google/wiki40b huggingface dataset:
קואורדינטות קוטביות

עקומות בקואורדינטות פולריות

המשוואה המגדירה עקומה אלגברית המבוטאת בקואורדינטות פולריות נקראת "משוואה פולרית" (Polar equation). במקרים רבים, ניתן לתארה בפשטות על ידי הגדרת  כפונקציה של הזווית θ. העקומה המתקבלת מורכבת מנקודות מהצורה  ואפשר להתייחס אליה כאל הגרף של הפונקציה הפולרית .
ניתן להסיק צורות שונות של סימטריה מהמשוואה של הפונקציה הפולרית . אם  אזי העקומה תהיה סימטרית סביב ציר-x (הקרן (0°/180°)). אם  אזי העקומה תהיה סימטרית סביב ציר y (הקרן (90°/270°)). אם (θ−α°) = (θ) העקומה תהיה סימטרית סביב הציר בזווית °α כנגד כיוון השעון.
בגלל הטבע הציקלי-מעגלי של מערכת קואורדינטות פולריות, עקומות רבות ניתן לתאר באמצעות משוואה פולרית די פשוטה, כאשר הצורה הקרטזית היא הרבה יותר מסובכת. בין העקומות הידועות מסוג זה נמנות הספירלה הארכימדית, השושן הפולרי, הלמניסקייט של ברנולי, הלימצון והקרדיואיד.
עבור מעגל, קו ושושן פולרי, אין הגבלה על התחום והטווח של העקומה.
זניט (אגודת ספורט)

"זניט" (ברוסית: Всесоюзное добровольное спортивное общество Зенит, מילולית: התאחדות הספורט המתנדבת הסובייטית "זניט") הייתה התאחדות הספורט של עובדי התעשייה האווירית הצבאית והתעשיות הביטחוניות בברית המועצות שהוקמה ב-1936. ב-1957 הפכה לאגודת "עמל" (Труд). ב-1966 הועברו לאחריותה גם מועדוני הספורט של אגודת "קריליה סובייטוב". האגודה שמה לה למטרה לקדם את הספורט לסוגיו ואיגדה את כל מועדוני הספורט של זניט בברית המועצות.
האגודה הייתה פעילה עד פירוקה ב-1987.
מספר מועדונים שהיו חלק של האגודה שמרו על השם "זניט" עד היום.
אלפונסו השלישי, מלך אראגון

ביוגרפיה

אלפונסו השלישי נולד ב-4 בנובמבר 1265 בולנסיה, לפדרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון, בתם של מנפרד, מלך סיציליה וביאטריצ'ה מסבויה, מרקיזת סאלוצו.
בשנת 1285 מת אביו פדרו השלישי, מלך אראגון, ונחלתו פוצלה בין בניו: אלפונסו ירש את ממלכת אראגון, ואילו חיימה, מלך סיציליה ירש את ממלכת סיציליה. בשנת 1286 כבש אלפונסו מידי דודו חיימה השני, מלך מיורקה, את מיורקה ואיביזה, ובשנת 1287 צירפם עם מנורקה שכבש מידי המוסלמים למדינה אחת.
אלפונסו היה מאורס לאלינור מאנגליה, רוזנת באר, בתו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה, אך לא הספיק לממש את הנישואים לפני מותו. ב-18 ביוני 1291 מת אלפונסו השלישי, ואחיו חיימה השני, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.
מתיבתא תפארת ישראל

היסטוריה

הישיבה נוסדה בשנת ה'תשי"ג, על ידי רבי מרדכי שלמה מבויאן מניו יורק, כשמספר אברכים מחסידות בויאן, בהם בלטו הרב נטע צענווירט והרב אליעזר רבינוביץ', פעלו להקמת הישיבה. כראש הישיבה מונה הרב יהושע העשיל ברים, וכמשגיח הרב אברהם לייב קליין (שנודע גם כמנהיג ישיבת המתמידים). בנשיאות הישיבה הועמדו כל אדמו"רי בית רוז'ין. מסורת זה ממשיכה כיום.
הישיבה נפתחה ב"קלויז" (בית הכנסת) של החסידות בבתי הורנשטיין, ובשנת ה'תשכ"ז עברה לבניין חדש ברחוב מלכי ישראל. כיום שוכנת הישיבה הקטנה בבתי הורנשטיין, והישיבה הגדולה עברה למודיעין עילית.
בשנות ה-80 התמנה הרב אפרים פישל רבינוביץ לראש הישיבה, וכיום מכהן בנו הרב צבי, שכיהן עד אז כר"מ. בין הר"מים היה הרב משה סלנט, הרב זאב פלדמן (כיום ראש ישיבת עץ חיים - לונדון), הרב חיים קרויזר (בנו של הרב זונדל), הרב אליהו חיים שטרנבוך, הרב אלקים פשקס והרב חיים יצחק פקשר.
ספרי הסיבילות

