google/wiki40b huggingface dataset:
שומרן

שׁוֹמְרַן דַּפִּים או בקיצור שומרן (ידוע גם בתור שמרדף כשם גנרי, מגן דף, ניילונית או שקית תיוק) הוא שקית פלסטיק שקופה ודקה המשמשת לאחסון מספר מועט של מסמכים, בדרך כלל בגודל של דף A4. בצד השומרן חורים המאפשרים את אחסונו בתוך קלסר. 
השימוש העיקרי בו הוא משרדי ומטרתו היא הגנה על תוכנו מפני לכלוך או קימוט. 
המונח שומרן דפים אושר באקדמיה בשנת תשס"ו (2006), בהשראת מונחים אחרים במשקל פועלן המציינים אמצעים לשמירת ניירות ולתיוקם: חוֹבְקָן, כּוֹרְכָן, עוֹטְפָן, סוֹדְרָן ועוֹקְדָן (קלסר).
רוטב ווסטרשייר

רוטב ווּסטרשייר (באנגלית: Worcestershire sauce או Worcester sauce) הוא רוטב מותסס המשמש לתיבול. הרוטב יוצר לראשונה בעיר ווסטר באנגליה על ידי חברת "לי ופרינס" (Lea & Perrins) בשנות ה-30 של המאה ה-19. הרוטב יוצר באופן מסחרי ב-1837, ונשאר מותג רוטב הווסטרשייר היחיד שעדיין מיוצר בבריטניה. ב-1930 נמכרה החברה ל-HP Foods ונרכשה לאחר מכן על ידי חברת היינץ.
המוצר, בגרסת היינץ, נקרא "The Original Lea & Perrins Worcestershire Sauce" ומכיל חומץ, מולסה, סירופ תירס, אנשובי, מים, בצל, מלח, שום, תרכיז תמרינדי, ציפורן, חומרי טעם טבעיים ותמצית פלפלת צ'ילי.
הרוטב משמש לתיבול מאכלים רבים, מבושלים וטריים, ובמיוחד המכילים בשר בקר; ולתיבול משקאות כמו בלאדי מרי וומפירו.
בחודש פברואר 2005 נקראו צרכנים בבריטניה ובקנדה להחזיר יותר מ-400 מוצרי מזון שהכילו רוטב ווסטרשייר שבו נעשה שימוש בצבע מאכל שנחשד כמסרטן.
פיגוע הדריסה בברלין

הפיגוע

ב-19 בדצמבר 2016, בשעה 20:14, דהרה משאית סמי טריילר גנובה עמוסה בפלדה לתוך הקהל בשוק חג המולד בכיכר ברייטשייד, סמוך לכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם שבמערב ברלין, בירת גרמניה. המשאית נסעה במהירות של כ-65 קמ"ש, ונעצרה כחמישים מטרים לאחר הכניסה לשוק. 12 בני אדם נהרגו בפיגוע ו-48 נפצעו, בהם כמה במצב קשה. הנהג הפוגע נמלט מהזירה. במשאית נמצאה גופתו של לוקאש אורבן, הנהג הפולני שנרצח ביריות וממנו נשדדה המשאית.

חקירת הפיגוע

מיד לאחר הפיגוע נעצר בפשיטה משטרתית חשוד בפיגוע אך שוחרר לאחר מכן כשהוברר שאינו קשור לאירוע.
בעל חברת המשאיות סיפר כי בן דודו יצא עם המשאית מאיטליה לברלין בצהרי אותו היום, ותכנן להעביר את הלילה בעיר. משעות הצהריים אבד הקשר עם נהג המשאית. בעל המשאית הוסיף כי לא בן דודו הוא שביצע את הפיגוע, וכי המשאית "נחטפה". גורם במשטרה סיפר כי המשאית הייתה בברלין בארבע השעות שלפני הפיגוע.
כעבור שלושה ימים נפתח השוק לציבור.
אחר המחבל הנמלט התנהל מצוד. ב-23 בדצמבר הוא נעצר לבדיקה מקרית בפרוורי מילאנו שבאיטליה, אליה הגיע בנסיעה ברכבת דרך צרפת. הוא צעק "אללה אכבר" ולאחר מכן פתח באש על שני השוטרים שבדקו אותו ונורה למוות.
טקס השבעה צבאי

טקס השבעה צבאי הוא טקס בו נשבעים חיילים אמונים למדינה. לרוב, הטקס מתקיים לאחר שהחיילים עברו תקופה קצרה של אימונים, לימודים והתאקלמות בצבא, הנקראת טירונות. נוסח השבועה משתנה ממדינה למדינה.

נוסח שבועת האמונים

הִנְני נשבּע ומתחייב בְּהן צִדקִי לשמור אמוּנים לִמדינת ישראל, לחוקיה וּלשלטונותיה המוסמכים, לקבל על עצמי ללא תנאי וּללא סְייג עוֹל משמעתו של צְבא ההגנה לישראל, לציית לכֿל הפקודות וההוראות הניתנות על ידי המפקדים המוסמכים וּלהקדיש את כל כוחותיי ואף להקריב את חיי לְהגנת המולדת וּלחירות ישראל.

