לבדוק את אדמות פולה (שעליהן הוקמה לימים המושבה) כבר בשנת 1908. בשנת 1911, לאחר ההחלטה לכבוש אדמות אלו, הוצג נדב, שהיה בעל אזרחות עותמאנית, כחוכר של הקרקע (שכן החוק העות'מאני אסר על רכישת קרקעות על ידי נתינים זרים). קבוצת הכיבוש הראשונה, שכללה 20 איש שהגיעו למקום בטבת תרע"א, סולקה על ידי שוטרים טורקים, ובעקבות כך נותרו על האדמות רק יצחק נדב, צבי נדב ומרדכי יגאל, שהיו בעלי אזרחות עותמאנית. בסופו של דבר התקבלה הרשות גם לפועלים נוספים לעלות על הקרקע, וחרף התנכלויות רבות מצד אנשי כפר סולם השכן הוקמה המושבה מרחביה. בעקבות השתתפותו בהגנת המושבה במהלך המתקפה הגדולה עליה בכ"ז באייר תרע"א, הוא נעצר על ידי השלטונות הטורקיים, ויחד עם מרדכי יגאל וקוראקין הוא הושם במעצר בנצרת למשך שנה.
לאחר שחרורו ממעצר השתתף בהקמת תל עדש (לימים תל עדשים).
במסגרת פעילותו בארגון 'השומר' נודע בתמיכתו במתינות, וכמי שטבע את הסיסמה "דע את אויבך". 
בתקופת מלחמת העולם הראשונה לא התגייס לצבא הטורקי והוכרז כעריק. לאחר תפיסת רשת הריגול ניל"י, כאשר הטורקים ערכו מרדפים נרחבים אחרי חברי ארגון 'השומר', ברח מהגליל לרחובות וראשון לציון - ולאחר מכן קיבל על עצמו את השמירה ברוחמה. 
לאחר פירוק השומר עבר לחיפה, ועסק בהדרכת חלוצים, בני העלייה השלישית שעסקו בכבישים ובבניין. בין היתר דאג לקבוצות שסללו את כביש חיפה-צמח. בנוסף היה ממארגני ארגון ההגנה בחיפה, וארגן את ההגנה העצמית במהלך מאורעות תרפ"ט (1929). 
בשנת 1923 נישא לזהבה מישקוב. לשניים נולדו בן ובת - מלכה ויגאל.
החל משנת 1925 החל לעבוד כספק חומרי נפץ (הספק המורשה היחיד בארץ), והחזיק חנות לחומרי נפץ ברחוב מליסנדה בירושלים. במסגרת עבודתו זאת גם סיפק במחתרת חומרי נפץ עבור ארגון 'ההגנה', שאליו השתייך.
במהלך מלחמת העולם השנייה נקלעו עסקיו לקשיים בעקבות הקושי בהשגת חומרי נפץ, מצבו הכלכלי התערער וגם בריאותו. 
בשנת 1953 הקים משק בקריית עמל.
נפטר בשנת 1963, ונקבר בקברות השומרים בתל חי. רעייתו זהבה (1901-1989) נקברה אף היא באותו בית קברות.
על שמו נקרא רחוב בחיפה.
תסמונת קליינפלטר

פתופיזיולוגיה

לזכרים הלוקים בתסמונת יש בנוסף לכרומוזום Y שני כרומוזומי X או יותר, ובסך הכול 47 כרומוזומים (או יותר) בקריוטיפ במקום 46. מספר כרומוזומי X הנוספים יכול אף להגיע לארבעה וככל שהוא רב מתחזקים התסמינים הקליניים. כתוצאה מהעודף הכרומוזומלי נפגעת התפתחותה של מערכת המין הזכרית.  הנזק הכרומוזומלי נגרם לרוב מאי-הפרדה מוחלטת של הכרומוזומים במהלך יצירת תאי המין. 
האשכים הם הרגישים ביותר לתוספת של כרומוזומי X. צינורות הזרע אינם מתפתחים כהלכה, ולכן נגרמת פגיעה בייצור הזרע. יש פגיעה בייצור ההורמונלי המתרחש באשך המביאה להתפתחות אשכים קטנים, איברי מין לא מפותחים ], שיעור גוף מועט וירידה בחשק המיני.