ספרי הסיבילות (בלטינית: sibyllini libri) היו אסופה של ספרי אמירות האוראקל ברומא העתיקה, אשר אבדו עם הזמן.
נטען כי הספרים הושגו בזמן שלטונו של המלך האגדי לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס או לפי דיווחים אחרים בזמן המלך טרקוויניוס סופרבוס כאשר סיבילה, אשה שנחה עליה הרוח הנבואית, הציגה עצמה בפני המלך והציעה לו תשעה ספרים למכירה. כאשר המלך סירב לרכוש אותם היא שרפה שלושה מהם וחזרה ודרשה אותו מחיר עבור השישה שנותרו. המלך סירב שוב והסיבילה שרפה שלושה נוספים ודרשה אותו מחיר עבור אלו שנותרו. סקרנותו של המלך התעוררה והוא רכש את הספרים ואז נעלמה הסיבילה.
הספרים נכתבו ככל הנראה ביוונית, כפי שהיו המאוחרים יותר ומכך נובע ככל הנראה שמקורם היה יווני, אם כי אין הסכמה בין החוקרים מהיכן ביוון הגיעו. ספרי הסיבילות נשמרו בארון אבן תחת הקרקע במקדש יופיטר קפיטולינוס תחת שמירה של פקידים שמספרם עלה עם הזמן ונמנו עם הדקמוירי. לציבור לא הייתה רשות לעיין בספרים, אך לסנט הייתה הזכות להורות לדקמוירים לעיין בהם.
הספרים שימשו במקרים של אסונות או נבואות שחורות, אך קשה לדעת אם הכילו נבואות או פשוט הכוונות מה לעשות כדי לפייס את דעתם של האלים, מסתורין שהתעצם כאשר אחד משומרי הספרים גילה את תוכנם והוצא להורג. לפי ליוויוס, הספרים המקוריים לא שימשו כמו האוראקל ביוון כדי להבין את העתיד אלא כדי ללמוד מה יש לעשות מבחינה פולחנית כדי למנוע מן האלים לכלות זעמם באדם. ככל הנראה, נשלף אחד הקלפים עליו היו רשומים הדברים לפי הגרלה מסוימת והפעולה שהייתה כתובה בו היא זו שבוצעה.
ספרי הסיבילות הושמדו בשריפה במקדש יופיטר בשנת 82 לפנה"ס וכדי לשחזרם נשלחו שליחים לערים באיטליה, יוון ואסיה הקטנה כדי ליצור אוספים חדשים, שהופקדו באותו מקום במקדש שנבנה מחדש. מאחר שספרי נבואה רבים, שחלקם התיימרו להיות מפי האוראקל הסיביליני נפוצו ברומא, הורה אוגוסטוס להביא את כולם לפראיטור העיר (praetor urbanus) ביום מסוים ולשרפם, וכן הורה כי איש לא ישמור ספרי נבואה באופן פרטי. כאלפיים ספרי נבואה נשרפו בעקבות זאת ואלו שנחשבו אמיתיים הופקדו בשתי תיבות מצופות זהב בבסיס פסל אפולו במקדש אפולו בפלטין והופקדו עליהם הקוינדקמוירי. אוגוסטוס גם הורה לכתוב מחדש חלק מהנבואות שדהו. הקיסר טיבריוס בחן שוב את הספרים ודחה רבים מהם כמיותרים ומספר שנים אחר כך הוצע להוסיף כרך חדש לספרי הנבואות.
כותבים נוצרים טענו פעמים רבות כי בספרי הסיבילות ישנה התייחסות לבואו של המשיח ישו, אך בכל המקרים היו הטענות מבוססות על זיופים שונים. לא ידוע באיזה משקל בדיוק היו כתובות הנבואות הראשונות, אך אלו שנאספו אחרי שריפת הקפיטול הו ללא ספק בחרוז יווני (הקסמטר) ובאקרוסטיכון. יחד עם הספרים נשמרו גם הספרים של האחים המנבאים מרקיוס, הנבואות האטרוסקיות של הנימפה ביגואה ואלו של אלבונה מטיבור.
ספרי הסיבילות נותרו במקדש אפולו עד שנת 405 לספירה, ואז נטען כי נשרפו על ידי המצביא הונדלי סטיליקו, שהיה שליטה בפועל של רומא משנת 395.
מחלוקת

מחלוקת, פולמוס או דבר קונטרוברסלי (שנוי במחלוקת) היא אי-הסכמה בין מספר צדדים (לרוב, שניים) על אודות סוגיה מסוימת. כל צד מנסה להוכיח שטענתו או דעתו היא הנכונה ולעיתים אף בשימוש בכח. מחלוקות יכולות להתקיים בין שני אנשים, כמו גם בין המון רב. מחלוקות אף יכולות לגרור עמים ומדינות שלמות לעימותים קשים כגון קרבות ומלחמות.
ישנן מחלוקות אידאולוגיות, שנמשכות לאורך שנים או דורות רבים, כמו מחלוקות בנושאי דת, פילוסופיה ופוליטיקה. ישנם ויכוחים שבהם הצדדים מתפשרים די מהר, כגון ויכוחי ילדים.

