google/wiki40b huggingface dataset:
הפיגוע בקו 165

רקע

נתן-זאדה נולד וגדל בראשון לציון. טרם גיוסו לצה״ל, סירב פעמיים להתגייס לשירות חובה בעקבות התנגדותו לתוכנית ההתנתקות, והושם במעצר. גויס לצה"ל ב-3 בינואר באותה שנה, ונשלח לבצע טירונות במחנה ניצנים. במהלך שירותו סירב להשתתף בהקמת מחנה רעים, כחלק מההכנות להתנתקות. ב-14 ביוני עזב את בסיסו וערק יחד עם נשקו האישי. בשער הכניסה לבסיס הותיר נתן-זאדה מכתב: ""כמו שלא אוכל לציית לפקודה שאומרת לחלל שבת, כך גם לא יכול להיות חלק מארגון שמגרש יהודים". הוא הוסיף במכתבו גם את המילים "יהודי לא מגרש יהודי", וסיים את המכתב במילים: "אני אשקול את המשך שירותי". למרות חיפושים חוזרים ונשנים של המשטרה הצבאית בבית הוריו בראשון לציון, לא נמצא נתן-זאדה מכיוון שעבר להתגורר בכפר תפוח שבשומרון. משפחתו טענה כי התריעה בפני הצבא כי הוא מחזיק בנשק ונעדר משרות אך הצבא החל לפעול רק לאחר 45 ימים כאשר הוגדר כעריק ולא כנפקד משרות.

הפיגוע

ב-5 באוגוסט 2005 בשעה 17:05 עלה זאדה לבוש במדי צה"ל על אוטובוס אגד קו 165 (שפרעם דרך קריית אתא) בתחנת היציאה של הקו, תחנת מרכזית המפרץ בחיפה.
כאשר נכנס האוטובוס בשעה 18:03 אל רחוב שייח אמין טריף, המוכר כשכונת הדרוזים בשפרעם, ירה זאדה בנהג האוטובוס מישל בחוס מטווח קצר והרגו. מיד לאחר מכן איבד האוטובוס שליטה והתדרדר עד שנעצר בהמשך הרחוב. זאדה החל לירות לפנים האוטובוס ופגע בשבעה נוסעים נוספים, שלושה מהם: האחיות הזאר ודינא תורקיונאדר חאיק נהרגו במקום  וארבעה נוספים נפצעו, בהמשך ירה זאדה לכל עבר ופצע עוד תשעה בני אדם, לאחר מספר דקות ואחרי שאזלה התחמושות בנשקו הצליחו נוסעי האוטובוס יחד עם קב"ט שפרעם, ג'מאל אעליאן, ושוטר נוסף להשתלט על זאדה ולאזוק אותו. "קשרתי את החייל באזיקים ועצרתי אותו יחד עם שוטר נוסף, הוא דימם. עצרנו אותו אחרי שהוא רוקן את המחסנית. הוא היה חי ולא נתנו להמון לפגוע בו. לא הצלחנו להוציא אותו מהאוטובוס בגלל ההתקהלות. לפי דעתי הוא נהרג כחצי שעה אחרי שהוא ירה".
לאחר הפיגוע החלו מהומות ענק וצוותי ההצלה לא הצליחו להגיע לזירה ולחלץ את הפצועים ואת ההרוגים, כוחות המשטרה כ-30 שוטרים שהיו בזירה ניסו למנוע מאלפי המתפרעים להיכנס אל האוטובוס, אך מספר מתפרעים חדרו אל האוטובוס פצעו תשעה שוטרים וביצעו לינץ' בזאדה האזוק שהסתיים במותו. רק לאחר מותו הצליחו כוחות המשטרה לחלץ את גופתו מן הזירה בעזרת רכב שטח משטרתי.
גד בן-עמי צרפתי

