google/wiki40b huggingface dataset:
מכונית משפחתית

מכונית משפחתית היא סיווג מכוניות אשר נעשה בו שימוש בעיקר באירופה כדי לתאר מכוניות בדרך כלל לפי גודל. השם בא מההתאמה של המכוניות אלה לשאת משפחה שלמה באופן מקומי או לחופשות. רוב המכוניות המשפחתיות הן במרכב האצ'בק או סדאן, אם כי ישנם גם רכבי מיניוואן, סטיישן וקבריולט במבנה זהה עם מבנה הגוף. המונח מכסה שני סוגי מכוניות משפחתיות.

מכוניות משפחתיות קטנות

מכוניות משפחתיות באורך 4.3 - 4.5 מטר אם הן במרכב האצ'בק או 4.4 - 4.7 מטר אם הן במרכב סדאן או סטיישן. מאז שנות ה-90 מיניוואנים קומפקטיים המבוססים על מכוניות משפחתיות כמו סיטרואן C4 פיקאסו/קסארה פיקאסו (3 מיליון יחידות יוצרו ברחבי העולם) ורנו סניק (יותר מ-4.2 מיליון יחידות יוצרו ברחבי העולם מאז 1996). דוגמאות למכוניות משפחתיות קטנות הן פורד פוקוס, רנו מגאן (15 מיליון יחידות יוצרו ברחבי העולם החל משנת 1988, לא כולל רנו סניק), פיג'ו 30x (יותר מ-9.4 מיליון יחידות יוצרו ברחבי העולם החל משנת 1985 ועד פיג'ו 308), סיטרואן C4/סיטרואן C4L/קסארה (7 מיליון יחידות יוצרו משנת 1991, לא כולל סדרת הייצור פיקאסו), אופל אסטרה, סקודה אוקטביה, סיאט לאון ופולקסווגן גולף.
בצפון אמריקה, שם משתמשים במערכת סיווג מכוניות שונה, מכוניות בגודל זה מכונות בדרך כלל מכוניות קומפקטיות וכמעט אף פעם לא נעשה שימוש במונח "מכוניות משפחתית" כדי לתאר מכונית מסוג זה.

מכוניות משפחתיות גדולות

מכוניות משפחתיות גדולות היו בדרך כלל סביב אורך של 4.50 מטר באורך בתחילת שנות ה-90, אך כעת הן סביב אורך של 4.80 מטר או יותר. דוגמאות למכוניות משפחתיות גדולות הן, אופל אינסיגניה, פג'ו 508 ופולקסווגן פאסאט. מכוניות משפחתיות גדולות יכולת להיות ספינות הדגל של מותגים שונים כמו סיטרואן C5, הונדה אקורד, מאזדה 6, מיצובישי גאלנט וסקודה סופרב.
מכוניות בגודל זהה בצפון אמריקה נקראות בדרך כלל מכוניות בגודל בינוני; המונח "מכונית משפחתית" מתייחס לעיתים קרובות לרכב מסוג זה. דוגמאות למכוניות כאלו כוללות את הפורד פיוז'ן, שברולט מאליבו וביואיק לה קרוס.
ברנדט שיראק

ביוגרפיה

ברנדט נולדה בפריז למשפחה ממוצא אריסטוקרטי, אביה נאסר בגרמניה עד סוף מלחמת העולם השנייה והיא ברחה עם אמה ללוט וגארון, לאחר חזרתו של אביה התיישבה המשפחה ברובע השישי של פריז.
ב-1950 החלה ללמוד במכון למדע המדינה פריז שם הכירה את בעלה ז'אק שיראק, ב-1956 הם נישאו. לאחר נישואיה לא השלימה את התואר, לזוג נולדו שתי בנות.
ב-1971 החלה לשמש כחברת מועצה בעיירה "Sarran" שבאקיטן החדשה, ב-1977 התמנתה לעוזרת של ראש המועצה.
כאשר בעלה התמודד לנשיאות היא הייתה מעורבת רבות בקמפיין שלו, וב-1995 עם היבחרו לנשיאות החלה לשמש כגברת הראשונה של צרפת.
ב-2001 החלה לשמש כפטרונית של הארגון "Pièces Jaunes" העוסק בצדקה ואיסוף תרומות לילדים הנמצאים בבתי חולים ברחבי צרפת.
ב-2001 יצא הספר "ברנדט שיראק" שהתבסס על ראיונות מקיפים שנערכו עימה.
ב-2007 התמנתה לנשיאת קרן ז'ורז' פומפידו.
The Trees They Grow So High

רקע והוצאה

האלבום הופק על ידי ג'ון פרייזר. חלק מהשירים אשר נכללים באלבום הם שירים ידועים אותם ביצעה שרה ברייטמן מחדש, כדוגמת השירים: "Early One Morning", "Sweet Polly Oliver", "The Trees They Grow So High" ו-"The Ash Grove".
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
כי רו

כי רו, הנודע גם כצלב קונסטנטינוס, כריסטוגרם או לאבּארוּם (Labarum), הוא מונוגרמה המצליבה את שתי האותיות הראשונות במילה "כריסטוֹס", או "משיח" ביוונית (Χριστός). האות כי (χ) מבוטאת ביוונית ככ' רפה, והאות רו (ρ) מבוטאת כר'. ה"כי רו" הוא אחד הסמלים הנוצריים העתיקים, ונעשה בו שימוש נרחב בכנסייה הקתולית עד ימינו.
לעיתים קרובות מטים את האות רו על מנת ליצור צלב.

