google/wiki40b huggingface dataset:
ליאפייס מטאלורגס

הופעות באירופה

הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בגביע המחזיקות בעונת 1998/1999, אז עברה בסיבוב המוקדם את קבוצת קפלוויק מאיסלנד אך הפסידה בסיבוב הראשון לספורטינג בראגה מפורטוגל.  בעונת 1999/00 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת לך פוזנאן מפולין.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2000/2001 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לבראן מנורווגיה.  בעונה שלאחר מכן הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת קורק סיטי מאירלנד אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת הירנביין מהולנד.  בעונת 2002/2003 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פ.צ. קארנטן מאוסטריה.  גם בעונה שלאחר מכן הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה גם הפעם בסיבוב המוקדם, הפעם לקבוצת דינמו בוקרשט מרומניה.  בעונה שלאחר מכן, עונת 2004/2005, הקבוצה חזרה לגביע אופ"א ולאחר שניצחה את B36 טורסהאבן מאיי פארו בסיבוב המוקדם הראשון ולאחר שעברה את קבוצת IF אוסטרס משוודיה בסיבוב המוקדם השני הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון 4-0 ו-5-1 לקבוצת שאלקה 04 מגרמניה.
בעונת 2005/2006 הקבוצה חזרה עוד פעם לגביע אופ"א, אז עברה בסיבוב המוקדם הראשון את קבוצת NSI רונאביק מאיי פארו אך הפסידה בסיבוב המוקדם השני לקבוצת ראסינג גנק מבלגיה. בעונת 2006/2007 שיחקה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, אז עברה בסיבוב המוקדם הראשון את קבוצת אקטובה לנטו מקזחסטן אך הפסידה בסיבוב השני המוקדם לקבוצת דינמו קייב מאוקראינה בתוצאות 4-0 ו-4-1 והודחה מהמפעל.
בסוף עונת 2012 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014.
בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה הפסידה בפנדלים לקבוצת פרסטאטיין טאון מויילס והודחה מהטורניר.
המועדון פורק בשנת 2013. במקומה הוקם המועדון FK Liepāja.
פרדוקס סימפסון

פרדוקס סימפסון (או אפקט יוּל-סימפסון) הוא פרדוקס בתחום הסטטיסטיקה בו תוצאה (קורלציה או מגמה מסוימת) הבאה לידי ביטוי בקבוצות נתונים, מתהפכת כאשר מאחדים את קבוצות הנתונים השונות. תוצאות כאלה מתקבלות לעיתים במחקרים של מדעי החברה ומחקרים רפואיים, בדרך כלל, על ידי ניתוח נמהר של הנתונים. הפרדוקס נעלם כשבוחנים לעומק את הקשרים הסיבתיים בין הנתונים. 
אדוארד ה' סימפסון תיאר לראשונה את התופעה במאמר בשנת 1951, אך אפקטים דומים הוזכרו כבר בעבודותיהם של הסטטיסטיקאים קרל פירסון (1899) ואדני יול ‏ (1903). השם 'פרדוקס סימפסון' ניתן על ידי קולין ר' בליט בשנת 1972.
רוסיסקאיה גאזטה

היסטוריה

ביטאון רשמי ראשון של הממשלה ברוסיה נוסד עם הקמת ממשלת האימפריה הרוסית בשנת 1905, אז נחנך הביטאון "רוסיה" שפעל במקביל ל"ידיעון הממשלתי" (Правительственный вестник). במרץ 1917 העיתון הפך לעיתון הרשמי של הסובנרקום ואחר כך שינה שמו ל"איזבסטיה". 
בשנת 1956 נוסד העיתון "רוסיה הסובייטית", שהפך לביטאון הרשמי של הממשלה. 
ב¯1990 הוקמו העיתונים "רוסיסקאיה גאזטה" ו"רוסיסקיה וסטי", ששימשו תחילה כעיתוני הסובייט העליון, אך ב-1993 הועברו לשליטת הממשלה. משנת 2001 העיתון מתוקצב מתוך תקציב המדינה.
בשנת 2008 בוצע קיצוץ מסיבי במצבת כוח האדם ונסגרו 23 משרדים אזוריים. בשנת 2009 חברת TNS Media Intelligence הציבה את העיתון לצד העיתונים קומרסאנט ואיזבסטיה בתור אחד העיתונים החשובים ביותר בתחום החדשות ברוסיה. 
בשנת 2012 העיתון עבר מיתוג מחדש והחל להדפיס מהדורת בת גם באוקראינה.

ראשי העיתון

בין 2001 ל-26 באוקטובר 2010, מנכ"ל העיתון היה אלכסנדר גורבנקו, באוקטובר 2010 הוא הוחלף על ידי פאבל נגויצה.
העורך הראשי ולדיסלב פרונין מכהן מאז 2001. בין השנים 1996 ל-2001, הוא היה סגן עורך העיתון. מאז 1974, הוא עבד בעיתון "קומסומולסקאיה פרבדה", שאותו ניהל מ-1988 עד 1995.
שלמה קפלן

שלמה קפלן (16 במרץ 1908 – 6 ביוני 1974) היה מנצח מקהלות ומורה למוזיקה ישראלי, מנהל המדור למוזיקה במרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות (1951–1974).

