google/wiki40b huggingface dataset:
דלילה (טיל)

היסטוריית פיתוח

במהלך מלחמת יום הכיפורים ומלחמת ההתשה שקדמה לה, נפגעו קשות מטוסי חיל האוויר הישראלי ממערכות נ"מ. אחד הפתרונות לבעיה שנבחן על ידי חיל האוויר היה שימוש במטרות דמה, שהן למעשה כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מים) שימשכו אליהם את אש מערכות הנ"מ והקשב שלהן ויאפשרו למטוסי תקיפה גישה בטוחה יחסית להשמדתן, בדומה ל-BQM-74 צ'אקר האמריקאי (כטב"ם המשמש כמטרה אווירית, בעיקר לצורכי אימון). בשנת 1978 החל החיל בפרויקט "רם לבב" לפיתוח טיל שיוט לשיגור מהקרקע, בעל מאפיינים המחקים מטוס קרב. אנשי הפרויקט שיגרו בהצלחה מספר אבות-טיפוס, אלא שעלות הפרויקט ובחירה בגישה של ירי-מנגד שישמיד את מערכות הנ"מ על פני תקיפה ישירה תחת מעטה של סביבה רוויה במטרות דמה, גרמו לחיל האוויר להעביר את הפרויקט לידי אחת התעשיות הביטחוניות.
התעשייה הצבאית קיבלה על עצמה את המשך פיתוח הטיל. הקונספט של פיתוח מטרת דמה המחקה מטוס קרב נזנח, ובמקומו הוחל בפיתוח טיל שיוט מונחה משוגר-מנגד מהאוויר, ארוך טווח, חמוש בראש נפץ, שיתקוף בעצמו את מערכות הנ"מ. לצורך הפיתוח קלטה התעשייה רבים מאנשי חיל האוויר שהשתתפו בפרויקט "רם לבב".
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נערכו ניסויי שיגור מלאים של דלילה ממטוסי F-4 פנטום ("קורנס"). בשנת 1994, לאחר שהניסויים הוכתרו בהצלחה, נכנסו לשימוש חיל האוויר הישראלי טילים מבצעיים, המכונים בחיל האוויר "חנית", וב-2004 פורסם קיומו של דגם קרקע-קרקע מבצעי. הטיל הותאם גם לשיגור ממטוסי "קורנס 2000" (השבחה ישראלית של ה-F-4 פנטום) ו-F-16C/D ("ברק"). כמו כן, אחד השינויים שנערכו במטוסי ה-F-16I ("סופה") לפי דרישות חיל האוויר הישראלי, היה התאמה מראש לנשיאת ה"דלילה".
במלחמת לבנון השנייה (2006) נעשה ירי מבצעי ראשון של הטיל, כאשר מטוס F-16D של חיל האוויר השמיד באמצעותו משאית תחמושת שיועדה לחזבאללה, בעודה עושה את דרכה מסוריה לדרום לבנון.

מאפיינים

הטיל מורכב ממספר מקטעים. בחלקו הקדמי מצויים אנטנה וראש ביות עם יכולות יום ולילה, מאחוריו מערכות הנחיה ובקרת טיסה הכוללות טייס אוטומטי ומערכת ניווט משולבת (מערכת ניווט אינרציאלית — INS, וניווט מבוסס GPS). מאחורי מקטע האלקטרוניקה מצויים ראש נפץ במשקל 30 קילוגרם ומכל דלק. בחלקו האחורי של הטיל מצויים משטחי היגוי ומנוע טורבו-סילון עם דחף של 165 ליברות מתוצרת מנועי בית שמש, המאפשר לטיל להגיע למאך 0.9 (כ-1100 קמ"ש) ולרום-שיוט מקסימלי של כ-30,000 רגל.
הטיל מנווט את דרכו למטרה דרך נקודות ציון וגבהי טיסה שהוזנו בו מראש. הוא נע במהירות תת-קולית ובגובה מקסימלי של 30,000 רגל ויכול להגיע לטווח של 300 קילומטר. ראש הביות של הטיל כולל מערכות צפייה ליום וללילה, חיישנים אלקטרואופטיים לרכישת מטרות המאפשרים לטיל לפגוע במטרות נעות. ניתן לזהות מטרות בטווח של 16 קילומטר מהטיל.
לדלילה מספר מאפיינים המייחדים אותו בהשוואה לטילי שיוט אחרים. קו תקשורת אלחוטי בין הטיל למשגרו מאפשר לו לשוטט באזור המטרה לשם איסוף מודיעין חזותי, איתור מטרות או הערכת פגיעה במטרות. בנוסף, יכול מפעיל הנשק לבטל את היעף הסופי של הטיל למטרה בעודו בעיצומו ולחולל תהליך אוטומטי של "הליכה-סביב", כלומר נסיקה של הטיל בחזרה לגובה שיוט וביצוע תקיפה נוספת לפי הצורך.