קורות חייו

גד בן-עמי צרפתי נולד בפיזה, איטליה, בשם ג'ורג'ו רניירי צרפתי, למשפחה יהודית. בן לאלואיזה לוי ולגאלטירו צרפתי, גנרל בצבא איטליה, יהודי ללא זיקה דתית (ג'ורג'ו אף לא נימול עם הולדתו). את רוב שנות ילדותו עשה בפירנצה. מילדות היה ג'ורג'ו יסודי ומעמיק והצטיין בלימודיו. לאחר שגילה את יהדותו העמיק בנעוריו את לימודי היהדות ואף החל לקיים מצוות ולהשתתף במחנות קיץ יהודים. 
הוא החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת פירנצה. באוניברסיטה הכיר סטודנטים מארץ ישראל, ובעזרתם למד עברית. בשנת 1937 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה. בשלב זה עבר ברית מילה. הוא שירת כקצין ביחידת תותחנים איטלקית. עליית כוחו של המשטר הפשיסטי באיטליה גרמה לו להתרחק מהחברה הסובבת אותו, להתנתק מהערכים הלאומיים-אירופאים ולחקור יותר את הזהות היהודית שלו, בה החל להתעניין עוד כנער. 
גנרל גאלטירו צרפתי נעזר במעמדו הרם כדי להשיג לבנו הציוני אשרת תייר לארץ ישראל בשנת 1939. ג'ורג'ו צרפתי החליט להישאר בארץ ישראל, וכשפגה אשרת התייר שינה את שמו הפרטי לגד בן-עמי. שהה בקיבוץ גבעת ברנר בניסיון להקים יישוב משותף לדתיים וחילוניים - ניסיון שלא צלח. גד היה מדריך בהכשרה שעלתה לטירת צבי, שם שימש בתפקידים שונים, בין היתר נעזר בניסיונו כפרש איטלקי ושימש כשומר רכוב. באחד הסיורים נתקל בהתגרות של בדואים מקומיים, התפתחה קטטה, וגד נאלץ לשנות את שמו לגרשון מחשש לנקמה או למעצר על ידי הבריטים. בהמשך, מתוך רצון להעמיק בלימודי קודש, הצטרף לצעירים ממנו בלימודים תורניים בישיבות כפר הרוא"ה ומרכז הרב. במלחמת העצמאות הוצב במפקדת חיל התותחנים ועסק בעריכה ותרגום של ספרי הדרכה לתותחנים.
גד בן עמי נשא לאישה את רחל לבית לוי ולזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1984 נהרגה רחל בתאונת דרכים, בעת שהשניים שהו בשבתון באוניברסיטת הרווארד. נישא בשנית לבלה לבית שור, ובשנותיו האחרונות התגרש ממנה.
לגד בן עמי ולרחל צרפתי תשעה עשר נכדים ונינים רבים.

פעילות אקדמית

ב-1946 החל ללמוד תלמוד ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, בין השאר אצל יחזקאל קוטשר. הדוקטורט שלו שילב את הרקע המתמטי ואת הידע הבלשני ועסק בנושא "מונחי המתמטיקה בספרות העברית והמדעית בימי הביניים", ויצא לאור לימים כספר בהוצאת מאגנס. את התואר דוקטור בלשון עברית קיבל ב-1963 ואז החל ללמד במחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן. מ-1978 עמד בראש המחלקה עד פרישתו לגמלאות בשנת 1984. מלבד זאת היה חבר האקדמיה ללשון העברית, פעיל בוועדות המקצועיות וסגן הנשיא של האקדמיה, והשתתף בעריכת המילון ההיסטורי ללשון העברית. בתש"ס (2000) זכה בפרס ישראל בחקר הבלשנות על מחקריו.
גד בן-עמי צרפתי עסק בעיקר בסמנטיקה של העברית, והוציא לאור שני ספרים בתחום זה: "סמנטיקה עברית" (1978) ו"העברית בראי הסמנטיקה" (2001). ספרים אלו משמשים כספרי היסוד בתחום הסמנטיקה בעברית. כן עסק במינוח המדעי בעברית של ימי הביניים ובשנותיו האחרונות חקר כתובות עבריות ביצירות אמנות מתקופת הרנסאנס ואילך. אסופה של מחקריו בשם "כלשון עמי" יצאה לאור בהוצאת האקדמיה ללשון העברית בתשנ"ז (1997).
HDI ארנה

שימושים אחרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן לא רק כדורגל; ראו ערך מקביל בוויקי באנגלית.
מגדל אירופה

מגדל אירופה (בספרדית: Torre Europa) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 1985 כחלק מאזור העסקים AZCA. המגדל מתנשא לגובה של 121 מ' ב-30 קומות, והוא אחד מגורדי השחקים הגבוהים במדריד.
ב-5 באוקטובר 1990, פרצה שריפה בקומה ה-29 של המגדל, מבלי שנגרם נזק משמעותי. ב-1 במאי 2001, הפעיל ארגון אט"א פצצה במשקל 20 ק"ג במגדל. הפיצוץ לא גרם לנפגעים בנפש, והנזק העיקרי היה חלונות שבורים.
סינטאיהו סלליך

