google/wiki40b huggingface dataset:
כריסטין צ'אפל

הסדרה המקורית

צ'אפל זנחה את הקריירה שלה במחקר בביולוגיה לטובת משרה בצי הכוכבים, בתקווה שמשימה ארוכה אל החלל העמוק תאחד אותה, יום אחד, עם ארוסה ד"ר רוג'ר קורבי, מדען בעל שם, אשר אבד במסע אל כוכב הלכת המבודד אקסו 3 (Exo III). חמש שנים לאחר היעלמותו של ד"ר קורבי, צ'אפל מוצבת על סיפון ספינת החלל "אנטרפרייז", תחת פיקודו של קפטן ג'יימס טי קירק. היא משמשת כאחות הראשית תחת קצין הרפואה הראשי ד"ר לאונרד מקוי.
זמן קצר לאחר שהצטרפה אל צוות האנטרפרייז, הגיעה הספינה אל אקסו 3. קירק וצ'אפל משוגרים אל פני כוכב הלכת, ומהר מאוד חושפים את מזימתו הזדונית של ד"ר קורבי, אשר גילה שרידים של ציוויליזציה אשר מתה מזמן, והחל לנצל את הטכנולוגיה המתוחכמת שלה לייצור אנדרואידים. ד"ר לוכד את קירק, על מנת שזה לא יזהיר את ספוק, ומנסה להשתלט על האנטרפרייז על ידי יצירת אנדרואיד בדמותו של קירק, על מנת לקדם את מזימתו - לאכלס את היקום עם אנדרואידים - אולם התוכנית משתבשת. מתגלה כי ד"ר קורבי עצמו, בעבר, נפצע קשות בגופו, והשתיל את האישיות שלו אל תוך אנדרואיד שהוא העתק של עצמו. קירק משכנע את קורבי כי איננו אנושי עוד, אלא רק מכונה. כאשר קורבי רואה את תגובתה המבוהלת של צ'אפל אל מצבו הנוכחית, הוא, בייאושו, הורג את עצמו ואת בני-הלווייה האנדרואידים שלו. לאחר מותו של קורבי, צ'אפל מטילה ספק בכך שעליה להישאר בתפקידה על סיפון האנטרפרייז, אך לבסוף בוחרת להישאר, עד לתום משימתה בת 5 השנים של ספינת החלל.

מערכת היחסים עם ספוק

אפילו בזמן שבו היא עדיין ביקשה לאתר את ארוסה ד"ר קורבי, צ'אפל הייתה מאוהבת עמוקות בקצין המדע של האנטרפרייז, החצי-אנושי חצי-וולקני, ספוק. בתחילה, צ'פאל הסתירה את הרגשות האלו לעצמה. עם זאת, בפרק "The Naked Time", כאשר צוות האנטרפרייז משתגע (כתוצאה מוירוס), צ'פאל הודתה בגלוי אהבתה לספוק, למרות הצהרתו בדבר אי יכולתו להחזיר רגשות כלפיה. נושא הרגשות של צ'פאל לספוק חזר רק פעמים ספורות במהלך הסדרה, אך במיוחד בפרק "Plato's Stepchildren". בפרק זה, צ'פאל וספוק מאולצים לנשק זה את זו. הדבר גורם לצ'פאל להודות שלמרות רצונה ארוך השנים להיות קרובה עמו, כל שהיא רצתה לעשות, בהתחשב בהשפלה של המצב, הוא "לזחול משם ולמות". בפרק "Amok Time", היא עוזרת לספוק, במהלך ביצוע טקס וולקני קשה, סודי ומסובך. ספוק מסרב לאכול מן המרק שהיא מגישה לו, משליך אותו אל עבר הקיר; הוא מגרש אותה, אולם היא מסרבת לעזוב.

סרטי מסע בין כוכבים

צ'אפל הופיעה בשניים מסרטי "מסע בין כוכבים" בהשתתפות צוות שחקני הסדרה המקורית. ב"מסע בין כוכבים: הסרט", צ'פאל הפכה לרופאה מן המניין. ההופעה השנייה שלה הייתה ב"מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", שבו היא וג'ניס ראנד הוצבו במטה של צי הכוכבים בסן פרנסיסקו.
בנוסף, בשנת 2009 בסרט הקולנוע "סטארטרק" קיימת התייחסות אל האחות צ'אפל, אשר אומרת שורת דיאלוג אחת כשהיא אוף-סקרין.
עוצבת התבור

