google/wiki40b huggingface dataset:
יעקב כהן (כדורגלן)

קריירה

החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל "השלושה" באר שבע כבר בגיל 13 ושיחק בתפקיד קשר שמאלי במשך ארבע עונות. זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת הנוער. בשנת 1974, עונת האליפות הראשונה של הפועל באר שבע, בעת שהיה בן שבע עשרה וחצי, צורף לקבוצת הבוגרים ותופקד כמגן שמאלי מאחר שחיים יהודה, המגן השמאלי הקבוע, היה מצוי באותה עת בסכסוך על רקע כספי עם המועדון. מאמן הקבוצה, אמציה לבקוביץ', יישם בהצלחה רבה טקטיקה של שני מגינים תוקפים, שהייתה אז נחלת נבחרות וקבוצות אירופאיות בלבד. בבאר שבע מילאו תפקיד זה שני מגינים מהירים, טכניים ובעלי יכולת התקפית: אורי בנימין באגף הימני ויעקב כהן באגף השמאלי. כאמור, שינוי זה זכה להצלחה רבה והיה אחד מהסיבות העיקריות לזכייתה של הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. כהן הצטיין בשילוב של משחק מהיר ואלגנטי ובמסירות מדויקות. נחשב גם למגן עקשן שסירב לוותר לאחר איבודי כדור.
ב-1979 קיבל הצעה מהקבוצה האנגלית ארסנל להצטרף לשורותיה. הפועל באר שבע סירבה לשחרר אותו וכהן נכנס לשנה של הסגר בה היה מנוע לשחק בקבוצה כלשהי ובנבחרת. ב-1981 הוא הפך לשחקן חופשי והחל להתאמן בארסנל. לטענתו, באותה עת היה הסגל בארסנל עמוס בכוכבים ובהם אף המגן השמאלי של נבחרת אנגליה, קני סנסום. ועקב חששו של כהן שלא יזכה כלל לשחק, הוא העדיף לחתום בקבוצה זוטרה בליגה האנגלית העליונה. קבוצת ברייטון, שרכשה גם את כדורגלן מכבי נתניה, משה גריאני, הציעה לו חוזה והוא החליט לחתום עליו. עקב קשיים בהשגת רישיון עבודה באנגליה הוא החל לשחק רק במחצית העונה. במשך שנה שיחק כהן לחלופין בהרכב הראשון ובקבוצת המילואים ולא זכה להצלחה גדולה.
ב-1981 קיבל הצעה לחוזה נדיב מאיש העסקים יעקב גניש, שקנה את קבוצת בית"ר תל אביב, והחליט לשוב ולשחק בישראל. לאחר ששיחק בבית"ר תל אביב עבר למכבי תל אביב, ומשם להכח מכבי רמת גן, ואחר כך להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות בעונת 1985/1986 תחת הדרכתו של דוד שווייצר. לאחר מכן שב לבית"ר תל אביב, ולבסוף עבר למכבי פתח תקווה, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1989.

נבחרת ישראל

ב-4 בפברואר 1976 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, בהפסד 0–1 לנבחרת דנמרק. כהן השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1978 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול שיחק ב-19 משחקים בין ארציים וכבש שער אחד (בניצחון 2–0 על דנמרק בפברואר 1978). משחקו האחרון במדי הנבחרת היה משחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982, ב-18 בנובמבר 1981, בהפסד 0–1 לנבחרת צפון אירלנד באצטדיון וינדזור פארק בבלפסט.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מכדורגל, הצטרף כהן לעסק המשפחתי מאפיית "בית הבאגט" בבאר שבע.
אודי בן סעדיה

אודי בן סעדיה (נולד ב-2 בינואר 1955) הוא במאי תיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה

בן סעדיה נולד בקיבוץ אשדות יעקב. למד בימוי באוניברסיטת תל אביב. מחזות פרי עטו הוצגו בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, ב"תיאטרון צוותא" ו"תיאטרון הסימטה" בתל אביב. 
במקביל עסק בכתיבה, וכתב בטור הסאטירי "בוקר טוב מעריב" בעיתון "מעריב"; וב"דעות חדשות", עמוד הפובליציסטיקה של העיתון "חדשות". פרסם סיפורים קצרים במוספים הספרותיים של העיתונים "ידיעות אחרונות" "דבר" "על המשמר" ו"מעריב". ספר הסיפורים שלו "חג שמח אדון נחמיאס", יצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. 
בן סעדיה שימש כשליח הסוכנות היהודית לניו ג'רזי, שם היה אחראי בין השאר על חשיפת הקהל המקומי לתרבות הישראלית. בהמשך ניהל את המחלקה החינוכית ברשת ספריות הסרטים והמוזיקה "האוזן השלישית", ופרסם מאמרים על סרטים באתר הרשת.
עובד כיום כמרצה לקולנוע ישראלי בארץ ובעולם, וכעורך עצמאי של ביוגרפיות וסיפורי חיים לגופים ממוסדים ולאנשים פרטיים.
לא בתל אביב

העלילה

מיכה (נוני גפן) הוא מורה צעיר להיסטוריה שמפוטר מעבודתו בגלל צמצומים והוא חוטף באיומי אקדח את אנה, אחת מתלמידותיו (יערה פלציג). הוא מחזיק אותה בביתו והיא מתאהבת בו ומחליטה להישאר איתו, למרות שהיא יכולה להימלט. הוא רותם אותה לסייע לו לכבוש את ליבה של היפהפייה השכונתית (רומי אבולעפיה).

