google/wiki40b huggingface dataset:
מרינה

מרינה (בעברית, "מעגנה") היא מעגן ובו מקומות עגינה ושירותי חוף עבור יאכטות וסירות. היא נבדלת מנמל בכך שהיא איננה מיועדת לשימושם של כלי שיט גדולים לנוסעים או למטען.

עגינה במרינה

מרינות ממוקמות לחופי ימים או אגמים או לחופי נחלים ונהרות המקושרים אל אחד מאלה.
מרינה עשויה להתקיים במשולב עם נמל או בנפרד מכל מתקן חוף אחר.
כלי השיט במרינה עוגנים בצד רציפים ובצד מזחים צפים המחוברים בכבלים אל היבשה ואל עמודי עיגון במים. הם עשויים גם לעגון לצד מצופים שאינם מקושרים ליבשה, שהתנועה בינה לבינם נעשית באמצעות סירות. גם מסיבה זו העגינה לצד מצופים היא זולה יותר אך פחות נוחה. 
השגת זכות עגינה קבועה במרינה עשויה לארוך זמן רב ואף שנים, מאחר ששטחי העגינה במרינות רבות הם מצומצמים ומבוקשים.
מרינות שבהן הפרש מפלס המים בעת הגאות ובעת השפל הוא גדול עשויות לעשות שימוש בשערי מים על מנת לקיים בהן מפלס מים בגובה יציב.
מרינה עשויה להיות בבעלות של רשות מקומית או בבעלות פרטית (כמו יזמים או מועדוני יאכטות) וכן להיות משולבת במסגרת עסק פרטי אחר.

שירותים במרינה

שירותי חוף המצויים לרוב במרינה הם שירותי תדלוק, תיקונים ורחיצה, ספקי חלפים וציוד, מחסנים ובתי אוכל וכן מגרשי חניה למכוניות ולנגררים המובילים סירות. במרינה עשויות להימצא גם רמפות המיועדות להכנסת סירות למים ולהוצאתן מהם ואף מנופים ניידים המיועדים למטרה זו וכן שירותי אחסנה לסירות על החוף (לעיתים במתקנים המאפשרים אחסנת מספר סירות זו מעל זו). שירותים מסוימים ניתנים לבעלי סירות ויאכטות על בסיס של שכירות. כלי שיט המבקרים במרינה עשויים לרכוש שירותים אלו לפי מחירון.
במרינה תמצא לרוב נקודת משמר חופים לצורך שיטור כללי, שמירה, פעילות מכס ובקרת הגירה, כולל רישום כניסה של תושבי חוץ למדינה דרך המרינה.
מטיאס אקסטרום

קריירת מרוצים

אקסטרום, יליד שוודיה, זכה בשנת 1999 באליפות שוודיה למכוניות תיור. בשנת 2001 עבר להתחרות עבור קבוצת ABT באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM). בשנת 2004 ניצח ארבעה מרוצים וזכה באליפות בפעם הראשונה. שנה לאחר מכן סיים במקום השני. בשנת 2007 זכה באליפות בפעם השנייה. 
בין השנים 1999 ו-2006 לקח חלק בראלי שוודיה במסגרת אליפות העולם בראלי. בשנתיים האחרונות השתתף בנוסף גם בראלי גרמניה. בשנת 2010 היה לסקנדינבי הראשון שהשתתף במרוץ בסבב הנאסקאר ספרינט האמריקאי.
בשנת 2013 החל להתחרות בראלי קרוס ולקח חלק במרוץ השוודי שנכלל באליפות אירופה בראלי קרוס, אותו סיים במקום השני. באותה שנה לקח חלק גם במרוץ באת'ורסט 1000, מרוץ סיבולת בו מתחרים לאורך 1,000 ק"מ בסמוך לבאת'ורסט, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. בשנת 2014 הודיע על הקמת קבוצת EKS RX שתתחרה באליפות העולם בראלי-קרוס. בעונת הבכורה השתתף בשלושה מרוצים, בהם ניצח פעם אחת ופעם נוספת סיים במקום השני. בעונת 2016 ניצח ארבעה מרצים וזכה בתואר האליפות.
בינואר 2018 הודיע על פרישה מסבב ה-DTM, בו התחרה במשך 17 עונות, מתוך מטרה להתמקד באליפות העולם בראלי-קרוס.