היסטוריה

האגד הוקם בשנת 1978 כחלק מהקמת אוגדה 78 (עוצבת "אתגר"). ימ"ח האגד מוקם במחנה נעורה ו- 4 גדודי האגד התבססו על תומ"תי רוכב M109.
האגד השתתף במלחמת שלום הגליל ולחם עם עוצבת אתגר בגזרה המזרחית באזור ציר הפיתולים, גזרת ג'זין צפון וג'בל ערבה. האגד בפיקודו של אל"ם אהוד בכרהשתתף בקרב סולטאן יעקוב ובאמצעות טכניקת מסך אש מתגלגל וסייע לכוחות צה"ל לחלץ לאחור.
בשנת 2000 קיבל האגד את שמו – עוצבת התבור.
בשנת 2004 עם פירוק אוגדת עוצבת "עמוד האש", שינתה אוגדה 78 את מספרה לאוגדה 143, אם כי האגד נותר חלק מסדר הכוחות שלה.
בשנת 2014 במסגרת ארגון הסד"כ בצה"ל פורקה עוצבת אתגר והאגד הוכפף לאוגדה מרחבית 80, היא עוצבת "אדום".
במהלך מבצע צוק איתן הועבר ימ"ח האגד מנעורה למחנה צוקי עובדה.
ב-2017 הוסבו תותחי האגד ל"דוהרון".
בין מפקדי האגד: אהוד בכר, בצלאל מכליס (בוצי) - לימים מנכ"ל אלביט מערכות, הדי זילברמן, אלון קלוס - לימים קצין תותחנים ראשי, ששי עקה, חן אלמוג, אבי כדורי
דוד זלמן צימבר

קורות חייו

נולד בעיר פביניץ שבפולין למשה מאיר צימבר ולריצה מרים בת רבי יוסף ויטלזון. צימבר עסק במסחר והיה פעיל בעבודה ציונית בארגונים שונים. ב-1923 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בשנת 1934 נשא לאישה את רחל, בת אברהם ונטורה ונולדה בתם מרים צימבר. ב-1935 הקים את  "משרד לאחריות כללית בע"מ" שהיה סוכן מורשה של חברת החיתום לוידס. ב-1939 החל המשרד לתפקד כחברת ביטוח לכל דבר. ב--1948 שינה את שמה ל"מנורה משרד לאחריות ולביטוח משנה בע"מ", וב-1958 פרש מניהולה. 
היה פעיל במגבית ההתגייסות ובוועד למען התיאטרון הלאומי הבימה, יו"ר איגוד סוכני הביטוח, חבר הוועד המרכזי של האיגוד הישראלי של חברות הביטוח.
ספרטק-ולדיקווקז

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ביולי 2019 בתמיכת ממשלת צפון אוסטיה, כאלטרנטיבה לקבוצת אלניה ולדיקווקז והחלה להתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה בכדורגל הרוסי ובגביע הרוסי.
אלנה צ'אושסקו

ביוגרפיה

אלנה נולדה במשפחת פטרסקו, בכפר פטרשט (Petrești) שברומניה. הוריה היו איכרים עובדי אדמה, שגם עסקו במסחר זעיר. לאלנה היה רק אח אחד, גדול ממנה, שהתחתן ועבר לבוקרשט. אלנה למדה בבית ספר יסודי בפטרשט ובגיל 14, בהיותה בכיתה ד' של הגימנסיה (כיתה ח'), נכשלה בלימודים והצליחה רק במקצועות מלאכה, מוזיקה וספורט. היא סיימה את הלימודים בבית הספר התיכון ללא תעודת בגרות. לאחר שנתיים של עבודה בשדה עברה לבוקרשט, לגור עם אחיה ורעייתו והתחילה לעבוד כפועלת פשוטה בבית חרושת לתרופות. בהמשך קיבלה עבודה כמתלמדת בבית חרושת לטקסטיל. ב-1937 הצטרפה למפלגה הקומוניסטית הרומנית.
מרין צ'אושסקו, אחיו של ניקולאה צ'אושסקו, הכיר בין ניקולאה ובין אלנה באביב 1939 והשניים שמרו על הקשר. באוגוסט, בחגיגה, שהתארגנה ב"פארק השמחה", בבוקרשט, נבחרה אלנה למלכת החגיגה. אלנה ביקרה כמה פעמים במחנה הריכוז בטרגו ז'יו, שם היו עצורים אחיה הגדול וניקולאה צ'אושסקו. לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 נבחרה אלנה להיות בוועד המרכזי של איחוד הנוער הקומוניסטי, חרף העובדה שעבדה כלבורנטית פשוטה. ב-23 בדצמבר 1947 נישאו אלנה פטרסקו וניקולאה צ'אושסקו. אלנה קיבלה עבודה כמזכירה במשרד החוץ, אך פוטרה בגלל אי כשירות לתפקיד.
במקביל לעלייתו של בעלה בדרגות המנגנון השלטוני של רומניה הקומוניסטית, התחילה גם אלנה לקבל תפקידים חשובים יותר ויותר. ב-7 בפברואר 1948 נולד לזוג צ'אושסקו הבן הראשון, ולנטין צ'אושסקו. ב-1 במרץ 1949 נולדה הבת, זויה צ'אושסקו וב-1 בספטמבר 1951 נולד הבן האחרון, ניקו צ'אושסקו.
ב-1957 אלנה צ'אושסקו התחילה לעבוד כחוקרת במכון למחקרים כימיים בבוקרשט. במרץ 1964 נרשמה ללימודי דוקטורט בכימיה ובנובמבר מונתה למנהלת מכון המחקרים. ב-1965 אלנה צ'אושסקו התמנתה למברה בוועד הלאומי למחקר מדעי. בדצמבר 1967 הוענק לאלנה צ'אושסקו תואר של "דוקטור מהנדס". בהמשך קבלה גם תואר פרופסור לכימיה. ב-1968 היא הפכה לחברה בוועד המוניציפלי של בוקרשט במסגרת המפלגה הקומוניסטית הרומנית.
ב-1972 נבחרה צ'אושסקו להיות חברה בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית וחברה בוועד הפועל של המועצה הלאומית למדע וטכנולוגיה. ב-1973 היא נבחרה להיות חברה במועצה העליונה לפיתוח כלכלי וסוציאלי וב-1974, כהכרה בפועלה המדעי, היא התקבלה כחברה באקדמיה הרומנית. בשנה זו היא נבחרה גם לוועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית וללשכה המתמדת של הוועד הפועל הפוליטי וקיבלה את האחריות על המינויים במפלגה. משלב זה נחשבה אלנה צ'אושסקו לשנייה במפלגה הקומוניסטית הרומנית רק לבעלה, ניקולאה צ'אושסקו.
במהלך המהפכה הרומנית אלנה צ'אושסקו ובעלה ברחו מבוקרשט במסוק, אך נתפסו ונעצרו באזור טרגובישטה. השניים הועמדו בפני בית משפט מאולתר ולאחר משפט מהיר נידונו למוות והוצאו להורג.
בדיעבד התברר כי מחקריה פורצי הדרך בכימיה היו פרי רשת הריגול הרומנית שגנבה מאמרים מאוניברסיטאות במערב טרם פרסומם, ופרסמה אותם תחת שמה של צ'אושסקו.
להקת פיקוד דיזינגוף