קריירה

סלליך נולד בכפר קטן באתיופיה, בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לגונדר, וכשהיה בן 8 עלה לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה במבשרת ציון, ולאחר שנתיים עברה לשכונת רמת אליהו בראשון לציון, בה גם גדל סלליך והתחנך. בצעירותו שיחק במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון, ובקיץ 2009 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של חיפה ערך ב-15 במאי 2010 נגד בני יהודה תל אביב באצטדיון בלומפילד, אשר זכור כמשחק בו הפסידה חיפה את האליפות להפועל תל אביב בדקה ה-92. בעונה שלאחר מכן שיחק ב-10 משחקים וזכה עם מכבי חיפה באליפות.
בקיץ 2011 הושאל להפועל עכו והפך לשחקן מפתח במועדון עם 7 שערי ליגה ב-37 משחקים. בקיץ 2012 הושאל לעירוני קריית שמונה, ובמדיה כבש 5 שערי ליגה.
ב-3 בספטמבר 2013 הושאל סלליך לעונה אחת בבית"ר ירושלים, ובעונה זו כבש שני שערים ב-19 הופעות בליגה. עם סיום תקופת ההשאלה שוחרר סלליך ממכבי חיפה וחתם ל-3 עונות במאריבור, אלופת סלובניה, והפך לישראלי הראשון בליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש חמישה שערי ליגה והוסיף תשעה בישולים, וזכה עמה באליפות. בעונתו השנייה בקבוצה כבש שבעה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע הסלובני. בעונתו השלישית זכה באליפות נוספת.
ב-27 באוגוסט 2017 שב סלליך למכבי חיפה וחתם על חוזה לשנתיים. באותו יום פתח בהרכב הקבוצה בניצחון 3–1 על הפועל באר שבע, וכבש את שער הבכורה שלו במועדון. למרות עונה גרועה של חיפה, בה היא הסתבכה בתחתית, סלליך הציג יכולת טובה וסיים את העונה עם 7 שערים ו-9 בישולים בליגה.
ב-17 בפברואר 2019, במהלך משחק נגד הפועל חדרה, קרע סלליך את הרצועה הצולבת בברכו וסיים את העונה. סלליך צפוי להיעדר לתקופה של בין 7 ל-8 חודשים, ובשל כך יחמיץ גם את פתיחת העונה הבאה.
מרכז אדמונד דה רוטשילד

פעילות

המרכז מקיים אירועי תרבות, תערוכות והרצאות בתחומי המדע והאומנות, תוך עידוד יצירה ישראלית מקורית ובחינת החברה הישראלית. המרכז נפתח במטרה לשפר את פני החברה הישראלית על ידי קידום השכלה גבוהה ומחויבות חברתית, חדשנית ומשפיעה. אירועי המרכז פתוחים לציבור הרחב ללא תשלום.
בגלריה מוצגות תערוכות מתחלפות, ובאודיטוריום נערכות הרצאות בתחומי המדע והאמנות. בחדר העיון מוצגת מורשת משפחת רוטשילד במהלך 135 השנים האחרונות, לקידום חדשנות ומצוינות בעולמות ההשכלה והתרבות בעולם ובישראל.

המבנה

מבנה המרכז שנמצא בשדרות רוטשילד 104, פינת רחוב שינקין הוא אקספרסיוניסטי מודרני ותוכנן על ידי האדריכל יהודה סטמפלר בשנת 1928 עבור שמעון שטרן. המבנה שופץ ב-2015. שימור ושיפוץ המבנה היה בתכנון משרד אדריכלים סקורקא ומשרד פלסנר אדריכלים. אדריכלי הנוף היו חלי צלניקר אלול עם תמי יניב אדריכלות.
קריפטיה

קריפטיה (ביוונית עתיקה: κρυπτεία) היה מוסד בפוליס ספרטה ביוון העתיקה, בו השתתפו גברים ספרטנים צעירים.
מקור המונח "קריפטיה" במונח היווני "קריפטוס" (κρυπτός) שמשמעותו "דברים חסויים".
קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים על תפקידה המדויק ועל עיסוקה של הקריפטיה. קיימת גישה הטוענת כי היא הייתה המשטרה החשאית שעסקה בעיקר בפיקוח על ההלוטים, העם המשועבד לספרטה. אם יש אמת בסברה זו, אזי ספרטה הייתה הפוליס היחיד שהייתה לה משטרה חשאית. גרסה אחרת מתארת אותה כגוף מעין צבאי.
לספרטנים צעירים, אשר נראו מבטיחים ובעלי פוטנציאל הנהגה והשתתפות באגוגה, ניתנה האפשרות להעמיד את כישוריהם למבחן באמצעות חברות בקריפטיה.
פרשנות אחת גורסת כי בין תפקידי הקריפטיה הייתה חיסול הלוטים שנמצאו חזקים או כריזמטיים במיוחד על מנת למנוע ניסיונות המרדה והפיכה צבאית. (ההלוטים היוו בערך 85% מכלל האוכלוסייה בספרטה, ולכן היוו תמיד סכנה לביטחונה והיו יכולים להשתלט עליה אם רק היו מאורגנים תחת מנהיג אחד). לפי פלוטארכוס (חיי ליקורגוס, 28, 3-7) נהגו אפורי ספרטה (εφορος) להכריז מדי סתיו מלחמה על האוכלוסייה ההלוטית כך שכל אזרח ספרטני יכול היה לרצוח הלוט ללא חשש מעונש או נקמת דם. אנשי הקריפטיה נשלחו בתקופה זו, חמושים בפגיון בלבד, לאזור הכפרי והורו לרצוח כל הלוט בו נתקלו ולבזוז את כל המזון לו יזדקקו. מנהג זה אפשר רצח של הלוטים מסוכנים, כמו גם להוות טקסי התבגרות עבור אנשי הקריפטיה הצעירים אשר יהרגו את הריגתם הראשונה. הדיכוי הברוטלי של ההלוטים אפשר לספרטנים לשלוט באוכלוסייה החקלאית ולהקדיש עצמם לאימונים צבאיים.
לעומת זאת, אפלטון (החוקים, 633) מתאר אותה כסוג של אימון הישרדות קשה, שבו המשתתפים נדרשו לדאוג בעצמם למזונם, ללכת יחפים, לישון על רצפה חשופה ולעבור מבחני סיבולת אחרים מסוג זה, על מנת לפתח קשיחות. הקריפטיה מוזכרת לצד ההתעמלות, הסיסטיה והגימנופדיה כאחד ממנהגי ספרטה.
אולדנבורג

