google/wiki40b huggingface dataset:
אליזבת' בנקס

ביוגרפיה

נולדה בשם אליזבת' איירין מיטצ'ל (Elizabeth Irene Mitchell) בפיטספילד, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא בריטי. היא הבת הבכורה מבין ארבעת ילדיהם של אן (לבית וואלאס) ומארק מיטצ'ל. אביה עבד במפעל של ג'נרל אלקטריק ואמהּ עבדה בבנק.
כילדה השתתפה כמתחרה בשעשועון טלוויזיה בערוץ הילדים האמריקאי ניקלודאון. ב-1992 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון של פיטספילד. בשנת 1996 סיימה בהצטיינות את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה, ובכך הפכה לראשונה במשפחתה שהשיגה תואר אקדמי. ב-1998 השלימה לימודי משחק בקונסרבטוריון האמריקאי לתיאטרון שבקליפורניה.

קריירה

בתחילת דרכה כשחקנית, בנקס שינתה את שמה, כדי למנוע בלבול בינה ובין שחקנית אחרת, אליזבת' מיטשל. תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט העצמאי "Surrender Dorothy". בשנים שלאחר מכן זכתה בנקס להכרה בזכות השתתפותה בסרטי קולנוע דוגמת "סיביסקיט", סדרת סרטי "ספיידרמן" ו"בתול בן 40". כמו כן, היא גילמה את מושא אהבתו של מארק וולברג בסרט "בלתי מנוצח".
במאי 2006 השתתפה בפרק הסיום של העונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "סקראבס", בהפקת רשת NBC. הדמות אותה גילמה, של ד"ר קים בריגס, זכתה לאהדה והיא שבה לגלם אותה בהופעות אורח במספר פרקים בעונות השישית והשביעית של הסדרה.
ב-2007 היא גילמה את התפקיד הנשי הראשי בסרט "ביל". ב-2008 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "זאק ומירי עושים פורנו", שיצא לאקרנים בארצות הברית בסוף השבוע של ליל כל הקדושים. באותה שנה גילמה גם את דמותה של הגברת הראשונה של ארצות הברית, לורה בוש, בסרטו הביוגרפי של הבמאי אוליבר סטון על חייו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש, "W.‎". בשנת 2009 שיחקה במותחן הבלשי "מעשיה על שתי אחיות" בתפקיד רייצ'ל.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז. באותה שנה שיחקה בסרט "משחקי הרעב" בתפקיד אפי טרינקט. לאחר ששיחקה את גייל בסרט "פיץ' פרפקט", ביימה והפיקה את הסרט השני בסדרה, פיץ' פרפקט 2, היא שיחקה בתפקיד גייל גם בסרט השני.
בשנת 2014 כיכבה בסרט הקומדיה "אבודה במיני" בתור מייגן.
בשנת 2017 שיחקה בחידוש הקולנועי לסרט "פאוור ריינג'רס", בו היא מגלמת את ריטה רפולסה האנטגוניסטית הראשית בסרט. בשנה זו זכתה בנקס בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.

חיים אישיים

ב-2003 בנקס נישאה לכתב הספורט היהודי-אמריקאי מקס הנדלמן, שהיה בן זוגה עוד מתקופת הלימודים באוניברסיטה. בנקס עברה תהליך גיור ולמדה יהדות עם רבנים שונים אולם לא השלימה את התהליך: "לא עשיתי מקווה, אז טכנית אני עוד לא מומרת". לאחר מכן טענה ש"אני למעשה יהודייה כבר 15 שנים, בלי עץ חג מולד, כך שהשלמת ההליכים הם לא יותר מרשמיות לא הכרחית." בנקס סיפרה על חינוך ילדיה עם הנדלמן "הילדים שלי הולכים לבתי ספר יהודים, אנו חוגגים רק חגים יהודיים".
במרץ 2011, נולד לזוג בן דרך הליך פונדקאות. בנובמבר 2012, נולד לזוג בן נוסף, גם כן באותו הליך.
מוליד

בהלכות שבת ויום טוב, איסור מוליד הוא גזירת חכמים האוסרת לעשות מעשים היוצרים ('מולידים') דבר חדש שלא היה קיים בעולם קודם לכן. בין המעשים הנמנים עם איסור זה הם: הדלקת אש חדשה, הספגת בגדים או כלים בריח בדרכים שונות, וכן המסת קרח.