קורות חייו

שלמה קפלן נולד בשנת 1908 בעיר ביאליסטוק שבפולין הרוסית, בנם של ציפה לבית גליק וגרשון, חזן ומנצח מקהלה ברוז'ינוי. למד ב"חדר", בבית ספר עממי ובבית ספר תיכון, וכן מוזיקה אצל המנצח ברמן. הצטרף לתנועת הנוער "החלוץ הצעיר" וארגן בה מקהלה.
בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והצטרף לקבוצת חלוצים שהקימה את בית עובד. בערבים ארגן והדריך מקהלה. המלחין יואל אנגל, שהתרשם מעבודתו עם המקהלה, המליץ עליו בפני פרופ' דוד שור. קפלן למד בקונסרבטוריון של פרופ' שור ואצל מנשה רבינא ושר במקהלת האופרה הארצישראלית של מרדכי גולינקין. משנת 1929 היה פעיל בתחום המוזיקה המקהלתית בפתח תקווה. במקביל לעבודתו כמנצח על מקהלת בית הכנסת הגדול שם, הקים מספר מקהלות, שמהן צמחה בהמשך מקהלת השרון, גוף גדול בן כ-300 זמרים בניצוחו. בשנת 1942 החל לנצח על מקהלות בתל אביב ומשנת 1945 עד מותו חי ועבד בעיר זו. הוא ניצח על מקהלות שונות, היה מנצחה הקבוע של מקהלת האופרה הישראלית ויחד עם יצחק גרציאני חידש את מקהלת צדיקוב.
קפלן היה מורה ומחנך, שהקנה ידע ואהבת מוזיקה ושירה לתלמידים רבים, בכפר מל"ל, בפתח תקווה ובתל אביב.
קפלן שימש עוזרו של נסים נסימוב, המנהל-המייסד של מדור המוזיקה במרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות, ולאחר פטירתו של נסימוב ב-1951 כיהן כמנהל המדור במשך יותר משני עשורים, עד מותו (אחריו כיהן בתפקיד זה הנרי קלאוזנר). בתוקף תפקידו פעל לקידום שירת המקהלה בארץ בכלל ובהתיישבות העובדת בפרט. שלמה קפלן טיפח את תחום ניצוח המקהלות ודאג להמשך קיומו.
אחד ממפעליו החשובים היה הרחבתה של הוצאת הספרייה למוזיקה ע"ש נסים ניסימוב של המרכז לתרבות ולחינוך, לאיסוף יצירותיהם של מלחיני הארץ. מאות יצירות ועיבודים למקהלה ראו אור בהוצאה זו.
כמו כן היה המנהל המוזיקלי המייסד של הזמריה, ושימש בתפקיד זה בכל כינוסיה עד מותו.
היה מוותיקי פעילי אקו"ם וחבר הוועד הארצי של האיגוד הארצי של המוזיקאים.
בנו הבכור מנישואיו הראשונים, אברהם קפלן, ממשיך בדרכם של סבו ואביו כמנצח מקהלות בארצות הברית.
קפלן נישא בשנית לרחל לבית קנטרוביץ (ממייסדי פתח תקווה) ולשניים נולדו שלוש בנות: רותי, צפירה ויעל (גילר).
שלמה קפלן נפטר באופן פתאומי מהתקף לב בט"ו בסיוון ה'תשל"ד, בגיל 66. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
אלמנתו רחל נפטרה ב-2004.
על שמו רחוב בתל אביב.

‬
רנה ירושלמי

ביוגרפיה

ירושלמי נולדה בעפולה לשאול, מהנדס, וחיה (לבית אנגילוביץ'), אחות. את ילדותה בילתה בחיפה. היא למדה מחול ותיאטרון והשתלמה בנושאים אלה בלונדון, בגרמניה וביפן. ירושלמי היא פרופסור אמריטה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
רקדה בהצגת התיאטרון הקאמרי - שלמה המלך ושלמי הסנדלר. והייתה עוזרת לבמאי ומנהלת הצגה בתיאטרון גיורא גודיק.
בשנות ה-70 לימדה ירושלמי בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב. שם ביימה הצגות כמו וויצק מאת גאורג ביכנר. לאחר מכן הצטרפה כבמאית ללהקת תיאטרון לה מאמא בניו יורק. ושבה לישראל בשנות ה-80.
ירושלמי ביימה בתיאטראות השונים בישראל, תיאטרון הבימה, תיאטרון חיפה, האופרה הישראלית החדשה, תיאטרון הקאמרי, לה-מאמא בניו יורק , להקת המחול בת-שבע ועוד. ביימה את המחזות רומיאו ויוליה ומקבת' מאת ויליאם שייקספיר, "הדה גאבלר" מאת הנריק איבסן, שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פיראנדלו, הכיסאות מאת יונסקו, הגולם מאת ליוויק, וכן את המחזות "מאלון הולך למות", "הנזל וגרטל", וגם מאת סמואל בקט.
בשנת 1989 הקימה ירושלמי (יחד עם מעצב הבמה והתפאורן משה שטרנפלד) את אנסמבל עיתים במסגרתו עיבדה, ערכה וביימה את ההצגות: המלט (1989), וויצק (1991) רומיאו ויוליה (1993), ויאמר וילך (1996), וישתחו. וירא (1998), מיתוס, שלוש אחיות, חלום ליל קיץ, הדיבוק ועוד.
ירושלמי ביימה עבור האופרה הישראלית את הפקת "הנזל וגרטל" (אופרה מאת אנגלברט הומפרדינק) ו"אלקטרה" (אופרה מאת ריכרד שטראוס).

