google/wiki40b huggingface dataset:
אדריכלות הייטק

אדריכלות ההיי-טק, הידועה גם בשם אקספרסיוניזם מבני, היא סוג של סגנון אדריכלי מודרני מאוחר שהופיע בשנות ה-70 של המאה ה-20. סגנון זה משלב אלמנטים של תעשיית ההייטק והטכנולוגיה בארכיטקטורה, הן בשיטות בנייה והן בתור אלמנטים חזותיים הלקוחים מן הטכנולוגיה. הסגנון משמש גשר בין המודרניזם והפוסט-מודרניזם ; עם זאת, נותרו שטחים אפורים באשר לתקופה המדויקת אליה יש לשייך סגנון זה, כיוון שהגבולות בין זרמים אלה מטושטשים. חלק מנושאיו ורעיונותיו של סגנון אדריכלות היי-טק נקלטו מאוחר יותר בסגנון האמנות הנאו-פוטוריסטית ובתנועה האדריכלית.
בדומה לברוטליזם, המבנים המשויכים לאדריכלות ההיי-טק הם לעיתים רבות מבנים החושפים את השלד הפנימי שלהם ובכך מראים בו זמנית את המבנה החיצוני והפנימי שלהם. אלמנט זה יוצר ניגוד בין שלדי הברזל הפנימיים של המבנה לבין קירותיו החיצוניים. דוגמה למבנה כזה הוא מרכז פומפידו אשר לקח לקיצוניות את רעיון זה של מבנה "חשוף". במקרה זה השימוש בפלדה "מבנית" הוא בחירה סגנונית או אסתטית.

מטרות

אדריכלות ההייטק באה בגישה מרדנית, האומרת כי יש להראות את האלמנטים הטכניים של הבניין על ידי החצנה שלהם. דבר זה מדגיש את אחת המטרות של אדריכלות ההייטק - העברת המסר כי מבנה אינו חייב להיות מוגמר עד סופו ולרדת לכל הפרטים הקטנים על מנת להיות אסתטי או איכותי.
היבט נוסף של המטרות של אדריכלות ההייטק הוא האמונה המחודשת בכך שהטכנולוגיה יכולה לשפר את העולם ולא להפך. כלומר, חתירה לאסתטיקה תעשייתית חדשה המבוססת על המחשבה כי הטכנולוגיה היא התפתחות חיובית ולכן יש לעצב באמצעותה. היבט זה בולט במיוחד בתוכניות של קנזו טאנג שביקש לשקם אזורים שנחרבו בעקבות מלחמה או אסון טבע באמצעות אדריכלות מודרנית.

מאפיינים

מאפייניה של אדריכלות ההייטק השתנו במהלך הזמן אך קיימים כמה אלמנטים טכניים שנשמרו, אחד מהם הוא הסדר והפונקציונליות. לאדריכלים חשוב שהעיצוב לא יבוא על חשבון המטרה שלשמה הבניין נבנה.
כפי שנכתב קודם, אלמנט חוזר הוא הניסיון של האמן להחצין את השלד של הבניין ואת "אבריו הפנימיים" ולא להצניע אותם. דוגמה טובה לכך הוא מרכז פומפידו, המציג לראווה את צינורות האוורור הפנימיים שלו. אלמנט נוסף הוא השימוש בחומרים לא מעובדים כגון זכוכית ופלדה, אשר פופולריים מאוד בקרב אדריכלי הזרם.
נורדריין-וסטפאליה

גאוגרפיה

מבחינת שטחה (34,080 קמ"ר) נמצאת המדינה במקום הרביעי בגרמניה. חוץ מבשלוש ערי-המדינה הגרמניות (ברלין, המבורג וברמן), צפיפות האוכלוסין בנורדריין-וסטפאליה היא הגבוהה בגרמניה (530 איש לקמ"ר). חבל הרוהר הוא אחד האזורים הצפופים באירופה; ולמרות זאת, רוב שטח המדינה מיושב בדלילות, וקיימים בה אזורי-נוף ידועים ונרחבים, כגון הרי האַָייפל (Eifel, לאורך הגבול עם בלגיה), מישורי הריין התחתון (Niederrhein, לאורך הגבול עם הולנד) והפארקים הלאומיים הגדולים וסטרוואלד (Westerwald) וזאוארלנד (Sauerland). תיירים רבים מהולנד ומבלגיה השטוחות נוהרים לאזורים ההרריים של נורדריין-וסטפאליה, הנמצאים מרחק נסיעה קצרה משתי מדינות השפלה.

היסטוריה

נורדריין-וסטפאליה נוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי הממשל הצבאי הבריטי. המדינה הורכבה משלוש טריטוריות היסטוריות: נורדריין (צפון הריין; מיוצגת בדגל המדינה על ידי נהר הריין הזורם על רקע ירוק), וסטפאליה (פאליה המערבית; באופן מבלבל למדי היא שוכנת דווקא במזרח המדינה; מיוצגת בדגל על ידי הסוס) ומדינת ליפֶּה הזעירה (Lippe; מיוצגת על ידי הוורד האדום).

