google/wiki40b huggingface dataset:
שרון רבין-מרגליות

שרון רבין-מרגליות (נולדה ב-1967) היא פרופסור למשפטים, כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.

ביוגרפיה

שרון רבין נולדה בשנת 1967 בניו יורק, בעת שהוריה, רות ומיכאל רבין, שהו שם בשבתון. גדלה בשכונת רחביה בירושלים. התגייסה לצה"ל בשנת 1985, ושירתה בחיל המשטרה הצבאית ואחר כך בלשכת אלוף פיקוד המרכז.
בשנת 1991 קיבלה תואר ראשון במשפטים ובשנת 1994 קיבלה תואר שני במשפטים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופט גבריאל בך. חברה בלשכת עורכי הדין בישראל מאז 1992. בשנים 1993–1994 הייתה יועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1997 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1997 הצטרפה בדרגת מרצה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2011 מונתה לפרופסור. בשנים 2012–2016 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים. מחקרה מתמקד בשוק העבודה, אפליה תעסוקתית, זכויות נשים בעבודה והגנה על זכויות עובדים.
בשנים 2001–2003 הייתה כחוקרת אורחת בבתי הספר למשפטים של אוניברסיטת הארוורד ואוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2008–2009 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, שם לימדה דיני עבודה וזכויות נשים.
בשנים 2004–2005 הייתה עורכת (יחד עם גיא מונדלק) של כתב העת עבודה, חברה ומשפט.

משפחתה

אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, הוא בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, ד"ר טל רבין, היא חוקרת בתחום ההצפנה.
במהלך לימודיה לתואר ראשון נישאה ליורם מרגליות, כיום פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בני הזוג מתגוררים ברעננה ולהם שלושה בנים.
אלווארו אוברגון

חייו

אוברגון, בעל חווה משגשגת לגידול חמצה במדינת סונורה, החל בקריירה פוליטית ב-1911, כשנבחר לראש עיריית ואטאבאמפו. במהלך המהפכה המקסיקנית התנדב לצבא מקסיקו (1912), ותמך בנשיא פרנסיסקו מדרו במאבקו במרד בהנהגתו של פסקואל אורוסקו בצ'יוואווה. לאחר אירועי עשרת הימים הטראגיים בראשית 1913, שמדרו נרצח במהלכם, הציע את שירותיו כאיש צבא לממשלת סונורה שהתנגדה לשלטונו של הנשיא החדש, ויקטוריאנו ורטה. מנהיג ההתנגדות של סונורה, ונוסטיאנו קראנסה, מינה את אוברגון לעמוד בראש כוחותיו בצפון-מערב מקסיקו. ב-1914 תפס קראנסה את השלטון, ובמהלך 1915 התפתח מאבק בינו לבין בני בריתו לשעבר פנצ'ו וייה ואמיליאנו ספאטה. אוברגון סייע במאבק זה, ובמהלך קרב סלאיה, באפריל אותה שנה, איבד את זרועו הימנית.
ב-1915 מינה קראנסה את אוברגון לשר המלחמה. הוא התפטר מהתפקיד ב-1917 כדי לבדל עצמו מקראנסה, ולהכין את הקרקע לקראת התמודדותו על הנשיאות ב-1920. קראנסה, שחשש מהפופולריות של אוברגון, ניסה להביא למעצרו. בתגובה פתח אוברגון במרד, שבמהלכו נהרג קראנסה. בששת החודשים שנותרו עד הבחירות כיהן אדולפו דה לה ורטה כנשיא. אוברגון נבחר ברוב גדול, והחל בכהונתו ב-1 בדצמבר אותה שנה.
תקופת כהונתו של אוברגון כנשיא הייתה התקופה היציבה הראשונה מאז המהפכה המקסיקנית. הוא הנהיג רפורמה במערכת החינוך, רפורמה אגררית מתונה, ויזם חוקי עבודה שהיטיבו עם העובדים. מאחר שהחוקה קבעה כי כהונתו של כל נשיא תוגבל לקדנציה אחת בלבד, לא יכול היה להתמודד על כהונה נוספת. ב-1923 הודיע כי יתמוך בפלוטארקו אליאס קאייס בבחירות של 1924. בתגובה לכך פתח אדולפו דה לה ורטה, שכיהן עד אז כשר האוצר וראה עצמו כמועמד לנשיאות, במרד נגדו במדינות וראקרוס וחליסקו, אך המרד דוכא.
בבחירות שנערכו בסופו של דבר ניצח קאייס. אוברגון חזר לסונורה, אך עדיין הייתה לו השפעה רבה על המהלכים במדינה. ב-1926 תוקנה החוקה, באופן שאפשר לאוברגון להתמודד מחדש על הנשיאות. הוא התמודד בבחירות שנערכו ב-1928, וניצח בהן, אך בטרם התחיל לכהן בתפקידו נרצח בידי חוסה דה לאון טוראל, קתולי-דתי, שהתנגד ליחסה השלילי של הממשלה לממסד הדתי, שהגיע לכדי התנגשות במלחמת הקריסטרו ב-1927.
נדב פדן

