google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון שיין

פרופסור ג'ון שיין (באנגלית: John Shine‏, נולד ב-3 ביולי 1946) הוא ביוכימאי אוסטרלי שגילה את רצף הנוקלאוטידים הנקרא רצף שיין דלגרנו שחיוני בתחילת התהליך של סינתזת חלבונים בחיידקים. כיום הוא מנהל את מוסד גרוון למחקר רפואי בסידני.

ביוגרפיה

שיין נולד בבריסבן ב-1946. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית בקנברה לתואר ראשון במדעים בהצטיינות ב-1972 ואת הדוקטורט שלו ב-1975. במהלך לימודיו הוא גילה את רצף ה-RNA הנחוץ לקשירת ריבוזומים ותחילת התהליך של סינתזת חלבונים בחיידק Escherichia coli. הרצף נקרא רצף שיין דלגרנו. זאת הייתה תגלית מפתח האפשרה פיתוח נוסף בביולוגיה מולקולרית, במיוחד בהנדסה גנטית, וזאת הייתה גם תגלית חשובה להבנת ביטוי ובקרת גנים.
שיין החל מחקר לאחר הדוקטורט במחלקת הביוכימיה וביופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. במהלך תקופה זו הוא היה הראשון ששיבט גן המקודד להורמון אנושי והיה דמות מרכזית בשיבוט גנים המקודדים לאינסולין ולהורמון גדילה. הוא גם גילה את הרצף האחראי להעתקת וירוס האחראי לסרטן.
עם חזרתו לאוסטרליה ולאוניברסיטה הלאומית האוסטרלית ב-1978, הוא שיבט את הגנים האנושיים המקודדים לרנין ולאנדורפין, והוכיח שגנים הורמונליים אנושיים ששובטו בחיידקים יכולים להתבטא בצורה ביולוגית אקטיבית. הוא גם ייסד את המרכז לחקר DNA ריקומביננטי באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית. ב-1982 הוענק לו פרס גוטשאלק בידי האקדמיה האוסטרלית למדעים.
שיין חזר לארצות הברית ב-1984, ולקח תפקיד באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו וניהל חברת הביוטכנולוגיה ביוטכנולוגית קלפורניה בע"מ (California Biotechnology Inc.). הוא היה גורם משמעותי בפיתוח ובגידול של ביוטכנולוגית קליפורניה, הנקרא כיום סקיוס (Scios). החברה נמכרה לג'ונסון אנד ג'ונסון ב-2003 תמורת 3.5 מיליארד דולר.
הוא חזר לאוסטרליה שוב ב-1987 והיה פרופסור של ביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת ניו סאות' ויילס ונהיה הסגן מנהל של מוסד גרוון.
ב-1994 שיין נהיה חבר באקדמיה האוסטרלית למדעים. האקדמיה קראה לענף שלהם בקנברה על שמו. ב-2000 שיין תרם מיליון דולר כדי לשפץ את הכיפה.
שיין נהיה קצין מסדר אוסטרליה ב-1996.
סידרא

סידרא (באנגלית: Sidra) הוא כתב עת לחקר ספרות התורה שבעל-פה, היוצא לאור על ידי המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
זהו כתב העת האקדמי היחיד המוקדש כולו לחקר התורה שבעל-פה, והוא רואה אור פעם בשנה. עורכיו הנוכחיים הם פרופ' חיים מיליקובסקי, ד"ר יהודה גלינסקי וד"ר בנימין קצוף.
סידרא נוסד בשנת תשמ"ה (1985) בידי פרופ' צ"א שטיינפלד, שהיה ראש המחלקה לתלמוד ודיקן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. פרופ' שטיינפלד ערך את י"ח הכרכים הראשונים, ופרופ' דוד הנשקה - י"ד כרכים נוספים.
בכתב העת נתפרסמו עד כה מאות מאמרי מחקר של טובי החוקרים בישראל ומחוצה לה במגוון נושאים מכל תחומי ספרות התורה שבעל-פה במובנו הרחב של הביטוי; בכרכים י', כ' ו-ל' נדפסו מפתחות מפורטים.
המראה (פיזיקה)

המראה או סובלימציה (באנגלית: Sublimation) היא תהליך של מעבר פאזה שבו מוצק הופך ישירות לגז ומדלג על המצב הנוזלי. תהליך זה יתרחש כאשר הטמפרטורה תהיה נמוכה מהטמפרטורה של הנקודה המשולשת, וכאשר לחץ האדים של הגז יהיה נמוך דיו. התהליך ההפוך להמראה נקרא ריבוץ.

דוגמאות להמראה

כל חומר במצב מוצק יעבור המראה בתנאים מתאימים. כך למשל, קרח בטמפרטורה של 0°C עובר המראה והופך לגז בתנאי שלחץ אדי המים נמוך מ-6.1 מיליבר. זאת גם הסיבה לכך שכביסה יכולה להתייבש גם אם הטמפרטורה נמוכה מ-0°C, בתנאי שהאוויר יבש.
בתנאים סטנדרטים (SATP) פחמן דו-חמצני עובר המראה, ממצבו המוצק, הקרוי קרח יבש, למצב גזי. יוד ונפטלין הן דוגמאות לחומרים שממריאים בטמפרטורת החדר.