דמוגרפיה

למעלה מכל גרמני חמישי הוא תושב נורדריין-וסטפאליה.

חלוקה דתית

42% מתושבי המדינה הם קתולים ו-28% הם אוונגלסטים החברים בכנסייה האוונגלית של גרמניה.

חינוך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אל תיגע בזמיר (סרט)

עלילת הסרט

הסיפור מתרחש במחוז מיקום שבאלבמה, בשנת 1935 ומסופר מנקודת ראותה של הילדה בת התשע, סקאוט פינץ' (בגילומה של מרי בדהם). ג'ין לואיז ("סקאוט") פינץ' ואחיה הגדול ג'ם, הם ילדיו של עורך דין בשם אטיקוס פינץ' (בגילומו של גרגורי פק). דמיונם של סקאוט וג'ם עוסק בשכנם, הקרוי בו (בגילומו של רוברט דובאל באחד מתפקידיו הראשונים על הבד), שלא יצא מהבית מזה עשרות שנים כיוון שנכלא בביתו על ידי אביו כעונש על מעשה משובה בנעוריו והם סקרנים מה מראהו וניזונים בעיקר משמועות זדוניות על אודותיו. עם זאת, נראה כי השכן המסתורי משאיר לילדים מיני מתנות קטנות בגזע עץ חלול ליד ביתו.
סקאוט וג'ם מתבגרים על רקע משפט שבו מתגייס אביהם לייצג צעיר שחור הנאשם באונס נערה לבנה. הנאשם, טום רובינסון, הוא צעיר שחור, שנחשב בעיירה לפני האשמתו כאדם טוב לב, הגון וישר. הוא נאשם באונס הנערה הלבנה מאילה יואל, ואנשי העיירה, הנגועים בדעות קדומות, מקבלים כמובנת מאליה את אשמתו. השופט טיילור מטיל על עורך הדין אטיקוס פינץ' את ייצוג טום רובינסון בבית המשפט, ואטיקוס, המכיר את טום ומקבל את גרסתו, מסכים לייצגו.
מכאן מוצגות בעלילה הדעות הקדומות והגזענות השוררים בעיירה. תושבי העיירה בזים לאטיקוס, ומתקשים לקבל את העובדה כי הוא מייצג בבית המשפט אדם שחור, טום רובינסון (ברוק פיטרס), הנאשם באונס אישה לבנה. האחים סקאוט וג'ם מנודים על ידי בני גילם, והמשפחה חשופה לכעס ולעוינות בעקבות מעשיו הלא פופולריים של עורך הדין אטיקוס פינץ'. פינץ' אף מגן על רובינסון מפני לינץ' אותו מעוניינים לבצע בו בני העיירה. 
במהלך המשפט, מתברר כי מבחינה עובדתית קיים ספק רב באשמתו של רובינסון מעל ומעבר לספק סביר, ולמעשה לא ייתכן שהנאשם ביצע את המעשה בו הוא מואשם. אך למרות ההוכחות חבר המושבעים מרשיע את רובינסון. אולם משום שברור לכל תושבי העיירה, לחבר המושבעים ולשופט, שאביה השיכור של הבחורה הכה אותה ושספק אם היא נאנסה בכלל, האב השיכור שהצליח להרשיע את רובינסון בתביעתו, חש מושפל ומנסה לנקום בדרכים אלימות.
השיכור אורב לסקאוט וג'ם ופוצע את ג'ם. אולם, מן החשכה צץ השכן בו שמציל את הילדים והורג את השיכור. הילדים, אביהם והשריף של העיירה, מחליטים לא לדווח על התקרית. ברור שבו יצא זכאי אם ייערך משפט משום שהגן על הילדים מפני רוצח, אך בד בבד הם מודעים לפגיעות הרבה של בו, ורוצים למנוע מנשות העיירה לבוא אליו עם עוגות כאות תודה על הצלת הילדים. בו הביישן שמסתתר בביתו שנים כה רבות לא יוכל לעמוד בפני מתקפת ידידות כזאת.

שם הסרט

הסרט מבוסס על ספר באותו שם. שם הספר נלקח מקטע בו אומר אטיקוס לילדיו היורים ברובי אוויר כי הריגת ציפור השיר המכונה באנגלית "Mockingbird" היא חטא, כי ציפורי שיר אינן עושות דבר רע אלא שרות להנאת שומעיהן. שם הספר במקור הוא "To Kill a Mockingbird". כיוון שציפור זו אינה מוכרת בישראל, נבחר הזמיר בתרגום לעברית כסמל ליפי השירה בתום לב.

