google/wiki40b huggingface dataset:
קורקן אלמשאה

חייו

אלמשאן נולד בבארדיזאג (כיום בחצ'ג'יק) סמוך לאיזמיר, טורקיה. הוא החל את לימודיו בעיר הולדתו, אבל עקב רצח העם הארמני ב-1915 שלחו אותו הוריו לאיטליה, שם המשיך בלימודים בבית הספר הארמני מוראט-רפאליאן בוונציה. ב-1923, כשמוריו עמדו על כשרונותיו המוזיקליים המרשימים, רשמו אותו ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון של מילאנו.
לאחר סיום לימודיו, הצטרף אלמשאן לסגל המורים של הסניף הפריזאי של בית הספר מוראט-ראפאליאן, שם ארגן את מקהלת גילייה, שהופיעה לא רק בפריז, אלא גם בוונציה, שם ניצח על המקהלה בתוכנית קומיטאס ורדאפט בכיכר סן מרקו. אלמשאה הביא את השיר הארמני לכלל אוהבי המוזיקה: הוא הציג את האופרה ההיתולית הפופולרית של Tchouhadjian ‏ "Leblebidji Hor-Hor Agha" ("מוכר החומוס") ואת "Haygagan harsanik" ("החתונה הארמנית"), יצירה שהורכבה משילוב של נעימות מאת אלמשאה עצמו עם שירים פופולריים. ב-1937 קיבלה "החתונה הארמנית" פרס שני בתחרות בינלאומית, שבה השתתפו עשרים ארצות.
במקביל ניצח אלמשאה על מקהלת אלאקייאז במספר אירועים, תחילה לציון ייסוד השלטון הסובייטי בארמניה,, ואחר למגבית לפעולות ההצלה במלחמה הארמנית. בשנת 1939 התמנה אלמשאה למנצח מקהלת סיפאן-קומיטאס. הוא ניצח על האופרה של ארמן טיגרניאן "אנוש" וביצע את הליטורגיה של הכנסייה הארמנית בכמה קתדרלות צרפתיות.
בסתיו 1947 ביקר אלמשאה בארצות הברית לסדרת הופעות. באוקטובר ניצח על קונצרט בבית עיריית ניו יורק, שהוקדש למוזיקה ארמנית, תזמורתית וכוראלית. ב-14 בדצמבר 1947 הלך לעולמו בדטרויט מהתקף לב, יום לפני שהיה אמור להופיע בעיר.
אלמשאה שר בקול ייחודי. המוזיקה שלו מציגה מלודיות זורמות ואלגנטיות, עידון ושלוות-נפש. החוש שלו לאווירה פואטית - ומלאכת המחשבת שלו בהעברתה למאזינים - היו ייחודיים והקנו לשיריו מרקם מוזיקלי נדיר ועוצמה רגשית.
מספר פרטיטורות שלו יצאו לאוור בפריז ב-1947 וכתבי היד שלו שמורים במוזיאון שארנטס לספרות ולאמנויות בארמניה. יצא לאור תקליטור של מכלול שירי הסולו של אלמשאה, בביצוע אליזבט פליבאנייאן, וכמה מיצירותיו הכוראליות בביצוע המקהלה הקאמרית קומיטאס.
מיוריאל האמפרי

ביוגרפיה

האמפרי נולדה מיוריאל בעיר הרטון שבדקוטה הדרומית, בתם של אנדרו א'באק ורעייתו ג'סי מיי פירס. היא למדה במכללת הרטון ופגשה את יוברט האמפרי לראשונה ב-1934, כשעבדה כמנהלת חשבונות. הם נישאו ב-3 בספטמבר 1936, ועל הרגע בו התאהבו אמרה: הייתה זו אהבה מואלס ראשון". היו להם ארבעה ילדים: יוברט השלישי, ננסי, רוברט ודאגלס.
היא שימשה כיועצת לא רשמית לבעלה עם כניסתו לחיים הפוליטיים. תפקידו הפוליטי הראשון היה ראש עיריית מיניאפוליס, ואחר נבחר שלוש פעמים לסנאט של ארצות הברית מטעם מינסוטה. במהלך מסע הבחירות השני שלו לסנאט החלה רעייתו להופיע לצדו לראשונה. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964 בחר בו הנשיא לינדון ג'ונסון כעמיתו למירוץ, ולאחר מכן נבחר האמפרי לסגן נשיא ארצות הברית. אחרי שנכשל בבחירות לנשיאות 1968, שב לסנאט ב-1971.
אחרי שבעלה הלך לעולמו בעודו מכהן בסנאט, מונתה האמפרי למלא את מקומו מטעם המפלגה הדמוקרטית בידי מושל מינסוטה, רודי פרפיץ'. ב-25 בינואר 1978 היא הושבעה לתפקידה וכיהנה בו עד 7 בנובמבר 1978, בקונגרס ה-95 . היא הייתה בת זוגו הראשונה של סגן נשיא לשעבר לשרת בקונגרס, כמו גם האישה הראשונה שכיהנה בסנאט מטעם מדינת מינסוטה. כמו כן, בחרה שלא להתמודד בבחירות המיוחדות לסנאט מטעם מינסוטה. עשרים ושמונה שנים לאחר מכן נבחרה איימי קלובשר לסנאט מטעם מינסוטה ובכך נהייתה לאישה הראשונה שנבחרה על ידי הציבור לסנאט מטעם מדינה זו.
ביישנותה של מיוריאל הערימה קשיים על מילוי תפקידה הפוליטי הבכיר. בהיותה בתפקיד, ואחרי כן, נאבקה האמפרי למען זכותן של נשים לבצע הפלה מלאכותית ופעלה לחיקוק חוקים למען נכים. ב-1981 נישאה בשנית לחבר ילדותה מקס בראון, שהלך לעולמו ב-2004. ב-1998 הלכה האמפרי לעולמה ונטמנה בבית העלמין לייקווד שבמיניאפוליס לצד בעלה הראשון יוברט.
איחוד הרבנים למען ארץ ישראל

