google/wiki40b huggingface dataset:
נדים סוואלה

ביוגרפיה

סוואלה נולד במידבא שבירדן בשנת 1935. הוא נסע ללמוד משחק בבריטניה בשנות החמישים של המאה העשרים. בתו ג'וליה גילתה בפרק בסדרה התיעודית "Who Do You Think You Are?" שהוא אינו בטוח מהו תאריך הלידה שלו, אבל התאריך המשוער הוא בין 7 ל-9 בספטמבר.
נדים סוואלה הופיע ביותר ממאה סרטים ותוכניות טלוויזיה במהלך קריירה שנמשכת מעל לארבעים שנה. עוד שיחק בתפקיד עומאר בדרי במשחק המחשב "CDX" של ה-BBC.

חיים אישיים

סוואלה נשוי לרוברטה ליין ולהם שלוש בנות, ג'וליה, נדיה ודינה. אחיו הוא הקומיקאי נביל סוואלה.
שם עט

שם עט, שם ספרותי או פְּסֶבְדוֹנִים (פְּסֵידוֹנִים, על פי חוקי התעתיק לעברית) הוא שם בדוי שתחתיו מתפרסמים ספרים או מאמרים, לעיתים משום שהמחבר חפץ בעילום שם, ולעיתים מסיבות אחרות. המונח "שם עט" בעברית הושפע מהביטוי "Pen name" באנגלית, ומ-"Nom de plume" בצרפתית. בצרפתית קרוי מושג זה גם בשם "Nom de guerre".

שם עט בעיתונות

שם עט משמש גם בכתיבה פובליציסטית. דוגמה בת ימינו לכך היא ב. מיכאל, הוא מיכאל בריזון.
בתקופת ההשכלה היה השימוש בשם עט נפוץ מאוד בין הכותבים בכתבי העת, כפי שכתב יל"ג לידידתו מרים מארקל-מוזסזון, שפרסמה מאמר בעיתון "המליץ":
"עוד תנאי אחד קטן. הסופרים התמידיים, המודיעים חדשות ילדי יום, אין דרכם לחתום את שמם במלואו, בלתי אם על מאמרים גדולים שהם חתיכות הראויות להתכבד, וע"פ רוב חותמים הם באיזה סימן או בר"ת, או בשם מדומה, וכן תעשי גם את...
— יל"ג כותב למרים, י"ט אייר, תרמ"ז
ב. יאושזון הוא שם העט של משה יוסטמן, שהיה אחד הסופרים והעיתונאים הפופולריים ביותר בוורשה שלפני השואה.
בספטמבר 1956 התפרסם בעיתון "דבר" מאמר בשם "שמות ותכנים", בחתימתו של "ס. ש. יריב". כעבור זמן התברר שהכותב הוא דוד בן-גוריון, שבחר בשם עט זה (שפירושו: סבא של יריב, הלא הוא ד"ר יריב בן אליעזר, שהיה אז בן 16) כדי שהדיון בתוכן המאמר יהיה ענייני, בלי שיתייחסו אליו כאל מאמר שכתב ראש ממשלת ישראל.
עיתונאים פוריים במיוחד משתמשים לעיתים בשמות עט כדי להסתיר מהקוראים את העובדה שחלק ניכר מהעיתון נכתב בידי אותו אדם. העיתונאי והסטיריקן הגרמני קורט טוכולסקי, שעבד בשבועון "די ולטביהנה" (Die Weltbühne), פרסם מאמרים שעליהם חתם "איגנאץ ורובל", "תיאובלד טייגר" ו"פטר פנתר", ושירים תחת שם העט "קספר האוזר". טוכולסקי התפאר כי תחת חמשת שמותיו הצליח לפתח סגנונות שונים, ומגוון הדמויות שיצר כותבות כתיבה שונה בתכלית זו מזו, עד כדי כך שלמערכת ה"ולטביהנה" הגיעו מכתבים המשבחים את "פטר פנתר", אך קוראים לפיטוריו של "איגנץ ורובל". למעשה היו חמש הדמויות, כפי שכותב טוכולסקי "חמש אצבעות של יד אחת".
העיתונאי אלכסנדר זאובר נהג לחתום בשמות שונים בעיתונו "עיתון מיוחד" שם אחד מני רבים הוא: "סבירם" שפירושו סבי רב מיכאל על שם סבו של אלכסנדר הרב מיכאל שטרנבך.

שם עט בזמר העברי

בתחילת דרכה השתמשה נעמי שמר בשם "אליפז" כשם עט, ותחת שם זה כתבה לצמד הדודאים את השיר "שיירת הרוכבים".
נח שפירא ("יה-חי-לי-לי/ יה-עמלי") פרסם את שיריו בשם העט בר-נ"ש, כלומר נח שפירא.

כינוי אמנותי

יש אמנים המשתמשים בכינוי אמנותי, ובו הם חותמים על יצירותיהם.
בישראל, ניתן למנות את הקריקטוריסטים: דוש, זאב, ג'קי.