טעם איסור מוליד

במסכת ביצה, מבואר שאסור להדליק אש ביום טוב משום איסור 'מוליד', והכוונה שאסרו חכמים ליצור ביום טוב דבר חדש. ושם מבואר שאסור להספיג בגדים או כלים בריח משום איסור 'מוליד'.
לדעת רש"י, טעם איסור מוליד הוא משום שמעשה ההולדה יוצר דבר חדש שלא היה קיים קודם לכן, ובכך הוא דומה לעשיית מלאכה שנאסרה בשבת ויום טוב.
לדעת הראב"ד וספר ה"מכתם" הטעם לאיסור הוא משום שהנולד הוא מוקצה. לדעת הרמב"ם טעם איסור הדלקת האש ביום טוב הוא משום שאפשר היה לעשות את המלאכה בערב יום טוב. וכך כתב הרשב"א, ומשמע שלדעתו האיסור מדרבנן. ויש שפירשו ברמב"ם שהאיסור מהתורה, משום שדין יצירת אש ביום טוב כדין מכשירי אוכל נפש, שמלאכה עבורם אסורה מהתורה אם אפשר היה לעשותה בערב יום טוב.
יש אומרים שהואיל והאיסור לדעת הרמב"ם הוא משום שהיה אפשר להכין את האש מערב יום טוב, אם מחמת אונס לא הצליח להכין אש מערב יום טוב, או שהכין וכבתה, מותר לו להדליק אש חדשה ביום טוב כדין מכשירי אוכל נפש. ויש אומרים שגם במקרה של אונס אסור להוציא אש חדשה, מפני שדין יצירת אש כדין יצירת כלי שלם, שגם אם היה אנוס בערב יום טוב אסור לעשותו ביום טוב. ועוד, שגם במכשירי אוכל נפש שלא יכל להכין בערב יו"ט אין מורים היתר לרבים. יש המפשרים בין הדעות, שבשעת הדחק כשאינו יכול להביא אש משכניו, אפשר לסמוך על המקילים, בהדלקה בשינוי, שבאופן זה גם המחמירים יכולים להקל.
עבר ויצר אש ביו"ט, מותר בדיעבד ליהנות מהאש. 

מוליד ריח

לדעת רבה ורב יוסף אסור להוליד ריח בכל כלי שהוא, כמו על ידי הנחת עשבי בשמים על בגד או על כלי כדי שהכלי יספוג את הריח. כך למשל, היה נהוג בעבר לשפוך חומר ריחני לתוך המים שיצקו על ידי הכוהנים לפני ברכת כוהנים, אך כמה פוסקים אסרו זאת, חלקם בטענה שאסור להוליד ריח במים וחלקם בטענה שאסור להוליד ריח על ידיהם של הכוהנים.
הרמב"ם והרי"ף לא הביאו את האיסור של מוליד ריח, ולדעת רבי חיים בן עטר איסור זה לדעתם לא נפסק להלכה כי רבא חלק על כך.
לעומת זאת הרמ"א הביא איסור זה להלכה וכן המגיד משנה הבין בדעת הרמב"ם שאיסור זה נוהג גם לדעתו.

יישומים

ישנן דעות באחרונים כי אסור להפוך מים לקרח על ידי הנחת מים במקפיא מטעם מוליד, אך רוב הפוסקים התירו. מסיבה זו אוסרים הפוסקים, לשפשף שלג ולהפכו למים לצורך נטילת ידיים.
לדעת הרב יצחק יהודה שמלקיש הדלקת חשמל בשבת נחשבת עבירה על איסור מוליד.
משאל העם על עצמאות קטלוניה

רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ממשלת ספרד התנגדה לכל עריכת משאל עם בנושא עצמאות מחוזית, בטענה כי חוקת ספרד אינה מתירה הצבעה על עצמאות ולפיכך מגדירה את הפעילות כבלתי חוקית ללא הסכמתה. מאז מרץ 2017, עמדה בעינה החלטת ממשלת קטלוניה לקיים את משאל העם והיא דאגה להציע מעטפות ופתקי הצבעה עבור ההצבעה שהתקיימה ב-1 באוקטובר 2017.
ב-24 במרץ הודיע משרד התובע הכללי הספרדי בקטלוניה על חקירה האם משאל עם כזה נמצא בתכנון, עם השאלה "האם אתה רוצה שקטלוניה תהפוך למדינה עצמאית בתצורת רפובליקה?".
ב-28 ביולי ממשלת ספרד עתרה לבית הדין החוקתי של ספרד בבקשה להטיל וטו על קיום משאל העם שאמור להתקיים באוקטובר. לאחר מכן הצהיר ראש ממשלת ספרד, מריאנו רחוי, במסיבת העיתונאים כי "לא ייערך שום משאל עם". בית המשפט נענה לעתירת הממשלה ופסק כי המשאל אינו-חוקתי.
המשטרה חסמה 1,300 מתוך 2,315 תחנות הצבעה כי בית המשפט החוקתי של ספרד והממשלה הספרדית הכריזו כי משאל העם אינו חוקי, ומאותה סיבה האופוזיציה לא לקחה בו חלק.

אירועים במהלך משאל העם

במהלך משאל העם התקבלו דיווחים על מהומות אלימות וירי של המשטרה, ולפחות 884 איש נפצעו בעת ההצבעה. כן הגיעו דיווחים נוספים על כך שהמשטרה מונעת מאזרחים להצביע. נמסר כי המשטרה הספרדית סגרה והחרימה 319 קלפיות מתוך כ-2300.
אחוז ההצבעה עמד על 42%. מתוך 2,262,424 קולות שנספרו, 90% תמכו בעצמאות החבל.