מקרר "אל-כפור"

אדי מים שנמצאים במקפיא נוטים לעבור ריבוץ ולהפוך לקרח. במקרר "אל-כפור" האוויר, שמקורו בתא ההקפאה, עובר סירקולציה ומיובש. כתוצאה מהלחץ הנמוך של אדי המים בתא ההקפאה, לא מתרחש שם תהליך ריבוץ, אלא תהליך המראה. זאת גם הסיבה לכך שקוביות קרח שהונחו במקרר כזה נוטות לעבור המראה לאחר זמן מה.

מדפסת המראת צבע

המראה של צבע משמשת להדפסות עשירות צבע על מגוון מצעים. במדפסת המראת צבע הצבע המוצק מחומם והופך לגז בתהליך המראה. הגז חודר למצע, עובר שם ריבוץ וכך הופך למוצק. האפשרות להכניס את הצבע לתוך המצע מאפשרת הדפסה איכותית יותר. ההימנעות משימוש בשלב ביניים בו הצבע נמצא במצבו הנוזלי מאפשרת לתהליך ההדפסה להיות מהיר יותר ונקי יותר. 
ניתן להשתמש בשיטה זו גם לצורך הדפסה על חומרים שאינם נייר. בשלב הראשון התמונה מודפסת על גבי נייר מיוחד, "נייר המראת צבע", שמסוגל ללכוד כמות גדולה יחסית של צבע. בשלב הבא התדפיס מועבר מהדף לחומר שעליו רוצים להטביע את התמונה. פעולה זו מתבצעת על ידי חימום הדף ל-200 מעלות צלזיוס ולחיצתו אל החומר, מעין פעולת גיהוץ בזמן המשתנה בהתאם לחומר שעליו מתבצעת ההדפסה - החל מ-10 שניות עבור חומרים עדינים ורכים דוגמת בד ועד 6 דקות עבור חומרים קשים כגון קרמיקה. לפני הדפסה על חומרים קשים, יש לצפות אותם בפולימר שמסוגל לקלוט את אדי הצבע מהדף ולמצק אותם על החומר.

המראה בתעשיית המזון

במזון יבש יש תנאים פחות טובים להתפתחות מיקרואורגניזמים מזיקים, והמזון יכול להישמר לפרקי זמן ארוכים. ייבוש בהקפאה היא שיטה לשימור מזון, שבה לאחר הקפאת המוצר, מאפשרים למים הקפואים לעבור המראה בתנאי ריק. שיטה זו משמרת יותר טוב מרכיבים חשובים במזון יחסית לשיטות ייבוש אחרות, שנעשות בטמפרטורות גבוהות יותר. ייבוש בהקפאה היא אחת השיטות לשמר קפה נמס.
הסוכנות לפיתוח ההגנה

הסוכנות לפיתוח ההגנה (בהנגול: 국방과학연구소) מכונה גם ADD (ראשי תיבות של Agency for Defense Development) היא גוף המחקר והפיתוח הביטחוני (מקביל באופיו למפא"ת) של קוריאה הדרומית. ADD הוקמה באוגוסט 1970 תחת המוטו של הגנה עצמית אמינה. היא הסוכנות הלאומית היחידה למחקר ופיתוח טכנולוגיות במימון ה"תוכנית הממשלתית לרכש ביטחוני". מטרתה היא לתרום להעצמת הכוחות המזוינים, לשיפור יכולות ה-R&D הלאומיים, ולעודד את תעשיות מקומיות בענף הביטחון.
תחנה מרכזית

תחנת אוטובוסים מרכזית (או תחנה מרכזית, מסוף תחבורה ציבורית) היא מבנה או מגרש עם רציפים רבים המשמשים כתחנות אוטובוס.
בערים רבות יש רק תחנה מרכזית אחת. בתחנות מרכזיות רבות עוצרים כמעט כל קווי האוטובוס הבין עירוניים המגיעים לעיר ובסמוך לתחנה עוצר חלק משמעותי מקווי האוטובוס העירוניים של אותה עיר. בסמוך לתחנות מרכזיות רבות מתפתח אזור מסחר ובידור שנוטה להפוך לאזור המסחרי הראשי של העיר.
במדינות שבהן מערכת הרכבות אינה מפותחת, ישנן תחנות מרכזיות גדולות יחסית. בישראל, התחנה המרכזית החדשה של תל אביב הייתה עד לשנת 2010 התחנה המרכזית הגדולה בעולם (בשנה זו נפתחה התחנה בניו דלהי, שנחשבת כיום לגדולה בעולם). תחנה מרכזית אחרת בתל אביב היא מסוף 2000 (ליד תחנת "רכבת צפון"). במשך 52 שנים, עד שנת 2009, פעלה בתל אביב התחנה המרכזית הישנה של תל אביב שבתחילת דרכה הייתה התחנה המרכזית היחידה של תל אביב, אולם במהלך שני העשורים האחרונים לפעילותה היא פעלה במקביל לתחנות המרכזיות האחרות בעיר.
בעבר הרחוק, כאשר כל התחבורה התנהלה באמצעות כרכרות עם סוסים, המקום ממנו יצאה כל התחבורה הייתה הכיכר המרכזית של העיר.
חיים נוה