דגמים

דלילה השתנה לאורך השנים, ופותחו דורות יותר ויותר מתקדמים שלו, אך מסיבות ביטחוניות כונו כל הדגמים בשם דלילה, ללא תוספת ספרור שתעיד על מעבר דגם.
בנוסף לדגמים לירי מהאוויר המכונים כולם "דלילה", יצרה התעשייה הצבאית טילים המצוידים ברקטת האצה שניתן לשגרם ממסוקים, מהקרקע או מכלי שיט. הדגם לירי מהקרקע מכונה Delilah-GL ‏(GL הם ראשי תיבות של ground-launched) והדגם לירי מכלי שיט מכונה Delilah-SL (ship-launched)‎.
עד כדי (מתמטיקה)

במתמטיקה, לביטוי עד כדי יש מובן של ציון חלק מהמאפיינים של גודל או אובייקט, תוך שמאפיינים אחרים מוזנחים בכוונה. בהקשר למאפיין האחרון, שני מספרים ממשיים שווים זה לזה עד כדי סימן, אם הם שווים זה לזה בערכם המוחלט: מספר ממשי נקבע על ידי גודלו והסימן שלו, ושוויון "עד כדי סימן" פירושו שוויון למעט, אולי, במרכיב הסימן.
באופן כללי יותר המושג מאפשר לשייך שני עצמים לאותה מחלקת שקילות, כאשר יחס השקילות מצוין במפורש או במשתמע. "יש שדה סופי אחד מגודל 16, עד כדי איזומורפיזם" - אין פירושו של דבר שכל השדות בגודל 16 שווים זה לזה, אלא שהם איזומורפיים זה לזה. המשפט היסודי של האריתמטיקה קובע שלכל מספר טבעי יש פירוק יחיד לגורמים ראשוניים, עד כדי סדר הגורמים.
כדוגמה נוספת, הדיסקרימיננטה של תבנית ריבועית המוגדרת מעל שדה F היא איבר של השדה, "עד כדי ריבועים" (או: עד-כדי כפל בריבוע). הדיסקרימיננטה איננה איבר מוגדר היטב של החבורה הכפלית , אלא של חבורת המנה .
במדעים הניסויים מעוניינים פעמים רבות בחישוב הפתרון "עד כדי סדר גודל", כלומר, עד לשגיאה של פי עשרה לכל כיוון. למשל: רדיוס גרעין האורניום (השווה ל-) הוא "  עד כדי סדר גודל". כך למשל, בניסוי רתרפורד נמצא שרדיוס גרעין אטום הזהב הוא  עד כדי סדר גודל, ונתון לא-מדויק זה הספיק כדי להפריך את מודל עוגת הצימוקים של תומסון.
כמו כן, משתמשים בביטוי כשמציגים נוסחה בה חסרים מקדמים קבועים. המטרה היא להראות במה תלוי הגודל המבוקש ולא לחשב אותו בדיוק. לדוגמה: נפח של כדור הוא רדיוסו בשלישית עד כדי קבוע (  והקבוע הוא ).

עוד דוגמה: . האנרגיה הכוללת האגורה במתנד הרמוני פרופורציונית לאמפליטודת התנודות בריבוע עד כדי פקטור  (כאשר k הוא קבוע הקפיץ).
יאן פישר

חייו האישיים

פישר נולד בפראג, צ'כוסלובקיה למשפחת מתמטיקאים. אביו, יהודי ניצול השואה, היה מתמטיקאי שימושי שסיים את לימודיו באקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים. אמו הייתה סטטיסטיקאית ממשפחה קתולית. בילדותו נהג פישר ללכת לבית כנסת, אך גם לחגוג את חג המולד. מגדיר עצמו כיהודי.
פישר סיים לימודי תואר ראשון ב-1974 באוניברסיטת פראג לכלכלה בסטטיסטיקה וכלכלה ותואר השני ב-1985 בסטטיסטיקה כלכלית. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית משנת 1980 ועד להתמוטטות המשטר בשנת 1989.
פישר נשוי בשנית למזכירתו לשעבר, והוא אב ל-3 ילדים. בנו יעקב הוא פרופסור וסגן הדקאן בפקולטה לסטטיסטיקה באוניברסיטת פראג לכלכלה.