מקורו של הסמל

האמונה הנוצרית גורסת, על פי דברי לקטנציוס (סופר רומי שהיה יועצו של הקיסר קונסטנטינוס), שלקונסטנטינוס נמסר בחלום, לילה לפני המלחמה, שיסמן את מגני חייליו בצלב הכי רו. וכך עשה.                                  
גרסה אחרת מופיעה בכתבי ההיסטריון אוסביוס: במסגרת קרב גשר מילביוס (Milvius;‏ 28 באוקטובר 312), תוך כדי צעידה עם חייליו בשעת צהריים, ראה קונסטנטינוס (לבדו) בשמים גביע של צלב הנובע מאור השמש (אוסביוס לא הזכיר את המיקום המדויק, אך ברור מדבריו שהאירוע לא התרחש במחנה ברומא) נושאת את ההודעה "Ἐν τούτῳ νίκα", כלומר: "בסימן זה תנצח".
בתחילה לא הבין קונסטנטינוס את משמעותו המדויקת של הגילוי, אך באותו הלילה נגלה אליו ישו בחלום, והורה לו להשתמש בצלב זה נגד אויביו. למחרת בבוקר, הורה קונסטנטינוס לצבאו לפעול על פי חלומו,  והתקין על מגיני החיילים את סימן הכי רו, ופנה לכבוש את רומא, וליטול לידיו את תואר קיסר רומי המערבית.
לאחר ניצחונו של קונסטנטינוס בקרב הגשר המילוויאני, הפך הסימן לסמלה הרשמי של האימפריה הרומית. משני צדדיה של המונוגרמה מופיעות לעיתים קרובות האותיות היווניות אלפא (α) ואומגה (ω), שהן האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני, סמל לאל האב ולישו, על פי הפסוק בחזון יוחנן, א',  8: "אֲנִי הָאָלֶף וְהַתָּו". ארכאולוגים מצאו מטבעות ומדליונים מתקופת שלטונו של קונסטנטינוס הגדול, ועליהם הסימן.
נסים נסימוב

קורות חייו

נולד בפלובדיב ובה רכש השכלה יסודית ופרו-גימנסיה בבי"ס של הקהילה היהודית, בהמשך למד בבית ספר תיכון ממשלתי. בגיל 10 החל בלימודי נגינה על כינור וויולה. בהמשך למד ניצוח והחל בקריירה מוזיקלית בקרב קהילת פלובדיב. היה פעיל בתנועת השומר הצעיר. ב-1929 עלה לארץ ישראל המנדטורית התיישב בקיבוץ ג' ובהמשך עבר להתגורר במעברות. הוא למד אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', ובהמשך החל בקריירת הלחנה וניצוח. ב-1945, לכבוד 20 שנה לקיבוץ מעברות, הלחין את יצירתו הקהילתית הנודעת "שיר השירים" בה שילב לחנים ומסורות מעדות שונות, עליה ניצח ובה השתתפה כל קהילת קיבוץ מעברות. המחזה נכתב על חבר קיבוץ, יצחק פסח. בהמשך חיבר מספר רב של יצירות ובכללן סוויטת בהן שילב גם פולקלור של יהדות בולגריה. עוד הלחין שירים להצגות ילדים והתפרסם גם בהלחנת שירים פופולריים לתקופה, כגון משה בתיבה.
נסימוב ייסד והיה ראשון העומדים בראש המדור למוזיקה של הוועד הפועל של ההסתדרות. בתקופת כהונתו הקצרה הפיק המדור 150 חוברות וקבצים לזימרה, למקהלות, סולנים ולזמר עממי. הוא פעל לארגון קורסים והדרכות למנצחים ומדריכי זמר, בשיתוף המנצחים והמלחינים המובילים בישראל באותה התקופה. נסימוב הקים את ספריית המוזיקה של המרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות ובה פעלה גם הוצאת ספרים, והיה עורכה ומנהלה.
נפטר ביוני 1951 ממחלת הסרטן ונקבר במעברות. ארכיונו הועבר למכון לבון. לאחר מותו מונה סגנו שלמה קפלן, למנהל מדור המוזיקה של הוועד הפועל. מספר חודשים לאחר מותו זכתה הספרייה למוזיקה שייסד בפרס אנגל.
בנו הבכור, מיכה ניסימוב, מהנדס יצור ומוזיקאי, היה נשוי לסופרת והמשוררת חוה ניסימוב, בתו היא המורה לפיתוח קול רחל הוכמן ונכדו הוא שחקן התיאטרון אורי הוכמן.
פריקה (דגן)