ההפקה

"לא בתל אביב" צולם בווידאו דיגיטלי והומר לשחור לבן במהלך העריכה. נוני גפן, הבמאי והתסריטאי, שגם משחק בסרט בתפקיד הראשי מעולם לא למד קולנוע באופן רשמי, אלא שיחק בסרטים, עבד כעוזר הפקה ותסריטאי ולמד מן הניסיון והקריאה. הוא כתב תסריט, פגש את המפיק איתי תמיר (שהפיק את הסרטים "השוטר", "וסרמיל" ו"התגנבות יחידים"), שהתלהב ממנו והם עבדו ביחד על הסרט.
קרן הקולנוע הישראלי השקיעה בסרט 50 אלף שקל, במסגרת מסלול התמיכה לסרטים עצמאיים וגפן הבמאי ותמיר המפיק השקיעו סכום זהה מכיסם. אנשי הצוות והשחקנים עבדו ברובם בהתנדבות. הסרט צולם כולו בקריית טבעון.
כדי לחסוך בתקציב השתמשה ההפקה באמצעים שונים: במקום לשכור מצלמת רחף על גבי מנוף, נתלה הצלם בין שתי מכוניות. בזמן הצילום הצוות קיבל ארוחות צהריים מחדר האוכל של אחד הקיבוצים בסביבה, מכיוון שגפן הוא בן המועצה האזורית זבולון. הם לנו בבתי ההורים של חברי ילדותו של גפן.
בתום הצילומים נדרש כסף נוסף, הם קיבלו סיוע מקרן הקולנוע, אך משהסכום לא הספיק, גייסו כסף באמצעות האינטרנט. העלו קדימון לאתר ההשקעות "אינדיגו". הם הבטיחו למשקיעים תגמולים שונים. הם הצליחו לגייס בדרך זו למעלה ממאה אלף שקל מכמאתיים אנשים.
הסרט זכה לביקורת של טוד מק'ארתי בעיתון הוליווד ריפורטר.
שיר הנושא של הסרט, "Giant Heart" הוא שיר של להקת theAngelcy.
היינריך, נסיך בוואריה

ביוגרפיה

היינריך נולד ב-24 ביוני 1884 במינכן, בוואריה, לארנולף, נסיך בוואריה ולתרזה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו.
היינריך גדל במינכן, ואחד המורים הפרטיים שלו היה יוזף גבהרד הימלר, אביו של היינריך הימלר. הימלר היה מלוכני נלהב, ובעקבות לידת בנו השני, ביקש מהנסיך לאפשר לו לקרות לילד על שמו - היינריך. הנסיך הסכים, וכך גם הפך לסנדקו של היינריך הימלר. היינריך שמר על יחסים חמים עם משפחת הימלר, והם אף היו מבקרים אותו ואת אמו בקביעות בחג המולד.
בגיל 17 הצטרף היינריך לצבא בוואריה בדרגת לויטננט. בתחילה, הוא שירת ברגימנט משמר החיים הבווארי, אולם מאוחר יותר הועבר לשרת ברגימנט הפרשים הבווארי ה-1 (קרל תאודור, נסיך בוואריה).
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, לחם עם יחידתו בחזית המערבית, ואף נפצע קשה באחד הקרבות. לאחר התאוששותו, הוא חזר לחזית, וביוני 1915 הועלה לדרגת מיור. באותו הזמן, הוא פיקד על הגדוד ה-3 בקורפוס האלפיני, שהיה מוצבים בהרי האלפים הקרניים. בשלהי 1916, הגדוד הועבר לרומניה, שם לחם במעבר טורנו רושו. במהלך השנה שלאחר מכן, השתתף היינריך במתקפה הגרמנית במונטה סולה על יד הארמנשטדט באלפים הטרנסילבניים. ב-7 בנובמבר 1916 נפצע היינריך אנושות על ידי צלף, ומת מפצעיו יום לאחר מכן, ב-8 בנובמבר.
לאחר מותו ב-6 במרץ 1917, הוענק לו עיטור צלב האבירים של המסדר הצבאי של מקס יוזף, אשר התווסף לעיטור צלב הברזל, אשר הוענק לו ביוני 1916.
רוצח בשגגה

רוצח בשגגה הוא אדם שהתרשל ולא נזהר בזהירות הראויה, ותקלה חמורה של רצח בשגגה יצאה תחת ידו. זאת להבדיל מרצח בזדון. בלשון הכתוב, רוצח בשגגה הוא מי ש"בִבְלִי דַעַת הִכָּה אֶת רֵעֵהוּ וְלֹא שׂנֵא הוּא לוֹ מִתְּמוֹל שִׁלְשׁוֹם".

