google/wiki40b huggingface dataset:
מנחם גרילק

מנחם ישראל גרילק (1946–2015) היה עיתונאי ואידאולוג חרדי, חוקר ההיסטוריה של הציונות וממבקרי הנהגתה ופעיל בתנועת התשובה בישראל.

ביוגרפיה

מנחם ישראל גרילק נולד בארץ ישראל לאליהו וטאביל חיה גרילק. מוצאה של משפחתו מפולין, ובשנות ה-30 עברה להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה לצרפת, בשנת 1945 עלתה לישראל ושנה לאחר מכן נולד. למד בת"ת מרכז ובישיבות רמת השרון, סלובודקה ומיר. לקח חלק בפעילות מחתרת "קשת" (את זכרונותיו מאותה תקופה פרסם בכתבות בעיתון בקהילה), שירת ברבנות הצבאית והשתחרר בדרגת סרן. היה מעורכי ביטאון הרבנות הצבאית "מחניים", ובתקופת מלחמת יום הכיפורים ערך את "ערכון" לחייל הדתי. ייסד יחד עם פיני איזק את המרכז לסיוע לחייל הדתי.
בסוף שנות ה-70 יסד וניהל את ארגון "נעשה ונשמע" שעסק בהפצת שיעורי תורה והחזרה בתשובה בתל אביב. בין תלמידיו מאותה תקופה היה אורי זוהר. פרסם את הספר "השאלה והתשובה", על תופעת החזרה בתשובה בישראל בשנות ה-60 וה-70.
גרילק חקר את ההיסטוריה של התנועה הציונית וראשיה והיה מבקר ופולמוסן חריף שלה. הוא פרסם את הספר "רצח בירושלים" על רצח ד"ר ישראל יעקב דה האן ובו האשים את ההנהגה הציונית בארץ ישראל באחריות למעשה. כמו כן פרסם את הספר "אות קין" שביקר את התנהלותם של ראשי התנועה הציונית בתקופת השואה. בין השאר הוא עוסק בדמותו של יצחק גרינבוים ובנו אליעזר גרינבוים שנחשד כקאפו. ערך עבור ארגון שופר סרט המבקר את ראשי התנועה הציונית ובראשם הרצל.
גרילק הוציא את הספר "סוגר חשבון" המבוסס ברובו על טורים שפרסם בעיתונות ובהם פיליטונים ביקורתיים על ההנהגה הפוליטית בישראל ועל אובדן הערכים של החברה הישראלית. כתב בעיתון מקור ראשון טור העוסק בפרשת השבוע. הגיש ברדיו קול חי בראשיתו תוכנית שבועית על הפרשה.
גרילק ערך את הספר "זאת הארץ" ובו מאמרים אידאולוגיים על היחס לארץ ישראל לאור ההשקפה החרדית. הוא ערך את הביטאון "עת לחשוב" היוצא לאור על ידי ישיבת נתיבות עולם.
אחיו הבכור הוא הסופר והעיתונאי משה גרילק.
בליל כ"ו אב התשע"ה נפטר בבני ברק.
אנדרטת חטיבת הנגב

היסטוריה והווה

האנדרטה, בתכנונו של האמן דני קרוון, הוקמה בין השנים 1963 ל-1968, במסגרת רצון להנציח את זכר החטיבה שבלמה את פלישת המצרים והגנה על מקורות המים של הנגב. היא עשויה בטון חשוף ובנויה מ-18 אלמנטים שונים, סמליים המקושרים לפלמ"ח ולמלחמת העצמאות כמו מגדל מחורר, המזכיר מגדלי שמירה שספגו ירי, צינור מים המזכיר את הקרב על הגנת עורק המים, ותעלות המדמות תעלות קשר צבאיות. בבטון ובלוחות נחושת שנקבעו בו חרוטים שמות החללים, סמל הפלמ"ח, יומן המערכה של החטיבה, מרשמי קרב, פסוקים ושירים. עבודת ההנצחה היא גם עבודה נופית: האנדרטה צופה על העיר בכיוון מערב ועל המדבר בכל יתר העברים, ומהווה את אחד מהסמלים המוכרים של הנגב ושל באר שבע.
את עבודת הגינון באנדרטה ביצע אדריכל הנוף צבי דקל.
בצמוד לאנדרטה גן לאומי בשטח 295 דונם, בו משומרת חברת צומח הטיפוסית לחבל הפיטוגאוגרפי הערבתי (איראנו טוראני).
ב-30 באוקטובר 2014, נפתחה במוזיאון הנגב תערוכה על האנדרטה, לציון 50 שנה להקמתה.
בשנת 2013 האנדרטה שימשה כרקע לזמר אביתר בנאי בעטיפת התקליטור החדש שהוציא אז - יפה כלבנה.
גזה סץ'

גזה סץ' (בהונגרית: Szőcs Géza; נולד ב-21 באוגוסט 1953) הוא משורר הונגרי.

