אלונזו מורנינג

קריירה

בשנתו הראשונה בתיכון הוביל מורנינג את קבוצתו ל-51 ניצחונות רצופים. בשנתו השנייה בתיכון ממוצעיו הגיעו ל-25 נקודות, 15 ריבאונדים ו-12 חסימות למשחק. הוא נבחר לשחקן השנה על ידי ה-USA Today. אחרי שסיים את התיכון עבר מורנינג לשחק באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא הוביל את כל ארצות הברית בחסימות, והוא נבחר בסוף השנה לאול-אמריקן.
בדראפט 1992 נבחר במקום השני על ידי שארלוט הורנטס, מקום אחד אחרי שאקיל אוניל. בעונת הבכורה שלו נבחר מורנינג לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA כשהשיג ממוצעים של 21.0 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-3.4 חסימות למשחק. בהצבעה לבחירת הרוקי של העונה הוא סיים במקום השני רק לשאקיל אוניל. הוא השיג את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר לשחקן שנה ראשונה בהורנטס. מורנינג ואוניל היו שחקני השנה הראשונה הראשונים מאז דייוויד רובינסון שהשיגו ממוצעים של למעלה מ-20 נקודות ו-10 ריבאונדים. מורנינג שבר את שיא כל החסימות לשחקן אחד בהורנטס כבר במשחק ה-49 שלו במדיה. במשחק הרביעי בסיבוב הפלייאוף הראשון של אותה עונה הוא קלע סל ניצחון עם הבאזר. הסל הזה נתן לקבוצתו את הניצחון 103-104 על בוסטון סלטיקס. משחק זה הכריע את הסדרה וההורנטס עלו לסיבוב הבא.
בעונתו השנייה בהורנטס הוא שיחק רק 60 משחקים והעלה את ממוצע הנקודות שלו ל-21.5 למשחק. בעונת 1994/1995 הובילו מורנינג וחברו לקבוצה לארי ג'ונסון את ההורנטס ל-50 ניצחונות ועלייה לפלייאוף. בעונה זו מורנינג דורג ראשון בקבוצה בנקודות בממוצע (21.3), ריבאונדים בממוצע (9.9), חסימות בממוצע (2.9) ובאחוזים מהשדה (51%).
לאחר שלוש עונות בהורנטס הוא הועבר למיאמי היט, וההורנטס קבלו בתמורה את גלן רייס. בעונתו הראשונה בהיט הא השיג שיא קריירה בממוצע נקודות, כשקלע 23.2 למשחק. הוא הוסיף עוד שני שיאי קריירה בממוצע חטיפות (1.0) ובממוצע אסיסטים (2.3). בעונתו השנייה במיאמי הוא ירד לראשונה מממוצע של 20 נקודות ומעלה, כשקלע 19.8 למשחק. בעונתו השלישית בהיט ירדו ממוצעיו במעט, והוא שיחק ב-58 משחקים בלבד.
בעונת 1998/1999 זכה מורנינג להיות שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, ובחמישיית העונה ב-NBA. בעונה זו הוא הוביל את ההיט בנקודות בממוצע (20.1), אחוזים מהשדה (51%), ריבאונדים בממוצע (11.0 – גם שיא קריירה) וחסימות (3.9 – גם שיא קריירה). בעונה הבאה העלה מורנינג את ממוצע הנקודות שלו ל-21.7 והוא נבחר שוב לתואר שחקן ההגנה של העונה, ובנוסף נבחר לחמישיית העונה השנייה ב-NBA.
בתחילת עונת 2000/2001 אובחנה מחלה בכליותיו של מורנינג, ובעקבות זאת הוא פספס חמישה חודשים מהעונה ושיחק רק 13 משחקים. בעונה הבאה הוא חזר לשחק בצורה סדירה ואפילו השתתף במשחק האולסטאר. למרות זאת, לקראת עונת 2002/2003 החמיר מצבו וחוזהו שעמד להסתיים לא חודש. מורנינג לא שיחק כלל בעונה זו.
בתחילת עונת 2003/2004 חתם מורנינג על חוזה בקבוצה ניו ג'רזי נטס. ב-23 בנובמבר 2003 הודיע מורנינג על פרישה מכדורסל בשל מחלת כליות. יומיים לאחר מכן בא לבקר אותו בן דודו ג'ייסון קופר בבית החולים. קופר החליט לתרום למורנינג את אחת מכליותיו, ולאחר כחודש הניתוחים הושלמו ומורנינג הודיע על חזרה מרגשת למגרשי הכדורסל. בעונה זו הוא הספיק לשחק רק ב-12 משחקים.
בפתיחת העונה הבאה בניו ג'רזי מורנינג לא שיחק תפקיד משמעותי בקבוצתו. הוא אמר לתקשורת שהוא רוצה לצאת מהקבוצה, במיוחד אחרי שהם העבירו את השחקן קניון מרטין לקבוצה אחרת. ב-17 בדצמבר 2004 הועבר מורנינג בטרייד לטורונטו ראפטורס יחד עם עוד שני שחקנים בתמורה לוינס קרטר.
מורנינג לא הסכים לשחק בטורונטו וחזר לשחק במיאמי היט. בתחילה שיחק מורנינג כמחליף לשאקיל אוניל, אך פתח בחמישייה בחלק מהעונה כשאוניל היה פצוע. אוניל ומורנינג אפילו שחקו ביחד, כשמורנינג ירד לעמדת הפאוור פורוורד. מורנינג סיים את עונת 2005/2006 במקום השלישי בדירוג החסימות בממוצע, עם 2.66 למשחק. הוא השיג זאת למרות ששיחק רק 20.0 דקות בממוצע.
אחרי הזכייה באליפות 2006 הכריז מורנינג שהוא נשאר בהיט כדי להגן על התואר, אף על פי שקיבל הצעות כספיות טובות יותר מקבוצות כמו סן אנטוניו ספרס.
באחד המשחקים בעונת 2007–2008 נפל מורנינג בחוזקה, ונפצע באופן רציני. פציעה כזו היא פציעה שלעיתים גם צעירים לא יוצאים ממנה. הוא לא היה יכול לצעוד על רגליו, אך הוא סירב בתוקף שיורידו אותו על אלונקה ואמר שאת צעדיו האחרונים על הפרקט הוא יעשה לבד.
ב-22 בינואר הכריז מורנינג על פרישתו ממשחק פעיל במסיבת עיתונאים בה אמר: "אני כבר בן 38, ואני מרגיש שפיזית סיימתי את הקריירה, ותרמתי את כל מה שיכולתי למשחק". מורנינג זכה לכבוד להיות הראשון שגופייתו (מספר 33) נתלית על גג ה"אמריקן איירליינס ארנה" במיאמי ואף שחקן לא ילבש את מספרו עוד.