google/wiki40b huggingface dataset:
דני הירשברג

קורות חייו

דני הירשברג נולד ב-1966 ליהודית וליחיאל ולו ארבעה אחים ושתי אחיות, וגדל בעיר תל אביב. הוא בוגר ישיבת בני עקיבא נחלים, שירת בחיל החינוך במסגרת מסלול ישיבות ההסדר.
אחיו השני, יצחק הירשברג, נפל במבצע שלום הגליל בט"ו באב תשמ"ב (1982).
הירשברג כיהן כסמזכ"ל תנועת בני עקיבא ושימש בשלל תפקידים נוספים, ביניהם רכז מחוז ירושלים וראש מחלקת כוח אדם. הוא מתגורר ביישוב טלמון, ואב לחמישה ילדים. חבר ההנהלה הארצית של בני עקיבא משנת 1990 ועד היום. הירשברג בעל תואר ראשון בחינוך במקצועות תנ"ך ומחשבת ישראל ותואר שני בתולדות ישראל מטעם אוניברסיטת חיפה. כמו כן משמש הירשברג כמדריך משלחות נוער לפולין. 
בשנת 2011 נבחר לכהן כמזכ"ל בני עקיבא. במרץ 2016 נבחר סגנו יאיר שחל להחליף אותו עם תום תקופת כהונתו. ב-1 בספטמבר 2016 סיים את תפקידו.
תחנת הרכבת מסעודיה

מסילת הברזל

בעקבות ההוראה של ג'מאל פאשה לכבוש את תעלת סואץ מידי הבריטים נוצר הכרח לוגיסטי בשינוע כוחות ואספקה לדרום ארץ ישראל. היינריך מייסנר, מהנדס גרמני בשרות העות'מאנים, שינה את התוכנית המקורית של המסילה הארץ-ישראלית ובמקום שמסילת השומרון, שמוצאה מתחנת עפולה, תעבור דרך שכם ותגיע לירושלים החליט שמסילת השומרון לא תמשיך משכם לירושלים אלא תוסט מערבה ותסלל לאורכה של השפלה ומשם לנגב בואכה חצי האי סיני. נסלל מסעף ממסעודיה דרך הבקעה של נחל שכם לטול כרם תחנת המוצא של המסילה המזרחית. שרידים של הסוללה, עמודי קו הטלגרף שליוו אותה וכן מעברים על פני הנחל של מסלול הרכבת נראו בבירור בשנים הראשונות לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967.

התחנה כיום

מבנה התחנה נטוש ומתפורר, ליד המבנה המרכזי ישנם שרידים של מבני שירות נוספים. ליד התחנה נבנו מסעדה וקאנטרי קלאב על ידי כפריים מהסביבה, שנכון ל-2009 נטושים.
רשימת מילים בגרמנית שמקורן בעברית

בשפה הגרמנית ישנם מילים וביטויים רבים שמקורם בשפה העברית ויידיש. מילים רבות זלגו לגרמנית המדוברת דרך שפת הרוטוולש - ז'רגון של ארגוני הפשע בדרום גרמניה ושווייץ הגרמנית במאה ה-19, בה השתמשו במושגים בעברית ביידיש באופן סאטירי ולא במשמעותם המקורית (לדוגמה, המילה "מזוזה" שימשה ככינוי לזונה – מישהי שעומדת על מפתן הדלת וכולם יכולים לגעת בה). מאוחר יותר ובדרך כלל לאחר שינוי משמעות נוסף, אותו אוצר מילים השתרש בגרמנית המדוברת. חלק מהמלים נשארו בגדר סלנג ליודעי ח"ן. חלקן קיבלו על עצמן את חוקי הדקדוק הגרמני, נכנסו לשימוש יומיומי, ולא מרמזות בכלום על עברן היהודי.
השישייה מספר 2 בסול מז'ור של ברהמס

כתיבת היצירה

את רוב היצירה כתב ברהמס בבאדן באדן, בבית ששכרה שם קלרה שומן ובבית בבעלות אלמנה בשם קלרה בקר בכפר ליכטנטל, על-יד באדן באדן. המקום הצטיין בסביבה עם נוף מרהיב של הר מכוסה יערות, שבה מצא המלחין רוגע נפשי שנחסר לו באותה תקופה. הוא התחיל את העבודה על השישייה בספטמבר 1864 תוך הסתמכות על חומר שכתב עוד בשנות ה-1850 וסיים אותה במאי 1865.
נהג לעבוד בבקרים ואחרי צהרים נהנה מטיולים ביער. 
לפי הביוגרף קרל גיירינגר, גלומה ביצירה התייחסות מוסתרת - מעין אגרת פרידה לאהובתו לשעבר אגתה פון זיבולד. על ידי כך השישייה הזאת היא יצירה יחידה במינה אצל ברהמס מבחינת אופיה התוכניתי.אגתה פון זיבולד, הייתה בת של פרופסור מגטינגן, האשה היחידה שהמלחין התארס איתה בשנת 1858 אחרי התאהבות לוהטת ובו זמנית לבטים לא קלים ברהמס הקדיש לאגתה את הלידר אופוס 14 ואופס 19. בעת הקשר איתה חווה ברהמס כמה כשלונות (אחד מהם צורב במיוחד- הקבלה בשריקות בוז ובבקורות דוחות של הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1) וחשש שייאלץ למצוא נחמה בבניית קן משפחתי על חשבון עבודתו האמנותית ושיהיה אומלל. על רקע לבטיו אלה עזב לבסוף את אהובתו, אולם הרהורים על הקשר ועל הצעד שנקט בו לא נתנו לו מנוחה. בשנה שבה כתב את השישייה נודע לו מידידו גרים כי אגתה איבדה את אביה ונסעה לעבוד כמטפלת באנגליה. רדוף זכרונות הוא עצמו ביקר שוב בגטינגן.
בתנועה הראשונה של השישייה לקראת סוף התצוגה (אקספוזיציה), בתיבות 168-162 מופיע המוטיב "אגתה" Agathe, המורכב מהתווים A-G-A-(D)-H-E.‏ כש-H הוא B (סי) בסימון התווים הגרמני.
אחרי שסיים להלחין את השישייה כתב ברהמס לאחד מידידיו: "השתחררתי מאהבתי האחרונה".

