google/wiki40b huggingface dataset:
מאיר נעמן

ד"ר מאיר נעמן (נולד ב-1945) הוא פסיכולוג קליני ישראלי, המכהן כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל (הפ"י). נעמן הוא פסיכולוג מומחה ומדריך בפסיכודיאגנוסטיקה ופסיכותרפיה, מוסמך ומדריך לטיפול זוגי ומשפחתי, מורשה להיפנוזה קלינית ומגשר משפחתי מורשה. מייסד המכון הפסיכולוגי "נעמן התמודדות" ובעל קליניקה פרטית בתל אביב.

ביוגרפיה

מאיר נעמן נולד בצ'רנוביץ שבאוקראינה. ב-1950 עלה לישראל עם הוריו ואחותו התאומה. המשפחה התגוררה בבני ברק, שם למד וחונך במסגרת ציונית דתית לאומית. ב-1963 החל בלימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום התואר הראשון, החל שירותו הצבאי (1967) כ"פסיכולוג שדה" בחיל השריון. במהלך שירותו הצבאי בקבע, שירת כפסיכולוג במגוון תפקידים, בהם ראש מדור מעבר, פסיכולוג בית הספר לקצינים של צה"ל, ראש מדור מבדקי קצונה ועוד. הוא השלים את לימודיו לתואר מוסמך בפסיכולוגיה קלינית (1973) באוניברסיטה בר-אילן; נושא עבודת התזה שלו היה התמודדות עם מצבי לחץ. בהמשך סיים תהליך התמחות בפסיכולוגיה קלינית, במסגרת המרכז לבריאות הנפש "שלוותה". נעמן הוא גם בעל "דיפלומה בפסיכותרפיה" (1977) מטעם החוג לפסיכותרפיה של אוניברסיטת תל אביב.
עם סיום תפקידו כראש ענף אבחנה פסיכולוגית (1979), נסע עם משפחתו למדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית, שם השלים לימודים לתואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית (1982), מטעם אוניברסיטת Rutgers. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "מודל אינטגרטיבי לסיוע במצבי משבר".
עם שובו ארצה (1982) השתלב נעמן במסגרת המחלקה לבריאות הנפש בחיל הרפואה בצה"ל, שם הקים וניהל את המכון לייעוץ לקבע ומשפחות (מיקו"ם), ובהמשך מונה לתפקיד הפסיכולוג הקליני הראשי של צה"ל (פסק"ר). ב-1986 החל להורות בחוג לרפואת המשפחה של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ועד סוף 2015 כיהן כחבר סגל בחוג. לאחר פרישתו מצה"ל (1990) הקים וניהל את המכון הפסיכולוגי "נעמן-התמודדות" (בעבר "אדם-התמודדות"). בשנים 1994–1996, כיהן כפסיכולוג ראשי של בית החולים תל השומר (שיבא). בשנת 1997 התמנה כפרופ' חבר קליני, מטעם החוג לפסיכולוגיה של אוניברסיטת FDU שבניו ג'רזי, ארצות הברית, במסגרת הוראה בקמפוס התל אביבי שלה.

פעילות מקצועית-ציבורית

בשנים 1984–1986 כיהן נעמן כיו"ר "האגודה הישראלית להיפנוזה קלינית". בשנים 1988–1991 היה חבר מועצת הפסיכולוגים, ובשנים 1993–1995 היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל ויו"ר צוות התגובות שלה. בהמשך כיהן כחבר ועד החטיבה הקלינית והחטיבה הרפואית של הסתדרות הפסיכולוגים, וכן כחבר ועד האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה.
מ-2014 מכהן נעמן כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, חבר מועצת הבריאות וחבר המועצה הלאומית לבריאות הנפש.
קירקוס

קירקוס (בלטינית: Circus) היה ברומא העתיקה מגרש מעגלי תחת כיפת השמיים ששימש כמרכז הבידור להמונים של תקופתו. שם התקיימו מרוצי סוסים, מרוצי מרכבות וכן שימש הקירקוס כזירת שעשועים ומקום בו נערכו מופעים ואירועים המוניים אחרים. לשם ביצוע קרבות ימיים או שיחזורם היה מוצף הקירקוס במים.
תחרות הרכיבה, על סממניה והשלכותיה, התאימה למדיום זה, במיוחד על רקע כוחו ההולך וגובר של ההמון, מחוסר העבודה, אשר הצטופף בעיר רומא וזכה במנות גדושות של "לחם ושעשועים". בדרך זו ביקשו השליטים לחזק את נאמנות ההמון כלפיהם ולאפשר מוצא לפורקן יצרים ושחרור אגרסיות. תחרויות אלה הבליטו את הדאגה לנוחיות הצופים, לרווחתם ולעונג נפשם, והדגישו את ההבדל העיקרי בין התרבות ההלנית לרומית: הראשונה - התמקדה בשחקנים ובספורטאים, בעוד השנייה - פניה כוונו לקהל הצופים.

