אבחזיה

ההיסטוריה המוקדמת

מהמאה התשיעית לפני הספירה ועד למאה השישית לפני הספירה היה השטח של אבחזיה המודרנית חלק מהממלכה הגאורגית, ממלכת קולכיס, שהתחלפה בשנת 63 לפנה"ס לממלכת אגריסי. סוחרים יוונים יסדו ערי נמל לאורך קו חוף של הים השחור. אותן ערי נמל הפכו בסופו של דבר לעריה המודרניות של אבחזיה, כמו למשל דיוסכוריאס שהפכה לסוחומי, בירת אבחזיה.
האימפריה הרומית כבשה את אגריסי במאה הראשונה, ושלטה בה עד למאה הרביעית, לאחר מכן זכתה במידה מסוימת של עצמאות, אבל נותרה תחת ההשפעתה של האימפריה הביזנטית. אף על פי שהזמן המדויק בו התנצרו האבחזים לא ידוע, ברור כי "מטרופוליטיאן מפיטיוס" (בן העיר פיטיוס) השתתף בועידת ניקיאה הראשונה בשנת 325. במאה השביעית הוקמה באבחזיה נסיכות אוטונומית על ידי האימפריה הביזנטית, סטטוס שהחזיק מעמד עד למאה ה-9, כאשר היא אוחדה עם הפרובינציה אימרתי והפכה לממלכה האבחזית. יחד עם זאת ישנן עדויות המציינות את אבחזיה ממאה השמינית כנסיכות כוזרית, כאשר אם המלך לאו הראשון הייתה נסיכה כוזרית. עם היפסק השושלת הפכה אבחזיה למחוז כוזרי (וכך היא נזכרת בחיבור הגאוגרפי פרסי משנת 982, חדוד אלעאלם). במאות התשיעית-העשירית, ניסו המלכים הגאורגים לאחד את כל הפרובינציות הגאורגיות, ובשנת 1001, המלך בגרט השלישי משושלת בגרטיוני, הפך למלך הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, שלב ראשון בדרך לאיחוד כל הממלכות הגאורגיות.
בשנת 1269 השתלטו בני גנואה על חופי אבחזיה וראשי השבטים שלטו בפנים הארץ, ובסוף המאה החמש עשרה גירשו הטורקים את בני גנואה. ומאז בהדרגה יחד עם התפרקותה של הממלכה הגאורגית המאוחדת, נכבשה אבחזיה על ידי האימפריה העות'מאנית. ההשתלטות העות'מאנית על שבטי ההר הושלמה רק בשנת 1864. במהלך שלטונה חלק גדול של תושבי אבחזיה המירו את דתם לאסלאם. העות'מאנים נדחפו החוצה בסופו של דבר על ידי הגאורגים,] שיסדו את האוטונומיה של נסיכות אבחזיה, שנשלטה על ידי שושלת שרוואשידזה ( או שושלת צ'אצ'בה, כפי שמכנים אותה האבחזים).
בסוף ימי הביניים ובתקופת השלטון העות'מאני באבחזיה היגרו אבחזים רבים כממלוכים למצרים. בשנים 1864–1878 היגרו רבים מהאבחזים לטורקיה כדי לא להיות תחת שלטון נוצרי.