ביוגרפיה

נוה נולד וגדל בבודפשט שבהונגריה בשם חיים האוסמן, בעקבות הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נשלח אביו למחנה הריכוז דכאו, נוה בן ה-11 ואימו נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ, בדרך דחפה אותו אימו מהרכבת והורתה לו לברוח. את המשך המלחמה שרד לבדו ברחובות בודפשט. לאחר המלחמה גילה שאימו נרצחה באושוויץ, אביו ניצל אך נשאר באירופה. נוה נאסף על ידי שליחי הג'וינט ונשלח לארץ ישראל בספינת המעפילים כנסת ישראל. האונייה נתפסה על ידי שלטונות המנדט והמעפילים נשלחו למחנות המעצר בקפריסין שם שהה נוה תשעה חודשים. כשהגיע לישראל שוכן בבית יתומים בחיפה. 
נוה התגייס לצה"ל ב-1953 והוא בוגר קורס טיס מספר 17 ב-1955. שירת במלחמת סיני כטייס מוסטנג בטייסת 116. היה מראשוני טייסי המסוקים בחיל האוויר, שירת כקצין מבצעים בטייסת המסוקים הראשונה, טייסת החרב המתהפכת תחת פיקודו של אורי ירום ובאוקטובר 1963 התמנה למפקד הטייסת שהפעילה מסוקי סיקורסקי S-58. תחת פיקודו נמשך שיתוף הפעולה עם סיירת מטכ"ל במבצעים במדינות אויב, כגון מבצע שרקרק במרץ 1964, מבצע שלדג בנובמבר 1964 ומבצע כחל בדצמבר 1965. כמו כן הוגבר שיתוף הפעולה עם יחידות נוספות כמו חטיבת הצנחנים. 
בינואר 1966 הוקמה טייסת המסוקים הכבדה הראשונה, טייסת מובילי הלילה (שנקראה אז "טייסת הסופר פרלון"), עם מסוקים מדגם סופר פרלון (צרעה) ונוה נבחר לפקד עליה, ב-20 באפריל 1966 נקלט בטייסת מסוק ראשון. המסוק החדש אפשר פעולות מורכבות יותר מעבר לקווי האויב ונוה הוביל את כוחות סיירת מטכ"ל במבצע ירגזי. במלחמת ששת הימים סייעה הטייסת בפיקודו לכוחות הקרקע, בהובלה, אספקה ופינוי פצועים מהחזית ובהובלת כוחות להשתלטות על אזור שארם א-שייח'. 
במבצע הלם ב-31 באוקטובר 1968, הוביל צמד מסוקי סופר פרלון הנושאים פצצות "מזלף" לעומק מצרים. יעד המסוק שהטיס בעצמו היה סכר נגע חמאדי שבנילוס, עליו הניח את מטען החבלה שפגע בו קשות. בדצמבר 1968 הוביל את כוחות סיירת מטכ"ל והצנחנים שפשטו על שדה התעופה הבינלאומי ביירות במבצע תשורה.
על פעולותיו בתקופת פיקודו על שתי הטייסות זכה לארבעה צל"שים מהרמטכ"ל, אחד מהם הומר בהמשך לעיטור המופת. 
נוה עמד בראש משלחת צה"ל לארצות הברית שהביאה לבחירתו של מסוק הסער הבא של חיל האוויר, היסעור. 
במלחמת יום הכיפורים שירת כעוזר ראש מחלקת מודיעין של חיל האוויר, פיקד על בסיס רפידים בסיני וכיהן כראש להק המודיעין בחיל האוויר בשנות ה-70. לאחר שיחרורו מונה ב-1978 למנכ"ל בורסת היהלומים הישראלית תפקיד בו כיהן עד 1993. במהלך כהונתו ריכז את הפעילויות שנעשו בתחומים שונים בבורסה ובמפעלי הבורסה תחת גג ניהולי אחד.
נוה הוביל את פרויקט "מתקומה לשחקים": שבמסגרתו נאספים סיפורי אנשי צוות-אוויר ניצולי שואה ונלמדים באקדמיה וכמורשת קרב בחיל האוויר.
בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה, ותואר שני במינהל ציבורי.
נפטר בכ"ז באב, תשע"ב, 15 באוגוסט 2012.
יאמביו

מיקום

העיר יאמביו נמצאת בנפת יאמביו במחוז אקווטוריה המערבית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
העיר מרוחקת כ-445 ק"מ מערבית מהעיר הגדולה במדינה ובירתה, ג'ובה.