קורות חייו

פדן נולד לניצה ובנצי פדן בחולון. גדל והתחנך בקיבוץ עין כרמל. התגייס לצה"ל בשנת 1986, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לקראת שירות הקבע שלו בסיירת מטכ"ל יצא לקורס קצינים. השלים קורס קציני חי"ר ובסיומו מונה למפקד צוות ביחידה. בהמשך יצא ללימודי פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ועיצוב תעשייתי בבצלאל. בהיותו מפקד צוות בדרגת סגן בסיירת מטכ"ל, השתתף במבצע אבק דרכים, שבו פיקד על שני צוותים של היחידה שהוזנקו במסוקי יסעור לחוף ניצנים והשתתפו בלכידתם של 11 מחבלים שהגיעו בסירה אל החוף, בחג השבועות, 30 במאי 1990. לאחר מכן מונה למפקד פלגה ביחידה. בסיום התפקיד עבר לשרת בחטיבת הנח"ל, שם מונה לסגן מפקד גדוד 932 בין השנים 1997–1998.
בשנת 1998 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932, ושימש בתפקיד עד שנת 2000, בין היתר בלחימה בדרום לבנון ובמהלך הנסיגה מלבנון. לאחר שהוחלט באוגוסט 2000 להדיח את מפקד יחידת דובדבן, הוצע לו לפקד על היחידה, אולם הוא פרש מההתמודדות על התפקיד מסיבות משפחתיות, ומונה למפקד גדוד גפן בבה"ד 1. בפברואר 2002 נהרג מפקד יחידת דובדבן, אייל וייס, במהלך פעילות מבצעית כתוצאה מקריסת קיר לבנים, ופדן מונה למפקד היחידה. במהלך תפקידו נהרג לוחם היחידה רועי דרור ממכת חום בתאונת אימונים. בעקבות כך הואשם תחילה בגרימת מוות ברשלנות, אישום שהוחלף בהמשך בעבירה קלה יותר - התרשלות. במרץ 2007 נגזר דינו בבית הדין הצבאי לאחר עסקת טיעון, הוא נידון לשישה חודשי מאסר על תנאי ולעיכוב דרגה עד ספטמבר 2009.
בשנת 2003 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציון, ושימש בתפקיד עד פברואר 2005. במרץ 2005 מונה למפקד בה"ד 1, ושימש בתפקיד עד יוני 2007. בהמשך מונה לנספח זרוע היבשה בארצות הברית בין השנים 2007–2009. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת געש בין השנים 2009–2011. ב-7 בספטמבר 2011 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת אדום. פדן שימש כמפקד האוגדה עד 11 בספטמבר 2013, בסיום התפקיד יצא ללימודים. ב-8 במאי 2014 מונה למפקד עוצבת הפלדה, והוביל אותה בין היתר במבצע צוק איתן. ב-2 ביוני 2016 סיים את תפקידו.
ב-13 ביוני 2016 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התקשוב וההגנה בסייבר. הוא כיהן בתפקיד עד 4 בפברואר 2018. ב-7 במרץ 2018 מונה למפקד פיקוד המרכז.
פדן נשוי, ואב לשתי בנות ובן.
פני דאוני