אבחזיה בתקופת האימפריה הרוסית

התפשטות האימפריה הרוסית, לתוך אזור הקווקז, שהחלה במאה השמונה-עשרה, הביאה לעימותים מתמשכים ברמות נמוכות בין המתיישבים הרוסים לבין השבטים הקווקזיים ילידי המקום. בסופו של דבר התפרצה מלחמת קווקז, שנסתיימה בכיבוש צפון הקווקז ומערב הקווקז על ידי רוסיה. רוב הנסיכויות הגאורגיות סופחו לאימפריה הרוסית בין השנים 1801–1864. גנרל ציציאנוב הביא את אבחזיה תחת חסות המנהל הרוסי, ובשנת 1810 הפכה אבחזיה למדינת חסות של האימפריה הרוסית. במהלך תקופה שנמשכה בין 1829 ועד 1842, היא סופחה לאימפריה הרוסית. אולם רק בשנת 1864, הצליחו הרוסים לבטל את הנסיכות המקומית, שהייתה עדיין תחת שליטה של שושלת שרוואשידזה, ואבחזיה הפכה רשמית לחלק מהאימפריה הרוסית. ב-17 באוגוסט 1866 הוקם "אוטדל סוחומי" (Сухумский отдел).
לאחר המלחמה הרוסית-צ'רקסית, שנסתיימה ב-21 במאי 1864, במשך 14 השנים הבאות, עד ל-1878, גורשו מספר לא ידוע של אבחזים מוסלמים, שהיוו על פי הערכה כ-60% מכלל האוכלוסייה באבחזיה, בתהליך המוג'היריזם, לאימפריה העות'מאנית, יחד עם אוכלוסיות מוסלמיות אחרות בקווקז. חלקים גדולים משטחה של אבחזיה נותרו בלתי מיושבים, ושלטונות רוסיה עודדו הגירה של האוכלוסייה הנוצרית לאבחזיה. במפקד שנערך בשנת 1886 נספרו בשטח אוקרוג סוחומי 67,846 איש. כתוצאה מכך הרבה ארמנים, יוונים ואסטונים (כולם נוצרים) היגרו לאבחזיה ויישבו מחדש חלק גדול מהאזורים שהתרוקנו. גרסה זו של האירועים אינה עומדת בקנה אחד עם גירסת ההיסטוריונים הגאורגים, שטוענים כי שבטים גאורגיים, מגרלים וסוואנים, איכלסו את אבחזיה מאז ימי ממלכת קולכיס. על פי מלומדים גאורגים, האבחזים הם צאצאי שבטים צפון קווקזיים, האדיגים והאפסווה, שהיגרו לאבחזיה מצפון הרי הקווקז והתמזגו באוכלוסייה הגאורגית המקומית. כך או אחרת, בתחילת המאה ה-20, בשנת 1911 נמנו בסוחומי 43,000 תושבים, שני שלישים של האוכלוסייה היו מגרלים ושליש אבחזים. ב-26 בפברואר 1905 הוצא צו על הקמת אוקרוג סוחומי (Сухумский округ).
למרות האיסלמיזציה בתקופה, שאבחזיה הייתה בשליטה של האימפריה העות'מאנית, חלק ניכר מהאוכלוסייה לא המיר את דתו הנוצרית ובקרב האבחזים, שהפכו למוסלמים, האסלאם לא השתרש עמוק והאנשים המשיכו לקיים חלק ממצוות הנצרות לצד מצוות-האסלאם. כל זה הקל מאוד על המסיונרים הנוצרים, שהגיעו אחרי השתלטות האימפריה הרוסית על אבחזיה, להחזיר את האבחזים-המוסלמים לחיק הנצרות האורתודוקסית. מספר לא מבוטל של אבחזים נשארו נאמנים לאמונות הפגניות ולאורך כל ההיסטוריה קיימו את פולחנם במקדשים וממשיכים לקיים ב-5 המקדשים, שפועלים לצד 2 המסגדים פעילים והכנסיות הרבות גם בימינו.