מחלוקת בהגות היהודית

בפרקי אבות נעשית הבחנה בין שני סוגי מחלוקות:
כל מחלוקת שהיא לשם שמים, סופה להתקיים. ושאינה לשם שמים, אין סופה להתקיים. איזו היא מחלוקת שהיא לשם שמים? זו מחלוקת הלל ושמאי. ושאינה לשם שמים? זו מחלוקת קרח וכל עדתו
— משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה י"ז
מחלוקת לשם שמים היא מחלוקת עניינית, שהעוסקים בה חותרים להגיע לחקר האמת, ועל כן סופה להתקיים, כלומר תוכנה ימשיך להיות רלוונטי גם לאחר שתוכרע ולא יהיה ניתן למנוע ממנה מלהתקיים. מחלוקת שאינה לשם שמים היא מחלוקת אישית, המשקפת מאבקי כח ורצון בשררה, ולכן תוכנה יחדל להיות רלוונטי ברגע שתוכרע, ויישכח מהלב.
התלמוד מתאפיין במחלוקות הרבות המוצגות בו, והן למעשה המאפיין הבולט שלו.
היעדר מחלוקת (כלומר קיומו של קונצנזוס) מוצג בביטוי הארמי "כולי עלמא לא פליגי" - כל העולם אינו חולק.
אנדרטת האריה

רקע

מתחילת המאה ה-17 שירתה חטיבה של שכירי חרב שווייצריים במסגרת אנשי משק הבית של המלוכה הצרפתית. בשנת 1789 אולץ המלך לואי השישה עשר לעקור מארמון ורסאי למגורים בארמון הטווילרי. ב-10 באוגוסט 1792 הסתערו המוני מהפכנים על הארמון. המשפחה המלכותית נמלטה ממנו ומצאה מקלט בבניין האספה המחוקקת. אנשי המשמר השווייצריים לחמו בתוקפים אך הוכרעו על ידי מספרם העדיף. למעלה משש מאות מהם נהרגו בלחימה או נטבחו לאחריה. עוד כמאתיים מתו מפצעיהם לאחר שנכלאו, או שהומתו בטבח חודש ספטמבר שלאחר מכן. כמאה שווייצרים נמלטו מהארמון וניצלו, כמו גם פלוגה של 300 מהם שנשלחה לנורמנדי מספר ימים לפני הקרב. רוב קציני החיל נהרגו בקרב. מפקד הארמון, מיור קארל יוזף פון באכמן (Karl Josef von Bachmann), נשאר בחיים, נשפט והוצא להורג בספטמבר בעריפת ראש, כשהוא לובש עדיין את מעיל המדים האדום שלו. שני קצינים שווייצרים הגיעו לימים לדרגות קצונה בכירות בצבאו של נפוליאון בונפרטה.
היוזמה להקמת האנדרטה הייתה של קארל פייפר פון אלטישופן (Karl Pfyffer von Altishofen), קצין במשמר השווייצרי, שנמצא בחופשה בלוצרן בעת הקרב. בשנת 1818 הוא החל לאסוף כסף להקמתה, והיא הוקמה לבסוף במהלך השנים 1820–1821.

האנדרטה

האנדרטה היא פסל תבליט וכיתוב חצובים בסלע באורך של עשרה מטרים ובגובה של ששה מטרים, אשר סותתו בדופנה של מחצבת אבן חול לשעבר ליד העיר לוצרן (האתר נמצא כיום בתוך גבולות העיר). הפסל מתאר אריה הפצוע פצעי מוות, אשר נדקר על ידי חנית, רובץ במאורתו. הוא נשען על גבי מגן הנושא את סמל הפלר דה ליס של בית המלוכה הצרפתי. לצידו מונח מגן נוסף הנושא את סמל שווייץ. בקיר הסלע מעל האריה נחרתה הכתובת Helvetiorum Fidei ac Virtuti (לנאמנות ולגבורה של השווייצרים). הכתובת החקוקה בסלע מתחת לאריה מונה את שמות הקצינים שנהרגו ומציינת את מספר החיילים שנהרגו (DCCLX = 760) וששרדו (CCCL = 350). לפני הפסל מצויה בריכת מים ובה מזרקה והם מוקפים על ידי צמחייה.
האנדרטה עוצבה על ידי הפסל הדני ברטל תורוואלסן ונחצבה בקיר המחצבה על ידי לוקאס אהורן (Lukas Ahorn).
הסופר האמריקאי מרק טווין ביקר באנדרטה במהלך מסעו לאירופה ב-1867 ותיאר את התרשמותו העזה ממנה בספרו A Tramp Abroad.
דמות האריה באנדרטה הועתקה ב-1894 על ידי תומאס בריידי (1849–‏1907) לפסלו האריה מאטלנטה, הניצב בבית הקברות אוקלנד בעיר אטלנטה שבארצות הברית.
מרב סמן טוב

נעוריה

סמן טוב נולדה בירושלים. בגיל 10 החלה להשתתף בתוכניות בערוץ הראשון. סמן טוב הופיעה בתוכנית "סמוך עלי" במשך כשנה וחצי, הופיעה ב"חיות וחיוכים" ובסדרה "המסעדה הגדולה".