קריירה

עם סיום לימודיו האקדמיים הצטרף פישר למשרד הסטטיסטיקה הפדרלי. בשנת 1990 התמנה לסגן יושב ראש המשרד, משרה שבה החזיק עד להתפרקות צ'כוסלובקיה, אז הפך לסגן נשיא משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. מאז תחילת שנות ה-90 עמד בראש צוות מניין הקולות בבחירות ברפובליקה הצ'כית. אף שנראה כי דרכו לנשיאות משרד הסטטיסטיקה סלולה, באוגוסט 1999, עם פרישת הנשיא הקודם, החליטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למנות לתפקיד אדם מן החוץ. הנשיאה החדשה פיטרה את פישר בספטמבר 2000, ואז החל לעבוד כמנהל תפעול בחברה עצמאית בינלאומית לסקרי שוק. בשנת 2001 השתתף במשלחת של קרן המטבע הבינלאומית למזרח טימור, במטרה לבחון אפשרות הקמת משרד סטטיסטיקה במדינה. בחודש מרץ 2002 החל לעבוד כראש מכון המחקר של הפקולטה למידע וסטטיסטיקה באוניברסיטה לכלכלה של פראג. לאחר שנשיאת משרד הסטטיסטיקה הצ'כי התפטרה מתפקידה, בעיצומה של שערוריה בחישוב מאזן סחר החוץ, נקרא פישר, באפריל 2003, ליטול את תפקיד הנשיא של משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. פישר חבר בארגונים סטטיסטיים לאומיים ובינלאומיים.

ראשות ממשלת צ'כיה

אחרי ההתמוטטות של ממשלת מירק טופולנק בהצבעת אי אמון במרץ 2009, בעוד צ'כיה משמשת כנשיאה התורנית של האיחוד האירופי, הוצע כי פישר יעמוד באופן זמני בראשות ממשלת צ'כיה. ממשלתו, אשר בה תמכו שתי המפלגות הראשיות, הושבעה ב-8 במאי 2009, מתוך הבנה כי בחודש אוקטובר תערכנה בחירות מוקדמות במדינה. אולם, התפתחויות בלתי צפויות בבית הדין לחוקה ובבית הנבחרים, גרמו לדחיית הבחירות לחודש מאי 2010. פישר החליט להמשיך בתפקיד ראש הממשלה, תפקיד בו זכה לאהדה ציבורית, עד למועד הבחירות, אף שהמפלגות הציעו לו תפקיד במועצת אירופה. ב-28 ביוני החליף פטר נצ'אס את פישר בתפקיד ראש הממשלה.
נביל אל-ערבי

נביל עבדאללה אל-ערבי (ערבית:  نبيل العربي; נולד ב-15 במרץ 1935) הוא משפטן מצרי עד לאחרונה כיהן כמזכ"ל הליגה הערבית. אל-ערבי כיהן כשלושה חודשים כשר החוץ של מצרים בממשלה בראשותו של עיסאם שאראף, שהתמנתה בעקבות ההפיכה במצרים ב-2011.

ביוגרפיה

אל ערבי סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קהיר בשנת 1955 וקיבל תואר שני במשפט בינלאומי ולאחר מכן, תואר דוקטור למשפטים, מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. ב-1978, שימש כיועץ משפטי למשלחת המצרית במהלך ועידת קמפ דייוויד, וכן עמד בראש המשלחת המצרית למשא ומתן לסיום המחלוקת עם ישראל אודות טאבה (1985-1989).
אל-ערבי כיהן גם כשגריר מצרים להודו (1981-1983), וכן היה נציג קבע של מצרים באו"ם בז'נבה (1987-1991) ובניו יורק (1991-1999). בתקופה מסוימת עבד גם כיועץ לממשלה הסודאנית בעניין הבוררות על גבולות אזור אביי בין ממשלת סודאן לבין ארגון צבא שחרור העם הסודאני.
משנת 1994 עד שנת 2001 היה חבר בוועדת האו"ם למשפט בינלאומי, בין השנים 2001 ו-2006 שימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק, ומ-2005, חבר בבית הדין הקבוע לבוררויות בהאג.
בחודש דצמבר 2009 הופקד על הכנת המסמכים המשפטיים הדורשים את החזרת הפסל המצרי העתיק של המלכה נפרטיטי מברלין למצרים. ב-4 בפברואר 2011 התמנה לחבר ב"ועדת החכמים", אשר הוקמה במהלך המהפכה של 2011.
אל-ערבי השתתף באופן פעיל בהפגנות בכיכר א-תחריר, וסומן כמועמד מקובל על הכיכר לקבל את תיק החוץ במקום אחמד אבו אל-רייט. אל-ערבי מונה לתפקידו ב-6 במרץ 2011 ומתואר לעיתים קרובות בתקשורת הישראלית כ"עוין לישראל", בעיקר בשל התבטאויותיו הראשונות כשר החוץ על כך שעל ישראל לשלם את ההפרש במחיר הגז המצרי שמיוצא אליה, קריאתו להדק את הקשרים עם איראן וכן העובדה ששימש בעבר כשופט בבית הדין הבינלאומי בשנים 2001–2006 בעת הדיונים על גדר ההפרדה הישראלית. עם זאת, ציין בעבר כי "הסכמי השלום עם ישראל לא היו טעות, אלא כורח המציאות" וכי ארצו "מחויבת להסכם השלום עם ישראל".
המכונית הנשיאותית (רוסיה)