שם בדוי באינטרנט

השימוש בשם בדוי פופולרי מאוד בקרב גולשי אינטרנט (אצלם הוא קרוי באנגלית nickname, "כינוי", ומכאן הקיצור "ניק"). יש שיצאו נגד האנונימיות שמעניק הניק לכותבים.
שחף לבן עין

מקור השם

השם של שחף לבן העין הוא שם זה משום שהוא חלק ממשפחת השחפים ולכן שמו מתחיל בשחף בנוסף לכך מסביב לעין שלו נמצא עיגול לבן אשר מאפיין אותו ביחס לשאר השחפים ומכאן בא השם שחף לבן העין.
תיאור:
שחף לבן העין הוא בגודל בינוני ביחס לקרוביו, מקורו ארוך ודק וכפוף כלפיי מטה. מחזהו ומעלה צבעו בגוונים כהים כגון אפור-חום אצל הבוגרים וחום אצל הצעירים. בכל חייו צבע כנפיו זהה, הוא כהה לגמרי מלבד שפת זרימה(לאורך הכנף) לבנה. לשחף לבן העין הבוגר יש ראש שחור שנמשך עד לגרונו.
לעינו של השחף טבעת עין לבנה ובולטת, בתקופת החורף הראש של השחף הופך להיות בהיר יותר ומחוספס.
לשחפים הצעירים בניגוד לבוגרים בעלי הראש השחור, גרונם חום ומחוספס.
מידותיו נעות בין 39-43 ס"מ אורך גוף, ומוטת כנפיו מגיעה לכ- 100-115 ס"מ.

אופן התנהגות

מינים אלו לרוב אינם יציבים מפני שבמהלך תקופת הרבייה שלו הוא מגיע לכל רחבי ים סוף.
תקופת הרבייה שלו היא בין יוני לאוגוסט בעיקר בערב הסעודית, הן מטילות את ביציהן ביוני ובקיעת הביצים מתרחשת לרוב באוגוסט (במצריים תקופת הרבייה מגיעה גם עד ספטמבר), קבוצות הרבייה שלהם חלשות - בערך כ-25 זוגות בקבוצה אחת למרות ששחף בודד בזמן אחר מתקופת הרבייה חי בבדידות אבל לעיתים הוא חי בלהקות של מאות או אלפי שחפים נוספים.
בתי הגידול שלו הם בדרך כלל בחופים, חלק מן המצרים החליטו לגדל את השחף בבתיהם. הוא ניזון לרוב מן הים, שחף לבן העין אוכל לרוב דגים, רכיכות, סרטנים ומעט פירות והוא משתרע על מזחים, כלי דייג, שוניות אלמוגים ועל סלעים בחופים. 
השחפים בונים את הקנים שלהם לרוב על סלעים חשופים או בחול, על מצע חול השחף בונה את הקן שלו בצורת טבעות מזרדים, אצות ופסולת. במקומות סלעיים הקן מורכב מצמחים הנמצאים על הסלע או מחומר שאינו חדיר למים, לרוב השחף מטיל שתיים או שלוש ביצים בקן.

תפוצה

השחף לבן העין דוגר בים סוף בלבד, ממצרים בצפון דרומה עד לפתח הדרומי של ים סוף. בישראל השחף נמצא במפרץ אילת, כאשר מספרים גבוהים של ציפורים זו מופיעים בחורף ובתחילת האביב. בזמנים נדירים מאוד השחף מגיע לחוף הים התיכון.

מצב שימור

הציפור נמצאת בסכנת הכחדה בעולם, בשל גודל האוכלוסייה הקטן של כ-12,000-13,000 בלבד, וכן שטח הדגירה המצומצם.
הציפור נתונה ללחצי צייד, הרס קנים, הרס אתרי דגירה, חשיפה לזיהומים בים. מבחינת מצב השימור של המין, הוא נחשב קרוב לסיכון (Near Threatened) שהוא מצב שימור הנחשב למצב של סיכון נמוך ברשימה האדומה של IUCN.
כתב ליניארי א'