להקת פיקוד דיזינגוף הייתה להקת בידור שפעלה בין השנים 1969 – 1970. הלהקה שהורכבה מיוצאי הלהקות הצבאיות, הופיעה במתכונת דומה ללהקות אלה, הכוללת שירים ומערכונים. בין חבריה היו ששי קשת, צילה דגן, יהודה ברקן, שלומית נתיב, אריה מוסקונה, יוסף סוויה, שרה לפיד, רויטל שפנדלר ודני קוליש.
הלהקה הוקמה על ידי "התיאטרון הצעיר", ביוזמתו של הבעלים והמנהל של התיאטרון, מנחם נוביק. נוביק פנה לדני ליטאי בבקשה שיביים את מופעי הלהקה וליאיר רוזנבלום, כדי שישמש כמנהלה המוזיקלי. נוביק הבין כי הצלחתם המוכחת של ליטאי ורוזנבלום בעבודתם עם הלהקות הצבאיות ובהפיכת שיריהן ללהיטים מצליחים, עשויה לפעול גם לטובת המופע החדש שיזם. לפיכך, בנה נוביק את דמות הלהקה החדשה כשיקוף אזרחי של להקה צבאית. 
השירים והמערכונים עסקו בנושאי הכרך התל אביבי,  כמו גם שמה של הלהקה המשלב את משקל שמות הלהקות הצבאיות (כגון להקת פיקוד מרכז) עם רחוב דיזנגוף שהיה בתקופה זו מוקד הבילויים המרכזי של תל אביב. בין כותבי השירים נמנים קובי אשרת, דן אלמגור, יורם טהרלב, יעקב רוטבליט ושלום חנוך.  כמה משירי הלהקה הצליחו במצעדי הפזמונים, כמו "העולם כולו נגדנו" (מילים: יורם טהרלב; לחן: קובי אשרת) "טרזן על העצים" (מילים: יעקב רוטבליט; לחן: דני ליטני) ו"הבובות מחלונות הראווה" (מילים: דן אלמגור; לחן: יאיר רוזנבלום). בין המערכונים הידועים היו "שלום המורה לטבע" (פרודיה על שיעור חינוך מיני) והמערכון "לופו" שבוצע על ידי יהודה ברקן והיווה את הבסיס לסרט "לופו" בו השתתף מאוחר יותר. 
הלהקה הופיעה בתוכנית אחת והוציאה שני תקליטים. היא זכתה להצלחה מסחרית גדולה, אך עד מהרה מיצה המופע את עצמו וחברי הלהקה החלו לחפש את עתידם בקריירות סולו ובהרכבים אחרים. לאחר פירוקה, נעשה ניסיון להקימה מחדש עם המעבד המוזיקלי דוד קריבושי, אך הניסיון נכשל.
בית מורשת משטרת ישראל

מיצגי מולטימדיה

בית המורשת כולל מספר רב של מיצגי מולטימדיה שונים, המעשירים את חוויית הביקור. הסיור נפתח ומסתיים בצפייה בסרטים קצרים, ובאולמות התצוגה פזורים מיצגים נוספים, כגון נוטר ה"משוחח" עם הקהל, הולוגרמה של שוטר מקוף, ועוד.

מרכז מחקר ועיון

בית המורשת כולל גם מרכז מחקר ועיון, שמטרתו להקל על חוקרים מהאקדמיה לעיין במסמכים מארכיון המשטרה.