המכונית הנשיאותית (ברוסית: президентский автомобиль) המכונה "השיירה" (Кортеж) היא רכב השרד של נשיא רוסיה.
הדגם הנוכחי של המכונית הנשיאותית הוא רכב מיוחד מדגם Aurus Senate, מותג רכב רוסי לרכבי שרד, שנחשף לראשונה בטקס השבעת נשיא רוסיה, במאי 2018. הדגם פותח על ידי מכון NAMI לפיתוח רכבים ונקרא רשמית בשם "מודל הפלטפורמה המאוחדת"
במוסך הנשיאותי ישנם גם רכבים מיוחדים מתוצרת מרצדס (דגם Mercedes-Benz S 600 Guard Pullman שנבנה על שלדת משאית בינונית) . המכונית מצוידת באמצעים רבים להצלת חיים, להגנה ולהתקפה והיא בנויה על פי הסטנדרטים של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה. כאשר הנשיא נוסע ברכב, בהישג ידו מצויים אמצעי תקשורת מודרניים.

היסטוריה

נשיאי רוסיה (ומנהיגי ברית המועצות קודם לכן) החלו את השימוש במכוניות בראשית המאה ה-20, כשהרכב הראשון היה רכב רולס רויס דגם רולס-רויס סילבר גוסט (Rolls-Royce Silver Ghost) משנת 1922. מרבית מנהיגי ברית המועצות נעו ברכבי זיל ובדגם הלימוזינה ZIL-41047 (כיום רק 2 לימוזינות כאלה הן בשימוש ומשמשות רק את משרד ההגנה הרוסי עבור הטקסים הצבאיים ומצעדי יום הניצחון). נשיא רוסיה בוריס ילצין נע ברכב מרצדס בנץ מדגם S קלאס W140‏, הרכב צויד באמצעי תקשורת מתקדמים והיה חסין ירי. לצורך נסיעות לחו"ל היה הרכב מועמס על מטוס האיליושין Il-76‏. ברכב מדגם דומה השתמש גם דמיטרי מדבדב בתקופת כהונתו בשנים 2008-2012. פוטין, לעומת זאת, נטה להשתמש בדגמי פולמן גארד 600 היוקרתיות.
בשנת 2012 החלה חברת זיל בייצור לימוזינה נשיאותית חדשה, אך רבים טענו שהעיצוב דמה באופן מחשיד לדגם הלימוזינה הסובייטית ZIL-41047 המיושנת והרכב נזנח לטובת עיצוב מחודש ללימוזינה נשיאותית שעוצב בשיתוף פעולה עם מכון NAMI המסייע בפיתוח לימוזינה נשיאותית חדשה ובשיתוף פעולה עם יצרני רכב יוקרה. המכונית עברה נסיעות מבחן במהלך שנת 2016 באוטודרום של שירות האבטחה הפדרלי שבמחוז מוסקבה ונחשפה בטקס ההשבעה לנשיאות רוסיה בשנת 2018.
שיירות הרכבים הנשיאותיות של סוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21 מונות עשרות כלי רכב בנוסף למכונית הנשיאותית וכוללות בין השאר רכבי אבטחה, כלי רכב לטיפול ופינוי רפואי, רכבי עיתונאים ורכבים לפינוי צירי התנועה. רכבי הליווי הן רכבי מרצדס, רכבי פולקסווגן ורכבי BMW מסדרת 5. צי הרכבים הנשיאותי מנוהל ומאובטח על ידי "המוסך למטרות מיוחדות" של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה.
רכבי השרד הנשיאותיים נקראים על שם מגדלי הקרמלין. כך למשל הרכב הנשיאותי העיקרי, זה שפוטין נסע בו בטקס השבעתו, במאי 2018, נקרא בשם "סנאט" (על שם ארמון הסנאט בקרמלין), רכבי הליווי של האבטחה (שאף הם מיוצרים על ידי Aurus) נקראים בשם "ארסנל", על שם מגדל התחמושת של הקרמלין
The Elusive Chanteuse Show

רקע ופיתוח

בדצמבר 2012 המנהל האישי של קארי רנדי ג'קסון אישר שהזמרת תצא לסיבוב הופעות עולמי לאחר שתוציא את אלבומה ה-12 במהלך שנת 2013. לאחר עזיבתה כשופטת בתוכנית "אמריקן איידול" קארי אמרה שהיא התפנתה לסיים דברים אחרונים באלבום ואמרה כי סיבוב ההופעות צפוי להתחיל באוקטובר באסיה. על סיבוב ההופעות אמרה קארי: "אני רוצה לחוות את הספונטניות והרגש שהכנסתי לאלבום הזה על הבמה עם המעריצים שלי. אני לא יכולה להפסיק לכתוב שירים אז אל תתפלאו אם אתם שומעים שיר חדש שכתבתי רק בלילה לפני המופע בעיר שלכם!". אך בעקבות דחיית יציאת האלבום סיבוב ההופעות נדחה לכשנה לאחר מכן לאוקטובר של 2014 והוכרז כי במהלכו קארי תופיע בסין, יפן והפיליפינים בין היתר ובנובמבר הצהירה הזמרת כי תופיע גם באוסטרליה ובניו זילנד.
ליגאו