דיני רוצח בשוגג

שתי מצוות מתרי"ג המצוות נוגעות לדיני רוצח בשגגה:

כופר

איסור לקיחת כופר מרוצח בשגגה כתחליף להגלייתו (מצווה תיג לפי ספר החינוך, לאו רצו לפי ספר המצוות לרמב"ם)

אילו רוצחים גולים

לא כל רוצח בשגגה יגלה לעיר מקלט. 
שוגג קרוב לאונס נפסק להלכה כי מי שמוגדר כשוגג קרוב לאונס כלומר שהמקרה כמעט ולא היה נתון לשליטתו - לא יגלה לעיר מקלט, וכמובן שאין גואל הדם יכול להורגו. 
שוגג קרוב למזיד מי שהיה שוגג קרוב למזיד כלומר שהיה יכול למנוע את מקרה הרצח (גרימת מוות ברשלנות) - חטאו חמור מכדי לכפר עליו באמצעות גלות. לכן, הוא איננו גולה, אך גם אינו נהרג בבית דין מפני שלא רצח במזיד. דינו נשאר בידי שמים, אך גואל הדם יכול להורגו.
דרך עליה כאשר פעולת הרצח הייתה פעולת עלייה אף שההריגה הייתה במצב של ירידה פטור הרוצח. לדוגמה, אדם המושך בחבל להעלות חבית ונשמט החבל מידו. בגמרא נלמד טעם הפטור מן הפסוק "ויפל עליו וימות" עד שיפול דרך נפילה. הרמב"ם נתן טעם לדבר שאין דבר זה מצוי ונחשב כקרוב לאונס.
שונא אם לרוצח היה סכסוך עם הנרצח אינו גולה, שכן נכתב בתורה והוא לא שונא לו מתמול שלשום. ישנם האומרים שפטור רק כאשר ייתכן שהרגו בפשיעה אך ברור שבשוגג הרגו גולה

לקריאה נוספת

אהרן שמש, "שוגג קרוב למזיד" : לבירור יצירתו של המושג בתורת האמוראים. שנתון המשפט העברי כ (תשנז) 399-428.
אפקט עין העש

אפקט עין העש הוא אפקט באופטיקה שהתגלה לראשונה מתצפיות על עיני עשים. עיניהם של מיני עשים ליליים הן כהות ואטומות, וכמעט ואינן מחזירות את האור הפוגע בהן. תופעה זו נובעת מקיומו של מבנה בליטות זעיר, בגודל ננומטרי, על השכבה החיצונית של עין העש, היוצר התנהגות הזהה לזו של ציפוי אנטי-מחזיר.
לשכבה זו על עיני עשים יתרון הישרדותי ברור, בכך שהיא מקשה על טורפים המסתמכים על ראיה באיתור העשים על ידי זיהוי ניצנוץ אור הכוכבים והירח מעיניהם. עקרון הפעולה של שכבה זו משמש בתעשיית האופטיקה לייצור ציפויים אנטי-מחזירים לעדשות ואלמנטים אחרים, בלי צורך בתוספת של שכבת חומר בעל מקדם שבירה שונה.

המנגנון הפיזיקלי

הגורם להחזרות בעת מעבר אור בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה הוא השינוי החד במקדם השבירה. ככל שהשינוי במקדם השבירה בין האוויר וחומר אחר (למשל חומר עין העש) גדול יותר, כך גדל החלק של האור המוחזר ביחס לאור המועבר, בהתאם למשוואות פרנל. אם לעומת זאת מקדם השבירה משתנה באופן הדרגתי בין האוויר לחומר,על פני שכבה דקה, ניתן לצמצם את ההחזרה כמעט לאפס, שוב ממשוואות פרנל.
המבנה של הבליטות בעין העש הוא כזה שהן רחבות בבסיסן והולכות ומוצרות ככל שמתרחקים מהבסיס, והן מסודרות בסריג סדור (משושה לרוב). מכאן, אם נתבונן על שכבות שהן חתך רוחבי של סריג הבליטות, בגובה שונה ישנו יחס נפחי שונה של אוויר וחומר העין (בשכבה שבתחתית הבליטות אין כלל אוויר, ובשכבה שבראשן רוב החומר הוא אוויר). אם המרווח בין הבליטות הוא קטן מגבול ההתאבכות, ניתן להתייחס לחומר בתוך כל שכבת כזו גובה כאילו היה בעל מקדם שבירה אפקטיבי שערכו נע בין זה של אוויר לזה של חומר העין, ותלוי ביחס הנפחי ביניהם בשכבה.
מכאן, מתקבל שמקדם השבירה משתנה בהדרגה מזה של אוויר לזה של חומר העין כאשר נעים בציר גובה הבליטות. אפקט זה יוצר הקטנה משמעותית של ההחזרה, התלויה בצורת הבליטות, המרווח ביניהן ואורך הגל.