הפסקול

הפסקול, שהולחן על ידי אלמר ברנסטין, זכה לפרס גלובוס הזהב. הפסקול הוקלט מחדש ב-1997 על ידי התזמורת הסקוטית הלאומית בניצוחו וראה אור כתקליט.
גלוקגון

גלוקגון (Glucagon) הוא הורמון פפטידי.
גלוקגון נוצר בתאי אלפא שבאיי לנגרהנס שבלבלב, בסמוך לתאי בטא המייצרים אינסולין, אלא שפעולתו הפוכה לאינסולין. אם רמת הסוכר בדם פוחתת מתחת לתחום הנורמה, מיד מופרש הגלוקגון מהלבלב. אם רמת הסוכר בדם יורדת עקב מחסור במזון או כתוצאה מפעילות גופנית, מופרש עוד גלוקגון כדי למנוע את המשך ירידת רמת הסוכר ולספק לגוף את האנרגיה הדרושה לו.
כמו לאינסולין, גם לגלוקגון יש השפעה על רקמות תאים נוספות, אבל בעיקר על הכבד. גלוקגון גורם לכבד לשחרר לדם את הגלוקוז (חד-סוכר) האגור בתאי הכבד, המביא ישירות לעלייה ברמת הסוכר בדם. הגלוקגון גם מעורר סינתזה (יצירה) של גלוקוז מגליקוגן - רב-סוכר המהווה מקור לסוכר ונאגר בעיקר בכבד ובשרירים, או ממקורות שאינם פחמימות, כגון חומצה לקטית וחומצות אמינו מסוימות. לכן, פעילות גופנית נמרצת וארוחות עתירות חלבונים מעוררות הפרשת גלוקגון.
רמת הגלוקוז בדם משפיעה ישירות על הפרשת גלוקגון באמצעות מנגנון של משוב שלילי.
גלוקגון מלאכותי משמש כתרופה לטיפול בהיפוגליקמיה חמורה.
בתנאים פיזיולוגיים נורמליים, היפוגליקמיה גורמת להפרשת הורמון הגלוקגון, שכן הוא מאיץ ומעורר סינתזה של פירוק גליקוגן לגלוקוז. זאת מאחר שיש לו השפעה מעוררת על רקמות תאים ובעיקר על תאי כבד שגורם להם לשחרר לדם את הגלוקוז, וכך עולה רמת הגלוקוז בדם.
הגזע הקוסמי

הגזע הקוסמי (בספרדית: La raza cósmica) הוא מונח המגלם את הטענה כי ניתן להתעלות על תפיסות מסורתיות של גזע ולאומיות בשם הגורל המשותף לאנושות כולה.
המונח נטבע בידי חוסה וסקונסלוס קלדרון, מי שהיה שר החינוך של מקסיקו, בספרו משנת 1925 שנשא את אותו השם: "הגזע הקוסמי". במשמעותו הראשונית ציין המונח את הטענה שהושמעה בקרב חוגים אינטלקטואליים שונים בשנות ה-20 של המאה ה-20 במקסיקו אודות התעלותם של המקסיקנים על פני שאר האנושות הודות למוצאם הגזעי המעורב.
מונח חלופי בו עשה וסקונסלוס שימוש לציון אותה המשמעות הוא "גזע הברונזה".
כריסטין מארי מצרפת

ביוגרפיה

כריסטין מארי נולדה בפריז ב-10 בפברואר 1606, כבתו השנייה של אנרי הרביעי מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.
ב-10 בפברואר 1619 התחתנה כריסטין מארי עם ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה, בנו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה. בשנת 1630 מת חמיה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ובעלה ויטוריו אמדאו עלה לשלטון. בשנת 1637 מת בעלה בפתאומיות, וכריסטין מארי מונתה לעוצרת הדוכסות בשם בנה פרנצ'סקו ג'אצינטו, ולאחר מותו בשנת 1638, בשם בנה השני קרלו אמנואלה. בשנת 1642 הגיע קרלו אמנואלה לבגרות, אולם הוא הוסיף לשקוע בחיי תענוגות, וכריסטין מארי המשיכה לשלוט בדוכסות עד מותה ב-27 בדצמבר 1663.
איתי לב (כדורסלן)

קריירה

לב גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, אך בעונה הראשונה שלו בליגת העל (1999/2000) שיחק בהפועל חולון, אותה אימן מאמנו בקבוצת הנוער, ישראל לב. כעבור עונה עבר עם ישראל לב לבני הרצליה, ונשאר בה גם לאחר האיחוד עם מכבי רעננה, כשהפכה לבני השרון. פציעות חוזרות ונשנות מנעו ממנו להתקדם, ובעונת 2004/2005 עבר לעירוני נהריה. לאחר עונה אחת עבר לעירוני רמת גן. תקופה זו הייתה התקופה הטובה בקריירה שלו עד כה. הוא הפך לשחק לשחקן מוביל בקבוצה, ואף נבחר לחמישייה הישראלית של העונה. עם זאת, הוא לא המשיך ברמת גן, ובסיום העונה עבר למכבי ראשון לציון. בעונת 2010-2011 ירד לראשונה בקריירה לליגה לאומית ועבר לשחק במדי מכבי הבקעה.
לב היה חלק מנבחרת הנוער שזכתה במקום השישי באליפות אירופה בשנת 1998, ומנבחרת העתודה שזכתה במדליית הכסף באליפות אירופה בשנת 2000, אך נופה מסגל נבחרת העתודה לאליפות העולם ביפן, לטובת מתן נאור. לב לא זומן למשחק רשמי של הנבחרת הבוגרת, אך השתתף במשחק ידידות נגד צרפת בשנת 2002.
אדמיאל קוסמן