גאוגרפיה

העיר נמצאת על האי לוזון כ-525 ק"מ מבירת המדינה מנילה, כ-30 ק"מ מהעיר לגאספי  וכ-64 ק"מ מהעיר נאגה . בנוסף, העיר ממוקמת ליד הנהר קבילוגן ‏(בסבואנו).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכביש AH26, ביקול 639 וכביש ליגאו-טבקו. בנוסף, ישנן מספר רב של תחנות דלק בעיר.
הרפתקאות איכבוד ומר טוד

הרוח בערבי הנחל

החלק הראשון של הסרט הוא הרוח בערבי הנחל. בסרט מובא סיפורו של מר קרפד (בגרסה העברית; יובל זמיר), קרפד הנוטה ל"צעקה האחרונה" בכל דבר אפשרי. בשל נטייה זו, הוא מוכר בטעות את ביתו לאדם בשם ווינקי (בגרסה העברית; איציק סיידוף) בתמורה למכונית, הסחורה החמה ביותר. מאחר שקרפד מוכר את ביתו, עוברת קבוצה של סמורים פושעים לביתו ומסלקת ממנו את קרפד. קרפד פונה לידידיו, עכבר (בגרסה העברית; דב רייזר), חולד (בגרסה העברית; עפרון אטקין), מר תחש (בגרסה העברית; שמעון כהן) והסוס סיריל (בגרסה העברית; אלברט כהן) על מנת לתבוע את ווינקי למשפט. במהלך המשפט טוען ווינקי שקרפד בכלל גנב את המכונית וקרפד נזרק לכלא. חבריו משחררים אותו ויוצאים להשיב את ביתו. לאחר קרב בתוך הבית הסמורים וווינקי מובסים. סעודה נערכת לאחר מכן כדי לחגוג את שובו של קרפד לביתו אלא שקרפד אינו נוכח בו משום שרכש את "הצעקה האחרונה" החדשה - אווירון.

האגדה על סליפי הולו

החלק השני של הסרט מציג את האגדה של סליפי הולו בקריינותו של בינג קרוסבי (בגרסה העברית; אלי גורנשטיין). הסרט הוא ללא דיאלוג אך יש בו דיבור לקראת הסוף, רוב הסרט עצמו הוא קריינות של קרוסבי.
הסרט מתאר את הגעתו של איכבוד קריין לכפר סליפי הולו. העלילה עקבית מאוד ודומה כמעט במדויק לסיפור המקור.
איכבוד קריין מגיע לסליפי הולו ומתחיל לעבוד שם בתור מורה. עם הזמן הוא מתחיל לחזר אחר האישה העשירה ביותר בכפר (בעיקר בשביל כספה והאדמה הטובה שבביתה), קתרינה ואן טאסל (בגרסה העברית; שפרירה זכאי). לתמונה נכנס גם הגיבור המקומי אברהם "ברום ברונס" ואן בראנט אשר נאבק מול קריין על אהבתה של קתרינה. לקראת סוף הסיפור מתרחשת מסיבת האסיף ובה נכשל איכבוד בלהציע נישואין לקתרינה. הוא שומע את הסיפורים על הפרש חסר הראש ושב לביתו מפוחד. איכבוד המאמין באמונות טפלות מתחיל להילחץ ככל שהוא מעמיק אל תוך החורשה שבה קבור הפרש על פי הסיפורים. כאשר הוא מגיע לבית הקברות שבחורשה, הוא חושב שהוא שומע את הפרש אך מתבדה ואז מותקף על ידי הפרש חסר הראש שרודף אחריו עד לגשר הכנסייה, שם הפרש משליך את ראשו על איכבוד שנעלם.
לאחר שאיכבוד נעלם, ברום וקתרינה מתחתנים. שנים לאחר שקריין נעלם מגיע אחד מהתושבים וטוען שראה את קריין במקום מרוחק, חי חיים טובים ונשוי לאלמנה עשירה, עם עשרה ילדים הזהים לו להפליא, אך התושבים לא מאמינים לו מתוך ידיעה ש"המורה הועלם על ידי הפרש חסר הראש."