הטקס

טקס ההשבעה ביחידות הלוחמות מתבצע, בדרך כלל בסוף שלב הטירונות. זהו טקס חגיגי, המתבצע לרוב בנוכחות משפחות הלוחמים. במהלך הטקס, מקריא קריין את נוסח השבועה. החיילים עונים לו "אני נשבע". חיילים דתיים עונים "אני מצהיר". בהמשך הטקס, מקבל כל חייל נשק וספר תנ"ך. חיילים שאינם יהודים יקבלו ספר קודש לפי בחירתם (לרוב, קוראן למוסלמים או הברית החדשה לנוצרים. חיילים דרוזים מקבלים מדליה). חיילים אשר אינם מעוניינים להישבע באף אחד מספרי הקודש, רשאים להישבע אמונים גם ללא ספר.
שלומי סרנגה

ביוגרפיה

סרנגה נולד בתל אביב לאב יליד ספרד ולאם ילידת ישראל יוצאת טורקיה. אביו, איזידור, איש עסקים, היה אמרגן חובב לזמרים צעירים שביקשו לעשות מוזיקה יוונית בארץ, ובילה חלק ניכר מזמנו במועדוני הזמר היווני הראשונים ביפו. סוזי, אחותו הגדולה של שלומי, כתבה מילים לשירים בז'אנר המזרחי. שניים מהם מופיעים באלבום היו זמנים של זוהר ארגוב (1981).
אביו של שלומי סרנגה נפטר ב-1988 כששלומי היה בן 15. דודו של שלומי, סמי סרנגה, לקח אותו תחת חסותו המוזיקלית, לימד אותו לנגן באורגן, וסייע לו להתחבר לתעשיית הזמר היווני. הפריצה הגדולה הראשונה של סרנגה הייתה עבודתו כ"זמר הבית" במועדון הלילה האתונאי - "חבית הזהב". סרנגה התגורר באתונה במשך כשנה, וצבר פופולריות רבה, בין השאר בשל הדמיון בין קולו של סרנגה לקולו של הזמר היווני הנודע סטליוס קזנג'ידיס.
כשחזר סרנגה לארץ, בשנת 1995, הוציא את אלבום הבכורה שלו "ניחוח יווני". שנתיים אחר כך הוציא את "מוזיקה יוונית ברמה אחרת" ובשנת 1998 הוציא סרנגה אלבום נוסף "שר קזנג'ידיס" שבו מבצע סרנגה שירים של הזמר היווני סטליוס קזנג'ידיס, כעבור שנה הוציא סרנגה את האלבום "בבריזה יוונית" שהחזיר את סרנגה להצלחה התקופתית שלו ובשנת 2001 הוציא סרנגה את האלבום "חגיגה יוונית" שהחזיר את סרנגה להצלחה, אלבום זה הוא אחד האלבומים המוכרים ששקפו ביותר את סרנגה, האלבום מכר 120,000 עותקים והוכתר לאלבום זהב.
בשנת 2002 הקליט סרנגה עם הזמר מושיק עפיה את הדואט "חלום מתוק", ובאותה השנה יצא סרנגה לסיבוב הופעות ראשון ורשמי בארץ אשר יצא על גבי דיסק כפול בשם "שלומי סרנגה בהופעה חיה". תחילה 2 החלקים נמכרו בנפרד ורק ב-2005 הוציא סרנגה מהדורה כפולה.
כמעט כל שיריו של סרנגה היו ביוונית חוץ מנדירים ביותר לדוגמת "הזמן הישן" שיצא ב-2004 וכלל באלבום "הזמן הישן", הדואט עם יזהר אשדות "נערה מהצפון" שהוקלט במסגרת "מפגשיר" בערוץ 24 בשנת 2005, והשיר "מונו" שיצא בשנת 2008.
בשנת 2009 הוציא סרנגה אלבום נוסף שנקרא "מונו", באלבום חצי מהשירים היו בעברית דוגמת "מונו" (שאותו הלחינה דיקלה), "האומנם" (חידוש לחוה אלברשטיין), והדואט "עוד יום יבוא" עם זוהר ארגוב, שהוקלט כאשר סרנגה שר ביוונית והקטעים שבהם זוהר שר מוקלטים מסקיצות ישנות של השיר. לשיר צולם קליפ המורכב מקטעים הלקוחים מהופעות של זוהר וסרנגה שולב בו באמצעות אפקט רקע ירוק.
בשנת 2009 הוציא סרנגה סינגל נוסף לאלבומו הבא שנקרא "כל הנשים יפות".
בשנת 2010 שיחק סרנגה בסדרת הטלוויזיה אחד העם 101 בתפקיד שוטר, ושר את שיר הנושא של התוכנית "טבא טומבה".
באותה השנה הוציא את השיר "גלו לו", חידוש של השיר "קולו לו" (בערבית: قولوا له, "תגידו לו") של הזמר המצרי עבד אל-חלים חאפז.
ב-2011 הוציא סרנגה את הדיסק "לא עזבתי מעולם".
מאז הופיע סרנגה עם שמעון פרנס במופע מוזיקלי "חצי עולם כבר שר יוון". ב-2018 סרנגה ופרנס השתתפו ביחד גם בפרק בו טיילו ביוון, בתוכנית התיירות "חופשה VIP" בקשת 12.
בשנת 1998, אימץ אורח חיים צמחוני, בשנת 2011 אימץ אורח חיים לקטו-צמחוני  (נמנע מאכילת ביצים).
יוסטיין הסלגארד