האפקט כאישוש לתורת האבולוציה

אפקט זה התגלה לראשונה בעשים הפעילים בלילה, אך קיים גם בפרפראים אחרים, ביניהם פעילי יום. ממדידות שנעשו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני וגלאים רגישים לאור התגלה כי מיני פרפראים פעילי יום מסוימים ששוער שהתפתחו מעשים הם בעלי מבנה של בליטות על עיניהם, בדומה לעשים. אולם, הבליטות של הפרפראים פעילי היום היו קטנות והמרווחים ביניהם גדולים, באופן שלא יצר אפקט אנטי מחזיר, ומאפיינים אלו הוקצנו במינים מפותחים יותר שהסתגלו זמן רב יותר לקיום יום.
מאחר שביום אין יתרון אבולוציוני לציפוי אנטי מחזיר, שכן הטורפים רואים בנקל את הפרפראי כולו, ההתנוונות של מבנה הבליטות בפרפראי יום שמוצאם מעשים מהווה אישוש נוסף לתורת האבולוציה.
אליה (זמרת)

ביוגרפיה

אליה הוטון נולדה ב-16 בינואר 1979 בברוקלין, ניו יורק למשפחה ממוצא אפרו-אמריקאי ואינדיאני. מגיל 10 השתתפה במבחני בד שונים, בין השאר הופיעה בתוכנית הכשרונות "Star Search". שמה תואר כגרסה נשית של השם הערבי "עלי״ ומשמעותו "הגבוהה ביותר, הנעלה ביותר, הטובה ביותר". ללא קשר למוצאה, הזמרת מאוד חיבבה את שמה השמי, הביעה בו תמיכה בכך שקראה לו "יפה" וטענה כי היא מאוד גאה בו.

קריירה

בגיל 14, הפגיש דודה של אליה בינה לבין זמר הרית'ם אנד בלוז אר קלי, שהבחין בכישרונה והפיק את אלבומה הראשון. אלבומה הראשון של אליה, Age Ain't Nothing but a Number יצא בשנת 1994 דרך חברת התקליטים ג'ייב רקורדס והופק כולו על ידי אר קלי ואליה עצמה. הסינגל הראשון "Back & Forth" הגיע למקום ה-5 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 ולאחר מכן הגיעו עוד 2 להיטים לרשימת עשרת המובילים במצעד. האלבום זכה גם להצלחה מסחרית וכ-8 מיליון מעותקיו נמכרו לציבור. 
שנתיים לאחר הצלחת האלבום הראשון חזרה אליה להקלטת האלבום השני והפעם על רוב השירים עבדה עם המפיקים מיסי אליוט וטימבלנד. האלבום השני, One in a Million, יצא דרך חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והסינגל הראשון "If Your Girl Only Knew" הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד. האלבום הגיע למקום ה-18 בשבוע הראשון לצאתו והוא מכר מעל ל-11 מיליון עותקים.
לאחר מכן, הקליטה אליה שירים למספר פסקולים מצליחים כמו "Journey to the Past" לסרט "אנסטסיה" וחמישה שירים לפסקול של הסרט "ד"ר דוליטל", בהם הסינגל "?Are You That Somebody‏" שזכה להצלחה. בתחילת שנות ה-2000 הופיעה לראשונה בסרט קולנוע בשם "רומיאו חייב למות" לצדו של ג'ט לי. אליה הקליטה לפסקול הסרט מספר שירים, בהם "I Don't Wanna" שיצא כסינגל פרומו.
ההצלחה הגדולה הגיעה כאשר יצא הסינגל "Try Again" שהופק על ידי טימבלנד. בפעם הראשונה הגיע שיר של אליה למקום הראשון במצעד הבילבורד והוא נשאר שם במשך חמישה שבועות. השיר הגיע למקום הראשון במצעדים דומים במדינות נוספות. 
שנה לאחר השתתפותה בסרט, הוציאה אליה את אלבומה השלישי שנושא את שמה. הסינגל הראשון נכשל, אך כשלונו לא העיב על האלבום, שהגיע למקום הראשון במכירות בארצות הברית. רוב האלבום הופק על ידי Static Major ו-3 שירים הופקו על ידי טימבלנד. "More than a Woman" יצא באירופה ובאסיה כסינגל שני, ו-"Rock the Boat" יצא כסינגל בארצות הברית ובריטניה. הקליפ לשיר "Rock the Boat" צולם באיי הבהאמה. לאחר צילומי הקליפ עלתה אליה ופמליתה לטיסת חזרה לפלורידה. המטוס התרסק זמן קצר אחרי שהמריא. אליה, שאר הנוסעים והטייס מתו.
"Rock the Boat" הגיע למקום ה-2 במצעד הבילבורד האורבני ולמקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל הרביעי שיצא מהאלבום היה "I Care 4 U". השיר הגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד המרכזי ולמקום ה-3 במצעד הבילבורד האורבני. האלבום Aaliyah נמכר בכ-12 מיליון עותקים.
באוגוסט 2001, חשו אנשי חברות התקליטים וירג'ין ובלאקראונד כי קצב המכירות אינו משביע רצון ובקשו מהזמרת להוציא במהירות סינגל וקליפ חדשים. אליה וצוותה טסו לבהאמה לצילומי הקליפ "Rock The Boat". בדרכם חזרה לארצות הברית, זמן קצר לאחר ההמראה, התרסק מטוס הססנה 402B שלהם, ואליה ושמונת אנשי הצוות נספו. חקירת ההתרסקות העלתה כי בדמו של הטייס היו שאריות קוקאין ואלכוהול והמטוס כנראה נשא משקל יתר של ציוד.
אליה השתתפה בסרט מלכת הארורים שיצא בשנת 2002, אך מכיוון שנהרגה בתאונת מטוס בדרכה חזרה מהקלטות באיי בהאמה שאירעו במהלך צילומי הסרט, נאלצו מפיקי הסרט להשתמש בהנפשה והולוגרמה לצורך המשך צילומי הסצנות בהשתתפותה.
שריר הגב הרחיב