פרסים

בימוייה זכו בפרסים רבים, בהם: פרס מרגלית לבמאית הטובה ביותר ולהפקה הטובה ביותר ("המלט") בשנת 1990, פרס משה הלוי להפקה הטובה ביותר ופרס משה הלוי לתרומתה של ירושלמי לתיאטרון הישראלי בשנת 1991, פרס היצירה של האקדמיה הישראלית לתיאטרון בשנת 1998, פרס יוסף מילוא לבמאי המצטיין בשנת 1999, פרס רוזנבלום על ייחודו של סגנון הבימוי של ירושלמי בשנת 2001 ופרס מפעל הפיס בשנת 2004.
בשנת 2001 העניקה האוניברסיטה העברית לירושלמי תואר דוקטור של כבוד.
יואח בן אסף

יואח בן אסף היה מזכירו של המלך חזקיהו. המושג "מזכיר" בהקשר זה, פירושו המזכיר למלך איזה משפט צריך לידון עכשיו, או האחראי על ספר הזכרונות המלכותי.
השם יואח נפוץ בקרב שמות הלויים. השם יואח נזכר בתנ"ך גם בתפקיד שוער.

אזכורים בתנ"ך

יואח מופיע בספרים מלכים וישעיה, כאחד מבכירי ממלכת כחזקיהו. יחד איתו הגיעו גם אליקים בן חלקיהו אשר היה הממונה על בית המלך, ושבנא הסופר, אשר הגיעו להקשיב לדברי שליחו של סנחריב רבשקה, שהגיע לרפות את ידי העם ממלחמה בסנחריב, ולשכנע אותם להיכנע ללא קרב. יואח וחבריו שומעים את תחילת דברי רבשקה שנאמרו ביהודית (שפתם של תושבי ממלכת יהודה), ומבקשים ממנו לדבר אליהם בארמית, כדי שלא יבינו ויפחדו העם שבירושלים שהקשיבו לשיחה הקשה. רבשקה עונה להם בהתרסה כי דבריו כלל אינם מכוונים אליהם- שרי הממלכה, אלא אל העם הנמקים ברעב מבעד לחומת ירושלים, וממשיך לדבר ביהודית, מגביר את קולו ומסיים את נאומו. כשמסיים רבשקה את נאומו, שותקים יואח וחבריו על פי ציוויו של המלך חזקיהו, ובאים אל המלך בבגדים קרועים.

תפקידו

מזכיר הוא תוארו של אחד מהשרים בחצרות המלכים דוד, שלמה ומלכי יהודה. התואר מזכיר בא ברשימות השרים אצל דוד מיד לאחר שר הצבא ואילו בתקופת מלכות שלמה הוא מופיע רביעי. 
בתקופתם של דוד ושלמה שירת בתפקיד יהושפט בן אחילוד ובתקופת יאשיהו שירת בתפקיד זה יואח בן יואחז.
לדעת משה צבי סגל היה המזכיר ממונה על כתיבת הזכרונות את אירועי הממלכה. כך גם בתרגום יונתן: "ממנא על דכרניא". אחרים סוברים כי תפקידו היה להזכיר למלך את סדר היום כדוגמת MAGISTER MEMORIAE ברומא העתיקה.
עובדיה סופר

עובדיה סופר הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בצרפת.
סופר עלה לישראל מעיראק. עבד בשנים 1954 עד 1960 במשרד מבקר המדינה. שירת במשרד החוץ במגוון תפקידים, שימש המזכיר הראשון בבנגי בירת הרפובליקה המרכז-אפריקאית, ב-1969 מונה לשגריר ישראל בצ'אד. ב-1971 מונה לחבר במשלחת הישראלית לאומות המאוחדות ושימש ראש המשלחת לענייני אפריקה. ב-1978 מונה למנהל המחלקה לארגונים בינלאומיים, באוקטובר 1981 מונה לשגריר ישראל למוסדות האו"ם בז'נבה ובאוקטובר 1983 מונה לשגריר ישראל בצרפת תפקיד בו כיהן עד 1992.
סופר הוא בוגר תואר ראשון במדע המדינה ובוגר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, הוסמך כעורך דין, בעל תואר שני מהאוניברסיטה העברית ודוקטור ליחסים בינלאומיים מאוניברסיטת העיר ניו יורק.
אש רתק

אש רתק (או אש חיפוי) הוא מושג המתאר ירי של נשק כלפי כוחות אויב במטרה להפחית את יכולתם להגן על עצמם או להשיב אש על ידי אילוצם להשאר תחת מחסה.
אש רתק נבדלת מירי על מנת להרוג בכך שמטרתה היא לגרום לאויב להוריד את ראשו ולהפחית את יכולתו לזוז, לירות ולהתבונן בשטח. אמנם אש שכזו מסוגלת לפצוע ולהרוג אך אין זו מטרתה העיקרית.