מרוץ האלופים

בשנת 2005 זכה, יחד עם טום קריסטנסן, בגביע לאומות במרוץ האלופים. שנה לאחר מכן זכה בתואר "אלוף האלופים" לאחר שניצח את סבסטיאן לואב בגמר. בשנת 2007 זכה בתואר בפעם השנייה, הפעם לאחר ניצחון על מיכאל שומאכר. התואר השלישי הושג שנתיים מאוחר יותר, גם הפעם לאחר ניצחון על שומאכר.
בשנת 2008 הגיע לגמר הגביע לאומות. הוא ניצח את סבסטיאן פטל, אך קריסטנסן הפסיד פעמיים לשומאכר והוביל לזכייה של הגרמנים בגביע.
טרנס-אסיה איירווייז

היסטוריה


החברה הוקמה בשנת 1951 כחברת התעופה הפרטית הראשונה בטאיוואן. מסלולה הראשון היה מטאיפיי, גאושיונג, טייטונג והאוליין. טיסות אלו היו בתוך טאיוואן, והיא שימשה גם כסוכן מקומי של חברות תעופה זרות.
שרותיה חדלו בשנת 1958, והיא חזרה לפעול בשנת 1988, לאחר 30 שנות היעדרות.
בחודש ינואר 2014 חברת התעופה הודיעה על כוונתה להשיק חברת תעופה בעלות נמוכה בשם V אייר. החברה ביצעה את טיסת הבכורה שלה ב-17 בדצמבר באותה שנה מטאיפיי לבנגקוק.
בעקבות שתי תאונות קטלניות של מטוסי החברה ב-2014 (טיסה 222) וב-2015 (טיסה 235) היא נקלעה לקשיים כלכליים. בעקבות כך V אייר נסגרה ב-1 באוקטובר 2016 וב-22 בנובמבר טרנס-אסיה עצמה נסגרה.
אהרון פול

ביוגרפיה

אהרון פול סטיורטונט נולד בעיר אמט, איידהו שבארצות הברית למשפחה נוצרית-בפטיסטית ממוצא בריטי וגרמני. בנם של דרלה (לבית היינס) ורוברט סטיורטונט, כומר בפטיסטי. הוא הצעיר מבין חמישה ילדים, ונולד לפני הזמן בחדר האמבטיה של הוריו. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון נסע עם אימו עד ללוס אנג'לס וחסכונות של 6,000 דולר. הוא עבד כסדרן בקולנוע בסרטי יוניברסל בהוליווד.

קריירת משחק

ב-1996, נרשם פול לתחרות דוגמנות של חברת "IMTA". הוא הגיע למקום השני והוחתם על ידי סוכן.
בשנת 1999, הופיע לראשונה בטלוויזיה כשחקן אורח בסדרות "בוורלי הילס 90210", "מלרוז פלייס" וב-2000, הופיע לראשונה בקולנוע כשחקן משנה בקומדיה הרומנטית "כל מה שצריך". באותה שנה הוא דיבב את דמותו של צ'אק בסרט "הצילו! אני דג".
בשנת 2001, שיחק בסרט "קיי-פקס" לצידו של קווין ספייסי. בשנת 2002, הופיע בקליפ של להקת קורן לשיר "Thoughtless", והתארח בסדרות "NYPD Blue", ו-"CSI". ב-2003, התארח בסדרות "ER" ו-"CSI: מיאמי".
בשנת 2005, התארח בסדרות "ורוניקה מארס" ו"מחשבות פליליות". ב-2006, שיחק בסרט משימה בלתי אפשרית 3 לצד טום קרוז, והתארח בסדרות "הלוחשת לרוחות" ו"בונז".
בשנת 2007, פרץ לתודעה בפעם הראשונה בסדרת הדרמה "אהבה גדולה" בתפקיד סקוט קוויטמן.
ב-2009 הופיע פול בסרט האימה "הבית האחרון משמאל" בתפקיד משני.
בשנת 2012, כיכב בסרט הדרמה "מרוסקת" לצד מרי אליזבת' וינסטד.
ב-2013, התארח פול בסדרה משפחת סימפסון ודיבב את דמותו של ג'סי פינקמן מ"שובר שורות".
החל מ-2014, פול מפיק ומדבב בסדרה "BoJack Horseman". בנוסף באותה שנה, פול כיכב בסרטים "הצורך במהירות", "ארוכה הדרך למטה" ו"אקסודוס: אלים ומלכים". בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "הדרך", אשר שודרה בשירות הסטרימינג "הולו" במשך 3 עונות בשנים 2016-2018.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האמת כבר נאמרה" ברשת אפל TV פלוס, לצידן של אוקטביה ספנסר וליזי קפלן. ב-2020 לוהק לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "וסטוורלד" ב-HBO כקיילב.

חייו האישיים

בשנת 2010 החל לצאת עם לורן פרסקיאן, בערב השנה החדשה 2012 הם התארסו, ונישאו ב-26 במאי 2013. באותה שנה, הם גייסו 1.8 מיליון דולר לטובת ארגון הנלחם בביריונות.
מארק בריסקר

