google/wiki40b huggingface dataset:
הנרי למברט

הֶנְרִי לֶמְבֶּרְט (באנגלית: Henry Lambert)‏ (נפטר ב-4 בינואר 1813) היה קצין בצי המלכותי הבריטי שהשתתף במלחמות המהפכה הצרפתית, המלחמות הנפוליאוניות ומלחמת 1812. במהלך הקריירה הארוכה שלו שירת למברט באוניות רבות, ונטל חלק בפעולות קרביות אחדות ובהן כיבוש האי הצרפתי ראוניון באוקיינוס ההודי. הוא זכור בעיקר כקפטן של הפריגטה "ג'אווה", שהוכנעה לאחר קרב עקוב־דם במלחמת 1812 על ידי הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן". למברט נפצע אנושות בקרב ומת ימים אחדים אחר כך בסלבדור שבברזיל.

שירותו בצי

למברט היה בנו של קפטן רוברט למברט, והצטרף לצי בגיל צעיר, ב-1795. האונייה הראשונה בה החל את שירותו הייתה אה"מ "קאמברלנד" (74 תותחים), שהוצבה בים התיכון, עימה השתתף בקרב איי ייר (îles d'Hyères). בשש השנים הבאות הוסיף למברט לשרת בים התיכון באוניות "וירג'ין (44 תותחים) ו"סאפוק" (74 תותחים), וב-1801 הועלה לדרגת לפטננט. הוא עבר אל אה"מ "ויקטוריוס", וב-1802 – השנה בה נחתם שלום אמיין – אל אה"מ "סנטוריון".
כשהתחדשה המלחמה, ב-1803, הועלה למברט לדרגת קומנדר וקיבל את הפיקוד על אה"מ "וילהלמינה". שנה אחר כך קיבל דרגת פוסט קפטן ואת הפיקוד על אה"מ "סן פיורנצו" (38 תותחים) בתחנת הצי בתת היבשת ההודית. בפברואר 1805 לכד למברט את הפריבטיר הצרפתי "פסישה"  (Psyché‏, 36 תותחים), וביוני אותה שנה שב לאנגליה. ב-1808 נמסר לו הפיקוד על הפריגטה "אִיפִיגֶ'נָאיה" (36 תותחים), שהוצבה תחילה בקוויבק ואחר כך הועברה אל האוקיינוס ההודי. אונייתו צורפה אל השייטת בפיקודו של ג'וסייאס רולי שהטילה מצור על איל בונפרט (ראוניון) ואיל דה פראנס (מאוריציוס), וביולי 1810 השתתף למברט בנחיתה בחוף והתקפה על איל בונפרט. חודש אחר כך יצאה "איפיג'נאיה" עם אוניות נוספות להתקפה על מעגן גרנד פורט באיל דה פרנס. הפעולה, בפיקודו של סמיואל פים, נחלה כישלון צורב כתוצאה מאי ידיעה מדויקת של המקום. האוניות עלו על שרטונות, שתי פריגטות טבעו ושתיים אחרות ובהן "איפיג'נאיה" ניזוקו קשות ונפלו לידי האויב. למברט ואנשיו שוחררו מן השבי לאחר התקפה מוצלחת על איל דה פראנס. הוא עמד בפני בית דין צבאי כנהוג במקרה של אובדן אונייה, ולאחר חקירה זוכה מכל אשמה. "איפיג'נאיה" עצמה חולצה משבייה.
ב-1812 ניתן ללמברט הפיקוד על אה"מ "ג'אווה" (38 תותחים), פריגטה ישנה שנתפסה שלל במערכה במאוריציוס. ב-29 בדצמבר נתקלה "ג'אווה" בחופי ברזיל ב"קונסטיטושן", פריגטה אמריקנית גדולה וחזקה ממנה פי כמה. לאחר קרב מר ועקוב־דם נכנעה "ג'אווה" ונפלה לידי האויב. למברט עצמו נפצע אנושות בחזהו מכדור מוסקט. הרופא של "קונסטיטושן" ניסה להצילו, אך הוא מת מפצעיו ב-4 בינואר 1813 בסלבדור ונקבר למחרת היום.
מונה חאטום

אודות

מונה חאטום נולדה בבירות ב-1952 להורים פלסטינים אשר היגרו ללבנון בעקבות מלחמת העצמאות בישראל. על אף שנולדה בלבנון, חאטום לא מגדירה את עצמה לבנונית מאחר שמשפחתה, כמו פלסטינים אחרים שהגיעו ללבנון אחרי 1948, לא קבלו אזרחות ונשארו במעמד פליטים. משפחתה לא תמכה בשאיפותיה לעסוק באומנות אך היא המשיכה ליצור. חאטום למדה עיצוב גרפי באוניברסיטה האמריקאית בלבנון ועבדה במשרד פרסום במשך שנתיים. היא לא נהנתה מעבודה בתחום העיצוב. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975 היגרה ללונדון. שם למדה בין השנים 1975–1981, אמנות בבית הספר לאומנות ביים שאו (Byam Shaw) ובבית הספר לאומנות סלייד (Slade School of Fine Art).