כתב ליניארי א', שפה קווית א' (או קווי א', מיוונית: Γραμμικη Α - ליניאר A) הוא כתב שטרם פוענח והיה בשימוש ביוון העתיקה.
הכתב בנוי מכתב הברות ואידאוגרמות. הכתבים התגלו על ידי ארתור אוונס, שנתן להם את שמם. 
כתב ליניארי ב', ששימש את השפה המיקנית, פוענח בשנת 1952 על ידי מייקל ונטריס. לינאר A אינו מפוענח כולו, אך הוא מובן חלקית וניתן לקרוא בו דרך ערכי הכתב הקווי השני. 
למרות ששני הכתבים חולקים סמלים רבים, אם משתמשים בהברות השייכות ללינאר B בכתבי לינאר A נוצרות מילים שאינן שייכות לשום שפה ידועה. שפה זו מכונת מינואית או אטאוכרתית, ומקורה בתקופה שקדמה לפלישות של יוונים מיקנים במאה ה-14 לפנה"ס.
מקורותיה ושורשיה של השפה שהשתמשה בכתב הקווי א', אינם ברורים, וקיימות מספר תאוריות בנושא.
מכיוון שהשפה המינואית מעורפלת בימינו, קשה להחליט אם פענוח נתון הוא פענוח נכון של השפה. עם זאת, הגישה הפשוטה ביותר לפענוח היא ההנחה שערכי לינאר A תואמים פחות או יותר את ערכי לינאר B, כתב שפוענח במלואו. 
בשנת 2001, פרסם  המגזין Ugarit-Forschungen מאמר שדן בהבדלי תנועות בין לינאר A ו-B. המאמר טען שלינאר A הוא כתב ששירת שפה שהיא צורה קדומה של פיניקית. זהו ניסיון נוסף לחזק את התאוריה המקשרת בין מינואית לשפות שמיות. המתודולוגיה הזו ספגה ביקורת חריפה. למרות שמונח אחד או שניים לכאורה באים ממקור שמי (כמו המונח KURO, ראו בהמשך), אין די הוכחות כדי לוודא את הקשר בין השפה של לינאר A לבין שפות שמיות. 
אחת ממעט המילים הידועות, KURO, פירושה כנראה "כול" או "הכול", מקורה יכול להיות מהשפות האינדו-אירופיות (kwol או kwel) או מהשפות השמיות (כּ.ל. - כמו "כול" בעברית). זהו מקרה שמייצג היטב את מצב של ליניארי א': מספר האלמנטים הידועים של השפה כל-כך מועט עד שקשה לבנות הנחה מדעית על הצירוף ה"תורשתי" של השפה המינואית.
ניצה ינאי

ניצה ינאי (נולדה ב-1951 בישראל) היא סוציולוגית ישראלית ופרופסורית חברה באוניברסיטת בן-גוריון. ינאי עוסקת בחקר הגזענות וסטריאוטיפים חברתיים, חשיבה פמיניסטית, פילוסופיה פוליטית, זהות ותרבות.

ביוגרפיה

ינאי החלה ללמד באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 1990 במחלקה למדעי ההתנהגות. ב-2007 החלה ללמד במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה. מכהנת גם כיושבת ראש הוועדה לתואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון. שימשה גם כפרופסור מן החוץ באוניברסיטת קולומביה.
ינאי עוסקת במחקר בתחומים כגון קונפליקטים לאומיים, גזענות, וסטריאוטיפים חברתיים ותרבותיים. כמו כן, היא חוקרת תאוריה פמיניסטית, פסיכואנליזה תרבותית, פילוסופיה פוליטית, זהות ותרבות, וסוציולוגיה פוליטית של רגשות. היא עוסקת בחקר הבנת הרגשות במובן החברתי והתרבותי שלהם. עיקר עבודתה היא בין-תחומית ומשלבת פסיכולוגיה, חקר התרבות, פסיכואנליזה ופרספקטיבה סוציולוגית. במחקרה מנסה ינאי לייצר הבנה סוציולוגית-תרבותית לכוחות שמארגנים אירועים רגשיים. 
ספרה, "האידאולוגיה של שנאה: הכוח הלא מודע של השיח החברתי", יצא לאור ב-2012 בהוצאה האקדמית של אוניברסיטת פורדם (באנגלית).
תעלת מיין–דנובה

תעלת מיין–דנובה (בגרמנית: Main-Donau Kanal), המכונה גם בשם "תעלת אירופה" (Europakanal), היא תעלה חפורה בבוואריה, באורך 171 קילומטרים, המחברת החל מ-1992, את הנהרות מיין ודנובה במסלול המאפשר שיט נהרות. התעלה הזאת היא חלק מדרך השיט החוצה את אירופה מרוטרדם עד קונסטנצה.
התעלה הושלמה בשנת 1992, ואורכה הוא 171 קילומטר (106 מייל).

היסטוריה

לפרויקטים המחברים בין נהר הדנובה לבין נהר המיין ישנה היסטוריה ארוכה. בשנת 793, הורה הקיסר קרל הגדול על בניית תעלה בשם "פוסה קרולינה", או "קרלסגראבן" - שתחבר את שוואבישי רזאט, יובל של נהר הרדניץ, לנהר האלטמואל, ליד טרויכטלינגן.
מסביב לעולם עם ווילי פוג