איחוד הרבנים למען ארץ ישראל הוא איגוד של רבנים שנוסד בשנת 1993 ומטרתו היא לשמור על שלמות ארץ ישראל השלמה.

היסטוריה

בשנת 1993 נוסד איחוד הרבנים למען ארץ ישראל על ידי הרב שאול ישראלי, הרב משה צבי נריה והרב אברהם שפירא, שהיו הנשיאות המייסדת שלו. 
בנוסף היו שותפים בו חלק מגדולי רבני הציונות הדתית שתמכו במאבק למען שלמות הארץ כגון: הרב שלמה גורן, הרב מרדכי אליהו, הרב מאיר יהודה גץ, הרב דב ליאור, הרב נחום אליעזר רבינוביץ, הרב צבי ישראל טאו, הרב אליעזר ולדמן, הרב זלמן מלמד, הרב איתן איזמן, הרב שלום גולד, הרב אליעזר מלמד, הרב דוד דודקביץ, הרב יעקב אריאל, הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב יוסף, הרב מיכאל הרשקוביץ, הרב אליקים לבנון, הרב משה לוינגר, הרב דוד חי הכהן, הרב יהושע מגנס, הרב חיים ירוחם סמוטריץ, הרב מאיר פנדל, הרב דוד פנדל, הרב חיים שטיינר, הרב יעקב שפירא, הרב דניאל שילה, הרב יוסף ארציאל ועוד. לפרק זמן מסוים היו הרב אהרן סולובייצ'יק והרב עובדיה יוסף חתומים על כרוזים של האיחוד.
בתקופת הסכמי אוסלו בתמוז תשנ"ה קבע איחוד הרבנים שמסירת שטחים שבשליטת ישראל לנכרים, אפילו תמורת הסכם שלום, מנוגדת להלכה. הם קראו לחיילים שלא להישמע לפקודות המורות למסור שטחים לנכרים, בהן ראו פקודות שסותרות את התורה. על פסק-הלכה זה היו חתומים כל רבני האיגוד ובפרט נשיאי האיחוד הרב משה צבי נריה, הרב שאול ישראלי והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, כאשר לפניהם הוציא הרב שלמה גורן פסק דומה. באותה תקופה עורר העניין פולמוס רב. 
באותה העת הוציא איגוד הרבנים את החוברת 'ארץ חמדה: קובץ מאמרים, מתוך דברי הרה"ג אברהם שפירא, הרה"ג שאול ישראלי'.
משנת 2003 ועד לשנת לביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פעל האיגוד לעצירת תוכנית ההתנתקות ואירגן הפגנות וכנסים, ופרסם דעת תורה מפורטת לגבי האיסור לפנות שטחים. באותה העת האיחוד כלל בתוכו מאות רבני ערים, רבני שכונות, רבני התנחלויות, חב"ד, עמותות פיקוח נפש, ראשי ישיבות הכיפה הסרוגה וראשי מכינות קדם צבאיות, והיה לגוף מרכזי מאוד במאבק נגד תוכנית ההתנתקות.
מאוחר יותר בתקופת הסכם מגרון והבתים בעופרה נאבק הארגון בכל ניסיון לעקור או להעתיק יישוב יהודי ממקומו.
סינדיקליזם

סינדיקליזם (Syndicalism) היא אידאולוגיה פוליטית וכלכלית התומכת בהעברת השליטה בתעשייה ובממשל לידי פדרציות של ארגוני עובדים. המונח "סינדיקליזם" נגזר מן המילה הצרפתית "סינדיקט", או איגוד מקצועי.
אחד ההוגים הבולטים של הסינדיקליזם היה ז'ורז' סורל, מהפכן צרפתי, אשר דגל במהפכנות אידיאליסטית ככלי להתחדשות מוסרית. סורל ראה באלימות דרך פעולה חיובית ומטהרת, והטיף להרס המדינה הקיימת ובניית מדינה חדשה תחתיה. 
הסינדיקליזם מתבסס על האינטרס המהפכני של האיגוד המקצועי. האיגוד המקצועי נתפס כגורם מהפכני שכן מנהיגיו וחבריו הם בעלי תודעה, סולידריות וחיזוק הדדי. הסינדיקליסטים חסידי סורל מיחסים חשיבות מכרעת לגורמים אי רציונליים בפוליטיקה: לרגש, למיתוסים ולגיבורים.
אילוואיט

הרכב

נוסחת המבנה הכימי של אילוואיט היא (CaFe²⁺₂Fe³⁺Si₂O₇O (OH. הן מנגן והן מגנזיום יכולים להחליף את הקטיונים בהרכב.