הקואורדינטות של העיר הם: 4° 33' 54.00"N, 28° 22' 30.00"E והגובהה הממוצע מעל פני הים הוא 650 מטר.
אביקו

אביקו (באנגלית: Abiku) היא מילה בשפת היורובה, בה משתמשים בעיקר בניגריה, שפירושה הוא "נולד למות". המילה היא הלחם של המילים "אבי" (Abi), שפירושה "שנולד"; ו"איקו" (iku) שמשמעותה "מוות".

הגדרה

המילה "אביקו" מתייחסת לרוחות של ילדים אשר מתו טרם הגיעו לגיל הבגרות; ילד שמת לפני גיל שתים עשרה נקרא אביקו, והרוח או הרוחות, אשר גרמו למוות נקראים גם כן אביקו. האמונה היא שהרוח חוזרת לרוב לאותה אם מספר פעמים על מנת להיוולד שוב ושוב, במעין מעגל של מוות ותחייה. נקודת ההנחה היא כי הרוח אינה מתכננת להישאר בחיים ולכן היא אדישה למצוקת האם ואבלה.
נשים שסבלו מתמותת תינוקות, נהגו לייחס זאת לאמונה באביקו ולא לקבל טיפול רפואי. זו הייתה אחת הסיבות שהניעו את חלוצי תחום הילודה ותכנון המשפחה בניגריה לתרום בעבודתם לירידה בתמותת תינוקות על ידי תיקון תפיסות מוטעות, תוך שימוש בכלים כגון חינוך, ייעוץ, אספקת מזון איכותי לאימהות, שירותי בריאות הילד וטיפולים רפואיים אשר בסופו של דבר נועדו לתרום לצמצום תמותת תינוקות ותחלואה.
מאמינים כי הרוחות עצמן חיות בעצים, במיוחד באירוקו (ìrókò), באובב (baobab), ובצמחי כותנה ומשי.
זיכיון (מדיה)

זיכיון (באנגלית: Media franchise) הוא קניין רוחני המאגד בתוכו יקום בדיוני, דמויות, תפאורה, וסימנים מסחריים של יצירה מסוימת, לרוב ספרותית, קולנועית, טלוויזיונית או קומיקס. הזיכיון מלווה בדרך כלל במסחור וכן בפרסום רב. יצירות המשך רבות לעיתים מתוכננות מראש, ובמקרה של סרטי קולנוע, שחקנים ובמאי קולנוע חותמים מראש על השתתפותם בסרטי ההמשך. מבין היצירות הידועות בז'אנר הקולנועי והטלוויזיוני כזיכיון נמנים סרטי מלחמת הכוכבים, היקום הקולנועי של מארוול, שודדי הקאריביים, שר הטבעות (שהיא למעשה זיכיון חלקי המבוסס על הלגנדריום של טולקין). מבין הזיכיונות הספרותיים בולטים זיכיון הארי פוטר (סדרת ספרים וסרטי קולנוע), הלגנדריום של טולקין ויקום חולית. זיכיונות רבים מקורם בסדרות קומיקס, במיוחד בסוגת גיבורי-העל דוגמת סופרמן, באטמן, ספיידרמן, הענק הירוק, איירון מן, אקס-מן וצבי הנינג'ה.
זיכיון המדיה המכניס ביותר בעולם הוא פוקימון, נכון לשנת 2018 שוויו הוא 59 מיליארד דולר. הבא אחריו הוא מלחמת הכוכבים עם 42 מיליארד דולר.
אולפני הסרטה נהגו בעבר להחזיק בזיכיונות ארוכי-טווח, שדרש החתמת שחקנים ובמאים שונים במרוצת השנים. הדבר נבע אם מפאת גילו של השחקן, או שמא דמותו נהרגה. זיכיונות ארוכי טווח הם כדוגמת סרטי ג'יימס בונד, טרזן, ומסע בין כוכבים הטלוויזיוני.
לעיתים יש קרוסאובר בין המדיות השונות שבזיכיון. כך למשל, דמויות ספרותיות כשרלוק הולמס, מיס מארפל, הארי פוטר וכן גיבורי חוברות קומיקס כסופרמן, ספיידרמן וכיוצא בזה, מתורגמים למדיום הטלוויזיוני והקולנועי, כמו גם לסדרת נובלות ספרותיות. יתרה מזאת, סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע מז'אנר המדע בדיוני והפנטזיה מתורגמים גם לסרטי אנימציה או למשחקי וידאו, ולהפך. מלחמת הכוכבים החל כסדרת סרטי קולנוע אך התרחב לזיכיון שכולל סדרות אנימציה טלוויזיוניות, ספרי קומיקס, נובלות (ספרי סיפורת), משחקי מחשב ווידאו ומגוון רחב של מרצ'נדייז (כגון צעצועים ומוצרים ממותגי הזיכיון).
בנוסף יש קרוסאוברים בין זיכיונות וכן איחוד מספר זיכיונות ליקום בדיוני אחד המהווה זיכיון בפני עצמו. שתי הדוגמאות הבולטות לכך הן היקום הבדיוני של DC שבו קבוצת גיבורי-העל מתאחדת לליגת הצדק בהנהגת באטמן, סופרמן ווונדר וומן, והיקום הבדיוני של מארוול שבו גיבורי-העל השונים מתאחדת לקבוצת הנוקמים. אולפני מארוול ייבאו קונספט זה מהקומיקס לקולנוע ובראו את היקום הקולנועי של מארוול שמאחד בין כל סרטי גיבורי-העל של מארוול ליקום אחד עם קו עלילתי רציף והשפעה חוצת גבולות בין הסרטים והדמויות השונות. היקום הקולנועי של מארוול נהפך לזיכיון הקולנועי הרווחי ביותר וזכה לצד ההצלחה גם בביקורות חיוביות. בעקבות ההצלחה, ניסתה החברה המתחרה, טיים וורנר, ליצור את היקום הקולנועי של DC המבוסס על גיבורי הקומיקס של DC קומיקס וליגת הצדק.
Drones