ארכיטקטורה

הקירקוס היה דומה במבנהו להיפודרום היווני ששימש למטרה דומה. מסלול המרוצים עצמו היה צר, וחולק לשניים באמצעות "ספינא" - אזור מוגבה שהוקם באמצע המסלול וחצה אותו. מהרגע שהחל המירוץ יכלו המשתתפים לחסום את דרכם של מתחריהם ובכך לגרום להם להתנגש ב"ספינא". עם השנים נוספו על ה"ספינא" עמודים, קישוטים, חפצי-אמנות ופסלים, עד שלבסוף לא יכלו הצופים מצדו האחד לראות מה קורה בצד השני של המסלול, מה שהוסיף מתח לאירוע. בכל אחד מצידי ה"ספינא" היו רחבות סיבוב, שנקראו "מטאי", בהן התרחש חלק גדול מהתאונות.
בכוונה לשפר את המתקן ולשכללו, דאגו הרומאים לסידור מיוחד של מכלאות הזינוק למרכבות. בשונה מן ה"היפודרומוס" של אולימפיה, שם ביקשו להתגבר על בעיית תזמון הזינוק עד לישורת, שמו הרומאים את הדגש על המרחב: אדני-הזינוק יצרו מבנה דמוי קשת (קמורה ביחס לציר המרכזי), וכך השתווה המרחק מכל מתקן-זינוק עד למרכז היישורת.
לנוחיות הקהל הותקן כן מיוחד מוגבה עליו שבע צלחות, שנקראו גם "ביצים", שבתום כל סיבוב "ירדה" אחת מהן (כעין לוח-תוצאות). אביזר זה הוצג לראשונה ב-174 לפנה"ס, ובשנת 33 לפנה"ס נוספו גם פסלונים של דולפיני ברונזה שצנחו, בזה אחר זה, לתוך תעלת מים שהותקנה ב"ספינא".
כל קיסר ושליט הוסיף נופך משלו למתקן, תוך שהוא משפרו ומשכללו: יוליוס קיסר ציווה לחצוב בגבעות שסביב הזירה כדי לבנות מדרגות לנוחיות הצופים, ואוגוסטוס הוסיף תא-כבוד מיוחד לאנשי חצרו; כן כוסה ביוזמתו המסלול בשכבת חול המעורבת בגרגרי חצץ אשר נצצו בברק קרני השמש. בימיו התקיימו 12 מרוצים ליום. בימי הקיסר גאיוס קליגולה הוכפל מניינם.

קירקוסים בעולם העתיק

ברחבי העולם נמצאו שרידיהם של למעלה מ-60 קירקוסים.

הקירקוסים בקיסריה

בקיסריה נמצאו שני קירקוסים, האחד הוא הההיפוסטדיום ששימש כהיפודרום ואצטדיון כאחד, והשני הוא הקירקוס שנבנה בימיו של אדריאנוס.
תחרות השחמט בדורטמונד

תחרות השחמט בדורטמונד היא תחרות על בשחמט שנערכת בדורטמונד שבגרמניה. התחרות הראשונה נערכה בשנת 1928, השנייה ב-1951 והשלישית בשנת 1961. החל משנת 1973 התחרות נערכת על בסיס שנתי, בחודש יולי.
הזוכה במספר הרב ביותר בתחרות הוא רב-אמן ולדימיר קרמניק, שניצח בה 10 פעמים.
מונפרנאס