ביוגרפיה

בריסקר שיחק עבור אוניברסיטת פולק קומיוניטי במשך שנתיים ועזב לאוניברסיטת סטטסון שבה שיחק במשך שנתיים ועבר לשחק כמקצוען בליגת ה-CBA בעונת 1992/1993.
לאחר מכן עבר בריסקר למכבי רמת גן, שממנה חזר ל-CBA לאחר עונה אחת בישראל לקבוצת הרטפורד שבה חתם לעונת 1994/1995.
הוא חזר לישראל למכבי רעננה שבה שימש כקפטן הקבוצה ועזר לה לעלות ליגה מלאומית ב' לליגת העל.
הוא המשיך ברעננה במשך 4 שנים, עד לשנת 1999. עם רעננה הוא הגיע פעמיים למקום השני בתום הליגה הסדירה, אך רעננה הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים בעונת 1996/1997 ועל ידי הפועל אילת בעונת 1997/1998. במהלך תקופה זו עלה שמו לכותרות בנסיבות לא מחמיאות, של חשד לתקיפת אשתו, האירוע הוביל לחקירה פלילית שבסיומה נחתמה עסקת טיעון שמסגרתה הודה בריסקר באישומים נגדו.
בעונת 1999/2000 עבר בריסקר למכבי תל אביב שאיתה זכה בדאבל, שכלל אליפות וגביע מדינה, והגיע איתה לגמר הליגה האירופית שבו הפסידה. בעונת 2000/2001 המשיך במכבי, וזכה איתה שוב בדאבל ובסופרוליג, ובעונה שלאחר מכן זכה בפעם השלישית בדאבל. עונת 2001/2002 הייתה עונתו האחרונה במכבי, ולקראת סיומה נפצע פציעה קשה וחוזהו לא חודש.
בעונת 2002/2003 עבר לשחק במדי הפועל גליל עליון, ובמהלך העונה עבר לשחק ביוון בקבוצת איוניקוס, אך בהמשך העונה חתם בהפועל ירושלים.
בעונת 2003/2004 שב לגליל עליון והגיע איתה לרבע גמר הפלייאוף, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה.
בריסקר גרוש עם שני ילדים, בהם מייקל בריסקר, שחקן נבחרת הקדטים, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה בעבר ומכבי עירוני רעננה בהווה.
החל משנת 2012 הוא גר בקיבוץ נאות מרדכי.
שלמה סיטנוביצר

שלמה סיטנוביצר (Solomon Sitnovitzer‏; 1916–2007) היה שרטט במקצועו, מנהיג ציוני יהודי רומני, מנידוני משפטי הציונים ברומניה.
סיטנוביצר נולד בחוטין שבבסרביה. מצעירותו היה פעיל בקן בית"ר. בשנת 1936 עבר לבוקרשט והיה מפקד גדוד בית"ר הצעירה. בתקופת שואת יהודי רומניה נשלח לעבודות כפייה בהרי הקרפטים. לאחר מלחמת העולם השנייה שב לבוקרשט ובינואר 1945 נבחר לנציב בית"ר ברומניה.
סיטנוביצר נעצר ביולי 1950 בעוון פעילות ציונית ולאחר חקירות קשות היה אחד הנאשמים במשפטי הציונים ברומניה, במהלך השנים 1953-1954 ונידון ל-15 שנות מאסר. בתקופת מאסרו בבית הכלא ערך למען האסירים עיתון בשם "הפתיל". הוא שוחרר בשנת 1956 אך נעצר מחדש בשנת 1959. שנה לאחר מכן שוחרר והתחתן עם ניצולת אושוויץ בשם דורה הכט. בשנת 1962 עלה לישראל ובהמשך היה לנשיא אגודת אסירי ציון וערך את "ספר קהילת חוטין".
משה יהושע העשיל אורנשטיין

הרב משה יהושע העשיל אורנשטיין (תקל"ד, 1774 - י"א באדר ב' תקפ"ד, 1824) היה רב גליציאני, מחבר הספר "ים התלמוד". אחיו של רבי יעקב משולם אורנשטיין, ה"ישועות יעקב".