ביקורת

הסרט זכה להצלחה וההתעניינות בו גוברת בימינו, בעיקר בזכות דמותו של הפרש חסר הראש, שנחשבת לאחת הדמויות המפחידות והאפלות ביותר של דיסני, בעיקר בזכות צחוקו המפחיד ומראהו המאיים. הסרט גם היה הבסיס לסרט הלייב אקשן סליפי הולו.
ישראל לנדרס

ביוגרפיה

נולד בתל אביב וגדל בקרית עבודה, אחת השכונות הראשונות של חולון. התייתם מאביו בהיותו בן עשר, ועבר עם אמו ואחותו הצעירה אל בית סבו, הרב הראשי הראשון של רמת גן, שלמה זלקינד לנדרס. 
לנדרס למד באוניברסיטה העברית ספרות עברית ומדע המדינה, ובמקביל קיבל תואר מוסמך במשפטים. מאמצע שנות ה-50 כתב ב"אמר", העיתון המנוקד לעולים, שבו פרסם אחרי מלחמת סיני, באילוצי צנזורה, כתבה על חיילי צה"ל שנהרגו מירי כוחותינו. 
בשנת 1960 הצטרף לעיתון "דבר" ועבד בו עד לסגירתו ב-1995. שימש ככתב פרלמנטרי, ראש המערכת בירושלים, שליח העיתון בוואשינגטון, עורך עמודי הפנים וגיליונות שבת וחג. במקביל עבד שנים רבות ככתב ב"הדואר", ביטאונה של ההסתדרות העברית באמריקה.
בשנות ה-90 היה חבר מועצת העיתונות בישראל.
ב-1998 ערך את ספר השנה של אגודת העיתונאים בתל אביב, ובו ציין כי הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו" הוחלפה ב"טוב לחיות בעד עצמנו", וכי "לא השלטון מאיים על חופש העיתונות אלא ברוני תקשורת, ששיקוליהם בעיקר כלכליים". כמו כן ערך ראיון עם בנימין נתניהו, שהיה בקדנציה הראשונה שלו כראש הממשלה, בו פרש את השקפותיו על התקשורת הישראלית.

חיים אישיים

היה נשוי ולו שלושה ילדים.
טווס (קבוצת כוכבים)

כוכבים מעניינים

α בטווס (פיקוק) הוא כוכב כחלחל במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות מדרגה 1.9. מדידות ספקטרוסקופיות גילו שזהו כוכב זוגי.
δ בטווס הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה לשמש במרחק 20 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.5. למרות שלא נתגלו עד כה כוכבי לכת הנעים סביבו, הוא נחשב כמועמד בולט לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.

גרמי שמיים מעניינים נוספים

NGC6752 הוא צביר כדורי עם בהירות מדרגה 7 שניתן לצפייה במשקפת או טלסקופ קטן.

מקור השם

לפי המיתולוגיה היוונית, זאוס שלח את הרמס להציל את איו, עליה שמר הענק ארגוס בעל מאה העיניים. הרמס הקסים את הענק עם נגינת חליל וכשהאחרון נרדם, זרק עליו הרמס סלע ענקי וליתר ביטחון כרת את ראשו. הרה הוציאה את עיניו של ארגוס ושמה אותן על זנבה של הציפור המקודשת לה, הטווס. למרות שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-16 היא הייתה מזוהה עם הטווס המיתולוגי עוד קודם.
תרנגול הרוקנרול