ביצועי הבכורה באירופה

הבכורה האירופית של השישייה התקיימה באולם הגדול של הקזינו בציריך ב-20 בנובמבר 1866 והיצירה בוצעה שוב ב-3 בפברואר 1867 בערב של חברת רביעיית הלמסברגר בווינה. היא התקבלה בקרירות בהשוואה חשישייה הראשונה. מבקר מוזיקה של העיתון " וינר צייטונג" הרגיש שמשתקפים בה "חולות מן המדבר":"אנחנו אחוזים שוב מין מועקה מול בשורת היוחנן החדש מן המדבר. נביא זה די מייאש אותנו".
השישייה, המצטיינת ב"עושר ההמצאה",מבחינת הצורה, ההרמוניה והקונטרפונקט. 
היצירה מפורסמת בפתיחה בעלת הצלילים האקזוטיים של התנועה הראשונה, המשרה הרגשה של אידיליה, ובקטעים החדשניים והניגודים הטכניים והמלודיים הרבים. יש בה יותר פוליפוניזציה,  מאשר השישייה הראשונה, ואף יותר רוגע והרהורים פנימיים.  
בשנת 1939  המלחין השוודי קורט אטרברג עיבד את השישייה לתזמורת מיתרים
מזה (יישוב תלמודי)

מזה היה יישוב יהודי בגליל המערבי הצפוני בתקופת המשנה והתלמוד, אשר נזכר בפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות האסורות ב"תחום צור" לעניין חובת קיום המצוות התלויות בארץ.
העיירה מזה נזכרת בשורה ה-12 בכתובת, לצד עיירות יהודיות נוספות בתחום צור, ובהן בצת, מצובה וחניתה, אשר חויבו במצוות התלויות בארץ בשל ריבוי תושביהן היהודים באותה עת, חרף הימצאותן בפאתי אזור צור הנכרי ברובו.
הצעת הזיהוי המקובלת ליישוב הקדום היא בחורבה הקרויה ח'רבת מזי, כשני ק"מ צפונית לראש הנקרה, בסמוך לכפר נאקורה שבתחום לבנון.
אידריסה גייה

קריירת מועדונים

גייה החל את הקריירה בקבוצת דיאמבארס מהליגה הסנגלית עד המעבר שלו ב-2008 לליל מהליגה הראשונה בצרפת. בשנתיים הראשונות שיחק בעיקר בקבוצת המילואים עד שבעונת 2010/11 קיבל את ההזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת האליפות של ליל. גייה הפך לבורג מרכי בקבוצה במדיה שיחק במשך ארבעת השנים הבאות.
ב-10 ביולי 2015 גייה חתם באסטון וילה. לאחר שהקבוצה ירדה מהפרמייר ליג לליגת המשנה, גייה נרכש על ידי אברטון ב-2 באוגוסט 2016 בחוזה לארבע שנים. גייה הוכתר לשחקן בעל התיקולים המוצלחים הרבים ביותר בחמש הליגות הבכירות באירופה לשנת 2016.
ב-30 ביולי 2019 חתם גייה בקבוצה הצרפתית פריס- סן ז'רמן עבור 32 מיליון אירו, בחוזה עד שנת 2023.

נבחרת סנגל

גייה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של סנגל בשנת 2011. הוא ייצג את הנבחרת באולימפיאדת לונדון 2012, גביע אפריקה לאומות 2015, גביע אפריקה לאומות 2017, מונדיאל 2018.
נתן אגמון

ביוגרפיה

נולד בשנת 1896 לשמואל, סוחר, ולבילה בת יצחק פלח בעיר זְבֵנִיגוֹרוֹדְקָה (Звенигородка) בפלך קייב שבדרום האימפריה הרוסית (כיום במחוז צ'רקאסי באוקראינה), בתחום המושב היהודי. קיבל חינוך מסורתי וכללי ולמד בגימנסיה. כבר בצעירותו פרסם ביקורת ומסות ספרותיות בעיתונות העברית. בשנת 1913 ביקר לראשונה בארץ ישראל. ב-1918 נישא לחיה בת אריה ליב גוטמן, ולזוג נולדו שני בנים: שמואל ויעקב.
ב-1920 עלה לארץ והצטרף לקיבוץ הראשון של השומר הצעיר. בין השנים 1952-1922 שימש ראש מחלקת הנוער והתעמולה בקרן קיימת לישראל, ופרסם חוברות הסברה ציונית. השתתף במספר קונגרסים ציוניים כנציג הקק"ל.
פרסם מאמרים רבים, מהם ב"העם", "השילוח", "הפועל הצעיר", "מעברות", "ראזסווייט" ועוד.
טקטיקה