ביוגרפיה

נולד בסטאנוב לרבי מרדכי זאב אורנשטיין. אמו הייתה בתו של רבי אליקים געציל מלוברטוב. בילדותו למד תורה מפי אביו. בגיל 13 התייתם והלך ללמוד יחד אחיו רבי יעקב משולם אצל רבי צבי הירש מזמושץ', מחבר שו"ת "תפארת צבי" ורב קהילות אה"ו. נישא לבתו של רבי יוסף הלוי מבראד, אב"ד גלוגא.
לאחר נישואיו שימש כרב בברוד. בתקופה זו עסק בלימוד עם גיסו (חתן חותנו) הרב משה מינץ לימים רבה של אויבן ישן, ועם הרב אפרים זלמן מרגליות (שאשתו הייתה בת דודו). בשנת תקנ"ד התקבל לכהן כאב"ד ראדווין שבווהלין. בשנת תקס"ח מונה לרבה של טארניגראד שבפולין קטן. בעיר זו ייסד ישיבה, בה למדו רבים אשר לימים היו לגדולי רוסיה ופולין, בהם רבי חיים מצאנז והחידושי הרי"ם מגור.
התפשטות החסידות במקום לא הייתה לרוחו והוא שב לגליציה, והחל לכהן כאב"ד רוהטין. לאחר תקופה קצרה נפטר, בהיותו בן 50 ונקבר ברוהטין. השאיר אחריו בן יחיד, רבי שמואל יעקב אורנשטיין ובת אחת. נכדו, בן בתו, היה הרב אברהם רוטנברג, רבן של זאוויחוואסט ויוזפוף.
הוא כתב דברי תורה רבים, אך בנו, שהצטווה להדפיסם, נפטר אף הוא בצעירותו ולא הספיק להדפיסם. אחיו, ה"ישועות יעקב", מסר את כתבי ידו לאחייניו רבי יוסף שאול נתנזון ורבי מרדכי זאב איטינגא, והם הוציאו את ספרו "ים התלמוד" על מסכת בבא קמא בצירוף הערותיהם בשם "מפרשי הים".
הספר נדפס לראשונה בלבוב, ב-1828, והוא חזר ונדפס בהלברשטאדט 1861, ווארשא 1892, פיטרקוב 1914, ניו יורק 1947, ירושלים 1960, תל אביב 1969.
שאר כתביו אבדו, מלבד העתק מחידושיו על ספר נשים מהיד החזקה, שהגיע לאוצר הספרים של ישיבת חכמי לובלין ושרד לאחר השואה, והודפס בחלקו בקבצים תורניים.
בשל פטירתו בגיל צעיר, לא זכה לפרסום רב, אך גדולי דורו העריצוהו ודיברו בשבחו. כך ניתן לראות בהסכמותיהם של ה"נתיבות המשפט", רבי עקיבא איגר, החתם סופר ורבי מרדכי בנט. רבי שלמה קלוגר כותב באחת מתשובותיו:"...וכן הסכים לדברי הרב הגאון החריף מה' משה העשיל זללה"ה אב"ד דק"ק טארניגראד". רבי אריה יהודה לייב תאומים, רבה של ברוד כתב בתשובה אליו:"מנהיר עיני חכמים והלכה כמותו בכל מקום". רבי חיים אלעזר וקס שכיהן ברבנות טארניגראד כותב:"...אשר בין עיירות גדולות תתחשב, ושם היו רבנים גאונים וגדולים מעולם, בעל תבנית אות יוסף, בעל נועם מגדים ובעל ים התלמוד...", ובתשובה אחרת:"...וגם בעיר טארניגראד אשר שמה ישבו כיסאות למשפט הגדולים אשר בארץ המה כמו... והגאון האדיר בעל ים התלמוד...". רבי חיים מצאנז השתבח בסמיכתו, שקיבל בגיל 13, והזכירה מספר פעמים בתשובותיו כשרצה לבסס את דבריו בחוזקה כנגד רבנים חדשנים. החזון איש הורה במכתב לצעיר, שילמד בכל יום חידוש מספר "ים התלמוד" ובזה יפתחו לו "מסילות לימוד" במסכת בבא קמא.
סיפורים מהקופסא

משתתפים

רמי פורטיס – שירה, גיטרה
ברי סחרוף – גיטרה, בס, קלידים, קולות, שירה
יוסי לדרמן – מחשב, דגימות קול ותכנות תופים
גיל סמטנה – בס, קולות
יובל שפריר – כלי הקשה

משתתפים נוספים

ז'אן ז'אק גולדברג – כיסא

ורד הררי, סאלי לדרמן, ורד קלפטר, ליאור מסורי, עופרי ברוך, חני וייס, סיניה בעז – קולות

הפקה מוזיקלית – ברי סחרוף
מפיק: ניצן זעירא
מתי פרידמן

ביוגרפיה

פרידמן נולד בטורונטו שבקנדה ב-1977, ועלה לישראל כשהיה בן 17, בשנת 1995. כחייל שירת כלוחם ומפקד בפלוגת נ"ט של חטיבת הנח"ל. במסגרת השירות הוצב במוצב דלעת בגזרה המזרחית בדרום לבנון, דבר שהשפיע רבות על כתיבתו ועל המשך דרכו העיתונאית. לאחר שירותו הצבאי למד במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים.
שימש כתב של סוכנות הידיעות הבינלאומית AP, של המגזין "ג'רוזלם ריפורט" ושל אתר החדשות The Times of Israel. 
במסגרת עבודתו העיתונאית שהה, בין השאר, בלבנון, מרוקו, קהיר, וושינגטון, מוסקבה וגאורגיה. 
כתבותיו פורסמו במקורות רבים, בין היתר: וול סטריט ג'ורנל, ניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט. 
כיום הוא עצמאי ומתמקד בכתיבת ספרים. הוא מתגורר בירושלים ואב לארבעה.
באוגוסט 2014 פרסם פרידמן את המאמר: An Insider’s Guide to the Most Important Story on Earth במגזין "טאבלט". המאמר זכה ללמעלה מ-60 אלף שיתופים. המאמר מנתח את האופן בו התקשורת העולמית סיקרה את המלחמה בעזה. מאמר זה מנסה להאיר את הכישלון רחב הממדים של הסיקור התקשורתי העולמי של המלחמה בעזה והוא אחד ההישגים המפתיעים בקריירה של פרידמן. בין היתר טוען פרידמן במאמר שהסכסוך הישראלי־פלסטיני מקבל ממדים מנופחים לחלוטין ביחס לגודלו ולחשיבותו, ושהאדרתו גורמת להצגה של ישראל באור שלילי מאוד, באופן שתורם לביסוס מעמדה כמחרחרת צרות מהגדולות בעולם. פרידמן טוען כי העולם לא מגיב לאירועים כפי שהם מתרחשים, אלא לדרך שבה הם מתוארים בתקשורת.
המאמר תורגם למספר שפות נוספות, בהן עברית. מאמר המשך התפרסם במגזין האמריקני The Atlantic.
סרט געפילטע פיש

