google/wiki40b huggingface dataset:
משה צ'רניאק

קורות חייו

צ'רניאק נולד בוורשה שבפולין ב-1910 למשפחה אמידה. הוריו שלחוהו ללמוד בסורבון בפריז ושם פגש, בין השאר, את שחקני השחמט אלכסנדר אלכין וסבלי טרטקובר. 
ב-1934 עלה לישראל והשתקע בירושלים. בשנת 1939 יצא לאולימפיאדת השחמט של בואנוס איירס, אלא שבשל מלחמת העולם השנייה נכפתה עליו גלות בת למעלה מעשור בארגנטינה (כמו על רבים אחרים מצמרת עולם השחמט). בארגנטינה פגש צ'רניאק את סופיה אשתו והתחרה בשחמט, בין השאר, עם מיגל ניידורף.
לאחר חזרתו לישראל המשיך להשתתף בתחרויות ברחבי העולם כמו גם בליגה הישראלית. הוא הקים בתל אביב את מועדון השחמט "ביכורי העתים" ועסק בהיבטים רבים של המשחק, מכתיבה והדרכה ועד משחק פעיל, עד מותו ב-1984 בתל אביב, בגיל 74.

קריירת השחמט

צ'רניאק זכה בשתי אליפויות בשחמט של ארץ ישראל המנדטורית ב-1936 וב-1938 ופעם נוספת ב-1955. אחת עשרה פעמים (על פני כמעט ארבעים שנה) ייצג צ'רניאק את ישראל באולימפיאדות השחמט והשיג בסך הכול 62 ניצחונות ו-38 תוצאות תיקו לעומת 56 הפסדים בזירה יוקרתית זו. משחקיו מהאולימפיאדות הוערכו ונותחו על ידי גדולי עולם השחמט כמיכאל טל ואלכין. 
בנוסף על אלה זכה גם בתחרויות בינלאומיות אישיות בווינה, ברג'ו אמיליה, באמסטרדם ובנתניה. 
במהלך הקריירה שלו התמודד צ'רניאק עם שחקנים ידועים רבים ובהם שבעה אלופי עולם. הוא גבר על שחקנים כניידורף, טרטקובר וגליגוריץ' וסיים בתיקו עם פאול קרס, קפבלנקה, סמיסלוב ובוטביניק.
ב-1952 זכה ביחד עם יוסף פורת בתואר אמן בינלאומי. צ'רניאק לא זכה מעולם בתואר הגבוה ביותר של רב אמן, אך נכון לאותה שנה הוענק התואר ל-36 שחקנים בלבד.

כתיבה שחמטית

צ'רניאק כתב ספרי שחמט רבים בשלוש שפות. בשנת 1956 ייסד את כתב העת הישראלי הראשון לשחמט, "64 משבצות". במשך למעלה משלושים שנה ערך את מדור השחמט השבועי בעיתון "הארץ", עד שנפטר. לאחר מותו המשיך אותו בתפקיד זה תלמידו ישראל שרנצל.

הכרה והנצחה

על תרומתו להוראת השחמט והנחלתו לדור שלם בישראל זכה בפרס מיוחד על מפעל חיים מטעם משרד החינוך ב-1976.
במלאת יובל למדינת ישראל נבחר צ'רניאק, שנודע בכינויו "מר שחמט", לשחמטאי היובל של ישראל. 
פסטיבל השחמט השנתי של תל אביב נקרא על שמו.
בוקי אורן

ביוגרפיה

בוקי (ברוך) אורן נולד ב-2 ביוני 1959 בחיפה וגדל בחדרה. השתתף בחוג המחוננים הראשון של תלמידי בתי ספר יסודיים שאורגן על ידי אריקה לנדאו באוניברסיטת תל אביב (1969).
אורן שירת בצה"ל כקצין מודיעין וסיים את שירותו בדרגת רב-סרן.
אורן הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול (במסגרת השנה השלישית הוגדר כמצטיין דיקן) ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1982 נישא לשרית, שעבדה במערכת החינוך כ-30 שנים. ב-2013 הצטרפה לחברת "בוקי אורן גלובל ווטר טכנולוג'יס" ומכהנת נכון ל-2019 כנשיאת החברה. לשניהם נולדו 4 ילדים, אך ילדם הבכור, אלמוג, נפטר מסרטן בינואר 2000.