תסמינים

הלוקים בתסמונת סובלים לרוב מעקרות, עקב חוסר ייצור זרע או ייצור זרע מועט. כמו כן דווח על קושי בלימוד שפות ועל פגיעה בתפקודים הניהוליים. גברים הלוקים בתסמונת סובלים מרמות נמוכות של טסטוסטרון, המתבטאות בחלק מהמקרים בגוף עגלגל עם מסת שד מוגדלת (גינקומסטיה) או בגוף כחוש עם רגליים ארוכות.  כמו כן ייתכנו אשכים קטנים, מיעוט שיער על הפנים והגוף, חלוקת שיער ושומן נשית ובגרות מינית מאוחרת. 
ללוקים בתסמונת יש סיכוי גבוה יותר מאשר לגברים אחרים ללקות בסרטן השד (כאשר מופיעה מסת שד מוגדלת) ובאוסטאופורוזיס, מחלות המאפיינות בדרך כלל נשים. נוסף על אלה, הלוקים בתסמונת חולים בשכיחות גבוהה יותר במחלות אוטואימוניות, בדומה לשכיחות הגבוהה יותר של מחלות אלה אצל נשים. הגורם לתופעה הוא ככל הנראה ההבדל ביחס בין הורמוני האסטרוגן והטסטוסטרון בגוף בין הלוקים בתסמונת לבין גברים אחרים. כאשר מספר כרומוזומי ה-X גדול משניים (48XXXY או 49XXXXY) דווחו גם מקרים בודדים של פיגור שכלי.  
לעומת זאת, ללוקים בתסמונת יש סיכוי נמוך יותר לסבול ממחלות רצסיביות הקשורות לכרומוזום ה-X, שכן אלה אינן באות לידי ביטוי בשל הכרומוזום הנוסף.

אבחנה וטיפול

כדי לאבחן את התסמונת מבוצע קריוטיפ באמצעות בדיקת דם. תאי דם לבנים מופרדים מהדגימה, מונחים על מצע גדילה ונבדקים לחריגות כרומוזומליות, בהן תסמונת קליינפלטר. 
המוטציה הגנטית אינה הפיכה, אולם חלק מהסימפטומים ניתנים לטיפול במספר דרכים, בהן טיפול בטסטוסטרון עם ההגעה לבגרות מינית. בכל מקרה, הטיפול בטסטוסטרון אינו משפיע על בעיית העקרות. עם זאת, ניכר שיפור בטיפול בעקרות בגברים הסובלים מהתסמונת, באמצעות ביופסיית אשכים (testicular biopsy) להוצאת תאי זרע מן האשכים והפרייתם באמצעות מיקרומניפולציה (ICSI).

אפידמיולוגיה

התסמונת נפוצה למדי, ולפי הערכות שכיחותה היא 1-2 מקרים לכל 1,000 לידות זכרים. שני שלישים מהסובלים מהתסמונת אינם מאובחנים כלל; מתוך השליש הנותר, רוב הסובלים מהתסמונת מאובחנים בעקבות בעיות פריון.

מודל בבעלי חיים

נמצא לתסמונת זו מודל בחתולים המתבטא בכחצי אחוז מאוכלוסיית החתולים הזכרים. הביטוי החיצוני המובהק ביותר בחתולים אלה הוא פרווה בעלת שלושה צבעים (טריקולור, קליקו). דפוס של שלושה צבעים שמור בחתולים לנקבות מאחר שדרושים בשבילו שני כרומוזומי X, אך לחתול שלוקה בתסמונת קליינפלטר ישנם שני כרומוזומי X, ולכן נראה אצלו דפוס בן שלושה צבעים.
לי הייזלווד