קואליציה

ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי טען שלא התקיים שום משאל עם. הוא שיבח את המשטרה על כך שפעלה ב"תקיפות וביטחון".
שר החוץ אלפונסו דסטיס אמר שפעולות המשטרה היו "מצערות" ו"לא נעימות", אבל "מידתיות". הוא אמר ל-AP שכל האשמה באלימות מוטלת על פוג'דמון והממשלה המחוזית: "אם אנשים מתעקשים לא להקשיב לחוק ולעשות דברים שהחוקה מגדירה כבלתי-חוקיים ובלתי-חוקתיים, כוחות אכיפת החוק יצטרכו לאכוף את החוק".
יומיים לאחר משאל העם נשא פליפה השישי מלך ספרד נאום מיוחד לאומה שבה תקף את מנהיגי הקטלונים והאשים אותם בבגידה ובסיכונה של כלכלת ספרד.

אופוזיציה

המזכיר הכללי של המפלגה הסוציאליסטית (ומנהיג האופוזיציה) פדרו סנצ'ז אמר שההצבעה "סילפה את מושג הדמוקרטיה", ודחק בממשלה המרכזית לנהל משא ומתן עם מנהיגי המחוז הקטלניים. את האשמה ב"משבר החוקתי החמור" הטיל גם על הממשלה המרכזית וגם על הממשלת המחוזית של קטלוניה. הוא גינה בתוקף את קבינט רחוי על כך שהורה למשטרה להסתער על המפגינים כדי לעצור את ההצבעה, אך הוסיף שיעמוד לצידו של רחוי כדי לתמוך ביציבות של ספרד במשבר חמור.

לאחר המשאל

קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
ב-5 באוקטובר 2017 השעה בית המשפט לחוקה הספרדי את כינוס הפרלמנט בקטלוניה, לאחר שהכריזו שבכוונתם להכריז על עצמאות קטלוניה. יו"ר הפרלמנט הקטלוני טען בתגובה שהדבר מהווה פגיעה בחופש הביטוי.
ב-27 באוקטובר 2017 הצביע הפרלמנט של קטלוניה  בעד הכרזת עצמאות מספרד. בתגובה שלל הפרלמנט של ספרד את האוטונומיה של קטלוניה והדיח את ממשלת קטלוניה. לאחר מכן, נשיא קטלוניה קרלס פוג'דמון הואשם במרידה בספרד.
ב-28 באוקטובר 2017, הודיעה ממשלת ספרד כי סגנית ראש הממשלה הספרדי, סוראיה סאנס דה סנטה מריה, תיקח את השליטה על קטלוניה. בנובמבר 2017 נעצרו חברי הממשלה הקטאלונית שתמכו בהיבדלות, ורובם נותרו במעצר עד למשפטם. בפברואר 2019 החל משפטם של מנהיגי קטלוניה.
אהרן שולוב

קורות חיים

שולוב נולד בנובמבר 1907 ביליזבטגרד שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בנם של חוה לבית דוסקובסקי ושלמה, בעל משק חקלאי. למד בבית ספר עממי ובבית ספר תיכון. הוא היה ראש הארגון המחוזי של תנועת הנוער "השומר הצעיר" וחבר ועד הארגון הנוער הציוני הסוציאליסטי. בשל כך נאסר בגיל 18 והוגלה לסיביר בגין פעילותו הציונית.
ב-15 בנובמבר 1926 עלה לארץ ישראל דרך נמל יפו, והצטרף להגנה. שולוב היה אחד מתלמידיה הראשונים של האוניברסיטה העברית בירושלים; הוא למד בה עד 1932, ואז נסע ללמוד באוניברסיטאות פדובה ונאפולי. ב-1935 קיבל בה תואר דוקטור למדעים באנטומולוגיה, והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. הוא ארגן בירושלים "קלוב תעופה", והיה ממייסדי "האגודה להפצת ידיעת הטבע".
בשנת 1947 התמנה למרצה, ב-1953 למרצה בכיר, ב-1960 לפרופסור חבר ובשנת 1970 לפרופסור מן המניין. ב-1976 פרש כפרופסור אמריטוס.
בין השנים 1951–1976 עמד בראש המחלקה לאנטומולוגיה, ונחשב למומחה בינלאומי לחיות ארסיות ולטוקסיקולוגיה. במסגרת זו עסק בחקר העכבישניים ותרם, בעומדו בראש המעבדה לחקר חרקים וחיות ארס, תרומה לפיתוח נסיוב לעקרב הצהוב.
במסגרת המחלקה לזואולוגיה הקים שולוב בשנת 1940 גן חיות קטן במרכז ירושלים. גן החיות נדד ממקום למקום, עקב היותו מטרד של רעש וריחות, עד שב-1947 עבר להר הצופים המבודד, הרחק משכונות מגורים, שם היה אמור לשכון דרך קבע. ניתוקו של הר הצופים מירושלים ופגעי המלחמה הביאו לפינויו סמוך לשכונת רוממה ב-1950. שולוב המשיך ללוות את הגן ולנהל אותו במשך עשרות שנים. הוא העניק לגן את הייחוד התנ"כי, בהעמידו שלטים שבהם צוטטו פסוקים מהתנ"ך המזכירים את חיות הגן. גן החיות התנ"כי נחשב לגן החיות המוביל ולאחד מהאתרים המתוירים בישראל.
הרחוב המוביל לגן החיות, שעבר מאז למשכנו החדש בשכונת מלחה, נקרא על שמו של שולוב. כן קרויה על שמו "קרן אהרון שולוב לחקר חיות בשביה", המממנת מלגות מחקר לנושאים הקשורים לגן החיות.
בשנת 1985 הוקם ברחובות מכון שולוב למדע (Shulov Institute for Science), שבמסגרתו חוקרים כיצד ניתן להפיק מארס הנחש תרופות להקלת סבל וכאב.
ב-1987 זכה שולוב בתואר יקיר ירושלים.
משנת 1930 היה שולוב נשוי ליוכבד לבית פרסמן, בתו של מיכאל פרסמן ואחותו של אורי מיכאלי, ממייסדי תחום התעופה בארץ ישראל. אשתו הייתה מעסקניות ארגון אמהות עובדות והוועד למען החייל. בני הזוג היו הורים לשניים: מיכאל וד"ר שלומית שולוב ברקן.
שולוב נפטר ב-21 בפברואר 1997, בגיל 89.
כלב הרים פירנאי

