google/wiki40b huggingface dataset:
קפוץ (מחזמר)

קפוץ היה מחזמר פופ ישראלי שהועלה על הבמות ב-1971.
המחזמר נכתב בהשראת המחזמר "שיער" על ידי איזי אברהמי ורבקה רז, בהפקתו של בני אמדורסקי, ושיריו הולחנו על ידי דני סנדרסון ואייב אורצ'ובר, שאף השתתפו בו. עוד השתתפו: עוזי פוקס, הסגנונות, אבי אביבי, משה חסון, רבקה בכר, רוני כץ, יוסי אלפי ובהירה שלום.
המחזמר גרר ביקורת ציבורית שהתייחסה בעיקר לקטעי העירום שנכללו בו, ונחשבו נועזים לתקופה. במקומות שונים בהם התקיימה הצגה נערכו הפגנות של חוגים דתיים, שגרמו למיעוט צופים ובמקרים מסוימים לביטול המופע. עניינו של המחזמר אף עלה לדיון בהצעה לסדר היום של הכנסת על ידי נציגים של המפלגות החרדיות, ונדון בוועדת הפנים של הכנסת. 
כלפי מפיקי המופע נטען גם שהגישו למועצה לביקורת סרטים ומחזות תכנים שונים מאלה שהוצגו על הבמה. המועצה נתנה להצגה רישיון אשר כלל תנאי שלא יופיע בו עירום קבוצתי ושהשחקנים יופיעו בו בלבוש מלא או חלקי, וכן שלא יכללו בו משפטים שהם "ניבול פה". משלא עמדו מפיקיו בתנאי ההצגה הוגש נגדם כתב אישום בעוון "הצגה שלא על פי תנאי הרישיון". 
בסופו של דבר ירד המופע מהבמות לאחר מספר קטן של הופעות, אחרי שבעלי אולמות מסחריים סירבו לאפשר את העלאתו אצלם - לטענתם בגלל שיקולים מסחריים, ולטענת המפיקים בגלל הלחץ הציבורי.
שירי "קפוץ" יצאו לאור על גבי תקליט ויניל, שנחשב נדיר.
עוגת בטנברג

היסטוריה

על פי הסברה המקובלת, העוגה נאפתה לראשונה בשנת 1884 לכבוד יום נישואיה של ויקטוריה, נסיכת הסה, נכדתה של המלכה ויקטוריה עם לודוויג פון באטנברג, כאשר ארבעת צבעי הריבועים מייצגים את ארבעת נסיכי בטנברג: לודוויג, אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, הנרי ופרנסיס.
5BX

5BX (ראשי תיבות באנגלית של: Five Basic Exercises; חמישה תרגילים בסיסיים) הוא שמה של תוכנית אימונים לשמירה על כושר גופני, שפותחה עבור חיל האוויר המלכותי הקנדי (RCAF) בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ופורסמה לראשונה ב-1961.
תוכנית 5BX מורכבת משישה תרגילי אימון בסיסיים, תוך עליה ברמת האינטנסיביות והמאמץ. כל תרגיל מורכב מחמישה תרגילי משנה, המבוצעים בתוך 11 דקות. ארבעה התרגילים הראשונים הם התעמלות, ולאחריהם פעילות אירובית. תהליך השיפור אצל המתאמן מלווה בגידול של כמות החזרות המבוצעות בכל תרגיל ובעליה ברמת העומס שלהן.
התוכנית פותחה בידי ביל אורבן , והיא נוצרה במקור עבור גברים. במקביל פותחה תוכנית תואמת לנשים, שנקראה XBX (עשרה תרגילים בסיסיים).
החל משנת 2008 התוכנית אינה מבוצעת בחיל האוויר המלכותי הקנדי, ואינה מומלצת כפעילות גופנית לביצוע בלא השגחה של מאמן כושר מוסמך.
ארטיקולציה

אַרְטִיקוּלַצְיָה במוזיקה מתייחסת לטכניקת ביצוע, כפי שהיא באה לביטוי במשך צליל בודד או בין צלילים אחדים. הוראות ארטיקולציה ניתנות על ידי המלחין, אך כל נגן או מנצח מפרש אותן בדרכו הוא, ומשפיע בכך על גוני המוזיקה ואופיה.

סוגי ארטיקולציות

יש סוגים רבים של ארטיקולציה, ולכל אחד מהם השפעה שונה על אופן ביצוע הצליל. בכתב תווים מופיעים סימוני ארטיקולציה, הכוללים קשת מיזוג, סימון פראזה, סטקטו, סטקטיסימו, הטעמה (אקצנט), ספורצאנדו, רינפורצאנדו ולגאטו. סימן שונה, הממוקם מעל או מתחת לתו (לפי מיקומו בחמשה) מייצג כל ארטיקולציה. אופן ביצוע הארטיקולציות השונות נתון לבחירת המבצע ותלוי גם באופי היצירה ובתקופתה, וכן באופי הכלי. פיציקטו (פריטה באצבע על המיתרים) שונה מהותית מנגינה "קון לניו" - משיכת הקשת על המיתרים, והוא ייחודי לכלי מיתר בלבד. לגאטו בכלי קשת יישמע אחרת מלגאטו בפסנתר או בכלי נשיפה מעץ וממתכת, ואותו דבר נכון לגבי סטאקטו.
כדורגל באיטליה

כדורגל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר באיטליה. נבחרת איטליה זכתה ארבע פעמים בגביע העולם, ושנייה (לצד גרמניה) רק לברזיל במספר הזכיות. המועדונים האיטלקים הם המצליחים בתולדות הכדורגל האירופי, עם עשרות זכיות בטורנירים השונים של אופ"א.