טקטיקה היא  אופן ההוצאה לפועל של יעדים ומטרות להשגה באופן מיידי וקצר מועד. לדוגמה במלחמה - בחירת אופן פעולה קונקרטי, במטרה לזכות בניצחון בקרב ספציפי. זאת, להבדיל מאסטרטגיה, שהיא הצבת היעדים ארוכי הטווח ותכנון אופן הפעולה הכולל ומטרותיו. 
כך למשל ישנה אפשרות שצד מסוים יזכה בניצחון טקטי בקרב, אך יחווה הפסד אסטרטגי במלחמה בשל אי הגשמת היעדים במהלך הכולל של העימות. מכך נגזר הביטוי "ניצח בקרב אך הפסיד במלחמה".
המונח משמש לא רק בהקשרים צבאיים אלא גם בהקשרים אזרחיים כגון כלכלה, שיווק, משחקים, משא ומתן, ספורט ותחומים רבים אחרים.
סיר לילה

סיר לילה (בעברית ספרותית: עֲבִיט) הוא מכל עגול דמוי סיר שנמצא בעבר בחדרי שינה תחת המיטות ושימש כשירותים לשעות הלילה.
סירי לילה היו עשויים חרסינה ולרוב כללו מכסה.
סירי הלילה היו לפעמים חלק ממערכת כלי רחצה בעיצוב זהה, שכללה קערת רחצה, כד, סבונייה וסיר לילה.
סירי לילה מיוחדים לנשים, "בורדלו" ("Bourdaloue"), עוצבו בצורה אליפטית או מלבנית מוארכת, לעיתים עם שפה מוגבהת, כדי לאפשר לנשים שימוש בהם בתנוחת כריעה או עמידה וכן בלבשן את בגדי היום. קיימת אגדה כי השם "בורדלו" הוא על שמו של הכומר הקתולי הצרפתי לואי בורדלו (Louis Bourdaloue), אשר דרשותיו היו כה ממושכות עד כי משרתותיהן של בנות האצולה הניחו במהלכן בדיסקרטיות סירי לילה כאלו תחת שמלות גבירותיהן.
סירי לילה שימשו עד המאה ה-19, עת הוחלפו על ידי אסלות המודחות במים. כיום הם עדיין בשימוש באזורים מסוימים, למשל בסין.
בישראל שימשו בעבר גם סירי לילה עשויים אמייל. במלון המלך דוד היו עד סוף שנות ה-50 חדרים להם לא היו שירותים צמודים, ובחדר נמצאה שידה ובה סיר לילה.
כאשר מרגילים פעוטות בגמילה מחיתולים, משתמשים לרוב בסירי פלסטיק דמויי סיר לילה, בגודל המתאים לפעוט, אשר עדיין אינו מסוגל לשבת בנוחות על אסלה (זו גבוהה מדי ובעלת פתח רחב מדי עבורו). סירים כאלו מתאימים לתקופת הגמילה גם מהיותם ניידים, כך שהפעוט אינו צריך להתאפק עד שיגיע לחדר השירותים. יש ביניהם המשמיעים מנגינה כאשר הפעוט מצליח לכוון לתוכם. בקיבוצים הייתה נהוגה בעבר הושבת כל ילדי הפעוטון בשעה קבועה על סיריהם.
מכל שתפקידו כשל סיר לילה משמש חולים הרתוקים למיטתם. הוא עשוי פלדת אל-חלד כדי לאפשר חיטוי מיטבי או מכל פלסטי שלתוכו מכניסים מכל חד-פעמי מקרטון.
ביהדות סיר לילה (גרף של רעי) הוא דוגמה למוקצה מחמת מיאוס.
יאק-1

מפעילים אחרים

פרט לחיל האוויר הסובייטי סופק המטוס לצבא הפולני ולצבא יוגוסלביה. בשנים 1942-1943 השתמשה במטוסים אלו הטייסת הצרפתית נורמנדי-ניימן, שלחמה במסגרת הצבא האדום.
גיאורגי סקלרוב