יצירה

עבודותיה של חאטום עוסקות בגוף ומגדר, יחסי עולם ראשון ועולם שלישי ובמרחב הפרטי המוגדר נשי. דרך נוספת לבחון את עבודותיה היא באמצעות תפיסת המרחב. גוף הצופה נלקח בחשבון כחלק מהעמדת הפסלים והמייצבים בחלל וכן ביחס לזרמים מרכזים באומנות המודרנית סוריאליזם, מינימליזם ואמנות אדמה. ישנן קריאות רבות לעבודתה. חאטום מבקשת לייצר אצל הצופים בעבודתיה תגובות פסיכולוגיות ורגשיות. עבודותיה של חאטום כוללות מיצבים ופסלים מחומרים מגוונים הכוללים רשתות, חוטי חשמל, נורות, שיערות ועוד. בעזרתם היא יוצרת צורות גאומטריות המרמזות על כבלי מערכות שליטה בחברה. בעבדות אחרות היא משמשת בחפצים ביתיים כמו מטחנת בשר ענקית ופומפיה.
חאטום משתמשת גם בשערה בעבודתיה. למשל, בעבודתה כאפיה 1993-9 חאטום ארגה את שערה בתוך הכאפיה - כיסוי ראש לגבר - המשלב בתוכו שיער אישה. השימוש בצורות גאומטריות היוצרות דוגמה של גדר, בעבודה זו ובאחרות, מרמז גם ביוקרת חברתית על חוקי החברה שכולאים נשים.
העיסוק שלה בגבולות נוגע גם גבולות בין מדינות, עמים והמשמעות שלהן. בעבודה Untill There are None, חאטום מזמינה את הצופים לצייר בגיר על משטח כהה את מפת העולם. לצייר ולמחוק גם את המפות של הצופים שציירו לפניהם. בעבודה נוספת "על בלימה" תלויות 35 נדנדות. כל תזוזה של נדנדה פוגעת בחברתה. על מושבי הנדנדות כתובים שמות של ערים מהן ישנה הגירה בגלל סכסוכים (בירות, באגדד, כאבול).

הוקרה ופרסים

עבודותיה מוצגות במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, במרכז ז'ורז' פומפידו, בגלריית טייט, במוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון ישראל ובמקומות נוספים.
בשנת 2008 זכתה בפרס רולף שוק, בשנת 2011 זכתה בפרס חואן מירו ב-2017 קבלה את פרס הירושימה לאומנות.
בשנת 2019 זכתה יחד עם ארבעה אמנים נוספים, ביניהם הכנרת אן-סופי מוטר והצייר ויליאם קנטרידג' בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה בקטגוריית פיסול לאות הכרה ב-45 שנות יצירה. היא האמנית הבריטית הראשונה שזכתה בפרס מאז אנטוני גורמלי בשנת 2013.
אליפות ברית המועצות בהוקי קרח

היסטוריה

לאחר מלחמת העולם השנייה, הוועדה הסובייטית לספורט ותרבות הגוף (Всесоюзный комитет по физической культуре и спорту) החליטה לארגן ליגת הוקי קרח, לאחר שעד שנות ה-40 הוקי קרח לא טופח במדינה, שהעדיפה עליו את הבנדי. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1946. ב-1992, עם תחילת פירוק ברית המועצות, שמרה הליגה על המבנה שלה והפכה לשנה אחת לאליפות חבר המדינות. לאחר עונה אחת פורקה הליגה. המועדונים הרוסים, שהיוו את שלד הליגה, הפכו לחלק מליגת ההוקי הבינלאומית שהפכה מאוחר יותר לאליפות רוסיה בהוקי קרח.
במשך התקופה מספר הקבוצות בליגה העליונה עלה מ-10 בשנות ה-40 עד ל-15 בתחילת שנות ה-90. הקבוצות ממוסקבה שלטו בליגה, ולמעשה זכו בכל תוארי האליפות. רק 3 פעמים קבוצות מחוץ למוסקבה הגיעו למקום השני.
הקבוצה הדומיננטית בליגה לאורך מרבית שנות קיומה הייתה צסק"א מוסקבה, שזכתה ב-32 אליפויות.
בינואר 1950 בעקבות תאונה אווירית נספו כמעט כל שחקני קבוצת "ו.ו.ס מוסקבה". למרות האסון הקבוצה השתקמה וזכתה ב-3 אליפויות בתחילת שנות ה-50.
אריה לייב מאמסטרדם

רבי אריה לייב מאמסטרדם; (בערך ה'ת"ן (1690) - שביעי של פסח ה'תקט"ו (7 באפריל 1755)). היה רב ותלמיד חכם בולט ומגדולי יהדות אשכנז. שימש כראש ישיבה ומרא דאתרא ברישא, גלוגא, לבוב, ובקהילה האשכנזית באמסטרדם.