ביוגרפיה

הייזלווד גדל באוקלהומה, ארקנסו, קנזס ולואיזיאנה, מקומות בהם שהה אביו בגלל עסקי הנפט שלו. את נעוריו העביר בפורט נצ'ס (Port Neches) בטקסס, שם נחשף למסורת המוזיקלית העשירה של חוף מפרץ מקסיקו. הייזלווד למד רפואה ב"אוניברסיטה המתודיסטית הדרומית" ושירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה.
לאחר שיחרורו מהצבא, החל לעבוד כתקליטן ובמקביל התנסה בכתיבת שירים. בין להיטיו הראשונים היו "The Fool" שכתב לסנפורד קלרק. הייזלווד עבד גם עם הגיטריסט וחלוץ הרוקנרול אדי דווין ועם דין מרטין.
שירו הידוע ביותר הוא "These Boots Are Made for Walkin'" אותו כתב בשנת 1963 לננסי סינטרה שאיתה הרבה לשתף פעולה. שיר זה הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים הבריטי והאמריקאי בשנת 1966. להיט ענק נוסף שלו הוא Summer Wine שניכתב בשנת 1966 וגם אותו שר יחד עם ננסי סינטרה וזכה להצלחה גדולה מאוד. שיר זה זכה לביצוע מחודש בשנת 2004 בערוץ 1 של הטלוויזיה הממלכתית של אירלנד על ידי הלהקה האירית The Corrs יחד עם סולן להקת U2 - בונו וזכה להצלחה גדולה מאוד. יצירותיו של הייזלווד בסצנת הרוק המחתרתי מוערכות מאוד, ובוצעו על ידי אמנים כמו לינדה לונץ', Primal Scream, ניק קייב, Einstürzende Neubauten ובויד רייס.
בשיא הקריירה שלו בשנות ה-70 של המאה ה-20 הפתיע את מעריציו ועבר לגור בשוודיה, שם התגורר רוב העשור. על אף שהמשיך להקליט שם אלבומי סולו, כוכבו לא דרך מחדש.
שיתוף הפעולה שלו עם ננסי סינטרה וכן אלבומי הסולו שלו משנות ה-60 וה-70 זכו להערכה רבה ונחשבים לחלק מקו מוזיקלי אישי ייחודי שכונה לעיתים "פסיכדליה של קאובויז'" או "מחתרת הסכרין". רבות נאמר על קול הבריטון הייחודי של הייזלווד, המעניק לשיריו נופך ייחודי. בק צוטט אומר ש"להייזלווד קול בעל שיעור קומה דומה לשל ג'וני קאש, המאפשר לו להיות כנה ולועג בו בעת, קול כביר המפגין ניסיון, שאינו מצפה מהאנושות לשום חסד, פרט לסיגריה"
בישראל מוכר הייזלווד בזכות שירו "בבוקר של קטיפה" בביצועו של רמי פורטיס וסאלי לדרמן מהאלבום סיפורים מהקופסא, המבוסס על שירו מ-1968 בשם "Some Velvet Morning" של הייזלווד שתורגם על ידי סמי בירנבך. עוד מוכר בישראל הדואט שלו עם ננסי סינטרה "יין קיץ" (Summer Wine), שהרבו להשמיעו בתוכניות רדיו.
בשנת 2006 אובחן אצלו סרטן בכליה. הוא בקש שגופתו תישרף והאפר יפוזר באי שוודי בו נהג לכתוב את יצירותיו. בתחילת שנת 2007 פרסם אלבום נוסף בשם "Death or Cake", וכמו כן נשא את חברתו מזה כמה שנים, ג'ין קלי, לאישה.
שאבו אודאג'יאן

נעורים ובגרות

אודאג'יאן נולד בירוואן, ארמניה. בנעוריו, נהג אודאג'יאן לגלוש בסקייטבורד ולשמוע מוזיקת פאנק רוק והבי מטאל. הלהקות האהובות עליו היו: דד קנדיז, סלייר, קיס ובלאק סבאת'.
כשהיה צעיר, עבר אודאג'יאן ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם  גדל עם סבתו. לאחר מותה,  טען שאיבד את אמונתו והפסיק להתפלל כל לילה כמו שהיה עושה קודם לכן. הוא למד באותו בית ספר יחד עם דארון מאלכיאן וסרג' טנקיאן, אך כל אחד למד בשכבת גיל שונה.

קריירה

כשעבד אודאג'יאן בבנק, הוא החל לשמש כמנהל להקת "Soil" יחד עם מאלכיאן וטנקיאן ב-1993, לאחר שפגש אותם באולפן הקלטות. ב-1995, הפך אודאג'יאן לבסיסט הרשמי של הלהקה. 
הם קראו לעצמם סיסטם אוף א דאון בעקבות שיר שנקרא " ויקטימס אוף א דאון" שכתב דארון מאלכיאן.
סיסטם אוף א דאון התפרקה בשנת 2006, וחזרה לפעילות בשנת 2011.
אודאג'יאן הוא די ג'יי ידוע באזור לוס אנג'לס. הוא הופיע באירועים רבים. הוא משתמש בכינוי "די ג'יי טקטיק". בנוסף הוא מפיק של להקת "Onesidezero".
איתי אילוז

ביוגרפיה

אילוז גדל בבית שמש. התאמן במועדון הפועל ירושלים. הוא למד באוניברסיטת איידהו.