ביוגרפיה

סקרלוב התחרה לראשונה בהופעת הבכורה של המשלחת הבולגרית באולימפיאדת הנכים סיאול (1988). הוא התחרה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל (קטגוריה B2) וזכה בשתי מדליות זהב. סקלרוב ניצח בתחרות הדיסקוס עם שיא פאראלימפי של 38.74 מטרים, לפני ריימו הייקינן הפיני שזכה בכסף עם 38.08 מטרים, ואנדז'יי גודלבסקי הפולני שסיים במקום השלישי בתוצאה של 33.68 מטרים. בתחרות הדיפת כדור הברזל זכה סקלרוב במדליית זהב נוספת כששבר שיא פאראלימפי נוסף עם תוצאה של 13.36 מטרים, לפני אורפו ואיניו הפיני שהדף למרחק של 12.45 מטרים וגודלבסקי שזכה במדליית ארד נוספת עם תוצאה 12.38 מטרים.
באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) התחרה סקלרוב בשני המקצים בהם התחרה בסיאול, ונרשם גם לתחרות בתחרות הטלת הכידון. סקלרוב לבסוף לא לקח חלק בתחרות הכידון, אולם בתחרות הדיפת כדור הברזל הצליח לשמור על תארו עם תוצאה של 13.35 מטרים, לפני סרגיי חודקוב האוקראיני שסיים שני עם 13.30 מטרים וקרל מאייר האוסטרי שזכה במדליית הארד עם תוצאה של 12.53 מטרים. בתחרות זריקת הדיסקוס הוא סיים עם מדליית הכסף עם תוצאה של 40.50 מטרים, שני רק לחודקוב שקבע שיא עולם של 40.82 מטרים.
באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) הצליח סקלרוב להוסיף מדליה נוספת כשזכה במדליית הארד בתחרות הדיסקוס עם תוצאה של 38.56 מטרים. הוא שב והתחרה באולימפיאדת הנכים סידני (2000) אך לא הצליח לזכות במדליה.
אחסאן עבד אל-קדוס

אחסאן עבד אל-קדוס (בערבית: إحسان عبد القدوس, 1 בינואר 1919 – 11 בינואר 1990) היה סופר, עיתונאי והוגה דעות מצרי ועורך בעיתונים "אל-אח'באר" ו"אל-אהראם". ידוע בכתיבתם של רומנים רבים שעובדו לסרטים.

ביוגרפיה

עבד אלקדוס נולד בקהיר למשפחה מוסלמית ממוצא מצרי-טורקי. התחביב האהוב עליו בתור ילד היה קריאה. בגיל 11, הוא החל לכתוב סיפורים קצרים ושירים בסגנון קלאסי. אביו, מוחמד עבד אל-קדוס, היה שחקן תיאטרון ושחקן קולנוע מצרי. אביו דחף אותו לפתח קריירה בתחום המשפטים. אחסאן סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת קהיר בשנת 1942 ועבד כעורך דין. הוא היה גם עורך ובעל טור פופולרי בעיתון "רוז אל-יוסוף", שבועון שאמו פאטימה אל-יוסוף (שנקראה גם רוזה אל-יוסוף) הקימה. לעיתים קרובות הוא מתח ביקורת על אישים חשובים, מה שהביא למאסרו שלוש פעמים במהלך הקריירה העיתונאית שלו. מוחמד נגיב נהג לכתוב בעיתונו תחת שמות עט שונים, ולאחר שתפס את השלטון במצרים עלה אל-קדוס לגדולה ונהיה יועצו של נגיב לענייני עיתונות. לאחר ההפיכה של גמאל עבד אל נאצר בפברואר 1954 הוא מתח ביקורת על מועצת ההפיכה ובאפריל 1954 הוא נאסר. 
בשנת 1944, הוא החל לכתוב תסריטים, סיפורים קצרים, ורומנים. מאוחר יותר הוא עזב את קריירת המשפטים שלו והתמקד בקריירה הספרותית שלו. 
בסוף שנות ה-60 הוא מונה לעורך בעיתון אל-אחבאר. בשנת 1969 החל רדיו קהיר לצטט את טוריו מעיתון אל-אחבאר וטוריו נחשבו לאינדיקציה על דעותיו של נאצר. בשנות ה-70 הוא נחשב למקורב לאנואר סאדאת. בשנת 1971 הוא ביקר את המדיניות הסוציליסטית במצרים ודרש יותר ליברליזם. בשנת 1974, לאחר שמונה שנים באל-אחבאר, עבר אל-קודס לאל-אהראם והיה לעורכו הראשי.  
אחסאן עבד אל-קדוס נפטר ב-12 בינואר 1990 לאחר שלקה בשבץ.
בנו, מוחמד אחסאן עבד אל-קדוס, שנקרא על שם סבו, הוא עיתונאי ידוע.

יצירתו

אחסאן התייחס לנשים כסמל להקרבה בחברה המצרית וזו הסיבה שנשים היו הנושא המרכזי ביצירותיו הספרותיות. עבודותיו תרמו לשינוי במושגים המקובלים במצרים.
בניגוד ליצירה הספרותית  החופשית שלו, הוא היה אדם מאוד שמרן והיה ידוע כבעל אישיות מאופקת. 
הוא כתב יותר מ-60 רומנים ואוספי סיפורים קצרים. מבין הרומנים שכתב, חמישה היו דרמטיים, תשעה שימשו כתסריטים לסדרות רדיו, עשרה היו עיבודי מיני סדרות טלוויזיה, והיו להם 49 עיבודים קולנועיים. יצירותיו תורגמו למספר שפות זרות ובהם אנגלית, צרפתית, גרמנית, אוקראינית וסינית. חלק מספריו תורגמו לעברית והפצו בישראל.
איגורה דרייב

מאפיינים

המתחם כולל עשרה מסלולים מקצועיים למירוצי מכוניות, דריפטים, ראלי-קרוס ומוטוקרוס, קארטינג, מירוצי זוגות וכן מרכז לאימוני תגובה לחירום.
הטריבונה העיקרית של המעגל הראשי למירוצי כבישים מסוגלת להכיל 5,000 איש, עם קיבולת כוללת של 50,000 איש. אורכו של המסלול 4,086 מטר ורוחבו 12 מטרים. מספר פניות: תשע לשמאל, שבע ימינה. הפרש הגובה במסלול הראשי הוא 17 מטר. קטגוריית מסלול FIA - רמה 1.