קריסטלוגרפיה

האילוואיט מתגבש בדרך כלל במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה אורתורומבית דיפירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית Pbnm. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=8.800 ‏, b=13.019Å‏, c=5.852Å. האילוואיט מופיע גם בצורה מונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית P2₁/a, כשהפרמטרים של תא היחידה הם Å‏a=13.0103‏, b=8.8039Å‏, c=5.8517Å, וגודל זווית β הוא 90.209°.

תכונות פיזיקליות

האילוואיט מופיע בטבע בדרך כלל כמסה הבנויה מעמודים, קורנת או חסרת צורה. הגבישים פריזמתיים משורטטים בעלי חתך רוחב יהלום וסיומת דמוית פירמידה באורך של עד עשרים וחמישה סנטימטרים. לאילוואיט יש פצילות מובחנת בשני כיוונים, והוא נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 4.1.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האילוואיט הם: nα=1.727‏, nβ=1.870‏ ו-nγ=1.8832. גבישי האילוואיט אטומים, וצבעם הוא בדרך כלל שחור עד שחום, אפור כהה. שקף מנוסר דק של אילוואיט הוא בדרך כלל אפור בהיר עד אפור כחלחל, אדום ורדרד עד סגול. האילוואיט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) בולט. הוא נראה ירוק כהה מזווית אחת, צהוב חום עד חום כהה מזווית שנייה וחום כהה מזווית שלישית.

גילוי ומקור שם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1811 בהר טורה (Monte della Torre), אזור טורה דל ריו- סנטה פילומנה (Torre di Rio - Santa Filomena) בקומנה ריו מרינה (Rio Marina) באי אלבה בנפת ליבורנו שבאיטליה. מקור שם המינרל ב"אילווה" (Ilva), שמו הלטיני של האי אלבה שבו נתגלה.
המינרל מוכר גם בשמות נוספים: בריסלקיט – תצורה סיבית של המינרל הקרויה על שמו של Breislak, חוקר טבע איטלקי, יאניט – לכבוד קרב יאנה וליווריט על שם מגלה המינרל.

מקור ותפוצה

האילוואיט נוצר בהתמרת מגע מטאסומטית ובמרבצים של ברזל בסלעי סקארן. הוא קיים גם בסלעי סיאניט.
האילוואיט הוא מינרל נפוץ. מקומות בהם ניתן למצוא אילוואיט הם בהר טורה (Monte della Torre), אזור טורה דל ריו- סנטה פילומנה (Torre di Rio - Santa Filomena) בקומנה ריו מרינה (Rio Marina) באי אלבה בנפת ליבורנו (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ועל הר מולאטו (Mulatto) שבמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; גבישים גדולים מאוד מצויים באי סריפוס שבקבוצת האיים הקיקלאדיים ביוון מפוסום (Fossum) קרוב לסקיין (Skeen) בנורווגיה; מרמת קאנגרדלוארססוק (Kangerdluarssuk) שבדרום גרינלנד; גבישים נאים מדאלנגורסק (Дальнего́рск) שבמחוז פרימוריה שברוסיה; וממכרה לקסי (Laxey mine), מחוז אווהיי (Owyhee) איידהו שבארצות הברית.
דוד לימברסקי

קריירה

לימברסקי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויקטוריה פילזן. כבר בגיל צעיר הציג יכולות גבוהות ובשנת 2004 מודנה השאילה את השחקן. בדצמבר 2004 הוא עבר לטוטנהאם הוטספר עד לסיום העונה כשחקן מושאל מויקטוריה פילזן, במדיה לא ראה ולו דקת משחק אחת בליגה ובתום העונה חזר לוויקטוריה פילזן. בקיץ 2007 חתם בספרטה פראג בה שיחק עונה אחת שבסיומה חזר לפילזן. כיום לימברסקי משמש כקפטן המועדון.