היסטוריה של הגזע

כלב ההרים הפירנאי נמנה עם הגזעים העתיקים שהשתמרו עד ימינו. מקורו בחבל הבסקים בהרי הפירנאים, שם שימש רועה צאן ושומר. שרידים מאובנים של פרטים מגזע זה שנמצאו משויכים לתקופת הברונזה (1000-1800 לפנה"ס).
מאז ימי הביניים מוצאים פסלים ותבליטים של כלבי הרים פירנאים. בכתבים מ-1407, מתואר השימוש בפירנאים ככלבי משמר ב"טירת לורדס". כלבים אלה היו מבוקשים מאוד על ידי אצילי צרפת בטירותיהם. ב- 1675 הכתיר אותם לואי ה-14, ככלבי החצר של מלכי צרפת. הם שמרו על הארמונות, הצטרפו לקרבות והעבירו ציוד והודעות דרך ההרים.
הגזע חודש במאמצים של  דרטצן עיתונאי פריזאי ב-1907, הוא נסע בחברת הרוזן הנרי דה בילנדט להרי הפירנאים, ושם איתרו כלבים בעלי תכונות ומאפיינים גנטיים טהורים של הגזע. והביאו אותם לבית גידול בפרברי פריז.
דרטצן נחשב כמי שהציל את הגזע הפירנאי מהכחדה, הטמעה ושכחה.
ב- 1923 נוסד בעיירה "טארבס" בפירנאים הצרפתים, מועדון כלבי ההרים הפירנאים הראשון, וב-1927, פורסם לראשונה התקן לגזע, שממנו נובעים התקנים המקובלים בעולם, בשינויים קלים, עד היום.

מבנה כללי

עקב גודלו הרב, והדמיון שלו לכבשה (בגלל צבעו הלבן) משמש כלב זה בעיקר לרעיית צאן, אך מתפקד גם כשומר. גודלו העצום וכוחו עושה אותו לכלב הגנה ושמירה טוב.

אופי

המועדונים בצרפת, בספרד ובמקומות נוספים באירופה בוחנים את הפירנאים לא רק במראה ומבנה, אלא גם במבחני אופי והתנהגות. הפירנאי מטבעו, הוא כלב הגנה ושמירה טוב.
מאות שנים של רעיית צאן ושמירה על העדרים מפני זאבים, דובים וטורפים אחרים, כשהוא נמצא בשטח לבדו ואחראי לשלום ה"להקה" שלו, בנו את אופיו המיוחד - חוש אחריות מפותח, אומץ לב, נאמנות ומסירות, שלווה וביטחון עצמי, יחד עם חשיבה עצמאית, יכולת לקבל החלטות לבד וסובלנות לבעלי חיים אחרים.
למרות היותו בעל אינסטינקט שמירה בריא,  הפירנאי איננו אגרסיבי, והוא בעל אופי נוח ורגוע. כלב הרים פירנאי, ישתמש רק במידת הכוח הנחוצה, ויגיב באיום רק כשיבחין בסימן ברור לכוונות רעות. גם אז, ישתמש קודם בהרתעה, בעזרת מראה מאיים ונביחות אזהרה, ורק בעת צורך אמיתי יפעל להבריח את הפולש, אבל לא ימשיך לרדוף אחריו או לפגוע בו ללא צורך או פקודה מפורשת.
ברנרד הפטון