תחרויות

בשנת 2019 המתחם חתם על הסכם עם DTM‏ (Deutsche Tourenwagen Masters) על פי תוכנית 3+2 (חוזה לשלוש שנים עם אופציה להארכה לשתי עונות נוספות). המירוץ הראשון ייערך בתאריכים 29 במאי ועד 31 במאי 2020. עדיין לא מתוכנן לקיים בו תחרויות פורמולה 1.
תומר חנוכה

ביוגרפיה

בגיל עשרים ושתיים, לאחר שסיים שלוש שנות שירות חובה בצה"ל, עבר חנוכה לניו יורק. עם סיום לימודיו בבית הספר לאמנות חזותית (School of Visual Arts) הוא הפך משתתף קבוע במגזינים רבים. לקוחותיו כוללים את השבועון "טיים", "הניו יורקר", "ספין", "ניו יורק טיימס", "רולינג סטון", MTV, ו-Saatchi & Saatchi.
חנוכה שיתף פעולה גם עם אחיו התאום אסף חנוכה. השניים כתבו ואיירו את החוברת "ביפולר" (Bipolar) שיצאה לאור על ידי הוצאת קומיקס אלטרנטיבית (Alternative Comics) בארצות הברית, זכתה לתשבחות הביקורת והייתה מועמדת למספר פרסים. בשנת 2006 פרסם תומר את איש הפלצבו (Alternative Comics).
ויליאם שיירר

חייו

ויליאם שיירר נולד בשיקגו בשנת 1904 כבנו של עורך דין. בשנת 1925, בעת סיור בפריז, נתקבל לעבודה במערכת האירופית של עתון אמריקאי נפוץ, למד את השפות העיקריות של מערב אירופה והפך לכתב חוץ.
בשנת 1934, שנה אחרי עליית הנאצים לשלטון, הגיע שיירר ככתב חוץ לברלין. לאורך תקופת שהותו שם עקב שיירר מקרוב אחר התפתחותו של הרייך השלישי, מתקופת ההתבססות בשלטון ועד לשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937 גויס שיירר על ידי אדוארד מורו להיות שדר של רשת השידור CBS בברלין, והשידורים של השניים מאירופה הביאו הן לפרסומם האישי, והן להגברת העניין של הציבור האמריקני בנעשה ביבשת. שיירר למד להכיר היטב את הנפשות הפועלות ברייך השלישי ואת המהלכים ההיסטוריים המתרחשים בו. הנאצים צינזרו חלקים רבים מכתבותיו ומשידוריו. שיירר היה עד אישי לחלק מן ההתרחשויות החשובות של אותן שנים וסיקר אישית את טקס כניעתה של צרפת בקרון הרכבת במעבה היער בקומפיין, ב-21 ביוני 1940. בדצמבר 1940 שב שיירר לארצות הברית.
עם שובו לארצות הברית פרסם שיירר בשנת 1941 את פרקי יומנו מתקופת שהותו בגרמניה הנאצית בספר בשם "יומן ברלין".
הוא המשיך לעבוד ב-CBS. אחרי המלחמה גילה עמדות ביקורתיות כלפי מדיניות החוץ של ארצות הברית, וכלפי דוקטרינת טרומן. עמדותיו הבלתי מקובלות גרמו לתוכנית שלו ב-CBS לאבד את נותן החסות שלה. כשלא נמצא לנותן החסות מחליף נפגעו תנאי שכרו של שיירר, והוא הרגיש שהרשת לא נותנת לו גיבוי, ופרש. הפרשה גרמה גם לקץ ידידותו עם מורו, שהיה באותה תקופה סגן נשיא הרשת.
בשנת 1959 פרסם שיירר את ספרו רחב היריעה "עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי", שנחשב במשך שנים לסקירה המקיפה והממצה ביותר של הרייך השלישי שיצאה לאור באנגלית. לשונו הבהירה ותיאוריו הססגוניים של שיירר הקנו לספר פופולריות מתמשכת גם בגרסתו העברית (הוצאת שוקן, 1961, שני כרכים).
כיום הועם במידה מסוימת זוהרו של הספר כתיאור חשוב של תקופת הרייך השלישי, גם בגלל חולשות הקיימות בספר המקורי, וגם בגלל מקורות חשובים שנחשפו אחרי צאתו של הספר, ולא עמדו לרשות שיירר. תיאור הלוך הרוחות בגרמניה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, המתבסס על "יומן ברלין" של שיירר עצמו, הוא עדיין בעל חשיבות, בזכות היותו של שיירר עיתונאי ושדר שפעל בעת התרחשות האירועים ובמקום התרחשותם.
תיאורי אירועים ששיירר לא נכח בעת התרחשותם, עם זאת, לוקים מאוד בחסר ויש בהם נטייה להסתמכות מופרזת על מקורות ראשוניים שאמינותם מפוקפקת, או ססגוניות יתרה. במיוחד, ראויה לציון הסתמכותו כמעט ללא הסתייגויות על יומניהם ותאוריהם של אישים כקורט שושניג, הרוזן צ'אנו, אריך רדר, פרנץ הלדר, אלברט שפר או יומניו החלקיים של יוזף גבלס (לפני פרסומם המלא ב-1991), שהיחס אליהם היום ספקני הרבה יותר.
ספר זכרונותיו של שיירר "מסע במאה העשרים" הופיע בשני חלקים בשנים 1976 ו-1984. בשנת 1979 פרסם שיירר ספר זכרונות נוסף והוא "גנדי: לזכרו", שהתבסס על ראיונות שערך שיירר בשנות השלושים עם מהטמה גנדי. נוסף על אלו פרסם שיירר שני ספרי תעודה נוספים (על סקנדינביה ועל נפילת הרפובליקה השלישית), ושלושה ספרים בדיוניים.
שיירר נפטר בשנת 1993, בגיל 89, ונקבר בעיר לנוקס שבמסצ'וסטס.
בסקית