תיאור

שריר הגב הרחיב מכסה את האזור המותני וכן את המחצית התחתונה של האזור החזי. צורתו מזכירה משולש שקודקודו העליון בנקודת חיבורו לעצם הזרוע.
תחילת השריר בסיבים גידיים המחוברים לזיזים הקוציים של שש החוליות החזיות התחתונות (T6 עד T12) ולחיתולית המותניים והגב (Fascia thoracolumbalis), דרכה הוא מחובר לזיזים של חוליות המותניים והעצה, לרצועה הרום קוצית (Ligamentum supraspinale) ולרכס הכסל. מספר סיבים שריריים, מחוברים ישירות לרכס הכסל הצידי ולשלוש או ארבע הצלעות התחתונות.
השריר מסתיים בגיד, כשבעה סנטימטרים אורכו, הנאחז בחלקו התחתון של החריץ שבין הגבשושיות של עצם הזרוע.

עצבוב

שריר הגב הרחיב מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי, השביעי והשמיני דרך עצב החזה והגב (Nervus thoracodorsalis).
נג'ווא כרם

קורות חיים

נולדה בנפת זחלה באל-בקאע, למשפחה מרונית. עבדה כמורה לפני שהחלה בקריירת השירה שלה, בשנות ה-80 של המאה העשרים. בשנת 1985 השתתפה בתוכנית "לילות לבנון", וזכתה במדליית זהב. בשנת 1989 הוציאה את אלבומה הראשון, "יא חבאייב". ב-1992 הוציאה את אלבומה השני "שמס אלע'ינייה", בשנים שלאחר מכן הוציאה אלבומים בקצב של אלבום בשנה.
ידועה בשל הקול ההררי (ג'בלי) שלה. שרה בערבית לבנונית, דבר המייחד אותה משאר האמנים הלבנונים אשר שרים גם בערבית מפרצית ובערבית מצרית. התפרסמה בשירת מואל לסוגיו, לצד שירים לאומיים, ובמיוחד השיר ליש מע'רב, אשר הביע ביקורת כלפי ערבים אשר עזבו את מולדתם אל המערב. שיר זה ושירים נוספים שלה עמדו במוקדן של סערות תקשורתיות בלבנון.
כרם העניקה מלגות עבור סטודנטים מעוטי יכולת כלכלית מן העיר זחלה, ואשר לומדים בבית הספר בו למדה כרם בעצמה (מדרסת יסוע אלמלכ). עיריית זחלה קראה רחוב על שמה של כרם.
כרם השתתפה כשופטת בתוכנית "Arabs Got Talent" בחמש העונות ששודרו עד כה (2011-2017).
בשנת 2000, לאחר שהוציאה את האלבום "עיון אלבי" נישאה כרם לבן-זוגה, איש הקייטרינג יוסף חרב. נישואין אלה גרמו לסערה מקצועית ומשפחתית, בשל התנגדות משפחתה של כרם. בני הזוג התגרשו לאחר שנתיים.
בשנת 2016 הוציאה את השירים "יחרב ביתק" ו"דני יה דנה".
בשנת 2015 בסוף חודש מרץ יצאה נג'ווא עם שיר לאומי לבנוני חדש בשם "כלמת חק" (דבר אמת). היא פירסמה אותו דרך הערוץ הרשמי שלה ביוטיוב ובעמוד שלה בפייסבוק. את המילים הקשות שמביעות את כאב האזרח הלבנוני שסובל מכובשיו כתב המשורר נזאר פרנסיס, ובאמצעותן הוא מותח ביקורת על האויב, כשהוא מרים קול זעקה שמפציר: "מספיק!":
שנת 2015:שיר ששמו נשיקה לפני השינה.