ביוגרפיה

הסלגארד נולד בפרדריקסטאד, בגיל שש החל לנגן בפסנתר, הוא למד באקדמיה הנורווגית למוזיקה באוסלו.
באירוע ה-"מלודי גרנד פיקס" 2003, התחרות הנורווגית בה הזוכה מייצג את נורווגיה באירוויזיון, הוא זכה במקום הראשון עם הבלדה "I'm Not Afraid to Move On" (אני לא מפחד להמשיך), באירוויזיון 2003 שנערך בריגה הוא הגיע למקום הרביעי עם 123 נקודות.
הוא היה חבר בלהקת " Hasselgård" וביחד עמם הוציא ב-2006 את האלבום "A few Words".
בשנת 2010 השתתף בשעשועון המוזיקלי "Beat for Beat" בו שני זוגות מוזיקאים מתחרים ביניהם במשימות בתחום המוזיקה.
בנוסף לעיסוקו המוזיקלי הוא עובד כגנן בגן ילדים.
עצי שקמה בתל אביב

ברחבי העיר תל אביב נותרו מספר עצי שקמה בודדים אשר שרדו ממטעי שקמים רחבי ידיים שהשתרעו ברחבי מישור החוף. לעצים עתיקים ורחבי ענפים אלה נודעת משמעות נוסטלגית, והם היו לסמל למאבק בין ישן לחדש וניצבו במרכזם של מספר מאבקי שימור. עצים אלו מהווים חלק מכלל העצים העתיקים בארץ ישראל.
מעמדם של העצים כסמל שינוי בא לידי ביטוי בפזמון העברי "גן השקמים" (1954), ועניינו מבט עורג אל ראשית ימיה של העיר עת הייתה שכונה בראשיתית טרם היותה לכרך סואן.
יחסי הפיליפינים–פפואה גינאה החדשה

היסטוריה

ב-19 באוגוסט 1974, זמן קצר לאחר שפפואה גינאה החדשה קיבלה עצמאות מאוסטרליה, הקימה הפיליפינים קונסוליה כללית בפורט מורסבי. ב-16 בספטמבר 1975 שודרה הקונסוליה לשגרירות שהפכה את הפיליפינים לאחת המדינות הראשונות שייסדו יחסים דיפלומטיים עם פפואה גינאה החדשה.

יחסים כלכליים

במרץ 2009 הפיליפינים ופפואה גינאה החדשה חתמו על מזכר הבנות שמטרתו להגביר את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח הדיג. מזכר ההבנות מאפשר העברת טכנולוגיה לפיתוח חקלאות ימית, קידום מיזמים, השקעות, הכשרה טכנית, מחקר משותף ו"השלמה אסטרטגית" של תוכניותיה של כל מדינה במשולש האלמוגים -
במרץ 2012 הלשכה הפיליפינית לדיג ומשאבים מימיים (BFAR) החלה בדיונים עם פקידים מפפואה גינאה החדשה בנושאים של גישה ומסחר. על פי ההסכם, פפואה גינאה החדשה מוכנה לתת זכויות דיג לדייגים פיליפינים במים הטריטוריאליים בתמורה לסחורות חקלאיות ואורז.
נכון לשנת 2013 ישנם כ-25,000 פיליפינים בפפואה גינאה החדשה.
קנה סוכר