תולדות חייו

נולד לרבי שאול בנו של הרבי ר' העשיל מקרקא. בילדותו למד תורה אצל אביו. בערך בגיל 15 השתדך עם מרים בתו של החכם צבי שכיהן אז כרבה של המבורג. באותה עת נקרא אביו רבי שאול לכהן כרבה של אמסטרדם אך נפטר בדרכו לשם ונקבר בעיר גלוגא. לאחר שנישא למד תורה אצל חמיו החכם צבי - ואף ערך את כתביו. הצטרף לחמיו כשעבר לאמסטרדם, שם הוציא לאור מחדש את שו"ת הרמ"א. בהסכמתו של החכם צבי לספר ניכרת הערכתו הגדולה לחתנו.
עם פרסומו הוזמן לכהן בקהילות חשובות, ואכן שימש כרבה של רישא ולאחר מכן בגלוגא ולבוב. בשנת ה'תק"א החל לכהן כרבה של הקהילה האשכנזית של אמסטרדם משרה בה החזיק כ 15 שנה עד שנפטר.
בי"ז בתמוז ה'תקי"ג נפטרה אשתו מרים, וכשנתיים אחר כך נפטר בערך בן 65 - בשביעי של פסח ה'תקט"ו (7 באפריל 1755). נספד על ידי גדולי דורו וגיסו רבי יעקב עמדין אף חיבר דרשת הספד מיוחדת בשם "שאגת אריה".

פועלו הציבורי והתורני

מעבר להיותו רב קהילה נחשב רבי אריה לייב כאחד הרבנים החשובים בדורו. בפולמוס שהתעורר בעניין רבי משה חיים לוצאטו - בזמן שכיהן כרבה של גלוגא - פנו אליו רבני ונציה לחוות את דעתו. 
במחלוקת רבי יעקב עמדין ורבי יהונתן אייבשיץ - נקט עמדה ברורה לצד גיסו. בתקופה זו נאלץ רבי יעקב עמדן לברוח התאכסן אצלו באמסטרדם.
כאביו אף הוא הסכים על הרבה מספרי האחרונים שנדפסו בתקופתו אך הוא לא הדפיס את תורתו. תשובות ממנו מפוזרות בספרי השו"ת של התקופה (שו"ת מאמר מרדכי סימן ס"ב ועוד)
כלי ירייה רב-קני

כלי ירייה רב-קניים הם סוג של כלי ירייה חם שלהם יותר מקנה אחד. המטרה בהוספת קנים רבים היא הרצון להגדיל את נפח האש (כלומר, את כמות הכדורים הנורים ביחד או את קצב הירי) מבלי להוסיף כלי ירייה נוספים בעלי קנה אחד. בנוסף לכך, כלי הירייה מרובי הקנים אפשרו גם להגדיל את נפח האש שמייצר חייל אחד בזמן הקרב. הגדלת נפח האש שסיפקו כלי ירייה אלו הייתה משמעותית בעיקר בלחימה מול כמות גדולה של לוחמי אויב רגליים ומול מטרות מתמרנות במהירות, כגון פרשי אויב. כלי נשק רב-קניים היו שימושיים בעיקר בתקופה שקדמה להמצאת כלי נשק שהוזנו במחסנית או בשרשרת כדורים.
רובים ותותחים אלה (כגון תותח ריבודקן) היו מסורבלים לתפעול ולרוב בעלי משקל כבד, שהגביל את השימוש בהם. תותח רב-קני מפורסם הוא "מקלע הגאטלינג", שלתפעולו נדרש לסובב ידית וירה בקצב אש מהיר וקטלני. את מקלע הגאטלינג החליפו מקלעים אוטומטיים אמיתיים דוגמת מקלע מקסים. כיום, נותרו רובים כאלה רק בשירות הציידים בדמות רובים דו-קניים ובמערכות נשק משוכללות דוגמת M61 וולקן שלרוב מורכבות על פלטפורמת לחימה גדולה כגון כלי טיס או רכב קרבי משוריין.
זריחת הארץ

זריחת הארץ (באנגלית: Earthrise) הוא תצלום של כדור הארץ הזורח מעל פני הירח, שצולם על ידי האסטרונאוט ויליאם אנדרס ב-1968 במהלך משימת אפולו 8. התמונה נכללה בסדרת 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים של טיים מגזין ונחשבת בתור "התצלום הסביבתי המשפיע ביותר שצולם".