ביוגרפיה

גזה סץ' נולד ב-1953 במַרוֹשְׁוָשָׁרְהֵי (טרגו מורש ברומנית) ולמד באוניברסיטת קולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית), שם סיים את חוק לימודיו ב-1978. למן פרסום ספרו "דו-קרב" (1977) נאסר עליו לפרסם ברומניה את שיריו.
ב-1982 פרסם יחד עם עמיתיו עצומה הקוראת לשלטונות רומניה להעניק זכויות למיעוטים הלשוניים במדינה. כותבי העצומה נרדפו, וסץ' נכלא והושם במעצר-בית עד 1986. בין השנים 1986 ו-1989 שהה כגולה פוליטי בשווייץ; חזר לטרנסילווניה בשנת 1990
שירתו של סץ' מתעדת עולם שרומס את חרויות הפרט ושמשטר אימים שולט בו ביד רמה. שילוב העגמומיות, ההומור והאבסורד ושפע משחקי המילים מקרבים את שירתו לסיפורת הפוסט-מודרניסטית בספרות הונגריה ובמיוחד ליצירת פטר אסטרהאזי.
בוניים

מיון

בעבר, משפחה זו הייתה מגוונת וכללה סוגים ומינים רבים, ואילו כיום כוללת סוג אחד - בונה (Castor), המכיל בתוכו שני מינים: בונה קנדי (Castor canadensis) ובונה אירופי (Castor fiber).
דגל עיראק

1921–1958

דגלה הראשון של עיראק, היה למעשה דגלה של ממלכת עיראק, שאומץ בשנת 1921. היה זה דגל אופקי בשחור, לבן וירוק עם טרפז אדום המשתרע מצד התורן - בהשראתו של דגל המרד הערבי. על הטרפז היו מצויים שני כוכבים שמסמלים את העמים העיקריים בממלכה - הערבים והכורדים. לכל כוכב 7 קודקודים המציינים כולם יחד את 14 המחוזות של הממלכה.

1958

בשנת 1958 כתגובה למיזוג של מצרים וסוריה - שתי הממלכות ההאשמיות של עיראק וירדן הקימו את הפדרציה הערבית. הדגל המשותף היה בבסיסו דגלה של ירדן, אולם ללא הכוכב המשובע. דגל זה זהה לדגל הרשות הפלסטינית שאומץ בשנת 1964. איחוד זה בין המדינות לא החזיק זמן רב והופסק על ידי המהפכה העיראקית בשנת 1958.

1959–1963

לאחר המהפכה, הפכה עיראק מממלכה לרפובליקה ואימצה דגל שהיה מורכב מטריקולור אנכי בצבעים: שחור, לבן וירוק. עם כוכב בעל שמונת קודקודים במרכז הדגל ועיגול צהוב במרכז הכוכב. אדום, שחור, לבן וירוק הם צבעי הפאן-ערביזם ואילו השמש הצהובה מייצגת את המיעוט הכורדי. הכוכב האדום מייצג את מורשת עיראק העתיקה ואת המיעוט האשורי שבה. בדגל זה עדיין נעשה שימוש באזורי המיעוט הכורדי במדינה.

1963–1991

כאשר השתלטה מפלגת הבעת' אימץ השלטון העיראקי דגל טריקולור אופקי באדום, לבן ושחור - דגל שהיווה את הבסיס לרפובליקה ערבית מאוחדת. במרכז הדגל ממוקמים 3 כוכבים שמסמלים את מצרים, סוריה ועיראק המאוחדות. בשנת 1986 נשאר הדגל בעינו אולם הפירוט לשלושת הכוכבים שונה לשלושת עקרונות מפלגת הבעת': אחדות, חירות וסוציאליזם.

1991–2004

לאחר הפלישה העיראקית לכווית נתווספו המילים "الله أكبر" (אללה אכבר) בכתב רוקאע (ויש אומרים בכתב ידו של סדאם חוסיין). וזאת ככל הנראה כדי להעניק נופך דתי יותר לפעולות השלטון העיראקי החילוני ולעודד תמיכה בקרב אנשי הדת.

2004–2008

בשנת 2004 לאחר מפלתו של סדאם חוסיין והחלפת השלטון, שונה הגופן של המילים לכתב המכונה כתב כופי (זהו כתב מסוגנן שפותח בימי הביניים בעיר כופה שבעיראק, והוא משמש בעיקר לעיטור מסגדים וכותרות בספרים).

2008 - היום

בשנת 2008 הוחלט בפרלמנט העיראקי על הסרת שלושת הכוכבים שמרכז הדגל שסימלו את מפלגת הבעת'.