התפוררות ברית המועצות ועצמאות גאורגיה

עם תחילת התפוררותה של ברית המועצות בסוף שנות השמונים, צצה מתיחות אתנית בין הגאורגים והאבחזים עקב התקדמותה של גאורגיה לכיוון עצמאות. האבחזים שהתנגדו למהלך חששו כי הכרזה על עצמאות גאורגיה תוביל לחיסול האוטונומיה האבחזית, וטענו כי אבחזיה התבססה כרפובליקה סובייטית נפרדת. הוויכוח הוביל, ב-16 ביולי 1989, למאורעות אלימים בסוחומי.
ב-17 במרץ 1991, הטילה הרפובליקה הגאורגית חרם על משאל עם בשאלה האם לחדש את הקשר בין הרפובליקות הסובייטיות במסגרת ברית המועצות, שהוזמן על ידי מיכאיל גורבצ'וב. אולם 52.3% מאוכלוסיית אבחזיה, המהווים למעשה את כל הלא-גאורגים באוטונומיה, השתתפו במשאל העם, והצביעו ברוב מכריע של 98.6% על שימור מסגרת ברית המועצות. מאוחר יותר, ב-31 במרץ של אותה שנה, החרימו רוב הלא-גאורגים משאל העם על עצמאות גאורגיה, שזכה לתמיכה גורפת של רוב אוכלוסיית גאורגיה. מספר שבועות לאחר מכן, ב-9 באפריל, הכריזה גאורגיה על עצמאותה, בהנהגת הדיסידנט האנטי-סובייטי, זוויאד גמסחורדיה. תחת שלטונו של גמסחורדיה נרגעו הרוחות באבחזיה באופן יחסי, ונחתם הסכם לשיתוף השלטון בין האבחזים והגאורגים, תוך הבטחת ייצוג יתר לאבחזים בבית המחוקקים האבחזי.
תוך זמן קצר נאלץ גמסחורדיה להתמודד מול אופוזיציה חמושה תחת הנהגתו של תנגיז קיטובאני, שהכריחה אותו להימלט מגאורגיה, בינואר 1992, לאחר הפיכה. שר החוץ הסובייטי לשעבר, אדוארד שוורדנדזה, הוזמן לעמוד בראש המדינה. ההפיכה הביאה להתחזקותם של דוגלי הקו הנוקשה בממשלת גאורגיה, שהפכו לבעלי השפעה גדולה אף מזו של שוורדנדזה.
ב-21 בפברואר 1992 הודיעה, המועצה הצבאית השלטת בגאורגיה, על ביטל החוקה הסובייטית והחזרת חוקת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה משנת 1921. אף על פי שהחוקה החדשה לא אמרה זאת, פירשו אבחזים רבים את ההודעה כביטול מעמד האוטונומיה. ב-23 ביולי של אותה שנה, הכריזה הסיעה האבחזית במועצה העליונה של הרפובליקה הכריז על עצמאות מגאורגיה. הישיבה בה הוכרזה העצמאות הוחרמה על ידי הנציגים שהיו אתנית גאורגים, וההכרזה לא הוכרה על ידי אף מדינה בעולם. ההנהגה האבחזית נקטה במדיניות של נישול הפקידים הגאורגים ממעמדם, תהליך שלווה באלימות. בינתיים חיזק המנהיג האבחזי, ולדיסלב ארדזינבה, את הקשרים שלו עם חסידי הקו הנוקשה בפוליטיקה הרוסית והאליטה הצבאית של רוסיה והכריז כי הוא מוכן למלחמה כנגד גאורגיה.

גאוגרפיה ואקלים

אבחזיה משתרעת על שטח של כ-8,600 קמ"ר בקצה הצפון-מערבי של גאורגיה. רכס הרי הקווקז הגדול מצפון וצפון-מערב מפריד את אבחזיה מרפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה שבפדרציה הרוסית. ממזרח ודרום מזרח, גובלת אבחזיה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית ומדרום ודרום-מערב היא גובלת בים השחור.
אבחזיה היא חבל ארץ הררי מאוד. רכס הרי הקווקז הגדול נמתח לכל אורך הגבול הצפוני של הרפובליקה, עם שלוחות של רכס גגרה, רכס בזיב ורכס רכס קודורי, המחלק את המחוז למספר עמקים עמוקים רוויים במי נהרות. הפיסגה הגבוה ביותר מתנשאת לגובה של 4,000 מטר מעל פני הים. תוואי הנוף של שרשרת הרי אבחזיה כולל יערות חוף ומטעי הדרים ועד לקרחונים עם שלג-עד בחלקים הצפוניים.
כ-75 אחוזים משטח הרפובליקה הם שטח הררי ולכן מרבית ההתיישבות ברפובליקה היא לחוף הים או במספר עמקים בעלי מקורות מים רבים. האקלים באזור זה הוא הבילי מאשר במקומות אחרים ולכן בתקופת השלטון של ברית המועצות במקום הוא נקרא "הריביירה הגרוזינית" ושימש מקום תיירותי מאוד בברית המועצות. בחבל זה ישנם שטחי גידול רבים של תה, טבק, ענבים לייצור יין ומטעי פירות.