ביוגרפיה

הפטון נולד בשם פרנסיס ברנרד הפטונסטול בברדפורד שבמערב יורקשייר. למד בבית הספר למשחק "ברדפורד סיוויק" בהדרכת אזמה צ'רץ' ויחד עם שחקנים כמו רוברט סטיבנס. הוא צבר ניסיון רב במשחק בתיאטרון כשעבד עם הבמאי סר בארי ג'קסון בנוסף לעבודתו כמנהל אמנותי בתיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהם ובליברפול פלייהאוס.
בטלוויזיה גילם את דמותו של קיפא (Caiaphas) במחזה "Son of Man" מאת דניס פוטר משנת 1969. בעיבוד הטלוויזיוני של הספרים "החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי" שיחק הפטון בתפקיד טובי אסטרהאזה. בתסכיתי רדיו על פי אותם ספרים הופיע בתפקיד ג'ורג' סמיילי. בשנים 1972 - 1974 שיחק בתפקיד הקומנדנט בסדרה "Colditz", ואחר כך שיחק בתפקיד אלברט פוארה, עם אותו צוות הפקה של "קולדיץ" בשלוש עונות של הסדרה "Secret Army" מ-1977 ועד 1979. ב-1976 הופיע בתפקיד פאלאס בסדרת הדרמה "אני, קלאודיוס". קודם לכן, ב-1970, שיחק בתפקיד אורח בפרק בסדרה "Catweazle". עוד גילם את דמותו של תומאס קרנמר בסדרת הדרמה "שש נשותיו של הנרי השמיני" (1970) והשתתף במיני-סדרה "אליזבת ר" בכיכובה של גלנדה ג'קסון.
ב-1989 הופיע בתפקיד סם טובי בעיבוד טלוויזיוני לסיפור האימה של סוזן היל "האישה בשחור". ב-1983 גילם את דמותו של סר תומאס ברטרם במיני סדרה "מנספילד פארק".
ברדיו השתתף הפטון בעיבוד ל-"Stranger in the Home" מאת אלן דאפרה  בתפקיד אלברט, וכן בתפקיד "הזקן שבפינה", הבלש פרי עטה של הברונית אורז'י (Orczy), בסדרת תסכיתים בשם "The Teahouse Detective" ‏(1998–2000).
בקולנוע הופיע הפטון בתפקידים מעטים. היה לו תפקיד קטן כגנסטר ת'ורפי בסרט "במעגל הנקמה" (1971), ותפקיד קטן נוסף בסרט "מסע הארורים" (1976) בו גילם את מילטון גולדסמית'.

חיים אישיים

הפטון היה נשוי לשחקנית ננסי ג'קסון שנפטרה ב-1977. ב-1979 התחתן עם הילרי ג'ויס לידל. הוא נפטר ב-27 ביולי 2018.
עקמומיות גיאודזית

הגדרה מתמטית

כדי לכמת את העקמומיות הגיאודזית יש להתאים לכל נקודה על המשטח בנייה של בסיס אורתונורמלי כך ששני וקטורים שלו יפרשו את המישור המשיק למשטח בנקודה הספציפית, והווקטור השלישי יהיה הנורמל למשטח באותה נקודה. לאור ההתאמה הזאת, העקמומיות הגיאודזית של עקום  בנקודה  מוגדרת כקצב הסיבוב של הווקטור המשיק לעקום מסביב לוקטור הנורמל למשטח , כאשר מתקדמים במהירות קבועה לאורך העקומה. הגדרה זאת כללית יותר מזו של עקמומיות של עקומה במישור ומכילה אותה; ההבדל החישובי נעוץ בכך שבעוד שבמישור וקטור הנורמל לא משנה את כיוונו, על גבי משטח כללי גם המשיק לעקומה וגם וקטור הנורמל משנים את כיוון ההצבעה שלהם במרחב.
כעת נוכיח שהגדרה זאת מוליכה לביטוי

דוגמה

נניח ש- היא ספירת היחידה  במרחב אוקלידי תלת-ממדי. העקמומיות הנורמלית של  היא זהותית אחת, ללא קשר לכיוון החתך. למעגלים גדולים יש עקמומיות , כך שיש להם עקמומיות גיאודזית אפס, ולכן הם עקומים גיאודזיים. ל-"מעגלים קטנים" בעלי רדיוס  יש עקמומיות  ועקמומיות גיאודזית . באופן כללי, בגאומטריה הלא אוקלידית שמתקיימת על פני משטחים עקומים, עקומים בעלי עקמומיות גיאודזית קבועה שונה מאפס ניתנים למידול כמעגלים.
T-35