הצעות נוספות

ב-26 באפריל 2004 לאחר התחלפות השלטון, הציעה מועצת השלטון הזמני בעיראק עיצוב שונה לדגל שכולל סהר, סמל האסלאם, בצבע תכלת על רקע לבן ומתחתיו שני פסים כחולים שמייצגים את נהרות הפרת והחידקל ופס צהוב ביניהם שמיצג את המיעוט הכורדי. עיצוב זה ספג ביקורת, בין היתר בשל דמיונו לדגל ישראל, ולבסוף נדחה.
The Only Exception

הופעות חיות

הרצועה בוצעה על ידי פאראמור פעמים רבות. ביצוע השיר בבכורה התרחש ב-1 בנובמבר 2009, בנאשוויל. פאראמור אף ביצעה בשידור חי גרסה של "The Only Exception" במופע של אלן דג'נרס.
הלהקה ביצעה את הפזמון ואת הסיום של השיר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV 2010 ב-12 בספטמבר 2010.

The Only Exception EP

The Only Exception (בעברית: החריג היחיד) הוא מיני-האלבום השלישי של פאראמור, אשר פורסם באופן בלעדי בחנות אייטונס ב-28 בספטמבר 2010.
טום וילקינסון

ביוגרפיה

טום וילקינסון נולד בעיר לידס שביורקשייר. כשהיה ילד חי במשך שנים אחדות עם משפחתו בקנדה. חזר עם משפחתו לאנגליה כשהיה בן 11. וילקינסון למד ספרות אנגלית ואמריקאית באוניברסיטת קנט. עם סיום לימודיו באוניברסיטה נרשם לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
ב-1980 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני. בין תפקידיו הבולטים בתיאטרון היו במחזות השייקספירים "המלך ליר" ו"המלט", וגילום דמותו של ט. ס. אליוט בדרמה "טום וויב". ב-1986 זכה בפרס המבקרים על הופעתו במחזה של איבסן "רוחות".
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 החל להופיע בטלוויזיה ובקולנוע. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1976 בסרטו של הבמאי הפולני אנדז'יי ויידה "קו הצל" על פי ספר של ג'וזף קונרד. ב-1985 שיחק לצידה של ונסה רדגרייב בסרט "ות'רבי". ב-1988 הופיע בסדרת הטלוויזיה "ראשון בן שווים", דרמה פוליטית המתארת את התקדמותם של ארבעה חברי פרלמנט בריטים המבוססת על ספרו של ג'פרי ארצ'ר. הוא גילם את בן זוגה של הלן מירן בסדרת "החשוד העיקרי". ב-1994 זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד סת' פקסניף בסדרת הדרמה של ה-BBC עיבוד לרומן של דיקנס "מרטין צ'אזלוויט", והיה מועמד לפרס באפטא על תפקידו זה. עוד באותה שנה שיחק בסרט "נסיך ג'אטלנד", סיפורו של המלט מנקודת מבט דנית, שוב לצידה של הלן מירן.
ב-1995 הופיע בסרטו של אנג לי על תבונה ורגישות ואחר כך ב"חוש השלג של העלמה סמילה". פריצת הדרך הקולנועית שלו הייתה ב-1997 כשהופיע בלהיט "ללכת עד הסוף", על חבורת גברים מובטלים בשפילד המנסים להרוויח כסף על ידי העלאת מופע חשפנות. וילקינסון זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה על הופעתו בסרט. בעקבות הצלחת הסרט המשיך להופיע בסרטים רבים בבריטניה ובהוליווד. בין הסרטים שבהם הופיע היו "אוסקר ולוסינדה", "ויילד", "שייקספיר מאוהב", "שעת שיא", וב-2001 כיכב בסרט "בחדר המיטות" לצידה של סיסי ספייסק, שעליו היה מועמד לפרס האוסקר.
ב-2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "הסערה המתפרצת", על חיי צ'רצ'יל בשנות השלושים, בכיכובם של אלברט פיני וונסה רדגרייב. ב-2003 היה מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "Normal". אחר כך הופיע כפטרון של הצייר ורמיר בסרט "נערה עם עגיל פנינה".
ב-2004 שיחק בסרטו של צ'ארלי קאופמן "שמש נצחית בראש צלול", בתפקיד מדען שפיתח שיטה למחיקת זכרונות אנושיים לפי דרישה. עוד באותה שנה גילם את דמותו של "טאפי" בסרט "אשה טובה" על פי המחזה מניפתה של ליידי וינדרמיר של אוסקר ויילד. ב-2005 שיחק ב"שקרים נפרדים" לצידה של אמילי ווטסון, ובתפקיד הגנגסטר קרמיין פלקונה בסרט "באטמן מתחיל".
ב-31 בדצמבר 2004 קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו כשחקן דרמטי.
ב-2007 זכה במועמדות נוספת לפרס האוסקר, כשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט מייקל קלייטון.
ב-2008 זכה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב על משחקו במיני סדרה "ג'ון אדמס", שעסקה בחייו של הנשיא השני של ארצות הברית.
ב-2014 גילם את נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון בסרט "סלמה" העוסק באירועי המצעדים מהעיר סלמה באלבמה למונטגומרי הבירה בשנת 1965 אשר הונהגו על ידי מרטין לות'ר קינג כחלק מהמהפכה לסיום ההפרדה הגזעית והענקת זכות הצבעה חופשית לתושבי מדינות הדרום השחורים.
בשנת 2016 שיחק בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן" בו גילם את איוון מקסקיל, לצד ג'וזף גורדון-לוויט.
ב-1988 התחתן וילקינסון עם השחקנית דיאנה הרדקאסל. לבני הזוג יש שתי בנות, אליס ילידת 1989 ומולי ילידת 1992.
תיאו רוסי