נבחרת

בצעירותו שיחק לימברסקי באליפות העולם בכדורגל עד גיל 19. באליפות עצמה הבקיע שני שערים במשחקים נגד אוסטרליה וברזיל בהתאמה. ב-5 ביוני 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מלטה. לימברסקי נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. ב-6 בספטמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד לטביה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
רפי נוי

שירותו הצבאי

נוי שירת בצה"ל בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין מבצעים בחטיבה 9 שלחמה בקרבות ברמת הגולן. במהלך הקרב לכיבוש חושניה הכווין את כוחות הטנקים תחת אש תוך סיכון חייו ועוטר על פועלו בעיטור המופת.
בהמשך שירותו פיקד על גדוד שריון בחטיבה 188, ולאחר מכן פיקד על חטיבה 640. בשנים 1984–1985 פיקד על חטיבה 7, פיקד על באלי"ש, כיהן כמפקד אוגדה 380, היה ראש מטה פיקוד המרכז וראש מטה פיקוד הצפון בשנים 1991-1995.
לאחר שחרורו מצה"ל, שימש עוזר לשר הביטחון יצחק מרדכי. כיהן כמנהל מרחב צפון בחברת מקורות ומנכ"ל אגודת "מים בגליל" המאגדת את הקצאות המים לחקלאים ולעסקי התיירות בצפון.
היינריך הראשון, נסיך אנהלט

ביוגרפיה

היינריך נולד בשנת 1170, והיה הבן הבכור של ברנהרד, רוזן אנהלט ובריגיטה מדנמרק, בתו של קנוט החמישי, מלך דנמרק. אביו קיבל את דוכסות סקסוניה מהקיסר פרדריק ברברוסה אחרי הדחתו של הדוכס היינריך הארי מבית ולף בשנת 1180. לאחר מותו בשנת 1212, חילקו היינריך ואחיו את הנחלות: היינריך קיבל את נחלות המשפחה סביב באלנשטדט, שם הוא הקים את נסיכות אנהלט, בעוד אחיו הצעיר אלברכט ירש את דוכסות סקסוניה, שכללה את השטחים סביב ויטנברג ובלציג (מאוחר יותר דוכסות סקסוניה-ויטנברג), כמו גם את השטחים באזור לאוונבורג.
בתחילה היה היינריך תומך נאמן של בית הוהנשטאופן יורש העצר פרידריך השני, אם כי מאוחר יותר הוא תמך באופן זמני בקיסר אוטו הרביעי מבית ולף, בעקבות סכסוך עם הארכיבישופים של מגדבורג. בשנת 1215, הוא נטל לעצמו את התואר "הנסיך", ולאחר מותו של אוטו בשנת 1218 הוא קיבל את התואר באופן רשמי. משנת 1220 שימש היינריך כאפוטרופוס לבניו של בן דודו אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג, יחד עם הארכיבישוף אלברכט הראשון מקאפרנבורג ואחיו, אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה.
היינריך תמך בקיסר פרידריך השני, במהלך המרד של בנו היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה בשנת 1234, כמו גם במערכותיו באיטליה נגד הליגה הלומברדית, השתתפות במצור על ברשיה בשנת 1238. עם שובו לגרמניה הוא היה מעורב בסכסוך בין ארכיבישוף מגדבורג ווילברנד פון קפרנברג עם בני דודיו האסקניים, מרקיזי ברנדנבורג, שבהם נהרסו אחוזות ניינבורג על ידי חיילי אוטו השלישי, מרקיז ברנדנבורג בשנת 1242. שני הצדדים התפייסו בשנת 1245, בתיווכו של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, שחיתן את בתו מטילדה, אחיינית של מרקיזי ברנדנבורג, עם בנו הבכור של היינריך, היינריך השני.
לפני מותו, בשנת 1245 ציווה היינריך לחלק את נסיכות אנהלט בין בניו: היינריך השני, ירש את אשרסלבן, ברנהרד קיבל את ברנבורג, וזיגפריד ירש את צרבסט, בעוד בניו הצעירים הוסמכו לכמורה, ואכן לאחר מותו של היינריך ב-1252, חולקה הנסיכות בין בניו. צאצאיו שלטו בדוכסות אנהלט עד 1918.
צבי אורגד

צבי אורגד (נולד ב-1969) הוא מעצב גרפי, מאייר וכותב לילדים. אורגד חבר באגודת המאיירים הישראלית והוא גם הגזבר שלה. אורגד כתב, בין היתר, את ספר הילדים "מסיבה בכפר".

ביוגרפיה

אורגד נולד בבני ברק ב-1969. בילדותו גר בבת ים ובירושלים. הוא למד בתיכון אורט ושירת כטכנאי אלקטרוניקה בחיל האוויר. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות בעיצוב ובהוראה באקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה. בשנת 1997 זכה במלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. שנה לאחר מכן הציג אורגד תערוכת יחיד של רישומים ב"גלריית ציאורים". אורגד חבר באגודת המאיירים הישראלית והוא משתתף בקביעות בתערוכותיה הקבוצתיות.
אורגד פרסם סדרת קומיקס שנקראת "בסטודיו של ציקי" במגזין "זמן דיגיטלי". בנוסף, פרסם אורגד טור מאוייר בשם "יש פוליטיקה נקייה?" באתר האינטרנט של התנועה לאיכות השלטון.
בשנת 2008 אייר אורגד את הספר "חבורת חל"ס והמקרה המוזר של ערפדילו בתל אביב" שהוצא לאור בהוצאת טרקלין. בשנת 2009 הוציא לאור את ספר הילדים "מסיבה בכפר", אותו כתב ואייר. באותה שנה כתב אורגד את ספרי הילדים "פיה ליום אחד" ו"נסיך ליום אחד", אשר יצאו לאור בהוצאת דגן. ספרים אלה הם ספרים המותאמים אישית לכל ילד או ילדה.
אורגד סיים לימודי תואר שני במורשת ישראל באוניברסיטת אריאל ודוקטורט באמנות באוניברסיטת בר-אילן.
ערב ערב (תוכנית טלוויזיה)