ביוגרפיה

דאוני נולדה בבריזבן בירת מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. היא התחילה את הקריירה שלה בבריזבן בתיאטרון הלילה השנים עשר ובתיאטרון בריזבן ארטס. היא למדה משחק במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) בסידני. אחרי סיום הלימודים הופיעה בסדרות טלוויזיה אוסטרליות כגון "The Box", "בלבירד", "משפחת סאליבן", "Prisoner", ו-"Learned Friends".
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים עברה דאוני לממלכה המאוחדת. בטלוויזיה הבריטית הופיעה בין השאר בסדרות "Minder", "המפקח מורס", "קוואנה QC", "משפחת קזאלט", "חקירות המפקח לינלי", "ספוקס", "משפט ועונש", "New Street Law", "פוארו", "Lost for Words", ו"סדר חדש".
עוד שיחקה דאוני בסרט הטלוויזיה "הנערה בבית הקפה" לצדם של ביל ניי, קלי מקדונלד ואנטון לסר.
דאוני מופיעה בתיאטרון והיא עמיתה של הלהקה השייקספירית המלכותית, איתם שיחקה בתפקידים כגון ליידי אן במחזה "ריצ'רד השלישי" לצדו של אנטוני שר, ובדמות הרמיוני ופרדיטה במחזה "אגדת חורף". ב-1986 שיחקה בהצגת הבכורה של המחזה "The Art of Success" מאת ניק דיר בסטרטפורד, ואחר כך במרכז האמנויות ברביקן בלונדון לצדם של מייקל קיצ'ן וסיימון ראסל ביל.
ב-2008 שיחקה בתפקיד גרטרוד לצדם של דייוויד טננט ופטריק סטיוארט בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "המלט". ב-2009 עובד המחזה לטלוויזיה ושודר ב-BBC. עוד ב-2009 גילמה את הדמות הראשית במחזה "הלנה" מאת אוריפידס בתיאטרון שייקספיר גלוב.
בקולנוע שיחקה ב-2009 בסרטו של קלינט איסטווד "אינוויקטוס" וגילמה את גברת פיינאר.
ב-2013 הופיעה דאוני בתפקיד אם המנזר אוגוסטין בפרק "The Bride of Christ" בסדרה "האב בראון". היא גילמה את הדמות הראשית במחזה "A Storm in a Flower Vase" המבוסס על חייה של קונסטנס ספרי. הצגת הבכורה של המחזה הוצגה בתיאטרון ארטס בווסט אנד.
ב-2014 כיכבה דאוני בפרק בסדרה "Suspects" בתפקיד פיונה סאליבן, ושיחקה בדמות ליידי סינדרבי, אמו של אטיקוס אלדריג' בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחוזת דאונטון".
אדסון בראפהייד

קריירת מועדונים

בראפהייד שיחק בנוער של אוטרכט, ועלה לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת העל ההולנדית בשנת 2003, כאשר היה בן 20. באוטרכט שיחק בראפהייד שלוש עונות וחצי, בהן הבקיע שני שערים ב-81 הופעות בליגה ההולנדית, וזכה פעם אחת בגביע ההולנדי בשנת 2004, לאחר ניצחון בגמר על טוונטה. בפגרת החורף של עונת 2006/07 נשאר בראפהייד בהולנד ועבר לטוונטה בהעברה חופשית לאחר שפג חוזהו באוטרכט. בראפהייד שיחק בטוונטה במשך שתי עונות וחצי, בהן הבקיע שער אחד ב-76 הופעות. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בפברואר 2007 מול פיינורד. בתקופתו בטוונטה שיחק בראפהייד בעמדת הבלם, להבדיל משאר הקריירה בה שיחק בעמדת המגן השמאלי, עקב כוחו הפיזי הרב, על אף גובהו הנמוך יחסית לבלם.
בקיץ 2009 חתם בראפהייד בבאיירן מינכן, תמורת דמי העברה של שני מיליון אירו. בראפהייד לא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה, וביקש להיות מושאל בפגרת החורף של עונת 2009/10 על מנת לשמור לעצמו סיכוי סביר לשחק במונדיאל 2010. בראפהייד אכן הושאל לסלטיק מליגת העל הסקוטית, וערך את הבכורה שלו בקבוצה בפברואר 2010 בניצחון 4-2 על דנפרמליין אתלטיק בגביע הסקוטי. עם זאת, גם בסלטיק לא מצא בראפהייד את מקומו, והודח מההרכב לאחר שהמאמן טוני מוובריי פוטר במרץ 2010. בתום עונה זו חזר בראפהייד לבאיירן מינכן, אך בעונת 2010/11 צבר שלוש הופעות בלבד במדי הקבוצה, ועבר בפגרת החורף של אותה עונה להופנהיים, בצוותא עם דויד אלאבה שעבר בהשאלה. בפברואר 2011 ערך בראפהייד את הבכורה בהופנהיים בניצחון 2-3 על קייזרסלאוטרן כמחליף של ודאד איביסביץ', אך הורחק בכרטיס אדום לאחר שש דקות בלבד על המגרש. בעונת 2012/13 הושאל בראפהייד לקבוצתו לשעבר טוונטה, שם שיחק עונה מלאה וצבר 28 הופעות. בתום עונה זו חזר בראפהייד להופנהיים, אך לא שיחק כלל בעונת 2013/14, ובתום עונה זו פקע חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה. 
באוגוסט 2014 חתם בראפהייד בלאציו לאחר שעבר בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה צבר 16 הופעות במדי הקבוצה. לאחר שבעונתו השנייה בקבוצה איבד את מקומו בהרכב, בראפהייד חתם בקיץ 2016 במועדון נעוריו אוטרכט. בראפהייד ערך שש הופעות במדי אוטרכט ומספר הופעות בקבוצת המילואים, ושוחרר מהקבוצה בשנת 2018. במהלך שנה זו, חתם בראפהייד באוסטין בולד מליגת המשנה האמריקאית.