קריירה מקצועית

במהלך לימודיו, הקים אורן, בשיתוף עם פרופסור דב פקלמן (שהיה המרצה שלו לשיווק) ואילן כהן, את חברת התכנון האסטרטגי P.O.C. – Pekelman Oren Cohen. אורן כיהן בחברה כשותף מייסד. החברה הייתה מהראשונות והמובילות שפעלו בישראל.
אורן כיהן כמנהל שיווק בהוצאת כתר (1987), כמנהל עסקים באורן הנדסת קירור (1989), כמנהל שיווק בחברת העוגן פלסט (1991), מנכ"ל חברת פקר מתכות (1994), מנהל השיווק בחברת נביעות וכסמנכ"ל השיווק בחברת ויזה אלפא (1996).
בשנת 2000 הצטרף אורן לחברת קומברס בתפקיד מנהל מיזם.
בשנת 2002, עבר אורן מתחום ההיי-טק לתחום המים לכהן כסמנכ"ל פיתוח עסקי תאגידי בחברת נטפים. במהלך כהונתו קיבל החלטה למקד את פעילותו העתידית בתחום המים.
אורן כיהן כיו"ר פעיל במקורות, חברת המים הלאומית – משנת 2003 עד שנת 2006. במהלך כהונתו החברה ייסדה והחלה להפעיל (2004) את מיזם ®WaTech - המרכז ליזמות טכנולוגית ולשיתופי פעולה בין קבוצת ”מקורות” לבין חברות הזנק, יזמים, אקדמיה ומשקיעים בתחום טכנולוגיות המים בארץ ובעולם.
כיהן כמייסד משותף (2006) וכיו"ר פעיל (2008) של חברת מיה (Miya), חברת המים של קבוצת אריסון, העוסקת בהקטנת אובדן המים בצנרת העירונית. אורן היה שותף להגדרת התוכנית האסטרטגית של החברה ויישומה, ליצירת חברה בין-לאומית ב-5 יבשות. אורן פרש מהחברה ב-2011.
אורן שימש כיו"ר ווטק ישראל (WATEC Israel), אירוע מים דו-שנתי, מהמובילים בעולם. אורן ניהל את האירועים שהתקיימו בשנים 2007, 2009, ו-2011, כאשר בשנת 2011 השתתפו באירוע יותר מ-28,000 משתתפים מ-104 מדינות.
בשנת 2011 הקים את חברת "בוקי אורן גלובל ווטר טכנולוג'יס" - Booky Oren Global Water Technologies Ltd, ומאז מכהן כיו"ר ומנכ"ל החברה.
אורן דורג פעמיים רצופות, הן ב-2016 והן ב-2017, על ידי מגזין המים - ®Water & Wastewater International בין 25 המובילים הבולטים בעולם בתחום המים. רק 8 מובילים דורגו כך במשך שנתיים רצופות.
באפריל 2019, נבחר אורן על ידי מגזין GWI Global Water Intelligence להיות בין 40 האנשים ברשימת ה Water Technology Power List.
אורן משמש כיושב ראש מושבים בכנסים בינלאומיים העוסקים בישום טכנולוגיות חדשניות בתאגידים. בשנת 2018 כיהן בתפקיד זה בחמישה אירועים בינלאומיים: בפריז, לאס וגאס, סינגפור, פילדלפיה ופיניקס.

חברת "בוקי אורן גלובל ווטר טכנולוג'יס"

חברת "בוקי אורן גלובל ווטר טכנולוג'יס" - Booky Oren Global Water Technologies Ltd, בניהולו של אורן, מפעילה את "שותפות המים הגלובלית" ופועלת במאות מיזמים ברחבי העולם.
שני הרשקו

שני הרשקו (נולד ב-22 במרץ 1973) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי ומאמן נבחרת הנשים של ישראל בג'ודו.

ביוגרפיה

הרשקו נולד בכפר סבא וגדל והתחנך בנתניה. הוא בוגר בית הספר התיכון טשרניחובסקי בעיר, אותו סיים בשנת 1991. 
את שירותו הצבאי ביצע הרשקו כספורטאי מצטיין ושירת כרכז מודיעין בחיל המשטרה הצבאית. השתחרר בשנת 1994 בדרגת רב-סמל. 
הרשקו היה אלוף ישראל בג'ודו בכל שכבות הגיל, השתתף בתחרויות בינלאומיות רבות, כולל אליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בירושלים בשנת 1992, וכיהן כקפטן נבחרת ישראל במהלך ההכנות למשחקים האולימפיים בברצלונה (1992) ובאטלנטה (1996). 
בשנת 1991 פתח את המרכז הישראלי לג'ודו – רשת מועדוני ג'ודו באזור השרון. 
בשנת 1995 פרש מג'ודו תחרותי ושנה לאחר מכן חבר למשה פונטי בהקמת עמותת "מיטב" לקידום תרבות הג'ודו בישראל, שהפכה מאוחר יותר ל"מרכז מיטב לקידום תרבות הספורט בישראל". 
הרשקו הוא בוגר מספר קורסים מקצועיים במכון וינגייט: קורס מדריכי ג'ודו (1991), קורס מאמני ג'ודו (2004), קורס מנכ"לים בכירים בספורט (2010) וקורס מאמני ג'ודו בכירים (2014). 
בשנת 2010 מונה למאמן נבחרת הנשים של ישראל בג'ודו ובמקביל עבד גם כמאמנו האישי של אריק זאבי משנת 2011 ועד פרישתו של זאבי באוקטובר 2012. 
הרשקו היה גם מאמנה האישי של ירדן ג'רבי, שאיתה זכה לראשונה בענף במדליית זהב באליפות העולם ונשאר מאמנה עד לפרישתה מג'ודו תחרותי, לאחר זכייתה במדליית הארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ב-26 באפריל 2014, איגוד הג'ודו האירופי העניק להרשקו את תואר מאמן השנה באירופה לאור הישגיו עם ירדן ג'רבי ושאר נבחרת הנשים של ישראל. 
הרשקו  נשוי לקלי ואב לקים וללי. המשפחה מתגוררת בפרדסיה.
צבי שילוח