צמחייה

תוואי הנוף של אבחזיה משתנה מאזורים מיוערים (כולל יערות אורן מקומיים ליד ביצ'ווינתה) ומטעי הדרים על קו החוף להרים וקחונים המכוסים שלג-עד בצפון. כ-70% משטח אבחזיה מכוסה ביערות, בעיקר יערות עצי אלון, עצי אשור, עצי אלמון (ממשפחת האלוניים) ועצי אגוז. אבחזיה ידועה במספר הרב של זנים מקומיים המצויים רק באבחזיה.
צמחיית החופים כוללת יבולי פירות וזרעים. בעבר היו גם חופי אבחזיה מכוסים ביערות אולם אלה נגדעו. דרום מזרח אבחזיה, שהוא חלק משפלת קולחידה מכוסה ביערות נשירים עם עצים כמו אלמונים, אלות לבנות, אלונים ואשורים אירופאים (European Beech) או גידולי הדרים ותה. העמקים מכוסים בעיקר ביערות עצים נשירים עם המינים: אלה לבנה, אלון, ערמונים ואלמון. במדרונות ההרים בצפון עד לגובהשל כ-600 מטר מעל פני הים, מכוסה האזור ביערות עצים נשירים עם אלמנטים של עצים מחטניים, מהמינים: עצי אלון, אלה לבנה, אשור ובוקסוס סמפרווירנס (Buxus sempervirens). בגבהים שבין 600 עד 1800 מטר מעל פני הים הצמחייה מעורבת, כאשר המינים הנפוצים ביותר הם האשור האירופאי, אשוחית אוריינטלית (אשוחית קווקזית) ואשוח נורדמאניאנה (Nordmann Fir). מבין העצים באבחזיה ישנם עצים שהם בין הגבוהים באירופה, סוגים שונים של אשוח (במיוחד סביב לימת ריצה). בגבהים שבין 1800 ל-2900 השטח מכוסה בקרחונים ושלג-עד.

כלכלה

כלכלת אבחזיה ממוזגת כמעט לחלוטין עם רוסיה והרובל הרוסי הוא ההילך החוקי באבחזיה. התיירות היא ענף המפתח של אבחזיה ושלטונות הממשל הבדלני של אבחזיה כי התיירות המאורגנת (בעיקר מרוסיה) הניבה את הגעתם של למעלה מ-100,000 תיירים בשנים האחרונות. לצורך השוואה היו מספר התיירים שביקרו באבחזיה בשנת 1990, לפני מלחמת אבחזיה, כ-200,000 איש. הממשל האבחזי מעריך כי מספר התיירים שביקרו באבחזיה, בשנת 2006, עמד על 1.5 מיליון איש. אף על פי שנדרשת ויזה כדי להיכנס מגאורגיה לרוסיה, יכולים בעלי מחזיקי דרכון רוסי לנוע באופן חופשי מאבחזיה לרוסיה.
אדמת אבחזיה פורייה ושופעת המוצרים חקלאיים כולל: תה, טבק, יין ופירות (במיוחד Citrus reticulata - סוג של מנדרינה), שניתן להשיגם בעונה המתאימה. החשמל מגיע בעיקר מתחנת כוח הידרואלקטרית בסכר אנגורי, שנמצא בתחום קו הפסקת האש האבחזי-גאורגי. התחנה מופעלת במשותף ומספקת אנרגיה גם לגאורגיה גופא.
יזמים רוסים, בהם עיריות ברוסיה השקיעו באבחזיה כולל עיריית מוסקבה בראשות יורי לוז'קוב שחתם על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי בין מוסקבה לאבחזיה. פקידים רשמיים של הממשל הבדלני באבחזיה הכריזו על כוונתם לעשות שימוש במתקנים ובמשאבים עבור פרויקט הבנייה לקראת אולימפיאדת החורף 2014 הנערכת בעיר סוצ'י הסמוכה לגבולה המערבי של אבחזיה.