טקטיקות דומות

רסס והתפלל (Spray & Pray) היא טקטיקה שבה משתמשים כשמיקום האויב אינו ידוע, התוקף אינו מנוסה, או המטרה רחוקה מדי או מהירה מדי. טקטיקה זו היא טקטיקת נגד אפשרית כנגד אש רתק.
זורן

גאוגרפיה

סמוך למוצא הנהר, הנהר מפוצל לשני יובלים הזורן הצהוב והזורן הלבן. הזורן הצהוב נובע בגובה של 840 מטר צפונית לפסגת הר גרוסמן (987 מטר). לזורן הלבן מספר נביעות בקרבת הר ברייטארדטל (Breithardthal) ברום של 480 מטר. שני היובלים זורמים כמעט במקביל משני עבריו של רכס הר האש (crête de la montagne de feu) ומתאחדים כ-6.5 ק"מ מהמוצא של הזורן הצהוב ברום של 300 מטר מעל לגובה פני הים. כמו רוב הנהרות שמוצאם בהרי הווז' גם נהר זה מוצאו במערב הרי הווז' אך בניגוד לשאר הנהרות, נהר הזורן זורם צפונה על רכס הווז' ולא יורד למישור הלורן ובסוף יורד מרכס ההרים בעיר סאברן לכיוון מזרח, מישור אלזס.
באלזס נהר זה היה נתיב תחבורה חשוב ועל גדותיו נבנו מבנים רבים. במהלך השנים הנתיב שימש שם לשימושים אחרים בהם שימש כחלק מתעלת מארן-ריין, ממסילת ברזל שמחברת בין שטרסבורג וסארבור. הנהר חוצה עיירות וערים רבות בדרכו שהעיקריות שבהן הן סאברן וברימאט (Brumath). הזורן מתנקז אך נהר במודר בקומונה רורווילר (Rohrwiller) ברום של 122 מטר. מפגש הנהרות מתרחש כ-5 ק"מ מערבית לנהר הריין, אך נהר המודר ממשיך לזרום צפונה ונשפך אל נהר הריין רק כ-20 ק"מ לאחר מפגש הנהרות.
שיפוע נהר הזורן ממוצע ובממוצע הוא יורד 8 מטר ל-1000 מטר, זה גבוהה יותר משכניו האלזסיים סואה ששיפועו 2.8 מטר לק"מ והמודר ששיפועו 2 מטר לק"מ. ממוצע זה יכול להטעות מכיוון שבשליש מאורכו הוא זורם בהרי הווז' עד סאברן בהם השיפוע הוא 19 מטר לק"מ ובשני שלישים מאורכו הוא זורם במישור אלזס בו שיפועו הוא רק 1.25 מטר לק"מ.
אגן הניקוז של הזורן הוא 756 קילומטר רבוע.
.to

to. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של ממלכת טונגה, קיימת מאז 1995.
ממלכת טונגה מוכרת שמות מתחם עם הסיומת to לכל החפץ בכך. זוהי סיומת מבוקשת הן משום שהסיומת to משמשת באנגלית במשמעות המילה "אל", למשל ב: go.to או move.to בצירוף מילה אחרי שם התחום, כמו למשל go.to/israel. והן משום שכינויה של העיר טורונטו בקנדה בפי תושביה הוא to ולכן עסקים הפועלים בטורונטו רוכשים שמות מתחם עם סיומת זו.
לואי דה דוראס, הרוזן השני מפברשאם

לואי דה דוראס, הרוזן השני מפברשאם (באנגלית: Louis de Duras, 2nd Earl of Feversham‏; 1641 - 19 באפריל 1709) היה אציל צרפתי שקיבל את תואר הרוזן מפברשם באנגליה של בית סטיוארט.