קריירה בינלאומית

לבראפהייד 16 הופעות במדי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21, שכללו השתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006, בה זכתה הנבחרת ההולנדית. בראפהייד היה אמור לנסוע לאולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008, אך נבצר ממנו משום שקבוצתו טוונטה העפילה למוקדמות ליגת האלופות, והייתה אמורה לשחק בדיוק בזמן האולימפיאדה. גם את יורו 2008 החמיץ בראפהייד, מאחר שלא זומן על ידי המאמן מרקו ואן באסטן, על אף קריאות חוזרות בהולנד לזמנו, עקב היחלשות ההגנה ההולנדית מאז פרישתם של יאפ סטאם ופרנק דה בור. בראפהייד צבר עשר הופעות במדי נבחרת הולנד, וזומן למונדיאל 2010, בו הולנד הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 1-0 לנבחרת ספרד בהארכה, במשחק בו בראפהייד נכנס כמחליף בדקה ה-105 במקום ג'ובאני ואן ברונקהורסט, והיה המשחק היחיד במונדיאל בו בראפהייד שיחק. את הופעתו האחרונה בנבחרת הולנד ערך בראפהייד בשנת 2011.
באזקוקס

שם הלהקה

כמו להקות רבות ששמן נראה באנגלית כשם עצם ברבים (כגון יוריתמיקס), שמם של באזקוקס מופיע פעמים רבות בטעות עם ה"א הידיעה לפני השם, הבאזקוקס (The Buzzcocks). שמה של הלהקה הוא פשוט באזקוקס. השם עצמו הוא מילת סלנג עתיקה המשמשת בעיקר את קשישי בריטניה ומשמעותה "חבר'ה צעירים".

ביוגרפיה

הלהקה הורכבה על ידי פיט שלי והווארד דווטו זמן קצר לאחר שהשניים נפגשו ונסעו יחדיו ללונדון על מנת לצפות בהופעה של הסקס פיסטולס בפברואר 1976. בחודש יוני של אותה שנה הבאזקוקס כבר הופיעו כלהקת חימום לפני הופעה של הסקס פיסטולס בעיר מנצ'סטר. באותה שנה, חברי הלהקה המקוריים הווארד דווטו, פיט שלי, סטיב דיגל וג'ון מאהר הוציאו בעצמם אלבום קצר של ארבעה שירים בשם Spiral Scratch על לייבל משלהם בשם New Hormones, ובכך היו מחלוצי תנועת הוצאות האינדי. זמן קצר לאחר מכן עזב דווטו את הלהקה, ופיט שלי היה לסולן.
באזקוקס זכו להצלחה עם שורת סינגלים שראו אור בשנותיהם הראשונות, שירי פופ קליטים המדגימים היטב שימוש נכון במאפייני הז'אנר. שירים אלה מאוגדים באלבום אוסף שיצא בשנת 1979 בשם Singles Going Steady.
זמן קצר לאחר שהוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, היא התפרקה. בשנות ה-90 הקימו שלי ודיגל את הלהקה מחדש עם חברים חדשים, טוני ברבר על הבס ופיל ברקר על התופים. הלהקה הופיעה במהלך השנים ברחבי העולם, ובין השאר הופיעה במועדון הבארבי ב-2011, עם הקליק כלהקת חימום.
ב-6 בדצמבר 2018 נפטר פיט שלי מהתקף לב בביתו שבאסטוניה.
האודה לשמחה

האודה "אל השמחה" (בגרמנית: An die Freude), המוכרת בדרך כלל בשם האודה לשמחה, היא אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר פרידריך שילר, וכן שמו של העיבוד לאודה המופיע בפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית מאת לודוויג ואן בטהובן. פרק זה בסימפוניה התשיעית של בטהובן משמש מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי, אך בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד, ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים.
האודה מדגישה, בפאתוס רב, את האידיאל של חברת בני אדם שוויונית שבה שוררות שמחה ואחווה.
שילר היה מקורב לבונה החופשי כריסטיאן גוטפריד קרנר, אשר פרסם את מהדורת כל כתביו לאחר מותו, במהלך השנים 1812 עד 1816. לפי בקשתו כתב שילר בשנת 1785 בכפר גוהליס שבקרבת לייפציג את האודה "לשמחה" והקדישה ללשכת הבונים החופשיים "שלוש החרבות" שבדרזדן. כבר מיד לאחר פרסומה זכתה האודה לפופולריות רבה, והרבו לצטט ממנה.