הקלטת האלבום

באוקטובר 2014 מיוז החלה להקליט את האלבום באולפן שבטורונטו, האלבום הופק על ידי מפיקה של AC/DC רוברט ג'ון לנג'. ההקלטה הראשונה הסתיימה ב-19 באוקטובר, מיוז חזרו לאולפנים בנובמבר 2014.
פול וולקר

פול אדולף וולקר (אנגלית: Paul Volcker;‏ נולד ב-5 בספטמבר 1927) הוא כלכלן אמריקני שכיהן כיושב ראש הבנק הפדרלי (פדרל ריזרב) בשנים 1979–1987.
וולקר נולד בניו ג'רזי, ולמד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד ובית הספר לכלכלה של לונדון. הוא עבד בתפקידים שונים בממשל האמריקאי ובבנק צ'ייס מנהטן. בזמן עבודתו במשרד האוצר, וולקר לקח חלק בביטול ההמרה בין הדולר לזהב ב-1971, מהלך שביטל למעשה את הסכם ברטון-וודס. לאחר כהונה כראש הבנק הפדרלי של ניו יורק, הוא מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר לראשות הבנק הפדרלי של ארצות הברית.
נהוג לתת לוולקר ולבנק הפדרלי את הקרדיט לסיום משבר הסטגפלציה של שנות ה-70. אולם הדרך בה וולקר עשה זאת, על ידי שיעורי ריבית גבוהים לתקופה ארוכה, גררה ביקורת קשה כלפיו וכלפי הבנק הפדרלי בכלל.
לאחר פרישתו מתפקיד ראש הבנק הפדרלי, וולקר חזר למגזר הפרטי, אם כי הוא המשיך לכהן בתפקידים ציבוריים מדי פעם, כולל כאשר הנהיג את הוועדה לחשדות שחיתות בפרויקט הנפט תמורת מזון. בינואר 2008 הוא תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית.
Synthesis

רקע והפקה

ב-20 במרץ 2017, בראיון ל-Aol Build איימי לי הכריזה באופן רשמי לאחר גל שמועות כי הלהקה עובדת על אלבומה הרביעי הצפוי לצאת בסתיו 2017 (6 שנים לאחר יציאת אלבומה השלישי,Evanescence). בהמשך פרסמה לי את שם האלבום, Synthesis.
האלבום אשר יצא לבסוף ב-10 בנובמבר 2017, מכיל קטעים נבחרים מאלבומים קודמים אשר עובדו בכלי נגינה סינתטיים ואלקטרוניים ובתוספת שני סינגל חדשים.
יליזבטה סקובצובה

יליזבטה יורייבנה סקובצובה (ברוסית: Елизавета Юрьевна Скобцова) ‏, ידועה כ"האם מריה" (ברוסית: Мать Мария, בצרפתית Mere Marie);‏ (1891–1945) הייתה משוררת ונזירה רוסיה שהצילה יהודים בצרפת הכבושה בימי מלחמת העולם השנייה. הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם.

