google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם בן-יוסף

אברהם בן-יוסף ("בַּזִיק") (1907 – 1 בדצמבר 1980) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, ממקימיו של תיאטרון הקאמרי.

ביוגרפיה

בן-יוסף נולד בשם באזיק כוגן בבאונגני, בסרביה. בשנת 1920 בגיל שלוש עשרה עלה עם משפחתו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה, כעבור שנתיים, משפחתו נקלעה למצוקה כספית וחזרה לבסרביה, שם סיים את לימודיו בגימנסיה הרוסית, ולאחר מכן עבר עם משפחתו לרומניה.
בן-יוסף למד הנדסה בין השנים 1924–1929 באוניברסיטת גנט בבלגיה, אך עזב את לימודיו והצטרף אל להקת תיאטרון של סטודנטים יהודים-רוסים. עם סיום לימודיו נסע בעקבות לימודי תיאטרון בהדרכתו של מקס ריינהרדט בברלין, אך בעקבות בעיות מימון, לא התקבל, לכן למד משחק תוך צפייה בהצגות תיאטרון, בד בבד למד מחול וזמרה בקופנהגן.
לאחר ביסוס שלטון הנאצים בגרמניה, עלה מרומניה לארץ ישראל בשנת 1939 באוניית המעפילים "אסתיר". בארץ קיבל הזמנה לבימוי מהבמאי יצחק משה דניאל, וביים שתי הצגות, אחת למבוגרים ואחת לילדים שלא עלו על הבמה. בהמשך שיחק בקברט האמנים "פפיליון", שהקימו מרטין רוסט וסטלה קדמון, ולאחר שנסגר בשל חשש מהפצצות, הצטרף לאופרה ונמנה עם מייסדיה של האופרה הישראלית העממית בשנת 1941.
בן-יוסף הצטרף ליוסף וימימה מילוא בייסוד להקת מערכונים שהפכה לתיאטרון הקאמרי. שיחק בתיאטרון גיורא גודיק במחזמר "גבירתי הנאווה" בתפקיד הקולונל פיקרינג.
בן-יוסף כיכב בהצגות: "הלנה היפה", "העטלף", "באל בסבוי", "צלילי שוברט", "דן השומר", "סילוה", "מאז ועד היום", "אלוף בצלות ואלוף שום", "משרתם של שני אדונים", "הערב אימפרוביזציה", "הצל", "יעקובובסקי והקולונל", "הוא הלך בשדות", "אנטיגונה", "מאז גן עדן", "קרא לי סיומקה", "פיגמליון", "הקמצן", "רומיאו ויוליה", "רביזור", "הלילה השנים עשר", "אהבתה של הקיצו ורננו", "ז'אן דארק", "אהבתה של יובל אור", "מרי סטיוארט", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "ארבע כנפות הארץ", "אדם לכל עת", "כנרת כנרת", "בית הבובות", "הספר מסביליה", "מנהל הבית", "פונדק הרוחות", "מה עושים עם ג'ני" ועוד.
שיחק בסרטים ובתוכניות טלוויזיה: "קריה נאמנה" (1952), "אף מלה למורגנשטיין", "שעת האמת, 42:6", "שלום", "לאט יותר" (1967), "תפילת הדרך", "סוסעץ" (1978), "חדווה ושלומיק", "מבצע יונתן", "אגדות לוד" ועוד. כן השתתף בתסכיתי "התוכנית לאם ולילד" של קול ישראל, ובהם הקריא את סיפורי "החתול הג'ינג'י" ו"סיפורי הדוד רמוס" (שכמה מהסיפורים יצאו על גבי תקליט).
בשנת 1963 זכה בפרס משה הלוי לאמנות הבמה מטעם עיריית תל אביב עבור למעלה מעשרים שנות משחק בתיאטרון הקאמרי.
בן-יוסף נפטר, בגיל 73, לאחר מחלה ממושכת. הניח אחריו רעיה, השחקנית אסתר מרגלית, ושני בנים: ספי בן-יוסף ונועם, ואח, השחקן נתן כוגן. לאחר מותו ייסדה עיריית תל אביב פרס על שמו המוענק מדי שנה לאחד משחקני התיאטרון הקאמרי.
קאסל בראבו