שימושים

השימוש העיקרי בקנה הסוכר התרבותי הוא כאמור להפקת סוכר והוא מהווה קרוב ל-60% מהמקורות להפקתו. היבול העולמי הממוצע הוא 500 ק"ג סוכר לדונם. בישראל הגיעו להיקפים של פי שניים עד שלושה (1988)
סירופ סוכר הוא סירופ מתוק המיוצר במהלך זיקוק קנה סוכר. הוא משמש בבישול ואפייה כממתיק.
מקנה הסוכר מפיקים משקאות אלכוהוליים כמו קשאסה ורום. בתהליך הפקת הסוכר נוצרת מולאסה המשמשת לצריכה ישירה או ליצור הרום, כמאכל בעלי חיים והפקת כוהל. שאריות הסיבים לאחר מיצוי הסוכר משמשים להסקה במפעלי הסוכר וליצור אנרגיה בשיטת ביומסה. כמו כן הם משמשים כמאכל לבהמות ובתאית שבהם משתמשים בתעשיית הנייר.
את המיץ המופק מגריסת הקנים ניתן לשתות. בתזונה הסינית ובתרבות הבדואית מייחסים לו תכונות רפואיות. בעבר היה ניתן לרכוש בשווקים בישראל קני סוכר חתוכים (מוכרים בשם "קיינה") ונהגו ללעוס אותם ולמצות מתוכם את המיץ. כיום ניתן להשיג מיץ זה במספר מקומות בארץ.
שימוש אחר ההולך ומתרחב הוא בתור "דלק ביולוגי" - הפקת אתנול מקנה הסוכר וניצולו כדלק להנעת כלי רכב. האתנול מופק מסוכר בדרך של התססה מיקרוביולוגית, בדומה לנעשה עם תירס בארצות הברית. מדונם של קנה סוכר ביבול של 500 ק"ג סוכר לדונם ניתן להפיק 250 ליטר אתנול, השווה בערכו האנרגטי לכ-200 ליטר דלק פוסילי נוזלי (בנזין). ברזיל, המדינה בעלת שטחי הגידול הנרחבים ביותר בעולם של קנה סוכר, משתמשת בדלק זה או כביודלק מלא או בצורת תערובת עם בנזין מזה כשלושים שנה, ואף מייצאת אותו.

בהלכה

שאלת הגדרת קנה הסוכר בהלכה נידונה בעיקר בהלכות ברכות לגבי נוסח הברכה על הסוכר, האם הוא כפרי העץ, או שאינו נחשב פרי. כמו כן ועל פי הכרעות הפוסקים הראשונים בנושא זה, הכריע הרדב"ז בשאלת הערלה שאינו נוהג בקנה הסוכר.

קנה סוכר בספרות

אורח חייהם של קוצרי קנה הסוכר מתואר ברומן "ציפורים מתות בסתר" מאת קולין מקאלוג.
סלומון לאנגלבן

ביוגרפיה

לאנגלבן נולד בוורשה. חי שנים רבות בארצות הברית. בשנת 1894 ניצח בתחרות בופלו, בסוף המאה ה-19 חזר לפולין.
בשנת 1900 ניצח בתחרות ורשה, לפני אלכסנדר פלמברג. בשנת 1908 הגיע למקום הרביעי בתחרות ורשה (ניצח: שמעון אלאפין). בשנת 1909 הגיע שני, אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות ורשה. בשנת 1910 הגיע שלישי בתחרות ורשה (ניצח: אלכסנדר פלמברג), חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1911 (ניצח: סטפן לויצקי), הגיע רביעי בתחרות ורשה 1911/12 (ניצח: עקיבא רובינשטיין), חלק מקום 4-5 בתחרות לודז' 1912 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 8-10 בתחרות וילנה 1912 (ניצח: קארל הרומאדקה, חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג 1913 (ניצח: אלכסנדר אבנסון) ובתחרות ורשה 1917 סיים במקום השני.
פארק בנט

פארק בנט הוא פארק ציבורי הממוקם בשכונת וושינגטון הייטס ברובע מנהטן שבעיר ניו יורק. הפארק ממוקם בנקודה הגבוהה ביותר באי מנהטן (80.8 מטרים מעל פני הים). נקודה זו מצוינת בציון אבן המצויה בפארק.

היסטוריה

במקום בו עומד הפארק עמדה בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית מצודת וושינגטון, בו הצליחו כוחות המתיישבים למנוע את התקדמות הכוחות הבריטיים במשך זמן רב בשנת 1776.
נקודת המפנה

קבלה ציבורית

גלדוול קיבל מקדמה של מיליון וחצי דולר לכתיבת ספר זה, אשר נמכר ב-1.7 מיליון עותקים עד לשנת 2006. בתקופה זו גלדוול הרוויח כ- 40,000$ להרצאה. המכירות עלו שוב ב-2006 לאחר פרסום ספרו הבא – "ממבט ראשון".

בישראל

עם כניסתו של רב ניצב יוחנן דנינו לתפקיד מפכ"ל משטרת ישראל בשנת 2011 הוא רכש וחילק לכל קציני המשטרה מדרגת סגן ניצב ומעלה את הספר והכתיר את תקופת המפכלות שלו בכותרת "דרך המפנה".