מבנה התוכנית

התוכנית משודרת בערוץ כאן 11 בימים ראשון עד חמישי ב-16:30. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה וחדשות. במסגרת התוכנית משתתפים כתבי ופרשני כאן חדשות ואורחים באולפן.

היסטוריה

מתחילת שידוריו של תאגיד השידור כאן שודרו בימים ראשון–חמישי בשעה 17:05 התוכנית "חמש מקורי" ובשעה 18:05 התוכנית "שש כלכלי", שהופקו על ידי אולפני הרצליה. עם סיום החוזה של תאגיד השידור עם אולפני הרצליה החליט התאגיד לא לחדש את שתי התוכניות בתום חמישה חודשי שידור. במשבצת השידור שהתפנתה החל ב-15 באוקטובר 2017 שידורה של התוכנית "ערב ערב".
בתוכנית בעבר שודרה פינה הקבועה  
בשם "יורים בנגמ"ש", בה זוג פנליסטים בכל אחד משני צידי המתרס הפוליטי מתווכחים על חמישה נושאים חמים, מוגבלים בשעון עצר. באפריל 2018 הפינה ירדה מהאוויר.
ברלינגטון (ורמונט)

היסטוריה

השטח שבו התפתחה העיר ברלינגטון ניתן כמענק בידי בנינג וונטוורת, המושל הבריטי של ניו המפשייר, ב-7 ביוני 1763 לעשרות אנשים בודדים שהגיעו מאזור ניו אינגלנד. בקיץ 1775 החלו מתיישבים להכין את השטח, ונבנו מספר בקתות בודדות במקום, אבל בה בעת פרצה מלחמת העצמאות האמריקאית, מה שגרר עיכוב של יישוב המקום עד לסיומה.
העיירה אורגנה מבחינה רשמית בשנת 1785. בקיץ 1813, במהלך מלחמת 1812 שנערכה בין ארצות הברית לבריטניה, הפגיזו הבריטים את המקום. מיקומה של העיירה על שפת אגם שמפליין סייעה לה לפתח נמל אשר שימש לכניסה ומסחר, במיוחד לאחר השלמתן של מספר תעלות המחברות את העיר למדינת ניו יורק ולקוויבק שבקנדה.
ברלינגטון נהפכה בחלוף השנים למרכז ייצור משמעותי והוכרזה כעיר בשנת 1865.

השכלה

בברלינגטון פועלים כ-9 בתי ספר במסגרת מערכת החינוך הציבורית של העיר. בנוסף, נמצאים בעיר כ-7 בתי ספר פרטיים. בעיר נמצאים מספר מוסדות השכלה ומחקר ויחסית לגודלה מתגוררים בה סטודנטים רבים, דבר אשר הוביל לכינוייה "קולג' טאון" (College town). בברלינגטון שוכנים האוניברסיטה הציבורית אוניברסיטת ורמונט, ברלינגטון קולג' ושמפליין קולג'.
ברנדון מייקל סמית'

קריירה

סמית' זכה בתוכנית בערוץ המשפחה האמריקאי בפרס האמן הצעיר. בשנת 2007 הופיע בתפקיד טאישאוון בסדרה "הסיפור של רון קלארק". גילם את באג וונדל בסרט "כנופיה במגרש" וגילם את מריו ב"לא מדהימה". לאחר מכן שיחק בסדרות "תקועים בזמן" ו-"תנו לסוני צ'אנס". בשנת 2015 שיחק בסיטקום "שמחה אחת גדולה" שיצרה אלן דג'נרס לרשת NBC ושודרה למשך 6 פרקים סך הכל.
גזר (קיבוץ)

הקמה

הקרקע עליה הוקם קיבוץ גזר נרכש על ידי המכבים הקדמונים שבקשו להקים במקום מושבה. ב-8 במאי 1923 התקיים במקום טקס הקמת המושבה בנוכחות הנציב העליון. בשנת 1926 עבדה בני בנימין תכנית להתיישבות במקום, אולם המושבה לא קמה והוחל במשא ומתן למכירת השטח עם לקרן הקיימת. לאחר כ-13 שנים, הושלמה העסקה בינואר 1941 והאדמה עברה לידי הקרן הקיימת שרכשה בנוסף עוד 2000 דונם שהיו בידיים יהודיות אחרות. 
ב-11 במרץ 1945 עלה על הקרקע קבוצת הדסה, שהורכבה מגרעין של הנוער העובד, שעברו הכשרה בחדרה ובקיבוצים אחרים.