הקהילה האמנותית במונפרנאס

התערוכה העולמית של פריז (1889) וחיי האמנות הפורחים במונמרטר משכו מספר רב של אמנים לפריז, ואלו בחרו לגור ברובע מונפרנאס שהיה עממי יותר, זול יותר, ומיקומו היה קרוב למרכז העיר. פבלו פיקאסו היה מהראשונים להתמקם שם, והכין את הקרקע עבור רבים אחרים. מונפרנאס הגיע לשיאו בשנות ה-20 של המאה ה-20, "השנים העליזות". הוא היווה את לב החיים האנטלקטואליים והאמנותיים של פריז, על בתי הקפה שלו, שתועדו ביצירות שונות שמשבצות את ההיסטוריה של האמנות המודרנית.
בשנים אלה נמשכו אמנים רבים ממדינות שונות לפריז, שהפכה לבירה הבלתי מעורערת של שדה האמנות. מונפרנאס, עדיין רובע חדש ולא מפותח יחסית, הציע להם בתי אטלייה במחירי שכירות סבירים וסביבה של בתי קפה זולים, שהקלו על גיבוש חיי קהילה ועזרה הדדית. ה"מונפרנוס", כפי שכונו תושבי הרובע, הקנו לו במהרה אווירה של יצירתיות וחופש, וצרפו אליהם שותפים שונים, לא רק צרפתים, בחיפוש מתמיד אחר כישרונות חדשים. בקהילה בינלאומית זו, שכוננה את "אסכולת פריז", היצירתיות התקבלה בברכה לצד כל המוזרויות והפרובוקציות שנלוו אליה, כשכל דייר חדש התקבל כהבטחה האומנותית החדשה הבאה.
בין האמנים שגרו או ביקרו תדיר ברובע ניתן למנות את:
פבלו פיקאסו, גיום אפולינר, פבלו גרגלו (Gargallo), חוליו גונזלס, אנטואן בורדל, אוסיפ זאדקין, מואיז קיזלנג (Kisling), מארק שגאל, פרנאן לז'ה, ז'אק ליפשיץ, מקס ז'קוב, בלז סנדראר (Cendrars), חיים סוטין, מישל קיקואן, אמדאו מודיליאני, פורד מדוקס פורד, אנרי רוסו, עזרא פאונד, מרסל דושאן, סוזן דושאן-קרוטי, קונסטנטין ברנקושי, פול פור (Fort), חואן גריס, דייגו ריברה, טסוגוהרו פוג'יטה, לאוניד אוספנסקי, אלברטו ג'קומטי, אנדרה ברטון, פסקן, סלבדור דאלי, ז'אן פול סארטר, הנרי מילר, ז'ואן מירו, ג'אנגו ריינהארדט ואדגר דגה באחרית ימיו.
כאשר הגיע טסוגוהרו פוג'יטה (Tsuguharu Fujita) למונפרנאס מיפן, בשנת 1913, מבלי להכיר איש, הוא פגש בו בלילה כמעט בסוטין, מודיליאני, שגרו ברחוב פלגייר, ביוליוס מורדכי פינקס (Pascin) ובפרנאן לז'ה, ותוך מספר שבועות הפך לידידם של חואן גריס, פבלו פיקאסו ואנרי מטיס.
כמו בציור ובפיסול, גם בתחום הצילום הותירה מורשת מונפרנאס את חותמה. הצלם הסוריאליסטי מאן ריי, לפני שעבר להתגורר ברחוב קמפנייה פרמייר, קבע את הסטודיו שלו באוטל דז אקול, רחוב דלאמבר מספר 15, שם גם החלה הקריירה האמנותית של קיקי (אליס פרן), ג'יימס ג'ויס, גרטרוד סטיין, ז'אן קוקטו ואחרים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה, עזבו חלק ניכר מהאמנים את מונפרנאס לרובע סן-ז'רמן דה פרה, בין היתר כי קצינים גרמנים ישבו בבתי הקפה של מונפרנאס למורת רוחם של חלק מהאמנים.

עידן הזהב של מונפרנאס

בתי הקפה, הביסטרו ובעיקר אלו של כיכר וואן, מקום מושבו של פבלו פיקאסו באותה תקופה, היו אתרי מפגש, לשם התכנסו האמנים לפגוש בעמיתיהם או יריביהם. בתי הקפה לֵה דוֹם, קלוֹזְרִי דֵה לִילָה, לָה רוֹטוֹנד, לה סֵלֶקְט ולַה קוּפּוֹל, כמו גם לֵה בּוּף סוּר לֵה טוּאָה (שהיה תמיד פתוח) הסכימו לכך שאמנים רעבים יתפסו שולחן ערב שלם בעבור תשלום מגוחך.
ליגת העל הסרבית בכדורסל

שיטת הסופרליגה

שיטת הסופרליגה, בה מצטרפות 3 המסיימות ראשונות בטבלה, לחמש הקבוצות הבכירות במדינה (המשתתפות במקביל במפעלים אירופאים) ויוצרים טבלת ליגה מצומצמת הנקראת סופרליגה ומשחקים שני סיבובים בשיטת בית/חוץ.  4 הקבוצות המסיימות ראשונות בסופרליגה עולות לסדרות חצי גמר וגמר פלייאוף של הטוב משלושה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה.
האלופה וסגניתה משחקות במפעל היורוליג או היורוקאפ, לפי הסכמים או תוצאות המוקדמות. כמו כן, קבוצות הליגה זכאיות להשתתף במפעל הליגה האדריאטית והיורוהולד לפי בחירה והסכמים.
חצי האי הקוריאני

חצי האי הקוריאני הוא חצי אי במזרח אסיה, החופף במידה רבה את הגבולות המדיניים, התרבותיים והאתניים של קוריאה. עד מלחמת העולם השנייה שכנה בשטחו ישות פוליטית אחת, קוריאה, וכיום שוכנות בשטחו המדינות קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. חצי האי מחובר ליבשה מצפון, ומוקף בים מיתר עבריו - ים יפן ממזרח, מצר קוריאה מדרום והים הצהוב ממערב. ההגדרה המקובלת לגבולו הצפוני של חצי האי חופפת את גבולותיה של קוריאה הצפונית עם סין ועם רוסיה, הקבועים ברובם לאורך גבולות טבעיים, הנהרות יאלו וטומן. בגבולות אלה, שטחו של חצי האי ושל האיים הסמוכים לו 220,847 קמ"ר. בסך הכל גרים בחצי האי כ-74 מיליון בני אדם שחיים בצפיפות של כ-337 נפש לקמ"ר. 
הרים משתרעים על כ-70% משטח חצי האי. רובם של הרים אלה נמוכים, והגבוה שבהם, הר פאקטו, מתנשא לגובה של 2,744 מ' מעל פני הים. אורך קו החוף של חצי האי הקוריאני הוא 8,460 ק"מ. החופים הדרומי והמערבי מפורצים במיוחד, ורוב רובם של 3,579 האיים הפזורים לאורך קו החוף מצויים בסמוך לחופים אלו.
האקלים בחצי האי משתנה מצפון לדרום. הדרום חם ולח יותר מהצפון, והוא מושפע מזרמי ים חמים. הצפון קר ויבש יותר, והאקלים בו דומה לזה של מנצ'וריה. בעוד שכמות המשקעים השנתית בעמק של שנהר יאלו הצפוני היא כ-600 מ"מ, בחופי הדרום עומדת כמות המשקעים על כ-1500 מ"מ. הבדלי הטמפרטורות בין אזורים אלה עשויים להגיע גם ל-20°C. בקיץ פוקדות את חצי האי סופות מונסון, ובסתיו סופות טייפון. עיקר המשקעים יורדים בקיץ, וכמחצית מהם בזמן המונסון.
דווין האריס