עלילה

שנטיקלייר הוא תרנגול גאה שגר בחווה ובכל פעם שהוא קורא בבוקר השמש מאירה את החווה, כל החיות השמחות אהבו את שנטיקלייר ואת קולו, עד שיום אחד, תרנגול זר שנשלח על ידי הינשוף הדוכס, ששנא את אור השמש, התגנב לחווה ונלחם נגד שנטיקלייר. שנטיקלייר אמנם ניצח בקרב אולם הדוכס גרם לכך שהחיות יצחקו עליו ויגרשו אותו מהחווה, שנטיקלייר עזב את החווה ועבר לעיר והחווה הפכה להיות גשומה. בינתיים הסיפור הוא חלק מספר שאמא בשם דורי הקריאה לבנה אדמונד. לפתע החווה של אדמונד הפכה להיות מלאה שטפונות בעקבות הגשם, כאשר פרנק, אביו של אדמונד, קרא למשפחה להציל את החווה, אמו של אדמונד אמרה לו להישאר בבית. כאשר נזכר אדמונד בשנטיקלייר, הוא קרא לו בקול, אולם הדוכס הגדול והמרושע הגיע במקומו והפך את אדמונד לחתול קטן כדי לטרפו, למרבה המזל, ניצל אדמונד על ידי הכלב פאטו שנשך את רגלו של הדוכס ובעזרת פנס גירש אדמונד את הדוכס. אדמונד פוגש גם את סנייפס העורב ואת פיפרס העכברה, וביחד הם נסעו בתיבה לעיר על מנת להחזיר את שנטיקלייר, בעוד שאר החיות נשארו. הדוכס שלח את אחיינו האנץ ואת הינשופים כדי לחסל אותם אולם האנץ' נכשל.
כאשר הם הגיעו לעיר, גילו אדמונד וחבריו כי שנטיקלייר שינה את שמו ל"המלך", זמר דמויי אלביס ששר באולם הופעות מול קהל גדול. פינקי השועל, הסוכן שלו, נשכר על ידי הדוכס על מנת שידאג ששנטיקלייר לא יחזור לחווה. כתוצאה מכך הוא שכר זמרת מקהלה בשם גולדי, פסיונית יפת תואר, כדי לפתות את שנטיקלייר. שנטיקלייר התעניין כל כך בגולדי כך שלא התגעגע לחווה. כאשר אדמונד נכנס לקרונה של גולדי וביקש ממנה לדבר עם שנטיקלייר, גולדי חשבה שהוא חתול מרושע וגירשה אותו משם בכעס, אולם לאחר שפינקי והצפרדעים תפסו את אדמונד וחבריו, גולדי פתחה את לבה והבינה שעשתה טעות. באולם הצילומים גולדי סיפרה לשנטיקלייר בעצב שחבריו מהחווה נמצאים בעיר ומחפשים אותו. בינתיים אדמונד וחבריו נכלאו בקרוואן של פינקי. כששנטיקלייר גילה שפינקי שיקר לו וניצל אותו, ברח שנטיקלייר יחד עם גולדי מהאולם ישר אל הקרוואן להציל את חבריהם. כאשר עמדו לחזור הביתה, הבינו אדמונד וחבריו שהדינשופים עומדים לאכול את חבריהם בגלל מחסור באור, למרבה המזל אדמונד רדף אחרי הינשופים עם הפנס של המסוק.
ברגע שחזרו לחווה, ניסו אדמונד וחבריו לגרום לשנטיקלייר לקרוא אולם הם הבינו ששנטיקלייר שכח איך לקרוא. אדמונד ניסה לשחרר את רוחו של שנטיקלייר וקרא פעמים רבות בשמו, אולם הדוכס תפס את אדמונד והפך אותו לחסר הכרה. בעקבות כך פאטו וכל החיות קראו בשמו של שנטיקלייר וזה גרם לדוכס להתרגז, למרבה המזל זיכרונו של שנטיקלייר חזר אליו והוא קרא בקול גדול עד שקרני השמש פגעו בדוכס אש גרמו לו להתכווץ לממדים קטנים.
לאחר שהשטפונות נגמרו, כל החיות הסתובבו סביב אדמונד, אשר הפך בחזרה לילד. כאשר פיפרס קראה בשמו, אדמונד התעורר בחדרו מול אימו. כאשר אדמונד הסתכל מחוץ לחלון הוא ראה את השמש המאירה בחווה ומשוכנע ששנטיקלייר קרא לשמש. אמו של אדמונד הסבירה לו שזה רק חלום שחלם בלילה אולם אדמונד אמר לה שזה אמיתי. כאשר אמו של אדמונד עזבה את חדרו, יצא אדמונד אל החווה של שנטיקלייר, בתור ילד, ופגש שם את כל חבריו החיות וגם את שנטיקלייר ששר לשמש השמחה.
אנסו פאטי

ביוגרפיה


נולד בגינאה ביסאו. אביו, בורי פאטי, הוא כדורגלן לשעבר. גם אחיו, בריימה ומיגל, הם כדורגלנים הקשורים לברצלונה. בגיל שש עברה המשפחה להררה שבסביליה, ספרד, כאשר אחיו בריימה הצטרף לקבוצת הכדורגל סביליה. אנסו פאטי שיחק בקבוצת הילדים של קבוצת סביליה, ובשנת 2012 הצטרף ל"לה מאסיה" – אקדמיית הכדורגל לנוער של קבוצת ברצלונה.
פאטי הבקיע את שער הבכורה שלו בגיל הצעיר ביותר בתולדות ברצלונה נגד אוסאסונה. הוא עשה זאת ב-31 באוגוסט 2019, בגיל 16 ו-305 ימים.
פאטי גם הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגת האלופות במדי ברצלונה כשפתח במשחק נגד בורוסיה דורטמונד.
אילן ארד

פרופ' אילן ארד (נולד בשנת 1943) הוא רופא ילדים ישראלי, מנהל מחלקת ילודים בבית החולים הדסה הר הצופים.