שיר העמק של קדיש יהודה סילמן - שיר עברי על מנגינתו של בטהובן

המשורר והבלשן קדיש סילמן חיבר על המנגינה של לודוויג ואן בטהובן את "שיר העמק" הקדום שמילותיו:
זֶה הַזְּמַן עָשָׂה אֱלוֹהַּ
בּוֹ נָגִילָה וְנִשְׂמַח
יֶשַׁע לָנוּ מִגָּבוֹהַּ
בְּאַרְצֵנוּ פֹּה זָרַח.
עֵמֶק יִזְרְעֶאל טוֹב נוֹף הוּא
הוּא נִגְאָל, הֶאָח, הֶאָח!
בַּר וָפֶרִי יַעֲטֹף הוּא
אָנוּ בּוֹ עִמּוֹ נִפְרַח.
תַּחַת הַר וְהַר גִּלְבּוֹעַ
בְּנֵי "אַל טַל וְאַל מָטָר"
בָּאוּ חֲלוּצִים לִזְרֹעַ
נָבוּ, נָאווּ גַּיְא וָהַר.
יַד חָלוּץ, אִם רַק עָמָלָה
יַד הָעָם זֶה בֶּן אַל מוֹת.
אֲדָמָה אֲשֶׁר קֻלָּלָה
הִיא בְּרָכָה וּשְׂדֵה תְּרוּמוֹת.
מַה יִּשְׂגֶּה עוֹד כָּל הַשֶּׁטַח
עַם גָּדוֹל יָבוֹא לִירֹשׁ
יַעַל, יֵשֵׁב פֹּה לָבֶטַח,
עֹז לָבוֹשׁ, פָּרוֹץ, כָּבוֹשׁ!
אָח, אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵּיתֶךָ
הַלְּאֻמִּי, הָעָם הַנָּד!
עִם אוֹתֶךָ, עִם אֵתֶךָ
הֵנָּה בּוֹא לִחְיוֹת עַד עַד!
האראלד החמישי, מלך נורווגיה

ילדותו ולימודיו

האראלד החמישי נולד ב-21 בפברואר 1937 בסקאוגם, אסקר (ליד אוסלו), לאולף החמישי, מלך נורווגיה ולמרתה, נסיכת שוודיה, בתם של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואינגבורג, נסיכת דנמרק. הוא הנסיך הנורווגי הראשון שנולד על אדמת נורווגיה מאז לידת אולף הרביעי, מלך נורווגיה בשנת 1370. האראלד הוא נינו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, וכן מדורג במקום ה-73 בסדר הירושה לכתר הבריטי. דרך אמו הוא בן דודו של אלברט השני מלך הבלגים (אמו של האראלד היא אחות אמו של אלברט).
להאראלד שתי אחיות - הנסיכה רגנהילד, הדוכסית מלורנצן הגרה בברזיל, והנסיכה אסטריד, הדוכסית מפרנר הגרה באוסלו. בשל פלישת הגרמנים לנורווגיה, עזבו האראלד, אמו ושתי אחיותיו את נורווגיה ועברו להתגורר בעיר וושינגטון בארצות הברית; אביו וסבו המלך שהו בלונדון. המשפחה חזרה למולדתה רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945.
בקיץ 1955 החל את לימודיו באוניברסיטת אוסלו. בשנת 1959 הוא סיים את האקדמיה הצבאית הנורווגית. בשנת 1960 נכנס לקולג' בליול שבאוקספורד, ולמד היסטוריה וכלכלה. באותה השנה ערך ביקור רשמי מחוץ לגבולות נורווגיה, כאשר ביקר בארצות הברית והידק את קשריו עם "הקרן הסקנדינבית אמריקנית".

בריאותו

ב-1 בדצמבר 2003 נודע כי האראלד לוקה בסרטן שלפוחית השתן. בנו, הנסיך הוקון, מילא את מקומו כמלך בעת שהוא עבר ניתוח בבית החולים הלאומי, ריקסהוספיטאלט (Rikshospitalet), עד ששב לתפקידו באפריל 2004.
הוא נודע כמעשן כבד. ב-1 באפריל 2005 נותח שוב, הפעם בלב, ניתוח שעבר בהצלחה. לאחריו עבר כמה שלבי שיקום וחזר לתפקידו כמלך ב-7 ביוני 2005, יום ההפרדה של נורווגיה משוודיה.