קאסל בראבו (באנגלית: Castle Bravo) היה שם הקוד שניתן לניסוי האחרון של ארצות הברית בפצצת מימן. ניסוי זה נערך ב-1 במרץ 1954 באטמוספירה של, איי מרשל, והיה הניסוי הראשון במבצע "קאסל". במהלך ניסוי זה שחררה ארצות הברית את פצצת "קאסל בראבו", שעוצמתה 15 מגהטון של TNT (כ-30% מהפצצה החזקה ביותר בעולם - פצצת הצאר). העוצמה שנוצרה מניסוי זה הייתה גבוהה בהרבה מהעוצמה המשוערת של 4–8 מגה טון, ובתוספת הרוחות שהיו בזמן הניסוי, גרמה בשוגג לזיהום הרדיואקטיבי העצום ביותר שנוצר אי פעם על ידי ארצות הברית.
הנשורת הגרעינית[3] וסבלו ממחלות רדיואקטיביות, כמו כן נפגעה מהזיהום גם סירת דייגים יפנית, שהייתה בקרבת מקום. עוצמת הפיצוץ גרמה לתגובה בין לאומית כנגד ניסויים גרעיניים באטמוספירה, ובסופו של דבר הובילה להחלטה להפסיק ניסויים בפצצות מימן.
גרינוויל (ליבריה)

היסטוריה

העיר נוסדה בסביבות 1838 על ידי אמריקאים אפריקאים ממדינת מיסיסיפי בארצות הברית שהגיעו להתיישב באזור במסגרת תנועת החזרה לאפריקה. ההתיישבות הייתה חלק ממושבה, שחופפת למחוז סינואה של היום, שנקראה "מיסיסיפי באפריקה" (Mississippi-in-Africa), אשר בהמשך הפכה להיות חלק מליבריה. העיר נקראה על שמו השופט ג'יימס גרין, שהיה מהראשונים באזור הדלתא של מיסיסיפי לשלוח עבדים משוחררים לאפריקה.
העיר נחרבה במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בליבריה בשנות ה-90 של המאה ה-20, אבל מאז היא כבר בתהליכי שיקום.

כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על הנמל שלה, המייצא בעיקר עצים שנכרתו באזור שלה.
איירה קפלן

ביוגרפיה

קפלן למד באוניברסיטת ניו יורק.

אלוף ושיאן המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1957 זכה קפלן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 100 מטר 10.6 שניות, לפני דייב סנדלר מדרום אפריקה (10.7 שניות) וגרוסברגר מארצות הברית (11.0 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 43.3 שניות, לפני אנגליה (44.8 שניות) ודרום אפריקה (44.9 שניות). מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.7 שניות, אחרי דייב סנדלר (22.2 שניות).
יוסף גולדשטיין (כדורגלן)

קריירה

גולדשטיין הצטרף למכבי תל אביב לאחר שהלך בדרכו של אחיו חיים גולדשטיין אשר שיחק בקבוצה לפני קום המדינה ונהרג במלחמת העצמאות. כבר בגיל 15 התאמן ושיחק עם הקבוצה הבוגרת במשחקי אימון, ואת הופעתו הראשונה במשחק רשמי ערך בגיל 17, באוקטובר 1949, בניצחון הקבוצה 0-3 בדרבי התל אביבי.
ב-1954 עבר גולדשטיין לקבוצה היהודית וינגייט מלונדון, ולאחר שנתיים לריינג'רס יוהנסבורג הדרום אפריקאית. ב-1957 חזר למכבי תל אביב, ולשורות נבחרת ישראל. את הקריירה שלו סיים בבית"ר תל אביב.
לזכותו 25 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן במשחק במוקדמות מונדיאל 1954 נגד נבחרת יוון ב-1 בנובמבר 1953 באתונה. את שערו היחידי במדי הנבחרת כבש במשחק ידידות נגד נבחרת פולין ב-21 ביוני 1959 בורוצלב.
בשנים 1987-1990 אימן קבוצות ילדים ונערים של מכבי תל אביב, הבולטת שבהן קבוצת הילדים מכבי "משה".
ויגאן (הפיליפינים)

היסטוריה

לפני הגעת הספרדים, שכן במקום יישוב קטן של בתי חיזרן שניצב אותה עת על אי. העיר נוסדה על ידי הקונקיסטאדור חואן דה סלסדו (Juan de Salcedo) ב-1572. כאשר הגיע למקום, הוא הבחין בצמחייה הגדלה על גדת הנהר מסטיסו (Mestizo). הוא שאל לשם הצמחים, ומשמם - "Biga'a" - הוא גזר את שם העיר, ויגאן. שמה הרשמי של העיר היה "וילה פרדיננדינה" (Villa Ferdinandina) לכבוד בנו הבכור של פליפה השני, מלך ספרד, והיא הייתה היישוב הצפוני ביותר שהקימו הספרדים בפיליפינים. היא הפכה לבירה האזורית, ונועדה לשמש כמרכז מסחרי, ולא כמצודה. בסוף המאה ה-17, נוצר בעיר סגנון אדריכלי חדש, ששילב בין הבנייה המסורתית המקומית לבין שיטות הבניין באבן, בלבנים ובעץ שהביאו הספרדים. ב-1758 נקבע מקום מושבו של ארכיבישוף בעיר, והיא הייתה למרכז תרבותי אזורי. בשל התפתחותו של היישוב, היא זכתה לשם "סיודאד פרדיננדינה דה ויגאן" (Ciudad Fernandina de Vigan - "העיר פרדיננדינה של ויגאן") ב-1778. נהר מסטיסו הסמוך, ששימש כעורק תחבורה ימי בין המאה ה-16 למאה ה-19, נסתם עם השנים, והאי שעליו שכנה העיר התחבר ליבשה. ויגאן עמדה בקשרי מסחר עם סין במערב, ועם המושבות הספרדיות במקסיקו במזרח. בשל כך שררה בעיר אווירה רב-תרבותית.