ביוגרפיה

נולד בישראל למנחם והלה סנטו. בשנות ה-60 למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן התמחה ברפואת ילדים בבית החולים הדסה עין כרם ובמספר אוניברסיטאות בארצות הברית. היה נטולוג בכיר ואחראי על היחידה לטיפול מיוחד בילוד בבית החולים הדסה עין כרם ולאחר מכן בהדסה הר הצופים. שימש מנהל היחידה לטיפול נמרץ בילוד הדסה הר הצופים, וכעבור זמן התמנה למנהל מחלקת ילודים של בית חולים זה. פרופ' ארד מרצה בתחום מחלות ילדים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית.
ארד נשוי לנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים מוסיה ארד. הם הורים לשלושה בנים ומתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
דייוויד פרדו

ביוגרפיה

פרדו נולד במייקון שבג'ורג'יה לדייוויד אלפרד פרדו האב ולג'רבייז ויין, זוג מורים וגדל בוורנר רובינס. פרדו בוגר בהנדסת תעשייה וניהול (1972) מוסמך בחקר ביצועים (1975) מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. במכון הטכנולוגי היה פרדו חבר באחוות דלתא סיגמא פי.
פרדו החל את הקריירה שלו בחברת קורט סלמון אסושייטס, חברת ייעוץ בינלאומית, שם עבד במשך שתים עשרה שנים כיועץ ניהולי. התפקיד הראשון שלו היה סגן נשיא בכיר של פעילות תאגיד המזון הענק שרה לי (Sara Lee) באסיה, תפקיד אליו נכנס ב-1992. ב-1998, פרדו הצטרף לריבוק כסגן נשיא בכיר, ובסופו של דבר התקדם לתפקיד נשיא ומנכ"ל החברה. ב-2002, פרדו עזב את ריבוק לטובת חברת פילוטקס, חברת טקסטיל בקרוליינה הצפונית. החברה פשטה רגל לאחרונה עם חוב כבד וחובות פנסיה בסכומי עתק. פרדו לא הצליח להשיג מימון נוסף ממשקיעים בחברה, ומאוחר יותר לא מצא קונה לחברה. הוא עזב את החברה ב-2003 לאחר תשעה חודשים בעבודה וקיבל 1.7 מיליון דולר אמריקני כפיצוי. החברה נסגרה חודשים אחדים מאוחר יותר, כש-7,650 עובדים יצאו ממעגל העבודה ונותרו מובטלים.
לאחר שעזב את פילוטקס, הפך פרדו למנכ"ל דולר ג'נרל. לאחר סגירה ראשונית של מאות חנויות של החברה, הכפילה החברה את מחיר המניות שלה ופתחה כ-2,600 חנויות חדשות לפני שנמכרה ב-2007 למשקיעים פרטיים. ב-2014 הכריז על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה. הוא התמודד בבחירות מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל נאן, בת למשפחת פוליטיקאים מקומית ניסתה למשוך את קולות האפרו-אמריקאים והקהילה ההיספנית במטרה להיבחר לסנאט מטעם המדינה השמרנית. ממוצע הסקרים בבחירות הצביע על פער של פחות מאחוז בין שני המועמדים. בבחירות הכלליות ניצח ברוב של 53%.
אילן אטיאס

קורות חייו

אטיאס גדל בלוד ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 בחר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס הקצינים שימש כמפקד מחלקה בגדוד 13 (גדעון). לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה מסלול, ובהמשך מפקד פלוגה ותיקה. בתפקידו הבא פיקד על פלנ"ט גולני. בשנת 1992 פיקד על מבצע במהלכו הרג כוח מן הפלוגה באמצעות טיל טאו שני חיילים מצבא לבנון ושלושה אנשי חזבאללה. לאחר מכן שימש כסמג"ד בחטיבה. בתפקידו הבא מונה לקצין אג"ם חטיבתי תחת פיקוד המח"ט, ארז גרשטיין.
לאחר מכן הועלה לדרגת סא"ל ובאפריל 1998 מונה למפקד גדוד 51, והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. באותה שנה התרחש ירי דו צדדי תחת פיקודו, כאשר כוח מן הגדוד שביצע מארב ירה והרג את אחד מחיילי הכוח אוהד זך, בשל טעות בזיהוי, לאחר שהכוח התפצל. בעקבות זאת קבע הרמטכ"ל, שאול מופז, בשנת 2000 כי אטיאס לא יקודם בדרגה למשך שלוש שנים ולא ישמש בתפקיד פיקודי-מבצעי. באוגוסט 1999 במהלך מבצע "שבר ענן", נפצע אטיאס בהתקלות עם חוליית חזבאללה בקרבת המבצר הצלבני קלעת דובי. בעקבות הפציעה הוא סיים את תפקידו כמפקד גדוד 51. לאחר ההחלמה, מונה למפקד בא"ח גולני, ובהמשך לסגן מפקד חטיבת גולני.
בשנת 2005 מונה למפקד חטיבת כרמלי, חטיבת חיל רגלים במילואים, ובמלחמת לבנון השנייה הוביל את החטיבה בלחימה בגזרות המרכזית והמערבית בדרום לבנון, ובקרב עייתא א-שעב. לאחר המלחמה שימש כנספח צה"ל בצרפת.