היסטוריה

שמה של העיר מוזכר עוד בשנת 1108, אז נקראה בשם אלדנבורג. חשיבותה של העיר הייתה משמעותית מאוד עקב מיקומה על מעברה של נהר ההונטה החשוב, והפכה לבירת מחוז אולדנבורג, דוכסות שהתקיימה מ-1180 ועד ל-1918.
אולדנבורג הייתה לעיר עשירה מאוד במהלך מלחמת שלושים השנים במאה ה-17, כאשר כוח השפעתה ואוכלוסייתה גדלו במידה ניכרת. 
בשנת 1667 נפגעה אולדנבורג ממגפה הרסנית, וזמן קצר לאחר מכן, שריפה הרסה את העיר. המלכים הדנים ששלטו באזור היו אדישים למצבה של העיר והזניחו את שיקומה, על כן איבדה את חשיבותה. רק כאשר הסתיים השלטון הדני בשנת 1773, החל שיקומה של העיר, ובניינים החלו להיבנות בסגנון נאו-קלאסיציזם.
לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945, כאשר פליטים רבים היגרו אל העיר, החלה אוכלוסייתה של אולדנבורג לצמוח כאשר היא חוצה את קו 100,000 התושבים. העיר כמעט ולא נפגעה במלחמה. בשנת 1946 הפכה אולדנבורג לחלק ממדינת סקסוניה התחתונה.

הקהילה היהודית

ב־1933 היו רשומים 279 יהודים כתושבי אולדנבורג. לפני מלחמת העולם השנייה, היו באולדנבורג בית כנסת, בית ספר יהודי ובית עלמין יהודי. לאחר המלחמה חזרו אליה מספר יהודים ונעשה ניסיון לשמר את הקהילה. ואולם, ב־1960 הידלדלה הקהילה ובית הכנסת נסגר. ב־1992 נוסדה מחדש קהילה יהודית באולדנבורג בת 34 חברים, שגדלה והתרחבה בהתבסס בעיקר על מהגרים יהודיים מברית המועצות-לשעבר. בשנות ה־2000 הסתיים שיפוץ מבנה עתיק כבית כנסת לקהילה וכן מקווה. כיום מונה הקהילה 314 חברים.
לאולדנבורג קשרי "עיר תאומה" עם המועצה האזורית מטה אשר מאז 1996. בנובמבר 2013 חוללו באולדנבורג עשרות מצבות בבית העלמין היהודי, וכתובות נאצה נגד יהודים רוססו הן במבנה בית הלוויות והן במקומות נוספים בעיר. על פי הדיווח, המשטרה עצרה חשוד במעשים.
אהוב המוות