היסטוריה

הבסקית היא מן השפות הבודדות שמקורן באירופה ואינן שייכות למשפחת השפות ההודו-אירופיות. אין כיום תאוריה מוסכמת על מוצאה. בלשנים אחדים מצאו קווי דמיון דקדוקיים בין השפה הבסקית לגאורגית או אף לשפות צפון-אפריקאיות. יש שמשערים שהיא הייתה חלק ממשפחה רחבה יותר של שפות (הנקראת השפות הווסקוניות ), שהתקיימו במערב אירופה ונכחדו בעקבות פלישת העמים ההודו-אירופיים - לפי תאוריה זו בסקית היא השפה האוטוכתונית היחידה באירופה, כלומר היחידה שמוצאה במקום בו מדברים בה. בכל אופן, היא מוגדרת היום רשמית כשפה מבודדת, כלומר שאינה חלק מאף משפחה.
בתקופה שלפני השלטון הרומאי, דוברי בסקית שכנו בכל האזור שבין אקיטן לנהר האברו. 
הבסקית לא הועלתה על הכתב עד המאה ה-16, אם כי נמצאו חלקי משפטים בסקיים בכתבים ספרדיים כבר במאה ה-10. הבסקית הייתה נתונה תחת לחץ כבד מהשפות החזקות יותר שמסביבה (צרפתית וספרדית), והשטח שבו היא מדוברת הצטמצם בהדרגה. בתקופת הדיקטטורה של פרנקו נאסר על הבסקים לדבר בשפתם בפומבי; ילדיהם נאלצו ללמוד בספרדית, שפה שלא הכירו, ונענשו אם נתפשו משוחחים בסקית. לאור הלחץ של המדינה התפתחו בתי-ספר מקבילים בסקיים (ikastolas).
לבסקית שבעה ניבים. בשנת 1968 קיבלה על עצמה האקדמיה ללשון הבסקית (Euskaltzaindia) ליצור גרסה מאוחדת של השפה (Euskara Batua), שתתאים לשימוש כשפה מודרנית, וזו הגרסה המדוברת כיום. דוברי הבסקית מונים כ-700 אלף איש, רובם בחבל הבסקים בספרד, וחלקם בצרפת. בחבל הבסקים הספרדי משמשת הבסקית כשפה רשמית, לצד הספרדית, ואילו בחבל הבסקים הצרפתי הבסקית אינה שפה רשמית.

לקסיקון

אוצר המילים של הבסקית שונה ברובו משל יתר השפות הידועות, אם כי יש טענות שבאזורים נידחים באירופה (למשל באזורים מרוחקים באלפים) השתמרו מילים שדומות למילים בסקיות. בבסקית עצמה יש מספר גדול של מילים שאולות מספרדית. כמו כן בספרדית יש מספר מילים שאולות מבסקית, כגון izquierda (שמאל), בבסקית - ezker.
דרקון (קבוצת כוכבים)

כוכבים חשובים

α בדרקון (תובאן) הוא כוכב בינארי המורכב מענק לבן המלווה בננס לבן, דרגת הבהירות שלו היא 3.7 והוא נמצא במרחק 309 שנות אור ממערכת השמש. הכוכב שימש ככוכב הצפון במשך אלפיים שנה. על פי מומחי תאוריות קשר כגון דייוויד אייק, α בדרקון הוא מקום מוצאם של הרפטיליאנים, חייזרים דמויי זוחלים שניזונים מדם ומסוגלים לשנות צורה, ותופסים עמדות כוח בעולם במטרה לשעבד את האנושות.
γ בדרקון (אלטנין) הוא הכוכב הבהיר בקבוצה עם דרגת בהירות 2.23. זהו ענק כתום במרחק של כ-154 שנות אור ממערכת השמש.
η בדרקון (אל-ד'יביין פריור) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצה עם בהירות מדרגה 2.74. זהו כוכב כפול המורכב מענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית כתום במרחק של כ-90 שנות אור ממערכת השמש.
β בדרקון (רסטבן) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה עם בהירות מדרגה 2.81. זהו ענק צהוב או על-ענק צהוב במרחק של כ-380 שנות אור ממערכת השמש.
ν בדרקון הוא כוכב כפול שדי במשקפת כדי להפריד בין זוג כוכבים לבנים בדרגת בהירות 5.
ο בדרקון הוא ענק צהוב בדרגת בהירות 5 ולו בן זוג כחול בדרגת בהירות 8 הניתן להבחנה בטלסקופ קטן.
ψ בדרקון הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים צהובים בדרגות בהירות 5 ו-6. משקפת טובה מספיקה כדי להבחין בשניהם.