דאלאס מאבריקס

האריס נבחר במקום החמישי של דראפט ה-NBA‏ 2004 על ידי וושינגטון ויזארדס, ומיד הועבר לדאלאס מאבריקס, יחד עם ג'רי סטקהאוס וכריסטיאן לייטנר, בתמורה לאנטואן ג'יימיסון. בעונת הרוקי שלו קלע האריס 5.7 נקודות ומסר 2.2 אסיסטים בממוצע למשחק, ובעונתו השנייה בדאלאס השתפר וקלע 9.9 נקודות ומסר 3.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן קלע 10.2 נקודות ומסר 3.7 אסיסטים. בעונת 2007/2008 הוא המשיך במגמת העלייה וקלע 14.4 נקודות ומסר 5.3 אסיסטים בממוצע למשחק, ואף נבחר לשמש כקפטן דאלאס יחד עם דירק נוביצקי.

ניו ג'רזי נטס

ב-19 בפברואר 2008 הועבר האריס לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, טרנטון האסל, סאגנה ג'ופ, מוריס אייגר, 3 מיליון דולר ו-2 בחירות דראפט עתידיות, תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנתוני רייט. במשחק הבכורה שלו בניו ג'רזי נגד מילווקי באקס הוא קלע 21 נקודות ומסר 5 אסיסטים. בעונת 2008/2009 נבחר האריס למשחק האולסטאר. ב-23 בפברואר 2009, 0.2 שניות לסיום המשחק נגד פילדלפיה 76', הוא קלע סל מחצי מגרש שהביא לקבוצתו ניצחון 98–96.

יוטה ג'אז

ב-23 בפברואר הנטס שלחו את האריס ודריק פייבורס ליוטה ג'אז, בתמורה לדרן ויליאמס.

אטלנטה הוקס

לקראת עונת 2012/2013 הועבר האריס בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה למרווין ויליאמס.

תקופה שנייה בדאלאס

ביולי 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בדאלאס, וכשנה לאחר מכן חתם על חוזה ל-4 עונות נוספות בקבוצה.

דנוור נאגטס

בפברואר 2018 נשלח האריס לדנוור נאגטס כחלק מטרייד משולש במסגרתו נשלחו עמנואל מודיאיי לניו יורק ניקס, ודאג מקדרמוט למאבריקס.

תקופה שלישית בדאלאס

בסיום עונת 2017/2018, לאחר 27 משחקים עם הנאגטס, חזר האריס לקדנציה שלישית בדאלאס מאבריקס, כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת.
פרס באפט"א לטלוויזיה

היסטוריה

פרסי הטלוויזיה מוענקים מאז 1955. באותה שנה הוא הוענק בשש קטגוריות: ההפקה, התסריטאי, המעצב, האישיות הטלוויזיונית, השחקן והשחקנית. מאז, נוספו פרסים נוספים, וכיום יש הבחנה בין סוגות, בדומה לפרס אמי. בניגוד לפרסי הקולנוע, רק הפקות טלוויזיה בריטיות רשאיות להגיש את מועמדותן לפרס, אך מאז 2006 מוענקים פרסים גם בקטגוריה הבינלאומית.
הסדרה "כן, אדוני השר" זכתה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר 3 פעמים ברציפות, בין 1980 ל-1982. שלוש סדרות נוספות זכו בפרס זה פעמיים: "על שוטים ואנשים", "הפתן השחור" ו"הממלכה הקטנה". ארבע סדרות זכו כל אחת פעמיים בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר: "המפקח מורס", "המפצח", "The Cops" ו-"The Street".
ארבעה שחקנים זכו בפרס שלוש שנים ברציפות: הלן מירן זכתה בפרס בין 1991 ל-1993, על משחקה בסדרת המשטרה "החשוד העיקרי". רובי קולטריין זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בין 1993 ל-1995, על תפקידו בסדרה "המפצח".
ג'ניפר אילי זכתה בפרס על הופעתה בתפקיד אליזבת בנט ב-1995 בעיבוד לטלוויזיה של הבי בי סי לרומן הקלאסי גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן. מייקל גמבון זכה בפרס בין 1999 ל-2001, בכל שנה עבור השתתפותו בסדרה אחרת, וכמוהו גם ג'ולי וולטרס, בין 2001 ל-2003. ג'ודי דנץ' זכתה אף היא בפרס שלוש פעמים, בשלושה עשורים שונים: ב-1967 זכתה בפרס עבור תפקידה ב-"Talking to a Stranger", ב-1981 עבור תפקידה ב-"A Fine Romance" וב-2000 על תפקידה ב-"The Last of the Blonde Bombshells". דנץ' זכתה גם פעמיים בפרס השחקנית הטובה ביותר בקולנוע (בשנים 1997 ו-2001). ריקי ג'רווייס זכה ארבע פעמים בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר, שלוש מהן בין 2001 ל-2003, על תפקידו ב"המשרד".
אובה ראן