קריירה

עם השחרור מצה"ל, שבמסגרתו שירתה בחיל המודיעין ומאוחר יותר בצוות הווי פיקוד מרכז, הצטרפה סמן טוב ללהקת "אנדר קאבר", שביצעה גרסאות כיסוי לשירי רוק משנות ה-80. בהמשך שונה שם הלהקה ל"אוגוסט" והיא החלה לבצע חומר מקורי. לאחר שהלהקה התפרקה, כעבור כשנה, החלה לעבוד עם מנהל מועדון "הצוללת הצהובה", אצ'ה בר על הפקת אלבום.
במקביל לעבודה על האלבום, התקבלה סמן טוב ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והחלה ללמוד בשלהי 2001. בשנתה הראשונה באוניברסיטה פירסמה ספר שירה פרי עטה בשם "בכורה" בהוצאת "סער".
ב-2003 יצא סינגל ראשון בשם "החורף הזה" מתוך האלבום שבדרך. שני הסינגלים הבאים, "אם תבוא" ו"איסתנא" (שבו שר גם סבה שמואל סמן טוב), הפכו ללהיטים. סמן טוב הופיעה ברחבי ישראל, הופיעה בתוכניות אירוח בטלוויזיה והוציאה את אלבום הבכורה שלה, "מאמינה במלאכים", דרך חברת "הצוללת הצהובה" ובהפצת חברת "NMC יונייטד".
לאחר לימודיה החלה להגיש תוכנית קיץ אישית ברשת ג' והגישה את התוכנית "רוק בישראל" בימי ראשון. ב-2005 השתתפה בקדם אירוויזיון עם השיר "המון" שכתבה והלחינה.
בהמשך אותה שנה עברה מרשת ג' לרדיו ירושלים, שם שידרה את התוכניות "אמבטיית קצב", "עיר הבירה", "סימן שטוב", "אמן אורח" ו"הבוקר השישי", ושימשה כשדרנית מחליפה בתוכניות האקטואליה היומית.
בקיץ 2008 חתמה סמן טוב על חוזה אמן ארוך טווח בחברת "NMC יונייטד". גדי גידור, מנהל הרפרטואר העברי של החברה, התמנה למנהלה האישי יחד עם נעמה קרן. באותה שנה עזבה סמן טוב את רדיו ירושלים והחלה לשדר ב"מהות החיים", רדיו אינטרנטי השייך לקבוצת אריסון. במהלך 2009 נערכו הקלטות האלבום תחת שרביטו של המנהל המוזיקלי עמוס בן-דוד ובמחצית השנייה של 2010 יצאו לאור הסינגלים "מה שחיכית בגללו", "גבר" ו"ככה אני".
באלבומה של מירי מסיקה "מלך", שיצא בשנת 2012, נכללו שלושה שירים שסמן טוב כתבה והלחינה. עליהם נמנה השיר "מלך", שיצא כסינגל וזכה להצלחה במצעדי הפזמונים. השיר "תנועה בזמן", שכתבה והלחינה, התקבל לפסטיבל הזמר והפזמון 2013 בביצוע של הזמרת קרן אור. סמן טוב כתבה והלחינה את השיר "איפה כתוב", שבוצע על ידי להקת "סטארט אפ", נבחרת העונה הראשונה של התוכנית "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים. שירה "תרצה אותי קצת" בוצע בסיום העונה השנייה של התוכנית על ידי להקת "לוליפופ". גם אלבומה הבא של מירי מסיקה, "סימנים על החול", שיצא לאור ב-2014, נקרא על שם שיר הנושא אותו כתבה והלחינה מרב סמן טוב.
ביולי 2011 החלה סמן טוב להופיע כזמרת במסגרת המופע של יהודה פוליקר, הפקה שיצאה לדרך לרגל 25 שנה ליציאת האלבום "עיניים שלי". במהלך 2016 כתבה עבור חדוה עמרני את הלהיט "פשוט להיות" וכן לקחה חלק בהפקה המוזיקלית של הפרויקט. במרץ 2017 הוציאה סמן טוב את השיר "זה יבוא לאט" בתור הסינגל הראשון מתוך האלבום שבדרך. באוגוסט אותה שנה פורסם הסינגל השני, "מהחלון". לצד הופעות המציגות חומר מקורי שלה, סמן טוב מופיעה עם ג'קי לוי במופע בידור תחת השם "חובר'לה" העוסק בירושלים. במקביל היא מלמדת פיתוח קול והגשת שירה, לצד הפקת שירה בהקלטות של מוזיקאים רבים.