מורשתו

על שמו קרוי חוף הנסיך האראלד בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
אטלייה שמי

ההקמה

יחיאל שמי, מחשובי הפסלים והציירים בישראל, התיישב עם חבריו בקיבוץ כברי, שהיה לביתו לאורך רוב ימי חייו. ב-1962 חזר שמי מלימודיו בצרפת, החל לקדם את בניית סדנת העבודה שלו, והחליט לאמץ את הכינוי הצרפתי "אטליה".
שמי בחר להקים את האטליה מחוץ לאזור המיושב שבקיבוץ, ליד כביש הגישה לקיבוץ, על מנת לאפשר גישה נוחה למשאיות שיובילו בעתיד את פסליו וכן חומרי גלם ליצירותיו. על בסיס מבנה ישן בגבולו הדרומי של קיבוץ כברי, עם חברו הטוב "רעננה" (אליהו סלע) ובמו ידיהם, הקימו את המבנה.
לאורך השנים נוספו למבנה זה תוספות, בהתאם להתפתחותו היצירתית ולצרכיו של שמי. התווספה גם סככה עם מנוף, שאפשר לשמי, לשנע ולהזיז את הברזלים גדולי המימד לריתוך ואת הפסלים כל זאת בעזרת שרשראות. בשנות ה-90 העמיק את עיסוקו בציור, ובעקבות כך, התווסף למבנה הקיים מבנה נוסף שיועד לציור.
שמי עבד בסדנה כחמישים שנה. הוא נפטר בשנת 2003, בגיל 81. לאחר מותו, עמד המקום מיותם במשך כמה שנים.

הגלריה והציבור הרחב

בשנת 2011 הוחלט על פתיחת סדנת העבודה של שמי לציבור הרחב. הסדנה שופצה והותאמה לתצוגה לציבור. היא חולקה לחלל פיסול וחלל ציור, חלונותיה משקיפים על גן פסלים המקיף את הבניין ועל נופי הגליל המערבי. סביבת העבודה של שמי, שולחן הציור ואף כתמי הצבע על הקיר נשמרים במקום עד היום. במסגרת הפתיחה הוצגה במקום תערוכה מרישומיו של שמי, תערוכה שהאוצרת שלה היא סמדר שינדלר. לאחר מכן הוצגו תערוכות מתחלפות מיצירותיו, תערוכות של אמנים נוספים המנהלים דיאלוג עם עבודתו, ופעילות חינוכית בשיתוף מוסדות אמנות שונים. התערוכות מתחלפות כל שלושה חודשים.

גן הפסלים

את האטליה מקיף גן פסלים רחב ידיים מעשה ידיו של שמי. שמי יצר לאורך השנים פסלים רבים וגדולים. תחילה הונחו הפסלים סביב האטליה בצורה לא מסודרת. בשנת 2000, שלוש שנים לפני מותו, חיפש שמי מקום להניח את עבודותיו הרבות. ולאחר התלבטות רבה ביקש שמי להשאיר אותן בקיבוץ כברי. בעזרת נמרוד כנעני, חתנו, השטח סביב האטליה יושר, הונח חצץ והעבודות של שמי הונחו בצורה מסודרת בגן הפסלים.
דארסי קארדן

חיים מוקדמים

קארדן נולדה בשם דארסי בת' ארוקן, נולדה בדנוויל, קליפורניה. אביה, דניס ארוקן היה שחקן בתיאטרון הקהילתי המקומי וייסד את מגזין המוזיקה "BAM". יש לה שתי אחיות, מירנדה ולני, ואח אחד, וויל. ב-1998 סיימה את לימודיה בתיכון עמק סן רמון וקיבלה תואר ראשון באמנויות התיאטרון מאוניברסיטת דרום אורגון.

קריירה

לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', עברה לניו יורק סיטי. בתחילת הקריירה שלה קארדן אף הייתה בייביסיטר עבור השחקן ביל היידר. לקארדן היה תפקיד חוזר בסדרה "ברוד סיטי" של קומדי סנטרל. קארדן גם השתתפה בתפקידי אורח בסדרות "בתוך איימי שומר" ו"האקסית המטורפת". לקארדן היה תפקיד קטן בסרט "אנשים אחרים".
מאז 2016 היא מככבת בקומדיה שיצר מייקל שור "המקום הטוב", בתפקיד ג'נט לצד השחקנים קריסטן בל וטד דנסון. לצד עבודתה ב"המקום הטוב", לקארדן יש גם תפקיד משני כ"נטלי גריר" בקומדיה הדרמטית של HBO "בארי" בכיכוב ביל היידר, שמשודרת מ-2018.