תקציר עלילת הספר

ברוכים הבאים למוסקבה, שנת 1900. זמן חילופי המאה. הכירו נא את 'מוות': עלמה עם יופי עוצר נשימה. יש לה למוות תכונה משונה על גבול המיסטי: כל מאהביה מוצאים במהרה את מותם. הייתם יכולים לחשוב שאימת המוות תרתיע את הגברים הרוסיים מלהתחיל עם מוות, אבל זה אומר שאתם לא מכירים רוסים. בטח לא את אלו של המאה ה-19, שם אהבה חסרת גבולות עומדת בערך מעל כל ערך אחר בעולם. אחד המאהבים שמוות סוחפת הוא החבר הנוכחי שלה: הנסיך. ראש אחת מכנופיות הפשע האכזריות של מוסקבה. מאהב נוסף הוא סנקה; נער יתום מהיר מחשבה ושאפתן. סנקה הוא אחד מתושבי חיטרובקה, שכונת הפשע הקשוחה ביותר במוסקבה. הוא גם הדמות הראשית בסיפור ודרך עיניו מתגלגלת תעלומת פשע של מעמד הפועלים המוסקבאי של המאה ה-19.
מוות הוא הכינוי של הגיבורה של הרומן. כינוי שניתן לה, כאמור, בגלל מותו של כל אחד מבני זוגה לשעבר. סנקה סקוריקוב מרובע חיטרובקה, הידוע לשמצה במוסקבה, רוצה לתפוס את תשומת לבה ונכנס לסדרה של הרפתקאות, שבסופו של דבר, מובילות אותו אל אראסט פנדורין. סנקה מעורב במלחמת כנופיות, חודר לכנופייתו של הנסיך, שגר עם מוות. אחר כך הוא מראה לה אהדה ואפילו מפתה אותה. הנסיך, ששומע על זה, מאיים להרוג אותו. סנקה נמלט מהחבורה ונכנס למסתור. אבל זמן קצר לפני כן, מוות מורה למצוא פקיד ולתת לו פתק, בעוד היא עצמה גרה במרתף. עם זאת, סנקה מוצא רק את משפחתו הנרצחת של הפקיד, בעוד הפקיד מתבוסס בדמו, רואה בסנקה דמות בן ומוריש לו את אוצרו ששוכב במרתף. שם סנקה מוצא מטילי כסף בני 200 שנה בכמויות גדולות ומוכר חלק מהם. פנדורין נרתם לעזור כדי למנוע את נקמת הנסיך בעודו חוקר את רצח הפקיד ומשפחתו.
בתהליך החקירה פנדורין, סנקה ומוות עובדים יחד כדי לחשוף את האמת, הם מצליחים למשוך את החשודים למרתף ולכלוא אותם כאשר כל העבריינים נענשים. אך המוות לא שרדה וסנקה נסער מאוד. למרות זאת, הוא כעת מחזיק בעושר רב וקשרים שימושיים — אראסט פטרוביץ' מטפל בצעיר ודואג לו דאגה אבהית ועוזר לו לעלות חזרה אל הדרך הנכונה.
מופקרות

מופקרות היא הנוהג של קיום יחסי מין לעיתים קרובות עם שותפים מזדמנים שונים או קיום יחסי מין ללא הבחנה. ההגדרה של התנהגות מופקרת משתנה מאוד מתרבות לתרבות, ובין קבוצות שונות בתוך אותה התרבות. המונח נתפס לעיתים באופן שלילי בעיקר בחקרות בהן האידיאל החברתי לפעילות מינית הוא יחסים מונוגמיים. דוגמה שכיחה של התנהגות שנחשבת בתרבויות מסוימות כמופקרות היא סטוץ. הגישה המסורתית של המוסר הכפול שופטת נשים יותר לחומרה מאשר גברים על הפקרות מינית. מופקרות מינית היא התנהגות שכיחה גם אצל בעלי חיים    
התנהגות זו מחייבת יישום קפדני יותר בנקיטת אמצעי בטיחות לצורך הגנה מפני היריון או מפני מחלות מין המועברות במגע מיני, כגון איידס.
במקרים מסוימים התנהגות מופקרת נגרמת כתוצאה ממאניה דֶפרסיה, או כתוצאה מאלכוהול או התמכרות לסמים או התמכרות למין. אך בדרך כלל התנהגות מינית מופקרת אינה נגרמת מסיבות הללו אלא מרצון אישי. 
מספר השותפים המיניים של אנשים לאורך חייהם משתנה במידה רבה מאדם לאדם.
מוטיב (ספרות ואמנות)

תפקידי המוטיב

החזרה על המוטיב נועדה ללמד על חשיבות האלמנט החוזר, ונועדה לגרום לתחושה של מקצב ואחדות ביצירה.
הופעתו החוזרת של המוטיב מראה שיש לאותו רעיון תפקיד מרכזי ביצירה - לעיתים בנוגע למבנה היצירה ולעיתים בתוכנה (אפיון הדמויות, הרעיונות או המסרים).
למוטיב נודע גם תפקיד חשוב בהנעת העלילה, כיוון שעצם החזרה על תופעה כלשהי, יש בה יסוד ידוע וחדש גם יחד - שבהתלכדם, הם מובילים ומניעים את העלילה. לעיתים מוטיב עשוי לכלול פרטים אשר יקדמו את העלילה ויעצימו את המתח (ראו רמז מטרים).