חיים אישיים

סמן טוב נשואה לדניאל שחק, עיתונאי ספורט ועורך אתר ספורטור.
זחלן רשת

מדיניות בחירה (סלקציה)

בהינתן הגודל של האינטרנט כיום גם מנועי חיפוש גדולים מכסים בחיפושם חלק קטן מהנתונים. מחקרים הראו כי המידע המתקבל על ידי אתרים אלו עומד על 40%-70% מכלל ההיצע האינטרנטי. מכיוון שהזחלן מוריד רק חלק קטן מדפי האינטרנט, התוצאה הרצויה היא שהדפים אלו יכילו בתוכם את המידע הרלוונטי ביותר ולא רק דגימה מקרית.
ניתן להגיד כי צורך חשוב ביותר כאשר מפעילים זחלן הוא הצורך בסידור עדיפויות, הפונקציונאליות של עמוד טמונה באיכותו, הפופולריות שלה הוא זוכה ואפילו כתובתו. ולכן, כאשר מעצבים מדיניות סינון צריך לקחת בחשבון כי על הזחלן לעבוד עם מידע חלקי וכי המידע השלם שקיים ברשת לא יופיע במהלך הרצת התוכנה. ישנן מספר דרכים להריץ תוכנה זו באינטרנט: על פי מספר הביקורים באתר מסוים (הסתבר כי לא מניב תוצאות טובות, ובעיקר עוזר לדפי אינטרנט יחידים ולא לאתרים שלמים). דרך שנייה להרצת התוכנה היא הרצה של התוכנה כאשר כוונתה העיקרית היא לחפש לפי רוחב האתר, דרך זו מניבה תוצאות יותר טובות מכיוון שהאתרים המבוקרים ביותר עולים בחיפוש יחסית בהתחלה. הסיבה לכך היא כי הדפים החשובים ביותר הם בעלי הלינקים הרבים יותר, שקל יותר לאתר. ישנן תוכנות מבוססות אלגוריתמים אשר מחלקות את הדפים לפי דירוג, כאשר הדפים בעלי "הדירוג" (אשר נקבע לפי האלגוריתם) הגבוה יותר מאותרים מיידית וסימולטנית על ידי התוכנה. דרך זו של חיפוש לא הועלתה מעולם לאינטרנט ועל כן לא ניתן להוכיח את אמינותה.

מיקוד התוכנה

כאשר מריצים תוכנה כמו הזחלן, דבר חשוב שצריך לבצע הוא התאמה בין דמיון של עמוד מסוים לנושא החיפוש. הבעייתיות המרכזית אשר עולה מהזחלן היא שרוצים לדעת את מידת ההתאמה של הערך לנושא החיפוש לפני הורדת העמוד. דרך טובה לנבא זאת היא עוגן הטקסטים בלינק, זוהי שיטה שפותחה על ידי פינקרטון באחד מהזחלנים הראשונים שקמו באינטרנט. הפוקוס של החיפוש תלוי בכמות הלינקים בנושא שמחפשים והישענות על מנוע חיפוש אשר נותן נקודת התחלה טובה.

מדיניות ההקבלה

זחלן מקביל הוא זחלן אשר מבצע כמה תהליכי זחילה במקביל, מטרה של תוכנה זו היא למקסם את כמות הערכים שמורידים תוך שמירה על מינימליות הכפילות. על הזחלן לזהות שתי כתובות זהות ובכך למנוע כפילות של העלאת אתרים.
דניאל סיבוני

קורות חיים

דניאל סיבוני נולד ב-1942 במרקש שבמרוקו, לאב שהיה רב, שוחט ומוהל. שפת אמו היא ערבית מרוקאית ושפתו התרבותית היא עברית מקראית. בגיל 5 החל ללמוד צרפתית. בגיל 6 היגר אביו לצרפת עקב קשיי פרנסה, וסיבוני נותר במרקש עם אמו וחמשת אחיו. בגיל 13 התאחדה המשפחה בפריז. קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת פריז. בגיל 25 מונה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פריז. 
במקביל לעבודתו כפרופסור למתמטיקה גילה עניין בפסיכואנליזה, ובגיל 32 נעשה פסיכואנליטיקאי באסכולת לאקאן, ומונה לפרופסור לאתנו-פסיכואנליזה באוניברסיטת פריז VII. כיהן כפרופסור עד שנת 2000. בהמשך לכך גילה עניין גם בפילוסופיה, ובשנת 1985 הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת פריז I. כפסיכואנליטיקאי התמקד בטיפול במטפלים. 
פרסם עשרות ספרים בפסיכואנליזה ובפילוסופיה. הוא מרבה לפרסם בעיתונות מאמרי דעה בנושאים שעל סדר היום, ומתראיין לעיתים קרובות בטלוויזיה הצרפתית. 
סיבוני נשוי ואב לארבעה ילדים.
העקומה הסקוטופית