תקציר העלילה

הסדרה מתחילה בלונדון של המאה ה-20, שם במועדון ווילי פוג, ג'נטלמן אנגלי, מדבר עם חבריו על האפשרות לצאת למסע מסביב לעולם ב-80 יום. חוץ מלורד גינס, עז זקן בכיסא גלגלים, וווילי פוג אף אחד לא מאמין שזה אפשרי לצאת למסע כזה. לורד גינס לא היה יכול לצאת למסע בשביל להוכיח לאחרים שזה אפשרי, ולכן ווילי פוג מציע לצאת למסע הזה במקומו. כולם צחקו על הרעיון המגוחך ולא האמינו שהוא רציני. בשביל האתגר, סאליבן, האיש שהכי התנגד לתוכנית, מתערב על 10,000 פאונד. חמישה נוספים נותנים את אותה הצעה, ופוג מסכים לאתגר. פוג יחד עם משרתו פספרטו והאוגר שלו יוצאים להרפתקה.
במהלך הסדרה החבורה נתקלת בהרבה מכשולים, רובם בגלל שליחיו הסמויים של סאליבן שעוקבים אחרי החבורה בשביל לעצור אותם כדי שלא יצליחו. בנוסף לבעיות שלהם, עוקב אחרי פוג וחבריו המפקח דיקס, איש אשר האשים את פוג בפשעים, דבר הגורם גם למשטרה לצאת בעקבותיהם. במהלך המסע נוספה לחבורה גם רומי, נסיכה הודית שאותה הצילו ממוות. הנסיכה מיד התאהבה בפוג והחליטה להצטרף אליו במסעו ולהתחלה של חיים חדשים איתו. החבורה מצליחה לבסוף לגבור על כל הקשיים והמכשולים שטמנו להם והם חוזרים ללונדון. אך לחץ של הרגע האחרון שורר בהם כשהם חושבים שהם באיחור של יום, אבל הם מבינים שלאחר מסע מסביב לעולם כולו הם בעצם הרוויחו יום. החבורה חזרה בזמן למועדון וניצחה בהתערבות.

מוזיקה

במהלך הסדרה הושמעו כמספר שירי מקור בנוסף לשיר הפתיחה ושיר הסיום. בגרסה העברית עמרי כהן תרגם את השירים לעברית, ושמוליק טנא ניהל את הביצועים המוזיקליים.

הפצה ביתית

החל משנת 1998, פרקים נבחרים של הסדרה הופצו בבריטניה על גבי קלטות וידאו על ידי Lollipop Video (כיום Collection International). הסדרה הופצה על ידי BRB Internacional בשיתוף עם Televisión Española, כתוצאה מכך BRB Internacional חייבים לתת אישור לפני כל קלטת וידאו המפיצה את הסדרה.

סדרת המשך

לסדרה נוצרה סדרת המשך בשם "הרפתקאותיו החדשות של ווילי פוג" (במקור: Willy Fog 2) בשנת 1993, עשור לאחר סיום השידור המקורי של הסדרה. כמו בסדרה המקורית, לסדרה הייתה עונה אחת ו-26 פרקים. הסדרה הורכבה משני סיפורים נפרדים בהמשכים המבוססים על הספרים "מסע אל בטן האדמה" ו-"20,000 מיל מתחת למים" שגם נכתבו על ידי ז'ול ורן. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים בשנת 1997, ולאחר מכן בשידורים חוזרים בערוץ ג'וניור בשנת 2012.

סרטים

לסדרה נוצר סרט טלוויזיוני המתמצת את עלילות הסדרה בשם "סביב העולם בשמונים יום עם ווילי פוג". גם לסדרת ההמשך נוצרו שני סרטים המתמצתים את עלילת הסדרה: "מסע אל בטן האדמה עם ווילי פוג" מתמצת את החלק הראשון של הסדרה, ו-"20,000 מייל מתחת למים עם ווילי פוג" מתמצת את החלק השני של הסדרה. הפקת הדיבוב, בימוי הדיבוב והמדבבים של הסרטים היו שונים מן הדיבוב המקורי של הסדרות.

ווילי פוג: המחזמר

מחזמר בשם "Willy Fog: El Musical" הוצג בספרד בשנת 2008 לכבוד חגיגות 25 שנים לסדרה. במחזמר בוצעו השירים מן הפסקול של הסדרה בהשתתפות ג'ומה אורטונובס (ווילי פוג), לורה טולדו (הנסיכה רומי) וחוסה טרונקוסו (פספרטו) באיפור ומסכות של הדמויות המצוירות. עלילת המחזמר הייתה תמצות של הסדרה המקורית, והוא בוים על ידי ריקארד רגאנט. המחזמר רץ פעמיים ביום בתיאטרון "Teatro Calderón" במדריד מאוקטובר 2008. המחזמר לא הוצג בישראל.
רובין רייט