אתר ההנצחה

בבית המורשת נמצא אתר ההנצחה המרכזי לחללי משטרת ישראל. האתר מורכב מאנדרטה חיצונית ומאולם הנצחה פנימי, בו מוקרנים שמות הנופלים ותמונותיהם על הקיר.
אברהם דב בער פלאם

אברהם דב בֶּער (דובערוש) פלָאם (פלאהם) (1795–1876) היה יליד ותושב מזריטש, סופר, דרשן ידוע בשעתו, עורך ספרי המגיד מדובנא (ר' יעקב קרנץ) ולמעשה גם מחבר חלקים מהם והביוגרף שלו.

הגניבה הספרותית מכתביו

בשנת תקל"ה, 1835 הוציאו ארבעה סופרים אלמונים ספר בשם "משלי המגיד מדובנא" מלוקטים, מתורגמים ליידיש ומקוצרים על פי כתביו של פלאם. כמו כן באותה שנה יצאה הגדה של פסח "אמת ליעקב" בהשמטת פירוש "חסד לאברהם", ובמקומם "סיפורי יציאת מצרים" ביידיש. 
כבר באותה שנה, בניסיון לעצור את הפגיעה בזכויות היוצרים, פלאם צירף להגדה של פסח שלו מכתב בו הוא קורא לעורכים אלו להכיר במקוריות עבודתו. בשנה שלאחר מכן מחבר ההגדה המועתקת שינה את שם ההגדה מ"אמת ליעקב" ל"הגדה של פסח עם פירושי המגיד מדובנא". הוא גם הזדהה בשמו בחותמו על פירוש "סיפורי יציאת מצרים" - משה מזאלשין הגדה זו, הייתה לפופולרית בעיקר עבור ילדים, והודפסה בעותקים רבים במשך עשרות שנים, בעוד ההגדה המקורית "ברית אבות - אמת ליעקב וחסד לאברהם" צורפה להגדת המלבי"ם מרובת הפירושים - ונועדה למבוגרים. בשנת 1839 יצאה מהדורה מהגדתו של מזאלשין, עם צירוף שמו של פלאם כ"תלמידו של הגאון הנודע רבי יעקב קראנץ", אך טקסט זה הושמט ממהדורות מאוחרות יותר אשר כפי הנראה הועתקו מהמהדורות הראשונות. 
הצלחה גדולה יותר הייתה לו עם הספר "משלי המגיד מדובנא". ביידיש ובעברית, זכה פלאם לתיקון המעוות עוד בימי חייו, ושמו אכן מאוזכר ברוב הספרים הדנים במגיד.

סגנונו

פלאם היה סופר בעל סגנון מליצי רווי הומור, למרות שרוב כתביו עוסקים בעצב ובצער. בסיפוריו הוא נוהג להביא תיאור מפורט של הלבוש, המאכלים, ומראה הסביבה של התקופה, וכן תיאורים חיים של המגיד מדובנא והאנשים שהוא פגש. 
...וגם כי היה בעל בשר - כפף קומתו. ועמד כן כפוף, עד אשר השלים תפילתו, ולא הרים יד ולא הניע רגל, לא פנה ימין ושמאל, כעבד העומד לפני רבו. והכסא אשר היה נגד פניו בכותל המזרח היה תמיד - כאילו פלג מלא מים עבר עליו. וזה היה גם כן בתמידות, גם בימי שבתות וימים-טובים, עד כי כמעט בכל רגע מרגעי היום היו עיניו יורדות מים...
— הקדמה לספר המידות
פלאם מספר על מציאת כתבי "המגיד מדובנא" באופן אקראי - דבר ששינה את חייו, תוך תיאור פלסטי של נפילתו בחשיכה, בבידוד ובעירום, על מתקן שיפוצים מוזנח שהושאר במקווה טהרה.
כדי לתאר את עוצמת דרשותיו של "המגיד מדובנא", הוא מספר על שני צעירים שהיו ישנים בחדר עם "המגיד" כשהתארח בעיר שלהם. ביום שהמגיד עמד לעזוב את העיר הוא ביקש מהם לא להגיע לבית המדרש מכיוון שהוא נוהג ביום כזה לדבר באופן מרגש במיוחד, ולדבריו אחד הבחורים היה בעל "לב חלש" והשיחה עלולה הייתה להזיק לו. השניים צחקו למשמע הדברים והגיעו בכל זאת, אך הסתתרו מאחורי הקהל. הקהל כולו, כשרק ראה את ארשת פניו של הרב המתקרב לבימה כבר החל לבכות. ולפי תיאורו, החבר "החזק" החל לבכות כשהמגיד פתח את פיו, ואילו החבר "החלש" החזיק מעמד דקה שלימה ורק אז פרץ בבכי. הוא בכה כל כך עד שנהיה חולה, ואחרי זמן קצר מת.
בדיון על המוות, הוא מסביר את דברי ר' יהושע במסכת חגיגה על הפסוק "אבדה עצה מבנים נסרחה חכמתם" (ירמיה מ"ט). לדברי פלאם משמעות הדברים היא, שישנם "חכמים" המשתמשים בחכמתם לרעה בכך שלומדים חוכמות חיצוניות. אז כל עוד חיים בינינו מנהיגים בעלי שיעור קומה, החכמות הזרות נשארות אצל אותם ה"חכמים" ולא מתפשטת, אך ברגע שהמנהיגים מסתלקים, הדעות המגונות של ה"חכמים" הללו נפוצות לכל עבר.
פליירס טריביון

פליירס טריביון (באנגלית: The Players’ Tribune בתרגום חופשי - עיתון השחקנים) הוא אתר אינטרנט ועיתון מקוון המביא את דבריהם של הספורטאים והשחקנים ישירות. האתר הוקם ב- 2014 וזוכה להצלחה גדולה בארצות הברית.