ביוגרפיה

קוסמן נולד בשנת 1957 בחיפה. הוא נשוי בשנית ואב לארבעה. הוא מחלק את זמנו בין ירושלים לברלין. למד בישיבת נתיב מאיר, ולאחר מכן בישיבת הכותל אצל הרב שג"ר. לאחר שירותו הצבאי למד בבית-הספר לאמנות בצלאל.
קוסמן סיים את הדוקטורט במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1993 בהצטיינות יתרה. בשנת 1997 מונה למרצה בכיר, ובשנת 2003 התמנה לפרופסור מן המניין ולבעל הקתדרה ללימודים רבניים שהוקמה במחלקה ללימודי הדתות באוניברסיטת פוטסדם. משנת 2014 הוא מנהל את בית הספר האקדמי היחיד בעולם לתאולוגיה יהודית, המקביל למוסדות דומים שיש לנצרות ברחבי העולם.
בעבודתו הנוכחית הוא משלב הוראה בתחום האקדמי הטהור עם עבודת חינוך יהודי בסמינר לרבנים, וכמו כן הוא מתאם את לימודי הרבנים-לעתיד עם המסגרות שבהן התלמידים שוהים שנה או שנתיים בישראל. בנוסף לכך הוא מעורב בברלין ומחוצה לה בפעילות הקשורה לדיאלוג הבין-דתי.
קוסמן פרסם כחמישים מאמרים אקדמיים במחקר ההלכה, האגדה ובחקר הפנומנולוגיה של הדתות, ומאות מאמרים פופולריים.
הוא ידוע גם כמשורר, ופרסם תשעה ספרי שירה: "ואחרי מוראות מעשה-השיר", מסדה, 1980; "בגדי נסיך", כתר, 1988; "סמרטוטים-רכים", 1991; "מה אני יכול", 1995; "הגענו-לאלוהים", 1998; "פירוש חדש-בס"ד", 2000. ארבעת הספרים האחרונים ראו אור בסדרת ריתמוס, הוצאת הקיבוץ המאוחד. "ארבעים שירי אהבה ושני שירי אהבה נוספים לאלוהים" (הקיבוץ המאוחד, 2003) ו"סידור אלטרנטיבי: לשבעים ואחד שירים חדשים" (הקיבוץ המאוחד, 2007) ראו גם הם אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד (הספרים האחרונים יצאו בתבנית אלבומית בצירוף עבודות אמנות של מאיה כהן לוי), וספרו האחרון "קטעים איתך" (2011). כמו כן ערך יחד עם מירון איזקסון את האנתולוגיה לשירה אמונית "שירה חדשה" ("אפיריון", 1997).
בשנת 1991 זכה בפרס ברנשטיין לשירה, בשנת 1992 בפרס ראש הממשלה, ובשנת 2000 בפרס ברנר.
מבחר שירים משלו תורגם על ידי ליסה כץ ושלומית נעים-נאור ויצא לאור בהוצאת זפיר האמריקאית בספר בשם Approaching
You in English, Zephyr Press 2011.
קוסמן הוא בעל הטור "אוצר קטן" בעיתון "הארץ", המתפרסם לסירוגין כבר למעלה מעשור ונודעה לו השפעה רבה על המגמה הכללית של ההתעניינות והשיבה הלא-אורתודוקסית אל ארון הספרים היהודי בארץ. במדור זה מגלה קוסמן נקודות-מגע אפשריות בין המקורות היהודים המסורתיים ובין אופני מחשבה הלקוחים מדתות אחרות ומההגות הפוסט-מודרנית - ומחברן לשאלות התרבות והדת האקטואליות.
מעבודותיו בתחום המחקר ראוי לציון ספרו "מסכת גברים: רב והקצב ועוד סיפורים: על גבריות, אהבה ואותנטיות" שראה אור בשנת 2002 ואחריו: "מסכת נשים: חוכמה, אהבה, נאמנות, תשוקה, יופי, מין, קדושה" שראה אור בשנת 2007 (בהוצאת כתר). ספרו העיוני השלישי "נשיות בעולמו הרוחני של הסיפור התלמודי" ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2008.
Ganja Burn

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ניקי מינאז' ביחד עם ג'רמי ריד וג'יירוס מוזי והופק על ידי ריד גם כן. השיר הוא שיר פופ, בהשראת סגנון הרגאיי. בשיר על פי מבקרי המוזיקה, מנסה מינאז' להגן על המעמד שלה בתעשיית המוזיקה, תוך אזכור אמנים שונים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

כדי לקדם את השיר, הוציאה ניקי מינאז' ב-13 באוגוסט 2018, את הקליפ המלא שלו. הקליפ בוים על ידי צמד הבמאים הטורקיים מרט ומרקוס שביימו גם את הקליפ של "Regret in Your Tears", שיצא שנה קודם לכן.
נכון ליוני 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון צפיות.
איליושין Il-18