העקומה הסקוטופית מתארת את היחס בין שטף האור לשטף אנרגיה נתון בעין האנושית בתנאים סקוטופיים, כלומר ראייה בחשכה.
רגישותם של התאים הנמצאים ברשתית (הקנים והמדוכים) לאחר הסתגלות לחשיכה היא מרבית באורך גל של 507 ננומטר, בקירוב, המתאים לצבע כחול-ירוק, בעוד שלאחר הסתגלות לתנאי אור, שיא הרגישות הוא לאורך-גל של כ-555 ננומטר, המתאים לירוק צהבהב.
האגורה

חפירות ארכאולוגיות

החפירות הארכאולוגיות באגורה החלו בשנת 1931 תחת פיקוחו של הארכאולוג ט. לזלי שיר, האב, וטרם הסתיימו. כיום מנוהלות החפירות מטעם בית הספר האמריקאי ללימודים קלאסיים באתונה תחת פיקוחו של ג'ון מקמפ.
קוקליה

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
כבר בסביבות המאה ה-12 לפנה"ס, הייתה פאפוס העתיקה מרכז דתי חשוב, עבור קפריסין ועבור מדינות מזרח תיכוניות נוספות.
בתקופה הכלכוליתית, האמינו תושבי פאפוס העתיקה בעשתורת אלת האהבה הפריון, והיופי. הם תיארו אותה בדמותה של אשה - אם. בתקופה היוונית זוהתה אלת היופי והאהבה כאפרודיטה, ומקדשה עמד בפאפוס.
אוגו בטי

אוגו בטי (באיטלקית: Ugo Betti; ‏4 בפברואר 1892 – 9 ביוני 1953) היה סופר ושופט איטלקי.
סדאקה רעות

היסטוריה

התנועה נוסדה ב-1983 על ידי סטודנטים יהודים ופלסטינים. ב-1987 נרשמה התנועה כעמותה בשם "סדאקה-רעות". ב-1989 הוקמה הקומונה היהודית-ערבית הראשונה במסגרת התנועה. תחילה פעלה התנועה בעיקר באזור המרכז והשרון, בהמשך גם בחיפה, וב-2001 התמקמו משרדי העמותה ביפו. כיום פועלת התנועה בכל רחבי הארץ: יפו, נתניה, כפר קאסם, קלנסווה, ואדי ערה, מכללת בית ברל, מכללת אחווה, תל אביב ועוד. 
במהלך שנות הפעילות של התנועה נטלו חלק בפעילויותיה אלפי בני נוער. התנועה נודעה כארגון חינוכי המתמקד בחינוך דו-לאומי, במאבק בגזענות ובחינוך לאקטיביזם חברתי-פוליטי. התנועה היא אחד הארגונים הדו-לאומיים היחידים בישראל לבני נוער.

פעילות

מטרת התנועה היא לפעול לקידום חברה שוויונית, דו-לאומית ורב-תרבותית, שמבוססת על צדק חברתי וסולידריות הדדית. היא פועלת כנגד הניכור בין החברה היהודית והערבית באמצעות קידום מודל של שותפות.
התנועה מפעילה מספר פרויקטים מרכזיים, המקדמים דיאלוג ואקטיביזם של בני נוער וצעירים: "פרויקט הנוער" הכולל פעילויות חד-לאומיות ודו-לאומיות לבני נוער תוך חינוך לאקטיביזם מקומי; "לשם שינוי" - קהילת פעילים דו-לאומית המתנדבת ביפו במטרה לשמש כמודל לפעילות פלסטינית-יהודית משותפת; ו"ג’מיני" - פרויקט דו-לאומי של שיח ופעילות בקמפוסים של מספר מוסדות להשכלה גבוהה בישראל. בנוסף התנועה מארגנת קורסים מקצועיים להכשרת מנחי קבוצות דו-לאומיות. כן מופעל פרויקט פעילות דו-לאומי בשיתוף ארגוני חברה אזרחית נוספים במסגרת קהילות מוחלשות. 
פעילויות התנועה נועדו לחנך את הפעילים הצעירים למעורבות פוליטית וחברתית, כך שיפעלו למען חזון של חברה משותפת המבוססת על שוויון, סולידריות וצדק, תוך אתגור של הנרטיבים והשיח הקיימים בחברה לגבי הסכסוך הישראלי-פלסטיני. התנועה פועלת נגד אפליה ולמען שוויון אזרחי בישראל.
השלולנים

תקציר העלילה

השלולנים הם יצורים ירוקים קטנים עם כובעים שעשויים מבלוטים אשר גרים בכפר קטן וסודי בשם שלוליתה אשר ממוקם בחצר אחורית מאחורי גדר שיחים עבה. יחדיו הם יוצאים להרפתקאות שונות בכל פרק.
כוחות היבשה של הוורמאכט