פרטים

זריחת הארץ  הוא שמו של תצלום AS8-14-2383 של נאס"א שצולם במהלך משימת אפולו 8.
מפקד המשימה, האסטרונאוט פרנק בורמן, צילם תמונה דומה בשחור לבן בטרם צולמה תמונה זו. התמונה צולמה בשנית על ידי אנדרס עם סרט צילום צבעוני, ולמעשה זו התמונה שזכתה לפרסום. 
התמונה צולמה במהלך המסלול סביב הירח ב-24 בדצמבר 1968, באמצעות מצלמת הסלבלד. במצלמה היה סרט פילם אשר יוצר במיוחד על ידי חברת קודאק.
ניתן להאזין להקלטה של האירוע, בו שלושת אנשי הצוות, אנדרס, בורמן וג'יימס לוול משוחחים ברגע הצילום.
צולמו הרבה פריימים מהרגע הזה, כפי שניתן להבין גם מהקלטת האירוע, בהוראתו של בורמן. לאחר שאנדרס צילם (הגדרות הצילום היו 1/250 השנייה וצמצם F/11), צילם גם לוול עוד שתי תמונות, אך בהגדרות צילום שונות.
באוטוביוגרפיה של בורמן ניתן למצוא תמונה בגודל כמעט עמוד שלם רפרודוקציה של צילום השחור לבן אותו צילם מהאירוע, יחד עם הכיתוב "אחת התמונות המפורסמות בהיסטורית הצילום - צולמה לאחר שלקחתי את המצלמה מאנדרס". בורמן היה מפקד המשימה, ועוד ציין בספרו כי זו התמונה ששירות הדואר השתמש בה על בול, ואין עוד הרבה צילומים ששוכפלו כמו תמונה זו. אך כפי שנכתב קודם, התמונה שמופיעה בספרו של בורמן אינה זהה לתמונה שצילם אנדרס, כאשר מלבד המיקום השונה של כדור הארץ, גם צורת העננים שונה.
התצלום מופיע בספר שהוציא מגזין לייף "100 צילומים ששינו את העולם".
ב-1969 הפיק שירות הדואר האמריקאי בול עם פרטים מתמונה זו, עם הכיתוב "...In the beginning God" (בראשית ברא אלוהים).
הירושי קיוטאקה

קריירת קבוצות

קיוטאקה נולד שני מבין שלושה אחים. בגיל בית הספר היסודי החל קיוטאקה לשחק כדורגל. בשנים 2002–2003 שיחק קיוטאקה בקבוצת קטיאורה. בגיל 15 החל לשחק בקבוצת אויטה טריניטה מעירו, אויטה. משחק הבכורה של קיוטאקה בכדורגל מקצועני היה ב-9 באוגוסט 2008, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78, במשחק נגד שימיזו אס-פולס מהליגה היפנית השלישית. מספר דקות לאחר שנכנס קיוטאקה כבש את שער הבכורה שלו, שקבע שוויון 2-2. בעונה זו זכה קיוטאקה עם קבוצתו בגביע הליגה היפנית. בעונת 2009 כבש קיוטאקה 4 שערים ב-32 משחקים בכל המסגרות. למרות יכולתו הטובה של קיוטאקה בעונה זו, ירדה קבוצתו לליגה היפנית הרביעית.
בעונת 2010 עבר קיוטאקה לסרזו אוסקה מליגת העל היפנית. בסיום אותה עונה, עזב שינג'י קגאווה לבורוסיה דורטמונד, ובכך הפך קיוטאקה לשחקן מוביל באוסקה. בעונת 2011 הגיעה קבוצתו לרבע גמר ליגת האלופות האסיאתית, אז נפגשה עם קבוצת ג'אונבוק יונדאי מוטורס הקוריאנית. אוסקה ניצחה 3-4 במשחק הראשון, אך במשחק השני הפסידה 6-1 והודחה מהטורניר.
במהלך חלון העברות הקיץ בשנת 2012 עבר קיוטאקה לנירנברג, וחתם על חוזה ל-4 שנים, עד 30 ביוני 2016. ב-25 באוגוסט 2012 השלים קיוטאקה לראשונה משחק מלא בבונדסליגה, בניצחון של קבוצתו 0-1 על המבורג. ב-15 בספטמבר אותה שנה כבש קיוטאקה את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, שער הניצחון ב-2-3 של נירנברג על בורוסיה מנשנגלדבך.
במהלך חלון העברות הקיץ בשנת 2014 חתם קיוטאקה בהנובר 96. ב-31 באוגוסט 2014 ערך את הופעתו הבכורה הקבוצה בתיקו 0-0 נגד מיינץ 05. ב-25 באוקטובר 2015 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1-0 על בורוסיה דורטמונד.
ב-10 ביוני 2016 חתם קיוטאקה בסביליה לארבע שנים. קיוטאקה לא זכה לדקות משחק רבות ובפברואר 2017 חזר לסרזו אוסקה.