התפתחות

משחקים קדומים שדמו לכדורגל התקיימו באיטליה בעת העתיקה ובימי הביניים. הראשון שבהם היה "הרפסטום", אותו שיחקו בתקופת האימפריה הרומית. עקב התפשטותה הרבה של האימפריה, המשחק השפיע על גרסאות אחרות של הכדורגל שהתפתחו באירופה. החל מהמאה ה-16 התקיימה בפירנצה גרסה בולטת של המשחק, שנקראה "קלצ'ו פיורנטינו". מספר אנשים ידועים מהעיר השתתפו במשחק, ובהם בני משפחת מדיצ'י ומספר אפיפיורים (עד שהמשחק הגיע גם לוותיקן). המילה "קלצ'ו", שמשמעותה בעיטה, הפכה למונח מקובל בכדורגל האיטלקי ברבות הימים.
משחק הכדורגל המודרני, שהומצא באנגליה, הגיע לאיטליה לראשונה בשנות השמונים של המאה ה-19. המועדון המאורגן הראשון שהוקם באיטליה, על פי הטענה המקובלת, היה גנואה. ב-1893 הקימו אנגלים תחילה מועדון קריקט בעיר, אך כעבור שלוש שנים הגיע הרופא ג'יימס ריצ'רדסון ספנסלי למועדון והקים בו מחלקת כדורגל. ספנסלי תפקד כמאמן הראשון של קבוצת הכדורגל, שלימים הפכה למחלקה המרכזית במועדון.
יש הטוענים, עם זאת, שהמועדון הראשון שהוקם היה טורינו. סוחר הטקסטיל יליד העיר שהיה מעורב בתעשייה הבריטית, אדוארדו בוזיו, התוודע למשחק הכדורגל במהלך ביקורו באנגליה. הוא שב לטורינו ב-1887 והיה מעורב בפיתוח המשחק בעיר, במסגרתו הקים את "מועדון הכדורגל והקריקט טורינו". כעבור זמן קצר הוקם מועדון נוסף בשם "נובילי טורינו" (משמעות השם - האצילים), שנשא שם זה מאחר שמספר אישים מהאצולה האיטלקית היו חברים בו. שתי הקבוצות אוחדו ב-1891, והמועדון החדש נקרא "אינטרנציונלה טורינו". באותה שנה נוסדה התאחדות הכדורגל האיטלקית (FIGC) ומושבה הראשון היה בטורינו.
בשנים 1896–1897 ארגנה "הפדרציה האיטלקית להתעמלות" (FNGI) תחרויות כדורגל נפרדות, אולם רק הטורנירים שנערכו על ידי ההתאחדות לכדורגל נחשבות כיום לרשמיות.‏ הליגה הארצית הראשונה, שנקראה "אליפות הכדורגל האיטלקי", הוקמה על ידי ההתאחדות ב-1898. בתחילה היו חברות בה ארבע קבוצות בלבד, והתחרות הראשונה התקיימה כולה ביום אחד, 8 במאי, ובה זכתה גנואה. בשנים הבאות נפוץ המשחק למקומות נוספים ברחבי איטליה - ב-1899 הוקם המועדון הראשון במילאנו, א.ס. מילאן, וב-1900 הצטרפה לליגה קבוצה נוספת מטורינו, יובנטוס, שהפכה לאחת מהבולטות במדינה. ב-1908 הוקם מועדון נוסף במילאנו, אינטר שגם הוא מהבולטים במדינה. הליגה הורחבה משמעותית במשך השנים, והחלה להתקיים במבנה של בתים אזוריים ולאחריהם משחקי פלייאוף הקובעים את זהות האלופה.
בשנת 1910 הוקמה הנבחרת הלאומית של איטליה, שערכה את משחקה הראשון נגד צרפת, ולימים הפכה לאחת מהנבחרות הבולטות בטורנירים האולימפיים ובגביעי העולם. ב-1929 השתנה מבנה הכדורגל האיטלקי בכללותו - המבנה הישן של בתים אזוריים בוטל, ובמקומו נוסדה מערכת ליגות במבנה עלייה וירידה. הליגה הבכירה, סרייה א', החלה את דרכה עם שמונה עשר קבוצות, ומבנה זה נשמר עד היום.
על הישגיה הבולטים של נבחרת איטליה נמנים ארבע זכיות בגביע העולם (בשנים 1934, 1938, 1982 ו-2006), זכייה אחת באליפות אירופה ב-1968 ומספר מדליות במשחקים האולימפיים. גם הנבחרות הלאומיות לגילאים צעירים הגיעו להישגים רבים לאורך השנים. איטליה מדורגת ראשונה במספר הזכיות של מועדוניה בגביע אירופה לאלופות עם 11 תארים, שהושגו על ידי מילאן, אינטר מילאנו ויובנטוס. קבוצות איטלקיות השיגו גם שבע זכיות בגביע אירופה למחזיקות גביע ועשר זכיות בטורנירי גביע ערי הירידים וגביע אופ"א.
הוועדה לבחינת תקציב הביטחון