1984

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1984 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא נוער חדש של 22.17 שניות, אחרי מני רוזנברג (21.99 שניות) ולפני דורון שיטרוק (22.82 שניות). כבר בשלב המוקדמות, הוא קבע שיא נוער חדש של 22.31 שניות.
בתחרות "3 האומות", בהשתתפות נבחרת ישראל באתלטיקה לגברים, נבחרת לוקסמבורג ונבחרת ליכטנשטיין, שנערכה בלוקסמבורג בסוף אוגוסט אותה שנה, זכה אילוז במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם אוסי זלוצובר, יואב מקל ומני רוזנברג בשיא ישראלי חדש של 41.34 שניות, שיפור לשיא הישראלי בן ה-4 שנים (41.55 שניות) לפני לוקסמבורג (42.07 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.11 שניות.

1985

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתחילת יולי 1985 זכה אילוז בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.25 שניות, לפני בן אגודתו יואב שרון (22.62 שניות) ועמוס כהן, את הריצה ניצח האורח מבריטניה פנטון קמפבל (21.69 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות, אחרי יואב שרון (10.82 שניות) ולפני עמוס כהן (11.07 שניות), את הריצה ניצח פנטון קמפבל (10.61 שניות).

המכביה ה-12

שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-12 שנערכה בהדר יוסף בסוף יולי אותה שנה השתתף אילוז בריצת שליחים 4x100 מטר כרץ האחרון, אך במהלך הריצה הוא נפצע והורד מהמסלול באלונקה.

1986

בתחרות אידלסון באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף באפריל 1986 זכה אילוז במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות .

1987

בתחרות שנערכה בינואר 1987 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 300 מטר תוצאה של 34.54 שניות ובמקום רביעי בריצת 60 יארד בתוצאה של 6.54 שניות.
בתחרות שנערכה בבויסי בירת איידהו שבארצות הברית ב-22 במאי אותה שנה זכה אילוז במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.20 שניות.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה זכה אילוז בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.91 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.44 שניות.

שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בבויסי ב-16 באפריל 1988 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.52 שניות. שלושה חודשים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטרגונה שבספרד ב-20 ביולי הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 20.92 שניות.

1989

בתחרות שנערכה במחוז אנטרים ב-1 ביולי 1989 זכה אילוז במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אילן גולדווסר, דורון שיטרוק ויהודה מורלי בתוצאה של 3:13.94 דקות, התוצאה הרביעית בטיבה באותה עת של נבחרת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1989 זכה אילוז במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.21 שניות.

המכביה ה-13

בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכה בהדר יוסף בסוף יולי אותה שנה זכה אילוז בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 10.57 שניות ובריצת 200 מטר בשיא מכביה חדש של 21.20 שניות (השיא הנוכחי 2017), לפני סנפורד קומבס
מארצות הברית (21.59 שניות) ואלחנדרו שטראוס מצ'ילה (21.81 שניות).
חצור אשדוד