פריקֶה (בערבית: فريكة) הוא מאכל דגן העשוי מגרעיני חיטה ירוקה שטרם הבשילה (אביב בשפת המקרא). את המאכל מכינים באמצעות קלייה או עישון.
מאכל זה נפוץ במטבחים הערביים השונים, כולל בצפון-אפריקה. הפריקה נמכרת שלמה, בגריסה גסה ובגריסה דקה.
שעשועים מסוכנים

תקציר העלילה

ג'ואל גודסון (טום קרוז) הוא תלמיד תיכון שחי עם הוריו בשכונה אמידה בפרברי שיקגו על אגם מישיגן. כאשר ההורים יוצאים לחופשה במשך שבוע, ג'ואל מרסק בטעות את הפורשה 928 של אביו. כדי לגייס כסף עבור התיקונים, ג'ואל מוצא דרך יצירתית לנסות ולגייס כסף רב בזמן קצר.
בובה של מדינה

תוכן

גם את התוכנית הזאת מגיש אלי בן דוד בתור "שוקו".
את הבובות מדבבים מיקו ג'מאל, יובל בינדר וניקי גולדשטיין. בעונה הראשונה היו בעיקר בובות של פוליטיקאים כדוגמת: ביבי נתניהו, אביגדור ליברמן, שלי יחימוביץ', יאיר לפיד, אריה דרעי ואחמד טיבי ומגישי טלוויזיה כדוגמת: מוטי קירשנבאום, ירון לונדון, ליהיא גרינר, אילנה דיין וחנה לסלאו. בעונה השנייה הצטרפו בובות של מפורסמים כדוגמת: אמנון אברמוביץ', רפי גינת, גיל ריבה, רפי רשף, ירון ברלד, רני רהב, ריטה, אייל גולן ורמי פורטיס. כמו בבובה של לילה, חלקה העיקרי מתנהל בפאנל בהנחייתו של "שוקו", בו משתתפות גם הבובות השונות וכן דמויות נוספות בגילומם של קומיקאים קבועים. כמו כן, בפאנל התוכנית משתתף באופן קבוע אורח, שהוא אישיות מתחום הפוליטיקה, ובעונה השנייה מצטרף אמן אורח ששר בליווי "להקת התוכנית" אשר מורכבת מבובות בנוסח שופטי "הכוכב הבא" - ריטה ואייל גולן, ושופט "אקס פקטור ישראל" - רמי פורטיס.
Analog Science Fiction and Fact

Analog Science Fiction and Fact הוא כתב עת למדע בדיוני באנגלית היוצא לאור בארצות הברית החל מ-1930.
במקור, היה שמו Astounding Stories of Super-Science, והגיליון הראשון שלו יצא לאור בינואר 1930. לאחר שהמו"ל הראשון פשט את הרגל, נמכר כתב העת ל-Street & Smith בשנת 1933, ובמהרה הפך למוביל בתחומו. בין השאר פורסם בו "The Legion of Space" של ג'ק ויליאמסון ו-"Twilight" של ג'ון קמבל שהפך ב-1937 לעורך כתב העת.
עם השנים, בעקבות התחרות הגוברת וכן נטייתו של קמבל לפרסום פסאודו-מדע וקשר לתורתו של ל. רון האברד (מייסד הסיינטולוגיה), ירד קרנו של כתב העת. אולם הוא נשאר משמעותי בתחומו. ב-1960 שונה שמו של כתב העת לשמו הנוכחי. קמבל נשאר העורך עד למותו בשנת 1971.
כיום העורך הוא טרבור קואקרי (Quachri).

פרס Astounding ליוצר החדש המצטיין

חברת Dell Publishing (בבעלות רנדום האוס) מעניקה מדי שנה פרס ליוצר חדש מצטיין במסגרת הפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני. הפרס בעבר היה על שמו של המו"ל הוותיק של כתב העת, ג'ון קמבל. בעקבות ביקורת נוקבת על קמבל שהשמיעה זוכת הפרס לשנת 2019, ג'נט אינג על דמותו של קמבל שונה שם הפרס לפרס Astounding, על שם כתב העת.
אלה גרטנר

ילדותה

גרטנר נולדה בבנדין, פולין למשפחה יהודית משגשגת. הייתה אחת משלושה אחים. בנעוריה למדה בגימנסיה של בנדין.

