שינוי מין בהלכה

ניתוח לשינוי מין

חלק מהטרנסג'נדרים עוברים הליכים שונים על מנת להתאים את גופם לזהותם המגדרית. ניתוח לשינוי מין המשנה את אברי המין אסור בהלכה משום איסור סירוס. איסור סירוס זכרים נחשב לאיסור דאורייתא, הנלמד מהכתוב ""וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לא תַקְרִיבוּ לַה´ וּבְאַרְצְכֶם לא תַעֲשׂוּ" (ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ד). איסור עיקור נקבות הוא מדרבנן.

המגדר ההלכתי של טרנסקסואלים

המגדר ההלכתי של אדם נוגע לדינים רבים. ביניהם נמצא מגדר האנשים עימם יותר לו לקיים יחסי מין, ועניינים רבים נוספים הכרוכים בזהות מינית, אך גם תחומים הלכתיים שונים, כגון חיוב במצוות שנשים פטורות מהם.

אדם שעבר היפוך מיני מושלם

הרב חיים אברהם מיראנדה כתב שאישה ההופכת לזכר פטורה מברית מילה, כי עורלה שקדמו לה סימני נקבות אינה בכלל הציווי. הרב יוסף פלאג'י נשאל האם אישה שתהפך לגבר "בכל מכל כל" צריכה גט מבעלה. בתשובתו הזכיר את דברי הרב מיראנדה, והוסיף "נראה דלא צריך גט כי זכר הוא עתה ולא אשה". כראייה לדבריו הסתמך על קל וחומר: אם אישה שמופיעים בה סימני איילונית פוקעים נישואיה רטרואקטיבית, כל שכן אישה שהופיעו אצלה סימני זכרות. הרב פלאג'י התייחס גם לברכות השחר, וכתב שהאיש שהיה אישה לא יברך "שלא עשני אישה" מאחר שלכתחילה נעשה אישה, אלא יברך על "שהפכני לאיש". אך הוא מביא בסוף דבריו שחכם אחר דחה את הקל וחומר שהביא מדין איילונית, בנימוק שהאיילונית הייתה כזו מלכתחילה. לדבריו, "יפה שתיקה בעולם הפוך ובדבר שאינו מצוי". הרב אליעזר ולדנברג ציטט מתוך הדברים, דחה גם את ראייתו של הרב פלאג'י לעניין הפטור ממילה, והעלה "בהרהורי דברים" שבמקרה ההפוך, בו איש נהפך לאישה, אשתו לא תזדקק לגט ממנו, כי היא אינה יכולה להיות "אשת - אשה".