היסטוריה

הגרעין המייסד של הקיבוץ התגבש בשנת 1936 על בסיס גרעין ארץ-ישראלי ג' של תנועת "השומר הצעיר". חברי הגרעין שהו שנה במשמר העמק ובשנת 1937 עברו לראשון לציון, שם שהו תשע שנים עד שנמצא להם מקום להתיישבות קבע. במשך זמן זה הצטרפו אליהם גרעיני "השומר הצעיר" מבולגריה ומצפון אמריקה.
בשנת 1943 הקימו חברי הקיבוץ את מצפה גבולות, שם שהו במשך שלוש שנים.
בשנת 1946 הוחלט במוסדות המיישבים שהקיבוץ יעזוב את גבולות ויתיישב במקום הנוכחי, שנקרא אז "יסור". גבעת הכורכר שעליה הוקם הקיבוץ (גובה כ-60 מטר מעל פני הים) הייתה אז חשופה ובצידה הדרומי מחצבה נטושה. סביבה שכנו ארבעה כפרים ערביים: יסור, ברקה, בתני שרקיה ובתני ע'רביה ומחנה קסטינה של חיל האוויר הבריטי (היום בסיס חצור של חיל האוויר הישראלי). חברי הקיבוץ הגיעו למקום ביוני 1946 והשתכנו בבית האריזה בפרדס. בעקבות החבלה של האצ"ל במטוסים בריטיים במחנה הסמוך, במסגרת התקפת שדות התעופה הבריטיים, וחשש המוסדות מתגובת הצבא הבריטי, נדחתה העלייה על הגבעה במשך מספר חודשים. בספטמבר ניתן לבסוף האישור, והחברים עלו לגבעה והחלו לבנות את ביתם החדש. העברת הקיבוץ מראשון לציון הסתיימה רק בנובמבר 1947. 
במלחמת העצמאות היה הקיבוץ סמוך לקו החזית של הצבא המצרי, שהגיע עד סמוך לגשר עד הלום מצפון לאיסדוד. ילדי הקיבוץ פונו לבית ספר בחולון. המצרים הפגיזו את הקיבוץ, והחברים המעטים שנותרו להגן על היישוב הסתתרו בתעלות. עלון הקיבוץ שנקרא "על התל" שינה באותם ימים את שמו ל"מתחת לתל". לאחר מבצע יואב, שבו הילדים לקיבוץ וחברי הקיבוץ חזרו לעבודה החקלאית. 
במבצע ברק נכבשו הכפרים הערביים הסמוכים, ותושביהם הפכו לפליטים ברצועת עזה. חלק מאדמותיהם, שהוכרזו כאדמות מדינה לפי חוק נכסי נפקדים, הוחכרו על ידי מינהל מקרקעי ישראל לקיבוץ.
בסמוך לקיבוץ ממוקם בסיס חצור של חיל האוויר שנקרא על שמו.
זיגפריד הנדלוזר

ביוגרפיה

בשנת 1938 הועלה הנדלוזר בדרגתו והיה לרופא צבאי. ב-1939 קיבל דרגת פרופסור לשם כבוד שהייתה הדרגה הגבוהה ביותר של שירותי הרפואה הצבאיים בגרמניה ובואפן אס אס.
למרות הידע הרב שהיה ברשותו, לא עשה דבר על מנת למנוע את הניסויים בבני-אדם במחנות הריכוז. 
לאחר המלחמה הואשם בניסויים בבני-אדם והוא הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה.
הוא נמצא אשם בבית הדין הצבאי האמריקני וב-1947 נידון למאסר עולם. הוחלט כי מאסרו יקוצר ל-20 שנה, אך לבסוף הוא שוחרר מהכלא בשנת 1954 מטעמי בריאות ומת זמן קצר לאחר מכן ממחלת הסרטן.
Last Post

Last Post היא מנגינת חצוצרה צבאית של חיל הרגלים וחיל הפרשים של צבא בריטניה, שמקורה במאה ה-18. היא משמשת כתרועת אבל במהלך טקסי זיכרון וטקסי הלוויה צבאיים של הממלכה המאוחדת ושל חלק מארצות חבר העמים הבריטי. היא מושמעת בטקס האזכרה הממלכתי בלונדון ביום הזיכרון השנתי ובטקסי זיכרון אחרים הנערכים ביום זה.

מקור המנגינה ותפקידה הטקסי

מקור המנגינה הוא ביחידות צבא בריטיות שהיו מוצבות בהולנד במאה ה-18 ואימצו מנהג מקומי. במקור הייתה זו אחת מתרועות החצוצרה השונות שהושמעו במהלך שגרת היום של הצבא הבריטי. היא נודעה להכריז שתמה ביקורת הערב על עמדות הזקיפים במחנה וכי הוא מוכן ללילה. שימוש נוסף שהיה לה היה להודיע לחיילים בשדה הקרב כי תם יום הלחימה, וכי על החיילים הפצועים או הפזורים בשטח לעשות את דרכם לכיוון קול החצוצרה על מנת להגיע למקום מבטחים.
במאה ה-19 החלה המנגינה לשמש בטקסי הלוויה צבאיים בטריטוריות שונות של האימפריה הבריטית. משמעותה הייתה קריאת פרידה מהחייל המת, המכריזה כי תפקידו תם והוא יכול לנוח על משכבו.
במלחמת העולם הראשונה הושמעה המנגינה בטקסי קבורה צבאיים  בשדות הקרב ובאזכרות והפכה מלחן צבאי בלבד לכזה של כלל הציבור. לאחר המלחמה שולבה המנגינה בטקסי הזיכרון השנתיים המתקיימים במדינות חבר העמים הבריטי, לרבות יום אנזא"ק המצוין באוסטרליה ובניו זילנד. 
בדרך כלל באות מיד לאחר המנגינה שתי דקות דומייה ולאחריהן מנגינת החצוצרה The Rouse, ששימשה במקור כקריאת השכמה צבאית, והיא מסמלת את החזרה לחיים. בטקס הנערך תחת כיפת השמיים מחויבים אנשי צבא להצדיע במהלך השמעת המנגינה.
למנגינה יש גרסאות שונות בחיל הרגלים ובחיל הפרשים הבריטים. כמו כן, בעוד שמהלך חיי המחנה הרגילים הייתה מושמעת מנגינה באורך של 45 שניות, הגרסה הטקסית של המנגינה היא ארוכה יותר - כ-75 שניות.
המנגינה שולבה עם השנים ביצירות מוזיקליות שונות וכן בהצגת תיאטרון, העוסקות כולן בנופלים במלחמה.