הקיבוץ לאחר מלחמת העצמאות

לאחר נסיגת הערבים, הקיבוץ נבנה מחדש. בין השנים 1964 -1961, עקב בעיות חברתיות שונות,  עזבו המייסדים את הקיבוץ וגרעין הקיבוץ הוחלף מספר פעמים. בשנת 1974 התיישבה במקום קבוצת עולים מצפון אמריקה, בעיקר מארצות הברית. כיום מתגוררים בקיבוץ כ-300 תושבים, חילוניים ברובם. בשנים האחרונות הקיבוץ משכיר בתים גם לדיירים שאינם חברי הקיבוץ. בקיבוץ ניתן למצוא מגוון שירותים קהילתיים-חברתיים ומתקני ספורט ושעשועים אחרים, כולל בריכת שחייה. בקיבוץ נמצא מגרש בייסבול, היחיד במדינת ישראל. כן נמצא בקיבוץ 'פארק פינת שורשים', המעוצב בסגנון תנכ"י.
דיסטוציה

נסיבות

הגורמים העיקריים של לידה חסומה הם: 
תינוק גדול מאוד או ממוקם בצורה לא נכונה, אגן קטן או בעיות עם הנרתיק. גורמי סיכון לאגן קטן כוללים תזונה לקויה וחוסר חשיפה לשמש, מה שגורם למחסור בוויטמין D. בנוסף, דיסטוציה נפוצה יותר אצל נערות בגיל ההתבגרות מכיוון שייתכן והאגן טרם סיים את התפתחותו. מיקום חריג של התינוק כולל בעיית כליאת הכתפיים, מצב בו לאחר יציאת ראש העובר יש כליאה של הכתפיים במעבר תעלת הלידה.בעיות עם תעלת הלידה כוללות נרתיק או חיץ הנקבים צר, עקב מום באיבר המין או גידולים.

אבחון וטיפול

לידה חסומה ניתנת לאבחון על סמך בדיקה גופנית.
ניתן לעקוב אחר התקדמות העבודה ולאבחן בעיות שעלולות להתרחש, בשילוב עם בדיקה גופנית. שני הדברים האלו יכולים לעזור לזיהוי חסמים בעת העבודה.
הטיפול בדיסטוציה עשוי לדרוש ניתוח קיסרי או ואקום, לעיתים עם אפשרות פתיחה כירורגית. ניתן גם לטפל באמצעים נוספים: שמירה ומניעה מהתייבשות היולדת, ומתן אנטיביוטיקה במיקרה של קריעת הקרום  יותר מ-18 שעות.

פרוגנוזה

במידה ומתבצע ניתוח קיסרי בזמן מספיק מוקדם, הפרוגנוזה טובה. לעומת זאת, דיסטוציה ממושכת יכולה להוביל לפיסטולה מולדת, מוות היולדת או מות עובר תוך רחמי.

אפידמיולוגיה

ב-2013 נספרו כ-19,000 מקרי מוות אימהי.
ב-2015 התרחשו כ-6.5 מיליון מקרים של דיסטוציה או קרע של הרחם.
באפריקה ואסיה השכיחות ללידה חסומה נעה בין 2 ל-5 אחוז.
בנוסף, נספרו 23,000 מקרי מוות של יולדות, כנגד ל-1990, אז נספרו כ-29,000 מיקרי מוות. מוות האימהות בשל דיסטוציה מהווה כ-8% מכלל מקרי המוות הקשורים להריון. זהו גם אחד הגורמים העיקריים של מות עובר תוך רחמי. בנוסף, רוב מקרי המוות עקב דיסטוציה מתרחשים במדינות המתפתחות.

אטימולוגיה

משמעות המילה dystocia היא עבודה קשה. מילת ההפך שלה היא τόκος או לידה קלה.
ישנם מונחים אחרים עבור הפרעות העבודה בילדה, כגון עבודה קשה, לידה חריגה, לידה קשה.

בעלי חיים אחרים

המונח דיסטוציה יכול גם כן לשמש בהקשר של בעלי חיים שונים, וכן בנוגע לציפורים וזוחלים המונח אינו דיסטוציה, אלה egg binding.
אחוז לידות חסומות אצל סוסים מיניאטוריים גבוה יותר משל גזעים אחרים בשל הרחבת הרבייה הסלקטיבית.
זלמן ורדי