קבלה מדעית

גלדוול נשען בעיצוב "כלל המיעוט" על ניסוי "שש דרגות הריחוק" של סטנלי מילגרם אשר נעשה בסוף שנות השישים. בניסוי זה הוכח כי מספר מצומצם מאד של אנשים מקושרים לכל היותר בכמה צעדים, וכל השאר מקושרים לעולם כולו דרך קבוצת מיעוט מיוחדת זו. ברם אולם, דנקן ווטס מאוניברסיטת קולומביה שחזר על הניסוי ב-2003 הראה שקיומם של אותם אנשים "מחברים" אינו קריטי. לטענתו, התאוריה של גלדוול אינה עומדת בקנה אחד עם המחקרים מ-10 השנים האחרונות בתחום. גם בנוגע להשפעת "תאוריית החלונות השבורים" על ירידת רמת הפשע בניו יורק חלוקות הדעות.
פוליטיקה של אנדורה

היסטוריה של המערכת הפוליטית באנדורה

עד ראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 לא הייתה חלוקת כוח ברורה באנדורה בין הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת והרשות השופטת. בשנת 1992, הפגינו תושבי אנדורה ודרשו הגדרה ושלטון עצמי, הממשלה התפטרה ונערך משאל עם שבו הוחלט על ביטול המשטר הפיאודלי ועל קיום בחירות.
בשנת 1993 התקבלה חוקה באנדורה, המסדירה את המשטר בה כדמוקרטיה ייצוגית פרלמנטרית.
לאנדורה אין צבא, וביטחון המדינה מופקד בידי צרפת וספרד. ביטחון הפנים מוטל על שירות המשטרה של אנדורה.
לנשים ניתנה זכות הצבעה בשנת 1970.

הרשות המבצעת

סמכויות הרשות המבצעת באנדורה מתחלקות בין ממשלת אנדורה לנסיכים-שותפים של אנדורה. בעבר נסיכיה של אנדורה החזיקו בכוח הביצועי בנסיכות, אך במהלך העשורים האחרונים, הועברו עוד ועוד סמכויות לראש ממשלתה.

הרשות השופטת

המערכת המשפטית באנדורה היא עצמאית. בתי המשפט מיישמים את המשפט המקובל באנדורה. באנדורה ישנם ארבעה שופטים, הנבחרים על ידי הנסיכים-השותפים של אנדורה - כל אחד שניים. באנדורה ישנו גם בית משפט לערעורים, שתפקידו לקבל ערעורים מאזרחי אנדורה.
הגוף המשפטי העליון ביותר באנדורה מונה חמישה חברים והוא בית המשפט העליון לצדק.
סמדר נאוז

ביוגרפיה

נאוז נולדה בשנת 1978 בירושלים, גדלה בישראל. אהבתה לאסטרופיזיקה התפתחה עם צפייה במסע בין כוכבים עם אימה ואחותה הצעירה
למדה במכון רקח של אוניברסיטה העברית וסיימה תואר ראשון בפיזיקה בשנת 2002, ותואר שני בהצטיינות יתרה תחת הנחייתו של פרופסור ניר שביב, כאשר חקרה את מבנה גלקסיית שביל החלב. במהלך התואר הראשון עבדה במקביל במוזיאון המדע בירושלים והשתתפה בפרויקט קידום נשים במדע.
בשנת 2010 השלימה דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. נושא המחקר שלה היה הדור ראשון של היווצרות גלקסיות, בהנחיית פרופסור רנן ברקנא.
נאוז השלימה פוסט דוקטורט תחת הנחיתו של עמיאל שסנברג, ולאחר מכן קיבלה מלגת מטעם ארגון הIAU ע"ש פיטר ופטרישה גרובר ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת נורת'ווסטרן במרכז הבינתחומי למחקר באסטרופיזיקה (CIERA). בשנת 2012 היא קיבלה את מלגת איינשטיין (Einstein Fellow) במכון לתאוריה ומחשוב במכון הרווארד-סמית'סוניאן לאסטרופיזיקה בקיימברידג' מסצ'וסטס.
נכון ל-2016 נאוז עובדת כפרופסור משנה בפקולטה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

מחקרה

תרומתה של נאוז בתחום האסטרופיזיקה מגוונת כיוון שהיא חוקרת מספר נושאים. בתחילת הקריירה היא חקרה את ההיווצרות של הדור הראשון של גלקסיות לאחר המפץ הגדול. נאוז חוקרת את ההיווצרות הדינמית של כוכבי לכת חוץ שמשיים מסוג צדק חם.
נאוז פרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מובילים, בניהם מאמר בNature בנושא היווצרות ודינמיקה של מערכות עם צדק חם.
חנקן

תכונות

החנקן הוא יסוד שכיח יחסית, גז חסר טעם, ריח וצבע בטמפרטורת החדר, המהווה כ-78 אחוזים מאטמוספירת כדור הארץ. לחנקן ישנה האלקטרושליליות השלישית בעצמתה בטבלה המחזורית - 3.0 (לפלואור הגבוהה ביותר). חנקן גזי דו-אטומי (N₂) הוא גז אדיש מבחינה כימית.