מרד הזונדרקומנדו

גרטנר נשלחה מגטו בנדין לאושוויץ עם שאר יהודי העיירה. גרטנר, וייסבלום וספירשטיין שוכנעו על ידי רוז'ה רובוטה, שעבדה איתן במפעל "אוניון", להבריח כמויות קטנות של אבק שריפה וחומר נפץ מהמפעל על גופן, כדי לתמוך במרד שהתרחש בגטו. את חומר הנפץ העבירו לרובוטה שהעבירה אותו לרובל, איש הזונדרקומנדו.
המרד פרץ שלוש שנים לפני שחרור המחנה, ומנהיגיו היו העובדים ממשרפה מספר 4. המרד דוכא באכזריות על ידי הגרמנים בגטו. הזונדרקומנדו הצליחו להרוג את המנהיג של פלוגת האס-אס שנשלחה להכניסם לתאי הגזים, אך המרד נכשל ודוכא באכזריות על ידי הגרמנים, וארבעת הנשים נאסרו ב-10 באוקטובר 1944.

מותה

לאחר שנתפסה, גרטנר נחקרה בעינויים. כאשר התברר שהיא אחת המבריחות, הוציאו ממנה, בעינויים, את שמות הנשים שעבדו איתה, ולאחר מכן עינו את רוז'ה רובוטה, שהיו לה קשרים עם המחתרת והוציאו את ארבעת הנשים להורג בתלייה ב-6 בינואר 1945.
ארבעתן נתלו בגרדום נייד שנבנה בין שני מבנים במחנה הנשים החדש. שתיים מול משמרת היום, ושתיים מול משמרת הלילה, כדי שכל השומרים יקבלו את אותו ה"בידור" בדיוק. גרטנר הייתה בת 32 במותה.

מורשת

לזכר ארבע הנשים הוקמה אבן זיכרון באתר ההנצחה לקדושי זגלמביה, חבל הארץ שממנו הגיעה, ליד העיר מודיעין.
להקת פרה אדומה

פרה אדומה הוא הרכב ירושלמי של מוזיקה יהודית מקורית שהוקם על ידי מישאל דיקמן לקראת הופעתם בפסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת בקיץ 2003. החברים המקוריים של ההרכב הם: רחל סוייד, חזי דיקמן, גדעון סחיווחורדר, ואליה לוי. לאחר קבלת פנים חמה והדרן בפני אלפי צופים בערב האחרון של הפסטיבל, החלה הלהקה את דרכה.
ההרכב הוציא אלבום בכורה ב-2007 הנושא את השם: ״בדרכים״, וזכה במשאל של אתר ynet בתואר להקת השנה בתחום המוזיקה היהודית האלטרנטיבית ב-2008 על פי בחירתם של הגולשים באתר. הדיסק זכה להשמעות רבות] ברשת ג', גלי צה״ל, רשת ב', רדיו קול חי ורשת א'.
בין הלהיטים שלהם: השיר 'מהרה', השיר 'הנה מה טוב', וכמובן 'שיר למעלות', גירסת הכיסוי ללהקת Green Day לשיר Basket Case.
שיתופי פעולה: הלהקה הוציאה שני סינגלים לרדיו: 'מזמור שיר', ו'עבדו את ה', שבא התארח הראפר הבריטי דניאל סילברסטין.
יהונתן שפנדורף

ביוגרפיה

שפנדורף ניגן בקרן יער ולמד בתיכון תלמה ילין.
שפנדורף השלים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים בהוראת אבנר בירון, דורון סלומון, איתן גלוברזון ומיכאל וולפה בשנת 2012.
הוא ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אנסמבל טאנוס-גרינברג ותזמורת המעבדה של ג'וליארד. הוא ניצח על תזמורת הצעירים של עמותת מאסטרו.
במסגרת תחרויות אביב 2011 זכה שפנדורף בפרס הניצוח ע"ש יורי אהרונוביץ'. בשנת 2015 סיים תואר שני בבית הספר הגבוה למוזיקה ג'וליארד בהדרכתו של מאסטרו אלן גילברט , שהיה בעבר המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ניו יורק. הוא גם מלמד פיתוח שמיעה בבית הספר התיכון של ג'וליארד. זוכה מלגות מקרן ע"ש ברונו ולטר ומקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בשנת 2018 ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים.

חייו האישיים

שפנדורף חובב טיפוס הרים וצילום. הוא טיפס על הרי ההימלאיה, הרי האנדים, הרי האלפים, הרי הפירנאים ועוד.
ז'ביב נואה

ז'ביב נואה (גם שקדים וצימוקים מסוכרים בערבית: اللوز والزبيب) הוא מאכל מרוקאי שנהוג להכינו בראש השנה. ז'ביב נואה מורכב משקדים וצימוקים בתוספת סוכר שעברו תהליך של טיגון בשמן.
תערובת השקדים והצימוקים (לאחר הטיגון) משולבת לרוב עם מנה של אורז לבן ומשמשת כמנה מתוקה שנהוג לאכול בראש השנה.
מפלגת הפינים