ביוגרפיה

הוא נולד בצרפת והיה בנו השישי של גי אלדונק (1605–1665), המרקיז דה דוראס וקומט דה רוזאן. אמו הייתה אליזבת דה לה טור ד'אוברן, בתו של המרשל טורן. שניים מאחיו, ז'אק אנרי וגי אלדונק, היו מרשלים של צרפת, והוא עצמו נמנה עם ההוגנוטים.
ב-1663 הגיע לאנגליה כחלק מהפמליה של ג'יימס, הדוכס מיורק, והתאזרח בה באותה שנה. ב-19 בינואר 1673 צורף דה דוראס לאצולה האנגלית לאחר שקיבל את התואר ברון דוראס מהולנדבי, שנגזר מהאחוזה בנורת'המפטונשייר שנרכשה מהדוכס מיורק. ב-1676 נישא למרי, שהייתה בתו והיורשת של סר ג'ורג' סונדס, שבאותה שנה קיבל את תוארי ברון ת'רולי, ויקונט סונדס ורוזן פברשאם.
לאחר מות חותנו ב-1677 הוא ירש את תאריו, לאחר שקיבל לכך היתר מיוחד. כעבור שנתיים מתה אשתו. הוא מונה על ידי צ'ארלס השני למפקד האסקדרון השלישי והראשון של פרשי המשמר (Life Guards), ונשלח מחוץ לאנגליה במסגרת מספר משימות דיפלומטיות חשובות. ב-1679 התמנה לתפקיד האדון אשר על הסוסים, וכעבור שנה ללורד צ'מברלין של המלכה. ב-1682 מונה לתפקיד האדון אשר על חדר המיטות (Lord of the Bedchamber), והיה לצידו של המלך ברגעיו האחרונים כשביקש מחילה מהכנסייה הקתולית.
בתקופת שלטונו של ג'יימס השני הושבע לחבר במועצה המלכותית, וב-1685 מונה למפקד הראשי בפעולות נגד המשתתפים במרד מונמות', בהן התבלט בגלל אכזריותו כלפי הצד המובס לאחר קרב סדג'מור. בעקבות כך הוא הפך לאביר במסדר הבירית, קיבל את הפיקוד על האסקדרון הראשון של פרשי המשמר, וב-1686 מונה לפקד על הצבא שאסף ג'יימס השני בבלקהית' כדי להטיל מורא על העם. ב-1688 מונה לתפקיד הכבוד לורד לוטננט של קנט, וכיהן בו עד 1689.
לאחר המהפכה המהוללת הצליח פברשאם להתפייס עם ויליאם השלישי, בתיווכה של המלכה האלמנה קתרינה, ומונה למנהל בית החולים המלכותי על שם קתרינה הקדושה שליד מצודת לונדון ב-1698. הוא מת ללא יורשים ב-19 באפריל 1709, ונקבר בסטרנד שבלונדון; ב-21 במרץ 1740 הועברו שרידי גופתו למנזר וסטמינסטר.
עדי צמח

ביוגרפיה

צמח נולד בירושלים בשנת 1935 לשמעון והלה צמח, רופאי שיניים במקצועם, אביו היה חבר מועצת העיר מטעם סיעת העובד הדתי. הוא גדל בשכונת כרם אברהם ולמד בבית הספר הדתי מעלה. בגיל 15 עבר לתיכון בית הכרם שם למד בכיתה אחת עם חיים גייפמן ומנחם ברינקר.
בסיום לימודיו בתיכון החל ללמוד במסגרת העתודה האקדמית ספרות עברית ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בסיום לימודיו התגייס ושירת כסמל תרבות בגולני. בתום שירותו הצבאי חזר לאוניברסיטה העברית ללימודי תואר שני ולאחר מכן השלים דוקטורט באוניברסיטת ייל (1965). בסיום לימודיו חזר לישראל והחל ללמד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1983 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין והיה מופקד הקתדרה ע"ש אחד העם.
במקביל לעיסוקו בפילוסופיה פרסם סיפורים, מאמרים ומסות על ספרות עברית מימי הביניים והעת החדשה.
בשנת 2003 פרש מהחוג לפילוסופיה. ב-2005 לקה באירוע מוחי חמור.
בשנים 1961–1973 היה נשוי למינה צמח. בשנת 1981 נישא לתמי צמח, ד"ר לתקשורת באוניברסיטה העברית. ב-5 ביוני 1994, בית המשפט השלום בירושלים הוציא נגד עדי צמח צו הרחקה מביתו, זאת לאחר שאשתו התלוננה כי תקף אותה באלימות.
תרחיש שימוש

היסטוריה

מקורם של תרחישי השימוש בעבודתו החלוצית של איוואר יאקובסון, שבשנת 1986 הגדיר לראשונה את טכניקת המידול החזותי לתיאור תרחישי שימוש. בהמשך, הרחיב יאקובסון רעיונות אלה כחלק מעבודתו על שפת המידול המאוחדת (UML) ו-RUP. עם השנים תרמו רבים נוספים לשיפור הטכניקות של יאקובסון, ובפרט קוּרט ביטנר, אליסטר קוֹבֶּרן וגונאר אוברגארד.
מתחילת שנות ה-90 ואילך, הפכו תרחישי השימוש לאחת הטכניקות המקובלות ביותר לאיסוף דרישות פונקציונליות בענף הנדסת התוכנה. השימוש בתרחישים אלה נפוץ במיוחד בקרב העוסקים בפיתוח מונחה עצמים אך אינו מוגבל לתחום זה, שכן תרחישי שימוש אינם מונחי-עצמים במהותם.

שם תרחיש השימוש

שם תרחיש השימוש הוא המזהה הייחודי של התרחיש במקבץ. על השם להכתב בצורה של פועל-שם-עצם (לדוגמה, משוך כסף, העבר מסר) ולתאר יעד שניתן להשלים אותו (לדוגמה, רשום משתמש עדיף על רישום משתמשים). שם קצר בן שתיים עד שלוש מילים הוא המיטבי. שמות ארוכים יותר כדאי לקצר, ולרוב ניתן לעשות זאת בקלות. השימוש בשמות הנגזרים מיעדיו של השחקן הראשי בתרחיש מסייע להבטיח שהתרחיש ישאר מונחה-משתמש.