מיתולוגיה

זו אחת מהקבוצות הכוכבים העתיקות ביותר וכבר במיתולוגיה המצרית היא מופיעה בתור אלה. במיתולוגיה היוונית זהו לאדון, הדרקון שהרקולס הרג במשימתו ה-11 על ידי חץ מורעל (קבוצות הכוכבים הרקולס וחץ נמצאות בסמוך לה). אגדות אחרות מייחסות את הקבוצה לדרקון ששמר על גיזת הזהב וחוסל על ידי יאסון.
From the Bottom of My Broken Heart

וידאו קליפ

הקליפ לשיר בוים על ידי גרגורי דארק, והוקרן בהקרנת בכורה ב-19 בדצמבר 1999.
בקליפ נראית ספירס עוזבת את עירה והיא לא יודעת איך היא תוכל לעזוב את בן זוגה.
ויליאם פולוק

חייו

פולוק נולד באנגליה, וזכה באליפות אירלנד בשחמט שהתקיימה בדבלין בשנת 1885 ובאליפות שהתקיימה בבלפסט בשנת 1886 עם 8/8 (לפני ג'וזף הנרי בלקבורן ועמוס ברן).
באותן שנים לא היה פולוק תושב אירלנד, אלא חבר במועדון השחמט של דבלין בין השנים 1880–1882 במהלך שהותו שם כתלמיד רפואה. לאחר מכן חזר לאנגליה והיה למנתח.
בתחרויות שחמט שהתקיימו באנגליה, חלק מקום ראשון בתחרות באת' (דרג ב'), הגיע למקום הרביעי בתחרות לונדון 1885, חלק מקום 8 - 10 בתחרות הרפורד, הגיע למקום החמישי / עשירי בשתי תחרויות שהתקיימו בלונדון בשנת 1886, הגיע למקום השביעי בתחרות נוטינגהאם 1886, חלק מקום 3 - 5 בסטמפורד 1887, הגיע למקום החמישי בתחרות לונדון 1887, חלק מקום 9 - 10 בתחרות ברדפורד, חלק מקום 5 - 6 בתחרות לונדון 1888 (ניצח: איזידור גונסברג) והגיע למקום השני בתחרות דבלין 1889.
בשנת 1889 נסע פולוק לניו-יורק כדי להשתתף בתחרות הבינלאומית שהתקיימה במסגרת קונגרס השחמט האמריקאי השישי. פולוק הגיע למקום ה-11 (ניצחו: מיכאל צ'יגורין ומקס וייס). בתחרות זו ניצח פולוק את מקס וייס, את ג'קסון שוואלטר, את הנרי בירד, את ג'יימס מייסון, את אז'ן דלמאר, את מקס ג'וד ואת ז'אן טאובנהאוס.
לאחר מכן עבר לבלטימור כשחמטאי מקצועני והחל לכתוב טור שחמט בעיתון Baltimore Sunday News וכן לכתוב דווחים על השחמט בארצות הברית עבור הבטאון British Chess Magazine. בשנת 1890 ניצח פולוק בדו-קרב מול צ'ארלס מוהלה 7.5-6.5 בניו-יורק, ולאחר מכן הפסיד דו-קרב לאז'ן דלמאר 3-5. בתחרות לקסינגטון 1891 חלק פולוק מקום ראשון עם ג'קסון שוואלטר אך הפסיד לו במשחק הפלייאוף.
בשנת 1892 שימש פולוק כמזכירו של וילהלם שטייניץ. בשנת 1893 חלק מקום 4–5 בתחרות ניו-יורק ולאחר מכן חלק מקום 9–11 בתחרות נוספת בניו-יורק (ניצח: עמנואל לסקר). בתחרות זו ניצח את ז'אן טאובנהאוס ואת הרי נלסון פילסבורי.
בתחרות הידועה שהתקיימה בהייסטינגס בשנת 1895 הגיע פולוק למקום ה-19 (ניצח: הרי נלסון פילסבורי). בתחרות זו ניצח את זיגברט טאראש, את וילהלם שטייניץ, את אדולף אלבין, את איזידור גונסברג ואת הנרי בירד.
פולוק נפטר בשנת 1896 כתוצאה ממחלת השחפת.
הקורפוס ה-20 (האימפריה העות'מאנית)

