אזור כלכלי בלעדי

הגדרה

באופן כללי, האזור הכלכלי הבלעדי של מדינה משתרע עד למרחק של 200 מיילים ימיים (370 ק"מ) מקו החוף. מרחק מקסימלי כזה מתרחש כאשר קווי החוף של המדינות הסמוכות נמצאים יותר מ-400 מיילים ימיים (כ-740 ק"מ) זה מזה. במצבים אחרים המדינות הן שצריכות לקבוע את הגבול הימי בפועל כאשר ברירת המחדל היא שיוך לחוף הקרוב ביותר.
לפי ההגדרה האזור הכלכלי הבלעדי של המדינה מתחיל בגבול המרוחק מהחוף של המים הטריטוריאליים שלה ומגיע עד למרחק של 200 מייל ימי (370.4 ק"מ) מקו החוף. האזור הכלכלי הבלעדי רחב הרבה יותר מאשר המים הטריטוריאליים, אשר מסתיימים 12 מייל ימי (כ-22 ק"מ) מקו החוף (על פי הכללים שנקבעו בחוק הים). כך מהווים רצף אחד אתם. למדינות גם יש זכויות על קרקעית הים של המדף היבשתי עד 350 מיילים ימיים (כ-648 ק"מ) מקו החוף, תחום שנמצא מעבר לאזור הכלכלי הבלעדי, אך מקומות כאלה אינם נחשבים לחלק מהאזור הכלכלי הבלעדי. ההגדרה המשפטית של המדף היבשתי אינה זהה למשמעות הגאולוגית של המונח, משום שהיא כוללת גם את העלייה ליבשת ואת המדרון ממנה, כמו גם את קרקעית הים כולה בתוך האזור הכלכלי הבלעדי (שעשויה, כמו במקרה של ישראל, להיות עמוקה בהרבה מאשר מדף היבשת).

איראן

לאיראן שטח אזור כלכלי בלעדי של 164,051 קמ"ר ובנוסף לו מדף יבשת של 108,534 קמ"ר המתחלקים בין המפרץ הפרסי, מפרץ עומאן והים הערבי. לאיראן הסכמי חלוקת שטח עם בחריין, עומאן, קטר ודובאי כמו גם הסכם חלקי עם ערב הסעודית עם זאת המדינה נמצאת בסכסוך עם כווית ועם ערב הסעודית על השטח המשותף לשתי האחרונות.

ארגנטינה

שטח המים הטריטוריאליים של ארגנטינה הוא 1,084,386 קמ"ר (מתוכם 2,542 באוקיינוס השקט והשאר באטלנטי) וכן שטח של מדף יבשת של 785,879 קמ"ר (מתוכו 77 קמ"ר בשקט). הגבול בארכיפלג טיירה דל פואגו עם צ'ילה נקבע "הסכם השלום והידידות" לאחר עימות הביגל, לארגנטינה יש גם הסכם תיחום עם אורוגוואי. כחלק מאי ההכרה של ארגנטינה בריבונות הבריטית על איי פוקלנד היא איננה מכירה באזור הכלכלי הבלעדי של בריטניה סביב האיים (החופף בחלקו את זה של ארגנטינה), כמו גם במדף היבשת הנמשך דרום מזרחה אל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים שבשליטת בריטניה.

ארצות הברית

האזור הכלכלי הבלעדי של ארצות הברית, הגדול בעולם, משתרע על פי 11,351,000 קמ"ר. האזור הכלכלי הבלעדי ממוקם בשלושה אוקיינוסים (השקט, הארקטי והאטלנטי), במפרץ מקסיקו, ובים הקריבי. האזור כולל שטחים מסביב לשטח העיקרי של ארצות הברית וכן מסביב לאלסקה, פוארטו ריקו, איי הבתולה האמריקאיים, הוואי, איי מריאנה הצפוניים, גואם, אטול מידווי, האי וייק, אטול ג'ונסטון, אטול פאלמירה, האי ג'רביז, סמואה האמריקנית, האי בייקר, שונית קינגמן והאי נבאסה.
אזור זה הוכרז על ידי הנשיא רייגן ב-10 במרץ 1983 כהמשך להכרזה של טרומן ב-1945 על שליטה במדף היבשתי (שארצות הברית לא הרחיבה את תחומה אליו אחרי הכרזת רייגן)

ברזיל

שטחו של האזור הכלכלי הבלעדי של ברזיל הוא 3,660,995 קמ"ר, שטח זה כולל הן את השטח סביב היבשת והן את השטח סביב האיים השייכים למדינה. ב-17 במאי 2004, הגישה המדינה את תביעתה לוועדת האו"ם לגבולות המדף היבשתי (CLCS) לצרף עוד שטח של 708,805 קמ"ר מהמדף היבשתי.