קריירת מועדונים

ראן שיחק בקבוצת הנוער של וולדהוף מנהיים, ובשנת 1980 עבר לבורוסיה מנשנגלאדבך, שם השתלב בקבוצה הבוגרת. בשלוש העונות הראשונות מיעט להבקיע באופן יחסי, אך בעונת 1983/1984 הבקיע 14 שערים, ובארבע העונות העוקבות הבקיע תשעה שערים לכל הפחות בכל עונה. בעונת 1983/1984 הגיע עם בורוסיה מנשנגלאדבך לגמר הגביע הגרמני, אך הקבוצה הפסידה בפנדלים לבאיירן מינכן לאחר 1:1 בתום 120 דקות, כאשר ראן הוחלף בדקה ה-68. את עונת 1986/1987 סיים ראן כמלך השערים של הבונדסליגה עם 24 הבקעות, סייע לבורוסיה מנשנגלאדבך לסיים במקום השלישי בליגה, וזכה בתום עונה זו בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.
במחצית הראשונה של עונת 1988/1989 חלה ירידה חדה ביכולתו של ראן, והוא לא הבקיע ולו שער אחד בעשר הופעות בבונדסליגה. בפגרת החורף באותה עונה חתם בפ.צ. קלן, הצטרף להתקפה מרשימה שכללה את תומאס אלופס, תומאס הסלר, פאלקו גץ ופייר ליטבארסקי, והצליח לסיים את העונה עם שבעה שערים, כשקלן מסיימת את העונה במקום השני. גם בעונה העוקבת קלן סיימה במקום השני, אך תפוקתו של ראן ירדה, והוא הבקיע שישה שערים לאורך עונה שלמה. בעונת 1990/1991 שיחק ראן בהרטה ברלין, שעלתה מליגת הבונדסליגה השנייה. בעונה זו הרטה ברלין צברה 14 נקודות בלבד וחזרה לבונדסליגה השנייה, כשראן הבקיע חמישה שערים ב-21 הופעות. בתום עונה זו עבר ראן לפורטונה דיסלדורף, וגם עמה ירד לבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון, כשהוא תורם חמישה שערים ב-15 הופעות. גם את פורטונה דיסלדורף עזב ראן אחרי עונה אחת בלבד, חתם בעונת 1992/1993 באיינטרכט פרנקפורט, והצטרף להתקפה שכללה את אובה ביין וטוני יבואה. עם פרנקפורט סיים ראן במקום השלישי באותה עונה, אך מיעט לשחק וערך 12 הופעות בלבד, בהן הבקיע שלושה שערים. בתום עונה זו עבר לאוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית שזה עתה הוקמה. לקבוצה זו הגיעו כוכבים רבים מגרמניה באותו זמן כמו גידו בוכוואלד, אובה ביין ומיכאל רומניגה. במועדון היפני שיחק ראן עונה אחת, אך לא הצליח לבוא לידי ביטוי ופרש ממשחק פעיל בשנת 1994, בגיל 32.

קריירה בינלאומית

ראן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1984. ראן ייצג את גרמניה המערבית באולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכה בשנת 1984, אך נבחרתו הודחה ברבע הגמר לאחר תבוסה בתוצאה 5:2 לנבחרת יוגוסלביה. ראן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1986, בו הפסידה הנבחרת בתוצאה 3-2 לנבחרת ארגנטינה במשחק הגמר, אך לא שיחק דקה. הופעתו האחרונה של ראן בנבחרת נערכה בשנת 1987, והוא סיים את הקריירה שלו בנבחרת גרמניה המערבית עם 14 הופעות, בהן הבקיע חמישה שערים.
ניקי דה סן פאל

ביוגרפיה

קתרין מארי-אנייס פל דה סן פאל (Catherine Marie-Agnès Fal de Saint Phalle) נולדה ליד פריז בשנת 1930. אביה היה בנקאי. לאחר שנפגעה קשות מבחינה כלכלית בשפל הגדול, היגרה משפחתה מצרפת לארצות הברית ב-1933. 
בצעירותה הייתה דוגמנית אופנה, בגיל שש-עשרה היא הופיעה בשער השבועון האמריקאי "לייף" (26 בספטמבר 1946) ובנובמבר 1952 בשער שבועון האופנה הצרפתי "ווג". בגיל שמונה-עשרה ברחה מהבית ונישאה לסופר הארי מאתיוס, שאותו הכירה מגיל שתים-עשרה. הם עברו לגור בקיימברידג', מסצ'וסטס. ב-1955 הכירה את ז'אן טינגלי ואשתו. ב-1960 התגרשה מבעלה, טינגלי התגרש מאשתו, והשניים עברו לגור יחד. הם נישאו ב-15 ביולי 1971.
היא נפטרה ממחלת ריאות בגיל 71.

