אדוארד זליג סלומון

אדוארד זליג סלומון (באנגלית: Edward Selig Salomon;‏ 25 בדצמבר 1836 - 18 ביולי 1913) היה גנרל (דרגת ייצוג זמנית) יהודי בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית, מושל טריטוריית וושינגטון, בטרם הפכה למדינה, וחבר בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה. בן דודם של ארבעת האחים היהודים סלומון, אשר שניים מהם היו גנרלים בצבא ארצות הברית (פרדריק סלומון וצ'ארלס סלומון) ואחד מושל מדינת ויסקונסין (אדוארד סלומון) (הרביעי היה סמל הרמן סלומון).

קורות חיים

סלומון נולד ב-1836 בעיירה שלזוויג, ליד העיר פלנסבורג, שהשתייכה אותה עת עדיין לדנמרק ונמצאת כיום במדינת שלזוויג הולשטיין שבצפון גרמניה. הוא היה אחד משני ילדיו של זוג יהודי גרמני, סלומון סלומון (1811–1869) וקרולין לבית סמואלס. היו לו כנראה עוד תשעה אחים למחצה מאשתו השנייה של אביו. 
מיד עם סיום לימודיו בבית ספר תיכון, ב-1854 היגר סלומון לארצות הברית ואחרי שהות של כחצי שנה בניו יורק, התיישב בשיקגו, אילינוי. במשך שלוש שנותיו הראשונות בשיקגו הוא עסק לפרנסתו, במסחר, אחר כך למד משפטים וב-1859 התקבל ללשכת עורכי הדין של שיקגו. הצלחתו בתחום המשפטי הייתה גדולה, והוא התפרסם כתוצאה מכך, ברבים. כעבור שנה אחת בלבד, ב-1860, והוא בן 24 בלבד, נבחר למועצת עיריית שיקגו (Alderman), אחד הנבחרים הצעירים ביותר לתפקיד זה עד היום.
בפברואר 1860 נישא לסופיה לבית גרינהאט (1841–1893) ונולדו להם ששה ילדים, אשר שניים מהם נפטרו בצעירותם.

קצין וגנרל בצבא הצפון

ב-6 במאי 1860, סמוך לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית התנדב סלומון לצבא הצפון, "היחידה ה-24 של חיל הרגלים" ומהר מאד טיפס בסולם הדרגות. בסתיו 1862, כשהוא כבר קפטן, סייע יחד עם קצינים אחרים להקמתה של "יחידת המתנדבים ה-82 של חיל הרגלים של אילינוי" (THE 82ND ILLINOIS VOLUNTEER INFANTRY). כמפקד היחידה החדשה, מונה קולונל בשם הקר ואילו סלומון הועלה בספטמבר 1862 לדרגת לוטננט קולונל והוצב מתחתיו. 
בין ה-1 ל-3 ביולי 1863 התנהל בדרום פנסילבניה קרב גטיסברג המפורסם. סלומון התבלט מאד בקרב זה בזכות אומץ ליבו, שהדהים את כל מי שזכה לראותו. אחד ממפקדיו, מייג'ור גנרל קרל שורץ, לימים שר הפנים וסנאטור, סיפר על סלומון, שהוא היה היחיד בכל שדה הקרב של גטיסברג, שלא התכופף ברגע שנשמעו רעמי התותחים של רוברט אי. לי: "הוא נשאר עומד זקוף, מעשן את הסיגר שלו ומביט ישר בפגזים המתקרבים, בקור רוח כשל צלאח א-דין". שני סוסים נהרגו מתחתיו, והוא החליפם והמשיך לפקד על אנשיו בקרב. כשנפצע קולונל הקר, מפקדו הישיר, הוא החליפו ופיקד בהצלחה על הרגימנט (חטיבה בערך), כולו.
קולונל הקר הפצוע לא חזר יותר לפקד על הרגימנט לאחר פציעתו. בראשית 1864 הוא פרש מהצבא ומאז ועד סוף המלחמה היה סלומון גם למפקדו הרשמי של הרגימנט ה-82, אף כי בניגוד למקובל, נותר בשלב זה בדרגת לוטננט קולונל ולא הועלה לדרגת קולונל מלא. הוא פיקד על הרגימנט שלו במהלך השנה האחרונה למלחמת האזרחים, במספר קרבות, שהמפורסמים שבהם היו אלה שהתנהלו תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם שרמן, בדרך וסביב אטלנטה בירת ג'ורג'יה, עד להשלמת כיבושה בספטמבר 1864. 
ב-13 במרץ 1865, כחודש בלבד לפני הרצחו וכחודשיים לפני תום מלחמת האזרחים, העלה הנשיא אברהם לינקולן את סלומון לדרגת בריגדיר גנרל, גם אם בדרגת ייצוג בלבד. סלומון השתחרר מהצבא לאחר תום המלחמה וחזר לשיקגו.

מושל, מחוקק ותובע מחוזי

בשיקגו נבחר סלומון תחילה ל"פקיד מחוז" (county clerk), משרה מקומית רמת דרג, בה הוא שירת במשך כארבע שנים. ב-4 במרץ 1870 מינה אותו הנשיא יוליסס גרנט, למושל הטריטוריה וושינגטון, שבצפון מערב ארצות הברית, המושל התשיעי במספר של האזור, שעתיד היה להפוך תוך עשרים שנה למדינה מן המניין בארצות הברית והיהודי השלישי (אחרי דייוויד עמנואל ואדוארד סלומון), שמונה לתפקיד מושל מדינה או טריטוריה בארצות הברית. 
סלומון שירת כמושל במשך כשנתיים בלבד. שערוריה שסבבה את הנשיא גרנט ושלא היה לה כל קשר לסלומון עצמו, גרמה לכך שגם סלומון, כרבים ממינוייו של הנשיא, נאלץ באפריל 1872 להתפטר מהתפקיד.
הוא עבר לסן פרנסיסקו, עבד כעורך דין וב-1888 נבחר כחבר בית הנבחרים המדינתי של קליפורניה ושב ונבחר בשנית כעבור שנתיים. ב-1893 נפטרה אשתו, סופיה (לבית גרינהאט) סלומון.
במשך עשרים השנים שלאחר פטירת אשתו הספיק סלומון להיבחר ולכהן כתובע המחוזי של העיר והמחוז סן פרנסיסקו. הוא גם היה חבר במסדר "הבונים החופשיים" בדרגה בכירה.
נפטר ב-1913 בסן פרנסיסקו.