הקמת הקורפוס ופעילותו

בספטמבר 1916 פנה הפיקוד הגרמני לעות'מאנים בבקשה לשלוח כוחות צבא לתגבור מערך מעצמות המרכז בחזית המקדונית. שר המלחמה העות'מאני אנוור פאשה נעתר לבקשה ושלח לחזית את דיוויזיית הרגלים ה-50. בהמשך נשלחה לחזית גם דיוויזיית הרגלים ה-46 וביחד יצרו את הקורפוס ה-20. למפקד הקורפוס מונה מירליווה אבדילקרים פאשה אשר קבע את מפקדתו בדרמה. הכוחות העות'מאניים הוצבו בגזרות הערים סרס ודרמה ונטלו חלק מועט במלחמת ההתשה שהתפתחה בחזית.
מצבם של העות'מאנים בחזיתות אחרות הוביל את הפיקוד הבכיר לפעול להוצאת הכוחות מהחזית המקדונית. ב-19 במרץ 1917 הועברה הדיוויזיה ה-46 מתוך הקורפוס ה-20 לחזית עיראק ועד אמצע אפריל הושלם פינויה מהחזית המקדונית. הדיוויזיה ה-50 נשארה באזור העיר דרמה ובשלהי מאי הועברה לגזרת העיר חלב ומשם לגזרת ארץ ישראל ובה השתתפה בקרבות המערכה על ארץ ישראל. בהמשך, הוחלפו דיוויזיות הקורפוס באחרות.

מבנה הקורפוס

במהלך קרבות החזית המקדונית, סופח הקורפוס ה-20 לארמייה השנייה של צבא בולגריה. הקורפוס כלל שתי דיוויזיות ה-50 וה-46. כל דיוויזיה הורכבה מ-4 רגימנטים, 3 רגימנטי רגלים ורגימנט ארטילריה. בנוסף, סופח לגיס ה-20 רגימנט האפסנאות ה-16 העות'מאני. מיוני ועד ספטמבר 1918 כלל הגיס את האוגדות ה-26 וה-53 והוא לחם בגזרת ארץ ישראל. בראשית 1919 הורכב הקורפוס מהדיוויזיות ה-23 וה-24. כל דיוויזיה הורכבה מ-3 רגימנטי רגלים והן הוצבו במרכז אנטוליה.
Unarmed (best of 25th anniversary)

The Keeper's Trilogy

שיר זה הוא שיר מיוחד, שלא מבוצע במלואו באף אחד מאלבומי הלהקה. קטע זה הוא שילוב של מספר קטעים מתוך השירים "Halloween", "The Keeper of the Seeven Keys" ו-"A King for a 1000 Years", הלקוחים מתוך שני חלקי האלבום "The Keeper of the Seven Keys". כל שיר מנוגן בגרסה אקוסטית ורגועה. בהקלטת קטע זה נעזרה הלהקה בתזמורת פראג, המונה כ-70 נגנים.
פיגוע הדריסה בניס

הפיגוע

הפיגוע התרחש בטיילת האנגלית של ניס (Promenade des Anglais; השם נהגה: פְּרוֹמְנָאד דֶזַאנְגְלֶה), שם התקבץ קהל רב כדי לצפות במופע זיקוקין דינור לרגל יום הבסטיליה. בסביבות השעה 22:40, לאחר סיום המופע וכאשר הקהל החל להתפזר, משאית הובלה נסעה במהירות אל עבר הקהל והחלה לדרוס אנשים. לפי מספר דיווחים, הנהג נסע בזיגזג כדי לפגוע בכמה שיותר אנשים, וכן פתח באש לעברם. כמו כן המחבל קרא קריאות "אללה אכבר". המחבל המשיך לנסוע ולדרוס אנשים לאורך כ-2 קילומטר (1.25 מייל) בטיילת, במשך כעשר דקות, עד אשר כוחות הביטחון ירו בו והרגו אותו.

המחבל

המחבל זוהה כמוחמד לאחווייג' בוהלל, אזרח צרפתי יליד תוניסיה שגר בניס, שהיה מוכר למשטרה על רקע פלילי אך לא טרוריסטי. את המשאית, שכר בוהלל יומיים לפני הפיגוע בעיר סמוכה לניס. הוא חנה עם המשאית בטיילת במשך תשע שעות לפני שביצע את הפיגוע. קודם לפיגוע פנו אליו שוטרים מכיוון שבזמן חגים וסופי שבוע אסור למשאיות לחנות באזור הטיילת, אך הם אישרו לו להישאר לאחר שטען בפניהם כי הוא מוביל גלידה. ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות לפיגוע, אך מניעיו של בוהלל נותרו בלתי ברורים.
בין ההרוגים והפצועים היו תיירים רבים.
פסיכיאטר צרפתי פתחי בנסלמה הציע לא לפרסם שמות ותמונות המחבל כדי לא להאדיר אותו
יופלה

מחלבת יופלה (צרפתית: Yoplait) נוסדה בשנת 1965 בצרפת.
המחלבה הוקמה על ידי חקלאים שרצו לייצר מוצרי חלב ולשווק את תוצרתם החקלאית. כיום יופלה הוא קונצרן מזון בינלאומי המשווק באירופה ובארצות הברית.
בישראל קיבלה חברת תנובה את הזיכיון לייצר ולשווק את מוצרי יופלה ב-2001. בסוף 2018 הופסק בישראל מסע פרסום שיצרה מקאן תל אביב למוצר יופלה טיוב, מסדרת המוצרים של יופלה, תוך פחות מיממה מעלייתו לשידור וזאת בעקבות תלונות הורים על מסע פרסום שעודד צריכת מזון בעל כמות משמעותית של סוכר ולעג בצורה בוטה למזון בריא ולילדים שצורכים מזון בריא.