חיים אישיים

קארדן נישאה למפיק ג'ייסון קארדן ביולי 2010. הם גרים בלוס אנג'לס.
הברה

הברה (באנגלית: Syllable) היא יחידה פונולוגית, המאגדת הגאים, לפי מידת הסונוריות שלהם. ההברות הן היחידות המרכיבות מילים. מילה יכולה להיות מורכבת מהברה בודדת או ממספר הברות. כל הברה מכילה גרעין אחד בלבד שהוא החלק בעל הסונוריות הגבוהה ביותר. בשפות רבות הגרעין חייב להיות תנועה, אך יש שפות, שבהן גרעין ההברה יכול להיות גם עיצור סילאבי. מלבד גרעין, יכולות הברות לכלול גם "ראש" (Onset) - עיצור או מספר עיצורים הנמצאים לפני הגרעין, ו"זנב" (Coda) - עיצור או מספר עיצורים הנמצאים לאחר הגרעין.
האלף השני

מאפיינים

על פי המקובל בהיסטוריוגרפיה המערבית, האלף השני מתחלק ל-2 חלקים כמעט שווים.
החלק הראשון מתאפיין בהמשך מסוים של האלף הראשון - המשכם של ימי הביניים באירופה, המשך תור הזהב של האסלאם במזרח התיכון, באמריקה המשך שליטתן של התרבויות הפרה-קולומביאניות, ובמזרח הרחוק המשך הדומיננטיות של שושלות סין הקיסרית - שהופרעה בשלב מסוים באופן דרמטי על ידי עלייה של האימפריה המונגולית.
החלק השני של האלף השני נקרא בהיסטוריוגרפיה המערבית העת החדשה. בתקופה זו התרחשו שינויים מרחיקי לכת בכל תחומי החיים של בני האדם: דת, פוליטיקה, תעשייה, חברה, כלכלה, מסחר, תחבורה, תקשורת, מיכון, מדע, רפואה, טכנולוגיה ותרבות. תמורות אלה שינו את "העולם הישן" למה שמכונה "העולם המודרני" או "העולם החדש".
נהוג לסמן את המעבר בין התקופות סביב המאה ה-15, כאשר היסטוריונים שונים מצביעים על מאורעות שונים כמאורע המכונן שהתחיל את העת החדשה. חלק מהמאורעות הללו הם המצאת הדפוס בשנת 1456, גילוי אמריקה בשנת 1492, תחילת המהפכה הפרוטסטנטית בשנת 1517 ועוד. כך או אחרת, המחצית השנייה של האלף השני עבר העולם סדרה של מהפכות, שהתרחשו תחילה באירופה או בעולם המערבי, והתפשטו בהדרגה בכל העולם. חלק מהמפכות שהתרחשו בתקופה זו הן מהפכת הדפוס, המהפכה המדעית, ליברליזציה דרמטית של החברה ושל הכלכלה שהביאה בצידה גם דמוקרטיזציה, המהפכה התעשייתית, גלובליזציה ועוד.
Forever 21

היסטוריה

רשת forever 21 הידועה במקור בשם "אופנה 21" נוסדה בשנת 1984 בלוס אנג'לס, קליפורניה על ידי דו וון צ'אנג ואשתו דין סונק והייתה מיועדת לילדים ובני נוער בלבד.
הסניף הראשון נפתח באפריל 1984, ברחוב פיגוארואה בפארק היילנד באזור לוס אנג'לס, גודלו היה 900 מ"ר בלבד והוא נשא את השם המקורי: "אופנה 21". עיצובים מקוריאה הדרומית נמכרו וכוונו לקהל יעד ספציפי והוא הקהילה הקוריאנית-אמריקאית. בסוף השנה הראשונה בה פעלה המכירות עלו מ-$‏35,000 ל-700,000$. הצלחת הרשת גברה ונפתח סניף חדש בכל שישה חודשים, בזמן זה שונה שם הרשת ל-forever 21.
בשנת 1989, Forever 21 פתחה את הסניף ה-11 במספר בקניון פנורמה בקליפורניה, אשר היה הסניף הראשון של הרשת הממוקם בקניון. עם הצלחת הרשת היא החלה להגדיל את גודלם של הסניפים לסניפים בגודל ממוצע של 5,000 מ"ר לכל סניף. מאז, Forever 21 פועלת בקניונים גדולים בפריסה ארצית.
ב-1995 פתחה הרשת את הסניף הראשון מחוץ לגבולות קליפורניה, שהיה ממוקם ב"קניון של אמריקה" במיאמי, פלורידה. עד לשנת 1997 נפתחו 40 סניפים של הרשת בסך הכול והרשת התפשטה בכל רחבי ארצות הברית.
בשנת 1999 הגיעה ההזדמנות לפתיחת חנות בעלת אופי משלה בתוך מרכז האופנה נורת'רידג' עם תצוגת שיווק של עיצובים מחודשים שנמכרו לכל סניפי הרשת. בשלב זה, Forever 21 גדלה וכך גם גודל הסניפים הממוצע שלה גדל ל-9,000 מ"ר לכל סניף, ואלה ממוקמים בקניונים נחשבים.
החנות הראשונה מחוץ לגבולות ארצות הברית נפתחה בפוארטו ריקו ב-1 באוגוסט 2009.
חנות הדגל של הרשת ממוקמת בטיימס סקוור בניו יורק, בעלת חמש קומות ומשתרעת על פני 9,000 מ"ר.