פיתוח וייצור

הפיתוח של הטנק הכבד החל בשנת 1930 במשרדי התכנון בעיר חרקוב. המטרה הייתה פיתוח של טנק כבד לפריצת קווי ביצורים, לשם כך הגדירו אנשי חיל השריון הסובייטי למתכננים את הדרישות לחימוש הטנק: 2 תותחים ולפחות 6 מקלעים. התוצאה הייתה טנק במשקל של כ-50 טון בעל 5 צריחים. הצריחים מוקמו בשני מפלסים. במפלס עליון מוקם צריח ובו תותח בקוטר 76.2 מ"מ בעל קנה קצר. התותח יועד לירי פגזים נפיצים בלבד כנגד מטרות חי"ר וארטילריה. במפלס התחתון מוקמו 4 צריחים. צריח אחד עם תותח בקוטר 45 מ"מ (התותח יועד לירי פגזי חודרי שריון כנגד מטרות משוריינות) ושלושה צריחים עם מקלעי DT. הטנק צויד במנוע בנזין בעל 12 צילינדרים מדגם M17. היה זה למעשה הגרסה המשופרת של המנוע הגרמני BMW VI, אשר יוצר בברית המועצות ברישיון. הספק של המנוע היה 500 כוח סוס.
הייצור של טנקי T-35 החל בנובמבר 1933 במפעל הקטרים בעיר חרקוב. T-35 יוצר בסדרות קטנות עד לשנת 1939, אז הופסק ייצורו. בסך הכל יוצרו 59 טנקי T-35.
יחסי הממלכה המאוחדת–סנט קיטס ונוויס

היסטוריה

במהלך המאה ה-17 נאבקו הממלכה המאוחדת וצרפת על שליטה בסנט קיטס ונוויס. הצרפתים הובסו והאיים הועברו לשליטת הבריטים. האיים היו אז בפדרציה עם אנגווילה, מעמדם היה של שטח כבוש עד שנת 1967, ורק אז הפכו לאוטונומיה של הממלכה המאוחדת. האנגווילים מרדו ללא הצלחה בשנת 1967. 16 שנים לאחר מכן, קיבלה סנט קיטס ונוויס עצמאות מהממלכה המאוחדת כאשר אנגווילה היא רק אוטונומיה עד עצם היום הזה.
משטרת היישובים העבריים

משטרת היישובים העבריים (Jewish Settlement Police) הייתה כוח משטרה יהודי חוקי שפעל בחסות הבריטים בתקופת המנדט, והיה חלק ממערך הנוטרות בארץ ישראל.

היסטוריה

בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט נרצחו מאות יהודים ברחבי הארץ. דבר זה היה הזרז להקמת משטרת היישובים העבריים שהוקמה בשנת 1936. כוח משטרתי זה הוקם בחסות שלטון המנדט הבריטי, כגוף חוקי להגנת היישובים העבריים מפני התקפות הערבים, כחלק מכוחות השמירה. הבריטים נענו בכך לדרישת הסוכנות היהודית, לאפשר שימוש בנשק חוקי להגנת היישוב היהודי. 
אנשי הכוח נחשבו כ"שוטרים מוספים", דהיינו אנשי כוח עזר משטרתי, בהתאם לסמכות שהייתה נתונה למפקדי המשטרה הבריטית לגייס במידת הצורך שוטרי עזר. למתנדבים למשטרת היישובים ניתן הכינוי "נוטרים" או "גאפירים". המונח גאפיר (Ghaffir) מקורו במילה הערבית ח'פיר (خفير) שפירושה שומר. הבריטים הביאו מונח זה ממצרים שם הוקם כח של שוטרים מקומיים, גפירים, בסוף המאה ה-19.
בארץ ידעו במפקדת ההגנה את מקור השם גאפיר ועשו מאמצים למחוק את השם גאפיר מהסמל. לבסוף נענו הבריטים והשם הזה הורד מהמדים של משטרת היישובים. הוא נשאר רק על מדי השוטרים המוספים ששמם הרשמי היה גאפיר.

ארגון וניהול

כל מגויסי משטרת היישובים העבריים היו כפופים לארגון ההגנה וגויסו דרכו. המשכורת, הנשק והמדים ניתנו לנוטרים על ידי השלטונות בריטים. בחודש מאי 1936 גויסו עשרות הנוטרים הראשונים ונשלחו להגנת היישובים בעמק הירדן ובעמק יזרעאל, כשהם מצוידים בנשק מיושן וחובשים כובע אופייני לימי השלטון העות'מאני שנקרא "קולפאק". 
במהלך המאורעות גדל מספרם והגיע בשנת 1937 ל-15,000 איש בעשרה גדודים אזוריים. ניתנו להם מדים נאים ונשק טוב, והם הורשו לצאת מתחום היישובים גם לשדות ולמטעים. הקולפאק הטורקי הוחלף לכובע אוסטרלי רחב שוליים. הכובעים האלה היו בעלי קיפול מצד שמאל. קיפול זה נועד לאפשר נשיאת רובה על כתף שמאל בצעידה ארוכה. בדרך כלל על השוליים השמאליים של הכובע היה משולש שציין את האזור אליו השתייכו הנוטרים. לכל אזור היה משולש בצבע שונה.  
1) ירושלים- כחול כהה.
2) דרום - לבן.
3) שרון- כתום.
4) עמק חפר- אדום.
5) כרמל- ירוק.
6) זבולון- צהוב.
7) יזרעאל- סגול.
8) גלבוע- שחור.
9) ירדן- תכלת.
10) גליל עליון- חום.
הקמת משטרת היישובים הייתה גורם מכריע לשינוי לטובה במצבו הביטחוני של היישוב במהלך המאורעות. פורמלית היו הנוטרים תחת פיקוד בריטי, אך בפועל פעלו תחת פיקוד ארגון "ההגנה".
בשנת 1938 איבטחו הנוטרים את העלייה לחניתה. באירוע זה צולמה התמונה המפורסמת של יצחק שדה החובק שני סמלים צעירים מכוח הנוטרים משה דיין מימינו ויגאל אלון משמאלו, כשהם במדים ונשקיהם בידם; תמונה שעל גבה כתב חיים ויצמן את המלים הנבואיות: "המטה הכללי".
במסגרת משטרת היישובים פעלו יחידות מיוחדות: נוטרי הרכבת, נוטרי שדות התעופה, נוטרי "גדר הצפון", נוטרי משמר החופים והמשמר הנע.  בשנת 1939 כללה משטרת היישובים 22,000 איש. משטרת היישובים המשיכה לפעול עד לסיום המנדט הבריטי, אם כי מספר השוטרים היהודים ירד בהרבה, עד לכ - 1,800.
מרסל ז'ואנדו