הישגים במערכות הבחירות

בבחירות הראשונות שבהן התמודדה המפלגה שהתרחשו בשנת 1999 קיבלה המפלגה אחוז אחד מהקולות. בבחירות 2003 קיבלה המפלגה 1.6% מהקולות ובבחירות 2007 קיבלה 4.7% מהקולות.
מפלגת הפינים זכתה ל-19.1% מהקולות בבחירות של 2011 ובכך הייתה לשלישית בגודלה בפינלנד. כיום המפלגה מחזיקה כ-37 מושבים בפרלמנט (מתוך 200 מושבים), שני מושבים בפרלמנט האירופי (מתוך 13 שמוקצים למדינה כולה), ו-1,195 מושבים במועצות המוניציפליות (מתוך 9,674 מושבים בסך הכל). כיום המפלגה היא מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני. בבחירות שלאחריהן, שנערכו באפריל 2015, השיגו מושב אחד פחות אך היו למפלגה השנייה בגודלה.
בחודש יוני 2014 המפלגה הצטרפה לקבוצת המפלגות השמרניות בפרלמנט האירופי, בהן חברות מפלגות שמרניות מכל אירופה.
אלכסנדר אשר באב"ד

ביוגרפיה

נולד בטארטאקוב שבפולין לרב העיר, הרב יצחק באב"ד, נכד למשפחת הרבנים באב"ד. בצעירותו למד אצל אביו ואצל דודו הרב דוד מנחם מאניש באב"ד מטרנופול מחבר "חבצלת השרון". בשנת ה'תרצ"א, 1931, נסמך להוראה בידי דודו ובידי הרב אברהם יעקב הורוויץ, אב"ד פרוביזנה ומחבר ספר שו"ת "צור יעקב".
נישא לבתו של הרב אהרן טייטלבוים, אב"ד וואלוא-נירבאטור. אשתו נהרגה בשואה. לאחר השואה נישא לפרל פיגא בת הרב יחיאל גרינצווייג אב"ד דולהא שבצ'כוסלובקיה.
לאחר נישואיו כיהן כרב בעירו של חמיו, וואלווא. לאחר השואה שימש כראש בית הדין בבודפשט והיה חבר בבית הדין המיוחד לתקנת עגונות בהונגריה. בהמשך היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. הוא כיהן כראש ישיבה בישיבת רבנו שלמה קלוגר וכרב בקהילת רישא-קארטשין. הוא התפרסם בעיקר בשל תפקידו כאב"ד טארטיקוב, במסגרת קהילה זו הקים בית דין גדול שהתמקד בהיתר עגונות מלחמת העולם השנייה ניצולות השואה, ובית כנסת גדול.
הוא היה פעיל בתחום הציבורי, פעל למען פליטי השואה, והיה חבר בוועד ההצלה, בהסתדרות הרבנים דאמריקה, ובוועד הפועל של אגודת ישראל.
נפטר ב-
19 בדצמבר 1985 (ז' בטבת ה'תשמ"ו) ונקבר בקריית יואל. בנו רבי יחיאל ממלא מקומו כאב"ד טארטיקוב.
אחיו רבי יהושע העשיל כיהן אף הוא כאב"ד טארטיקוב. גיסיו היו הרב משה קלוגר ממשפחת רבני גריידינג ורבי ישראל אריה מרגלית האדמו"ר מפרמישלאן לונדון.
מנאל א-דוואיאן

תחילת דרכה

א-דוואיאן נולדה בשנת 1973 בדהראן במחוז המזרחי של ערב הסעודית. היא סיימה תואר שני בניתוח ועיצוב מערכות. היא החלה את הקריירה שלה בחברת נפט לפני שהחליטה לעסוק באמנות במשרה מלאה בשנת 2010. האמנות שלה עוסקת בבחינת נושאים אישיים ופוליטיים הקשורים לזכויות נשים בהקשר של החוקים האולטרה-שמרניים בסעודיה החלים על נשים, הכוללים איסורים על תנועה, נהיגה, או דיבור במרחב הציבורי. א-דוואיאן מתגוררת בלונדון, אנגליה, שם היא עובדת על תואר שני בפרקטיקות של אמנות עכשווית במרחב הציבורי בקולג' המלכותי לאמנות.