הנצחה

ב-29 באוקטובר 2014 הושק לרגל יום הולדתה ה-84 גוגל דודל.
שלמה בוזגלו

שלמה בוזגלו (1941-1885) היה מחנך ואיש ציבור ומראשי התאחדות הספרדים בארץ ישראל.

ביוגרפיה

שלמה בוזגלו נולד בחיפה. התחנך בבית ספר כל ישראל חברים ולאחר מכן יצא ללימודים גבוהים בצרפת ולמד בבית המדרש למורים של חברת כי"ח. בסיום לימודיו היה מורה בבתי הספר של הרשת בדמשק, חלב וחיפה.
היה פעיל ציבור אל מול השלטונות הע'ותמאניים ונהג להיפגש עם מושלי חיפה ועכו ועם משרדי ההנהגה בביירות על מנת להקל את הגזרות השונות שהוטלו על תושבי הארץ. בתקופה מאוחרת יותר, השפעתו בקרב השלטונות איפשרה רכישת הקרקעות עליהן הוקמה מרחביה. ב-1912 נכח בוזגלו בהפגנה שהתקיימה בחיפה נגד כיבוש כרתים ובמהלכה נישאו נאומים כנגד ארץ ישראל, נגדם התקומם. הוא עמד בפני מאסר אך ניצל הודות למעמדו כנתין בריטי.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בין היתר בשל נתינותו הבריטית, עבר למצרים. הוא היה מנהל בית הספר העברי בקהיר. שם השתתף בהקמת תנועת מכבי המקומית ופעל למען חינוך לציונות ולהכרה לאומית עברית. מאמציו בקרב נציגי הממשל הצרפתי הביאו להכרה בשפה העברית כשפה רשמית עבור בחינות הבגרות הממשלתיות.
במצרים עבר לעסוק במסחר והיה פקיד בחברת רסל. עם מות אביו, חזר לארץ להסדיר את עסקי המשפחה. בוזגלו עבד כמורה לצרפתית וערבית בגימנסיה הרצליה ובטכניון ולאחר מכן היה פקיד ראשי בבית המסחר של שמואל יוסף פבזנר, פקיד בבנק עותומן וסגן מנהל סניף בנק הולנד בחיפה. בנוסף היה סגן נשיא לשכת המסחר בחיפה.
עם שובו לארץ החל לעסוק בארגון העדה הספרדית והיה ממקימי ומזכיר ועד העדה של היהודים הספרדים בחיפה. מטעם מפלגת הסתדרות הספרדים נבחר לאספת הנבחרים הראשונה והיה ממלא מקום בוועד הלאומי. ב-1923 היה ממייסדי ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים. כן היה מראשוני העוסקים בהכנת חוקה ל"כנסת ישראל".
בוזגלו עמד בראש לשכת הבונים החופשיים "אליהו הנביא" בחיפה. זמן קצר לאחר שנשא נאום באספת חברים, נפטר משבץ.
מאמריו פורסמו בעיתונים שונים בעברית, בערבית, בצרפתית ובאיטלקית.
היה נשוי לוירג'יניה לבית נהון, מנהלת בית הספר כי"ח לבנות בחיפה ולהם ארבעה ילדים.
היידן פאדון

קריירה

היידן, בנו של כריס נהג עבר במרוצי ראלי, החל להתחרות בגיל צעיר במרוצי קארטינג. בשנת 2002 ערך את מרוץ הבכורה שלו בראלי, כשהוא נוהג במיצובישי איבו. בשנת 2006 החל להתחרות באליפות ניו זילנד בראלי ובסיום העונה זכה באליפות בקטגוריית הראלי והוכתר לרוקי השנה. בשנת 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בסבב אליפות העולם בראלי במסגרת התחרות שהתקיימה בניו זילנד. הוא השתתף גם בראלי בריטניה, המרוץ הסוגר של העונה, אך נאלץ לפרוש במהלכו. באותה שנה זכה שוב באליפות בקטגוריית הג'וניור בניו זילנד והיה רחוק נקודה אחת מזכייה באליפות כולה. בשנת 2008 זכה לראשונה באליפות ניו זילנד ושנה לאחר מכן זכה באליפות השנייה.
בשנת 2009 זכה למלגת פירלי סטאר (Pirelli Star Driver), שמימנה עבורו השתתפות בשישה מרוצים במסגרת עונת 2010 של סבב אליפות העולם בראלי למכוניות מפעל (PWRC). בראלי ניו זילנד סיים במקום הראשון בקטגוריית ה-PWRC ו-14 בדירוג הכללי. בראלי פינלנד סיים במקום השלישי ובראלי גרמניה ויפן סיים במקום השני. בסיום העונה סיים במקום השלישי בקטגוריה. לקראת עונת 2011 עבר להתחרות עבור קבוצת "New Zealand World Rally" והחל לנהוג בסובארו אימפרזה WRX STI. בעונה זאת התחרה לראשונה בסבב מלא של קטגוריית ה-PWRC. פאדון הפתיע רבים כשניצח בארבעת המרוצים הראשונים וסיים את העונה כאלוף הקטגוריה.
לאחר הזכייה באליפות עבר להתחרות בקטגוריית S-WRC, בה נהג בסקודה פאביה S2000. את המרוץ הראשון בעונה, שנערך בשוודיה, סיים במקום הרביעי בקטגוריה ובראלי פורטוגל רשם את הניצחון הראשון בקטגוריה.

