לי (יחידת מידה)

ערכים משתנים

כמו כל יחידות המידה הסיניות המסורתיות, גם לגבי הלִי נטען כי את ערכו קבע הקיסר הצהוב בעת יסודה של הציוויליזציה הסינית סביב 2600 לפנה"ס, והוא נקבע כתקן על ידי יו הגדול משושלת שיה, שש מאות שנים אחר כך. אף על פי שערך היחידה השתנה ממדינה למדינה בתקופת האביב והסתיו ובתקופת המדינות הלוחמות, נוהגים היסטוריונים בדרך כלל להעריך כי הלי היה שווה ערך ל-405 מטרים בטרם נקבע התקן באורח מחייב בתקופת שושלת צ'ין במאה השלישית לפנה"ס.
יחידת המידה המסורתית לאורך של הסינים הייתה ה"צְ'ה". ככל שערכו השתנה עם הזמן, כך השתנה גם ערכו של ה"לי". בנוסף, לעיתים גם השתנתה כמות ה"צְ'ה" ב"לי". סיבוכיות נוספת נבעה מההחלטה תחת שושלת צ'ין שה"לי" יכלול 360 "צעדים" (步, בּוּ), אבל כמות ה"צְ'ה" בכל "בּוּ" הוקטנה מ-6 ל-5 דבר שגרם את הקטנת ה"לי" בשישית. לפיכך ה"לי" של שושלת צ'ין (בערך 576 מטרים) הפך לאחר ביצוע שינויים נוספים ל"לי" של שושלת האן שנקבע כ-415.8 מטרים.
ג'וזף נידהם טען שבמהלך תקופת צ'ין ותחילת שושלת האן היה אורכו של ה"לי" 497.2 מטרים. עם זאת, מדידות שנעשו בשנים האחרונות, שהן אמינות יותר, הראו שבכל תקופת שושלת האן היה ערכו של ה"לי" הסיני 415.8 מטרים.
בשנים שאחרי שושלת האן השתנה ערכו של ה"לי" כמה פעמים, וכנראה שבממלכות וֵיי הצפוני וצ'ין המערבי (במהלך המאה הרביעית לספירה) התקצר ה"לי" ל-77 מטרים בלבד. הספר "היסטוריה של שושלת לְיָאנְג" משנת 635 מתאר כי מדינת "וָה" (יפן) שוכנת מעבר לים במרחק של 2,000 לי מחצי האי קוריאה. רוחבו של מצר צושימה המפריד בין יפן לקוריאה הוא 97 קילומטרים בלבד, ולפיכך אורכו של ה"לי" על פי הספר הוא 48.5 מטרים בלבד, אבל זהו כנראה מספר שגוי מכיוון שמדידת מרחקים בים הייתה קשה באופן מיוחד בטרם הומצאו שעונים מדויקים.
תחת שושלת טאנג (618 – 907) היה ה"לי" בערך 323 מטרים.
בשלהי תקופת שושלת צ'ינג המנצ'ורית הוגדלה כמות ה"צְ'ה" ב"לי" מ-1,500 ל-1,800, דבר שהגדיל את ערכו של ה"לי" ל-644.65 מטרים. בנוסף הוגדרה בתקופה זו יחידת מידה חדשה לאורך, ה"טוּ", שהייתה שוות ערך ל-150 לי (161.13 קילומטרים).
כל השינויים הללו בוטלו בתקופת הרפובליקה הסינית של צ'יאנג קאי שק, שאימץ את השיטה המטרית ב-1928. אבל הרפובליקה העממית של סין תחת מאו דזה-דונג החזירה לשימוש את יחידות המידה המסורתיות כהתרסה כנגד האימפריאליזם וכסוג של גאווה תרבותית.
הרפובליקה העממית של סין אימצה רשמית את השיטה המטרית ב-1984, אבל שילבה בה את המידות המסורתיות הסיניות, שהותאמו לשיטה המטרית. ה"לי" הוא כיום חצי קילומטר או 500 מטרים בסין. ברפובליקה הסינית (הידועה גם כטאיוואן) לא נעשה שימוש ב"לי בכלל, אלא רק ב"גוֹנְגלי", כלומר קילומטר.
עם זאת, אף על פי ש"לי" מתייחסת ליחידת המידה המסורתית, ויש להקפיד לומר "גונגלי" כאשר מתכוונים לקילומטר, עם המעבר לשיטה המטרית הפך הקילומטר ליחידה הבסיסית של מרחקים ארוכים אפילו ברפובליקה העממית של סין. זאת בניגוד למה שקרה בנושא המשקל, שם יחידת המידה המועדפת בשימוש יומיומי היא דווקא ה"ג'ין" (חצי קילוגרם) ולא הקילוגרם או ה"גונגג'ין".

תרבויות אחרות

ה"לי" הסיני הארוך היה המקור ליחידת האורך הקוריאנית "רי" (리) והיפנית (שבה הוא עדיין נכתב 里).
על אף שנעשה שימוש ביחידות המידה באורח בלתי רשמי החל בשושלת ג'ואו, היו אלו הערכים של שושלת טאנג שאומצו על ידי שני העמים. ה"רי" של התקופה הקדומה ביפן היה זהה לאורך של יחידת המידה הסינית, שווה ערך ל-6 צ'ו (בערך 500-600 מטרים), אבל אחר כך הוא התארך על מנת לציין את המרחק שאדם יכול ללכת בזמן נתון. ולכן היו כמה סוגים של "רי" של 36, 40 ו-48 צ'ו. שוגונות טוקוגאווה בתקופת אדו הגדירה את ה"רי" רשמית כ-36 צ'ו, תוך מתן רשות לעשות שימוש בהגדרות אחרות, וההגדרה האחרונה של הממשלה היפנית ב-1891 אימצה הגדרה זו. הערך המדויק של ה"רי" היפני נקבע בזמן זה ל-43,200/11 שהם שווי ערך ל-3,927.27 מטרים.
בקוריאה הדרומית השימוש הנוכחי של ה"רי" הוא יחידת מידה שנלקחה מה"לי" של שושלת האן. ערכו הוא 392.72 מטרים, והוא בדיוק עשירית מה"רי" היפני. באאגוקגה, המנון קוריאה הדרומית, מוזכר שאורך חצי האי קוריאה הוא שלושת אלפים "רי", כש-3,000 רי הם בערך 1,200 קילומטרים, שהם בערך אורכו של חצי האי.