בישראל

ב-19 בדצמבר 2011 נפתח הסניף הראשון בישראל, בקניון עזריאלי שבתל אביב הכולל שתי קומות המשתרעות על גודל של 1,800 מ"ר. ביום הפתיחה הגיעו לסניף כ-4,000 לקוחות. חנות זו הייתה חלק מהזמן במקום ה-5 מבין סניפי הרשת בעולם בכמות המכירות הגבוהה ביותר.
הסניף השני של המותג נפתח ב-21 בנובמבר 2013 בגודל של 1,500 מ"ר, בקריון בקריית ביאליק, בה שווקו לראשונה בישראל פריטים של הרשת לילדות. ב-30 בינואר 2014 נפתח סניף של החנות בגראנד קניון בבאר שבע ולאחריה נפתח סניף החנות בקניון מלחה בירושלים. במרץ 2015 פתחה הרשת שני סניפים, הראשון בקניון איילון ברמת גן, והשני במתחם "ביג פאשן" באשדוד. ב-2016 נפתח סניף חדש של הרשת בקניון הזהב בראשון לציון.
נכון לאפריל 2018, מחזיקה הרשת בשלושה סניפים בישראל: בקניון הזהב בראשון לציון, במתחם "ביג פאשן" באשדוד ובקניון עזריאלי בתל אביב.

נתוני מכירות

מחזור מכירות החברה ברחבי העולם עומד על כ-2 מיליארד דולר בשנה, כאשר בישראל המכירות עומדות על ממוצע של 70 מיליון שקלים בשנה, כ-5.8 מיליון שקלים בחודש (נכון ל-2012).
משה אייכנשטיין

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין ולהינדא בתו של רבי צבי, נישא לבתו של רבי יהודה חריף. היה תלמידם של החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ, רבי מנדל מרימנוב ורבי משה מפשעווארסק ובנוסף היה תלמידו המובהק של אחיו רבי צבי הירש (אבי חסידות זידיטשוב), כך שבהקדמה לספרו של רבי צבי הירש: "עטרת צבי" כותב רבי משה דברי שבח והודיה על שזכה ללמוד מתורתו של אחיו. 
לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א ואת מקומו מילא אחיהם רבי ישכר בעריש אייכנשטיין אך כעבור שנה נפטר ובמקומו החל רבי משה מסמבור לנהוג באדמו"רות ובמקביל כיהן בנו רבי יהודה צבי מראזלא כממלא מקום חמיו רבי צבי הירש באדמו"רות. בתקופה זו חיבר רבי משה את ספרו "תפילה למשה".
רבי אליעזר צבי ספרין, בעל ה"דמשק אליעזר", היה תלמידו
רבי משה נפטר בו' באייר ה'ת"ר ונטמן לצד אחיו. את מקומו מילא בנו רבי יחיאל מיכל.
מחשוב לביש

מחשוב לביש (באנגלית: Wearable Computing) הוא אוסף של אביזרים אלקטרונים, כגון חיישנים, מצלמות, מסכים וכדומה, שניתנים לנשיאה על הגוף. אביזרים אלה מספקים למשתמש מידע נוסף על הסביבה ( באמצעות מציאות מתוגברת), מידע על סכנות מתקרבות (שימוש בחיישן תרמי, לדוגמה לזיהוי נחשים) ומידע מסחרי ופרסומי.
הרציונל הוא שהמחשוב הלביש יאפשר למחשבים ללוות אותנו במהלך חיי היום יום ויאפשר להיעזר בו באופן מיידי כאשר נצטרך להשתמש בו. עד כה, האינטראקציה עם המחשבים מוגבלות מאוד ודורש שהמשתמש יהיה ממוקד במערכת. אף על פי שבשנים האחרונות מיוצרים יותר ויותר מכשירים עם מעבדים פנימיים אשר משתלבים בחיינו, שיטת האינטראקציה השולטת היא עדיין זו בה אנו משתמשים במחשבים השולחניים.