השמעת המנגינה באנדרטת איפר

מדי יום מאז 1928, בשעה שמונה בערב, מנגנים חצוצרנים את המנגינה באנדרטת איפר בעיר איפר שבבלגיה (המוכרת גם כשער מנן). אנדרטה זו מנציחה 55 אלף חיילים של האימפריה הבריטית שנפלו בעיר ובסביבתה במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. 
בימי הכיבוש הגרמני בבלגיה (1940‏-1944) במלחמת העולם השנייה לא קוים הטקס. במקום זאת נוגנה המנגינה בתקופה זו מדי יום בבריטניה, בבית הקברות הצבאי ברוקווד שבקרבת לונדון. הטקס חודש באתר האנדרטה עם שחרור העיר איפר על ידי כוחות פולנים מצבאות בעלות הברית, ואף לפני שנסתיימה הלחימה בעיר. 
עד לחודש יולי 2015 הושמעה המנגינה בשער מנן 30 אלף פעמים.
טורטליני

טורטליני (באיטלקית: Tortellini) הם כיסוני פסטה ממולאים בצורת טבעת ומזכירים בצורתם צדפים. הם לרוב ממולאים בתערובת של בשר, גבינה או ירקות כדוגמת:תרד, בטטה ודלעת. מקורם מאמיליה באיטליה, בעיקר בבולוניה ומודנה. מגישים אותם בעיקר עם מרק, מרק בשר ומרק עוף. הם פופולריים מאוד ברוטב שמנת, אך גם רטבים בשריים כגון ראגו.
טורטלוני (tortelloni) היא גרסה גדולה יותר של טורטליני, עם מלית ירקות, ובניגוד לטורטליני, לרוב מוגשת עם רוטב ולא מרק.
את הטורטליני מכינים מעָלֶה של פסטה המהודק סביב למילוי, והם מתאימים לרטבים שאינם מאפילים על טעמו של המילוי. לרוב מוגשים עם רטבים מבוססי חמאה, שמן זית, עגבניות, פטריות, וגבינות.

מקור

השם טורטליני מגיע מהשם האיטלקי "טורטלו" שהיא עוגה איטלקית. הטורטליני נועד במקור למחזר את הבשר שנותר על יד שולחן האצילים העשירים בסביבה ענייה. בספר "כלכלת העיר בווילה" (L'economia del cittadino in villa) משנת 1664 מתואר טורטליני מבושל בחמאה. ובשנת 1842 הנוסע הביביליוגרף הצרפתי אנטואן-קלוד פסקוין (Antoine-Claude Pasquin) מתאר מילוי עשוי בשר בקר, חלמון ביצה, וגבינת פרמזן.
ליגת הצדק: מלחמה