על האתר

פליירס טריביון הוקם ב-2014 על ידי שחקן הבייסבול בעברו דרק ג'יטר שסיפר שאחד הקשיים שלו בשיתוף התקשורת היה הפחד שמא דבריו יעוותו, לכן לאורך הקריירה שלו מיעט להתראיין ולעדכן את המדיה בדעותיו. לאחר פרישתו הקים את האתר. 
האתר גייס בראשיתו מעל תשעה מיליון דולר מקרן ההשקעות הגדולה NEA שנהייתה שותפה במיזם.
האתר זוכה להצלחה גדולה בעיקר בארצות הברית, וספוראים רבים משתמשים בפלטפורמה הזאת כשהם רוצים להודיע דבר מה אישי, ישירות לאוהדים שלהם. בין השאר קובי בראיינט סטיב נאש ריי אלן הודיעו בטורים לאתר על פרישתם ממשחק פעיל. קווין דוראנט הודיע באתר על מעברו לגולדן סטייט ווריורס. קווין לאב הודיע שהוא נשאר בקליבלנד קאבלירס. שחקנים אחרים מפרסמים בלוגים קבועים באתר, מאמרי דעות ופודקאסטים או משתפים תמונות וסרטונים.
נשמעה ביקורת על האתר, כי הודעות השחקנים אינן נכתבות על ידיהם אלא על ידי סופרי צללים שאינם מקבלים קרדיט על עבודתם
היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ

ביוגרפיה

היינריך קזימיר נולד בליוורדן ב-18 בינואר 1657, לוילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ ולאלברטינה אגנס, רוזנת נסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס. בשנת 1664 מת אביו וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ, והיינריך קזימיר מונה במקומו לנסיך נסאו-דיאץ ולסטאדהאודר של פריסלנד וחרונינגן, ומכיוון שהיה קטין שלטה אמו כעוצר עד לבגרותו. בשנת 1675 הצביע אספת הנבחרים של פריסלנד על מנת להפוך את משרת הסטאדהאודר לירושה של בית נסאו-דיאץ. ב-26 בנובמבר 1683 התחתן היינריך קזימיר עם הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו והנרייטה שרלוטה, רוזנת נסאו, ממנה היו לו 9 ילדים. ב-25 במרץ 1696 מת היינריך קזימיר, ובנו יוהאן וילם פריסו מונה במקומו לנסיך נסאו-דיאץ ולסטאדהאודר של פריסלנד וחרונינגן.
ברונה גלאגר

ביוגרפיה

גלאגר נולדה בדרי שבצפון אירלנד. בנעוריה עסקה בפעילות דרמטית ומוזיקלית במסגרת בית הספר ובתיאטרון חובבים מקומי בשם "להקת תיאטרון אוקגרוב. היא גם הייתה זמרת רקע של להקה מקומית בשם "The Listener".

קריירה

הפריצה הגדולה של גלאגר הייתה ב-1991 כשכיכבה בתפקיד ברני בסרט "הקומיטמנטס". היא המשיכה לשחק בסרטים כגון "ספרות זולה" ו"מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום". תפקידים נוספים שלה בקולנוע היו בסרטים "מכנסי הרעם", "You, Me & Marley", "לתפוס את ג'ק", "טריסטן ואיזולדה", "הזדמנות אחרונה לאהבה", "שרלוק הולמס" ו-"Grabbers".
על הבמה הופיעה גלאגר בסיבוב הופעות עם Théâtre de Complicité בהפקה של המחזה "The Street of Crocodiles", ובהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "סוס מלחמה" בתפקיד רוז נראקוט.
ב-2004 יצא לאור האלבום הראשון של גלאגר "Precious Soul" בלייבל Salty Dog Records בהפקת ג'ון ריינולדס. באלבום משתתף בריאן אינו בשירים "He Don't Love You" ו-"Hooks". גלאגר הלחינה את רוב שירי האלבום, תופפה ושרה כסולנית.
ב-2009 כיכבה גלאגר בסרט הקומדיה "Faintheart" בהפקת מייספייס / ורטיגו פילמס. ב-2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הקומית "פראמפייס" של ערוץ BBC Three.
בטלוויזיה שיחקה גלאגר בתפקיד אמו של ניק בדרמה של ה-BBC "ניק ניקלבי". היא גילמה את טרישה מיהאן בסדרת הדרמה "The Field of Blood" ואת אדה מייסון בעונה השנייה של הסדרה "פוארו" בפרק "The Mystery of the Blue Train".
תמונה של גלאגר בדמות ברני מקלאפלין, כפי ששיחקה בסרט "הקומיטמנטס", מופיעה על בול דואר אירי שיצא ב-1996 לכבוד 100 שנה לקולנוע האירי. בתמונה מופיעים נוסף אליה גם שאר השחקנים שהופיעו בסרט "הקומיטמנטס" אנג'לין בול בדמות אימלדה קווירק, מריה דויל קנדי בדמות נטלי מרפי ורוברט ארקינס בדמות ג'ימי ראביט.
פאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור

העלילה

בעונה זו שחקן כדורגל, חנון מחשבים, זמרת, צייר ומורה חוברים יחדיו והופכים לפאוור ריינג'רס ומצילים את העולם מפני מזגוג, דינוזאור רשע שמעוניין להחזיר את כדור הארץ לעידן הדינוזאורים.
בעונה הזו, טומי (הפאוור ריינג'ר הירוק מהעונה הראשונה של מייטי מורפין, הריינג'ר הלבן מהעונה השנייה של מייטי מורפין והריינג'ר האדום מהסדרות "פאוור ריינג'רס זיאו" ו"פאוור ריינג'רס טורבו ) חוזר בתור ד"ר אוליבר המורה למדעים כדי להנהיג את צוות הפאוור ריינג'רס. טומי עצמו מצטרף לצוות כדינו-ריינג'ר השחור. במהלך הסדרה צוות הריינג'רס מוסיף למחסן הנשק שלו זורדים המבוססים על סמך הדינוזאורים: פרזאורולופוס, אנקילוזאור, דימטרודון, סטגוזאורוס  פכיצפלוזאור. במהלך העונה טרנט, מלצר בן מאומץ של טייקון מקומי, הופך בטעות לריינג'ר לבן מרושע עד שהיילי וטומי עוזרים לו לשלוט על כוחותיו.
גבי ברזילי

ד"ר גבריאל (גבי) ברזילי (נולד ב-1960 בקיבוץ סעד) הוא מרצה, חוקר ומדריך טיולים ישראלי, מומחה לתנ"ך, פרשנות ולימודי ארץ ישראל.

ביוגרפיה

ברזילי הוא בעל תעודת הוראה בתנ"ך, תואר ראשון בתנ"ך ולימודי ארץ ישראל (מקצוע מורחב) מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר דוקטור בנושא "פרשנות אגבית לספר בראשית המתועדת במגילות מדבר יהודה" מאוניברסיטת בר-אילן. במהלך לימודיו זכה במלגות ופרסים שונים.
בין השנים 1982–1988 היה חבר קיבוץ מלכישוע ושימש כנגר וחקלאי. בין השנים 1989–1992 הדריך בחברת הטיולים של הר וגיא. ב-1995 שימש כמורה בתיכון "תלם" בפתח תקווה. ב-1996 שימש כמורה בתיכון "יבנה" בחולון. החל מ-1997 מלמד במרכז יעקב הרצוג. בין השנים 2009–2011 לימד בקורס "נתיב" בצה"ל.
בין השנים 1997–2012 שימש כמורה מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן. בין השנים 1998–2000 שימש כמרצה במכללת ליפשיץ. בין השנים 2002–2004 שימש כמרצה במכללת מורשת יעקב. בין השנים 2003–2014 שימש כמורה מן החוץ במכללה האקדמית אשקלון. מאז 2011 משמש כמרצה במכללה האקדמית שבגבעת וושינגטון. מלמד גם במרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות.
ב-2013 יצא ספרו הראשון "בראשית הייתה משמעות: סיפורי הראשית בקריאה עכשווית" בהוצאת ידיעות ספרים – ספרי חמד.
שיבת הבן