סרט געפילטע פיש הוא שמה של סוגה קולנועית שהייתה נפוצה בקולנוע הישראלי משנות השישים והשבעים ועד אמצע שנות השמונים. בסוגה זו הסרטים בנויים ממקטעים מתחלפים של מלודרמה וקומדיה, כאשר דמות אשכנזית מובילה את הסרט ובמרכז הסרט תיאור של משפחה וקהילה אשכנזית.

מאפיינים מרכזיים

חוקרי קולנוע כדוגמת אלה שוחט מציינים סוגה זאת כמקבילה לסרטי הבורקס תוך התמקדות בתרבות אשכנזית יידישאית. מאפיינים מרכזיים נפוצים של הסוגה הם קומדיה של טעויות, החלפת זהויות, התלוצצויות והתבדחויות. פעמים רבים סרטים אלו שילבו שירה וריקוד. 
בין הסרטים הנמנים עם סוגה זאת ניתן למנות את "שני קוני למל", שביים ישראל בקר בשנת 1966, "לופו בניו יורק", שביים בועז דווידזון בשנת 1976, "הרשלה", שביים יואל זילברג בשנת 1977, "דודה קלרה", שביים אברהם הפנר באותה שנה, ו"קוני למל בקהיר", שביים יואל זילברג בשנת 1983. 
בדומה לסרטי הבורקס, סרטים אלו זכו בדרך כלל ליחס מתנשא ולעגני ממבקרי קולנוע שהתנכרו למסורת היידית המזרח-אירופאית והתכחשו לה, לצד הצלחה קופתית של סרטים אלה.
מקס הזועם

מקס הזועם (1979)

מקס רוקטנסקי (מל גיבסון) הוא שוטר היוצא למסע נקם לאחר שכנופיית אופנוענים חסרי מעצורים ופסיכוטיים גורמת לפציעתו האנושה של שותפו גוס (סטיב ביסלי) ולאחר מכן רוצחת בצורה אכזרית את אשתו ג'סי (ג'ואן סמואל) ואת בנו הקטן. תחושות הזעם והצער מלווים את מקס לאורך המשך סרטי הטרילוגיה וניכר כי הוא לאט לאט מאבד את הערכים המוסריים שהיו בו כשוטר והופך בעצמו לאיש חסר מעצורים ומסוכן.
בהמשך צולמו "מקס הלוחם בדרכים" (1981) ו"מקס הזועם וכיפת הרעם" (1985). הסרט נחשב כפריצת דרכו של מל גיבסון להכרה בינלאומית, מעבר לגבולות אוסטרליה. למרות תקציבו הנמוך של הסרט, הוא נכנס לספר השיאים של גינס כסרט המוצלח ביותר ביחס להשקעה הכספית בו (עד שפרויקט המכשפה מבלייר לקח את התואר בשנת 2000). בהשקעה ראשונית של 300,000 דולרים אוסטרליים בלבד גרף סכום אדיר של 100 מיליון דולר ברחבי העולם.

מקס הלוחם בדרכים (1981)

הסרט השני בסדרה, בוים אף הוא על ידי ג'ורג' מילר וגרף אף הוא סכום כסף נכבד. עלילת הסרט מתרחשת מספר שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, בעולם אפוקליפטי ואנרכי לחלוטין, כאשר כל הרשויות למעשה התמוטטו ומקס מגיע לקבוצת מורדים אשר חיים בשממה המדברית ונאלצים להילחם מול מנהיג כוחני וחסר רחמים בשם הומאנגוס, העוטה מסכת ברזל כדי להסתיר את פניו המושחתות ולצדו כנופיה של אופנוענים אכזריים וחסרי רחמים. הומאנגוס רוצה לשים את ידיו על הדלק, המשאב היקר ביותר שנפל לידיהם של המורדים, ולחסלם כולל את מקס.

מקס הזועם וכיפת הרעם (1985)

הסרט השלישי בסדרה בוים אף הוא על ידי ג'ורג' מילר ובכיכובו של מל גיבסון. אירועי הסרט מתרחשים 15 שנים לאחר אירועי הפרק הקודם בסדרה. הסרט מציג את מקס הבודד מטייל ברחבי השממה אך נלכד בידי מנהיגת כנופיות אכזרית אשר גולמה בידי הזמרת המפורסמת טינה טרנר והכריחה את מקס להילחם מול אנשיה עד מוות כדי להישאר בחיים.

זרם הסייברפאנק

הסרט נחשב אחד הסרטים החשובים של זרם הסייברפאנק, זרם בספרות המדע בדיוני המבוסס על תרבות השוליים של שנות השבעים והשמונים של המאה העשרים ובעיקר על הפאנק. בסרט מתואר עולם מנוכר שבו אין דין ואין דיין ומקס כאנטי גיבור שפועל רק מדחפים חזקים של שנאה וזעם.