עלילה

לאחר סדרת חטיפות בגות'אם סיטי באטמן מואשם בעקבות הסרטות וידאו המציגים יצור דומה לו, גרין לנטרן נאבק בפרדמון וכמעט מובס עד שבאטמן מתערב, הם רודפים אחריו לתוך הביוב והוא מתאבד, הם מוצאים שהוא התקין קופסה על הקיר וחושדים שהיא פצצה ומחליטים לשאול את סופרמן, באותו זמן גם פלאש מוצא קופסה ומביא אותו לפרופסור סיילס סטון במעבדות סטאר.
סופרמן מכחיש קשר לקופסה, אך בעודם בודקים אותה היא מופעלת ופותחת פורטל לכוכב אפוקוליפס, ופלישה של חייל פאראדמונים מתחילה ברחבי כדור הארץ,
הקופסה במעבודת סטאר מתפוצצת אף היא ופוגעת בבנו של ד"ר סטון - ויקטור - ועל מנת להצילו לוקח אותו אביו למיטה רפואית נסיונית שממזגת אותו עם טכנלוגיית הקופסה והוא נהיה סייבורג, ונאבק בפרדמונים סביבו ומתחבר לקופסה ולומד על דארקסייד ואפוקוליפס, וונדר וומן, שאזאם, וסייבורג מצטרפים לשאר הגיבורים, ודארקסייד עצמו מגיע לכדור הארץ.
הם נאבקים בו אך סופרמן נפגע מקרן אומגה שדארקסייד שלח מעיניו ונלקח לאפוקוליפס, באטמן יוצא בעקבותיו להחזירו, בעוד השאר נאבקים בדארקסייד, לאחר שהם לא מצליחים לפגוע בו הם מעוורים אותו, באטמן מציל את סופרמן אך עקב הטיפול מצבו אינו יציב על באטמן להיאבק בו אגב החזרתו לשפיות.
סייבורג מגלה שביכולתו להחזיר את הפר
דמונים לעולמם באמצעות הקופסה, והוא משלח אותם ופותח פורטל גם לדארקסייד שמתנגד אליה, אך סופרמן ובאטמן מופיעים וביחד דוחפים אותו פנימה.
באפילוג הגיבורים זוכים סוף סוף לאמון הציבור ומקימים צוות.
בסצנה שלאחר הכתוביות ניתן לראות את מאסטר האוקיינוס מחזיק בגופת מלכו ומאמין שמותו נגרם מתושבי היבשה ונשבע לנקום.

פסקול

הפסקול של ליגת הצדק: מלחמה שוחרר ב-4 בפברואר 2014, המוזיקה נערכה על ידי קווין קליש.

ביקורות

הסרט קיבל תגובות מעורבות, באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 50% בהתבסס על 6 מבקרים, באתר IGN קיבל 8.8/10 והוסיף ש"זהו סיפור מקור מודרני טוב ובמיוחד באקשן ובהומור, ובאתר CraveOnline קיבל 9/10.
לעומת זאת בריאן לורי ממגזין Variety תקפה את הסרט על כך שלא מגיע לסטנדרטים של סרטי האנימציה הקודמים של החברה, גם סקוט מנדלסון ממגזין פורבס ביקר את הסרט כמונוטוני וכינה אותו כהרצה יבשה של ליגת הצדק,
בסך הכל הרוויח הסרט ממכירות וידאו ישירות כ: 5,058,471 דולר.
Nova television (בולגריה)

תוכניות

Nova משדרת תוכניות שונות: האח הגדול, כוכב האקדמיה, דיל או לא דיל, 1 נגד 50, מי רוצה להיות מיליונר? (בשם "להיות עשיר"). בנוסף הרשת משדרת תוכניות אמריקאיות פופולריות דוגמת אבודים, CSI ו-CSI: מיאמי, סקס והעיר הגדולה ועוד.
הרשת משדרת גם תוכן לילדים בימי שבת וראשון בין השעות 8:00-10:00.
ב -12 בספטמבר 2011, NOVA שינתה את האריזה הגרפית שלה, את הלוגו ואת שם חברת החדשות מ"Kalendar" ל"Nova's News". עד 6 בספטמבר שידרה Nova את כל התוכן שלה בפורמט תמונה 3:4, למעט כמה סרטים, כיום זה כל שידורי הרשת משודרים בפורמט מסך רחב 16:9.
תבוסתנות

תְּבוּסְתָּנוּת (נקרא גם דֵּפִיטִיזְם, לוּזֵרִיּוּת, מַפְסִידָנוּת) היא נטייה במהלך מאבק בין שני צדדים, לעבר ויתור וקבלת ההפסד ללא התנגדות. תבוסתנות מתוארת לרוב עם קונוטציות שליליות. מבחינה פסיכולוגית, הנטייה לתבוסתנות יכולה להיות קשורה לפסימיות, אף על פי שאין הכרח בקשר זה.

