פטרו מושאט

פטרו "מושאט" או פטרו הראשון (ברומנית: Petru Muşat או Petru întâiul) היה שליט נסיכות מולדובה בין השנים 1375–1391. עלה לשלטון אחרי השליט קוסטיה.
על חותם של תעודה משנת 1377 מופיע תארו בלטינית כ-Petrus voivoda Moldaviensis (פטרו, וויווד של מולדובה) ובמסמך שהוצא בקנצלריה שלו ב-1 במאי 1384 שם השליט מופיע בצורת "פטרוס וויווד, דוכס מולדובה בחסדו של האל" «Petrus Waiwoda dei gratia dux Terre Moldavie»

רקע משפחתי

לפי המסורת ההיסטורית הרומנית שהייתה מקובלת עד לא מזמן, משערים כי פטרו הראשון מושאט היה בנו של השליט שקדם לו, קוסטיה ושל מרגרטה מושאט, בת או אולי נכדה של בוגדאן הראשון. דרך מרגרטה מושאט, פטרו מושאט ואחיו רומאן הם ממשיכי בית בוגדאן הראשונים ב"ענף" של שושלת זו, הנקרא "בית בני מושאט", ברומנית "המושאטינים" Muşatinii.
לאחרונה פורסמו מחקרים שלפיהם הוא היה למעשה בנו של אדם בשם שטפאן, בן של בוגדאן הראשון.

מדיניות החוץ

פטרו מושאט השתית את מדיניותו על מאמצים לשמירת יחסים טובים עם כל שכניו, ובמיוחד עם השכנה מצפון, פולין, שפרשה את חסותה על מולדובה. חסות זו הייתה עשויה להגן על מולדובה מפני הונגריה ששלטה בה בעבר. ב-27 בספטמבר 1387 נסע ללבוב והצהיר שם אמונים למלך ולדיסלב השני יאגיילו של פולין. נסיכות מולדובה נותרה ביחסי וסאליות כלפי פולין במשך כמאה שנה - עד שנת 1497.
בשנת 1388 פטרו קיבל את חבל פוקוטיה ("האליץ'") בעל שטח של 8,000 קמ"ר כערבון על הלוואה בת 3,000 רובלים כסף "פרנקיים" לאוצר המלך. ההלוואה לא הוחזרה אף פעם במלואה. חוב זה ואזור פוקוטיה היוו אחר כך במשך מאה וחמישים שנה סיבה לוויכוחים ומלחמות רבות בין שתי המדינות.
פטרו מושאט תיווך גם במשא ומתן בין פולין ובין ולאכיה (1390,1389) שבהנהגת מירצ'ה הזקן.
בזמנו קוימו גם המגעים הדיפלומטיים הראשונים בין מולדובה ובין הנסיכויות הרוסיות.
פטרו קיבל משלחת מטעם הקניאז דמיטרי דונסקוי. כמצוין בכרוניקות הרוסיות, בנו של דמיטרי, ואסילי, שהיה בן ערובה בידי אורדת הזהב יצא מהשבי אל פודוליה, לפי הכתוב, בתחום "הוולאכים הגדולים" (כלומר הרומנים) "של פטרו" (1386). 
בימי מלכותו האזור שליד המבצרים חוטין, צצינו (צ'צ'ון) על יד צ'רנוביץ של היום וחמלב נכללו בשטח נסיכות מולדובה. ושטח מולדובה הורחב דרומה עד למבצר צ'טאטיה אלבה קרוב לים השחור.

מדיניות הפנים

בימי מלוכתו של פטרו מושאט מולדובה ידעה התפתחות כלכלית. מסמכים ראשונים מעידים על קיומן של ערים כמו יאש, רומן, סירט, באיה, טרגו ניאמץ, חרלאו וחוטין.
מאותה תקופה הגיע גם איזכור ראשון בתעודה משנת 1392 של חבל בוקובינה מצפון מודלובה. 
בשנת 1385 פטרו קבע את בירתו באזור הזה, בעיר סוצ'אבה.
בין היועצים הבכירים של השליט מוזכרים בעלי התואר של פרקלאב או סטרוסטה ווורניק.
בנוסף בנה את מצודת הניאמץ ואת מנזר ניאמץ.
פטרו ייסד גם את כנסיית "השילוש הקדוש" בעיר סירט, אחד מהדוגמאות הראשונות של האדריכלות המולדבית בימי הביניים.

מטבעותיו

פטרו מושאט טבע מטבעות כסף מסוג גרוש, כלומר דינר גדול, עליהם הופיע מצד אחד מגן עם פרחי שושן ושלושה פסים אופקיים עד קו האמצע ומהצד השני ראש שור הבר עם קרניים, סמל מולדובה. בין הקרניים מופיע כוכב מחומש ומהצדדים גם סהר ורוזטה שסימלה את השמש. בשולי המטבעות כתובות בלטינית SIM PETRI WOIWODI ו-SI MOLDAVIENSIS שבהם סבורים כי המילה SIM או SI משמעותה sigilium כלומר "חותם". מטבעות אלה זכו להערכה רבה ונפוצו באזור רחב. אלו היו מטבעות ראשונים של נסיכות מולדובה והגיעו עד לפולין, ליטא, קרים, לחוף הים השחור ולשטחי יוגוסלביה לשעבר. המטבעה של פטרו הוציאה גם חצאי גרוש מכסף.

מאבק לאוטונומיה כנסייתית

מושאט פעל בניגוד לרצונו של הפטריארך אנטוניוס הרביעי מקונסטנטינופול (1389 - 1390 ו-1391 - 1397) ועמד על מינוי בישוף ("מיטרופוליט") הילידי יוסיף (ה"ולאדיקה יוסיף"), קרוב משפחה שלו, בראש המוסדות הכנסייתיים במולדובה. מינוי זה הוסכם עם הבישוף של האליץ'. הפטריארך זעם והטיל חרם על השליט הרומני.
בהמשך כמה אקסארכים, שליחים של הפטריארכים אנטוניוס ותאודוסיוס ביקרו במולדובה על מנת לקחת בידיהם את ראשות הכנסייה המולדבית אך לא הצליחו להניא את השליט מתמיכתו במינוי זה.
בסופו של דבר המינוי של הבישוף יוסיף הוכר על ידי הפטריארך מקונסטנטינופול מאוחר יותר בשנת 1404, בימי מלכותו של אלכסנדרו הטוב.
פטרו מושאט נפטר בשנת 1391. הוא נקבר ככל הנראה בכנסייה הנקראת כעת כנסיית מיראוץ, הכנסייה העתיקה ביותר בעיר סוצ'אבה. הקבר המשוער התגלה בעת עבודות שיפוצים שנעשו בכנסייה בשנים 1996 - 1997 ובגדים רשמיים שנמצאו בו מוצגים במוזיאון להיסטוריה של סוצ'אבה.

נישואיו וצאצאיו

פטרו מושאט היה נשוי לנסיכה פולניה ממזוביה ששמה אינו ידוע, בת של יאנוש הראשון ושל אנה דנוטה, קרובת משפחה של מלכת פולין, יאדביגה. נולדו לו שני בנים, רומן ואיוואשקו שטענו בזמנם לכתר מולדובה.