ביוגרפיה

רוסי נולד ברובע סטטן איילנד, ניו יורק. למד משחק ב"תיאטרון לי סטרסברג למשחק" והחל את דרכו כשחקן חובב על בימות תיאטרון. בגיל 24 עבר רוסי להתגורר בלוס אנג'לס על מנת להצטלם לפרסומות. בתחילת דרכו השתתף רוסי כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה ובסרט "שיגעון של הישרדות" לצידן של האחיות אולסן.
רוסי פרץ לתודעה בשנת 2008 לאחר שקיבל את תפקיד ההאקר הצעיר ג'וס אורטיז בסדרת הדרמה הפופולרית "ילדי האנרכיה". רוסי הופיע בנוסף גם בתפקידים קטנים בסרטים "קלוברפילד", ו"לילות אל איי".
בשנת 2016 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "לוק קייג'", את דמותו של הרנן "שיידס" אלוורז, עבריין רחוב מתוחכם, חסר מעצורים, מאיים, חלקלק ומניפולטיבי. ב-2018 שב לשחק בעונתה השנייה של הסדרה.
דניאל פארחו

קריירה

דני פארחו נולד בעיירה קוסלדה מהקהילה האוטונומית מדריד. פארחו החל לשחק כדורגל בגיל 9 בקבוצת הילדים של העיר, לאחר מכן עבר לאספינייה, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. כבר בעונת 2006/07 נקרא פארחו על ידי מאמן הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד דאז, ברנד שוסטר, להתאמן עם קבוצת הבוגרים כשהוא בן 17 בלבד. באותה עונה עלה פארחו לקבוצת המילואים של המועדון, ריאל מדריד קסטיליה, ורשם 4 הופעות.
ב-4 באוגוסט 2008 הושאל פארחו לעונה אחת לקווינס פארק ריינג'רס וערך את הופעת הבכורה שלו חמישה ימים לאחר מכן כשעלה מהספסל בניצחון 1–2 על בארנסלי באצטדיון הלופטוס רואד. בהמשך העונה רשם פארחו 17 הופעות במדי הקבוצה, אך ב-1 בינואר 2009 נקרא פארחו בחזרה לריאל מדריד לאחר ששני הקשרים של הקבוצה, רובן דה לה רד ומחמדו דיארה נפצעו וסיימו את העונה. פארחו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של ריאל מדריד ב-15 בפברואר, בניצחון 0–4 על ספורטינג חיחון כשהחליף את סרחיו ראמוס, 10 דקות לסיום המשחק. פארחו רשם 5 הופעות בקבוצת הבוגרים של המועדון.
ביולי 2009, עבר דני פארחו לחטאפה בתמורה לאסטבן גראנרו. פארחו רשם את שערו הראשון בחטאפה ב-25 במרץ 2010, לאחר שחטף את הכדור מרגלו של איקר קסיאס וכבש נגד ריאל מדריד. למרות זאת, השער של פארחו לא עזר וחטאפה הפסידה 2–4 ליריבה העירונית. בסיום העונה, כשהוא מוביל את חוליית הקישור של חטאפה יחד עם אדריאן גונזאלס (בנו של המאמן מיצ'ל), עלתה חטאפה בפעם השנייה בתולדותיה לליגה האירופית. בעונה שלאחר מכן הפך פארחו לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם 36 הופעות, ועזר לקבוצה להינצל רק במחזור הסיום מירידת ליגה.
ב-14 ביוני 2011 הודיעה ולנסיה על החתמתו של דני פארחו תמורת 6 מיליון אירו, כאשר במסגרת העסקה עבר השוער מיגל אנחל מויה בהשאלה לחטאפה. פארחו רשם את הופעת הבכורה בוולנסיה ב-15 באוגוסט, כששיחק 80 דקות בתיקו 1-1 עם מאיורקה. אף על פי פציעתו של הקשר סרחיו קנאלס, פארחו נשאר ברוב העונה הראשונה שלו בקבוצה מחוץ להרכב והופיע רק 16 פעמים במדי הקבוצה. בעונה שלאחר מכן, רשם פארחו 36 הופעות במדי ולנסיה, 2 שערים ו-6 בישולים. בעונת 2014/15, הפך פארחו לקפטן ולנסיה לאחר עזיבתם של ריקרדו קושטה וג'רמי מת'יו. בעונת 2019/2018￼￼  ￼￼￼זכה בגביע הספרדי.