אמירה אנטישמית

של נג'ווא כשנתבקשה להרכיב ממספר אישים את "הגבר האידיאלי והמושלם עבורה", היא נקבה בשמות הגברים הבאים ונימקה את הסיבה לגבי כל אחד מהם: "היטלר, בשל כישורי הרטוריקה ויכולת השכנוע שלו, ריצ'רד גיר הודות לקסם האישי שלו, אל פאצ'ינו בשל חוכמת הרחוב שלו, שייקספיר או ויקטור הוגו בגלל הרומנטיקה שלהם ולבסוף אריסטוטלס אונאסיס הודות להונו הכספי". עם זאת, לאחר מחיאות הכפיים, נזכרה נג'ווא באישיות נוספת שתרצה להוסיף לרשימה – אלברט איינשטיין, "בשל ה-IQ הגבוה שלו".
המערכה הגדולה

המערכה הגדולה הייתה מערכת האש המרכזית מבין שלוש מערכות האש שהיו דולקות על מזבח העולה (בנוסף למערכת הקטורת ומערכת התמיד). מערכה זו הייתה המרכזית מבין מערכות האש של מזבח העולה, משום שעליה נשרפו כל הקורבנות שהוקרבו בבית המקדש לאחר שחיטתם.

אש המערכה

אש המערכה לא הודלקה בדרך רגילה, על ידי בני אדם. בפעם הראשונה שעבדו את עבודת הקורבנות ירדה אש מן השמים ובערה על מזבח העולה, ומאז דאגו הכוהנים להמשיך ולכלכל אותה, כדי שלא תכבה. למרות זאת צֻווּ הכוהנים מדי יום היו מסדרים לפני הקרבת קרבן התמיד, את המערכה הגדולה עם עצים בצורת שתי וערב, החלק הפנימי של העצים היה  נוגע בתפוח שהוא כדור מאפר הקרבנות שהיה באמצע המזבח.  ומעל העצים היו מניחים שני  גזרי עצים, אותם העלו למזבח בזמן סידור המערכות, וזאת כדי להראות שלא מחכים לנס ולא סומכים עליו.

סילוק האש

בימי מנשה, המלך החוטא, הסתלקה האש ונעלמה מעל גבי המזבח בגלל חטאיו הרבים.
האש מעולם לא חזרה ולכן צצו בעיות:
לא הייתה אפשרות לשרוף כמות גדולה מאוד של קורבנות ביום אחד עם אש כה קטנה, הרי בשלשת הרגלים הקריבו מאות קרבנות ביום!
לכן שבי ציון בנו מזבח גדול יותר מהמזבח שהיה בבית המקדש הראשון כדי שהאש הגדולה יותר תאכל את כל הבשר.
אך גם זה לא עזר, בכל זאת נשארו שאריות בשר, ליום המחרת במקדש.

העצים למערכה

העצים למערכה צריכים להיות עצים ללא תולעים. המשנה במסכת תמיד אומרת  "כָּל הָעֵצִים כְּשֵׁרִין לַמַּעֲרָכָה, חוּץ מִשֶּׁל זַיִת וְשֶׁל גֶּפֶן. אֲבָל בְּאֵלּוּ רְגִילִין, בְּמֻרְבִּיּוֹת שֶׁל תְּאֵנָה וְשֶׁל אֱגוֹז וְשֶׁל עֵץ שָׁמֶן" בגמרא יש מחלוקת מה הבעיה בעצים זית וגפן. לדעה אחת הבעיה היא שיש בהם הרבה מים, ולכן הם מעלים עשן. לדעה השנייה הבעיה היא שאם יישרפו אותם זה ימעט ביישוב ארץ ישראל. הגמרא מוסיפה, שלדעה זו, עצי התאנה שהביאו הם עצי תאנה שאינה עושה פירות.

סידור המערכה הגדולה

את המערכה הגדולה סידרו בצד הדרומי-מזרחי של המזבח. הכהנים מעלים עצים אל המזבח, ומוסרים אותם לכהן שזכה בתרומת הדשן, שמסדר את המערכה הגדולה. במשנה נאמר על המערכה הגדולה " וַחֲזִיתָהּ מִזְרָחָה". יש מחלוקת בין המפרשים מה משמעות המילה חזית. לדעת הרמב"ם משמעות המילה חזית היא סימון שמשם התחיל סידור המערכה. התוספות יום טוב מסביר שלדעת הרמב"ם את שני גזרי העצים שמים במזרח כדי שיסמנו שמשם מתחילים לסדר את המערכה. לדעת הראב"ד משמעות המילה היא שגזרי העצים יהיו מסודרים בכיוון מזרח־מערב ולא צפון־דרום. לדעת ההברטנורא, היו עושים במערכה פתח שממנו היו מדליקים אותה (והמילה חזית היא מלשון "מאחזים את האש, והוא היה לצד מזרח.
כיוון שהמערכה הגדולה הייתה כה גדולה, היו ראשי העצים הפנימיים נוגעים בתפוח.
בנוסף לעצים היו מסדרים עוד שני גזרי עצים, כפי שהוזכר מקודם, וגם בתקופת בית שני המשיכו במנהג זה.
מטאמיקטיזציה