ביוגרפיה

נולדה בשם יליזבטה פילנקו ב-21 בדצמבר 1891 בעיר ריגה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה) למשפחת אצולה. למדה בגימנסיה בסנקט פטרבורג והשתייכה לחוג המשוררים מהזרם האקמיסטי. כבר בגיל 15 החלה לכתוב שירים, אשר פורסמו בכתבי עת ספרותיים. בשנת 1910 התחתנה ועברה עם בעלה להתגורר בחצי האי קרים. הוציאה שלושה ספרי שירה. 
לאחר המהפכה הבולשביקית הפכה לתומכת של הצבא הלבן האנטי קומוניסטי. בשנת 1920, לאחר תבוסת הצבא הלבן במלחמת האזרחים, היגרה עם בעלה השני, דניאל סקובצוב, ושני ילדיה לטורקיה. לאחר שהות קצרה עברה לסרביה ומשם לצרפת. הייתה פעילה חברתית בארגונים שונים של הגולים הרוסים. 
בשנת 1932 התגרשה מבעלה השני והפכה לנזירה. עם קבלת שבועת הנזירות שינתה את שמה למריה. היא ניהלה בית תמחוי לפליטים רוסיים בפריז.
לאחר כיבוש פריז על ידי הנאצים בשנת 1940, נרתמה לעזרת היהודים בעיר. ביחד עם הכומר דמיטרי קלפינין (שותפה בניהול בית התמחוי) ארגנה מקומות מסתור ליהודים ודאגה להם לתעודות זהות מזויפות, שבעזרתן הם התחזו (בעיקר הפליטים מפולין שביניהם) לגולים רוסיים.
ובתחילת 1942, האם מריה והאב דימיטרי עמדו בפני זרם של מתדפקים על דלתם: יהודים המבקשים תעודות המרה לנצרות. השניים סיפקו תעודות טבילה, מזון, מקלט והברחה אל מחוץ לצרפת או לדרום צרפת שבתחילת 1942 היה עדיין חופשית.
ביולי 1942 הגסטאפו הוציא הוראה האוסרת על יהודים להימצא כמעט בכל המקומות הציבוריים, והתקיימו דיונים במטה הגסטאפו בפריז כיצד לנהל את מצוד היהודים בעיר. המשטרה הצרפתית לקחה אחריות על המבצע, המכונה מצוד ולודרום ד'איבר (Vélodrome d'hiver), והחליטה לגרש גם ילדים – למרות שלא התבקשו לעשות זאת על ידי השלטון הנאצי. בשלב זה, עצרו הנאצים ביחד עם המשטרה הצרפתית אלפי יהודים פריזאים וכלאו אותם באצטדיון ישן למירוצי אופניים. 
כששמעה על המעצר, החליטה לנצל את גלימת הנזירה שלה ויחד עם בנה יורי והכומר קלפינין סעדו במשך שלושה ימים את האנשים והבריחה למקום מים ומזון עד-כמה שיכלה. היא הצליחה לגייס לעזרתה עובדים לפינוי אשפה שנכנסו עם פחי זבל גדולים ובהם הוברחו כמה עשרות ילדים יהודים לבתי מסתור.
ב-8 בפברואר 1943 נעצרה האם מריה ביחד עם בנה והכומר קלפינין על ידי הגסטפו. הבן והכומר נשלחו למחנה הריכוז בוכנוולד, ממנו לא שבו. האם מריה נשלחה למחנה הריכוז רבנסברוק. היא נרצחה בתאי הגזים ב-31 במרץ 1945. 
בשנת 1985 הוכרו יליזבטה סקובצובה ודמיטרי קלפינין כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. 
בשנת 2004 היא הוכרזה על ידי הכנסייה הנוצרית כקדושה.
בשנת 1982 הופק בברית המועצות סרט עלילתי אודות חייה, אשר נקרא "האם מריה".
ויקיפדיה הרוסית

היסטוריה

פרויקט ויקיפדיה הרוסית החל ב-11 במאי 2001. החל משנת 2010 המיזם נהנה מצמיחה גדולה בכמות הערכים וגדל מ-500,000 ערכים בקירוב ל-1,000,000 ערכים תוך 4 שנים.
הוויקיפדיה הרוסית הייתה נתונה למתקפה מצד רגולטור האינטרנט הממשלתי שהורה לקרן ויקימדיה הרוסית להסיר ערך על קנאביס. באוגוסט 2015 התקבלה החלטת בית משפט בעניין שחייבה את קרן ויקימדיה להסיר את הדף או לחסום הגישה אליו, אך עקב חוסר יכולת לחסוף דף בודד באתר המוצפן בפרוטוקול הצפנה https, על מנת לחסום דף יש לחסום גישה כללית לאתר האינטרנט וכך ב-25 באוגוסט 2015 נחסמה הגישה מרוסיה אל אתר ויקיפדיה הרוסית, אך כעבור יום הושבה הגישה לאתר.
נכון לינואר 2017 ויקיפדיה הרוסית מכילה למעלה מ-1,364,000 ערכים. מוצאם המוחץ של רוב הגולשים באתר הוא מרוסיה: 69.9% הם מרוסיה, 11.8% מאוקראינה והיתר ממדינות אחרות.
מדד העומק של ויקיפדיה הרוסית, המהווה מדד גס לאיכות הערכים, עומד על 135 נכון ליולי 2019. זאת בהשוואה למדד עומק של 259 עבור ויקיפדיה העברית, ומדד 964 עבור ויקיפדיה האנגלית.
שרה קיי