תקציר

סעיף זה משמש להצגת תמצית התרחיש. בשלבים מוקדמים של הפיתוח, ניתן לרוב להסתפק בסעיף זה. התקציר מספק תיאור קצר וזריז של התרחיש, ונועד לחסוך לקורא את הצורך לקרוא את התוכן המלא של תרחיש השימוש. כפי ששמו רומז, על התקציר להיות קצר ותמציתי, ולפרט הן את היעד העיקרי של התרחיש והן את השחקן הראשי בו.

תנאי התחלה

סעיף זה משמש להצהרה על תנאים החייבים להיות נכונים כשמשתמש מתחיל את תרחיש השימוש. עם זאת, תנאי ההתחלה אינם בהכרח האירועים המזניקים את תרחיש השימוש. אם אחד או יותר מתנאי התחלה אינו מתמלא, התנהגותו של התרחיש נחשבת כלא מוגדרת.

אירועים מזניקים

סעיף זה מתאר את האירועים או תנאי ההתחלה הגורמים להפעלת תרחיש השימוש. אירועים אלה עשויים להיות חיצוניים, תלויי-זמן או פנימיים.

מסלולים חלופיים

תרחיש שימוש יכול להכיל גם מסלולים משניים או רצפי אירועיים חלופיים למסלול העיקרי. בסעיף זה מקובל גם לתאר חריגות ולתאר את מהלך העניינים כאשר דברים אינם מסתדרים כהלכה.
משה לזר (חוקר ספרות ותיאטרון)

משה (ניקולא) לזר (Moshe Lazar;‏ 4 ביולי 1928 – 13 בדצמבר 2012) היה חוקר ספרות ותיאטרון ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב, שהיה הדקאן-המייסד של הפקולטה לאמנויות שלה, ופרופסור לתיאטרון ולספרות באוניברסיטת דרום קליפורניה.

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
משה לזר נולד ב-1928 ברומניה במשפחת פועלים יהודית דוברת הונגרית. בילדותו עברה המשפחה לבלגיה, והוא גדל באנטוורפן. למד בבית ספר יהודי יידי ואחר-הצהריים בבית ספר חילוני פלמי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לדרום צרפת, שם נכלאה במחנה הריכוז ריווזלט  למשך שלוש שנים. ב-1944 החל ללמוד צרפתית, וסיים את לימודיו בגימנסיה בשנתיים, תוך שהוא מפרנס את עצמו. לאחר מכן למד ספרות משווה בסורבון (1946-48). שלושה חודשים לפני תום לימודיו בסורבון עלה לישראל כדי להשתתף במלחמת העצמאות. בסוף 1949 השתחרר מהפלמ"ח והחל בלימודי תואר שני בספרות צרפתית, פילולוגיה רומאנית והיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים עד שנת 1951. לאחר מכן השלים דוקטורט בסורבון (בנושא "תורות האהבה בספרות הפרובנסאלית והצרפתית במאה ה-12", 1957), ולאחר תום לימודיו שב לישראל.
בשנים 1957–1971 שימש כראש המחלקה לספרות בשפות רומאניות באוניברסיטה העברית, בדרגת פרופסור חבר. ב-1971 התפטר ממשרתו באוניברסיטה העברית ועבר לאוניברסיטת תל אביב, ובה כיהן בשנים 1971–1977 כדקאן הפקולטה לאמנויות.
בשנת 1977 נסע לארצות הברית והחל ללמד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
לזר נפטר בביתו שבלוס אנג'לס ב-2012, לאחר מאבק בן שש שנים במחלת אלצהיימר, בגיל 84. הותיר את אשתו סוניה, שלה היה נשוי 41 שנה, ואת בתם, אילנית.

פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אטיין בונו דה קונדיאק

רקע משפחתי, ילדותו ולימודיו

קונדיאק נולד בגרנובל במשפחה של משפטנים.
היה ילד חלש מבחינה פיזית ובעל ראייה לקויה, ולכן התפתחותו האינטלקטואלית הייתה איטית מאוד, עד כדי כך שמספרים כי בגיל 12 עדיין לא ידע לקרוא. ואכן המשפחה החשיבה אותו לבעל פיגור שכלי. חינוכו התחיל רק בשנות העשרה תחת השגחתו של כומר מקומי. אחר כך, בעקבות מות אביו, עבר לגור וללמוד בבית אחיו ז'אן בונו, שנודע כאדון או ה"אבאטה" (אב מנזר) דה מאבלי, בעיר ליון. הצליח במשך הזמן להשלים את החסר ונשלח בהמשך, בדומה לאחיו הגדול ז'אן, ללמוד לימודי כמורה בפריז. למד בסמינר של המנזר סן סולפיס (1733-1740 ובסורבון.
הוסמך ככומר בשנת 1740. למרות שלבש גלימת כומר כל חייו, ואף נהפך ל"אבאטה" (ראש מנזר) של מירו (Mureau), קונדיאק לא התחייבויותיו הכנסייתיות היו במידה רבה רשמיות בלבד.