נבחרות ספרד הצעירות

פארחו זומן לראשונה לנבחרת ספרד עד גיל 19 לקראת קמפיין אליפות אירופה ב-2007. פארחו כבש את שער הניצחון במשחק הגמר נגד נבחרת יוון, והביא את נבחרת ספרד לזכייה בטורניר שנערך באוסטריה. שנתיים לאחר מכן היה שותף פארחו לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 20 במשחקי הים התיכון, וב-2011 היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה.
אחמד אבן עלי

אחמד אבן עלי מבני שושלת וולאשמה,‏ היה מושל יפאט באמצע המאה ה-14. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר שאביו עלי אבן סאבר א-דין מרד כנגד הקיסר האתיופי ונכלא בבית הסוהר.
אביו עלי שוחרר ממאסר אחרי שמונה שנים וחזר לשלטון, נטל את כל סמכותיו של בנו אחמד והרכיז עליו כבוגד. אחמד היה צריך את ההתערבות של קיסר ניואיה קראסטוס על מנת לחזור שוב לשלטון, ילידו של אחמד נחשבו למנודים במשפחת וולאשמה‏.
שיוט (תעופה)

שיוט בתעופה הוא שלב הטיסה הארוך והעיקרי, שמגיע לאחר שלב הטיפוס, ובו כלי הטיס טס בתנאים (בגובה, מהירות וכוח מנוע) קבועים ולאורך זמן ולאורכו מתבצע עיקר הניווט בטיסה. בשיוט כל הכוחות הפועלים על המטוס נמצאים במצב של איזון, הגרר שווה לדחף והעילוי שווה למשקל. שיוט מתוכנן בדרך כלל לביצועים מיטביים בהתאם לדרישות המשימה.

מאפיינים

שיוט הוא השלב הארוך בטיסה, ועל כן, ברוב המקרים, הוא גם השלב הכי משמעותי לביצוע המשימה הספציפית של הכלי הטיס. בדרך כלל ביצועי המטוס העיקריים בשיוט הם משך טיסה, מהירות וטווח. ישנם פרופילי טיסה שונים המשתמשים באיזונים שונים בביצועים הללו לטובת דרישות המשימה. לדוגמה, מטוס שאמור לסוב סביב נקודה אחת למשך זמן מרבי יבחר פרופיל טיסה שיקנה לו את היעילות המרבית שריפת הדלק יחסית לזמן אבל יקריב את הטווח והמהירות; במצב שבו נדרש טווח רב ייבחר פרופיל שיקנה למטוס את היעילות המרבית של נצילות דלק יחסית למרחק אבל יקריב את המהירות ומשך הטיסה המרבי; ובמקרה וישנה דרישה להגיע למטרה במהירות המרבית הפרופיל שיבחר יקריב טווח וסיבולת באוויר לטובת מהירות מרבית.
הגורמים העיקריים המשפיעים על ביצועי שיוט של כלי טיס הם הגרר על כל מרכיביו, ביצועי המנוע, עתודת הדלק של המטוס ומשקלו.

בין TOC ו-TOD

כאמור שלב השיוט מגיע לרוב לאחר טיפוס. במהלך תכנון הטיסה משתמשים בנקודות סיום הטיפוס הנקראת Top Of Climb או TOC ונקודת תחילת ההנמכה הנקראת Top Of Descent או TOD לבידוד שלב הניווט בו המטוס ישייט מכיוון שזה מבודד את שלבי הטיפוס וההנמכה בהם הוראות הפקחים עשויות להשתנות ולהשפיע על הזמנים ונצילות הדלק בתלות בכיוון הרוח שעשויה לשנות את המסלול עליו נוחתים ועקב כך את הגישה אליו, העומס על השדה שעלול לדרוש המתנה או סטייה ממסלול הגישה הסטנדרטי, וכדומה.

גבהי שיוט

עם העלייה בגובה ישנה ירידה ניכרת בגרר הטפילי מפני שהאוויר דליל יותר ולכן מתנגד פחות לתנועת כלי הטיס. אי לכך, לרוב ביצועי המטוס נהיים יעילים יותר ככל שעולים גבוה יותר. אבל בתלות בביצועי המנוע ודרישות משימה שונות כלי הטיס יכול לשייט גם בגבהים נמוכים יותר. מרבית מטוסי הנוסעים הסילוניים משייטים בגבהים של 20,000-40,000 רגל (6,000 עד 12,000 מטר) בהם ביצועי מנועי הטורבו-מניפה מקנים להם את הביצועים המיטביים יחסית לטווח שלהם.