צילום

העבודות המוקדמות של א-דוואיאן מבוססות בעיקר על צילום בשחור לבן, כולל תמונות מאוספיה I AM, Drive-By Shootings, ו-Nostalgia Carries Us. . I AM, אוסף משנת 2005, נוצר בהשראת נאום שנשא המלך עבדאללה אל-סעוד , כשהוא עלה לכס המלכות הסעודית ב-2005, ובו הוא הדגיש את החשיבות של השתתפות נשים לבניית והעשרת החברה הסעודית. ההצהרה השנויה במחלוקת פורשה בדרכים רבות על ידי מבקרים שבעד ונגד זכויות נשים. א-דוואיאן קיבלה השראה לצלם את הנשים שהיא האמינה שהמלך מתייחס אליהן, כולל מהנדסות, אמהות, ומדעניות, כדי להנכיח ולהכיר בחשיבותן של הנשים בערב הסעודית. הצילומים מתוך האוסף Drive-By Shootings (2011) מדגימים את הקשיים העומדים בפני אמניות בסעודיה, בהינתן ההגבלות הקיצוניות המוטלות עליהן על ידי הממשלה. כאישה, א-דוואיאן לא יכלה לנהוג מבחינה חוקית, אך נעזרה בנהג שהסיע אותה כדי שתוכל לצלם מתוך הרכב הנע. הצילומים המטושטשים שיצרה מדגישים את העובדה שהיא מנועה מלצאת מהרכב על מנת ליצור את האמנות שלה, אלא מוכפפת למישטור התנהגותי מבוסס-מגדר, כחלק מהתהליך היצירתי שלה.

אמנות מיצב

ב-2012 עבודת המיצב של א-דוואיאן הוצגה בתערוכת Edge of Arabia, We Need to Talk בג'דה. התערוכה הדגישה את הצורך ברפורמה בערב הסעודית על פי תפישת האמנים. נכון לאותו הזמן היה זה המיצג הגדול והרדיקלי ביותר של אמנים עכשוויים סעודים, וכל אחד מהם נטל את הסיכון להשלכות הפוליטיות בשל ביטויים האמנותי. המיצב של א-דוואיאן Esmi My Name, כלל סט חרוזים מסורתי גדול מהחיים, כשעל כל חרוז מצויר שמה של אישה, והחרוזים תלויים על חבל ארוג על ידי נשים בדואיות. בסעודיה, האמונה היא שלבטא את שמה של אישה בפומבי הוא טאבו מביש או מביך, דבר אשר מוחק את נוכחותן ואת זהותן של נשים סעודיות לכדי אלמוניות. על ידי הפיכת השמות לציבוריים, עבודתה של א-דוואיאן מאתגרת רעיונות לגבי תפקידי נשים בחברה הסעודית ומבקשת לשנות אותם ואת ההתייחסות אליהם.
בין העבודות המוכרות ביותר של א-דוואיאן היא Suspended Together (2011), סדרה של 200 יונים לבנות מפיברגלס התלויות מהתקרה. על כל יונה, סמל מסורתי של חופש, יש עותק של מסמך מעבר שנדרש עבור כל נשות ערב הסעודית כדי לצאת לנסיעה. האישור חייב להיות מונפק וחתום על ידי אפוטרופוס ממין זכר, בדרך כלל אב, אח או בעל. המסמכים שא-דוואיאן בחרה לשחזר נשלחו אליה מאת מגוון נשים סעודיות. התעודות הונפקו עבור ילדות ונשים מגיל שישה חודשים עד גיל שישים, ומתעדות את ההיסטוריה של הזכויות המוגבלות של נשים. א-דוואיאן מתארת את המיצב: "במתקן של היונים, אני חוקרת את הרעיון של תנועה מושעית. רבות מן הנשים הסעודית המובילות, מדעניות, מחנכות, מהנדסות, אמניות ומנהיגות נפלאות, תרמו את המסמכים שלהן כדי להיכלל בעבודת אומנות זו. הנשים האלה סוללות דרך חדשה ומגיעות להישגים עבור החברה שלהן, אבל כשמדובר בנסיעות עדיין מתייחסים אליהן כמו להקה של יונים מושעות.'"
יחסי איחוד האמירויות הערביות–לבנון

רקע

לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בביירות, ואילו לבנון מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי. שתי המדינות הן חלק מהמזרח התיכון וחולקות קשרי תרבות קרובים. ישנם מאות אלפי לבנונים גולים החיים ועובדים באיחוד האמירויות הערביות.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, היקף הסחר בין איחוד האמירויות הערביות לבין לבנון הסתכם ב-1.382 מיליארד דולר אמריקאי כאשר איחוד האמירויות הערביות ייצאה ללבנון סחורה בשווי 956 מיליון דולר אמריקאי ולבנון ייצאה לאיחוד האמירויות הערביות סחורה בשווי 426 מיליון דולר אמריקאי.
איחוד האמירויות הערביות מייצאת ללבנון בעיקר תכשיטים, יהלומים, זהב, מכוניות, אוטובוסים, אלומיניום גולמי, חלקי רכב, סבון, מוצרי שיער, נפט מזוקק, מחשבים, טלפונים, ערכות קפה ותה, שוקולד, גלידה, פירות טרופים, פלפל, תה, קמח לבן ועוד. לבנון מייצאת לאיחוד האמירויות הערביות בעיקר זהב, תכשיטים, יהלומים, בשמים, מוצרי שיער, סבון, תפוחי אדמה, קפה, פירות טרופים, בצל, מחשבים, שסתומים, לוחות אלקטרונים, נפט מזוקק ועוד.
מבצע מרלין

מבצע מרלין (באנגלית: Operation Merlin) היה מבצע חשאי של ארצות הברית תחת ממשל ביל קלינטון במטרה לספק לאיראן תכנון פגום של מרכיב לנשק גרעיני, כדי לעכב את תוכנית הנשק הגרעיני האיראנית, או כדי להפליל את איראן.