היסטוריית ייצור ושימוש

לקראת מחצית שנות ה-50 היה ברור שמטוסי נוסעים על בסיס מנועי בוכנה כבר לא עונים לדרישות ונדרש פיתוח מטוס נוסעים מתקדם. ב-25 במאי 1956 משרד תכנון איליושין קיבל הנחיית הממשלה על תחילת העבודות. ביוני 1957 ראשי הממשל בראשות ניקיטה חרושצ'וב ראו את המטוס החדש. הטיסה הראשונה התקיימה ב-4 ביולי 1957. הדגם היה מיועד ל-75 נוסעים, אך במהלך הייצור הסדרתי הותאם המטוס ל-89 נוסעים. ב-20 באפריל 1959 התקיימו טיסות סדירות ראשונות.
במרוצת השנים תוכננו דגמים שונים, כולל דגמים לצרכים צבאיים. המטוס היה תחרותי לעומת מטוסים של יצרנים אחרים ולכן היה ניתן למכור אותו גם לחברות מחוץ לגבולות ברית המועצות. בסך כול ל-17 חברות זרות נמכרו כ-100 יחידות. כלל הייצור התרכז במפעל ליד מוסקבה והייצור נמשך עד לשנת 1978. בתקופה זו נבנו 564 מטוסי נוסעים וכ-50 לצרכים אחרים, כולל צבאיים.
עד למחצית שנות ה-70 היה ה-Il-18 המטוס העיקרי לטיסות פנים ארציות. בתחילת שנות ה-80 הופסק השימוש במרבית המטוסים, אך אחרוני ה-Il-18 נותרו בשירות עד לשנת 2002. בסוף שנת 2010 שימש אחד המטוסים שנותרו כמטוס מטען בטיסות פנים ארציות. בנוסף לכך, משרתים כ-20 מטוסים מדגם זה בחיל האוויר הרוסי כמטוסי פיקוד.
מייקל הרדי בויס

ראשית חייו

מייקל הרדי בויס התחנך בבית הספר הטאיטאי ובבית הספר התיכון Wellington College שבולינגטון. הוא למד באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון ורכש שם בוגר אוניברסיטה ותואר בוגר במשפטים (LL.B). ב-1957 הוא נשא לאישה את מרי זוהרב. לזוג נולדו שתי בנות ושני בנים.

שופט

כעורך דין במקצועו, מונה הרדי בויס ב-1980 כשופט בבית המשפט הגבוה של ניו זילנד (High Court of New Zealand) וב-1989 הוא קודם לתפקיד שופט בבית המשפט העליון לערעורים וכחבר במועצה המלכותית. ב-1994 הוא נבחר כחבר של כבוד באכסניית המשפט, גרייז אין וב-1995 הוא היה לחבר של כבוד בוולפסון קולג' בקיימברידג'. בערב ראש השנה 1995 הוענק לו תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-1996 (אז כבר כמושל הכללי) הוא היה האדם הראשון שהוענק לו התואר אביר עמית גדול של מסדר ההצטיינות של ניו זילנד. כמו כן הוענק לו התואר אביר של מסדר ג'ון הקדוש.

המושל הכללי של ניו זילנד

ב-21 במרץ 1996 מונה הרדי בויס על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ים בולגר, לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד.
ב-1996 גרם הרדי בויס למחלוקת כאשר הביע את התנגדותו להצעת השרה לענייני נוער, דבורה מוריס, שלבני הנוער תהייה גישה לאמצעי מניעה. מאוחר יותר, ב-2001 הוא עורר סערה נוספת כאשר תקף במרומז את ממשלת הלן קלארק על סגירת מערך ההגנה האנטי אווירית של חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד.
לאחר סיום כהונתו ב-21 במרץ 2001 הוענקו לו ולרעייתו התארים עמיתי מסדר שירות המלכה.

פרישה

מאז פרישתו מתפקיד המושל הכללי שימש הרדי בויס כשופט בבית המשפט לערעורים של קיריבטי. ב-2004 הוא הודיע על התנגדותו למהלך הפיכתה של ניו זילנד לרפובליקה ובראיון עיתונאי אמר: "אם זה לא מקולקל, אל תתקנו זאת".
רישיון-על

רישיון-על (באנגלית: Super Licence) היא הסמכה הניתנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומאפשרת למחזיק ברישיון להתחרות באליפות הפורמולה 1. הרישיון מוענק לנהגים  אשר הצטיינו בקטגוריות שונות  של הספורט המוטורי, למי שהחזיק ברישיון באחת משלושת השנים האחרונות או למי שהחזיק רישיון על לפני יותר משלוש שנים וחבר שופטים התרשם כי הציג "יכולת יוצאת דופן במכוניות חד-מושביות" וצבר 300 ק"מ של נהיגה במכונית פורמולה 1.