שיוט-טיפוס

במטוסים המשתמשים במנועי בערה פנימית המטוס צריך לשאת עתודות דלק. עם המשך השיוט הדלק מנוצל וכמותו הכוללת פוחתת ולכן משתנה משקל המטוס ואיתו איזון הכוחות והוא נוטה לטפס במתינות תוך כדי שיוט, מה שנקרא שיוט-טיפוס. בתעופה בגלל בקרה הדוקה על נתיבי וגבהי הטיסה לטובת שמירה על הפרדה בטוחה, לרוב לא ניתן לאפשר טיסה בשיוט-טיפוס בנתיבים הגבוהים. במקום זאת המטוס ישמור על הגובה שהוקצה לו ויבקש עלייה לגובה בשלבים, אם מתאפשר. הדבר מקטין בהדרגה את נצילות הדלק של המטוס, מכיוון שבשביל למנוע טיפוס המטוס צריך להקטין את העילוי בעזרת הקטנת מהירותו על ידי הקטנת דחף המנוע שעתה לא יפעל באזור העבודה היעיל שלו. לחלופין המטוס יצתרך להוריד אף, במצב זה המטוס יאיץ אבל יבזבז יותר דלק על התמודדות עם גרר.
מארק פיליפס

קורות חיים

מארק פיליפס למד בבית הספר סטאוטס היל (Stouts Hill), ובהמשך במכללת מרלבורו ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
בשנת 1969, לאחר סיום לימודיו באקדמיה הצבאית, הוצב פיליפס ביחידת שומרי הדרגון הראשונה של המלכה (The Queen's Dragoon Guards).
פיליפס השתתף באולימפיאדות מינכן וסיאול בענפי רכיבה על סוסים, וזכה במדליות זהב וכסף קבוצתיות.

נישואיו

במהלך אימוני הרכיבה שלו פגש פיליפס את הנסיכה אן בתה היחידה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. השנים נישאו ב-14 בנובמבר 1973 במנזר וסטמינסטר ונולדו להם שני ילדים: פיטר מארק אנדרו פיליפס בשנת 1977 וזארה פיליפס בשנת 1981.
פיליפס לא קיבל תואר אצולה מהמלכה (ככל הנראה בשל רצונה של הנסיכה אן, שילדיהם לא יחשבו חלק ממשפחת המלוכה).
מהלך חיי הנישואים שלהם לוו בהשערות רבות בתקשורת, ונטען פעמים רבות שנישואיהם אינם זורמים על מי מנוחות, ובשנת 1992 התגרשו בני הזוג.
במהלך משפט אבהות שנערך בשנת 1991 התברר כי בשנת 1985 קיים מארק פיליפס רומן מחוץ לנישואין עם מורה מניו זילנד בשם הת'ר טונקין, ונולדה להם בת אחת בשם פליסיטי.
ב-1 בפברואר 1997 נישא פיליפס לסנדי פפלוגר, רוכבת סוסים אמריקאית, וב-2 באוקטובר 1997 נולדה להם בת (סטפני פיליפס).
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 143 לפנה"ס)

אַפְּיוּס קְלָאוּדְיוּס פּוּלכֶּר (בלטינית: Appius Claudius Pulcher) היה פוליטיקאי רומאי בן המאה ה-2 לפנה"ס.

תולדות חייו

פולכר היה בן למשפחת הקלאודיים, אחת ממשפחות האצולה הוותיקות ביותר ברומא. אביו, גאיוס קלאודיוס פולכר, נבחר לקונסול שנת 177 לפנה"ס.
אפיוס פולכר נבחר לקונסולאט של שנת 143 לפנה"ס ויזם מערכה צבאית כנגד הסלאסים (Salassi), שבט שהתגורר בהרי האלפים. בתחילה לא האירה לו ההצלחה פנים, אך בסופו של דבר הצליח להכריעם. חרף זאת סירב הסנאט לכבד אותו בטריומף, כיבוד שפולכר חשק בו ביותר. בתגובה ערך טריומף לעצמו, וכשאחד מהטריבונים של הפלבס ניסה לעוצרו, השתמש בבתו קלאודיה, שהייתה בתולה וסטלית, כדי למנוע זאת.
פולכר ניסה להיבחר לקנסורה בשנת 142 לפנה"ס אולם הדבר לא עלה בידו. בסופו של דבר עלה בידו להיבחר לקנסור שנת 136 לפנה"ס יחד עם קווינטוס פולוויוס נוביליור. בתקופה זו, כפי הנראה, מונה גם לפרינקפס סנאטוס.
פולכר היה יריבו הפוליטי של פובליוס קורנליוס סקיפיו איימיליאנוס ומתומכיו של טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, שהיה נשוי לבתו. הוא נתן לו את תמיכתו כאשר ניסה להעביר אוסף חוקים בשם Lex Sempronia agraria (לקס סמפרוניה אגראריה). המלצותיו היו שהשלטון יחרים קרקעות שהיו ציבוריות במקור (שטחים שנכבשו על ידי רומא במלחמות קודמות) אך הוחזקו בפועל על ידי בעלי קרקעות מבוססים; אלה קנו, יישבו או השכירו אותן בתקופות קודמות, לפעמים כמה דורות קודם לכן. הכוונה הייתה לקרקעות ששטחן עלה על 500 היוגרה (כ-1.3 קמ"ר) שהותר לאדם אחד להחזיק על פי חוק קדום אותו ניסה גרקכוס להחיות. לאחר אישור החוק כיהן פולכר כחבר בוועדה ליישומו יחד עם גרקכוס ואחיו גאיוס.
פולכר מת זמן קצר לאחר הרצח של חתנו גרקכוס.
טריירים