שרה קיי (אנגלית: Sarah Kay) הוא כינוי אמנותי של האמנית האוסטרלית ויוויאן קובוס ("Vivien Kubbos"),
כמו גם שמה של דמות מצוירת מפורסמת שיצרה. "שרה" הוא שם החיבה שאביה של ויוויאן נתן לה, ו"קיי" מגיע מהאות הראשונה של שם משפחתה.
הדמות המצוירת שרה קיי היא ילדת כפר המיוצגת לרוב בבגדים טלואים, על רקע נופי טבע וגינות, בסגנון הדומה להולי הובי, דמות ילדה מצוירת אחרת הקרויה על שם המאיירת שלה, ולעיתים
מתבלבלים בין השתיים.
קובוס החלה לאייר את שרה קיי בשנות ה-70 עבור חברת כרטיסי הברכה "Valentine Sands", שקרויה היום "John Sands (Australia) ltd" ועדיין מחזיקה במותג.
הדמות הפכה פופולרית באוסטרליה, ולאחר מכן גם בניו זילנד, אירופה ודרום אמריקה, בעיקר בקרב ילדות.
נוסף על כרטיסי הברכה דמותה הופיעה גם על קלפי משחק, גלויות, ספרים ומוצרים אחרים.
הדמות יצאה מהאופנה בשנות ה-80 ושנות ה-90, והושקה מחדש, מאוירת בידי אמנים אחרים, בשנת 2005.
לבד מדמותה של שרה קיי, קובוס איירה גם ספרי ילדים אחרים, לעיתים ללא ציון שמה. היא חיה בפרבר של סידני, אין לה אתר ומעט פורסם אודותיה.
רשימת יצירותיו של ויליאם בטלר ייטס

זוהי רשימה ביבליוגרפית של כל יצירותיו של המשורר והמחזאי האירי ויליאם בטלר ייטס (1865-1939), חתן פרס נובל לספרות לשנת 1923 ואחת הדמויות הבולטות ביותר של ספרות המאה העשרים. הרשימה בנויה באופן כרונולוגי, במידת האפשר ולעיתים היצירות מופיעות פעמיים ברשימה אם הן מהוות למעשה חלקים ממהדורות חדשות או תוקנו ושונו באופן משמעותי. מהדורות שכלולות ברשימה ושפורסמו לאחר מותו של ייטס, כלולות גם הן ברשימה, זאת במידה שגם הן מהוות פרסום ראשון או פרסום המתוקן באופן משמעותי של יצירה מסוימת. הרשימה כוללת בתוכה גם יצירות ואוספים שפורסמו לאחר מותו ואשר אותן ייטס לא הספיק להוציא לאור במהלך חייו.
רודולף למברט

עד מלחמת העולם הראשונה

למברט נולד באיוט סנט לורנס ב-16 באוקטובר 1865, התחנך באיטון קולג', קרייסט צ'רץ' (אוקספורד) ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט . ב-1885 התגייס למשמר הגרנדירים. ב-1891 התמנה לעוזר האישי של המושל הכללי של קנדה. ב-1897 קודם לדרגת קפטן ושירת בשירות קרבי במלחמת הבורים. ביוני 1910 התקבל כחבר המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-1911 עלה לדרגת קולונל וב-8 בנובמבר 1913 פרש מהצבא.

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס מחדש ומונה למפקד בריגדת המשמר השנייה, אותה הוביל לקרב איפר הראשון באוקטובר 1914. בפברואר 1915 התקבל כחבר מסדר האמבט. ב-15 ביוני 1915 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-50, לאחר חודשיים הוקמה בצרפת דיוויזיית העילית "דיוויזיית המשמר" (Guards Division) ולמברט מונה למפקדהּ הראשון. ב-10 בספטמבר קיבל אות מפקד בליגיון הכבוד הצרפתי, שבועיים לאחר מכן נבחר לכהן כחבר בית הלורדים מטעם אירלנד. בינואר 1916 מונה לפקד על הקורפוס ה-14, אותו הוביל לקרב על הסום בקיץ אותה שנה. בנובמבר התקבל כאביר מסדר פטריק הקדוש. ב-1 בינואר 1917 קודם לדרגת לוטננט גנרל והוביל את הקורפוס שלו לקרב פשנדל.
באוקטובר 1917 הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית ולמברט מונה למפקד הכוחות הבריטיים בחזית זו. הוא הוביל את המתקפה העיקרית בקרב ויטוריו ונטו, שהביא להכנעת צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית בראשית נובמבר 1918. עבור שירותו לממלכת איטליה קיבל את צלב המלחמה האיטלקי מאת ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ודרגת אביר צלב-גדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.

לאחר מלחמת העולם הראשונה

במרץ 1920 מונה למפקד מצודת לונדון ובאוקטובר אותה שנה לשלישו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת. ב-2 בנובמבר 1921 הועלה לדרגת גנרל מלא. ב-19 בפברואר 1922 התמנה לתפקיד ראש המטה הכללי. בתפקידו כראש המטה היה ממונה על ההוצאה לפועל של דו"ח שהמליץ על צמצום ניכר בהוצאה הביטחונית הבריטית ועל צמצום הצבא. ב-1927 היה לאביר מסדר האימפריה הבריטית. ב-31 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת פילדמרשל.
ב-12 במאי 1937 פיקד על המשמר בעת הכתרת ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת. בעת מלחמת העולם השנייה שימש כמפקד יחידת משמר המולדת בהרטפורדשייר.
למברט מת בלונדון ב-28 באוגוסט 1946, והוא בן 81 שנים.