הוועדה לבחינת תקציב הביטחון, שנודעה בשם ועדת לוקר, על שם העומד בראשה, אלוף (מיל') יוחנן לוקר, מונתה במאי 2014 על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בהמשך להחלטת הקבינט הביטחוני, לשם בחינת תקציב הביטחון של מדינת ישראל.
הוועדה הגישה את המלצותיה בחודש יוני 2015, ואלה נתקלו בהתנגדות חריפה של מערכת הביטחון.

תגובות להמלצות הוועדה

המלצות הוועדה, ובפרט חלקן הנוגע לצמצום כוח האדם בצה"ל ולצמצום עלות השכר באמצעות שינוי תנאי הפרישה, ספגו ביקורת חריפה מבכירי מערכת הביטחון. דובר צה"ל, תא"ל מוטי אלמוז, תיאר המלצות אלה כ"כדור בין העיניים". שר הביטחון, משה יעלון, תיאר את דו"ח הוועדה כ"שטחי, לא מאוזן באופן קיצוני ומנותק לחלוטין מהמציאות סביב מדינת ישראל ובתוכה", והחרים פגישה שזימן ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בהשתתפות שר האוצר, משה כחלון ויוחנן לוקר, לדיון בהמלצות הוועדה. מנכ"ל משרד הביטחון, דן הראל, תקף את דרך עבודתה של הוועדה ושלל את מסקנותיה, והגדיר את הדו"ח "רדוד, מלא שגיאות, לא רציני".
לעומתם, השרים נפתלי בנט ויואב גלנט הביעו תמיכה בהמלצות הוועדה.
ב-20 באפריל 2016 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני תוכנית רב-שנתית לצה"ל לשנים 2016-2020.
נביאי הקווינטה

נביאי הקווינטה (איטלקית Profeti della Quinta) הוא הרכב המתמחה במוזיקה קולית מתקופת הרנסאנס והבארוק. ההרכב נוסד בישראל על ידי עילם רותם, במהלך לימודיו בתיכון לאמניות בקיבוץ כברי. ההרכב מבוסס כיום בבזל שבשווייץ, שם השתלמו חבריו בבית הספר למוזיקה עתיקה "סקולה קנטורום בזיליינסיס". גרעין ההרכב כולל חמישה זמרים גברים, שני קונטרה טנורים, שני טנורים וזמר בס, המבצעים מוזיקה א-קאפלה או בלווית כלים היסטוריים כגון תאורבו וצ'מבלו. 
בשנת 2009 יצא לאור התקליטור הראשון של ההרכב, המוקדש למוזיקה מאת המלחין היהודי איטלקי סלומונה רוסי. בקיץ 2011 זכה ההרכב בתחרות הבינלאומית לאמנים צעירים בעיר יורק שבאנגליה. באותה שנה הופיע ההרכב לראשונה בפסטיבל למוזיקה עתיקה באוטרכט וכן השתתף בסרט Hebreo: The Search for Salomone Rossi, סרט תיעודי בבימוי יוסף רוכליץ על אודות סלומונה רוסי אשר צולם במנטובה, העיר בה חי ופעל המלחין. בשנים האחרונות הופיע ההרכב בפסטיבלים ובאולמות קונצרטים חשובים בכל רחבי אירופה, כגון הפסטיבל למוזיקה עתיקה באמברונה, פסטיבל הנדל הבינלאומי בגטינגן, אולם הפילהרמונית של ורשה, הקונצרטהאוס בברלין ועוד. ב-2013 נסע ההרכב לראשונה לקונצרטים בקנדה, ושנה לאחר מכן הופיע לראשונה באולם של מוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק וכן בסיור קונצרטים ביפן. הופעותיו של ההרכב משודרות באופן קבוע על ידי תחנות רדיו אירופאיות כגון פראנס מוזיק ו-BBC3. ההרכב שיתף פעולה עם אמנים והרכבים חשובים בתחום המוזיקה העתיקה, כגון אנדראס שול, סקיפ סמפה, תזמורת הבארוק ירושלים, אקדמיה דניאל, לאוטן קומפני ברלין ועוד.
בנוסף למוזיקה מאת סלומונה רוסי מבצע ההרכב רפרטואר הכולל את קינות ירמיהו מאת אמיליו דה קוואליירי, ומדריגלים איטלקיים מאת רורה, מונטוורדי, ג'זואלדו ועוד. פרויקט ייחודי של ההרכב הוא ביצוע הדרמה התנ"כית 'יוסף ואחיו' בהלחנת עילם רותם, לטקסט מספר בראשית. יצירה זו בוצעה בישראל ובשווייץ, ויצאה לאור בשנת 2014 בתקליטור בחברת פאן קלסיקס. פרויקט נוסף של מוזיקה לטקסטים מקראיים בהלחנת רותם הוא האוסף 'כי חולת אהבה אני', הכולל מוטטים לטקסטים משיר השירים וסיפורי אהבה אפלים. מבחר מיצירות אלה בוצעו בישראל וברחבי העולם.
חידאתו