מקורם

רוב כלבי הטרייר הגיעו מבריטניה (על אף שיש יוצאי דופן). הטריירים מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות: כלבי ציד קטנים של חיות בר וקבוצת טריירים גדולים יותר. רוב הטריירים הקטנים יכולים לרדוף אחרי טרפם בעזרת חוש הריח ונחישותם, לתוך מחילות מתחת לאדמה (כמו גזעי הספנייל), ולהרוג אותו שם.

אופי

לטריירים אופי ידידותי אך עקשן. הטריירים טובים גם ככלבי שמירה, בעיקר בזכות עברם וגם ידועים ככלבי משפחה.

הגזעים

הטריירים הבולטים הם: איירדייל טרייר, בול טרייר, ג'ק ראסל טרייר, פארסון ראסל טרייר, בוסטון טרייר, אמריקן פיטבול טרייר, טרייר סקוטי, פוקס טרייר (ששמו מעיד על ייעודו – ציד שועלים), בורדר טרייר, יורקשייר טרייר וקאירן טרייר.
PowerVR

PowerVR היא חטיבה של חברת Imagination Technologies המתמחה בתכנון מעבדים גרפיים למכשירים ניידים, ועד סוף שנות ה-90 גם בייצור של כרטיסי מסך למחשבים אישיים.
המעבדים המתוכננים בחברה מתאפיינים בצריכת אנרגיה נמוכה בהשוואה למעבדים המשמשים במערכות שולחניות ובמחשב נייד. מעבדי PowerVR משמשים בדרך כלל במערכות משובצות, כגון בטלפונים סלולריים.
PowerVR מתמחה בתכנון המעבדים הגרפיים והם בדרך כלל מיוצרים על ידי חברות אחרות, לרוב כחלק ממערכות על שבב (SoC). מעבדים גרפיים של PowerVR שימשו, בין השאר, ברבים מדגמי ה-Atom של אינטל ובמכשירי הiPhone לדורותיהם.
NTV

הקמת הערוץ

בחודש יוני 1993, העיתונאים איגור מלאצ'נקו, אולג דוברודייב ויבגני קיסליוב השיקו את תוכניות האקטואליה "איטוגי" (תוצאות ברוסית). בחודש יולי 1993 חברו כמה חברות השקעה שביקשו לרכוש את התוכנית ובהמשך לפתח אותה לכדי ערוץ טלוויזיה עצמאי. 20% מהמניות היו בבעלות חברת הטלוויזיה "איטוגי", 80% הנותרים היו בבעלות "מוסט-בנק".
על פי צו נשיאותי מ-22 בדצמבר 1993, הוחלט כי ב-17 בינואר 1994, יהפוך NTV לערוץ הטלוויזיה הרביעי ברוסיה. בעת עלייתו לאוויר הערוץ שידר רק תוכניות אקטואליה שונות. ב-1994 נוספה תוכנית סאטירית בשם "בובות" (קוקלי), הגרסה הרוסית לחרצופים. בהמשך נוספו תוכניות שסקרו את  הנעשה בעולם וקולנוע. כמו כן, נוספו תוכניות בידור רבות נוספות. בנוסף, התמקד הערו בסיקור תחרויות הספורט.
בינואר 1997 שידורי NTV התפשטו למערב אירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה ובאותה שנה נוצרה חברת האחזקות NTV, ששילבה את ערוצי NTV-Plus, ערוץ TNT וערוצי בת רבים נוספים. מנכ"ל אחזקות NTV היה איגור מלאצ'נקו, כשלמנכ"ל ערוץ הטלוויזיה NTV מונה אולג דוברודייב, לעורך הראשי של NTV, מונה ולדימיר קוליסטיקוב. ב-10 במרץ 1998 NTV הפכה לחברת מניות משולבת פתוחה.
בשנת 1999 נבנה אולפן גדול שנקרא בשם "студия-трансформер" (אולפן שנאי), והחלו להופיע מגוון תוכניות עצמאיות בשנים 1999-2000.