יונדאי

בעונת 2014 עבר להתחרות בקטגורייה הבכירה כנהג בקבוצת יונדאי מוטורספורט N והתחרה בשישה מרוצים במהלך העונה. בעונת 2015 הכפיל את מספר המרוצים בהם השתתף וגם השיג פודיום ראשון כשסיים את ראלי איטליה במקום השני לאחר שהוביל לאורך רוב הראלי. בסיום העונה האריכה יונדאי את החוזה עמו בשלוש עונות נוספות. בתחילת עונת 2016 השיג פודיום שני, כשסיים במקום השני בראלי שוודיה. באפריל רשם ניצחון ראשון בקריירה, כשניצח במפתיע את ראלי ארגנטינה.
במהלך הסטייג' הראשון של ראלי מונטה קרלו, המרוץ הפותח של עונת 2017, איבד פאדון שליטה על רכבו והחליק מהמסלול. אחד הצופים שעמד בסמוך נפגע מהחלק הימני האחורי של הרכב ונהרג. בעקבות התאונה החליטה הקבוצה על פרישה של פאדון מהתחרות לאות כבוד לצופה ההרוג. הישג השיא בעונה נקבע בראלי פולין אותו סיים במקום השני. עד לסיום העונה השיג עוד פודיום אחד נוסף ובסיומה דורג במקום השמיני.
לקראת עונת 2018 החתימה הקבוצה את אנדריאס מיקלסן לצידו של נויביל כנהגים המובילים. את המכונית השלישית של הקבוצה הוחלט לחלוק בין פאדון לדני סורדו, כך שכל אחד יתחרה בשבעה מרוצים במהלך העונה. במהלך העונה שב להתחרות באליפות ניו זילנד בראלי וזכה בתואר בפעם הרביעית. לקראת עונת 2019 החתימה הקבוצה את סבסטיאן לואב שיחלוק במהלך העונה את הרכב עם סורדו, כך שפאדון נותר מחוץ לאליפות.
No Lo Trates

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי פיטבול, נאטי נטשה, דדי יאנקי, ג'ימי ג'וקר, איג'יי ג'וניור ופזמונאים נוספים. תחילה, פרסם יאנקי ביחד עם פיטבול הצצות מתוך השיר ברשתות החברתיות. לבסוף, ב-26 באפריל 2019, פרסמה נטשה בטוויטר שלה את עטיפתו של הסינגל.
את השיר הוציאו בפורמט של הורדה דיגיטלית. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של פיטבול ב-6 במאי 2019, כמה ימים לאחר שיצא כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את פיטבול, נטשה ויאנקי כשהם רוקדים ושרים במועדון לילה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-165 מיליון צפיות.
וודאפון

ביקורת

בספטמבר 2010 חשף השבועון הבריטי Private Eye פרטים על פעילות העלמות מס מצד וודאפון. השבועון דיווח כי וודאפון ביצעה את רכישת חטיבת התקשורת של הקונצרן הגרמני מאנסמן באמצעות חברת-בת מלוקסמבורג, וזאת במטרה להימנע מתשלומי מס על העסקה. כמו כן, דווח כי החברה המשיכה להעביר את רווחיה ללוקסמבורג גם לאחר השלמת העסקה. לאחר מאבק ממושך עם רשות המיסים של הוד מלכותה (HMRC), הוחלט לבסוף כי וודאפון תשלם קנס בסך 1.25 מיליארד ליש"ט. לעומת זאת, על סמך בחינת חשבונותיה של וודאפון, מומחים העריכו כי תשלום המס ממנו התחמקה החברה עמד על כ- 6 מיליארד ליש"ט. החדשות על פרשיית העלמות המס עוררו הפגנות זועמות, החל מאוקטובר 2010, מחוץ לחנויות וודאפון בבריטניה, תחת השם 'UK Uncut'. ההפגנות הראשונות הביאו לסגירתם הסימולטנית של מעל ל-12 סניפים, לרבות סניף הדגל ברחוב אוקספורד.
וודאפון הייתה מעורבת בדיכוי האלים של ההפגנות הפרו-דמוקרטיות במסגרת ההפיכה במצרים. ב-27 בינואר, וודאפון, האחראית על מרבית תשתית הטלקומוניקציה של מצרים, הפסיקה את כל שירותי הקול והמידע לאזרחים ועסקים במצרים, בהתאם להוראות שקיבלה מצד ממשלת חוסני מובארק. הדיילי טלגרף הבריטי דיווח כי "לפעולתה של הממשלה המצרית אין תקדים בהיסטוריה של האינטרנט". מנכ"ל קבוצת וודאפון, ויטוריו קולאו, הסביר כי החברה הייתה מחויבת לפי חוק להיענות להוראות הממשלה המצרית.
The Journal of Legal Studies