היסטוריה

ג'יימס רייזן, סופר ופרשן המודיעין של ה"ניו יורק טיימס" מתאר בספרו State of War כי ה-CIA השתמש במהנדס גרעין רוסי שערק כדי לספק מודיעין טכנולוגי מוטה שכלל שרטוטי ראש נפץ גרעיניים פגומים במכוון לבכירים איראניים בפברואר 2000. לפי מסמכי ה-CIA, החיפוש אחר מהגר רוסי עם רקע הנדסי מתאים בפיזיקיה גרעינית החל בספטמבר 1996. נוצר קשר ראשוני של ה-CIA עם המהגר שנבחר כבר באוגוסט 1994, הוא החל לקבל משכורת חודשית בסך 5,000 דולר על ידי ה-CIA בשנים 1997 ו-1998, החל מפברואר 1999 המשכורת עלתה ל-6,000 דולר. כינוי המהנדס הרוסי ב-CIA היה "מרלין". מרכיב הנשק שנבחר התבסס על רכיב "מנגנון הפיצוץ" (TBA-480) של פצצת אטום רוסית, אשר שונה בניסיון להפוך אותו לפגום באופן חמור. ה-CIA העריך כי הרכיב שפותח בארזאמאס-16, היה מתקדם ב-20 שנים ממה שבאמת נדרש להשגת נשק גרעיני מהדור הראשון. לאחר העברת התכנונים לאיראנים ב-3 במרץ 2000, ה-CIA האריך את העסקתו של המדען הרוסי עד מרץ 2003 לפחות, מתוך כוונה להעביר את התכנונים למדינה נוספת שנחשדה ברצון לפתח נשק גרעיני.
רייזן כתב בספרו כי הנשיא קלינטון אישר את המבצע וממשל בוש המשיך את התוכנית. פרסום מוקדם של פרטי המבצע על ידי הניו יורק טיימס נמנעו על ידי התערבות היועצת לביטחון לאומי קונדוליזה רייס בשנת 2003.

כישלון המבצע

המהנדס הרוסי יצר קשר עם מדענים בתוכנית הגרעין האיראנית שהתעניינו במידע שהיה ברשותו, וה-CIA תדרך את המהנדס לטוס לווינה על מנת למסור את המסמכים בשגרירות איראן הפועלת בעיר. על מנת לשמור על חשאיות מרבית, ה-CIA לא עדכן את השלוחה שלו בווינה לגבי המבצע, לא עדכן את המהנדס ואפילו את מפעילו כי הוא יעביר מסמכים אשר מכילים מידע שגוי. בנוסף, כנראה במטרה למנוע מעקבים אחר המהנדס, הוא צויד בכתובת שגויה של שגרירות איראן בווינה, לאחר יומיים הצליח להגיע לשגרירות והניח בתיבת הדואר את מעטפת המסמכים, אך לא לפני שהבחין כי המסמכים שגויים ולכן צירף מכתב למעטפה ובו הסבר כי המסמכים לא מדויקים. לטענת רייזן המבצע לא רק שלא האט את תוכנית הגרעין אלא אף האיץ אותה מכיוון שעכשיו לאיראנים היו שרטוטים, גם אם לא מדויקים (אך הם ידעו מה לא נכון הודות למכתב שצורף למעטפה), של רכיב קריטי בנשק גרעיני, אשר הושוו לשרטוטים אחרים ממקורות אחרים כפי שמשערים שסופק לאיראניים על ידי עבד אלקדיר חאן.

כתב אישום נגד מדליף המבצע

בשנת 2010, הוגש כתב אישום נגד ג'פרי אלכסנדר סטרלינג, קצין לשעבר ב-CIA, בטענה כי הוא המקור לחלק מהמידע בספרו של רייזן. הוא הורשע בריגול בינואר 2015 ונגזרו עליו 3.5 שנות מאסר.
לאחר פרסום הספר בשנת 2006, רייזן הואשם בפגיעה בביטחון המדינה וה-FBI פתח בחקירה נגדו בהוראת משרד המשפטים, לאחר מספר שנים הוחלט שלא להגיש נגדו כתב אישום.
יז'ייז'אני

תולדות היישוב

העיירה נזכרת מהמאה ה-12, ובמהלך המאה ה-15 הוחרבה בידי הטטרים. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 סופחה העיירה לאוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יז'ייז'אני