סוג אחר של מוטיב הוא מוטיב משהה, אשר מתאפיין בפרטים המשהים את העלילה ועוצרים את התקדמותה, במטרה לגרום לקורא לתהות בנוגע להמשך העלילה ומגבירים את המתח ואת הציפייה להמשיך לקרוא על מנת להגיע לתשובות שמספק הסוף.
המוטיב מאיר את היצירה ונוצר קשר של משמעות, שהיא מעבר להופעה המקומית של החפץ או הרעיון.
רעיון מרכזי, שחוזר ביצירה מספר פעמים (לעיתים גם כצירוף משני), מארגן את היצירה סביבו ומקדם אותה נקרא "מוטיב מנחה" (leitmotiv).
יועץ משפטי

יועץ משפטי הוא עורך דין העוסק במתן שירותים משפטיים דרך קבע לגוף מסוים, פרטי או ציבורי. שירותים אלה יכולים לכלול ייצוג בערכאות, ניהול משא ומתן ועריכת חוזים, מתן חוות דעת משפטיות, ועוד. יש גופים שבהם היועץ המשפטי הוא עובד המועסק על ידם במשרה מלאה ועובד איתם בלעדית, ואחרים מתקשרים עם משרדי עורכי דין חיצוניים.

במגזר הציבורי

במגזר הציבורי, היועץ המשפטי נחשב לאחד מ"שומרי הסף", שתפקידם לדאוג לכך שהדברים יתנהלו לפי כללי מינהל תקין, לצדם של הגזבר (או החשב) ומבקר הפנים.

בישראל

תפקידו של היועץ המשפטי לממשלה רחב יחסית לזה של יתר היועצים המשפטיים, שכן הוא משמש גם כראש התביעה הכללית, וחוקים שונים מקנים לו תפקידים ספציפיים (למשל - חוק האזרחות וחוק האזנת סתר). במשך השנים, עם הרחבת היקפה של הביקורת השיפוטית, התרחבו גם התחומים המובאים להכרעתו של היועץ המשפטי לממשלה. פעמים רבות, נובע הדבר מכך שהחלטות שונות של הממשלה צפויות להיתקף בבג"ץ, ועל כן מתבקשת חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, באשר לאפשרות שהחלטות אלה ייפסלו. דוגמה לכך ניתן למצוא במעורבותו של היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, בהחלטות בנוגע להפסקת הספקת החשמל לרצועת עזה או לאימוץ ילדים בידי משפחות חד-מיניות.
היועצים המשפטיים של משרדי הממשלה כפופים מבחינה מקצועית ליועץ המשפטי לממשלה ולהנחיותיו. יוצאי דופן בהקשר זה הם היועץ המשפטי לכנסת והיועצים המשפטיים של מבקר המדינה ונשיא המדינה, בשל עקרון הפרדת הרשויות. מעמדו העצמאי של היועץ המשפטי לכנסת אף מעוגן בחוק הכנסת.
לפי פסיקת בג"ץ, חוות הדעת שנותנים היועץ המשפטי לממשלה והיועצים המשפטיים של משרדי הממשלה הן חוות דעת מחייבות. השופטת דורנר ביטאה עמדה זו באחד מפסקי דינה: "היועץ המשפטי לממשלה ונציגיו, בכל הנוגע למתן חוות-דעת בדבר המצב המשפטי הקיים, אינם "יועצים" במובן השגור של המילה. חוות-דעתם מחייבת את הרשויות. עמדתם המקצועית היא עמדת הרשויות. דעותיהם האישיות של נבחרים או של עובדי ציבור בדבר המצב המשפטי הקיים אינן רלוונטיות. בהפעילם את סמכויותיהם עליהם לקיים את חוות-הדעת המשפטיות של היועץ המשפטי לממשלה ונציגיו... הפרתו של כלל זה – תוצאתה הבלתי נמנעת היא הפרה של חוקי המדינה ושל פסקי-הדין של בתי-המשפט, ובסופו של דבר פגיעה קשה בשלטון החוק.".
ב-1975 עוגן בחוק גם מעמדם של היועצים המשפטיים ברשויות המקומיות (חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי), התשל"ה-1975). עם השנים, נוספו בחוק הוראות שונות לגבי יועצים משפטיים אלה, כגון חובת זימונם לישיבות המועצה, ואף הוראה הקובעת כי רשות מקומית לא תתקשר בעסקה הטעונה את אישור המועצה, אלא אם כן הוגשה לה חוות דעת מנומקת בכתב של היועץ המשפטי שלפיה אין מניעה לאשר את העסקה. ההוראה האחרונה הופכת את היועץ המשפטי של הרשות המקומית לגורם משמעותי בהליך קבלת ההחלטות של הרשות.