היסטוריה

החנקן זוהה על ידי דניאל רתרפורד בסקוטלנד בשנת 1772. מרכיב מהאוויר שלא ניתן להבעיר בו אש היה ידוע במאה ה-18 לכימאים. החנקן נחקר על ידי קרל וילהלם שלה, הנרי קוונדיש וג'וזף פריסטלי שהתייחסו אליו כאל "אוויר שרוף". תרכובות חנקן היו ידועות בימי הביניים. אלכימאים הכירו את החומצה החנקתית בתור Aqua Fortis ותערובת חומצה חנקתית (HNO₃) וחומצת מימן כלורי (HCl) נקראו Aqua Regia (או מי מלך) שהתפרסמה בזכות יכולתה להמיס זהב.

צורה בטבע

חנקן הוא הגז הנפוץ ביותר באטמוספירת כדור-הארץ (78.082% מהנפח, 75.3% מהמשקל באוויר יבש), הוא המקור היחיד לתעשייה לחנקן נוזלי, שמעובה מהאוויר. בחלל התגלו מגוון תרכובות חנקן. הוא נוצר בתהליכי היתוך גרעיני בכוכבים. מהווה חלק גדול מפסולת בעלי חיים, בדרך-כלל בצורת שתנן, חומצת שתן ותוצרים אחרים של אורגניזמים שונים. N₂ קיים באטמוספירת טיטאן (אחד מירחי שבתאי) והתגלה בחלל הבין-כוכבי על ידי David Knauth ושותפיו בעזרת טלסקופ על-סגול.

אמצעי זהירות

דשנים וזבל כימי המכילים חנקן הם מקור חמור לזיהום נהרות ומקווי מים. תרכובות שמכילות קבוצת ציאנו (CN) רעילות ביותר ויכולות לגרום למוות בכמויות קטנות אצל יונקים.
כתוואן אראחמיה

חייה

אראחמיה נולדה באוצ'מצ'ירה שברפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה (כיום אבחזיה שבגאורגיה). בשנת 1983, בהיותה בת 15, היא זכתה באליפות השחמט לנשים של גאורגיה הסובייטית, והמשיכה וכתה גם בשנה שלאחר מכן. בשנת 1985 זכתה אראחמיה באליפות העולם בשחמט לנוער לנערות שהתקיימה בדוברנה סלובניה. שלוש שנים מאוחר יותר זכתה במדליית כסף באדלייד. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1986, היא הגיעה לקריטריון לצורך השתתפות באליפות העולם בשחמט לנשים. היא החלה לשאוף לתואר הנכסף של אלופת העולם בשחמט לנשים בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים התמודדתה אראחמיה במתחרות ברמה הגבוה ביותר בעולם כשווה אל שווים. בשנת 1987 היא זכתה לראשונה במקום השני באינטרזונל (Interzonal) ‏ לנשים, שנערך בטוזלה בוסניה והרצגובינה. במקום הראשון זכתה ננה יוסליאני. בשנת 1993 התעלתה מעל הציפיות וזכתה במקום הראשון בתחרות בג'קרטה ובתחרות שהתקיימה בשנת 1995 בקישינב, בתחרויות בהם ניצחה מטובי שחקניות השח בעולם. אף על פי שזכתה בתחרויות, היו הישגיה בתחרות המועמדים נמוכים יותר, וזה מנע ממנה את ההזדמנות להתמודד על אליפות העולם. בשנת 1996 היא נישאה לסקוטי, ג'ונתן גראנט, ועברה להתגורר עמו באדינבורו. היא מתגוררת בסקוטלנד עד היום.
מלבד תחרויות אליפות העולם בהם זכתה אראחמיה בשנות התשעים, היא זכתה במקום הראשון בתחרות הפתוחה לנשים בביאל שבקנטון ברן ובז'נבה. לאחר מכן, בשנת 1991, זכתה בגביע דואברל היוקרתי והייתה האישה הראשונה שזכתה בתחרות זו. השתתפותה בטורניר ה"פרמייר היסטינגס" של קונגרס השח הבינלאומי היסטינגס, בשנים 1993/1994, הייתה אף היא הצלחה מסחררת בו זכתה במקום השלישי יחד עם רב-אמן אחר. השגה, מבחינת הנשים היה השני בטיבו אחרי יהודית פולגאר.
בשנת 1990 שיחקה אראחמיה בהופעת בכורה מוצלחת באולימפיאדת השחמט בנובי סאד בנבחרת הנשים של ברית המועצות. היא זכתה ב12/12 נקודות מושלמות. אולימפיאדה זו הייתה ההתחלה לקריירה של מדליות אולימפיות בקבוצות של נבחרת הנשים של ברית המועצות ונבחרת גאורגיה. סך הכל 9 מדליות מתוכם 2 מדליות זהב קבוצתיות ו-3 מדליות זהב אישיות. אבל באליפות אירופה לנבחרות זכתה אראחמיה לפרסים רבים יותר. בשנת 1997 היא זכתה בפולה קרואטיה במדליית זהב קבוצתית ומדליות כסף קבוצתית בשנים 1992 ו-2005.
בשנים 2008–2012 השתתפה באולימפיאדת השחמט הפתוחה (המבוססת רובה ככולה על גברים) בנבחרת סקוטלנד.
בשנת 2014 בארפורט היא חלקה מקום 8–9 עם טטיאנה מלמד.
מייפלאואר II