חידאתו (באנגלית: Hidato) היא חידה, בה יש למלא על לוח משובץ את המספרים החסרים. החידה הומצאה על ידי ד"ר גיורא בנדק, מתמטיקאי ישראלי.
על לוח החידה מסומנים בעיגול שני מספרים, הקטן ביותר והגדול ביותר שיופיעו עליו. כן מופיעים על הלוח מספרים נוספים, שהם תחילתו של הפתרון, ומבטיחים שלחידה פתרון יחיד. על פותר החידה לשבץ מספרים נוספים על הלוח, כך שתיווצר שרשרת של מספרים עוקבים. שני מספרים הם מספרים סמוכים בשרשרת כאשר הם נמצאים על הלוח זה לצד זה, אנכית, אופקית או באלכסון.
לחידאתו חמישה שלבים מהקל ביותר שמוגדר ככוכב לרמה הגבוהה ביותר שמסומנת על ידי 5 כוכבים (כל כוכב מייצג רמה).
המשחק הומצא על ידי המתמטיקאי הישראלי ד"ר גיורא בנדק מקבוצת דובי צעצועים ומשחקים. ד"ר בנדק המציא ופיתח משחקים נוספים כמו: Lights-Out, Nim-X ו-I-top.
את המשחק ניתן לשחק גם באתרי משחקים פופולריים כגון shockwave.com. כמו כן המשחק מודפס במספר עיתונים יומיים עתירי תפוצה בעולם כמו ה-Daily Mail. בישראל חידאתו מודפס בעיתון ידיעות אחרונות.
ראול רוססקו

קריירת מועדונים

רוססקו נולד ברמניקו ולצ'ה והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית. בשנת 2005 חתם באוניראה אורזיצ'ן ששיחקה אז בליגת המשנה ורוססקו היה שותף לעלייה שלה לליגת העל. בסיום העונה הושאל לדונראה ג'יורג'יו במדיה כבש 13 שערים. עונה לאחר מכן הושאל שוב הפעם לאוטופן עימה רשם עליית ליגה שנייה בקריירה. שנה לאחר מכן לאוניראה עימה זכה באליפות הראשונה בתולדות המועדון שהבטיחה גם עלייה אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-4 במאי 2011 הכריז בעלי סטיאווה בוקרשט בתוכנית טלוויזיה שרוססקו חתם במועדון. ב-31 ביולי 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מיובני בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בסטיאווה. ב-1 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 2-1 נגד שאלקה 04 במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-5 בדצמבר הבקיע צמד בדרבי נגד דינמו בוקרשט שנתן ניצחון דרבי ראשון בחוץ מזה 7 שנים לסטיאווה.
ב-13 ביוני 2013 חתם ל-5 שנים בסביליה הספרדית עם סעיף שחרור בסה"כ 40 מיליון אירו. בעונת הבכורה שלו בסביליה מיעט לשחק ובדצמבר 2013 הושאל ספורטינג בראגה לעד לסיום העונה עם אופציה לרכישה בסיום העונה. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לסטיאווה בוקרשט עימה זכה בטרבל.
בקיץ 2015 שוחרר מסביליה וחתם באוסמנליספור הטורקית.

קריירה בינלאומית

בצעירותו רוססקו שיחק עבור הנבחרת הצעירה של רומניה. ב-11 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. ב-11 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד הונגריה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ורה מנצ'יק

ביוגרפיה

ורה מנצ'יק נולדה במוסקבה לאב צ'כי ולאם בריטית. אביה לימד אותה שחמט כשהייתה בת 9. משפחתה עברה לאנגליה בשנת 1921, ובאותה שנה זכתה מנצ'יק באליפות הבריטית לנערות. בשנת 1922 החלה ללמוד עם גזה מארוצי, אחד מטובי השחמטאים בעולם בתחילת המאה ה-20, שלימד לאחר מכן גם את מקס אויבה, שהיה לאלוף העולם.
בשנת 1923 החלה לשחק בתחרויות בינלאומיות לגברים. בינואר 1927 זכתה באליפות לונדון לנשים בתוצאה +5 -0 =0. אחותה אולגה סיימה במקום השני.
מנצ'יק הייתה ידועה בין כולם כנעימת מזג, מנומסת, טובת לב וחייכנית. בין תחביביה היו טניס, לטייל בעולם.
בעוד בתחרויות הנשים היא שיחקה באופן יותר משוחרר ולא היססה להשתמש בטקטיקות\הקרבות לניצחונות מהירים, בתחרויות בה השתתפה בין הגברים, היא לרוב שיחקה משחק מאוד שמרני, ניסתה לפתות את יריביה לעשות את הטעויות על ידי איבוד סבלנותם.
אלוף העולם לשעבר, אליכין, הגדיר את אי רצונם של פיד"א לאפשר למנצ'יק להשתתף בחלק מהתחרויות רק לגברים כ"לא הוגן. ברור לכולם שמנצ'יק היא רמה אחת מעל כל השחמטאיות וזה לא הוגן עבורה להתמודד מולן (בשל היותה יריבה ראויה לגברים)."]