ביוגרפיה

צבי לנגזם נולד בשנת 1911 בבוריסלב שבפולין, צאצא לר' פסח לנגזם, ומכאן קרוב משפחה למספר שושלות אדמו"רים. למד בגימנסיה פולנית בעירו. (לימים למד היסטוריה כללית ותולדות עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.)
היה חבר תנועת גורדוניה בפולין, וחבר ההנהגה הראשית בלבוב.
בשנת 1932 עלה לארץ ישראל, והיה לחבר קיבוץ חולדה עד 1933. בשנת 1934 הצטרף למפא"י, וב-1938 החל לעבוד מטעמה במועצת פועלי הרצליה. באותה שנה נישא לסוניה אפרימסון.
ב-1941 נענה לקריאת המוסדות הלאומיים והתגייס לחיל התותחנים של הצבא הבריטי.
ב-1945, לאחר שחרורו, היה ראש משלחת הבריגדה העברית למחנות העקורים במינכן. עם חזרתו ארצה פעל להקמתה של תנועת נוער חלוצי מאוחד (נוח"ם).
בשנים 1949–1954 היה עורך עיתון "הדור" של מפא"י. 
בשנת 1950 נבחר למרכז מפא"י. בשנים 1954–1964 היה חבר מועצת עיריית הרצליה מטעם מפא"י, וסגן ראש העיר הרצליה בשנים 1960–1964.
בשנת 1965 הצטרף לרפ"י והיה חבר מזכירות התנועה.
בעקבות מלחמת ששת הימים עבר מהפך אידאולוגי, והיה בין מקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה. תקופת מה ערך את ביטאונה הדו-שבועי "זאת הארץ". 
במסגרת השינוי האישי הצטרף לליכוד עם הקמתו בשנת 1973. היה חבר הנהלת המפלגה, ובשנת 1977 פרש ממנה.
בהמשך היה ממקימי ומראשי התחיה, שמטעמה כיהן כחבר הכנסת בחלק מהקדנציה של הכנסת העשירית (7 במרץ 1984 ועד 13 באוגוסט 1984), לאחר שהחליף את חנן פורת. לקראת הבחירות לכנסת ה-12 שובץ במקום ה-59 והאחרון ברשימת מפלגת מולדת לכנסת ה-12.
פרסם בעיתוני הארץ מאמרים בנושאים מדיניים. היה בעל טור שבועי ב"ידיעות אחרונות".
נפטר בשנת 2000, בגיל 89, ונטמן ליד אשתו, סוניה, בחלקת חברי ההגנה בבית הקברות הישן בהרצליה.
ראובן וובשת