מרסל ז'ואנדו (צרפתית: Marcel Jouhandeau‏; 26 ביולי 1888 - 7 באפריל 1979) היה סופר צרפתי.

ביוגרפיה

ז'ואנדו נולד למשפחת סוחרים בעיר גֶרֶה בחבל לימוזן בצרפת, וגדל תחת השפעת נשים, ובמיוחד תחת השפעת סבתו. בימי נעוריו הכיר אישה שהתחנכה ברוח קתולית מסתורית, ושקל להצטרף למסדר קתולי.
ב-1908 הגיע לפריז, למד בבית הספר אנרי הרביעי ואחרי כן בסורבון, שם החל לכתוב. ב־1912 הפך למורה ולימד בקולז' הקתולי סן-ז'אן דה פאסי.
כבר בהיותו צעיר מאוד חש בנטיותיו ההומוסקסואליות וחי בהרגשת אשמה נוראה ופחד מזעמו של האל, ולמרות זאת קיים יחסים הומוסקסואליים רבים ובמשך כל ימי חייו העריץ את גופו של הגבר.
ב־1914, בהשפעת התלהבות מסתורית העלה באש את כל כתבי היד שלו וניסה להתאבד. אחרי שמשבר זה עבר וחלף הקדיש את עצמו לכתיבה והחל לפרסם מפרי עטו בכתבי עת - מה שהביא לו את הצלחתו הראשונה.
עד סוף מלחמת העולם הראשונה שימש כמזכיר עיר מולדתו גרה וב-1924 פרסם את הספר "פינסגרן" שהיה מעין יומן שבו תיאר את התנהגותם של תושבי גרה - מה שגרם לתדהמה בקרב אנשי עיר זו.
הוא ערך מסעות שבהם התמסר לאהבת גברים - מה שבא על ביטוי מאוחר יותר בספרו "המאהב הפזיז" (1932). כאשר היה בן ארבעים שנה נשא לאישה את אליז טולמון שהייתה לפני כן מאהבתו של השחקן ובמאי התיאטרון שארל דולן, וידידתם של ז'אן קוקטו ושל מקס ז'אקוב. היא ניסתה לשחררו מנטיותיו ההומוסקסואליות. במשך תקופה זו כתב את הספר "על השפלות" שעסק במוסר הקתולי. אך למגינת לבה של אשתו, שב במהרה לקיים יחסים הומוסקסואליים - מה שתיאר מאוחר יותר בספריו "יומן התשוקה" (1949) ו "שיר הלל לתשוקה" (1951).
מרסל ז'ואנדו, שהיה אנטישמי מוצהר, פרסם כתב פלסתר בשם "הסכנה היהודית" (1938) ובמרוצת מלחמת העולם השנייה נענה להזמנתו של פושע המלחמה הנאצי יוזף גבלס לבקר בעיר ויימאר בגרמניה (1941). אחרי המלחמה ניסה להסתיר כתב פלסתר זה, ומעולם לא הביע חרטה. עיתונים שהצביעו על משתפי פעולה עם הנאצים פרסמו קטעים מכתב הפלסתר "הסכנה היהודית" שבהם מרסל ז'ואנדו תמך בתורת הגזע הנאצית ובדיכוי היהודים.
במהומות של מאי 1968 קרא מרסל ז'ואנדו לעבר הסטודנטים השובתים "שובו לבתיכם ובמשך עשר השנים הבאות תהפכו לנוטריונים".
מרסל ז'ואנדו ואשתו אימצו בת בשם סלין שמאוחר יותר ילדה בן בשם מרק. אחרי מות אשתו ב־1971 מרסל ז'ואנדו בילה את שארית ימיו בחברתו של מרק.
אברהם דה ליאו

אברהם דה ליאו (1898 - 20 באוקטובר 1985; ה' חשון תשמ"ו) היה מהנדס מים ממתכנני המוביל הארצי.