גרמניה

בהתאם להכרזה מיום 25 בנובמבר 1994 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה היא בעלות על אזור כלכלי בלעדי בים הצפוני (28,600 קמ"ר) ובים הבלטי (4000 קמ"ר), שטח זה מנוהל על ידי המדינה הפדרלית, בניגוד למים הטריטוריאליים המנוהלים על ידי המדינות.

קוריאה הדרומית

קוריאה הדרומית חתמה על חוק הים בשנת 1996 וכיום שטח המים האזור הכלכלי הבלעדי שלה הוא 475,469 קמ"ר. קוריאה הדרומית נמצאת בסכסוך יפן על סלעי ליאנקור, סכסוך שלא מנע מהן להגיע להסכמי דיג באזור. כמו כן היא מסוכסכת עם סין על שטח באזור איי סוקרטה בים סין המזרחי, בעיקר על זכויות הדיג במקום, סכסוך שמאיים לגרור גם את ארצות הברית.

הודו

ממשלת הודו חתמה על חוק הים ביוני 1995 והחל מאמצע העשור הראשון שנות ה-2000 היא מנסה להרחיב את תחום האזור הכלכלי הבלעדי שלה תוך שהיא נתקלת בהתנגדות של פקיסטן, הודו גם מעורבת בחיפושי נפט בתוך המים הכלכליים של וייטנאם באזור ים סין הדרומי למרות התנגדות סין. כיום שטח האזור הכלכלי הבלעדי של הודו הוא 2,305,143 מתוכם 663,629 משויכים לאיי אנדמן והשאר ליבשת.

יוון

הגם שיוון הכריזה על הרחבה של שליטתה לתחום רחב מהמים הטריטוריאליים עוד ב-1931 וחתמה על הסכם בנושא עם איטליה ב-1977 הרי רק בראשית 2013 הצהירה כי היא טוענת לאזור כלכלי בלעדי. וזאת בעקבות התגברות הסכסוך עם טורקיה בנושא במהלך השנה שקדמה לכך.
על פי המפות שפורסמו, ממשלת ישראל הכירה באזור הכלכלי הבלעדי של יוון וקפריסין. המפות מתארות את מהלך צינור הגז שיעביר גז שיופק על ידי נובל אנרג'י ממאגר לווייתן לאירופה, באמצעות צינור תת-ימי וחציית יוון. צינור הגז צריך לעבור את שטח הים, אשר על פי המשפט הבינלאומי, הוא חלק מהאזור הכלכלי הבלעדי היווני. בהצעה זו, ישראל מכירה באזור הכלכלי הבלעדי היווני באזור ומציעה יתרון שיוון יכול להשתמש בהליכי משא ומתן לתמיכה בטענותיה על האזור. בפועל, שיתוף הפעולה הזה יהיה להקים קואליציית אנרגיה חזקה בין יוון, קפריסין וישראל. חלק הכרייה והפעלה יבוצע על ידי חברה אמריקנית. "מהות העניין היא שבמאמץ להגן ולהבטיח את האינטרסים חיוניים של ישראל בים התיכון, לישראל כבר לא נשארה ברירה אלא לתחום באופן רשמי את הגבולות הימיים שלה".