ביוגרפיה

נולד בכפר אמבובר שבמחוז גונדר שבאתיופיה, לשמואל ולשושנה, נכד לקס אייטגב וובשת. בהיותו כבן שנתיים, בדצמבר 1972, הגיעה משפחתו לישראל והתיישבה ברמלה. את חינוכו היסודי קיבל ברמלה, כאשר למד בבית הספר הממלכתי-דתי "נווה יצחק" שבעיר, ובשעות אחר הצהריים בתלמוד תורה עץ חיים. את לימודי התיכון סיים בישיבת בני עקיבא אור עציון שבמרכז שפירא. למד בישיבת ההסדר ימית בנווה דקלים, שם הושפע רבות מראש הישיבה הרב יעקב אריאל. במסגרתה התגייס לצה"ל בשנת 1989 ושרת כלוחם בחטיבת גולני. בהמשך עבר קורס קצינים במסגרת קורס רבנים צבאיים (אותו סיים בהצטיינות), ושרת כרב צבאי.
לאחר גמר לימודיו בישיבה, החל לעסוק כמורה וכמדריך פנימייה בישיבת בני עקיבא "בית יהודה" בכפר מימון, וכמורה ממלא מקום בבית הספר דע"ת בקיבוץ הדתי סעד. לאחר נישואיו לעפרה, התחיל לעסוק בעשייה חברתית ורוחנית למען עולי אתיופיה בהשפעת הרב יורם אברג'ל, והחל ללמוד בכולל "קול רינה רב פעלים" בראשותו בנתיבות, בשנים 1993–2003.
בעקבות חששם של רבים מעולי אתיופיה לאכול את הבשר שנשחט בהשגחת הרבנות הראשית לישראל, משום שהקפידו לאכול בשר שנשחט ע"פ מסורת ביתא ישראל, ומנגד חששם של בני העדה שהתחנכו במוסדות רבניים וחששו לאכול את הבשר שנשחט ע"פ מסורת ביתא ישראל, החל הרב וובשת להתמקצע בענייני שחיטה, בדיקת טריפות וניקור. בשנת ה'תשנ"ז (1997) הוסמך כשוחט על ידי הרב יחיאל בוחבוט (לסמיכה הצטרפו לאחר מכן, הרבנים עובדיה יוסף ופנחס כהן רבה של נתיבות).
בשנת 2017 הוחלט במשרד לשירותי דת להוציא לגמלאות את הרב הראשי ליהדות אתיופיה, הרב יוסף הדנה. בהיעדר מועמד העומד בשני תנאי הסף לתפקיד - כושר לכהן כרב עיר והסמכה מטעם הרבנות הראשית להנפיק אישורי יהדות לעולים מאתיופיה - הוחלט במשרד למנות לתפקיד את הרב וובשת, המחזיק כושר לכהן כרב אזורי. ב-1 בינואר 2018 נכנס הרב וובשת לתפקיד.
פאבו ליפונן

ביוגרפיה

ליפונן נולד בשנת 1941 במזרח המדינה. לליפונן יש קשר משפחתי רוק לאיש הצבא הפיני קארל גוסטף אמיל מנרהיים. בשנת 1959 סיים את לימודין התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה בדארטמות' קולג' שבארצות הברית מטעם תוכנית פולברייט. עם חזרתו לפינלנד, החל ליפונן ללמוד תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת הלסינקי. בשנים שלאחר מכן עבד כעיתונאי. 
בשנים 1967–1979 מילא תפקידים שונים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ליפונן התפרסם לראשונה כאשר כיהן כמזכיר ממשלתו של מאונו קויביסטו בשנים 1979–1982. בשנת 1983 נבחר לפרלמנט הפיני, וכיהן בו עד שנת 1987 הוא חזר לפרלמנט בשנת 1991, וכיהן בו עד 2007.
בשנת 1993 נבחר להנהיג את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ובשנת 1995 נבחר לראשות הממשלה. ליפונן הרכיב קואליציה של כחמש מפלגות מהימין ומהשמאל, אם כי מדיניותה הכלכלית של הממשלה הייתה ימנית יחסית. ממשלתו של ליפונן שמה דגש על הקטנת האבטלה, ובשנת 1999 פינלנד אימצה את האירו. בנוסף על כך, סחר החוץ גדל וחוקה חדשה נכנסה לתוקף.
בבחירות שהתקיימו בשנת 1999 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית קטנה, אך עדיין נשארה הגדולה בפרלמנט והצליחה להקים ממשלה דומה לזו שהייתה עד אז. בשנת 2003 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצליחה להגדיל את מספר מושביה בפרלמנט, אך מפלגת הקואליציה הלאומית הייתה גדולה יותר, ולכן היא זו שהרכיבה את הממשלה. ליפונן עצמו נבחר לתפקיד יושב ראש הפרלמנט. בשנת 2005 עזב את המפלגה וכשנתיים מאוחר יותר עזב גם את הפרלמנט.
בשנת 2012 ניסה להתמודד לנשיאות המדינה מטעם המפלגה, אך קיבל רק 6.7% מהקולות, התוצאה הגרועה ביותר בתולדותיה.
ג'ון פיטר זנגר

ג'ון פיטר זנגר (John Peter Zenger; ‏26 באוקטובר 1697 – 28 ביולי 1746) היה אמריקאי ממוצא גרמני - אמריקאי, מו"ל ועורך העיתון "ניו יורק ויקלי ג'ורנל", שעזר לבסס את עקרונות חופש הביטוי וביטול חבר המושבעים. זנגר הואשם במשפט אמריקאי המכונה "משפט זנגר" בסוף שנת 1733 לאחר שהשמיע את דעותיו הביקורתיות על מושל ניו יורק הקולוניאלי, וויליאם קוסבי, והואשם בהוצאת דיבה. עורך דינו, אנדרו המילטון, טען כי הוצאת דיבה היא פרסום עובדות שאינן מדויקות. בנובמבר 1734 זנגר נעצר על ידי השריף בהוראת קוסבי, ולאחר שחבר המושבעים סירב להגיש תביעה נגדו, הוא הואשם בהוצאת דיבה באוגוסט 1735 על ידי היועץ המשפטי לממשלה ריצ'רד בראדלי.