נבחרת לאומית

קיוטאקה שיחק בנבחרת יפן עד גיל 20, ובנבחרת יפן עד גיל 23, איתה הוא השתתף במשחקים האולימפיים בלונדון - 2012, והגיע למקום הרביעי.
הופעת הבכורה של קיוטאקה במדי נבחרת יפן הבוגרת הייתה ב-10 באוגוסט 2011, במשחק ידידות נגד נבחרת קוריאה הדרומית. שער הבכורה שלו במדי יפן היה בניצחון 0-3 על נבחרת עומאן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. קיוטאקה השתתף עם יפן בגביע הקונפדרציות 2013 וזומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
נשף המסכות

היסטוריה

תיאטרון סן קרלו בנאפולי הזמין אצל ורדי מוזיקה ללברית "גוסטב השלישי" מאת סקריב. הלברית של סקריב מבוססת על הסיפור ההיסטורי של רצח גוסטב השלישי מלך שוודיה, שנרצח בנשף מסכות בעקבות קנוניה פוליטית שנרקמה נגדו. בעקבות ניסיון התנקשות בנפוליאון השלישי בינואר 1858 בפריז, סירב הצנזור בנאפולי להעלות אופרה שעוסקת בהתנקשות במלך. ורדי סירב להתאים את המוזיקה ללברית אחרת, וכך עזב את נאפולי למרות שהחזרות היו בעיצומן. מתיאטרון אפולו שברומא פנו אליו בבקשה לשנות מעט את פרטי העלילה, ולהעבירה לתקופה הקולוניאלית באמריקה, בה העלילה מתרחשת בבוסטון בשלהי המאה ה-18. במקום מלך שוודיה מדובר במושל בוסטון ובמקום בני אצולה שוודים, חבורת עבדים כושים משוחררים. ורדי הסכים, ואת הלברית המחודשת כתב אנטוניו סומה.
רוב ההפקות ממקמות את העלילה בבוסטון, אך בשנות החמישים היו מספר הפקות אירופיות שהחזירו את העלילה למיקומה ההיסטורי. הגדילה לעשות האופרה המלכותית השוודית, בה שוחזרו העובדות ההיסטוריות לפרטיהן בדייקנות.
נציב (עיר מקראית)

נְצִיב הייתה עיר מקראית בשפלת יהודה, בסמוך לקעילה, הנזכרת בספר יהושע: "לִבְנָה וָעֶתֶר וְעָשָׁן וְיִפְתָּח וְאַשְׁנָה וּנְצִיב וּקְעִילָה וְאַכְזִיב וּמָרֵאשָׁה".
בתחילת המאה ה-4 לספירה ציין אוסביוס באונומסטיקון כי העיר הייתה נושבת בימיו, ושכנה במיל התשיעי בדרך שבין בית גוברין לחברון (הירונימוס תיקן כי מדובר בשבעה מיל).
האתר זוהה על ידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ועוד קודם לכן על ידי החוקר יהוסף שוורץ, עם החורבה הנקראת עד ימינו בשם ח'רבת בית נציב, במערב הרי יהודה, כשלושה ק"מ דרומית-מזרחית לתל קילא, המזוהה עם קעילה, וכק"מ אחד צפונית לתרקומיא.
"ח'רבת בית נציב" מפוצלת לחורבה מערבית ולחורבה מזרחית, כאשר בחורבה המערבית שרידים מהתקופה הרומית והביזנטית, ובחורבה המזרחית שרידים מתקופות קדומות יותר (החל מתקופת הברזל), המחזקים את זיהויה עם העיר המקראית.
סריג חופשי

בתורת הסריגים, סריג חופשי הוא הסריג הכללי ביותר בעל תכונות נתונות. באופן פורמלי, מדובר באיבר חופשי בקטגוריה של הסריגים הנוצרים על ידי קבוצה סדורה חלקית נתונה: כל סריג הנוצר על ידי קבוצה P הוא מנה של הסריג החופשי. את הסריג החופשי אפשר להגדיר גם ביחס לכל מערכת של זהויות. כך, לצד הסריג החופשי (הגדול ביותר) הנוצר על ידי P, קיימים גם הסריג המודולרי החופשי, הסריג הדיסטריבוטיבי החופשי, וכן הלאה. 
לדוגמה, הסריג החופשי הנוצר על ידי זוג נקודות a,b כולל רק ארבע נקודות: . הסריג החופשי הנוצר על ידי שלוש נקודות הוא אינסופי, ולכן הסריג החופשי הנוצר על ידי יחס סדר שיש בו שלוש נקודות שאינן ניתנות להשוואה, הוא תמיד אינסופי. לעומת זאת הסריג המודולרי החופשי הנוצר על ידי שלוש נקודות כולל 28 נקודות (וגובהו 8), כפי שחישב ריכארד דדקינד ב-1900. הסריג הדיסטריבוטיבי החופשי הנוצר על ידי שלוש נקודות כולל 18 נקודות. הסריג המודולרי החופשי על ארבע נקודות הוא אינסופי (Birkhoff, 1933), בעוד שסריג דיסטריבוטיבי חופשי הנוצר סופית הוא תמיד סופי (לסריג הדיסטריבוטיבי החופשי על 4 נקודות יש 166 נקודות, וגודלו של הסריג הדיסטריבוטיבי החופשי על n נקודות הוא בקירוב ). בעיית המילה פתירה בסריג החופשי, אבל לא בסריג המודולרי החופשי על חמש נקודות (או יותר).
את הסריג החופשי אפשר לחשב גם כאשר היוצרים מתייחסים זה לזה. למשל, הסריג החופשי על הקבוצה a,b,c שבה a<b כולל 9 נקודות (הסריג המודולרי החופשי על קבוצה זו כולל 8 נקודות, והוא דיסטריבוטיבי). הסריג החופשי על הקבוצה a,b,c,d שבה a<b<c כולל 20 נקודות (בסריג המודולרי החופשי על קבוצה זו יש 13 נקודות). הסריג החופשי על הקבוצה a,b,c,d שבה a<b ו-c<d הוא אינסופי, בעוד שהסריג המודולרי החופשי על קבוצה זו כולל 18 נקודות (תוספת היחס a<d יוצרת מנה שבה רק 12 נקודות).
שלמה אומברטו נכון