ביוגרפיה

רובין רייט נולדה בשם רובין וירג'יניה גייל רייט בדאלאס טקסס. היא בתם של גייל למשפחת גסטון, מנהלת בחברת הקוסמטיקה מארי קיי, ופרדי גייל רייט, מנהל בחברת תרופות. גדלה בסן דייגו, קליפורניה.
רייט התפרסמה כאשר שיחקה באופרת הסבון סנטה ברברה בתפקיד קלי קאפוול. תפקיד זה העניק לה שלוש מועמדויות לפרס האמי. כוכבה דרך בעקבות השתתפותה בסרטו של רוב ריינר "הנסיכה הקסומה" בתפקיד הנסיכה בַּאטרקאפ (Buttercup; בעברית "נורית"), ובסרטו של רוברט זמקיס "פורסט גאמפ" בתפקיד ג'ני קארן - שהקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית המשנה. בעקבות השתתפותה בסרט "נאהבת" בשנת 1997 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של סיאטל. בשנת 2007 השתתפה שוב בסרט של זמקיס, "ביאוולף" לצד אנתוני הופקינס. החל משנת 2012 רייט מגלמת את קלייר אנדרווד בסדרה "בית הקלפים". על תפקידה זה זכתה ב-2013 בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה. 
בשנת 2017 השתתפה בסרט גיבורי-העל "וונדר וומן" בכיכובה של גל גדות, אשר מבוסס על חוברות הקומיקס "וונדר וומן" מבית DC קומיקס. הסרט הוא הרביעי במספר כחלק מהיקום הקולנועי של DC. באותה שנה שיחקה בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר 2049" לצד האריסון פורד וג'ארד לטו. זהו סרט המשך ל"בלייד ראנר" מ-1982, גם הוא בכיכובו של פורד.

חיים אישיים

בשנת 1986 נישאה לשחקן דיין וית'רספון. הנישואין לא האריכו ימים והשניים התגרשו בשנת 1988. ב-27 באפריל 1996 נישאה לשחקן שון פן. לזוג כבר היו שני ילדים באותה עת: בתם הבכורה נולדה ב-13 באפריל 1991 ובנם נולד ב-6 באוגוסט 1993. המשפחה התגוררה ביישוב רוס שבקליפורניה. ב-27 בדצמבר 2007 הודיעו רייט ופן כי החלו בהליכי גירושין. התהליך הופסק באפריל 2008, והוא הושלם בחודש יולי 2010.
בשנת 2018 התחתנה עם קלמן ז'ירוד.
נבנה בוז'וביץ'

ביוגרפיה

נבנה בוז'וביץ' נולדה בעיר מיטרוביצה שבסרביה ומונטנגרו בשנת 1994. היא התחילה את קריירת הזמרה שלה בהשתתפות בפסטיבלים ובמופעי בידור לילדים. בשנת 2007 נבחרה להתמודד בגמר הלאומי לבחירת הנציג לתחרות אירוויזיון הילדים באותה שנה שנערך ב-7 באוקטובר בעיר ורשאץ אשר שודר בשידור חי בערוץ השידור הציבורי הסרבי RTS. היא התמודדה בגמר עם הבלדה "Piši mi" ("כתוב לי"), שאותה בוז'וביץ' כתבה בעצמה. היא זכתה בגמר הלאומי ברוב של 24 נקודות שהורכבו מבחירת שופטים ובחירת הקהל ונבחרה לייצג את סרביה העצמאית לראשונה באירוויזיון לאחר היפרדותה של זו ממונטנגרו. בגמר התחרות שהתקיים ב-8 בדצמבר ברוטרדם שבהולנד הגיעה למקום השלישי עם 120 נקודות.
לאחר זמן שהפסיקה בקריירה שירה בשנת 2009 השתתפה בפסטיבל הפופ Sunčane Skale אשר נערך מדי קיץ בעיר הרצג נובי שבמונטנגרו עם השיר "Ti". בשנת 2013 השתתפה בריאליטי שירה סרבי וזכתה במקום השני. באותה שנה הוציאה את סרטון הווידאו הבכורה שלה לשיר "Pogledaj me" ("תסתכל עליי"). כמו כן גם ייצגה את סרביה באירוויזיון המבוגרים כחלק משלישיית Moje 3 שהוקמה לצורך התחרות לאחר שזכו בגמר הלאומי שהתקיים באותה שנה. השלישייה התמודדה בחצי הגמר הראשון עם השיר "Ljubav je svuda" ("האהבה היא בכל מקום") שהגיעה למקום ה-11 ולא הצליחו לעלות לגמר. הלהקה התפרקה זמר קצר לאחר התחרות ובוז'וביץ' פנתה לקריירת סולו. היא חזרה להשתתף בגמר הלאומי לאירוויזיון הסרבי Beovizija בשנת 2019 עם השיר "Kruna" שכתבה והלחינה בעצמה. שירה שובץ בגמר הלאומי בחצי הגמר השני בו היא הגיע למקום הראשון והעפילה לגמר. היא זכתה בגמר שנערך ב-3 במרץ ונבחרה לייצג את סרביה באירוויזיון 2019. בחודש אפריל באותה שנה שחררה גרסה באנגלית לשיר איתו תופיע באירוויזיון בליווי התזמורת הסימפונית של רשות השידור RTS.
Dance Me to the End of Love