משפחתו

ב-1893 נשא לאשה את אינז קראולי (Inez Crawley ;1870–1920), לזוג לא נולדו ילדים.
לאחר מותה, נשא לאשה בנובמבר 1922 את הסטר ג'ואן בינג (1888-1976; Hester Joan Byng). בתם, אליזבת מרי, הייתה ב-1947 אחת משמונה השושבינות של הנסיכה אליזבת בנישואיה עם פיליפ מאונטבטן.
לינדה אלקינס טלטון

ביוגרפיה

לינדה אלקינס טלטון למדה בMIT גאולוגיה לתואר ראשון, וגיאוכימיה לתואר שני, את שניהם סיימה ב-1987. עם סיום לימודיה עבדה כ-8 שנים בעבודות שונות בתעשייה. בשנת 1997 חזרה לאקדמיה והחלה בלימודי דוקטורט ב-MIT, תיזת הדוקטורט שלה עסקה בגאולוגיה וגיאופיזיקה, את התואר קיבלה ב-2002. עוד באותה שנה החלה לעבוד כפוסט-דוקטורנטית באוניברסיטת בראון, ואחר כך המשיכה שם כעמיתת מחקר. ב-2007 התקבלה ל-MIT כמרצה בכירה לגאולוגיה, ב-2011 הועלתה לדרגת פרופסור משנה. ב-2011 עברה למכון קרנגי למדע כמנהלת המחלקה למגנטיות כדור הארץ, במקביל שימשה כפרופסור אורח ב-MIT. ב-2014 קודמה לתפקיד דיקן בית הספר למדעי הארץ והחלל (Earth and Space Science ) של מכון קרנגי למדע. ב-1 ביולי 2014 התמנתה לפרופסורית ומנהלת בית הספר לחקר הארץ והחלל (School of Earth and Space Exploration) של אוניברסיטת אריזונה.

פעילותה המדעית

פעילותה המדעית של אלקינס טלטון מתמקדת בחקר התהליכים הכימיים והפיזיקליים של היווצרות כוכבי הלכת הארציים. המחקרים שלה מתרכזים בפלנטסימלים. במסגרת פעילותה זו הייתה מיוזמי פרויקט הגשושית פסיכה של נאס"א, גשושית המיועדת לחקור את האסטרואיד פסיכה. עם אישור הפרויקט נקבעה כחוקרת הראשית שלו.
תחום פעילות מדעי נוסף שלה הוא חקר שדות געשיים גדולים והקשר שלהם לאירועי הכחדה המונית, בעיקר באזורי הבזלת (flood basalts) בסיביר, והקשר שלהם להכחדת פרם-טריאס. במסגרת מחקרים אלו הובילה ארבע משלחות מחקר לסיביר, והשתתפה במשלחות מחקר בהרי סיירה נבדה, רכס קסקייד, איסלנד ואיי פארו.
אלקינס טלטון פרסמה כ-80 מאמרים מבוקרי עמיתים ועוד כ-200 פרסומים לכנסים מדעיים.
אסטרואיד (8252) נקרא על שמה.
Rm (פקודה)

rm (קיצור של המילה remove; באנגלית: "להסיר") היא פקודה במערכת ההפעלה יוניקס מערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמשת להסרת קבצים, תיקיות, וקישורים ממערכת הקבצים.

פעולה

הפקודה rm מסירה את ההפניה לקובץ ממערכת הקבצים. האובייקט (inode) המייצג את הקובץ נמחק רק כאשר כל ההפניות אליו נמחקות.
הרשאות למחיקה שקולות להרשאות כתיבה לתיקייה בה נמצא הקובץ, כאשר ההרשאות לקובץ עצמו אינן רלוונטיות.
במערכות יוניקס ומערכות דמויות יוניקס לא קיים מנגנון כדוגמת סל מיחזור, ולכן הסיכוי למחיקה לא מכוונת גדול. לכן, במקרים רבים משתמשים בדגל -i, אשר מוודא את המשתמש בשאלה על כל קובץ לפני מחיקתו. מנהלי מערכת יוצרים לעיתים קרובות הפניה בצורה הבאה, על מנת למנוע ממשתמשים מלמחוק קבצים שלא לצורך:
alias rm="rm -i"
במערכות סולאריס ומערכות המבוססות על פרויקט גנו כדוגמת לינוקס, נוסף משנת 2005 מנגנון המגן מפני הפקודה rm -rf /, אשר מוחק את כלל הקבצים במערכת.

תחביר

תחביר הפקודה הוא כדלקמן:
rm [OPTIONS] file...
דגלים נפוצים לפקודה הם -r המאפשר מחיקה רקורסיבית לתיקיות ותוכנן, -i המפעיל מצב אינטראקטיבי בו המשתמש צריך לאשר כל מחיקה, ו--f המאפשר מחיקה ללא שאלות או שגיאות במידה וקבצים אינם קיימים.
דוגמה לשימוש בפקודה:
$ ls
foo
$ rm -i foo
 remove foo? y
$ ls