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציונית, תלמוד תורה ובית ספר עברי. פעילות זו הופסקה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-8 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי ההונגרים, ואלו גייסו לעבודות כפייה את יהודיה, אשר היו נתונים גם למעשי שוד מצד האוקראינים המקומיים. עם העברת השליטה בעיירה לידי הגרמנים בספטמבר 1941 מונה בה יודנרט, וחודש לאחר מכן רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, תוך חיובם בתשלומי כופר ובעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. בקיץ 1942 הובאו לגטו שבעיירה מאות יהודים שגורשו מיישובי הסביבה.
ב-26 בספטמבר 1942 שולחו כ-900 מיהודי הגטו שבעיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך רצח היהודים הקשישים וחברי היודנרט בשעת האקציה. באוקטובר 1942 גורשו כ-500 עד 600 יהודים נוספים מהעיירה לגטאות הסביבה. אחר היהודים שהסתתרו בעיירה ובסביבותיה ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד בן מספר חודשים, תוך רצח הנמצאים.
ישיבת מאור התורה

היסטוריה

הרב סאלם ייסד וניהל את תלמוד תורה "מגן דוד" בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת ה'תשמ"ג (1983), הקים בנו הרב סלים כולל לאברכים ספרדים. באלול ה'תשמ"ד (1984) הקים הרב סלים את הישיבה הקטנה לבחורים ספרדים, ועמד בראשה. בניין הישיבה הוקם בתרומת אברהם וסלמה דבאח. במשך 18 שנה היה הרב יהודה דביר מגיד שיעור בישיבה. כיום עומד בראשה חתנו, הרב בנימין טולדנו (בנו של הרב ניסים טולדנו). הרב נתן סלים, בנו של הרב אברהם, הוא ר"מ. משגיח הישיבה הוא הרב ישראל פרישמן. הישיבה מונה כ-150 בחורים.
בשנת ה'תשנ"ד (1994), הקים הרב סלים את הישיבה הגדולה. בהמשך צירף את ראש ישיבת חברון הרב דוד כהן לראשות הישיבה, והוא החל למסור בה שיעור כללי מדי שבוע. חלק נכבד מבוגרי הישיבה הקטנה ממשיכים את לימודיהם בישיבה הגדולה. הר"מים הם הרבנים יעקב שרבני, שלום טולידאנו (בנו של הרב יעקב טולידאנו; שניהם חתני הרב סלים), בנימין כהן, ואפרים זאב גרבוז. משגיח הישיבה הוא הרב פנחס אלגרבלי.
הישיבות שוכנות בשני בניינים ברחוב דוד ילין בשכונת מקור ברוך בירושלים. לבחורי הישיבה הקטנה בניין פנימיה ברחוב אלפנדרי הסמוך. פנימיות בחורי הישיבה הגדולה הפזורות בדירות ברחוב. בניין הישיבה גדולה עבר מספר סבבי הרחבה. בתמוז ה'תשס"ח (יולי 2008), הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה החדש הנבנה בשכונת סנהדריה, במעמד הרבנים אהרן יהודה לייב שטינמן, שמואל אוירבך ועוד. הבנייה טרם הסתיימה. בפברואר 2019 יצאה הישיבה בקמפיין מימון המונים לכיסוי הוצאות הבנייה. לפי פרסומי הישיבה, נתרמו למעלה מ-7 מיליון ש"ח שהוכפלו פי 3 בשיטת מצ'ינג.
שיטת הלימוד בישיבה היא ליטאית. ראש הישיבה הוא תלמידו של הרב אלעזר מנחם מן שך, שתמך בו בהקמת הישיבה. הישיבה, רבניה, וחלק מתלמידיה, נמנים עם ארגון מרביצי תורה ספרדים. לצד זאת, הרב עובדיה יוסף, סייע לישיבה.
פנינה, רעייתו של הרב סלים, מנהלת את משק הישיבה.
A Million Lights

רקע

ב-18 באפריל 2012, חשפה קול את שמו של אלבום האולפן השלישי שלה "A Million Lights", באוות יום חשפה קול את תאריך צאת האלבום ב-15 ביוני. ב-24 במאי, הוציאה לאור שריל את עטיפת האלבום ורשימת השירים ובנוסף הודיעה שתוציא לאור שתי גרסאות גרסה סטנדרטית, וגרסת דלוקס, שריל אישרה זאת בעמוד הפייסבוק שלה.

סיבוב הופעות

כדי לקדם את האלבום, קול יצאה ב-3 באוקטובר 2012, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "A Million Lights Tour", באירופה. אשר הסתיים ב-17 באוקטובר.
רגע עם דודלי

טריוויה

הבית השני של שיר הפתיחה מתחיל במלים "לי חבר, קוראים לו רגע, בּוּבּ שובב, הוא ממש פגע", ולא כפי שרוב האנשים שרים "הוא שובב, הוא ממש פגע". רגע אינו ילד, אלא בוב, צורת זכר (לא תקנית) של בובה.
דודו טופז הגה את השם "פיסטוק" עבור הדמות בתוכנית.