ניתוח ספרותי

כמו רבים מספריה האחרים של אווה טיקה, העוסקים באנשים או במשפחות, ששיווי המשקל שלהם הופר והתערער, גם "שיבת הבן" מעלה בפני קוראיו סיפור על התמוטטות ותקומה. ברומן זה סיבת ההתערערות היא האלימות והפשיעה. הספר פותח צוהר לעולמה של אם מבוגרת, אשר בנה משתחרר לחופשה מבית-הסוהר שהוא כלוא בו. בעקבות ידיעה על ביקורו האפשרי של הבן, האם הקשישה הנכנסת למצב של חרדה ולחץ מחליטה להתבצר במרתף ביתה, מחשש לחייה. התבצרותה בביתה היא פועל יוצא של פחדיה מפני בנה, שהכה אותה, גזל את כספה ובסופו של דבר נידון למאסר אחרי שהורשע בהריגה. במרתף יש לאם פנאי להרהר, להיזכר בעברה, בקורות חייו של בנה ולנסות להבין מה בדיוק השתבש. הרהורי האם מחזירים אותה אל תחושת האשם שלה. האשם נובע בראש ובראשונה מתפישתה, שלא היטיבה לפענח את פשר האותות, אשר היו אמורים להורות לה כי דבר-מה בבנה לקוי. הרומן תוהה על טיב הקשרים הסמויים בין הכוח לבין החולשה ועל הזיקה שיש בין הטוב לבין הרוע. גיבורת הספר נבחנת במבט מעמיק ונוקב, המעלה כי גם היא, כרוב הדמויות ברומן, אינה מעיזה להתבונן במציאות כפי שהיא באמת. רק בשעת סיפור העלילה מסוגלת האם לפענח נכון את אירועי העבר. אחרי שהרוע עבר כל גבול, ומנגנוני ההדחקה וההכחשה יצאו מכלל פעולה, מתחילים אותות העבר לקבל פרשנות נכונה. אם כי "שיבת הבן" הוא ספר העוסק ביסודות קשים של חיי זקנה ערירית ומאוימת, המשתדלת לרמות את עצמה, הרי השתלשלות האירועים בעלילה וסופו של הספר נוטעים בקוראים תקווה ונחמה. כתיבתה של טיקה אינה פסימיסטית, ואם כי היא מתעמתת בכנות וביושר עם דשדוש בתהומות הייאוש והפחד, הרי יש ברומן פתח לחיים מסוג אחר ולמבט ישיר באמת כפי שהיא. הספר משמש בבתי-ספר תיכוניים בפינלנד לצורך ליבון בעיות הקשורות לאלימות במשפחה.
יאיא דה קוסטה

ביוגרפיה

דה קוסטה נולדה בהארלם. מוצאה הוא רב-גזעי, ובנוסף לאנגלית היא מדברת גם פורטוגזית, צרפתית, ספרדית ויפנית. מוצאה ברזילאי, מערב-אפריקאי, אינדיאני-צ'רוקי ואירי. היא למדה באוניברסיטת בראון.
היא התחרתה בעונה השלישית של הטופ מודל הבאה, ולאחר מכן פיתחה קריירת דוגמנות. היא דגמנה עבור גרנייה, שמן אוליי, רדיושאק, סדה, ספורה וד"ר סקול'ס.
ב-2005 החלה דה קוסטה לשחק, לאחר הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "איב". היא כיכבה לצד רוב בראון, אנטוניו בנדרס ואלפרה וודארד בסרט "רוקדים". לדה קוסטה היו תפקידי משנה בסרטים העצמאיים "האנידריפר" ו"השליח".
ב-2008 היא הופיעה ב"כל ילדיי" בתור קסנדרה פוסטר, בתה של אנג'י הוברד. לדברי הכותב הראשי של הסדרה, צ'ארלס פראט ג'וניור, דה קוסטה עזבה את הסדרה באוגוסט 2008, פחות מארבעה חודשים לאחר שהצטרפה לסדרה, כדי לשחק בהצגה "The First Breeze of Summer" שמציגה בברודוויי. 
ב-2009 שיחקה את ניקו סלייטר, בתה של וילהלמינה סלייטר, בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה של רשת ABC "בטי".
היא הופיעה בסרט "הילדים בסדר" לצד אנט בנינג, ג'וליאן מור, מארק רופאלו, מיה וסיקובסקה וג'וש האצ'רסון. הסרט יצא לאקרנים ב-2010, בפסטיבל סאנדנס. באותה שנה היא שיחקה אף בסרט "טרון: המורשת". בנוסף היא הופיעה על שער המגזין ווג.
טמרין

מאפיינים

תפוצתו של הטמרין, מדרום אמריקה המרכזית ועד למרכז אמריקה הדרומית, ניתן למצוא את הטמרין באגן האמזונאס ובבוליביה ביערות ויערות גשם אך לא בשטחים הרריים.
צבע המינים בסוג זה יכול להשתנות משחור ללבן ואף לשילוב של שחור, לבן, זהב וחום. למספר מינים יש שפם אופייני כמו לטמרין קיסרי. גודל גופם בין 18 ל-30 סנטימטר (לא כולל הזנב באורך של 25 עד 44 סנטימטר) משקלם בין 220 ל-900 גרם. בטמרין שונה מהסוגים האחרים במשפחת המרמוסטיים בניבים אשר ארוכים יותר מהשיניים החותכות.
הטמרין הם פעילי יום ושוכני עצים, הם רצים וקופצים בזריזות בין העצים. הטמרין חיים בקבוצות של עד 40 פרטים אשר יכולים לכלול מספר משפחות, אולם לרוב גודל הקבוצות נע בין שלושה לתשעה פרטים.
הטמרין הוא אוכל כל, הוא אוכל פירות, עלים וחלקי עץ שונים (פרחים, ענפים דקים וכדומה) ואוכל גם עכבישים, חרקים, בעלי חוליות קטנים וביצי ציפורים.
הטמרין הוא מונוגמי. ההיריון נמשך כ-140 ימים שלאחריו נולדים תאומים. האב מטפל בקופים הצעירים ומביא אותם לאימם כדי לינוק. חודש לאחר שנולדו, מתחילים גורי הטמרין לאכול אוכל מוצק, אך הם ממשיכים לינוק עוד שלושה חודשים. הם מגיעים לבגרות במהלך שנתם השנייה.
בשבי, הטמרין חי 18 שנה.
הקרב על האיים האלאוטיים