ביוגרפיה

זלמן ורדי נולד בשנת 1924 בקובנה בירת ליטא, בנם של אריה וצפורה רוזנטל. ב-1936, בגיל 12, עלה לארץ ישראל. בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה ושימש כנוטר. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת אלכסנדרוני. בשנת 1950 עבר לחיל המשטרה הצבאית ועבר את כל שלבי הפיקוד בחיל. החל ב-1969 עמד בראש משלחת הנוער והנח"ל מטעם משרד הביטחון בחוף השנהב.
בשנת 1971 מונה לקמצ"ר. ורדי היה מפקד החיל הראשון שקיבל דרגת תת-אלוף (עד אז נשא הקמצ"ר דרגת אלוף-משנה). על מנת להעלות את המוטיבציה לשירות בחיל ובמקביל לשפר את דימויו, אימץ תא"ל ורדי את הגישה לפיה לא מספר הדו"חות המוענקים על ידי הש"צ הוא הקובע, אלא פעולות מניעה והסברה, תוך שימת דגש על אחריות המפקד על פקודיו, גם כשהם מחוץ לבסיסם. זאת לצד סיוע ועזרה לחיילים מחוץ למחנות. הוא הקדיש מאמץ מיוחד למלחמה בתאונות הדרכים. לשם כך תגבר את מערך האופנועים בחיל.
ורדי פיקד על חיל המשטרה הצבאית במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה, בשנת 1974, בעקבות גיוס אוכלוסייה שכונתה אז "טעוני טיפוח", נאלץ החיל בהובלתו להתמודד עם גל עריקות גואה. הוא סיים תפקידו כקמצ"ר בשנת 1976.

חיים אישיים

בשנת 1948 נישא ורדי לעליזה גוטסמן. בשנת 1957 הקימו בני הזוג את ביתם בהרחבה של מושב שדה ורבורג.
ב-1973 נפטרה אשתו. זלמן ורדי נפטר בשלהי 1990 (י"ד בכסלו תשנ"א), בגיל 66. נקבר בשדה ורבורג.
צליחה בצה"ל

צליחה היא פעולה של חציית מכשול מים. במהלך מלחמות נדרשים לעיתים הכוחות הלוחמים לצלוח נהרות, תעלות או נתיבי מים אחרים. בהיסטוריה הצבאית של מדינת ישראל צלחו כוחות צה"ל את תעלת סואץ במהלך מלחמת יום כיפור וכן צלחו את נהר הירדן לצורך פעולות מקומיות מצידו המזרחי כמה וכמה פעמים. על הצליחה בצה"ל אחראי חיל ההנדסה הקרבית.

עד לאחר מלחמת ששת הימים

הקרבות שהתנהלו במהלך מלחמת העצמאות כמעט ולא דרשו צליחה של מכשולי מים. כאשר נדרשה הקמה של גשר, השתמש צה"ל בגשרי ביילי שהושארו בארץ ישראל על ידי הצבא הבריטי. אף על פי שבצה"ל היו בוגרים רבים של הצבא הבריטי שהיו מאומנים בהקמת גשרי ביילי, בצה"ל לא הייתה יחידה שאומנה בהקמת גשרים ותהליך הקמתו של גשר דרש מספר ימים תוך שימוש בציוד הנדסי כבד. גשרי ביילי הוקמו על ידי צה"ל מעל מספר ואדיות במהלך מלחמת העצמאות, אבל לא בזמן קרבות אלא לצרכים לוגיסטיים. 
צה"ל המשיך להשתמש בגשרי ביילי בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 ואף לאחר מלחמת ששת הימים היו הגשרים שהוקמו על הירדן, דוגמת גשר בנות יעקב, גשרי ביילי. 
בשנות ה-50 של המאה ה-20 פיתח חיל ההנדסה הישראלי "גשר כלובים" הבנוי כמגדל של קוביות בתוך המים, כלוב על גבי כלוב, אולם צה"ל השתמש בעיקר בגשרי ביילי ולא בגשרים אלו. אפרים להב, כשהיה קצין הנדסה ראשי, הגיש למטכ"ל תוכנית להצטיידות באמצעי צליחה מודרניים, אולם התוכנית נדחתה משיקולים כלכליים. 
במלחמת ששת הימים הגיעו כוחות צה"ל לתעלת סואץ אך לא היה באפשרות צה"ל להמשיך במרדף אחרי צבא מצרים הנסוג, גם אם רצה בכך, בהיעדר אמצעי צליחה.

לאחר מלחמת יום כיפור

ההכנות לצליחה הן נושא מסווג וצה"ל משחרר מעט מאוד מידע על הנושא. בשנת 2007, לאחר מלחמת לבנון השנייה, צה"ל חזר להתאמן בגרסה משופרת של גשר הגלילים לצורך מעבר מכשולי מים. תרגול נעשה בגשר במכשול מים ברוחב של כ-20 מטרים.
פודהייצה

היסטוריה

פודהיצה היא מהיישובים הקדומים באזורה. היא מוזכרת לראשונה בשנת 1519, שנה בה עברה העיר לרשותו של יאקוב בוצ'אצקי, הבישוף מחלם. עד מלחמת העולם הראשונה הייתה פודהייצה שייכת לקיסרות האוסטרו-הונגרית. בין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, השתייכה פודהיצה לפולין, לאחר מלחמת העולם השנייה משתייכת פודהיצה לאוקראינה.
על ראש ההר בסמוך לעיירה שוכן פסלו של המלך הפולני יאן סובייסקי, שהוקם לזכר ניצחונו במקום, בקרב עם הטורקים בשנת 1673.