תשלום

רישיון על דורש תשלום אגרה שנתית המתבססת על מחיר בסיס בתוספת תשלום הנגזר מסך הנקודות שצבר הנהג. בשנת 2009 עלה מחיר הרישיון מתשלום בסיס של 1725 אירו בצירוף 456 אירו לכל נקודה לסכום של 10,000 אירו בתוספת 2000 אירו לכל נקודה. מקס מוסלי, שכיהן באותו הזמן כנשיא FIA, נפגש עם איגוד נהגי הגרנד פרי (GPDAׂ). בעקבות הפגישה החליטה FIA על הפחתת עלות הרישיון החל משנת 2010. בנובמבר 2012 הכריזה FIA על העלאה מחדש של התשלום.

לאום

הלאום המופיע על רישיון העל זהה ללאום המופיע בדרכונו של הנהג. נהג בעל אזרחות כפולה יכול לבחור איזה לאום יופיע ברישיונו.
מירוסלב ווטאבה

בורוסיה דורטמונד ואתלטיקו מדריד

ווטאבה נולד בפראג שבצ'כוסלובקיה, ורכש את כישוריו בדוקלה פראג. במסגרת האביב של פראג, משפחתו של ווטאבה עזבה את צ'כוסלובקיה כאשר היה בן 12, והשתקעה תחילה באוסטרליה ואחר כך בעיר ויטן שבגרמניה המערבית. בשנת 1974 החל ווטאבה לשחק ברמה מקצוענית בבורוסיה דורטמונד, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה במועדון, 1975/76, העפיל ווטאבה עם בורוסיה דורטמונד לבונדסליגה, והיה לשחקן משמעותי מאוד בקבוצה. בין השנים 1977 ו-1982 החמיץ ווטאבה חמישה משחקי ליגה בלבד, אך לא זכה כלל בתארים. בשנת 1982 עזב ווטאבה את בורוסיה דורטמונד לאחר שצבר במדיה 257 הופעות ליגה והבקיע 28 שערים, וחתם באתלטיקו מדריד תמורת 58 מיליון פסטות ספרדיות. ווטאבה הפך מיד לשחקן הרכב קבוע באתלטיקו מדריד, שם שיחק שלוש עונות, ובכולן הקבוצה סיימה לכל הפחות במקום הרביעי, אך לא זכתה באליפויות. בשנת 1985 זכה ווטאבה עם אתלטיקו מדריד בגביע המלך, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על אתלטיק בילבאו, בו שיחק ווטאבה 90 דקות.

ורדר ברמן

בקיץ 1985, כאשר היה בן 29, חתם ווטאבה בוורדר ברמן, שם החל קריירה ארוכה ועשירה שנמשכה מעל 11 עונות, והפך במהרה לשחקן מוביל בקבוצה, בה שיחקו אז רודי פלר, פרנק נויבארט וגינטר הרמן. בעונתו השלישית בקבוצה, 1987/88, זכה ווטאבה עם ורדר ברמן באליפות הבונדסליגה. בשתי העונות הבאות, הגיע ווטאבה עם ורדר ברמן לגמר הגביע הגרמני, אך הפסיד פעמיים, לבורוסיה דורטמונד ולקייזרסלאוטרן. בעונת 1990/91 הגיעו ווטאבה וברמן בפעם השלישית ברציפות לגמר הגביע הגרמני, והפעם ידם הייתה על העליונה, לאחר ניצחון בגמר על פ.צ. קלן בבעיטות הכרעה, כאשר ווטאבה שיחק 120 דקות בגמר זה. זכייה זו של ורדר ברמן בגביע הגרמני העניקה לה כרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע לשנת 1992, וגם בו זכו ווטאבה וברמן, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על מונקו. ווטאבה שימש קפטן בגמר זה.
בעונת 1992/93 זכה ווטאבה באליפות השנייה שלו עם ורדר ברמן, כשהוא משתף פעולה עם שחקנים כאנדראס הרצוג, וינטון רופר, מרקו בודה ודיטר איילטס. בתום עונת 1993/94 זכה ווטאבה עם ורדר ברמן בפעם השנייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על רוט-וייס אסן, בו שיחק ווטאבה 90 דקות. באוגוסט 1996, כאשר היה בן 40 שנים ו-121 ימים, הבקיע ווטאבה בהפסד 2-1 לשטוטגרט, והיה למבקיע המבוגר ביותר בתולדות הבונדסליגה. ווטאבה החזיק בשיא זה עד לפברואר 2019, אז נשבר שיאו על ידי קלאודיו פיסארו. ווטאבה נשאר בברמן עד לפגרת החורף של עונת 1996/97, אז עזב את המועדון לאחר ששיחק במדיו 357 משחקי ליגה והבקיע 18 שערים, וחתם באולדנבורג מהבונדסליגה השנייה. ווטאבה נשר באותה עונה עם אולדנבורג לליגה השלישית מהמקום האחרון. לאחר מכן, פרש ווטאבה ממשחק פעיל, והפך למאמנה של אולדנבורג, ואחר כך אימן גם את SV מפן ואת אוניון ברלין. 
החל משנת 2004 ווטאבה מאמן קבוצות נוער בוורדר ברמן.