היסטוריה

השימוש במונח "תבוסתנות" נפוץ בפוליטיקה והוא מתאר לרוב עמדה פרגמטית הרואה לחיוב אפשרות לשיתוף פעולה עם מפלגת האופוזיציה. בהקשר הצבאי, בזמן מלחמה, ובמיוחד בחזית, תבוסתנות היא שם נרדף לבגידה.
דוגמה ידועה להתייחסות ל"תבוסתנות" בשדה הקרב, הייתה במהלך מלחמת העולם השנייה בצד הגרמני.
מנהיג הרייך השלישי, אדולף היטלר, פיטר באופן בלתי צפוי גנרלים רבים בשל האשמות ב"תבוסתנות". במהלך השנה האחרונה של המלחמה, הוציא בית המשפט הגרמני להורג אזרחים רבים שהואשמו בשיחות תבוסה או במעשים שפגעו במאמץ המלחמתי, ושמותיהם הוכרזו מדי שבוע בפוסטר בצבע ורוד שהודבק על שלטי חוצות ברחבי הארץ.
The Cry of Silence

The Cry of Silence הוא השיר הפותח את האלבום "Where Lovers Mourn" של להקת הדום מטאל-הגותי Draconian. שיר זה נחשב לאחד משיריה הטובים ביותר של הלהקה.

ליריקה

השיר נכתב על ידי אנדרס יאקובסון ועוסק ברצונו של אדם בודד "למות בשקט". השיר מתאר את הסבל של הדובר, הגאווה שלו בסבל, את בדידותו, את היותו נואש לעזרה, את אי-רצונו להיות מישהו אחר, את רצונו לנקמה ולבסוף את רצונו למות בשקט, אותו הוא מבטא בזעקה של שקט ("When I cry... when I cry in silence", שורה החוזרת שלוש פעמים בסוף השיר). השיר מסתיים בבקשה של הדובר לאלוהים לתת לו למות בשקט ("Oh my God, let me die in silence").
השיר הוא חלק מהאלבום "Where Lovers Mourn" שרוב שיריו עוסקים במוות, בדידות, רצון למות ואהבה נכזבת. השיר The Solitude עוסק גם הוא ברצון למות עקב בדידות, והוא הקרוב לו ביותר בנושא.

מוזיקה

שיר זה נכתב במקור לדמו Frozen Features, אך עובד ונערך מחדש ב-Where Lovers Mourn על ידי אנדרס יאקובסון, יוהאן אריקסון וכריס סילבר, המפיק של האלבום. בגרסה זו אורך השיר הוא 12:42 דקות (השיר השני באורכו של הלהקה והארוך ביותר באלבום).
רוב השיר מנוגן בקצב איטי האופייני לדום מטאל, כאשר יש שני קטעים מהירים - אחד באמצע ואחד בסוף, החותם בעוצמה רבה את השיר.
אחרי פתיח איטי של ריפים של גיטרה חשמלית ובאס שמתחזקים באופן הדרגתי - השיר נפתח בדקלום, ואחריו קטע שירה מלודי של ליסה יוהנסון, הזמרת של דרקוניאן. במילה האחרונה של קטע השירה של ליסה נפתח קטע שירה שבו יאקובסון שר בגרואלינג, ומלווה במקהלה שבעיקר מהמהמת (כלומר, לא שרה מילים) ודואגת ליצירת אווירה וקצב איטי ואפי. אחרי דקלום קצר, מגיע קטע שירה מהיר יחסית, המושר גם הוא בגרואלינג. אחרי עוד קטע שירה של ליסה, מגיע עוד קטע בו הזמר שר בגרואלינג בליווי מקהלה (כמו בקטע המקהלה הקודם) המתנהל בקצב איטי. אחרי סולו גיטרה קצר, מתחיל הקטע המהיר והעוצמתי ביותר של השיר. קטע זה מורכב ממוטיב מרכזי החוזר על עצמו, עד לסיום הטרגי והאפי של השיר, בו הדובר מבקש מאלוהים שיניח לו למות בשקט. אחרי שורה זו הגיטרות מפסיקות והשיר מסתיים בקטע נגינה שקט של פסנתר וכינור באורך כדקה.
חוף דייוויס

מקור השם

שמו של החוף ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
החוף נקרא על שמו של קפטן ג'ון דייוויס (John Davis), צייד כלבי ים אמריקאי.
דייוויס היה הראשון שנחת על חופי אנטארקטיקה, באונייתו ססיליה (Cecilia), במפרץ יוז, שבחוף זה, ב-7 בפברואר 1821.

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 115