הקהילה היהודית בפודהייצה

עד מלחמת העולם השנייה הייתה בפודהיצה קהילה יהודית ניכרת. תיעוד ראשון לקהילה יהודית מופיע ברשימות ממשלתיות של רוסיה ופולין משנת 1550. אולם מצבות שנמצאו בעיר הוכיחו כי יהודים גרו בעיר לפחות משנת 1420. במאה ה-19 הגיעה האוכלוסייה היהודית לשיאה. בעיר נמנו כ-6,000 תושבים יהודים, ובמרחב הכפרי שמסביבה עוד כ-8,000 יהודים. ב מאה ה-20 חלה ירידה ניכרת באוכלוסייה היהודית בפודהיצה, כמו בכל אזור מזרח אירופה, בעיקר בשל הגירה שנבעה מהלחץ הכלכלי ומהאנטישמיות. במפקד בשנת 1931 נמנו בעיר רק 2,827 יהודים, מתוך אוכלוסייה כללית של 6,000 איש.
בית הכנסת של פודהיצה, שנבנה בין סוף המאה ה-16 לתחילה המאה ה-17, הוא הבניין העתיק בעיר כיום. הוא נבנה בצורת מבצר, כמו בתי כנסת רבים מאותה תקופה, כדי שישמש כמקום מחסה לקהילה היהודית, במקרה הצורך. בתקופת השלטון הקומוניסטי שימש מבנה בית הכנסת כחנות מכולת. כיום בית הכנסת סגור ומוזנח.
בעיר שימש ברבנות בין השנים 1580 ו-1620 הרב בנימין אהרן סלניק שנודע בכינויו המשאת בנימין, וקבור בבית הקברות בעיר.

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וחלוקת פולין על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות, עברה העיר לשלטון ברית המועצות. באותה תקופה התווספו לאוכלוסייה פליטים מאזור הכיבוש הגרמני, שהעלו את אולוסייתה היהודית של העיר אל כ-3,000 איש. עם הכיבוש הנאצי, הוקם בעיר גטו בשני רחובות במרכז העיר ויודנראט. בעקבות הצפיפות והתנאים ההיגינים הלקויים, פרצה בגטו בחורף 1941 - 1942 מגפת טיפוס, שגרמה למות רבים מהיהודים. יהודים רבים נוספים מתו מהרעב. 
ביום הכיפורים ה'תש"ב, (21 בספטמבר 1941) נשלחו כ-1,000 יהודים אל  מחנה ההשמדה בלז'ץ. כחודש מאוחר יותר, בב' בחשוון בוצעה אקציה שנייה למחנה ההשמדה בלז'ץ. שארית היהודים נרצחו בג' בסיוון ה'תש"ב, כשנורו באמצעות מכונת ירייה בבורות ליד העיר. מספר יהודים מצומצם התחבא ביערות או חבר לפרטיזנים, אך רובה המוחלט של הקהילה היהודית בפודהיצה הושמדה בשואה. 
לאחר המלחמה הוקמה בישראל ובארצות הברית אגודת יוצאי פודהיצה, שהורכבה מניצולי השואה, יחד עם אנשים שעלו ארצה או היגרו לארצות הברית לפני השואה. האגודה הוציאה ספר זיכרון בשם 'ספר פודהיצה' וכן פעלה להנצחת הקהילה בדרכים נוספות. בשכונת מעלות דפנה בירושלים, ובעיר ניו יורק מנציחים בתי כנסת בשם 'משאת בנימין' את קהילת פודהיצה שנספתה בשואה. יוצאי פודהייצה קבעו את יום ג' בסיוון, שבו הושמדה שארית היהודים בעיר, כיום זיכרון לקהילה.
מרשל הפדרציה הרוסית

מרשל הפדרציה הרוסית (רוסית: Маршал Российской Федерации) היא הדרגה הצבאית הבכירה ביותר ברוסיה. הדרגה נוצרה ב-11 בפברואר 1993 לאחר פירוק ברית המועצות והקמת הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. הדרגה היא יורשת הדרגה הסובייטית מרשל ברית המועצות. הדרגה מקבילה לדרגת גנרל הצבא בצבא האמריקאי ולדרגת פילדמרשל בצבאות אחרים.
הדרגה נחשבת לדרגת כבוד והרמטכ"ל הרוסי הוא בדרגת "גנרל ארמייה", שהיא דרגה אחת מתחת למרשל. מאז קיומה של הדרגה, רק אדם אחד החזיק בה - שר ההגנה לשעבר איגור סרגייב, שכיהן כשר ההגנה בין 1997 - 2001 והדרגה הוענקה לו ב-11 בנובמבר 1997. 
סמל הדרגה הוא סמל הפדרציה הרוסית ומתחתיו כוכב, סמל שנהוג להשתמש בו בצבא הרוסי, ירושה מברית המועצות. חייל המחזיק בדרגת מרשל הפדרציה הרוסית עונד גם סמל בשם כוכב המרשל, כוכב משובץ יהלומים, אותו יש לענוד על דש העניבה.
.ba

.ba היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבוסניה והרצגובינה.