אלופת העולם לנשים

מנצ'יק זכתה באליפות העולם הראשונה לנשים בשנת 1927 בתוצאה (+10 –0 =1). תחרות זו נערכה במקביל לאולימפיאדת השחמט שארגנה פיד"ה. שש פעמים במהלך חייה הגנה בהצלחה על תוארה (באופן רשמי אלופת העולם 8 פעמים לפי פיד"ה). במהלך הקריירה הזו הפסידה במשחק אחד בלבד, זכתה ב-78 וסיימה ארבעה בתיקו.
בשנת 1930 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השנייה לנשים וזכתה בתוצאה (+6 –1 =1)
בשנת 1931 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השלישית לנשים וזכתה בתוצאה (+8 –0 =0)
בשנת 1933 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם הרביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1935 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם החמישית לנשים וזכתה בתוצאה (+9 –0 =0)
בשנת 1937 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השישית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1939 ייצגה את אנגליה באליפות העולם השביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+17 –0 =2)
ורה זכתה שני דו-קרבות מול סוניה גראף: בשנת 1934 ברוטרדם +3 –1 =0 ובשנת 1937 בזמרלינג +9 –2 =5
בשנת 1937 היא נישאה לרופוס הנרי סטיבנסון המבוגר ממנה ב-28 שנים. סטיבנסון היה אחד מעורכי הבטאון הבריטי לשחמט "British chess magazine", שהתמנה לאחר מכן למזכיר כבוד של איגוד השחמט הבריטי.

"מועדון" מנצ'יק

כאשר נרשמה מנצ'יק לתחרות קרלסבד בשנת 1929, אלברט בקר, אמן וינאי, לעג לה והציע שכל שחקן שיפסיד לה בתחרות יקבל כניסה למועדון ורה מנצ'יק. בקר הפך מיידית לחבר הראשון במועדון זה, אליו הצטרפו בהמשך אמנים ידועים כג'ק מיזס, פרדריק ייטס, פרידריך זמיש, מקס אויבה, מיר סולטאן חאן, שמואל רשבסקי, הרי גולומבק, אדגר קול ועוד רבים.
בשנת 1929, בתחרות רמסגייט, זכתה מנצ'יק במקום השני, לאחר חוזה ראול קפבלנקה. בשנת 1934, בתחרות מריבור, זכתה במקום השלישי, אחרי וסיה פירץ ולאיוש שטיינר. בשנת 1942 קיימה דו-קרב עם ג'ק מיזס וזכתה +4 -1 =5.
מנצ'יק השתתפה מספר פעמים בתחרות הייסטינגס. גם אחותה הצעירה אולגה הייתה שחמטאית תחרותית.

מוות

ב-27 ביוני 1944 בעת שבריטניה הייתה בשנה השישית מאז כניסתה למלחמת העולם השנייה, וורה בת ה-38, אשר עדיין החזיקה בתואר אלופת העולם בשחמט לנשים, נרצחה יחד עם אחותה אולגה ואמה כאשר רקטת V1 הרסה את ביתם שברחוב גאודן 47 אשר בדרום לונדון.
הגביע לנבחרת הזוכה בתחרות הנשים באולימפיאדת השחמט קרוי על שמה.
חגי צוריאל

ביוגרפיה

צוריאל בעל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת חיפה, תואר ראשון ושני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, תואר שני במינהל ציבורי בינלאומי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ותואר שני במדע המדינה מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה. 
את שירותו הצבאי עשה ביחידת 8200 של חיל המודיעין. לאחר מכן שירת במוסד במשך למעלה מ-27 שנים במהלכן שימש ראש חטיבת המחקר, נציג המוסד בארצות הברית וסגן ראש אגף לעניינים אסטרטגיים. 
במאי 2016 מונה למנכ"ל משרד המודיעין.
צוריאל נשוי, אב ל-3 וסב לנכדה אחת ומתגורר בעיר רעננה.
בריטים