במגזר הפרטי

טיב היחסים בין גוף פרטי לבין היועץ המשפטי שלו שונה מאשר במגזר הציבורי. אין כל דין המחייב את הגוף הפרטי לפעול לפי הנחיית היועץ המשפטי. ההנחה היא שהגוף הפרטי יפעל באופן שנראה לו שיביא לו את התועלת הרבה ביותר, בין אם הדבר תואם את חוות דעתו של היועץ המשפטי ובין אם לאו. הנחה זו אינה באה בחשבון לגבי גופים ציבוריים, שעליהם לשקול גם שיקולים של האינטרס הציבורי.
עם זאת, להסתמכות על חוות דעת של יועץ משפטי חשיבות רבה במצבים מורכבים, משום שהיא עשויה לשלול את קיומה של כוונה פלילית: "הסתמכות בתום-לב על עצה שיקבל בקשר לכך מעורך-דין, שעליו הוא יכול לסמוך כבעל הידע המשפטי הנדרש, ואשר ידועות לו כלל העובדות והנסיבות הדרושות לעניין, עשויה לשלול את קיומה של כוונה פלילית מצדו לפעול שלא כדין.".
ז'אק קוסטו

ביוגרפיה

קוסטו נולד בסן-אנדרה דה-קובזק שבצרפת לדניאל ואליזבת קוסטו, נפטר בפריז. היה ידוע גם כקפטן קוסטו.
המצאתו העיקרית היא מערכת נשימה פתוחה (Aqua-Lung). בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 ערך קוסטו ניסויים בצלילה במים רדודים עם מסכות ושנורקל. הוא וחבריו פיתחו את מכל הצלילה הראשון שאפשר לצולל לצלול לעומק מבלי שנאלץ להיות מחובר בצינור אל ספינה שמעל ואפשר לצולל חופש רב יותר. קוסטו הפיק גם סדרות טלוויזיה בנות כמה עשרות פרקים על העולם התת-ימי.
ב-1976 חפר בספינה הטרופה מאנטיקיתרה שהתגלתה לראשונה ב-1900. הוא העלה באמצעות צוללת בתיסקף ממצאים מהספינה.
ב-1985 העניק לו רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר של ארצות הברית. קוסטו זכה בעיטורים נוספים בצרפת, ביניהם אות לגיון הכבוד.
מערכת מודל

מערכת מודל היא מערכת פשוטה יחסית המדמה במאפייניה החשובים מערכת מסובכת יותר. במערכות מודלים משתמשים כשקשה או לא-ישים לבחון או לנתח מערכות מסובכות, והמערכת המודלית הפשוטה מאפשרת לברור את המאפיינים הרלוונטיים לניתוח. מודלים יכולים להיות ממשיים או מופשטים, ובאופן מודע מושמטים מהם מאפיינים רבים השייכים למערכת שבמציאות.
מודלים משמשים בתחומים שונים: במדע, בתרבות ובחיי היום-יום. כך לדוגמה מפה מייצגת ניתוח של אזורים גאוגרפיים על פי מאפיינים שונים, לפי תכליתה של המפה; חיילים מתאמנים על לוחמה בשטח בנוי באזור המדמה עיר; בגדים מוצגים על ידי דוגמנים ודוגמניות, המהווים מודל ללבישה של הבגד; לפני הכנסת כלי טיס לשימוש, מתבצעים ניסויים במנהרת רוח, המדמה תעופה אמיתית; חוקרים משתמשים במודלים מתמטיים על מנת לנתח תופעות בכל תחומי המדע - הטבע, החברה ולעיתים אף במדעי הרוח.
לאסלו נאדאשי

חייו

בשנת 1925 הוא סיים בבודפשט את האקדמיה למסחר. עבודת הבמה הראשונה שלו הייתה הבורלסקה מרי צ. שהוצגה ב"תיאטרון ככר בֶּתְלֶן" בשנת 1931. במהלך שנות ה -30 של המאה ה -20, הציגו על במות תיאטראות בודפשט רבות מהבורלסקות, המערכונים, הבדיחות, וכדומה מפרי עטו. בעקבות החוקים נגד היהודיים הוא הנחה אינספור הצגות קברט בתיאטרון גולדמרק בין השנים 1941 ל -1943 במסגרת אירועי אומיקה זה היה המקום היחיד שיהודים הורשו להופיע בהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה עד כניסת הנאצים למדינה ב 19 במרץ 1944. בין השנים 1948 -1958 היה המנחה בתיאטרון ה"וואריטה הקאמרי" בבודפשט. משנת 1950 הפך ליוצר המרכזי של התיאטראות "הבמה העליזה"(הו') ו"הבמה הקטנה".