חייו

ג'ון פיטר זנגר הגיע לאמריקה בשנות העשרים המוקדמות שלו. אביו נפטר במהלך מסעה של המשפחה לאמריקה. זנגר הצעיר עבד במשך מספר שנים כעוזרו של העורך ויליאם ברדפורד, וב-1726 פתח בית דפוס משלו. שבע שנים לאחר מכן, הקים את השבועון "ניו יורק ויקלי ג'ורנל", שהפך לעיתון השני בגודלו בניו יורק. כתב העת ביקר בתקיפות את המושל באותה עת, ויליאם קוסבי.
בשנת 1733 פרסם זנגר בעיתונו כתבה שבה הביע את התנגדותו למדיניותו של המושל ויליאם קוסבי, שזה עתה התמנה. זנגר פרסם בכתב העת שלו מאמרים ביקורתיים על המושל המלכותי. בתגובה, קוסבי פרסם כרוז המגנה את העיתון במילים "שערורייתיות, ארסיות, שקריות והסתה".
זנגר נעצר בתוקף צו בית משפט על "הוצאת דיבה", שבאותה תקופה הגדרתה הייתה פרסום דברים ללא אישורו של הממשל. הוא היה עצור 45 שבועות, אך משפטו נמשך יומיים בלבד. במהלך שהותו בכלא, אשתו ועמיתיו המשיכו לפרסם את כתב העת ובו ביקורת על המושל.
זנגר העסיק שני עורכי דין שייצגו אותו, אך רישיונם נשלל מיד, ולכן קרא לפרקליט מחוץ למדינה, אנדרו המילטון (1676–1741), שנרתע פחות מהמושל קוסבי. במהלך המשפט טען המילטון כי הביקורת נגד המושל קוסבי, שהתפרסמה בכתב העת, הייתה אמת, ולכן זנגר אינו אשם. ההגנה הצביעה על כך שהביקורת כלפי המושל קוסבי לא הייתה במטרה ליצור הסתה. זנגר זוכה במשפט. 
"משפט זנגר" היווה אבן פינה לחופש התקשורת באמריקה ובשנת 1789 פסק הדין נכנס לחוקת ארצות הברית למרות שלפני כן הוא התקבל כחוק רק במדינת פנסילבניה.

מותו

ג'ון פיטר זנגר מת בניו יורק ב-28 ביולי 1746, ונקבר בטריניטי שבמנהטן התחתית. אלמנתו המשיכה את ניהול בית הדפוס המשפחתי, עד שבנו הבכור החליף אותה בדצמבר 1748.
ארה אדומת מצח

תיאור

אורכה של ארה זו היא 55-60 ס"מ. צבעו הוא ירוק בעיקר ויש לו מצח אדום, כתם אדום מעל האוזניים ואדום בוהק או כתום מתחת לכנפיים. יש לו עור ורדרד המשתרע סביב העיניים. בנוסף, עיקול הכנפיים שלו ונוצות הכנף הראשיות הם אדומות.

תפוצה ובית גידול

תפוצת ארה אדומת מצח מוגבלת לאזור הררי קטן של דרום מרכז בוליביה הממוקם כ-200 ק"מ ממערב לסנטה קרוז. בית הגידול של הארה מאופיין בצמחייה טבעית שכוללת קקטוסים, עצים קוצניים ושיחים. האקלים הוא צחיח למחצה עם לילות קרים וימים חמים.                                   רוב הארות מקננים בחורים בעצים גדולים, אבל לרוב בסדקים אנכיים בצוקים. ארה זו נלכדת על ידי סחר בחיות מחמד ונהרגת על ידי חקלאיים מקומיים בעקבות פשיטה על יבולים.
ג'ימי ג'יימיסון

פעילותו בסורבייבר

בשנת 1984, כששאר חברי להקת Cobra הצטרפו ללהקת Asia, קיבל ג'יימיסון הזמנה להצטרף ללהקת סורבייבר, לאחר שסולן הלהקה הנוכחי, דייב ביקלר, עבר ניתוח בגרון ולא יכל להמשיך את הצלחת הלהקה שהייתה בשיא עם שחרור הסינגל "Eye of the Tiger". ג'יימיסון נענה להזמנה וביחד הם הקליטו את השיר הראשון בהשתתפותו עבור הסרט קראטה קיד, השיר "The Moment of Truth" נחל הצלחה והגיע למקום ה-63 במצעדי הפזמונים בארצות הברית. במהלך השנים שלאחר מכן היה ג'ימי ג'יימיסון חלק בלתי נפרד מהצלחתה של הלהקה וביחד הם שחררו סינגלים מצליחים, יצאו לסיבובי הופעות בארצות הברית וביפן ו-2 האלבומים הבאים שלהם זכו להצלחה מסחרית גדולה. עם זאת, האלבום השלישי כשל וכתוצאה מכך עזב ג'יימיסון את הלהקה.