הבריטים (באנגלית: Britons או British people) הם לאום, השוכן בממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
הזהות הלאומית הבריטית היא מורכבת, כיוון שהממלכה המאוחדת כוללת ארבע אומות נפרדות - אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד (וכן נכללות בה יחידות גאוגרפיות קטנות יותר). האנגלים, הסקוטים והוולשים הם קבוצות אתניות וכן אומות בפני עצמן, לצד היותם חלק מהאומה הבריטית. 
מאז היווצרה של הממלכה המאוחדת כיחידה פוליטית ב-1707, מחזיקים תושבי האיים הבריטיים בזהות "שכבתית", שיכולה להתבטא בצורות שונות. בקוטב האחד מצויים אלה שזהותם העיקרית היא הסקוטית, האנגלית או הוולשית (במידה פחותה בהרבה, הצפון-אירית). המשתייכים לקוטב זה רואים בזהותם הבריטית עניין פורמלי גרידא, ולעיתים אף רוחשים איבה לעמים הבריטים האחרים. בקוטב הנגדי מצויים אלה שרואים עצמם קודם-כל כבריטים, ובזהותם הנוספת (סקוטית, למשל) כזהות אזורית בלבד, שחשיבותה משנית. בין שני הקטבים מצויים הבריטים הרואים בשתי הזהויות (ולעיתים יותר מכך) זהויות דומות במעמדן. סקר שערכה הממשלה הבריטית ב-2001 אמד את שיעור התושבים המגדירים עצמם כבריטים. נמצא ש-31 אחוזים מתושבי בריטניה (ללא צפון אירלנד) הגדירו עצמם כבריטים בלבד, 15 אחוזים הגדירו עצמם כבריטים ובנוסף לכך משתייכים לאחת האומות המרכיבות את בריטניה, וכ-49 אחוזים השתייכו רק לאחת האומות. (5 אחוזים השיבו תשובות אחרות). בקרב מיעוטים אתניים, שיעור המזדהים כבריטים היה גבוה משמעותית באשר בקרב לבנים.
מידת ההזדהות הגבוהה ביותר עם הלאום הבריטי מצויה בקרב תושבי צפון אירלנד הפרוטסטנטים, שרבים מהם ממוצא אנגלי או סקוטי. התושבים הקתולים, שהם ברובם ממוצא אירי, רואים עצמם כאירים. רק מיעוט, משתי הקבוצות, רואה את זהותו המרכזית כזהות צפון-אירית נבדלת.
תושבי הממלכה המאוחדת מונים (נכון ל-2007) כ-60 מיליון נפש. מניינם של תושבי מדינות אחרות שמוצאם בריטי מוערך בכ-100 מיליון. 
על-פי מפקדי אוכלוסין שבהם נשאלו התושבים למוצאם נמצא שכ-36 מיליון תושבים בארצות הברית טענו למוצא בריטי, כ-17 מיליון באוסטרליה (רוב האוכלוסייה), כ-10 מיליון בקנדה, כ-2.3 מיליון בניו זילנד וקרוב ל-300 אלף באירלנד.  מלבד מדינות אלה, יש אוכלוסייה משמעותית של יוצאי בריטניה וצאצאיהם בדרום אפריקה (מספר ילידי בריטניה במדינה הוא כ-200 אלף, אין נתון רשמי על מספר הצאצאים לבריטים). ראשיתן של האוכלוסיות ממוצא בריטי במדינות אלה, ושל אוכלוסיות קטנות יותר במדינות אחרות, היא בתקופה שבה נשלטו על ידי האימפריה הבריטית. (אם כי חלק מהמדינות משכו הגירה בריטית גם לאחר עצמאותן). כיום ישנן גם אוכלוסיות של מהגרים בריטים בכמה מדינות מערב אירופיות, שהגדולה שבהן, בספרד, מונה קרוב למיליון נפש.
מנזר אוסטרוג

היסטוריה

קיומו של יישוב ספר באתר בשם קסטרום (Kastrum) נזכר לראשונה ב-1441, ונראה כי הוא נהרס בפלישות העות'מאניות בסוף המאה ה-15. מועד הקמתו המדויק של המנזר אינו ידוע, והוא מיוחס למטרופוליט של הרצגובינה, בזיליוס הקדוש מאוסטרוג (Свети Василије Острошки, Sveti Vasilije Ostroški;‏ 1610-1671), אשר נקבר במערה באתר. במקום שכנה כבר כנסייה שבזיליוס הרחיב, והוא  הקים את מוסדות המנזר מכספי תרומות בשלוש מערות - בראשונה הקים את כנסיית ואוודנייה (Vavedenja), בשנייה חדר אירוח ואחסון ובשלישית מקום אחסון לאוצרות המנזר. המצודה שבמנזר העליון נבנתה לאחר מכן וב-1824 נבנתה כנסייה טרויין הקדוש בחלקו התחתון של המנזר. 
במשך השנים שמשה המצודה במנזר העליון כמעוז במספר קרבות, בהם שני קרבות נגד העות'מאנים ב-1853 וב-1877. המנזר זכה למראהו הנוכחי בין השנים 1923-1926, לאחר שריפה אשר כלתה את חלקו העיקרי וחלק גדול מאוצרותיו.
קברו של בזיליוס הקדוש בכנסיית המערה ואוודנייה נחשב למקום הקדוש ביותר במונטנגרו ובהרצגובינה, והוא הפך לאתר עלייה לרגל פופולרי בבלקן, במיוחד בקרב נוצרים אורתודוקסים, אך גם עבור קתולים ומוסלמים. העולים לרגל עושים את דרכם מהמנזר התחתון לעליון כשהם יחפים, ויש העושים זאת על ברכיהם. האתר זוכה לביקור במשך כל השנה ובמשך כל שעות היום והלילה, אך במיוחד בפנטקוסט וביום חגו של הקדוש - 29 באפריל. לפי המסורת תפילה במקום היא סגולה למרפא ולניסים.
נסיכות אנהלט-אשרסלבן