החלפת בעלי הערוץ

בחודש יוני 2000, נעצר ולדימיר גוסינסקי, מי שהיה הבעלים של חברת הטלוויזיה NTV. הוא נעצר בהוראת משרד התובע הכללי כחשוד בהונאה, באמצעות חברת האחזקות שלו "מדיה-מוסט" - זאת כשהוא שרוי במאבק מסיבי מול חברת גזפרום על השליטה בערוץ NTV.
לאחר זמן מה, גוסינסקי שוחרר ואולץ לעזוב את רוסיה. הוא עבר לספרד וסיפר כי נאלץ למכור את "מדיה מוסט" ל"גזפרום" על פי מחיר שייקבע. מנהלי "מדיה מוסט" סירבו לציית להסכם וב-3 באפריל 2001, גזפרום ניסתה להשתלט על בעלי המניות של ערוץ הטלוויזיה NTV והודיעה על שינוי השדרן הראשי. מספר עיתונאים מובילים מחו על המכירה, אך ללא הועיל, וב-11 במאי 2001, "גזפרום מדיה" הפכה רשמית לבעלים של NTV. במחאה, נטשו עיתונאים בכירים רבים יחד העורך הראשי, יבגני קיסליוב את הערוץ.

שיתוף פעולה בינלאומי

בשנת 2018 הערוץ חתם על הסכם הפצה עם נטפליקס שבמסגרתו יופצו סדרות המקור של הערוץ בפלטפורמות של נטפליקס, כמו הסדרה בנתיב הייסורים. בשנת 2019 נחתם הסכם דומה עם דורי מדיה ועם החטיבה הבינלאומית של שידורי קשת, Keshet International, שתפיץ סדרות כמו בצד השני של המוות, שוברט ואחרות. שיתוף הפעולה עם שידורי קשת אפשר הפקת גרסה רוסית לסדרה "כפולים", שנקראת דגל כוזב . בנוסף, הסדרה א.ל.ג'.י.ר., בהפקת הערוץ, תופץ בפלטפורמת TenTime, המיועדת לעולם הערבי.
העשור השני של המאה ה-3

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סוקר

סוקר הוא אדם העורך סקרים. סוקרים עובדים בדרך כלל במכון מחקר, הפועל בשירותו של מזמין הסקר, או במסגרת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. לעיתים מהווה הסקר חלק מעבודת מחקר, והסוקר הוא אחד מעורכי המחקר.
את הסקר מבצע הסוקר באמצעות הטלפון ("סוקר טלפוני"), או פנים אל פנים (במקרה זה הסוקר מכונה "סוקר שטח"). הסוקר יוצר קשר עם הנסקר הפוטנציאלי, ומבקש את שיתוף הפעולה שלו. לסוקר הפועל מכוח חוק פקודת הסטטיסטיקה (למשל סוקר העורך מפקד אוכלוסין) חובה לענות. במקרים אחרים ההיענות לסוקר היא וולונטרית, ולעיתים הסוקר מציע תמורה לשם השגת שיתוף פעולה. כאשר יש שיתוף פעולה, מציג הסוקר שאלות שהוכנו מראש על ידי שולחו. 
על הסוקר להיות מסוגל להקריא את השאלות בבהירות וברהיטות ולכן העבודה אינה מתאימה לאדם הסובל מגמגום או מבעיות דיקציה אחרות. עבודתו מצריכה סבלנות רבה ואורך רוח, משום שעליו לחזור על אותן שאלות שוב ושוב, והוא נתקל בסירובים רבים, וחווה נטישה של מרואיינים באמצע הסקר. 
הסוקר הטלפוני מקבל רשימת טלפונים אקראית או רשימה של אנשים בעלי מכנה משותף (לקוחותיה של החברה שהזמינה את הסקר וכדומה) - ועליו לתעד מה הייתה תוצאתה של כל שיחה: שיחה ללא מענה, מספר שגוי, משיבון וכדומה. תוצאות הסקר מוזנות לשאלונים מודפסים, או אל מערכת מידע, וכך מועברות לשולחו של הסוקר, המבצע את ניתוח הנתונים, לרוב על ידי סטטיסטיקאי. 
בדרך כלל הסוקר הטלפוני כפוף לאחראי משמרת שמפקח על עבודתו, במטרה לוודא שהוא מבצע אותה כנדרש. לעיתים נערכת האזנה לשיחות הסקר, לשם בדיקת איכותן. במקרה של סוקר שטח, הפיקוח יכול להתבצע על ידי "נסקר סמוי".
פעמים רבות עבודתו של הסוקר היא עבודה זמנית, לשם עריכתו של סקר מסוים.