מקס הזועם (2015)

משחק וידאו ששוחרר על ידי חברת SE ל-PC, ל-XBOX ONE, ול-PS4.
משחק הווידאו ממקם את מקס במדבר שומם, ומטרת המשחק היא לשפר את הרכב ולהשתלט על מוצבים, להלחם ולהתגבר על אויבים.
יגאל גואטה

ביוגרפיה

גואטה נולד וגדל בקריית שמונה. אחיו וגיסתו נרצחו בפיגוע בקריית שמונה בשנת 1974, כשהיה בן שמונה. הוא בוגר ישיבת בית התלמוד ובעל תואר שני במינהל ציבורי ומינהל עסקים. שירת בצה"ל בנח"ל.
בשנת 2003 נבחר למועצת העיר בני ברק מטעם סיעת ש"ס, והחזיק בתיק הכספים בעירייה.
בשנת 2008 מונה למנכ"ל עיריית אלעד תחת ראש העיר מטעם ש"ס יצחק עידן. בשנת 2010, לאחר שהתריע על חשד לשחיתות בהתנהלות ראש העיר, פוטר מעבודתו. הוא הוחזר אליה לאחר קבלת צו זמני של מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס. תוקף הצו פג לאחר חצי שנה, וגואטה עזב את תפקידו בעירייה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום העשירי ברשימת ש"ס לכנסת, אך המפלגה זכתה בשבעה מנדטים. בינואר 2016 הודיע משולם נהרי על הפסקת חברותו בכנסת בהתאם ל"חוק הנורווגי". בעקבות התפטרותם של אברהם מיכאלי וחיים ביטון מרשימת ש"ס, נכנס גואטה לכנסת ב-24 בינואר 2016.
ב-13 בספטמבר 2017 הודיע גואטה ליו"ר תנועת ש"ס, אריה דרעי, על כוונתו להתפטר מהכנסת. זאת, לאחר שסיפר בראיון לגלי צה"ל כי שנתיים לפני לכן (טרם כניסתו לכנסת) השתתף בטקס נישואים חד-מיניים של אחיינו, ושאמר למשפחתו שחובה עליהם לבוא לשמחו. להודעת ההתפטרות של גואטה קדמה קריאה של רבנים להדיחו. לאחר ההודעה שמסר גואטה, ח"כים בש"ס ניסו לפעול לשינוי החלטתו. ב-17 בספטמבר 2017 הגיש גואטה מכתב התפטרות ליושב ראש הכנסת. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-19 בספטמבר 2017.
החל מ-5 בינואר 2018 הוא מגיש תוכנית רדיו מדי יום שישי ב"כאן ב" של תאגיד השידור הישראלי.
בספטמבר 2018 מונה על ידי שר הדתות דוד אזולאי לראשות מנהלת בית העלמין ברקת.
ב-29 במאי 2019 החל להנחות סדרה דוקומנטרית המשודרת בכאן 11 בשם "האזרח גואטה", בה הוא מסקר עוולות חברתיות ומנסה לשנות אותן.
גואטה נשוי ואב לשלושה. תושב שכונת פרדס כץ בבני ברק, בתו היא שמחה גואטה.
נועה מימן