היסטוריה

נסיכות אנהלט הוקמה בשנת 1218 על ידי היינריך הראשון, נסיך אנהלט, בנו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה, על שם טירת אנהלט, בית מושבה של בית אסקניה ליד הארצגרודה. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252 חולקה הנסיכות בין בניו; היינריך השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן, ברנהרד הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג וזיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט.
בשנת 1315 מת נכדו של היינריך - אוטו השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן ללא יורשים, ובעקבות מותו נתפסה הנסיכות — כולל עיר הבירה אשרסלבן — על ידי דודנו אלברכט, בישוף הלברשטדט. ברנהרד השני, נסיך אנהלט-ברנבורג ניסה לטעון על כך שהוא אמור לרשת את הנחלות, אולם למרות זאת, שטחי הנסיכות נשארו חלק מבישופות הלברשטדט, אשר בשנת 1648 הפכו לנסיכות הלברשטדט, אשר הייתה חלק מברנדנבורג-פרוסיה.
שושלת שוורץ

עלילה

אנה, עולה חדשה מרוסיה, צעירה, מגיעה לישראל במטרה לקבור את אביה, לפי בקשתו. היא נפגשת עם מרים שוורץ שרוצה לקבל את חלקת הקבר ליד בעלה המנוח שהתאבד אחרי שערורייה כספית בה הוא הואשם בלקיחת שוחד. מרים שוורץ עוזרת לאנה במאבקה. בביתה של מרים אנה פוגשת באבישי, צעיר שמתפרנס מחזנות ושירה בישראל ובחו"ל, ובין השניים מתפתח קשר רומנטי.
לאהוב עד מוות

עלילה

הגיבורים הם זהרה ושמואל (שמוליק), נער ונערה בני 19 ושניהם משרתים בפלמ"ח.
הסיפור מתחיל בליל הגשרים, זהרה יוצאת למבצע יחד עם שאר הבחורים. המבצע מסתיים וזהרה מאבדת את ההכרה. במשך המבצע, מחשבות מסחררות את ראשה, מחשבות על אהובים וקרובים, על כל הזוגות האוהבים שהיא מכירה. האם גם עליה להזדרז בעניין?
זהרה מדריכה בפלמ"ח. על כתפיה מוטלת לא רק אחריות כמדריכה בפלמ"ח, אלא גם המטלות הרגילות בקיבוץ. כאשר היא חוזרת הביתה לחופשות, היא סגורה ומכונסת, מושבעת לשמור על סודיות. שמוליק גם הוא מתמודד עם לחצים, מהפלמ"ח, מהקיבוץ וגם מאביו שרוצה שילך ללמוד באמריקה.
אהבתם של שמוליק וזהרה לא נוצרת ביום אחד, אלא מתפתחת יחד עם האישיות והביטחון העצמי שלהם. הסוף מפתיע, טרגי ובלתי צפוי.
דבורה עומר אמרה בקשר לספר זה: "לא אני ממציאה את סיפוריי, החיים עצמם עושים זאת במקומי. זוהי פרשה הלקוחה מהחיים. שמעתי את סיפור אהבתם של זהרה ושמוליק, קראתי אותו במכתביהם ודמעתי, חשתי אותם, כאבתי ואז כתבתי."

מהדורות

הספר יצא בעשר מהדורות בין השנים 1980–1988 וזכה להערכה רבה לאורך השנים, יש האומרים שבזכות השילוב בין עובדות היסטוריות חד משמעיות לסיפור אישי ומרגש, ויש האומרים שבזכות הכתיבה הקולחת של דבורה עומר.
BitLocker

BitLocker היא טכנולוגיית הצפנת דיסק, הכלולה במערכות ההפעלה של מיקרוסופט מ-Windows Vista ואילך. היא נועדה להגן על הנתונים על ידי הצפנת אמצעי האחסון כולו. כברירת מחדל נעשה שימוש באלגוריתם ההצפנה AES בצופן בלוקים (CBC) או במוד XTS ועם מפתחות של 128 או 256 ביט. CBC אינה בשימוש לאורך כל הדיסק אלא נעשה ברמת סקטור של מידע.
דוד שטרן