אדם שעבר ניתוח להתאמה מגדרית

לדעת רוב הפוסקים, המעמד ההלכתי של אדם לאחר ניתוח להתאמה מגדרית אינו משתנה. לפי זה, הניתוח אינו מתיר לגבר לקיים יחסי מין עם גברים (משום שהוא נחשב לגבר), ולאחריו לכתחילה גם אסור לו לשאת אישה (משום שהוא כרות שפכה). לעומת העמדה הרווחת, הרב אליעזר ולדנברג בשו"ת "ציץ אליעזר" התייחס לניתוחים לשינוי מין ובתוך הדיון נטה לקבוע שהמגדר ההלכתי עשוי להשתנות, וכתב שלפי זה איש נשוי שהפך לאישה לא תצטרך אשתו לקבל ממנו גט.
הרב יוסף שלום אלישיב נשאל על אדם "שנולד ללא אבר זכר ובלא אברי נקיבה", וקבע שבמקרה זה, שלא כבמקרה של אנדרוגינוס, "יש ללכת אחרי סימני היכר ולבדוק טבעו למי הוא דומה". על אותו אדם, שנולד ללא איברי מין חיצוניים או פנימיים למעט אשכים בחלל הבטן, "ואחרי שקיבל הורמונים גרם לצורה נשית וגידלו שדיים", הכריע הרב שהוא לכל הפחות ספק זכר. באשר לפות המלאכותי שיצרו לו הרופאים, כתב הרב שבהנחה שהוא אכן מלאכותי, ולא רק שהיה מכוסה מבחוץ כמו אצל טומטום, 'היה נראה פשוט' שאין בו "דין משכבי אשה".
הרב ד"ר מרדכי הלפרין כתב בעניין ניתוח לשינוי מין: "כדאי לדעת שבכל מקרה אין כאן שינוי אמיתי של אברי הרבייה. אלא תחליף רקמתי בו משתמשים הפלסטיקאים." ... "אילו היה באמת ניתן לבצע היפוך מין כמו שמתקיים באופן טבעי בכמה בעלי חיים, אז הייתה לכך בוודאי גם השפעה על המסקנות ההלכתיות". עם זאת, אמר הרב הלפרין שלדעת רוב פוסקי ההלכה המין נקבע באופן חד-פעמי ברגע הלידה ולא ניתן לשנותו, ורק מיעוטם אוחזים בגישה ששינוי הביטוי החיצוני ישפיע על המגדר ההלכתי. הוא ציין שגם לפי גישת המיעוט, לא ברור שדי בשינוי פלסטי כמו השתלת תותב או עיצוב נרתיק על ידי לקיחת עור מהעכוז או משק האשכים. לדבריו ניתוחים כאלו נחשבים לשינויים קוסמטיים בלבד.
ביחס לדיני צניעות, יש פוסקים שהחמירו בגבר שעבר ניתוח להתאמה מגדרית, להחשיבו כאישה: אסרו לגברים לשמוע קול זמר שלו, מכיוון שקולו נשי, אסרו עליו להתייחד גם עם גברים "משום שהוא קרוב לאיסור", או שחיוו דעתם שאף שאין לגברים איסור נגיעה בו, הדבר דומה לאיסור ויש להתרחק מכך.

אנדרוגינוס שאחד מאיברי מינו נכרת

לדברי הרב אליעזר ולדנברג, הרב עובדיה הדאיה, והרב משה שטינברג, אנדרוגינוס, שנולד עם איברי מין זכריים ונקביים, וכרתו את איבר מינו הזכרי, נהפך לנקבה, ונפטר מכל המצוות המיוחדות לזכרים. הרב ולדנברג והרב שטינברג הבהירו, שבמקרה של כריתת איבר המין הנקבי, האנדרוגינוס נהפך לזכר.

השיח הציבורי בחברה הדתית

טרנסג'נדרים דתיים ודתיות כמעט ואינם מצויים בשיח הציבורי בחברה הדתית. כאשר כבר ישנה התייחסות היא מוגבלת לרוב להתייחסות לטרנסקסואליוּת מזכר לנקבה; טרנסקסואליוּת נקבה לזכר, הנדירה יותר, זוכים להתעלמות גורפת, כמו גם טרנסג'נדרים אחרים כקרוסדרסרים.
יש רבנים שהתבטאו באופן שלילי ביחס לניתוח: כתבו שיש ברצון להתאמה מגדרית "מרידה במלכות שמים", כתבו שאין להשתמש בגט בשם החדש שאימצו לעצמם מפני שזה שם שמבטא חטא גדול, או שהנחו לא לאמץ את כינויי הגוף שאימצו לעצמם כדי לא לבטא הסכמה ל"איסור חמור" שיש בו "חוסר דרך הארץ האנושי". כשנשאל הרב יעקב אריאל האם לטרנסג'נדר שנפטר טהרת המת תיעשה בידי גבר או בידי אישה, השיב שכלל אין צורך לטהרו.
מאידך, יש רבנים שהביעו הכרה בכך שיש אנשים בעלי תחושות מסובכות, וקראו לא להתייחס אליהם בצורה מזלזלת ושופטת, או אף כתבו ש- "הלב נשבר מכאבם" של הטרנסג'נדרים, ושכיון שהפסיכולוגיה וההלכה מסווגות אותם כבעלי הפרעה נפשית שבינתיים היא חשוכת מרפא, החברה מחויבת להשתדל לגמול עימם חסד, ולקיים מצוות ביקור חולים במובנה הרחב, הכוללת סיוע בכל הדרכים המותרות בהלכה להקלת סבלם.