המייפלאואר II (באנגלית: Mayflower II) היא ספינת-העתק של הספינה המפורסמת המייפלאואר. ספינה זו הורדה לים בשנת 1956, ושיחזרה את מסעה ההיסטורי של המייפלאואר המקורית מנמל פלימות' שבאנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. הספינה היא העתק מדויק של הספינה המקורית, אם כי היא הייתה מצוידת בטכנולוגיה מודרנית, לדוגמה, תאורה חשמלית. משנת 2013 המייפלאואר II מוצגת לקהל הרחב בפלימות', מסצ'וסטס. על הספינה עובדים שחקנים הלבושים כנוסעים בספינה, וניתן לשאול אותם שאלות.

המיתוס של המסע

מסע המייפלאואר הפך, ברבות השנים, לאחד המיתוסים החשובים בהיסטוריה האמריקנית. תחילתו של המיתוס היא בסוף שנות ה-60 של המאה ה-18, עת היו האמריקנים מסוכסכים עם הבריטים בכל הנוגע לריבונות בקולוניות, אך את שורשי המיתוס ניתן למצוא כבר במאה ה-17. לאור זאת, כמו איניאס שברח מטרויה, וכמו בני ישראל שיצאו ממצרים, האבות הצליינים של ארצות הברית נתפסו כמי שברחו ממקום נורא, מרודנות ומדיכוי, אל ארץ של חופש, שלווה ואמונה, ויש שהשוו זאת להגעתם של בני ישראל אל "הארץ המובטחת". המייפלאואר עצמה נתפסה כסוג של תיבת נח, שהגנה על נוסעיה במהלך המסע המפרך והמסוכן אל חופי אמריקה, ורק בהכוונה ובהשגחה אלוהית הגיעה ללא פגע (רק נוסע אחד מת בדרך, אך בכל זאת, 'בדרך נס', הגיעו 102 אנשים לחוף, כמספר האנשים שעזבו את חופי אנגליה, משום שתינוק נולד בספינה בסמוך מאוד לעגינתה בחופי ארצות הברית). כמו נח ובניו, אנשי המייפלאואר נתפסו כמי שהקימו ציוויליזציה חדשה בארץ ללא תרבות.
בעת מלחמת העצמאות האמריקנית, עשו רבים ממנהיגי המהפכה, במיוחד אלו מניו אינגלנד שימוש במיתוס המייפלאואר כדוגמה וכמופת לאומץ לב, לאורך רוח ולאמונה שלמה באל ובמעשיו. המייפלאואר הייתה ה"מריאן" של המהפכה האמריקנית, אך במקום דגל הטריקולור, עמדה לנגד עיניהם של האמריקנים ספינת המייפלאואר העוגנת במפרץ, בעוד אנשיה חותמים על אמנת המייפלאואר על סלע פלימות'. סיפור זה, המהווה חלק אינטגרלי מהמיתוס של המייפלאואר, שונה כנראה בעת הפיכת סיפור המסע למיתוס, שכן החתימה על האמנה הייתה על סיפון הספינה.
מסעם הפך לסיפור אייקוני באנלים מוקדמים של היסטוריה אמריקאית על מוות והישרדות בתנאים החורפיים הקשים של ניו אינגלנד.

שיחזור המסע

בשנת 1956 החליטה קבוצה גדולה של צאצאי נוסעי המייפלאואר לבצע הפלגת שחזור להפלגה המקורית.
הם בנו ספינה בתבנית דומה לחלוטין לספינת המקור (מלבד הוספת אמצעי בטיחות מתבקשים ומעט שכלולים מודרניים), והשיטו אותה מנמל פלימות' באנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסט, ארצות הברית.
בסוף המסע עצרה הספינה בפלימות', מסצ'וסטס, ושם היא מוצגת היום לראווה, כשעל גבה מוצבים שחקנים העונים לשאלות המבקרים.
תיקון פלאט