שלמה אוּמבֶּרטו נכון (Umberto Nahon; ו' בתשרי ה'תרס"ו, 4 באוקטובר 1905, ליבורנו, איטליה – ג' בשבט ה'תשל"ד, 15 בינואר 1974, ירושלים) היה ממנהיגי התנועה הציונית באיטליה בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל. משנת 1947 היה בישראל וכיהן בתור יושב ראש ארגון יוצאי איטליה וחבר בוועד הפועל הציוני בין השנים 1951–1964. הוא עבד במחלקה לארגון ולהסברה של הסוכנות היהודית.

ביוגרפיה


בתקופת שלטון הפשיזם באיטליה הוא היה המקשר בין ראשי הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית לבין ראשי הממשל האיטלקי של מוסוליני. הוא העביר בין הצדדים מסרים, מהם יכלו לעמוד על כוונות הצדדים. בתום מלחמת העולם השנייה הוא נשלח לרומא להיות נציג הסוכנות שם, והסדיר את עלייתם ארצה של הפליטים אשר הגיעו לאיטליה. בשנת 1967 פעל להעברתה של מרכבת הסוסים של משה מונטיפיורי המוזנחת מחצר בית הספר לאמנות בצלאל בירושלים, לאתר הקבע שלה במשכנות שאננים, ליד טחנת הרוח. בעקבות כך זכה שהרחוב הגובל במשכנות שאננים ממזרח ייקרא על שמו. פועלו החשוב של נכון בארץ היה ארגון העברה של ארבעים ארונות קודש ותשמישי קדושה אחרים מבתי כנסת נטושים באיטליה לבתי כנסת בארץ.
לזכרו הוקם "מוזיאון יהדות איטליה ע"ש ש. א. נכון" בירושלים.
לאחר מלחמת ששת הימים, מונה ד"ר נכון להיות חבר בוועדה לפיקוח על הכותל המערבי והמקומות הקדושים, על ידי הרבנים הראשיים הרב איסר יהודה אונטרמן והרב יצחק נסים.

ספריו

משה מונטיפיורי
קרב קורינתוס

קרב קורינתוס, היה קרב שהתרחש בשנת 146 לפנה"ס, בין הרפובליקה הרומית לליגה האכאית. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של רומא והשמדה טוטלית של הליגה.
בהנהגת הקונסול לוקיוס מומיוס אכאיקוס, הרומאים כבשו את עיר הנמל היוונית החשובה, קורינתוס, לאחר מצור בשנת 146 לפנה"ס. הם בזזו את העיר, הרסו אותה ועד שנת 44 לפנה"ס היא נשארה בלתי מיושבת. 
לאחר הקרב הוסף לממיוס האגנומן - אכאיקוס, על שם הניצחון על הליגה האכאית.
מי שתייה

מי שתייה הם מים שאיכותם ודרגת ניקיונם מאפשרים את שתייתם על ידי בני אדם ללא סיכון. במרבית המדינות המפותחות מי השתייה מסופקים ישירות לבתים, לעסקים ולמפעלים באמצעות צנרת. במדינות בלתי מפותחות לחלקים גדולים מהאוכלוסייה אין גישה למי שתייה, והמים הזמינים מזוהמים על ידי פתוגנים או רעלנים.
מקרה קטרינג

תקציר עלילה

אנה מייסי (אליזבת דביקי) עזבה את עיירת הולדתה קטרינג כשהייתה בת 14, זמן קצר אחרי שחברתה הטובה (ואחותה למחצה), ג'יליאן בקסטר, נעלמה בצורה מסתורית. שתי הילדות רכבו על אופניים אל היער מחוץ לקטרינג, שם ראו אורות משונים בשמיים. אחרי שמונה שעות אנה נמצאה לבדה, מפוחדת ומכוסה בדם.
חמש עשרה שנים אחר כך, אנה חוזרת לעיירה ומוצאת שהאנשים שם נאבקים כדי לשרוד. היערות סומנו לכריתת עצים, ומתרחשים עימותים אלימים בין אנשי איכות הסביבה והעובדים מקומיים. הופעתה המחודשת של אנה מעוררת סערה, כאשר נערה אחרת, קלואי הולוויי (סיאנואה סמיט-מקפי) נעלמת בפתאומיות, מה שמניע את אנה לחקור מה באמת קרה בלילה שבו ג'יליאן נעלמה. בכך היא חושפת סודות המאיימים על עתידה של קטרינג.
פארידה אפרידי