ישראל

לישראל אזור כלכלי בלעדי רק בים התיכון משום שחופי מפרץ אילת שישראל חולקת עם מצרים וירדן קרובים כך שנקודת המגע ביניהם לא חורגת מעבר לתחום המים הטריטוריאליים של שלוש המדינות ואילו ים המלח נחשב כמים פנימיים.
 קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
שדות הגז המשמעותיים של ישראל תמר, לווייתן והאחרים נמצאים באזור הכלכלי הבלעדי שלה מעבר לתחום המים הטריטוריאליים. אף על פי שחוק הים שהתקבל ב-1982 דורש הפקדה של הכרזה על השטח במוסדות האו"ם (למקרה של תביעות סותרות מצד מדינות שכנות) הרי ישראל הכינה רק ב-2007 הצעת חוק בנושא זה (שלא אושרה) והכריזה בפועל על שטח זה רק ב-10 ביולי 2011. ב-17 בדצמבר 2010 חתמו ישראל וקפריסין על הסכם תיחום. הסכם זה היה אמור להשלים את ההסכם שנחתם בין קפריסין ובין לבנון בינואר 2007 אולם מעולם לא אושר על ידי הפרלמנט הלבנוני ולעלות בקנה אחד עם החוק הקפריסאי משנת 2004. ההסכם מעביר את הגבול בין ישראל ללבנון בניצב לקו החוף. בפועל טענה לבנון כנגד ההסכם בנימוק שקו הגבול צריך לעבור ישירות ממזרח למערב, פער של כעשרים מעלות לעומת העמדה הישראלית. שלטענתה גזלה 860 קמ"ר מהאזור הכלכלי הבלעדי שלה וזכתה לתמיכה אמריקאית בעמדתה. המחלוקת הביאה לסדרה של התבטאויות תוקפניות של שני הצדדים החל מאמצע 2010, להכרזה ישראלית על מימון מחצית מהעלויות הביטחוניות של משק הגז הימי על ידי הממשלה ב-2010 ולדרישה לחיזוק ניכר של חיל הים בהתאם. תוצאה נוספת של ההסכם בין ישראל לקפריסין הייתה דרישתה של טורקיה להכרה בזכויות קפריסין הטורקית, לחיזוק הקשר הביטחוני בין ישראל וקפריסין ולמעורבות יוון בסוגיה.

מקסיקו

האזור הכלכלי הבלעדי של מקסיקו כולל שטח של 3,269,386 קמ"ר. שטח זה כולל אזורים בים הקריבי, במפרץ מקסיקו (כולל שטח שנחתמה עליו אמנה לחלוקה עם ארצות הברית), במפרץ קליפורניה, באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס השקט.

פולין

האזור הכלכלי הבלעדי של פולין הוא בשטח של 30,533 קמ"ר בתוך הים הבלטי. האזור הכלכלי הבלעדי כולל חלקים מהשטחים הבאים: אגן בורנהולם, קמט שלופסק, אגן גוטלנד ואגן גדנסק. ישנם מספר שרטונות בין האגנים והחוף הפולני, כולל גדת אודר, גדת שלופסק, גדת Stilo, והגדה הדרום מזרחית.
המינרלים העיקריים בתוך האזור הכלכלי הבלעדי הם חצץ וחול.

פיליפינים

האזור הכלכלי הבלעדי של הפיליפינים הוא בשטח של 2,265,684 קמ"ר. הפיליפינים הכריזו על אזור כלכלי בלעדי בהכרזה נשיאותית ב-11 ביוני 1979, קיבלה את אמנת חוק הים ב-16 בנובמבר 1994 והרחיבה את האזור גם למדף היבשת באזור בנהם ב-2 ביולי 2012. המדינה נמצאת בסכסוך עם סין על השטח שבים סין הדרומי כמו גם ויכוח עם וייטנאם בנושא איי ספרטלי והאזור סביבם, לפיליפינים יש גם סכסוך עם טיוואן שאף הביא במאי 2013 לירי על ספינת דיג טיוואנית.

פקיסטן

לפקיסטן אזור כלכלי בלעדי בשטח 201,520 קמ"ר בים הערבי שהוכרז בדצמבר 1976, אמנת חוק הים נחתמה בדצמבר 1982 ואושררה בפברואר 1997, כמו כן ביקשה המדינה להרחיב את השטח למדף היבשת באפריל 2009 וכן חתמה על הסכם תיחום עם עומאן בשנת 2000. פקיסטן טוענת לזכות פיקוח (שלא בהתאם לחוק הים) על מעבר ספינות ומטוסים באזורים מסוימים של האזור הכלכלי הבלעדי בשל פעילות צבאית והיא נמצאת בסכסוך גבולות עם הודו וכן בסכסוך על זכויות דיג.

קנדה

קנדה חריגה בכך ששטח האזור הכלכלי הבלעדי שלה, המשתרעים על 2,755,564 קמ"ר, קטן יותר מהמים הטריטוריאליים שלה וזאת מכיוון שהמים הטריטוראליים שבדרך כלל הם רק 12 מיילים ימיים מהחוף, כוללים גם את מי הימים הפנים יבשתיים כגון מפרץ הדסון (כ-300 מיילים ימיים - 560 ק"מ)), מפרץ סנט לורנס והמים הפנימיים של הארכיפלג הארקטי.