התקפה יפנית

ב-3 ביוני 1942 תקפו מפציצים יפנים מנושאות המטוסים ג'וניו וריוג'ו את העיירה דאץ' הארבור שבאי אנאלסקה, אך בשל תנאי מזג האוויר הקשים מצאו רק מחצית מהמפציצים את המטרה והסבו נזק קל בלבד. 
לאחר מכן כבשו היפנים את האי קיסקה ב-6 ביוני, ויום לאחר מכן כבשו גם את אטו, תוך שהם נתקלים בהתנגדות קלה מצד התושבים המקומיים. טרם כיבוש האיים, נאלצה האוכלוסייה המקומית להתפנות, והושמה במחנות בדרום אלסקה.

תגובת בעלות הברית

באוגוסט 1942 הקימה ארצות הברית בסיס אווירי באי אדאק, והחלה להפציץ את העמדות היפניות בקיסקה. בנוסף החלו צוללות אמריקאיות וכוחות קרקע לבצע סיורים באזור. מעגן קיסקה היה הבסיס היפני הראשי באזור ומספר כלי שיט שעגנו בו טובעו על ידי ספינות אמריקאיות, אך בעיקר בשל ההפצצות האוויריות. ב-5 ביולי תקפה הצוללת האמריקאית "גראולר" שלוש משחתות יפניות, הטביעה אחת והסבה נזק כבד לשתיים האחרות. במהלך ההתקפה נהרגו מעל ל-200 מלחים יפנים. עשרה ימים מאוחר יותר, ב-15 ביולי, תקפו שלוש ציידות צוללות יפניות את הצוללת "גרוניון", אך הקרב הסתיים בטביעתה של אחת הציידות ובנזק לשתיים האחרות. ב-12 במאי 1943 טובעה הצוללת היפנית "I-31" לאחר קרב על פני השטח כנגד המשחתת האמריקאית "אדוארדס".

איי קומנדורסקי

לאחר שגילו האמריקאים כי שיירה יפנית עושה דרכה לחיל המצב שבאלאוטיים, נשלחה שייטת של הצי האמריקאי על מנת לעצור אותה. השייטת כללה את הסיירת הכבדה "סולט לייק סיטי", את הסיירת הקלה "ריצ'מונד" וארבע משחתות. על השיירה היפנית הגנה שייטת שהכילה שתי סיירות כבדות, שתי סיירות קלות וארבע משחתות.
ב-27 במרץ 1943 איתרה השייטת האמריקאית את השייטת היפנית והקרב החל. שני הצדדים ספגו נזק, אך לא ניתן היה להצביע על בבירור על מנצח, על אף היתרון המספרי של היפנים. בסופו של דבר, לאחר כארבע שעות קרב ימי, נסוגה השייטת היפנית מתוך חשש שמפציצים אמריקאים עושים דרכם לאזור.
על אף המצב בסוף הקרב היה זה הפסד אסטרטגי ליפנים, שכן לאחר מכן לא שבו לנסות לשלוח שיירות אספקה לחיל המצב שלהם באלאוטיים, ואספקה נשלחה באמצעות צוללות בלבד.

האי אטו

ב-1 במאי 1943 החל המבצע לכיבוש מחדש של האי אטו. את כוח הפלישה הקדים כוח תצפיתנים שחייליו גויסו באלסקה, ונודעו בשם "משספי הגרונות של קסטנר" (Castner's Cutthroats) על שם מפקדם קולונל לורנס קסטנר. מחסור בכלי רכב אמפיביים ובחופים מתאימים לנחיתה, כמו גם מזג האוויר הקשה הקשו מאוד על העברת כוחות גדולים לאזור, וחיילים רבים סבלו מכוויות קור בשל מחסור בציוד חורף או בשל הקושי להעבירו בשטחי הטונדרה. היפנים ידעו שלא יוכלו לעצור את הנחיתות ולכן התחפרו בעמדות גבוהות, הרחק מהחוף. טקטיקה זו העלתה את מספר הנפגעים בקרב האמריקאים.
ב-29 במאי ערכו היפנים את מתקפת הבנזאי הגדולה ביותר במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. ההתקפה הצליחה לפרוץ את הקווים האמריקאים והגיעה עד לאזור בו ישבו יחידות הפיקוד העורפיות. לאחר קרב פנים אל פנים חוסל הכוח היפני כמעט עד האדם האחרון.

תוצאות הקרב

האיים האלאוטיים עמדו בבסיסה של תוכנית לתקיפת צפון יפן, אך התוכנית נזנחה לבסוף.
הקרב על האיים האלאוטיים היה הקרב הראשון בו השתתפו חיילים קנדים מגויסי חובה במלחמת העולם השנייה. הממשלה הקנדית סירבה לשלוח חיילים קנדים אל מעבר לים, אלא אם התנדבו לכך. אך העובדה שהאלאוטיים נחשבים כחלק מצפון אמריקה איפשרה לה לשלוח אותם.