כוחות היבשה של הצבא הגרמני (בגרמנית: Heer) הוקמו על ידי אדולף היטלר במאי 1935 כחלק מהצבא הגרמני המחודש (הוורמאכט). בנוסף לזרוע היבשה כלל הוורמאכט שתי זרועות נוספות - חיל האוויר (הלופטוואפה) והצי (הקריגסמרינה). בראש ה-Heer עמדה המפקדה העליונה של כוחות היבשה, ה-OKH (ראשי תיבות בגרמנית של "Oberkommando Des Heeres"), שהייתה כפופה למפקדה העליונה של הוורמאכט, ה-OKW. אף שבתאוריה המפקדות של שלוש הזרועות של הצבא הגרמני היו כפופות ל-OKW, למעשה הן פעלו באופן עצמאי. היטלר, שלא בטח בנאמנות של ראשי הצבא הגרמני, לקח על עצמו את הפיקוד העליון על צבא היבשה בדצמבר 1941, תוך ניצול כישלון הצבא הגרמני בקרב מוסקבה והמצב המסוכן שנוצר בעקבות מתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה, ושמר בידיו את הפיקוד על ה-OKH עד לתום המלחמה.
עם הקמתו כלל צבא היבשה הגרמני 21 דיוויזיות שאורגנו במסגרת 3 ארמיות, אך במהלך השנים הבאות, ובעיקר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא התרחב עד שכלל מאות דיוויזיות ועשרות ארמיות. בשנים 1939–1945 גויסו לצבא היבשה כ-13 מיליון איש, מתוכם כ-1.6 מיליון נהרגו ולמעלה מ-4 מיליון נפצעו.
לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמה החליטו בעלות הברית ב-20 באוגוסט 1946 להורות על פירוק הוורמאכט הגרמני באופן רשמי, וזה היה גם סופה של זרוע היבשה עד להקמת הבונדסוור בשנת 1956.
גיטרה בס

היסטוריה

גיטרת הבס הומצאה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי הממציא והמוזיקאי פול תותמארק, שפיתח כלי נגינה שיפיק צלילי בס, בדומה לקונטרבס, אך יהיה קטן ונוח יותר, ויאפשר אחיזה רוחבית ולא אורכית של הכלי. בשנת 1935 יצא תותמארק לשוק כלי הנגינה, יחד עם כ־100 עותקים של הגיטרה שהמציא, ופתח עסק קטן בוושינגטון למכירת גיטרות בס חשמליות. בשנת 1947 המשיך באד, בנו של תותמארק, את מורשתו של אביו והמשיך לייצר גיטרות בס ודגמים חדשים.
בשנות ה־50 של המאה ה־20 החל הממציא ליאו פנדר לייצר גיטרות בס גם כן, עם הדגם שפיתח, ה־Fender Precision Bass, או בקיצור ה־P-Bass. פשטותו של הדגם וצורתו, שדמתה לגיטרת הטלאקאסטר החשמלית של פנדר, תרמו לפופולריות הרבה של דגם זה בקרב המוזיקאים. הדגם של פנדר אפשר למוזיקאים רבים, בהם נגני גיטרה חשמלית, להופיע בקלות. נגנים כמו ביל בלאק ואלביס פרסלי היו מחלוצי הבסיסטים החשמליים, וגם הם ניגנו על ה־P-Bass של פנדר.
בשנות ה־60, פנדר הוציאה דגם חדש לסדרת הבסים שלה, ה־Fender Jazz Bass, הידוע גם כה־Deluxe Bass או J-Bass. לדגם זה היו 2 פיקאפים במקום היחיד שהיה ב־P-Bass. כמו כן, צורתו הייתה שונה מה־P-Bass.
עם זאת, פנדר המשיכה להוציא דגמים שונים כמו ה־Fender Mustang Bass וה־Fender Telecaster Bass, באסים שבמקור מעוצבים כמו גיטרות חשמליות של פנדר.
עם השנים, חברות כמו גיבסון, קורט, איבנז ורבים אחרים החלו לייצר גם הם גיטרות בס, והתעשייה גדלה והתפתחה עד ימינו.
כיום, הבס הוא כלי נגינה פופולרי מאוד, ובחלק ניכר מהלהקות הפופולריות יש נגני בס.