ביוגרפיה

נועה מימן נולדה בתל אביב, גדלה בתחילה ברמת אביב ואחר-כך בהרצליה. היא האחות האמצעית במשפחה ולה שני אחים: אוהד ויואב. אביה, יוסי מימן, הוא איש עסקים.
נועה מימן למדה בבית ספר יסודי נוף ים, בחטיבת הביניים סמדר ובמגמת תיאטרון בתיכון חדש היובל בהרצליה, אותה עזבה בתקופת רצח רבין, אז נכנסה לפעילות פוליטית. מימן הייתה יושבת ראש נוער העבודה בהרצליה ואחר-כך יושבת ראש נוער העבודה הארצי (1997-1995). בצה"ל שירתה במשך שנה, כמראיינת ומאבחנת פסיכוטכנית, אחר-כך יצאה לקורס קצינים ושירתה כעוזרתו של המזכיר הצבאי של סגני שר הביטחון אפרים סנה ודליה רבין. בתום שירותה הצבאי, באוגוסט 2001, למדה שנה משפטים באוניברסיטה העברית. מימן היא בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה כללית ולימודים כלליים מאוניברסיטת תל אביב (2005-2002). אחר-כך עבדה במרכז יצחק רבין כמנהלת פרויקטים, אחראית פרויקט העשור לרצח רבין וחנוכת המרכז החדש (2005-2004).
נועה מימן שהתה בלונדון כשלוש שנים, בשנתיים הראשונות שבה לאהבת המשחק והתקשורת ועברה קורסים במשחק מול מצלמה, כתיבת תסריט וצילום, במקביל החלה לקבל תפקידי משחק ראשונים בסרטי סטודנטים. בשנתה האחרונה בלונדון סיימה תואר שני בפוליטיקה השוואתית, עם דגש על לימודי קונפליקטים בבית הספר לכלכלה של לונדון (2009-2008). במקביל קיבלה תפקידי משחק בישראל והייתה על הקו תל אביב-לונדון. שיחקה בתפקידי אורח בסדרות ובסרטים "פרשת השבוע", "איים אבודים", "המקום", הייתה כתבת הבידור והתרבות של y בעשר ושיחקה בתפקיד קבוע בסדרה "נשות הטייסים". מימן השתתפה בתערוכות צילום שונות, כתבה טורי דעה בישראל היום וכיכבה בפרסומות.
היא שיחקה בסרטו הקצר של עומר רגב "הבית על המים", הסרט השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים FIFA - Aubagne International Film Festival בצרפת בשנת 2013.
עם שובה לישראל, בשלהי 2009, הקימה נועה מימן את חברת "אדד ואליו" (Added Value), שבמסגרתה הפיקה, ביימה וכתבה סרטי תעודה רבים, היא סגרה את החברה בנובמבר 2011.
מימן עברה סדנת משחק מול מצלמה בשיטתה של רותי דייכס, סדנת בימוי ומשחק עם רני בלייר וסדנת משחק לפי שיטתה של איוונה צ'בק בהדרכתם של אלון נוימן ושחר רוזן.
בעקבות סרטה "אוי מאמה", שמספר גם על הילדה הזרה שמאמצת סבתה, מימן החלה מ-2009 להיות פעילה במאבק נגד גירוש ילדי העובדים הזרים.
ב-2010 הייתה מימן מייסדת-שותפה של הארגון "ויזיט פלשתיין", ביחד עם אחמד אל-חילו, עוזרו של סאיב עריקאת ושל יואב בודור. הארגון מארגן סיורים של פלסטינים בישראל ושל ישראלים ברשות הפלסטינית, במטרה למוטט חומות מנטליות. במסגרת זאת הכניסו עד היום (פברואר 2012) כ-1,200 ישראלים לרמאללה.
בשנת 2012 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה רוקדים עם כוכבים עם הרקדן דני יוחטמן והודחה מהתחרות בשלב מוקדם, היא ניהלה מערכת יחסים עם השחקן עמוס תמם.
החל משנת 2017 ועד פברואר 2018 הוציאה סדרת סרטוני יוטיוב בשם "ערכת כלים להחלמה מאונס".
מנהרת רות'רהית'

מנהרת רות'רהית' (באנגלית: Rotherhithe Tunnel) היא מנהרה לכלי רכב העוברת מתחת לנהר התמזה במזרח לונדון.
המנהרה מקשרת בין שכונת ליימהאוס שברובע טאוור המלטס הנמצאת צפונית לנהר, לבין שכונת רות'רהית' ברובע סאת'ק הנמצא דרומית לנהר. המנהרה נבנתה בין השנים 1904–1908 על פי תוכניות של סר מוריס פיצמוריס תוך שימוש במגן מנהרות ובאמצעות שיטת חפירה של חפור וכסה. קשתות הכניסה למנהרה משני צידי המנהרה הם למעשה הקצוות של מגיני המנהרות בהן עשה פיצמוריס שימוש.
אורכה של המנהרה 1,481 מטרים (4,860 רגליים) ובה שני נתיבי תנועה (אחד בכל כיוון). המנהרה נמצאת בעומק של 14.5 מטרים (48 רגלים) מתחת לפני נהר התמזה.
במנהרה שתי כניסות להולכי רגל, שכיום אינן בשימוש. המנהרה נפתחה בשנת 1908 על ידי ג'ורג' החמישי, אז הנסיך מוויילס ולימים מלך הממלכה המאוחדת, ועל ידי ריצ'רד רובינסון יושב ראש מועצת מחוז לונדון.
בעת כרייתה נועדה המנהרה הן כמנהרה להולכי רגל, והן כמעבר לכירכרות. במנהרה שתי זוויות חדות (של כמעט 90 מעלות) בנקודות בהן המנהרה נכנסת מתחת לנהר. לזוויות חדות אלה שתי סיבות, הראשונה - מאחר שחלקי המנהרה שאינן מתחת לנהר, נבנו בשיטת חפירה וכיסוי, נדרשו בוני המנהרה לעקוף את הרציפים שמשני צידי הנהר, והשנייה - שהסוסים אשר משכו את הכרכרות לא יראו את אור היום בפתאומיות וישעטו לעבר היציאה.
זווית חדה זו מקשה כיום על מכונות לנסוע במנהרה, והכניסה לכלי רכב גדולים אסורה.
בשל זווית זו נחשבת המנהרה, על פי סקר שנערך בשנת 2003 כמנהרה המסוכנת ביותר באירופה.
רצח בדם קר

עלילה

העיירה המבודדת פורטיטיוד נחשבת לעיירה שקטה וכמעט נטולת פשע. האיום העיקרי עמו מתמודדים תושביה הן התקפות של דובי קוטב מפעם לפעם. רצח שמתבצע בעיירה מביא אליה חוקר בשם מורטון (טוצ'י), שמנסה לפענח את הפשע למרות התנגדותו של השריף המקומי (דורמר), ועל רקע מזימות פוליטיות מצד מושלת האי (גראבול).