מטאמיקטיזציה (מיוונית "מתערבב אחרת"‏) היא תהליך טבעי המתבטא בהרס הדרגתי עד מוחלט של המבנה הגבישי של מינרל, והופך את המינרל לאמורפי. המינרל המושפע מתהליך זה מכונה מטאמיקטי.
מינרלים מסוימים מכילים לעיתים זיהומים שהם תרכובות רדיואקטיביות, וקרינת אלפא הנפלטת מתרכובות אלו אחראית להשחתת מבנה הגביש עקב ההפצצה הפנימית. ההשפעות של מטאמיקטיזציה הן נרחבות: מלבד שלילת תופעת השבירה הכפולה (אם הייתה קיימת במינרל קודם לכן), התהליך מנמיך את מקדם השבירה של המינרל, את קשיותו (כפי שנמדדת על ידי סולם מוס), ואת משקלו הסגולי. גם צבעו של המינרל מושפע מהתהליך: מינרלים שהם מטאמיקטיים הם בדרך כלל ירוקים או חומים. יותר מכך, מטאמיקטיזציה מטשטשת את הרצועות בספקטרום הבליעה של המינרל. באופן מעורר סקרנות ובלתי מוסבר, התכונה היחידה שמטאמיקטיזציה אינה משנה היא הנפיצה. כל החומרים המטאמיקטיים הם רדיואקטיביים בעצמם, חלקם אפילו בצורה מסוכנת.
דוגמה למינרל מטאמיקטי הוא הזירקון. נוכחות אטומי אורניום ותוריום המחליפים בגביש את הזירקוניום היא הגורם להרס שגורמת הרדיואקטיביות במקרה זה. דוגמיות שאינן מושפעות מהתהליך מכונות "זירקון גבוה" (high zircon), בעוד שהדוגמיות המטאמיקטיות מכונות "זירקון נמוך" (low zircon). דוגמיות המצויות בין שני הקצוות מכונות "זירקון ביניים". מינרלים נוספים שלגביהם ידוע כי הם עוברים מטאמיקטיזציה כוללים את האלניט, האקאניט, התוריט והטיטניט. האקאניט נמצא תמיד כשהוא מטאמיקטי לחלוטין שכן תוריום ואורניום הם חלק חיוני בנוסחה אמפירית של המינרל.
ניתן להחזיר למינרלים מטאמיקטיים את המבנה הגבישי ואת התכונות הנגזרות ממנו באמצעות תהליך חישול ממושך.
תופעה הקשורה לתהליך המטאמיקטיזציה היא יצירת ההילה הצבעונית (באנגלית pleochroic halo) סביב תכלילים זעירים של זירקון בתוך גבישים של ביוטיט או מינרל אחר. ההילות הכדוריות נוצרות מקרינת חלקיקים מהאורניום או התוריום שבתכלילים.
מיקום מייצג

בגאולוגיה, מיקום מייצג הוא מקום גאוגרפי שבו זוהו לראשונה סלע, מאובן, מינרל או יחידה סטרטיגרפית הנושאים את שמו.
ניק אדמס

ביוגרפיה

אדמס נולד בעיר נאנטיקוט שבפנסילבניה לקתרין קורץ ולפיטר אדאמשוק, כורה פחם אוקראיני. 
בצעירותו הצטיין בבייסבול וקיבל הצעה לשחק עבור קבוצת סנט לואיס קרדינלס אותה דחה בשל שיקולים כספיים. 
בגיל 17 בעת שביקר בניו יורק נכנס אדמס לאודישן במחזה מקומי, שם פגש את השחקן ג'ק פאלאנס.
זמן קצר לאחר מכן זכה אדמס להצעת עבודת המשחק הראשונה שלו במחזה "תום סוייר".
לאחר שנה נסע לנסות את מזלו בלוס אנג'לס, שם החל לעבוד בתור מאבטח באולפנים בניסיון ליצור קשרים עם סוכנים ובמאי קולנוע.
אדמס החל לקבל תפקידי משנה משמעותיים בשנת 1955 בדרמה הקומית "מר רוברטס" ובדרמות "מרד הנעורים" ו"פיקניק".
בשנה שלאחר מכן הוזעק אדמס לדבב את דמותו של חברו כוכב הקולנוע ג'יימס דין לאחר שמת לפני שסיים לצלם את הדרמה "ענק"
ב-1958 התפרסם בקומדיות "חיית המחמד של המורה" בתפקיד בארני קובאק ו"אין פנאי לסמלים". 
ב-1959 יצר כתב ושיחק אדמס בסדרת המערבון " The Rebel" והופיע בדרמות "דו-שיח בחדר המיטות" בתפקיד טוני וולטרס ו"סיפור האפ.בי. איי" בתפקיד הצעיר ג'ק גרהאם.
ב-1963 הועמד אדמס לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד בן בראון החשוד ברצח בדרמה "דמדומים של כבוד".
את הופעותיו הקולנועיות האחרונות עשה בסרטי המדע בדיוני היפנים "פרנקנשטיין כובש את העולם" ו"פלישת האסטרו מפלצות" ובסרט האימה "תמותי, מפלצת, תמותי!".
אדמס נישא לשחקנית קרול נאגט בשנת 1959 ונשאר נשוי עד למותו. לזוג נולדו שני ילדים שהפכו לשחקנים ג'ב סטיוארט אדמס ואליסון אדמס.
אדמס מת ב-7 בפברואר 1968 בגיל 36 כתוצאה ממנת יתר.
לאחר מותו של אדמס הועלו ספקולציות שונות לגבי חייו, בין היתר נטען שאדמס היה ביוסקסואל בחיים האישיים 
והרבה לבלות בחיקם של אלביס פרסלי וג'יימס דין ולצרוך איתם סמים.
ESCP Europe