חייו הבוגרים

קונדיאק בילה כמה שנים בפריז כאיש ספרות, תקופה שבה פקד את החוג של דני דידרו. בפריז קישר קונדיאק יחסי ידידות ארוכת ימים גם עם רוסו שעבד זמן מה כמורה במשפחת אחיו הבכור של קונדיאק בליון. הודות לזהירותו הטבעית ולאיפוקו, יחסיו עם פילוסופים שלא הלכו בתלם, לא פגעו בשמו בפני הממסד.
פרסומיו באותן השנים  הביאו בשנת 1749 לבחירתו לחבר באקדמיה הפרוסית למדעים. בשנת 1758  שלחה אותו החצר המלכותית  לפארמה על מנת לחנך את הדוכס היתום, אז בן 7, נכדו של המלך לואי החמישה-העשר
עבד בתפקיד זה במשך עשור, בשנים 1768-1758.
בשובו מאיטליה לפריז בשנת 1768, נבחר לאקדמיה הצרפתית. בניגוד לדעה הרווחת שהשתתף רק בישיבה אחת של המוסד, פקד אותו באופן פעיל ותדיר עד שנתיים לפני מותו.
אמנם ב-1753 הפסיק לגור בפריז והתיישב באחוזה קטנה הקרויה פלוקס, אותה קנה בסביבות בוז'אנסי. את רוב הזמן הקדיש לחשיבה וכתיבה פילוסופית.
קונדיאק נפטר באחוזתו בשנת 1780.
לנתן

תכונות

לנתן הוא יסוד מתכתי רקיע, רך שצבעו לבן-כסוף והוא נמצא במינרלים שמכילים מתכות נדירות, בעיקר צריום. לנתן מגיב במהירות עם היסודות פחמן, חנקן, בורון, חמצן, סלניום, צורן, זרחן, גופרית ועם הלוגנים וכשנחשף לאוויר הוא מתחמצן במהירות. תחמוצת הלנתן מגיבה עם הלחות שבאוויר ליצירת הידרוקסיד(NOH) תוך כדי שהיא מתפוררת לאבקה לבנה עדינה. על מנת להגן על הלנתן מהסביבה שומרים אותו בשמן מינרלי או במיכל אטום הכולל אווירה מגנה (כגון חנקן או ארגון).

היסטוריה

הלנתן (מקור השם במלה היוונית "לנתניין" שמשמעותה "הישארות במחבוא") זוהה בשנת 1839 על ידי קרל מוסנדר (Carl Mosander) כשהוא פירק דגימה לא טהורה של צריום חנקתי והשרה אותה בחומצה חנקתית. מהתמיסה שקיבל הוא בודד מתכת חדשה (בצורת La₂O₃) וקרא לה "לנתנה".
לנתן טהור הופק רק בשנת 1923.

תפקיד ביולוגי

ללנתן אין תפקיד ביולוגי.
כשנבלע הוא אינו נספג בגוף וכשמוזרק הוא מסולק מהגוף בצורה איטית. לנתן כלורי (LaCl₃) מנוצל ברפואה כחומר מונע קרישה. בנוסף לנתן משמש לספיחת זרחן במערכת העיכול בחולים עם אי ספיקת כליות כרונית.

צורה בטבע

לנתן נמצא בקרום כדור הארץ בריכוז 18–35 חלקיקים למיליון. מחצביו העיקריים הם מונזיט ((Ce, La, Th, Nd, Y)PO₄) ובסטנסיט ((Ce, La, Y)CO₃F) והוא מהווה 25%-38% מהם.
ניתן להפיק לנתן ממחצביו בעזרת טכניקה הנקראת "חילוף יונים".

אמצעי זהירות

ללנתן רעילות נמוכה ויש לטפל בה בהתאם. הזרקת תמיסות לנתן לבעלי חיים משפיעה על הכבד, גורמת ללחץ דם נמוך ולהתנוונות הטחול.
למידה מונחית