ביוגרפיה

אפרידי נולדה וגדלה בטריטוריית שבט ח'ייבר, באזורים השבטיים המנוהלים פדרלית בצפון-מערב פקיסטן, חבל ארץ ענייה חצי-אוטונומית בסמוך לגבול אפגניסטן. היו לה שלוש אחיות ושני אחים.
בעת לימודיה לתואר שני בלימודי מגדר, היא הקימה יחד עם אחותה נורזיה אפרידי, את החברה להערכת והעצמת נשים באזורים כפריים (SAWERA), עמותה לקידום זכויות וסטטוס נשים באזורים השבטיים. על פי ארגון Safeworld, הם כל כך התרשמו מהפעילות של האחיות, שהזמינו אותן לשמש כשותפות-שטח של הארגון. בנוסף לערכי זכויות נשים, האחיות היו מחויבות לרגישות תרבותית ודתית, ואף לא יצאו לדרך בהקמת העמותה שלהן עד אשר קיבלו את רשות הוריהן, בתמורה להבטחה שמעשיהן רק יביאו כבוד למשפחה.
אפרידי היה מבקרת חריפה של ממשלת פקיסטן, הטליבאן, והאופי הפטריארכלי של החברה הפקיסטנית.
ביוני 2012, היא אמרה לעיתונאים שהיא נמצאת תחת איומים. חבריה ועמיתיה חשדו שמקור שמקור האיומים הם פעילי טליבאן.
ב-5 ביולי 2012, כשיצאה אפרידי מביתה בחבל ח'ייבר כדי ללכת לעבודה בפשאוור, היא נורתה, ירייה אחת בראש ושתיים בצוואר, על ידי שני רוכבי אופנוע, אשר לאחר מכן נמלטו. היא מתה בבית החולים.
בגינוי הרצח במחנה מחאה שאורגן על ידי קרן אוראט (ארגון זכויות נשים המבוסס באסלאמאבאד) יחד עם מועדון העיתונות הפקיסטני והאיגוד הפדרלי של עיתונאי פקיסטן, שר ההסברה של ח'ייבר פח'טונח'ווה, מיאן איפתיח'אר חוסיין הצהיר:
אפרידי הייתה רק אחת מתוך מספר נשים בח'ייבר פח'טונח'ווה שהיו מטרה לחיסול מצד הטליבאן; לפניה, הם רצחו את שבנאם, רקדנית מפורסמת (באותה העת נרצחו גם מספר רקדניות נוספות), ומאוחר יותר באותה השנה נורתה מלאלה יוספזאי. על פי עיתון Express Tribune הפקיסטני, האזור השבטיים המנוהלים פדרלית אינם מחויבים לחוקי פקיסטן, בהיותם אוטונומיים במידה גדולה, ולכן לא מובטחות לתושביהם זכויות חוקתיות. דבר זה, על פי העיתון, מקל על פעולתן באזור של ארגונים מיליטנטיים, אשר ממוקדים באופן ספציפי על עובדות זכויות אדם, כדוגמת זרטיף חאן אפרידי, פעילת ארגון חוץ-ממשלתי נוספרת שנורתה באזור ג'מרוד שנה קודם.
פעילת זכויות הנשים הבולטת, הפרופסור ללימודי מגדר פרזאנה בארי, תיארה את העבודה שעשו האחיות והפעילות האחרות: "בעיקרון, אנחנו שואלות לגבי הגישה הבסיסית של נשים למשאבים. זה אומר חינוך, בריאות, היכולת עבודה, עצמאית כלכלית, והיכולת של לבחור בעצמן, אתה יודע, לגבי חייהן שלהן." אחותה נורזיה הצהירה כי תמשיך את עבודתן המשותפת, כמורשתה של אחותה, על אף הלחץ הרב לוותר בשל הסיכון הכרוך בכך.
בני בנימין

הסתדרות בני בנימין הייתה ארגון של בני המושבות שקם בשנת 1921, בהשראת הגדעונים. קרוי על שמם של בנימין זאב הרצל ובנימין רוטשילד.