קריירה בינלאומית

ווטאבה בחר לשחק בנבחרת גרמניה המערבית, על אף שיכול היה לשחק בנבחרת צ'כוסלובקיה, משום מוצאו הצ'כי. בנובמבר 1979 ערך ווטאבה את הופעת הבכורה במדים הלאומיים, בניצחון 3-1 על נבחרת ברית המועצות במשחק ידידות. בשנת 1980 זומן ווטאבה ליורו 1980, שם ערך הופעה אחת, בתיקו 0-0 בשלב הבתים מול נבחרת יוון, וזכה עם הנבחרת בטורניר זה. בינואר 1981 ערך ווטאבה את הופעתו החמישית והאחרונה במדים הלאומיים, בהפסד 4-1 לנבחרת ברזיל.
לימו

הלִימוּ (לימום בתקופת אשור הקדומה) הוא האפונים האשורי. בתחילת שלטונו של מלך אשורי, ה"לימו" שהיה פקיד מלכותי ממונה, ניצח על פסטיבל השנה החדשה בעיר הבירה (הכוונה לשנה הראשונה למניין שנות מלוכת המלך). בכל שנה נבחר "לימו" חדש. למרות שנבחר על ידי ההמונים, סביר שהייתה רק קבוצה מצומצמת של בני משפחה של המשפחות הבולטות או אולי חברי אספת העיר שיכלו לבחור בו בפועל. האשורים השתמשו בשם ה"לימו" לאותה שנה לציון השנה על מסמכים רשמיים. מתקופת אשור הקדומה נמצאו רשימות של הלימום באשור ובכנש (לימום שבועי). כמו כן נמצאו רשימות מפורטות של ה"לימו" לכל שנה בין 892 לפנה"ס ו-648 לפנה"ס.
בתקופה האשורית העתיקה, המלך בעצמו מעולם לא היה לימום ("limmum"). בתקופות במאוחרות יותר כתקופה האשורית התיכונה והמאוחרת, המלך לקח על עצמו גם את תפקיד זה.
פעולה פרימיטיבית

בתורת החבורות, פעולה פרימיטיבית היא פעולה על קבוצה שבה אף חלוקה לא טריוויאלית אינה נשמרת. פעולה שאינה פרימיטיבית אפשר לפרק לחלקים - הפעולה על רכיבי החלוקה, והפעולה בתוכם - ולכן פעולות פרימיטיביות נחשבות קשות יותר לטיפול. בפעולה שאינה פרימיטיבית, מרכיבי הפעולה נקראים בלוקים. 
לדוגמה, פעולת החבורה על עצמה על ידי כפל משמאל אינה פרימיטיבית (אלא אם החבורה ציקלית מסדר ראשוני), משום שהפעולה שומרת על החלוקה של החבורה לקוסטים של תת-חבורה. הפעולה של חבורה G על הקוסטים G/H היא פרימיטיבית אם ורק אם H תת-חבורה מקסימלית. 
מספר הפעולות הפרימיטיביות על קבוצות בגודל n=2,3,4,...,20 הוא 1,2,2,5,4,7,7,11,9,8,6,9,4,6,22,10,4,8,4, בהתאמה. רוברט קרמייקל שמיין את הפעולות האלה ב-1937 מציין שמ-22 הפעולות הפרימיטיבות מדרגה 16, כולן פרט לפעולת החבורה הסימטרית וחבורת התמורות הזוגיות הן תת-חבורות של החבורה האפינית על המרחב ה-4-ממדי מעל השדה הסופי . 
כל פעולה 2-טרנזיטיבית היא פרימיטיבית, וכל פעולה פרימיטיבית היא טרנזיטיבית. 
אם G חבורת תמורות פרימיטיבית מדרגה n שאינה מכילה את , 
Wielandt ו-Praeger-Saxl הוכיחו ש-. את החסם הזה אפשר לשפר: אם החבורה פרימיטיבית ואינה 2-טרנזיטיבית אז הסדר אינו עולה על , ועבור החבורות ה-2-טרנזיטיביות קיים קבוע c כך ש- 
(L. Pyber). לפי משפט Wielandt, תת-החבורה הפרימיטיבית היחידה של חבורת התמורות הסופיות  היא תת-החבורה של התמורות הזוגיות.
אדה טרבאי

אדה טרבאי (מהונגרית: Tarbay Ede; נולד ב-3 במרץ 1932) הוא סופר, משורר, מתרגם ומחזאי יהודי-הונגרי.
הוא למד באקדמיה לדרמה וקולנוע בבודפשט בין השנים 1952 ל-1957. בין השנים 1959 ל-1965 עבד במחלקת הילדים ברשות השידור ההונגרית. הוא כתב עשרות ספרים ומחזות. משנת 1993 מלמד באוניברסיטת Apor Vilmos Catholic University College. 
בנו, דוד טרבאי הוא סופר ומתרגם.
דליהו בן שמעיהו

דְלׇיׇהוּ בן שמעיהו היה משרי המלך יהויקים.