קריירת סולו

בשנת 1989 החל ג'יימיסון בקריירת סולו שנמשכה אל שנות ה-90. במהלכה לקח חלק בכתיבה ושר את שיר הנושא של הסדרה "משמר המפרץ", שחרר אלבומים ויצא לסיבובי הופעות, חלקם תחת שם להקת סורבייבר ללא רשותם של יתר חברי הלהקה והדבר כרך ליריבות שהגיעה עד לבתי המשפט.

החזרה לסורבייבר ומותו

במשך השנים ג'ימי ג'יימיסון התאחד ועזב לסירוגין את להקת סורבייבר אך חזר בפעם האחרונה בשנת 2011 איתם הופיע עד למותו בשנת 2014 כתוצאה משבץ מוחי. ג'יימיסון השאיר אחריו 3 ילדים.
אמרלד (נהר)

גאוגרפיה

הנהר יוצא מקצהו הדרומי של אגם אמרלד, בגובה 1,288 מטרים מעל פני הים. הנהר זורם בכיוון דרום, בדרכו נשפכים אליו שלושה נחלים: המילטון, ראסל וקנדל, ואז מתאחד נהר אמרלד עם נהר אמיסקווי והם נשפכים אל נהר קיקינג הורס, בגובה 1,171 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה

הנהר נקרא על שם האגם אותו הוא מנקז. שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועדה הגאוגרפית של קולומביה הבריטית, בדו"ח החמישי של הוועדה, מיום 30 ביוני 1904.
תן שחור-גב

תיאור

משקלו של התן 7-13.5 ק"ג ואורך גופו 45-90 ס"מ. לתן פנים מחודדות, אוזניים גבוהות, גדולות ומחודדות וזנב עבה באורך של 26-40 ס"מ.
יש לו שיער שחור המשתרע מגב צווארו עד לזנב. בית החזה לבן והחלקים התחתונים בצבע לבן עד לבן כסוף בעוד שצבע שאר הגוף יכול לנוע מחום אדמדם לג'ינג'י. בלוטות הריח מצויות על פניו, על פי הטבעת ובאזור אברי המין.
אורך חייו של תן שחור-גב בטבע הוא 8 שנים ואילו בשבי הוא יכול להגיע ל-14 שנים. הוא מגיע לבגרות מינית בגיל 11 חודשים.

ציד

התנים הם בעלי חיים חברתיים והם צדים בלהקות לעיתים קרובות. העבודה יחד מקלה את הקושי בהפלת טרף גדול. תנים שחורים עשויים גם לצוד לבד או עם בן זוגם.

רבייה

ההזדווגות של התן נעשית בין מאי ואוגוסט וההיריון נמשך כ-60 יום ונולדים בממוצע 4 גורים, אך רק 1-3 שורדים. במהלך ההיריון מספק הזכר מזון לנקבה. גם הזכר וגם הנקבה משתתפים בהאכלה ובגידול הצאצאים.
לאחר הלידה מבלה האם כמעט את כל זמנה במאורה ועוסקת בטיפול בצאצאיה במהלך שלושת השבועות הראשונים של חייהם. היא מניקה את גוריה 5 פעמים ביום, וקוראת להם ביללה חרישית. הגורים פותחים את עיניהם בגיל 10 יום ובסביבות גיל חודש הם מתחילים לאכול מזון שהועלה בגרתם של הוריהם. האם משנה את מקום משכנם לעיתים תכופות כדי למנוע תשומת לבם של טורפים. הם נגמלים לחלוטין מיניקה בגיל שלושה חודשים ועוקבים אחר הוריהם. בגיל שישה חודשים הם מתחילים לצוד בעצמם. בגיל 6-8 חודשים רוב הגורים עוזבים כדי להקים טריטוריה משלהם.
גרעין האטום