רקע השיר

השיר נתפס אצל רבים כשיר אהבה, אך למרבה הפרדוקס הוא נכתב בהשראת השואה, כפי שסיפר לאונרד כהן על הרקע לכתיבת השיר ומשמעותו בראיון לרשת השידור הקנדית באנגלית CBC בשנת 1995:
מסקרן לדעת איך שירים מתחילים להיווצר, מהו המקור של השיר, כי לכל שיר יש מעין גרעין או זרע שמישהו נותן לך, או שהעולם נותן לך, ומשום כך התהליך של כתיבת שיר הוא כל כך מיסתורי. אבל זה בא רק משמיעה או קריאה או ידיעה שבמחנות המוות, לצד הקרמטוריום בכמה ממחנות המוות, רביעיית מיתרים אולצה לנגן בזמן שהזוועה הזאת התרחשה.  אלה היו האנשים שגם גורלם היה הזוועה הזאת, והם היו צריכים לנגן מוזיקה קלאסית בזמן שהרגו ושרפו את חבריהם האסירים. וכך, המנגינה הזאת, "הרקידיני אל יופייך לנגינת כינור נשרף", משמעותה שהיופי שם הוא של הגשמת החיים, הקץ של הקיום הזה ושל יסוד התשוקה בהגשמה הזאת. אבל זו אותה שפה שבה אנחנו משתמשים כדי למסור את עצמנו לידי מי שאנחנו אוהבים, כך שלא חשוב אם מכירים את ראשית היווצרות השיר, כיוון שאם השפה מגיעה מהמשאב הזה של התשוקה, הוא יהיה מסוגל לאמץ כל פעילות של תשוקה.

מילות השיר

לאונרד כהן לא תיאר את הזוועה והאימה במילים בוטות, אלא חיפש ביטויים פואטיים בתוך הברבריות. כפי שלאונרד כהן אמר על השיר בציטטה שלעיל, אותה שפה שמשמשת לתיאור הסיטואציה הקשה משמשת גם בביטוי של התמסרות לאהבה. 
במילות השיר ניתן לראות שילוב של מילים וביטויים הנוגעים בשני הקטבים של הפרדוקס: קוטב אחד של תשוקה לחיים, לשלום לאהבה ולמשפחה, וקוטב מנוגד של אימת מוות וחידלון. בקוטב האחד נמצאים הפועל לרקוד, היופי, המקום הבטוח, ענף עץ הזית, היונה שעפה לכיוון הבית, האהבה, החתונה, הילדים, הנשיקות, מקום המקלט, מגע היד, הריקוד העדין מאוד והארוך מאוד. בקוטב המנוגד נמצאים הכינור העולה באש, החרדה, קץ האהבה, היעלמות העדים, בָּבֶל המסמלת את הקינה על החורבן, הילדים שמבקשים להיוולד (ולא ייוולדו), החוטים הקרועים של אוהל המקלט.

הלחן

לפרדוקס שבא לידי ביטוי במילים יש ביטוי גם במנגינת השיר. המילים "הרקידי אותי אל יופייך לנגינת כינור שעולה באש" באות לידי ביטוי בעצם הצמדת פסקול המנגינה הרומנטית של השיר לסיטואציה של זוועה ואימה. זה תואם לחלוטין את המצב שבו נגינת מוזיקה מלווה הובלת אנשים אל מוות אכזרי.
הלחן הוא דוגמה יפה ליכולתו של לאונרד כהן לשאוב השראה מההשפעות התרבותיות שאליהן נחשף במהלך חייו ולשלבן ביחד בלחן אחד. בלחן של השיר הזה אפשר להבחין בהשפעה של ריקוד החסאפיקו היווני, שאותה ספג ככל הנראה מהתקופה שבה חי ויצר על האי הידרה שביוון. השפעה זו מורגשת במיוחד במקצב של שירת הזמרים. יחד עם זאת, ניתן  להרגיש בלחן בבירור נימה של מוזיקת כליזמרים, שמקורה במוצאו היהודי המזרח-אירופי. היא באה לידי ביטוי במיוחד בנגינה של הכינור וגם בפתיח הקצר שקודם לתחילת שירת הזמרים.
סווינג (ריקוד)

"סווינג" (לעיתים מכונה גם "ג'יטרבאג") הוא קבוצה של ריקודים, שהתפתחו בארצות הברית, במקביל למוזיקת הסווינג, החל משנות העשרים ועד שנות הארבעים של המאה העשרים.
במהלך תקופת הזוהר של הסווינג, הידועה כ"תקופת הסווינג" (swing era), היו מאות סגנונות ריקוד שונים שהרכיבו את משפחת ריקודי הסווינג, אך אלו ששרדו עד לתקופתנו הם לינדי הופ, בלבואה, שאג וצ'ארלסטון. מרבית הסגנונות האלה התפתחו בקהילות אפרו-אמריקאיות, בהארלם ובמקומות נוספים.