פעילותו

הוא כתב כמה ליבריות לאופרטות ולקומדיות מוזיקליות (1947: הוא לא עץ, 1959: נישואין, 1959: רעיה ללא בעל, 1974: קרוסלה מסתובבת), אשר הוצגו בהצלחה גם מחוץ לגבולות הונגריה. לרגל יובל החמישים לכתיבתו (1975) רדיו קושוט השמיע במהדורה מיוחדת את הקברט שלו "זאצ'ק יודע הכל".
אלכס קינגסטון

ביוגרפיה

קינגסטון נולדה בעיר אפסום במחוז סארי באנגליה. היא הבת הבכורה למשפחה נוצרית בת שלוש בנות. אביה אנתוני קינגסטון ממוצא אנגלי ואמה ממוצא גרמני. סבת סבה מצד אביה הייתה יהודייה.
אחד מהמורים בבית הספר שלמדה עודד אותה לעסוק במשחק. היא נבחנה לתיאטרון הנוער בסארי (Surrey County Youth Theatre) והופיעה בהפקה של "טום ג'ונס" לצידו של שון פרטווי. את לימודי המשחק השלימה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והצטרפה ללהקת התיאטרון "רויאל שייקספיר קומפני".
היא השתתפה במספר הפקות דרמה בטלוויזיה הבריטית בהם "Grange Hill",‏ "Crocodile Shoes", "מול פלנדרס", "The Knock" והופעת אורח בסדרה "The Bill".
בקולנוע הופיעה קינגסטון בסרטים "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" (1989), "A Pin for the Butterfly" ‏(1994), ‏"The Infiltrator" ‏(1995), "קרופייה" (1998), "נערי אסקס" (2000), "המלכה הלוחמת" (2003) בו גילמה את הדמות הראשית בודיקה, "Sweet Land" ‏(2005) וב-"Crashing" ‏(2007).
בספטמבר 1997 זכתה קינגסטון להכרה בצפון אמריקה כשלוהקה לסדרת הדרמה רפואית הוותיקה ER. הופעתה הראשונה הייתה בפרק הבכורה של העונה הרביעית של הסדרה. היא גילמה את דמותה של אליזבת קורדאי, רופאה מנתחת שמגיעה מאנגליה. היא שחקה בסדרה מעל לשבע עונות, הפרק האחרון בו השתתפה היה באוקטובר 2004, בעונה ה-11 של הסדרה. באביב 2009 חזרה קינגסטון לתפקיד זה בעונה ה-15 והאחרונה של ER בשני פרקים, הפרק ה-12 והפרק האחרון של הסדרה "And in the End...".
בנובמבר 2005 השתתפה בתפקיד אורח בסררת הטלוויזיה "ללא עקבות" בפרק השישי של העונה הרביעית, שם הפרק "Viuda Negra" בו גלמה את לוסי קוסטין, נופשת עשירה שבעלה נחטף על ידי כנופיה מקסיקנית. בראיון ב-2006 גילתה קינגסטון שהיא נדחתה לתפקיד בסדרה "עקרות בית נואשות" בטענה שהיא "מלאה" מדי. עוד באותו ראיון סיפרה ששקלה להתאבד אחרי הפרידה מבעלה רייף פיינס.
ב-2008 כיכבה קינגסטון בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני הוותיקה "דוקטור הו". היא השתתפה בשני פרקים, "שקט בספריה" ו"יער המתים" בתפקיד הארכאולוגית ריבר סונג. לסונג יש יחסים אינטימיים עם הדוקטור אך טיבם נותר לא ברור. היא חזרה לתפקיד זה בעונות החמישית (2010) והשישית (2011) של "דוקטור הו". לדבריה היא חשבה שהופעתה בסדרה תהיה חד פעמית, אך שמחה להווכח שהיא ממשיכה לגלם את הדמות בפרקים נוספים. עד עתה (2012) השתתפה קינגסטון ב-12 פרקים של "דוקטור הו".
בספטמבר 2008 גילמה קינגסטון את דמותה של גברת בנט בסדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן", עיבוד מודרני ופארודי לרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. באוקטובר באותה שנה הופיעה בתפקיד אורח בדרמת הפשע "CSI זירת הפשע". בפברואר 2009 גילמה את הסנגורית מירנדה פונד בשני פרקים של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". עוד ב-2009 כיכבה בסדרת הדרמה "הופ ספרינגס" של ה-BBC, כאחת מארבע אסירות לשעבר. בסדרה "פלאש פורוורד" הופיעה קינגסטון בתפקיד פיונה באנקס.
ב-2011 השתתפה בסדרת הדרמה "Marchlands" שעסקה ב"על טבעי". היא גם שיחקה בתפקיד אורח ב-"מרפאה פרטית", ספין-אוף של הסדרה "האנטומיה של גריי". בתיאטרון שיחקה קינגסטון במחזה "לואיזה מילר" מאת שילר שהוצג בתיאטרון Donmar Warehouse שבלונדון.

משפחתה

קינגסטון הכירה את השחקן רייף פיינס כששניהם למדו באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, הם חיו כעשר שנים יחד לפני שהתחתנו ב-1993. ב-1997 הם התגרשו.
בסוף 2008 התחתנה קינגסטון עם פלוריאן הארטל (Florian Haertel), סופר ועיתונאי גרמני. בני הזוג התגרשו בשנת 2010.
לקינגסטון בת אחת מבן זוגה הארטל; סלומה ויולטה, שנולדה במרץ 2001.