ביוגרפיה

שטרן נולד בעיירה סובאלק שבצפון-מזרח פולין, (במערב תחום המושב של האימפריה הרוסית). למרדכי, רופא שיניים, ולהדסה-לאה לבית של גרושקין-ליפשיץ, מיילדת. הוא האח הצעיר של אברהם, לימים מפקד הלח"י ("יאיר"). ביתה של משפחת שטרן היה בית יהודי חילוני.
למד בגימנסיה העברית בעיר הולדתו. היה פעיל בתנועת בית"ר, ארגן את הכינוס הראשון של התנועה בפולין, שימש כחבר המפקדה בפלך ביאליסטוק ונתמנה לקצין נציבות בית"ר בפולין.
בשנת 1929 יצא ללימודי הנדסה בטכניון בברין שבצ'כוסלובקיה. בשנת 1935 סיים את לימודיו בתואר מהנדס, נישא לחברתו הינדה לבית שפרלינג וביחד עלו בשנת 1935 לארץ־ישראל במסגרת פלוגות הגיוס של בית"ר. לאחר עלייתו לארץ שימש כמפקד פלוגת הגיוס של בית"ר בהרצליה ועבר קורס סגנים של האצ"ל.
לאחר מכן עבר לתל אביב ושימש כמפקד הקן בעיר, ממלא מקום נציב בית"ר וכחבר בהנהלת התנועה הרוויזיוניסטית.
לימים הצטרף, כאחיו, לארגון לח"י.
משנת 1942 ניהל שטרן חברת בנייה שהייתה בבעלות הסתדרות העובדים הלאומית של תנועת החרות. החברה בנתה בנייני מגורים והייתה מהראשונות שבנו באילת, דימונה ובאר שבע, כמו גם בירושלים שלאחר מלחמת ששת הימים, וכן את היכל הספורט יד אליהו.
ב-5 באוגוסט 1947 נכלא במחנה המעצר בלטרון, יחד עם ראשי ערים אחרים ופעילי התנועה הלאומית, בעוון סיוע למחתרות. מאוחר יותר הועבר לעתלית ושוחרר במרץ 1948.
לאחר קום המדינה היה פעיל ב"מפלגת הלוחמים" של יוצאי הלח"י ובארגון רשימת הלוחמים (ט"ו) לבחירות לכנסת הראשונה.
בסוף שנות השישים יזם את הקמת לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים והיה חבר בה.
בשנת 1969 כיהן כחבר מועצת עיריית תל אביב. בשנת 1979 נבחר לכנסת התשיעית, במקום  שמואל רכטמן, וכיהן כחבר כנסת וחבר ועדת הכספים עד לתום כהונתה (1981).
שטרן היה חבר הנהלת תנועת החרות ושימש כציר הליכוד לקונגרס הציוני העולמי.
בשנים 1981–1988 כיהן שטרן כנשיא התאחדות הקבלנים. לאחר סיום תפקידו מונה לנשיא כבוד של ההתאחדות. כמו כן היה יו"ר העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל.
דוד שטרן נקבר בבית הקברות נחלת יצחק, בסמוך לקברו של אחיו אברהם. הותיר אחריו בת, אמירה שטרן, בן, עו"ד אבי שטרן, ונכדים.
בייב

העלילה

בייב הוא חזיר שנולד בדיר תעשייתי גדול, ונלקח באישון לילה מאחיו ומגורלו המיידי להפוך לבשר למאכל. בייב מגיע ליריד כפרי ומוצע כפרס לאדם שינחש את משקלו. האיכר ארתור הוגט (ג'יימס קרומוול) מחליט לנסות וזוכה בחזיר.
בייב נלקח אל החווה המשפחתית, ואשתו של הוגט מחליטה מיד שהחזיר מיועד לשחיטה עתידית.
בחווה, בייב מתחבר עם פרנידנד הברווז שלא מוכן גם הוא להשלים עם גורלו כמאכל אנושי עתידי, ומנסה ליצור משמעות לנוכחותו בחווה על ידי הקדמת התרנגול בהשכמת הבוקר. בייב מכיר גם את פלי, כלבת הרועים שלוקחת אותו תחת חסותה ומלמדת אותו את סודות עבודתם של כלבי הרועים, למורת רוחו של בן זוגה רקס. בייב מגלה גבורה בהצלת חלק מהכבשים מגניבה ומתיידד גם איתן, ובעזרת אישיותו התמימה והנעימה הוא מצליח לעשות את עבודת כלבי הרועים.
הוגט, שמבחין בהדרגה ביכולתיו של החזיר, מתחיל לחבב את האורח החדש. בזמן שאשתו לא נמצאת הוא מחליט לרשום את בייב לתחרות כלבי רועים גדולה מבלי שהוא מציין שהמשתתף הוא חזיר. בתחרות בייב נתקל בתחילה בקשיים לשכנע את הכבשים לעשות כרצונו אף על פי שאינן מכירות אותו, אך בעזרת רקס ובעזרת הכבשים מהבית הוא מצליח לעמוד במשימה בצורה מושלמת אל מול הקהל הנדהם.
בסוף הסרט, הוגט רק מפטיר את המשפט הידוע: "That will do pig, that will do" - "זה יספיק חזיר, זה יספיק."

על הסרט

הסרט מציג סיפור על מי שמחליט בלי משים, לשנות את הקו הידוע של חייו. בייב בתמימותו מאמין כמעט בכולם - למשל מאמין בבני האדם אף על פי שכולם אומרים לו שהם רק רוצים לשחוט אותו, בכבשים אף על פי שאומרים לו שהן טיפשות, ובכלבים אף על פי שאומרים לו שהם חסרי לב.
התמימות הילדית הפשוטה הזו מובילה אותו להצלחה בכל אשר הוא פונה, ונותנת מסר משמעותי לטבעו של האדם דווקא.