גרעין האטום הוא אזור במרכז האטום המורכב מנוקליאונים – פרוטונים ונייטרונים – הקשורים זה לזה כתוצאה מהכוח הגרעיני.
מימן-1 הוא האיזוטופ היחיד שגרעין האטום שלו כולל רק פרוטון, ללא נייטרונים וללא אנרגיית קשר גרעינית. כל שאר גרעיני האטומים כוללים הן פרוטונים והן נייטרונים.
הפרוטונים הם בעלי מטען חשמלי חיובי. מספר הפרוטונים בגרעין אטום הוא המספר האטומי של אותו אטום. מספר זה קובע איזה יסוד כימי מהווה האטום. לנייטרונים אין מטען חשמלי. מספר הנייטרונים קובע את האיזוטופ שאותו אטום מהווה, במסגרת אותו יסוד. לכל יסוד יש כמה איזוטופים בעלי תכונות כימיות כמעט זהות, אך תכונות פיזיקליות שונות, בפרט בתחום הפיזיקה הגרעינית, בכלל זאת תכונות הרדיואקטיביות של האטום. סכום מספר הפרוטונים והנייטרונים הוא מספר המסה של האטום. מספר המסה כמעט זהה למסה האטומית של האטום, כשהיא נמדדת ביחידות u.
אף על פי שגרעין האטום מכיל את הרוב המכריע של מסת האטום, נפחו של גרעין האטום הוא זעיר ביחס לנפחו המלא של האטום. רדיוס הגרעין הוא בסדר גודל של פרמי (‎10⁻¹⁵‎ מטר), לעומת רדיוס האטום, הנמדד בסדרי גודל של אנגסטרום (‎10⁻¹⁰‎ מטר).
מכיוון שמטענם החשמלי של הפרוטונים הוא חיובי, בעוד לנייטרונים יש מטען חשמלי אפסי, המטען החשמלי הכולל של גרעין האטום הוא תמיד חיובי. הוא שווה למספר הפרוטונים כפול המטען החשמלי של הפרוטון, שהוא ‎1.6021766208×10⁻¹⁹‎ קולון.
נח ברוש

ביוגרפיה

ברוש נולד ברומניה בשנת 1948 ועלה לישראל ב-1963. בשנת 1971, לאחר השירות הצבאי, החל בלימודים לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, אותם סיים ב-1974. לאחר מכן המשיך לתואר שני בפיזיקה עם דגש באסטרונומיה. בעבודת התזה שלו, בהנחיית אליה ליבוביץ, חקר את ספקטרום הכוכב MWC342. בשנת 1980 החל את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת ליידן, הולנד, ובה עסק ב"גלקסיות באזורים בעלי צפיפות נמוכה ביקום", בהנחיית פרופ' מאיו גרינברג ופרופ' וויטני שיין.
לאחר חזרתו לארץ בשנת 1982, מונה למנהל הטכני של מצפה הכוכבים על שם וייז, תפקיד אותו מילא עד 1992. בשנת 1987 קיבל דרגת חוקר בבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה של אוניברסיטת תל אביב, ותוך שנה קודם לחוקר בכיר. בשנת 1999 הועלה לדרגת עמית מחקר (מקבילה לפרופסור חבר) ובשנת 2000 מונה למנהל מצפה הכוכבים, תפקיד אותו מילא ברוש כמעט ברצף עד שנת 2010.
תחומי המחקר של ברוש כוללים גלקסיות (מבנה ותהליכי התפתחות), גופים זעירים במערכת השמש, תהליכי בנייה והשמדה של אבק, הכחדת אור וכן כלים וטכניקות תצפיתיות. תחומי הספקטרום העיקריים בהם הוא מבצע תצפיות הם רדיו ועל-סגול. כמו כן, ברוש חוקר את ההיסטוריה של האסטרונומיה, ואף פרסם ספר בנושא (ראו "ביבליוגרפיה").
ברוש גם משתתף בפרויקט מגיני ארץ - חלק מפרויקט SpaceGuard העולמי. מטרות הפרויקט הן גילוי ומעקב אחר גופים קרובי ארץ (NEO) - אסטרואידים שנמצאים במסלול סביב השמש בקרבת כדור הארץ ולכן עלולים להוות סיכון לחיים על פני כוכב הלכת. במסגרת פרויקט זה נרכש טלסקופ ייעודי שפועל במצפה הכוכבים וייז למעקב וחקר אסטרואידם. 
משנת 1990 משמש ברוש כחוקר הראשי בפרויקט טאווקס - טלסקופ חלל ייעודי בתחום העל-סגול של אוניברסיטת תל אביב. פרויקט טאווקס הופסק בשנת 2012 על ידי סוכנות החלל של ישראל לאחר שסוכנות החלל של הודו סירבה לשגר את טלסקופ החלל, על אף שהתחייבה לעשות כך.
בשנת 1999 היה ברוש בין מארגני התצפית במטר הלאונידים, תצפית שנערכה בשיתוף פעולה עם נאס"א וכללה הפעלת מטוסים של נאס"א ומכ"מים של צה"ל לטובת מיפוי המטר.
משנת 1986 ועד היום הנחה ברוש יותר מ-20 סטודנטים לתוארי מוסמך ודוקטור באסטרונומיה ובתחומים קשורים.
מלבד עבודת מחקר, ברוש עוסק בכתיבה מדעית פופולרית בעיתונים, כתבי עת והאינטרנט. כמו כן, הוא מתראיין לטלוויזיה ולרדיו בנושאי חלל. בין השנים 2009 ל-2012 שימש ברוש בתפקיד סגן-נשיא החטיבה לאנרגיות גבוהות ואסטרונומיה מהחלל באיגוד האסטרונומיה הבינלאומי.
פורטל דרושים