למידה מונחית (Supervised learning) היא טכניקה המאפשרת לבנות "מכונות" שלומדות להכליל פתרונות על בסיס מאגר גדול של דוגמאות "פתורות". לדוגמה - אם רוצים לבנות "מכונה" שמקבלת תמונות ויודעת להגיד האם יש בתמונה "כלב", "חתול" או אף אחד משניהם - ניתן לבנות "מכונה" כזו, כך שהיא תוכל לסווג אוסף גדול של תמונות בתנאי תאורה משתנים, כאשר סוגי החתולים והכלבים משתנים וכדומה - ובלבד שאיפשרו למכונה "להתאמן" על כמות גדולה של תמונות "מתויגות" - כלומר, "נתנו לה לראות" תמונה אחרי תמונה, ביחד עם הסווג - האם יש בה כלב, חתול או אף אחד משניהם. בלשון פורמלית יותר: למידה מונחית היא טכניקה בלמידה חישובית על מנת ללמוד פונקציה ("היפותזה") על בסיס סט אימון. סט האימון מכיל דגימות מתוך התפלגות משותפת של מרחב האלמנטים ומרחב התיוגים. מטרת הלמידה המונחית היא ללמוד על ההתפלגות המשותפת, ומתוך כך לנבא עבור אלמנט את התיוג שלו. בעיות שבהן עוסקת למידת מונחית כוללות בין היתר רגרסיה ובעיות סיווג.
מרחב ההיפותזות הוא מרחב המכיל פונקציות ממרחב האלמנטים למרחב התיוגים.
עבור סט האימון לכל היפותזה יש שגיאה אמפירית - אחוז השגיאות של ההיפותזה על סט האימון.
לכל היפותזה יש שגיאת הכללה - התוחלת של טעות בתיוג על פני ההתפלגות המשותפת.
לדוגמה: מרחב האלמנטים הוא מרחב של ווקטורים שמכילים מידע רפואי על חולה: חום, דופק, לחץ דם. מרחב התיוגים מכיל את התיוגים חולה ובריא. יש לנו מידע רפואי על אנשים, ואת הדיאגנוזה שלהם, האם הם בריאים או חולים, ונרצה לנסח היפותזה ששגיאת ההכללה שלה קטנה ככל האפשר. אנו רוצים להימנע מהיפותזה שהשגיאה האמפירית שלה קטנה, אולם שגיאת ההכללה שלה גדולה. לדוגמה בהינתן המדגם נגדיר את התיוג של האנשים שבמדגם להיות התיוג שקיבלנו, ואת כל שאר האנשים נתייג כבריאים. השגיאה האמפירית היא 0, אולם נצפה ששגיאת ההכללה תהיה גדולה יחסית.
חסם הופדינג נותן דרך לקבל את מספר הדגימות הדרושות על מנת להבטיח שהשגיאה האמפירית תהיה קרובה לשגיאת ההכללה.
מכשור סיוע לפעילויות היומיום

מכשור סיוע לפעילויות היומיום היא קבוצת מכשירים מתחום הטכנולוגיה המסייעת העוזר לאנשים עם לקויות לעמוד במשימות פשוטות וקצרות הנכללות בקבוצת פעולות היומיום.
Blond Ambition World Tour

רקע וביקורות

את סיבוב ההופעות החלה מדונה ב-13 באפריל 1990 בשלוש הופעות שנערכו בצ'יבה, יפן, והיא סיימה אותו ב-5 באוגוסט באותה השנה, בהופעת סיכום אשר נערכה בניס, צרפת. בנוסף לכך, בסיבוב הופעות זה התקיימה הופעה אשר צולמה מאוחר יותר לדי וי די נלווה שיצא תחת חסותה.
סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות רבות, הוא תואר "כהפקת הבמה היצירתית ביותר" בטקס "Pollstar Concert Industry Awards" ובשנת 2015 BBC אמרו שסיבוב ההופעות "המציא [את] המודרניות, מרובת מדית הפופ".

החרם מטעם הנצרות

סיבוב ההופעות נתקל בביקורות שליליות מצד קבוצות דתיות כמו למשל על ההופעה עם "Like a Virgin", במהלכה רקדניה של מדונה ליטפו את גופה תוך כדי שהיא מבצעת תנועות שמדמות אוננות. הכנסייה האנגליקנית והכנסייה הקתולית מתחו את הופעתה, והאפיפיור ביקש מהציבור הרחב והקהילה הנוצרית לא ללכת אליו.
קבוצה קתולית נוספת גם קראה להחרים את סיבוב ההופעות בשל התכנים הארוטיים שלו. בתגובה מדונה אמרה: "סיבוב ההופעות לא פוגע ברגשות של אף אחד, זה בשביל מוחות פתוחים ומביא אותם לראות את המיניות בצורה אחרת, שלהם ושל אחרים".

די וי די ורווחים

סיבוב ההופעות גרף בסך הכל כ-62.7 מיליון דולר. בצפון אמריקה בלבד נמכרו 482,832 בתוך שעתיים בלבד בסך של 14,237,000 דולר. בנוסף לכך, גם סיבוב ההופעות שבר שיא של אצטדיון "Los Angeles Memorial Sports" בכך שההופעה של מדונה באצטדיון גרפה $456,720 מה שהפך את מדונה לזמרת עם ההופעה הרווחית ביותר באצטדיון בכל הזמנים.
סיבוב ההופעות צולם מספר פעמים בין היתר בארצות הברית, צרפת, יפן וספרד. בסופו של דבר צולמה ההופעה בצרפת ושודרה בטלוויזיה על ידי רשת HBO ומאוחר יותר גם יצאה כ-DVD תחת השם: Blond Ambition World Tour Live.
הדי וי די של סיבוב ההופעות זיכה אותה בפרס הגראמי הראשון שלה עשור לאחר תחילת הקריירה שלה בקטגוריה: "סרט המוזיקלי הטוב ביותר". בנוסף גם יצא די וי די נוסף של ההופעה תחת השם Ambition Japan Tour 90, ששוחרר באופן אקסקלוסיבי ביפן בלבד.