מנעדים של הגיטרות

מנעד המיתרים של גיטרת בס בעלת 4 מיתרים (מי לה רה סול): 

מנעד המיתרים של גיטרת בס בעלת 5 מיתרים (מיתר סי נמוך) (סי מי לה רה סול): 

מנעד המיתרים של גיטרת בס בעלת 6 מיתרים (מיתר דו גבוה) (סי מי לה רה סול דו):
יחסי הפיליפינים–מצרים

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין מצרים לפיליפינים כוננו ב-3 במרץ 1946. ב-18 בינואר 1955, נחתם הסכם ידידות בין המדינות. מדינת הפליפינים פתחה את שגרירותה בקהיר בשנות ה-60, זו הייתה השגרירות היחידה שפתחה ביבשת אפריקה עד אמצע שנות השבעים.
נורית ישראלי

ביוגרפיה

נורית ישראלי נולדה בתל אביב. היא בעלת תואר ראשון בספרות וחינוך ותואר שני בחינוך ופיתוח תוכניות לימודים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר עבדה בהוראה בבתי ספר ובמכללה לחינוך, עסקה בהדרכה ופיקוח ובכתיבת חומרי למידה במסגרות משרד החינוך ובהוצאות ספרים פרטיות. בנוסף, לקחה חלק בצוות הפקת סרטי לימוד והדרכה לחינוך המיוחד.
ישראלי נשואה, אם, וסבתא ל-8 נכדים.
לנוס (כדורגל)

היסטוריה

ב-1978 ניצלה הקבוצה מפשיטת רגל אחרי התגייסותם של אוהדי הקבוצה להצלת הקבוצה. בזכות התערבותם של האוהדים, הצליחה הקבוצה לחזור לליגה השנייה ולמחוק את חובות המועדון. מספר חברי המועדון גדל תוך 3 שנים מ 2,000 ל-10,000.
הקבוצה אינה נחשבת מהקבוצות הבכירות של ארגנטינה, היא זכתה בתואר הראשון שלה בשנת 1996 עם זכייתה בגביע קונמבול, שנחשב בתקופה בה נערך לגביע בינלאומי מדרג שלישי, אחרי גביע ליברטדורס והסופרקופה סודאמריקנה. הישג השיא של הקבוצה ברמה הלאומית הוא הזכייה בטורניר האפרטורה לשנת 2007. הקבוצה הפתיעה רבים בארגנטינה עם זכייתה והקדימה קבוצות בכירות ומבוססות יותר כדוגמת בוקה ג'וניורס ואסטודיאנטס לה פלאטה. חלוץ הקבוצה, חוסה סאנד, הצטיין במהלך הטורניר וכבש 15 שערים ב-15 משחקים. עוד שחקנים שבלטו בקבוצה היו השוער וקפטן הקבוצה קרלוס בוסיו והקשרים אגוסטין פלטיירי, לאוטרו אקוסטה ודייגו ואלרי.
ב-2013 זכתה הקבוצה בתואר בינלאומי נוסף - גביע סודאמריקנה. 
במאי 2016 ניצחה הקבוצה את סן לורנסו בגמר טורניר המעבר (שהתקיים במחצית הראשונה של אותה שנה) בתוצאה 4-0, וזכתה בליגת העל בפעם השנייה בתולדותיה.
הקבוצה משחקת באסטאדיו סיודאד דה לנוס שבשכונת לנוס בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-24 בפברואר 1929 ומאז עבר מספר שיפוצים. האצטדיון מכיל 46,519 מקומות ונחשב לאחד הגדולים בארגנטינה. האצטדיון מכונה לה פורטאלסה וכן אסטאדיו לנוס.
היריבה המרכזית של לנוס היא באנפילד, והמפגש ביניהן מכונה "אל קלאסיקו דל סור", הקלאסיקו של הדרום (דרום בואנוס איירס רבתי).

כדורסל

למועדון יש גם קבוצת כדורסל המשחקת בליגת העל הארגנטינאית (LNB). הקבוצה זכתה 6 פעמים באליפות בואנוס איירס (1958, 1969 (פעמיים), 1970, 1972 ו-1976), והייתה סגנית האלופה 6 פעמים, בין 1970 ל-1975. בשנת 2013 הייתה סגנית אלופת ארגנטינה, לאחר שהפסידה בסדרת הגמר לרגאטאס קוריינטס, וכן סגנית אלופת ליגת האמריקות של פיב"א.
ירדן במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

כבר באולימפיאדת הנכים הראשונה בה השתתפה ירדן, בניו יורק בשנת 1984 זכתה המשלחת בשלוש מדליות פאראלימפיות. אעידה ששאני זכתה בשתי מדליות ארד, במרוץ ל-100 ו-200 מטר (קטגוריה B1), אם כי בשני המקצים התחרו שלוש ספורטאיות בלבד, וכולן זכו במדליה. גם מאהה ברגותי, שזכתה במדליית הכסף הפאראלימפית בהדיפת כדור ברזל (קטגוריה A1) עשתה זאת מתוך שתי ספורטאיות בלבד שניגשו להתחרות במקצה.
באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) זכה עימאד גארבאווי במדליית הכסף בזריקת דיסקוס (קטגוריה F52) עם תוצאה של 17.14 מטרים, תוך שהוא נכנע לשיא עולם של יריבו האיראני שזרק למרחק של 20.34 מטרים. מדליית הזהב הראשונה של המשלחת הירדנית הגיעה באולימפיאדת הנכים סידני (2000) כשמאהה אל-ברגותי זכתה בטורניר טניס שולחן לנשים.