היסטוריה

המטרות המקוריות של הארגון היו סיוע לחקלאים במושבות, אולם תוך זמן קצר הפך לחברה לרכישת אדמות והקמת מושבות. נשיא הארגון היה אלכסנדר אהרנסון והמזכיר (במונחים של היום - מנכ"ל) היה עובד בן עמי. בין היוזמים להקמת הארגון ואחת הדמויות הבולטות בו היה עורך עיתון "דאר היום", איתמר בן-אב"י. כמו כן היה שותף להנהלת הארגון גם הברון פליקס דה מנשה, אחד מעשירי מצרים ומראשי הקהילה היהודית שם. ניסן רוטמן היה ממנהלי עסקי רכישת הקרקעות לעמותה.
הסתדרות "בני בנימין" נוסדה בשעה שמשבר כלכלי חמור פקד את מושבות ארץ ישראל בסוף העלייה השלישית ובני איכרים רבים עמדו לנטוש את המושבות. לדברי איתמר בן-אב"י, "התקוה היחידה [של בני המושבות הצעירים]... להתאכר על נחלת אבותיהם, התנדפה כעשן".
לפיכך עלה הצורך, לדעת משפחת אהרונסון ושותפיה, ליצור ארגון שייצג את ציבור האיכרים במושבות ארץ ישראל לעומת הגוון השמאלני ה"קיצוני" של אחדות העבודה והפועל הצעיר שאפיין לדעתם את ההסתדרות הציונית ערב הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
היישוב הראשון שהקימו בני בנימין היה כפר אהרון (כיום שכונה בנס ציונה), ואחריו, בשנת 1924, הקימו יחד עם קהילת ציון אמריקאית על אדמות שנרכשו מהכפרים ג'ליל (אג'ליל) וסידנא עלי את המושבה הרצליה.
לשם ביצוע המטלות השונות הקימו בני בנימין בשנת 1924 את חברת "הנוטע" לנטיעת ועיבוד פרדסים – חברה שהייתה מעורבת גם בהעברת רכוש יהודי גרמניה לישראל – וכן את "בנק בני בנימין" ואת ה"חברה לפיתוח חוף נתניה" להקמת נתניה. באמצעות חברת הנוטע הקימו בני בנימין על אדמות אום חאלד את המושבה נתניה, ב-1932 את המושבה אבן יהודה, וכן את צור משה (ע"ש משה קופינס). כדגם לפעילותם ראו את אגודת נטעים אשר הקימה משקים למכירה לבעלי הון.
בני בנימין שתפו פעולה עם משה איכילוב וקבוצת מענית שייסד, ואף ניסו ב-1934 להמשיך את הקמת כפר נורדאו על אדמות תל א-צאפי (תל צפית) אחרי שקבוצת מענית בניהולו של אפרים אילין פשטה רגל.
שחיתות (סדרת טלוויזיה)

עונה 1

חקירה אחר מפקד יחידת בילוש, פקד-בילוש טוני גייטס (לני ג'יימס), שוטר מוערך שנחשד בניפוח תיקים על מנת להציג הצלחה.
הקצין בקשר עם מאהבת עשירה, ג'י ליברטי (ג'ינה מקי), המסובכת עם העולם התחתון וגוררת גם אותו.
ברקע חיי הפשע והעוני באזור המכונה "ביצה", בו מתרחשים מאבקים אלימים על שטחי השפעה של סחר בסמים והלבנת הון.
השליט האלמוני של הכנופיה האכזרית מתגלה כ"טומי" חובב גולף, ולו משתפי פעולה במשטרה המסיעים לו לחמוק מעונש.
יצאה ביוני 2012 ומכילה 5 פרקים.

עונה 2

שיירת ליווי משטרתי עבור "היחידה להגנת עדים" נקלעת למארב, ויושבי הרכב נרצחים. הניצולה היחידה מהאירוע היא מפקדת המבצע, המפקחת לינדזי דנטון (קילי הוז). כאשר ברקע נחשפת פרשת התעללות מינית בקטינים, והימצאותו של שוטר מושחת המשתף פעולה בעל הכינוי "נושא הכלים" ("The Caddy") - (מונח ממשחק הגולף).
יצאה בפברואר 2014 ומכילה 6 פרקים.

עונה 3

סמל דני וולדורן (דניאל מייס) מנסה להסתיר את נסיבות הריגתו של פושע נמלט במרדף.
המפקחת לינדזי דנטון (מעונה 2) מנסה לטהר את שמה, ומאשימה את בלש היחידה סטיב ארנוט (מרטין קומפסטון) בבידוי ראיות.
כאשר ברקע עדיין פרשת התעללות מינית בקטינים ופעילות ה"טיוח" של "נושא הכלים".
יצאה במרץ 2016 ומכילה 6 פרקים, (כאשר פרק הסיום כפול - סה"כ 7).

עונה 4

רוז הנטליי (טנדי ניוטון), חוקרת מוכשרת ושאפתנית מנהלת חקירת רצח סדרתי ואכזרי של נערות, מבצע "דלת סתרים".
היא מצויה תחת לחץ לסיים את החקירה על ידי מפקדה תת-ניצב (ACC) דרק הילטון (פול היגינס).
מאשימה בחור "מאותגר נפשית ושכלית" ברצח, ללא ראיות מספקות, ומסתבכת ברצח ובידוי ראיות.
ברקע סוגיית היחס לנשים וקידומן, במשטרה בכלל וביחידה לחקירת שחיתות בפרט. זאת, כששני חברי צוות-החקירה מתחרים על קידומם.
יצאה במרץ 2017 ומכילה 6 פרקים.

הוקרה

הסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2015.
שלושה משחקני הסדרה היו מועמדים לפרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה:
השחקנית קילי הוז מועמדות לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2015,
השחקנית ויקי מק'קלור מועמדות לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2015,
השחקן דניאל מייס מעמדות ללשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2017.