תיקון פלאט הוא תיקון בחוקת קובה, אשר נכפה עליה בידי ארצות הברית ונחתם כחוק פדרלי ב-2 במרץ 1901. התיקון הסדיר את יחסי שתי המדינות והבטיח את זכותה החוקתית של ארצות הברית להתערב בפוליטיקה הקובנית. מאוחר יותר, בשנת 1903, אושרר התיקון בחוזה מדיני בין קובה וארצות הברית.
עם סיומה של מלחמת ארצות הברית-ספרד בניצחונה של זו הראשונה, החלה ארצות הברית ממשל צבאי על קובה. מטרתו המוצהרת של המשטר הצבאי הייתה להעביר את מוסרות השלטון לממשלה קובנית עצמאית ואזרחית. בשנת 1901 החלה ארצות הברית בהעברת השלטון לידי הקובנים. קובה כללה את תיקון פלאט בחוקתה ועצמאותה הוכרה בידי ארצות הברית.
התיקון עוצב בידי אליהו רוט (Root), שר המלחמה האמריקאי, והוצע בידי הסנטור האמריקאי אורוויל ה. פלאט (Platt) ביום 28 בפברואר 1901. ההצעה נתמכה בידי הממשל והנשיאות. התיקון קבע, בין השאר, כי לארצות הברית תהייה זכות להתערב צבאית בקובה על מנת לשמור על עצמאותה ועל זכות הקניין (סעיף 3). הגבלות על יחסי החוץ של קובה (סעיף 1) ואיסור קיומו של חוב חיצוני ללא ביטחונות מתאימים (סעיף 2). כמו כן, הבטיח התיקון את השליטה האמריקאית בחלק מהטריטוריה הלאומית הקובנית בכך שקבע כי האמריקאים יורשו להחזיק כוח צבאי וימי בחלק מהטריטוריה הקובנית (סעיף 7). 
התיקון נכפה על קובה בידי שר המלחמה האמריקאי ב-8 ביוני 1901. התיקון לחוקה אושר בידי הנציגים הקובנים ב-12 ביוני 1901.
בשנת 1925 אישר הסנאט האמריקאי בחוזה אי קסאדה (Hay-Quesada) כי איסלה דה פינוס, אשר לא נכלל בטריטוריה הקובנית לפי תיקון פלאט, ישוב לריבונות קובה.
כחלק ממדיניות השכן הטוב של הנשיא האמריקאי פרנקלין דלאנו רוזוולט נחתם בין ארצות הברית לקובה הסכם ההדדיות בשנת 1934. ההסכם החליף את תיקון פלאט ואת חוזה אי קסאדה. אף על פי כן ההסכם השאיר את פתרון הסעיף הקובע את קיומם של בסיסים ימיים ונוכחותו של כוח צבאי אמריקאי בקובה תלוי ועומד. יחד עם זאת הגביל ההסכם את הנוכחות האמריקאית לבסיס הימי במפרץ גואנטנמו, בו זו נמשכת להתקיים עד היום.
לתיקון פלאט היה תפקיד חשוב בעיצוב מערכת היחסים בין ארצות הברית לבין אמריקה הלטינית בכלל, שכן הוא נחשב עד היום לאחת הדוגמאות המובהקות ביותר לאימפריאליזם הצפון אמריקאי העקיף באזור.
לוי רבינוביץ

ביוגרפיה

נולד בצפת לרב גמליאל, שהיה ראש ישיבה בקישינב, חסיד של המגיד מטריסק והרב דוד משה מצ'ורטקוב, שקיבל את פסקיו. שם המשפחה היה במקורו רפפורט, בעלי ייחוס לש"ך, אך הוא הוחלף עקב פחד מגיוס לצבא הרוסי. לפני מלחמת העולם הראשונה עלה הרב גמליאל לארץ ישראל והתיישב בצפת, באמרו שהוא חושש מאסון שמגיע לאירופה. 
התייתם בילדותו מאביו ובהמשך גם מאמו. הרב משה קלירס שלחו לבית היתומים דיסקין. הוא למד אצל הרב ישראל לב, הרב חיים יוסף קרויזר, הרב מרדכי יהושע קרויזר והרב צבי קופשיץ. לאחר מכן למד בישיבת תורה ויראה, אצל הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק. 
נישא למיכלא איטה בתו של הרב יחיאל מאיר זילבר, ראש חברה קדישא חסידים. התגורר בבתי נייטין. לאחר נישואיו היה מלמד בתלמוד תורה תורה ויראה, ובערב למד בכולל ערב של הרב שלמה מזוויהל, בראשות הרב משה וובר, ב"רומנישע שול" ברחוב מאה שערים. הוא התקרב לרב שמשון אהרן פולנסקי, "הרב מטפליק, וקיבל ממנו סמיכה. 
חיבר את סדרת הספרים "מעדני השולחן" על שולחן ערוך יורה דעה. הסדרה קיבלה את הסכמת הרב משה פיינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שך ועוד. בחייו יצאו 4 כרכים בסדרה. בצוואתו מינה את בנו הרב אלחנן יעקב להוציא את שאר החלקים. בנוסף הוציא גם "שו"ת מעדני מלכים" ובו ביאורים על פסקיו במעדני השולחן. 
בשנת תשנ"ז התאלמן ונישא בשנית לחנה הענא בת אחיינו הרב דוד בטלמן. נפטר בצהרי שבת תרומה תשע"ה. הספידוהו הרב יצחק טוביה וייס, הרב משה שטרנבוך, האדמו"ר מתולדות אהרן, הרב יהודה פישר ועוד.