The Journal of Legal Studies הוא כתב עת משפטי המופק על ידי ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו ומתמקד במחקר אקדמי בינתחומי באושיות המשפט והחוק. כתב העת שם דגש בגישות של מדעי החברה, במיוחד אלו של כלכלה, מדע המדינה ופסיכולוגיה, אולם הוא גם מפרסם עבודות של היסטוריונים, פילוסופים, ואחרים המתעניינים בתאוריה של המשפט. כתב העת נוסד ב-1972.
כתב העת מדורג בדירוג הפופולרי של Washington and Lee Law School, כראשון בעולם בקטגוריית כתבי העת העוסקים בתאוריה של המשפט
גרשון אפפל

ביוגרפיה

גרשון אפפל נולד בשנת 1922 בהונגריה, ובשנת 1929, כשהיה בן 7, היגר עם משפחתו ליוגוסלביה. מגיל 16 פרסם קריקטורות ואיורים בעיתונים בזאגרב. בשנת 1941, עם פלישת גרמניה הנאצית ליוגוסלביה, הצטרף אפפל לשורות הפרטיזנים ביוגוסלביה. במהלך המלחמה, ניצל אפפל על ידי ז'רקו דולינר, כוכב טניס שולחן שהעניק לגרשון וחבריו מהשומר הצעיר מסמכים כדי שיברחו לאזור בשליטה הונגרית.
לאחר שנפל בשבי נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו במאי 1945 חזר לזאגרב, שם למד אמנות באקדמיה, ייסד עיתון סאטירי והציג את עבודותיו בזאגרב ובבלגרד.
בשנת 1948 עלה לישראל עם אשתו ובתו. בתחילה נשלח לבתי עולים בעתלית ובבת גלים שבחיפה. בתקופה זו פרסם קריקטורות בעיתון "דבר" וב"תפריט, הירחון לכל". בין השנים 1952-1954 שירת בצה"ל. במשך השנים לימד קורסים שונים לשרטוט בצה"ל ופרסם בעיתון "במחנה". עבד כגרפיקאי. משנת 1967 ועד 1978 ניהל את מרכז האמנויות (המשכן לאמנות פלסטית) ביפו. בנוסף שימש מורה לגרפיקה באוניברסיטה העממית.
צייר קריקטורות לעיתונות בישראל ובחו"ל ואייר ספרים.
השתתף בתערוכות והציג תערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה.
יצירתו האמנותית כוללת קריקטורות העוסקות בנושאים כלכלה, בריאות, פוליטיקה ועוד. סגנון הרישום שלו מאופיין בקו תזזיתי ובריבוי פרטים.
רציף התמזה

רציף התמזה (באנגלית: Thames Embankment) הוא שמם הכולל של סדרת רציפים במרכז לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הרציפים תוכננו על ידי המהנדס סר ג'וזף בזלגייט כחלק מבניית מערכת הביוב של לונדון. הרציפים נבנו לצד נהר התמזה במטרה לאסוף את מימי מערכת הביוב (שעד אז נשפכו אל נהר התמזה) ולהעבירם במורד הנהר אל מחוץ לעיר. כמו כן הרציפים שימשו לפיתוח מערכת התחבורה של העיר - מעל הרציפים נבנו דרכים, ומתחתיהם נבנו קווים עבור הרכבת התחתית של לונדון.
הרציפים מתחילים בגשר בטרסי במערב לונדון, ועוברים לאורך הנהר דרך השכונות צ'לסי (שם הרציף מכונה בשם רציף צ'לסי), מילבנק, בסמוך לארמון וסטמינסטר (כאשר על הרציף נמצאים גני מגדל ויקטוריה, ובסמוך לארמון ומזרחית לו נקראים הרציפים בשם רציף ויקטוריה). בין ארמון וסטמינסטר ועד גשר בלקפריירס עוברת מתחת לרציף קו דיסטריקט וקו סירקל של הרכבת התחתית של לונדון, ועל הרציף נמצאים גני הרציף (גני אמבנקמנט).
הרציף שופץ מספר פעמים במהלך המאה ה-20 בעקבות התמוטטות שנגרמה לרציף והביאה להצפת התמזה בשנת 1928, ומאוחר יותר בעקבות נזקים שנגרמו לרציפים במהלך הפצצות הבליץ במלחמת העולם השנייה.
בצידו הדרומי של הנהר נקרא הרציף בשם רציף אלברט.