סווינג בישראל

בשנים האחרונות קהילת רקדני הסווינג בישראל הולכת ומתפתחת ושיעורי ומסיבות סווינג מתקיימים בערים מרכזיות בארץ. כחלק מתרבות הסווינג, נערכות ברחבי הארץ מסיבות שבהן המשתתפים מאמצים לבוש תקופתי, רקדני סווינג ישראליים נוסעים לכנסים ולתחרויות סווינג בינלאומיים, הקהילה הישראלית מארחת מורי סווינג מחו"ל ומתקיים בארץ פסטיבל סווינג בינלאומי תחת הכותרת Desert Stomp.
ליאור קינן

ביוגרפיה

את שירותה הצבאי עשתה קינן ביחידת דובר צה"ל. לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2010, החלה לעבוד בערוץ 10 - תחילה כתחקירנית ולאחר מכן, כרכזת כתבים.
ב-2013 מונתה ככתבת לענייני תחבורה בערוץ, וב-2015 מונתה ככתבת לענייני כלכלה, בנוסף לתפקידה בתחום התחבורה. קינן סיקרה את פרשת ענבל אור וחשפה את הוצאותיה האישיות של אור על חשבון כספי הלקוחות.
בחודש מאי 2018, החלה להגיש את תוכנית הבוקר "בוקר אור" בערוץ עשר, לצד אור הלר, בימי שישי וערבי חג. החל מחודש יוני 2018 ועד ינואר 2019, עת נסגר ערוץ 10, השניים הגישו את התוכנית גם בימי רביעי, לאחר עזיבתם של אורלי וגיא את תוכנית הבוקר בערוץ.
ממיזוג רשת עשר מגישה מחליפה בברקוד
לקינן תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
היכל טוטו חולון

תיאור ההיכל

שטח המבנה בקומפלקס היכל הספורט הוא כ-13,000 מ"ר וההיכל מכיל 5,400 מקומות ישיבה. המושבים באולם בצבע סגול. לאולם יש גם עתודת הרחבה של עוד מאות מקומות ישיבה לצורך גידול עתידי. לצד האולם המרכזי בקומפלקס, הוקם אולם רב תכליתי בשם "האנגר בפארק" בשטח של 1,200 מ"ר שירוצף בפרקט ויוכל לשמש כמגרש אימונים וכאולם אירועים יוקרתי. ההיכל החליף את אולם הפחים כאולמה הביתי של הפועל חולון.

היסטוריה

אירוע הספורט הראשון שאירח האולם במועד פתיחתו היה משחק האולסטאר השנתי (המשחק בין קבוצת כוכבי כדורסל מקומיים לשחקנים זרים) כוכבי ליגת העל בכדורסל בעונת 2015/2014 שהתקיים ב-3 במרץ 2015. במאי 2015 אירח האולם את תחרות ה"גרנד פרי" בהתעמלות אמנותית המתקיימת מדי שנה בחולון ועברה להתקיים בהיכל החדש.
 משחקה הרשמי הראשון של הפועל חולון באולם נערך בספטמבר 2015 במסגרת גביע וינר, והחל מאוקטובר אותה שנה מארחת הקבוצה את משחקיה הביתיים במסגרת ליגת העל בכדורסל באולם. 
בחודש יוני 2016 אירח ההיכל את אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית.
בחודש מרץ 2017 התקיים בהיכל אירוע הגמר של אליפות הסייבר הישראלית.
בחודש אוקטובר 2017 אירח האולם את משחקי גביע וינר. גם בספטמבר 2019 אירח את משחקי חצאי הגמר וגמר גביע וינר. 
ב-6 בינואר 2018 התקיים באולם טקס הנצחה לשתי דמויות עבר היסטוריות של המועדון הפועל חולון ובמסגרתו הוענקו לשני היציעים המרכזיים בהיכל את הכינויים יציע מיכה שמבן, ע"ש מייסד המועדון ב-1947 (הלך לעולמו ב-7 בינואר 2013) ויציע עופר אשד אחד משחקני הקבוצה הגדולים בעבר (הלך לעולמו ב-23 ביוני 2007).
ב-13 ביולי 2019 שודר מהאולם בשידור חי בערוץ 13, גמר הישרדות VIP עונה 2.
במהלך השנה צפוי האולם לארח את אליפות אירופה בהתעמלות אקרובטית, ואת מופע הפרימיירה של להקות המחול הייצוגיות "הורה רעים חולון" - "אחישראלי" (בשיתוף האמנים רוני דלומי, הראל סקעת ועדי כהן).
G.R.L.

היסטוריה

ב-9 בספטמבר 2013 הוציאו את הקליפ "vacation" ששימש כחלק מהפסקול לסרט "הדרדרסים 2". ב-25 בפברואר 2014 אירח אותם הזמר פיטבול בשיר "Wild Wild Love". ב-29 ביולי 2014 יצא ה-EP הראשון של הלהקה. מהאלבום יצא הסינגל "Ugly Heart" שהגיע למעמד פלטינה, הגיע למקום 10 במצעד סוף השנה של אוסטרליה, למקום ה3 במצעד הרשמי של ניו זילנד והפך לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד כה.
ב-4 בספטמבר 2014 נמצאה באטל ללא רוח חיים בדירתה שבהוליווד. חוקרי מקרה המוות של מחוז לוס אנג'לס קבעו שהיא שמה קץ לחייה, והתברר שהיא התאבדה בעקבות דיכאון אשר נגרם מבעיות כלכליות. הקבוצה שחררה הודעה רשמית יום לאחר מכן ברשתות החברתיות, ולקחה הפסקה קצרה בעקבות מותה. ב-15 בינואר 2015 הוציאו את הקליפ "Lighthouse" אשר הוקדש לזכרה של באטל. הקבוצה התפרקה רשמית ב-2 ביוני 2015, אולם ב-15 ביוני 2016 דווח כי הקבוצה מתכננת קאמבק. 
הקבוצה חזרה באופן רשמי ב-5 באוגוסט 2016, עם חברה חדשה ללהקה בשם ג'זי מג'ייה, לצד החברות המקוריות מהלהקה- לורן בנט ונטשה סלייטון, מה שהפך את הקבוצה לטריו. הופעתם הראשונה לאחר הקאמבק הייתה בפסטיבל המוזיקה של ניקלודיאון "סליים-פסט" שבאוסטרליה, בספטמבר 2016. מאז, הספיקה הלהקה להוציא שני סינגלים: "Kiss Myself" ו"?Are We Good"