מיקום

אוכלוסיית פורטיטיוד מתוארת כאוכלוסייה רב לאומית. תושבי העיירה מגיעים ממקומות רבים בעולם. העיירה ממוקמת בארכיפלג סבאלברד בנורווגיה. הצילומים נערכו הן בממלכה המאוחדת והן בעיירה האיסלנדית ריידארפיורדור.

דמויות

השחקן האמריקאי, סטנלי טוצ'י, מופיע לראשונה בסדרה בריטית בתפקיד המפקח הראשי מורטון מהמשטרה המטרופוליטנית של לונדון. מורטון מגיע לעיירה השלווה והסגורה פורטיטיוד כדי לסייע בחקירת רצח אלים שנחקר במקביל גם על ידי השריף המקומי בגילומו של ריצ'רד דורמר. כריסטופר אקלסטון מגלם מדען בריטי המנהל את המחקר הביולוגי באי. סופי גראבול, כוכבת הגרסה הדנית המקורית של הסדרה ההריגה מגלמת את מושלת האי, גם כן בתפקידה הראשון בסדרה בריטית. מייקל גאמבון מגלם את הנרי טייסון, צלם טבע לו נותרו שבועות ספורים לחיות.
ניסן בנימיני

פרופ' ניסן בנימיני (1930 – 8 בינואר 2017) היה מומחה לחקלאות ובוטניקה, פרופסור באוניברסיטת תל אביב. התפרסם במחקריו על הפטריות של ארץ ישראל.
גדל בירושלים. היה חבר "ההגנה" והשתתף במלחמת העצמאות בפריצת דרך בורמה לירושלים ובליווי השיירות לירושלים.
סיים לימודי תיכון בתיכון ערב א' בתל אביב. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטה העברית בירושלים ובהמשך בפקולטה לחקלאות ברחובות. שם למד חקלאות והשתלם אצל פרופ' יצחק ואהל ואצל פרופ' מינה שיפמן-נדל. בתקופה זה החל להשתלם בתחום הפטריות.
את עבודת המאסטר והדוקטורט הוא עשה באוניברסיטת תל אביב. הוא השתלם גם בתחום הפטריות בשווייץ ובדנמרק.
בשנת 1959 החל לעבוד באוניברסיטת תל אביב. לימים הוא היה פרופ' מן המניין במחלקה לבוטניקה באוניברסיטה עד צאתו לגמלאות בשנת 1999. כן בנה את אוסף הפטריות במרכז הלאומי לחקר המגוון הביולוגי באוניברסיטה.
במחקריו בתחום הפטריות הוא הגדיר מעל 600 מיני פטריות הגדלות בארץ ישראל, וספריו בתחום הם ספרי היסוד בתחום הפטריות של ארץ ישראל.
קוב (בנייה באדמה)

קוב הוא תערובת חרסית, חול או אדמה, מים וקש המשמש לבנייה באדמה. הקוב דומה בהרכבו לחומר אך הוא פחות סמיך ממנו ומכיל קש. את הקוב נהוג לערבב באמצעות רגליים יחפות.

בדיקת כמויות החומרים

לפני שמכינים את הקוב, יש לבצע בדיקות של כמויות החומרים. מכינים כמויות קטנות של קוב. כל בדיקה צריכה להיות שונה בהרכבה מבחינת היחסים בכמויות של החומרים. לאחר שמכינים את התערובות השונות, מורחים חופן מכל אחד על משטח עץ או קרמיקה ומניחים במקום מוצל למחצה. לאחד שהחומר מתייבש, בוחרים את התערובת המועדפת ביותר מבחינת כמות סדקים, חוזק, שבירות, ומרקם.

הכנה בכמויות גדולות

מכינים את החומרים לפי הנוסחה שבחרנו: חול או אדמה, חרסית, מים וקש (קצוץ לחתיכות קצרות).
את החומרים נהוג לערבב ברגליים יחפות. ערבוב ברגליים הרבה יותר יעיל מאשר ערבוב בידיים או באת חפירה, אבל הוא עלול להיות בעייתי אם יש אבנים בחומרים שעלולים לגרום לפציעות קלות בכפות הרגליים. את הדריכה מבצעים על יריעת pvc, בגיגית או בבריכת גומי. לא מומלץ לערבב על אדמה חשופה מכיוון שאפשר לאבד חומרים ובעיקר מים. ערבוב ברגליים יחפות נהוג מאז המצאת הבנייה באדמה והוא יעיל בגלל שטח הפנים הגדול של כף הרגל, הכובד של הגוף ומבנה הבהונות שמפרק את הגושים.

שיטת בנייה

לאחר שמכינים את הקוב, יוצרים ממנו מעין קציצות או בסלנג, "קובבות". את הקובבות מניחים אחד על השני ליצירת מבנה האדמה, או מורחים את הקוב על צמיגים או רשת לולים.