אזכורים בתנ"ך

דליהו נזכר בספר ירמיה כאחד מהשרים, אשר ישבו בלשכת הסופר שבבית המלך יהויקים והקשיבו לדברי מִכׇיְהוּ בן גמריהו בן שפן, אשר הודיע להם על דברי ברוך בן נריה, שקרא בבית המקדש את מגילת נבואות ירמיהו. בהמשך הסיפור מובאת המגילה למלך יהויקים, שקורע אותה למרות הפצרותיהם של דליהו, אלנתן וגמריהו.
סלסו בורחס

קריירה

בורחס נולד לאלכסנדר חימאראס (Alexandre Guimarães), כדורגלן ומאמן עבר נבחרת קוסטה ריקה. בורחס החל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער של דפורטיבו סאפריסה בה עלה לבוגרים בינואר 2006. בשלוש וחצי השנים ששיחק בקבוצה הוא זכה עם קבוצתו ב-4 אליפויות קוסטה ריקה. בינואר 2009 הוא הצטרף לפרדריקסטד מליגת העל הנורווגית. הוא שיחק בפרדריקסטד במשך שלוש עונות, בראשונה הקבוצה ירדה לליגת המשנה אך בשנה השנייה העפילה בחזרה לליגה הראשונה. בינואר 2012 בורחס עבר, כשחקן חופשי, לא.י.ק סולנה.
ב-15 בינואר 2015 הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית.
בורחס השתתף באליפות העולם עד גיל 17 2005 ונבחר כאחד מעשרת השחקנים המבטיחים. הוא השתתף גם בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2007. בורחס זומן לראשונה לקוסטה ריקה ביוני 2008. הוא השתתף עם נבחרת קוסטה ריקה בקופה אמריקה 2011 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
ברונכוסקופיה

ברונכוסקופיה (באנגלית: Bronchoscopy) היא בדיקה רפואית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקות דרכי הנשימה על ידי החדרת ברונכוסקופ (צינור פלסטי גמיש שבקצהו מצלמת וידאו זעירה, אשר מכיל סיב אופטי לצורך תאורה ונועד לבדיקת מערכת הנשימה). באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את דרכי הנשימה, ממערות האף ועד לקנה הנשימה והסימפונות.

היסטוריה

לרופא האף אוזן גרון הגרמני גוסטב קיליאן מיחסים את ביצועה של הברונכוסקופיה הראשונה בשנת 1897. הוא השתמש בברונכוסקופ קשיח על מנת להסיר עצם חזיר מדרכי נשימה של מטופל.  הטיפול בוצע  אצל מטופל ער בהרדמה מקומית בעזרת קוקאין. מאז ועד שנות ה-1970 טיפולים כאלה בוצעו רק באמצעות ברונכוסקופים קשיחים.
בשנות ה-1920 שיכלל שבלייה ג'קסון את הברונכוסקופ הקשיח שנועד לבדיקה חזותית של הקנה ושל הסימפונות הגדולים. הלרינגולו הבריטי ויקטור ניגאס (Negus) שעבד עם ג'קסון שיפר את עיצוב האנדוקסופים מסוג זה, כולל מה שנודע כברונכוסקופ ניגאס.
בשנת 1966 המציא שיגטו איקדה את הברונכוסקופ הגמיש. תחילה כלי זה השתמש באלומות פיברו-אופטיות הדורשות מקור תאורה חיצוני. 
לאנדוקופים אלה היו קטרים חיצוניים של כ-5-6 מילימיטר, עם יכולת כיפוף  של 180 מעלות ויכולת פישוט של 120 מעלות, שאיפשרו גישה אל סימפונות אונתיים וסגמנטליים.מאוחר יותר ברונכוסופקים פבירו-אופטיים הוחלפו על ידי CCD (charge coupled device) (צ'יפ וידאו) בממוקמים בקצה הדיסטלי שלהם.

ביצוע הבדיקה

הבדיקה מתבצעת על ידי מומחה ברפואת ריאות (פולמונולוג) ואחות. הבדיקה מתבצעת בהרדמה מלאה, ולפניה יתבקש הנבדק להיות בצום של כחמש שעות. לאחר שהחולה מורדם, מחדיר הרופא ברונכוסקופ דרך האף אל תוך הריאות. בעזרת הברונכוסקופ יכול הרופא לאבחן מחלות ובעיות שונות בריאה, לנקז מוגלה או לקחת ביופסיה.
הבדיקה אורכת כרבע שעה והנבדק מתעורר אחריה באופן טבעי. לאחר כשעתיים ישוחרר החולה לביתו (אם אינו מאושפז). את תוצאות הבדיקה יקבל הנבדק מיד לאחר הבדיקה (אלא אם נלקחה ביופסיה ויש לחכות לתשובות מהמעבדה).

תופעות לאחר הבדיקה

לאחר שיתעורר הנבדק הוא עלול לחוש טשטוש ו/או בחילה בגלל ההרדמה. בדרך כלל ירגיש הנבדק תחושה של גירוי בדרכי הנשימה, בעיקר בגרון, ויומלץ על שתיית תה (אך רק כשעה לאחר הבדיקה). ייתכנו קשיים בדיבור בהתחלה, צורך בחמצן, שיעול, ומעט דם בליחה.