דירוג

למוסד מסורת ארוכה של מצוינות אקדמית ופתיחות בינלאומית. התואר השני בניהול של ESCP Europe דורג במקום הראשון בעולם על ידי ה-Financial Times ב-2010 והגיע למקום השני בדירוג ב-2012. תוכנית ה-EMBA של המוסד דורגה במקום ה-15 בעולם על ידי ה-Financial Times ב-2009 ובמקום ה-3 בעולם עבור צבירת ניסיון בינלאומי ב-2012. התואר במימון דורג במקום ה-7 בשנת 2012. התואר באסטרטגיה וייעוץ דורג במקום ה-1 בצרפת בשנת 2018 על ידי SMBG

בוגרים

ל-ESCP Europe כ-40,000 בוגרים. בין הבוגרים הבולטים: ראש ממשלת צרפת לשעבר, ג'אן פייר רפראן; מנכ"ל חברת הנפט Total, קריסטוף דה מרג'רי; מנכ"ל Hermes, פטריק טומאס; מנכ"ל SEB, טירי דה לה טור; מייסד Danone, אנטואן ריבו; מנכ"ל Ernest and Young באירופה המערבית, פטריק גונל, ורבים אחרים.

בוגרים בישראל

בין הבוגרים הבולטים בעלי אזרחות ישראלית, מיכאל גולן, מייסד ומנכ"ל גולן טלקום, ופרופ' דניאל רואש, אשר מכהן כראש לשכת המסחר ישראל-צרפת ומרצה בין היתר ב-ESCP Europe ובטכניון. בוגר נוסף הוא ג'אן מארק דארדיה, מנהל השיווק הגלובלי של מכתשים אגן תעשיות.
המתאבד

המתאבד (ברוסית: Самоубийца) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הרוסי ניקולאי ארדמן. הצגתו נאסרה בתקופה הסטליניסטית והופק ברוסיה רק לאחר מותו של הסופר. כיום הוא נחשב אחד מהמחזות המשובחים ביותר שנוצרו בתקופתה של הרפובליקה הסובייטית.

העלילה

סמיון, מובטל צעיר שמאז שפוטר אשתו מפרנסת אותו. סמיון מאמין שאם ילמד לנגן בטובה, יוכל להופיע בקונצרטים וירוויח כסף רב. אחרי שהוא מנסה שעה קלה ללמוד לנגן באמצעות ספר וכושל, הוא נעשה מדוכדך ומתכנן להתאבד. השמועה על התאבדותו המתוכננת מגיעה לאנשים שונים והם רוצים שיהפוך לגיבור ויתאבד למענם.
האינטליגנציה, אותה מייצג אריסטרך, היא הראשונה להיענות לכך, מאותו שלב ואילך, סמיון מוצא עצמו מתומרן בידי אנשים שונים המייצגים את עולם העסקים, האמנויות, הפועלים, הרומנטיקה וכן הלאה. במהלך המחזה, כל דמות חושפת את הצד האפל של אישיותה, כדי ליצור את האפקט הקומי.

הפקות

"המתאבד" תורגם לראשונה לאנגלית בידי פיטר טגל (Tegel). הצגת הבכורה שלו התקיימה לראשונה בידי הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון The Other Place, בסטרטפורד שעל הנהר איבון, ב-13 ביוני 1979. הבמאי היה רון דניאלס, ובתפקיד הראשי של סמיון סמיונוביץ' שיחק רוג'ר ריס. 
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי ב-9 באוקטובר 1980 ב ANTA Playhouse (כיום נקרא תיאטרון אוגוסט וילסון) ורץ עד ל-30 בנובמבר 1980, לאחר שישים הצגות. הבמאי היה ג'ונאס ג'וראסאס (Jonas Jurasas), מעצבת התנועה הייתה ארה פיצג'ראלד (Ara Fitzgerald), מעצב התפאורה והתלבושות היה סנטו לוקאסטו (Santo Loquasto), עיצוב התאורה בידי פ. מיטשל דנה (F. Mitchell Dana), עיצוב הפסקול בידי ג'ק שירינג, עיצוב התלבושות והשיער בידי ג'יי רוי הלנד. בין השחקנים שיחקו דרק ג'קובי, גרייסון הול, ג'ון הפרמאן, אנג'לה פייטרופינו, סוזן אדוארדס, לורה איסטרמן (Esterman), קלרנס פלדר, שריל ג'אניני, קרול מאיו ג'נקינס, דייוויד פטריק קלי, דרק מידר, ויליאם מאיירס, מארי לו רוזטו, דייוויד סבין, לדה זיסקינד, צ'יפ זיין (Chip Zien) וג'ף זין.