אודות האתר

האתר הוקם בשנת 2006 על ידי שני היזמים דרור אפשטיין ויאיר כהן והמטה שלו נמצא בעיר נתניה.
בשנת 2011 נבחר האתר כאחד מחמשת האתרים הטובים ביותר לחיפוש עבודה של פורטל נקסטר מבית מאקו.
בשנת 2015 עבר האתר מיתוג נוסף והתאמה כוללת של האתר לשימוש בסמארטפון שבמסגרתו נוצרו גם שני סרטונים פרסומיים חדשים בטכניקה המשלבת איור, אנימציה וצילום.
בספטמבר 2015 נמכרו 70% מפורטל דרושים לאתר יד2 של אקסל שפרינגר הגרמנית.

כנסים ושיתופי פעולה

בשנת 2009 החל האתר בשיתוף פעולה עם האתר האמריקאי CareerBuilder.
בשנת 2011 האתר נתן חסות לכנס העסקה מגוונת בשיתוף עם אתר HRD ועם עמותת קו משווה.
בשנת 2013 החל האתר בשיתוף פעולה עם אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית לניהול לוח הדרושים של האגודה.
בשנת 2014 האתר נתן חסות לכנס מקורות הגיוס בשיתוף עם אתר HRD.

פרויקטים התנדבותיים

במרץ 2008 אפשר האתר למעסיקים בקריית גת לגייס חינם עובדים ממפוטרי מפעל פולגת.
בפברואר 2012 שיתף האתר פעולה עם ארגון נכי צה"ל מחוז תל אביב יפו והמרכז, בפרויקט תעסוקה.
סינאן בולאט

קריירה

בולאט התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ראסינג גנק. לאחר שלא הצליח לצבור דקות משחק בדצמבר 2008 חתם בסטנדרד ליאז' ל-4 וחצי שנים תמורת 150 אלף אירו כמחליפו של רוריס אראגון שנפצע בתחילת העונה. במהלך העונה הוא שיחק 7 משחקים וספג רק בשניים מהם. ב-26 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית נגד ספורטינג בראגה אך הוחלף במחצית על ידי אראגון שחזר מפציעה. במשחק האחרון של העונה בולאט הדף פנדל בדקה ה-92, ובכך הבטיח את השתתפותה של ליאז' בפלייאוף האליפות בו ניצחה 1-2 את אנדרלכט בסיכום כולל של שני משחקים וזכה עם המועדון באליפות. ב-27 ביולי 2009 זכה עם המועדון בסופר קאפ. ב-30 ביולי 2013 עבר בהעברה חופשית לפורטו הפורטוגזית אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון. בינואר 2014 הושאל לקייסריספור עד לסיום העונה. ב-22 ביולי 2014 הושאל לגלאטסראיי. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לקלאב ברוז'. לקראת עונת 2016/2017 הושאל לנסיונל מדיירה. ב-31 בינואר 2017 חתם בארוקה עד לסיום העונה.
בצעירותו, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה. בשנת 2009 זומן לראשונה לסגל נבחרת טורקיה. ב-10 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אסטוניה בו ניצחה טורקיה 0-3.
יחסי טונגה–ישראל

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו ב-1977, שבע שנים לאחר קבלת עצמאותה של טונגה. ביקור רשמי מטעם אחת שתי המדינות התקיים ב-21 בדצמבר 1980, עת הגיע לישראל הנסיך טופואטואה, יורש העצר של טונגה. טופואטואה התקבל בהגיעו לנמל התעופה בן-גוריון בידי נשיא מדינת ישראל יצחק נבון ובהמשך ביקורו נועד עם שר החוץ יצחק שמיר ועם סגן שר הביטחון מרדכי צפורי. ישראל סייעה לטונגה ​​בעיקר במישורי הבריאות והפיתוח.
ב-13 בספטמבר 2010 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת טונגה בדבר ביטול החיוב באשרת שהייה לבעלי הדרכונים של שתי המדינות.
בשנת 2011, השגריר הישראלי בולינגטון שמי צור הגיש את כתב האמנתו לג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה. באותה השנה ביקר יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין בטונגה במטרה לקידום העזרה שמעניקה ישראל בטיפול במחלת הסוכרת הנפוצה בטונגה. בסוף אותה שנה, משלחת פרלמנטרית מטונגה ביקרה בישראל.
בשנת 2012 ביקרה בישראל משלחת רשמית בראשות ראש ממשלת טונגה לורד טואי'ואקאנו. הוא לווה בידי מנכ"ל משרדו ושרי החינוך והבריאות שלו. המשלחת הטונגאית נפגשה בין היתר עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. המשלחת ביקרה גם את בבית הספר לרפואה של המרכז הרפואי הדסה.