חברות הלהקה לשעבר

סימון באטל (באנגלית: Simone Battle) - נולדה ב-17 ביוני 1989, נפטרה ב-5 בספטמבר 2014
פאולה ואן אופן (באנגלית: Paula Van Oppen) - נולדה ב-20 ביוני 1989
אמילין אסטרדה (באנגלית: Emmalyn Estrada) - נולדה ב-5 באפריל 1992
פוקס המאה ה-20

הפקות בולטות לאורך השנים

סרטים בולטים שהופקו בסטודיו פוקס המאה ה-20 לאורך השנים:
רביעיית ברודסקי

רביעיית ברודסקי היא רביעיית מיתרים בריטית, הקיימת מאז 1972 אף כי מחבריה המקוריים נשארו כיום רק איאן בלטון וז'קלין תומאס. נוסף לביצוע מוזיקה קלאסית אירופאית, בעיקר רפרטואר רביעיות מיתרים של מלחינים מן התקופה הקלאסית ואילך, כמו היידן, בטהובן, שוברט, ברטוק ושוסטקוביץ, הם משתפים פעולה עם דמויות מעולם הרוק והפופ כמו ביורק, אלוויס קוסטלו ופול מקרטני. הם מנגנים את ה"מיתרים" באלבום האוסף "עץ משפחה" של ביורק. 
הרביעייה מנגנת בעמידה. לצ'לו של ז'קלין תומאס הותאמה רגלית ארוכה במיוחד והיא משתמשת בשרפרף קטן מתחת לרגלה השמאלית, כדי שתוכל להשעין את הצ'לו אל ברכה הכפופה.
במאי 1998 קיבלה רביעיית ברודסקי את פרס אגודת הפילהרמונית המלכותית על תרומה יוצאת דופן לעולם המוזיקה.
נוסף להופעות פומביות והקלות, רביעיית ברודסקי פועלת כיום כרביעייה אורחת באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה, שם הם מדריכים בקביעות הרכבי מוזיקה קאמרית של סטודנטים באקדמיה.
נקודה (כתב עת)

היסטוריה

בראשיתו יצא כתב העת פעם בחודשיים כבטאון תנועת אמנה. עורכו המייסד היה ישראל הראל. במשך שנים היה הירחון חממה לעיתונאים דתיים, בהם אורי אורבך, חגי סגל, במבי שלג, חיותה דויטש, אורי אליצור, שי צ'רקה, אלישיב רייכנר, חנוך דאום, אבישי עברי, גדעון דוקוב, אלחנן ניר ועוד. העיתון שימש במה גם להוגי דעות חשובים, כמו פרופ' שלום רוזנברג, דניאל שליט, פרופ' דוד הנשקה ואחרים. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 נוסף בעמודיו האחרונים של כתב העת המוסף הסאטירי "הלחי השנייה", שפסק מלהופיע לקראת סוף שנות ה-90, וסיסמתו הייתה: "אין סאטירה בימין".
בשנת 2004 נרכש כתב העת על ידי קבוצת התקשורת הירש מדיה בבעלות שלמה בן צבי. בעקבות הרכישה הוחלף עורך כתב העת אורי אליצור במוטי קרפל, הימני יותר בהשקפותיו.
בכתב העת הובאו לאורך השנים מאמרים הנוגעים בנושאים החשובים ביותר לציבור הדתי לאומי לגווניו, בנושאי הגות, חברה, פוליטיקה וביטחון לאומי. כמה מהמאמרים המכוננים ביותר של הציבור הדתי לאומי נתפרסמו בו, ביניהם המאמר "התנחלו בלבבות" של הרב יואל בן נון שהביא לשינוי חלקי בתפיסת ההשפעה ההתיישבותית בתנועת ההתנחלות, המאמר "מה קרה לאורות הראי"ה?" של פרופ' דוד הנשקה בעקבות פרשת 'המחתרת', המאמר "הטובים לתקשורת" בו קרא אורי אורבך לציבור הדתי להשתלב בתקשורת והמאמר "דור הכיפות הגרוזיניות" מאת חנוך דאום, מאמר שעסק בתופעת נוער הגבעות כבר בשנותיה הראשונות.