ביוגרפיה

דה ליאו נולד בהילוורסום בהולנד. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא השתתף בהכשרה של החלוץ בהולנד. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועבד כמהנדס בתל אביב. זמן מה הוא עבד עבור חברת החשמל. 
דה ליאו היה מראשוני מפעל ים המלח, מנהל עבודה בסדום ומעוזריו של נובמייבסקי. בשנות ה-40 היה דה ליאו מהנדס בחברת אשלג ארץ-ישראלית. במסגרת זאת הוא חקר יחד עם יהודה ליאו פיקרד את נחל זרד בשנת 1942 ויצא בראש משלחת חקר של החברה לאילת בשנת 1944. ביולי 1948 הוא הגיש לשר האוצר מסמך סודי בו דרש להקים ועדת חקירה לבירור כשלונה של החברה בפיתוח אוצרות ים המלח. בין השאר טען דה ליאו שהחברה "מעולם לא האמינה במדינה העברית ואף לא מאמינה בה כיום". הוועדה אכן הוקמה ודה ליאו היה חבר בה. הוועדה קבעה שחברת האשלג כשלה והמליצה להלאים את החברה. בשנות ה-50 היה דה ליאו מנהל בחברת תה"ל ובין השאר ניהל לזמן מה את סניף תה"ל בירושלים. בשנת 1957 הציע את התוכנית של המוביל הארצי שהתבססה על שאיבת מים מהכנרת עצמה, ולא ממקורות הירדן, במטרה למנוע את המלחת הכנרת.
בשנת 1959 מונה לחבר במועצת המנהלים של מפעלי ים המלח. 
בשנת 1957 נתמנה לראש המחלקה להנדסה חקלאית בטכניון במקום וולטר קליי לאודרמילק. בהמשך היה ראש המחלקה להידרוטכניקה בטכניון. כן היה מנהל המעבדה ההידראולית בטכניון. בשנת 1963 נתמנה לראש הקתדרה ע"ש דוד סיגל.
בשנת 1953 השתתף במשלחת סיוע ישראלית מטעם האו"ם לציילון. 
בשנת 1963 היה חבר בוועדה לקביעת מדיניות חיפושי נפט של ישראל בראשות יגאל ידין ובועדה לעניין כריית זיפזיף. 
בינואר 1963 המליצה ועדה בראשותו להקים בתי ספר להנדסאים וטענה שיש עודף מהנדסים לעומת הנדסאים בישראל.
דה ליאו היה נשוי למרים לבית גרזון. היה להם בן יחיד, סרן עמוס דולב דה ליאו, שנפל בעת שירותו הצבאי בשנת 1952.
יחסי טאיוואן–צ'אד

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1962, לפני שצ'אד בחרה לשנות את הכרתה מטאיוואן לרפובליקה העממית של סין ב-1972. בשנות ה-90 הגדילה טאיוואן את כמות הסיוע הכלכלי לצ'אד והקשרים נרקמו מחדש בשנת 1997. בשנת 2000 הפך נשיא טאיוואן צ'ן שואי-ביאן, למנהיג המדינה הלא-אפריקאית הראשון שביקר בצ'אד. ביולי 2006, ביקר שר החוץ הטאיוואני ג'יימס הואנג בנג'מנה ונועד עם מנהיגי צ'אד למען שיפור היחסים בין שתי המדינות. ב-6 באוגוסט 2006 בחרה צ'אד בשנית להכיר ברפובליקה העממית של סין, וכך נותקו היחסים בין המדינות.

כלכלה

טאיוואן סייעה לצ'אד בפיתוח התשתיות שלה והציעה לה שתסייע בהרחבת תעשיית הנפט במדינה. בינואר 2006 חתמה חברת הנפט הלאומית של טאיוואן הסכם עם ממשלת צ'אד בנוגע לזכותה לחקור שדות נפט וגז.
צרכים אקספרסיביים

צרכים אקספרסיביים (באנגלית: Express= לבטא, להביע) זהו מושג במדעי החברה המתקשר לנושא הקבוצה בתחום המחקר סוציולוגיה, ומדבר על אחד הצרכים שהקבוצה מספקת ליחיד.

פירוש

צרכים אקספרסיביים הם צרכים חברתיים רגשיים/הבעתיים התורמים להרגשת השייכות של היחיד בקבוצה, לטיפוח היחסים בין בני האדם בקבוצה על בסיס רגשי ולתחושת הלכידות ביניהם. צרכים אלו מסופקים ליחיד על ידי הקבוצה באמצעות התחברות חברתית, קבלה, כבוד, אינטימיות, תשומת לב, תמיכה רגשית ועוד.

הצורך בצרכים אקספרסיביים

האדם כפרט אמנם לא זקוק לצרכים האקספרסיביים לצורך קיומו הפיזי, אך יש הטוענים כי צרכים אלו הכרחיים לו על מנת לשרוד. כך למשל מסבירים אותם הטוענים את העובדה שאצל אנשים בודדים או רווקים הנטייה להתאבדות היא גבוהה יותר.