העיר

העיר שוכנת במישור שלאורף החוף, בדלתת הנהר אברה (Abra), בסמוך לקצהו הצפוני של האי לוזון. שטחה 27 קמ"ר, והיא מחולקת לתשעה רבעים עירוניים (Poblaciones) ול-30 רבעים כפריים (Barangays). כמעט מחצית משטח העיר משמש לגידולים חקלאיים. המרכז ההיסטורי של ויגאן משתרע על שטח של 175 דונם על גדותיהם של הנהרות מסטיסו וגובאנטס (Govantes).
הכיכר המרכזית הספרדית ניצבת במרכזה של העיר ההיסטורית ונחלקת לשני חלקים - "פלאסה סלסדו" (Plaza Salcedo) שבה שוכנים בית העירייה ובית הנבחרים של הנפה, ו"פלאסה בורגוס" (Plaza Burgos) שבה ניצבת הקתדרלה. תוכנית המתאר של העיר הוכתבה על ידי כללי האדריכלות שחייבו ברנסאנס את כל הערים החדשות באימפריה הספרדית, ואשר נודעו כ"חוק (ארצות) הודו" (Ley de la Indias), אולם ברובע מסטיסו ההיסטורי קיימת חריגה מכללים אלה, ובמקומם מורגשת השפעה סינית ומקומית. הרובע, כפי שעולה משמו, יושב במשפחות אמידות ממוצא מעורב (מסטיסו) סיני-אילוקאני. חומרי הבניין ששמשו לבניית העיר היו טרקוטה, עץ, אבן ואבן גיר, והבתים הוקמו בהשפעת סגנון הבנייה המסורתי. הבתים המסורתיים היו מוגבהים על עמודים כדי לאפשר אוורור והגנה מפני גשמי המונסון, הם היו עשויים מחומרי בניין קלים, כמו עץ, חזרן וענפים יבשים, וכללו חדר בודד. בתים כאלה שוב אינם בנמצא בעיר, אך השפעתם עדיין ניכרת במבני אבן מאוחרים. הבתים הנוכחיים עשויים מקומת אבן תחתונה ומעליה קומה נוספת מעץ וגג רעפים מחודד. רוב מבני העיר הקיימים הוקמו במאה ה-18 ובמאה ה-19, וחלק קטן מהם שמרו על ייעודם כפי שהיה בטרם ירדה העיר מגדולתה. באותה תקופה מיקמו הסוחרים הסיניים את משרדיהם ומחסניהם בקומה הראשונה והתגוררו בזו שמעליה.
על המבנים החשובים בעיר נמנים קתדרלת פאולוס הקדוש (1790-1800), ארמון הארכיבישוף (1783), קולג' פאולוס הקדוש (1892) ובית הנבחרים בסגנון נאו-קלאסי מתחילת המאה ה-20.
ישיבת לייקווד

היסטוריה

ישיבת לייקווד שוכנת בלייקווד, ניו ג'רזי. היא הוקמה על ידי הרב אהרן קוטלר בשנת 1943 בלייקווד עם גרעין מייסד של כעשרה תלמידים, עם פטירתו של הרב קוטלר (ב-1962) הגיע מספר התלמידים ל-120. לאחר פטירתו כיהן כראש ישיבה בנו של הרב אהרן, הרב שניאור קוטלר עד לפטירתו (בשנת 1982). בשנת 2012 הישיבה מנתה כ-6,500 תלמידים, כשני שלישים מהם נשואים ונמצאים במסגרת הכולל של הישיבה.
בישיבה מכהנים ארבעה ראשי ישיבה: הרב אריה מלכיאל קוטלר (נכדו של המייסד, הרב אהרון קוטלר), הרב דוד שוסטאל (גיסו של הרב מלכיאל קוטלר), הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן (שניהם נשואים לנכדות המייסד).
הלימודים בישיבה מתנהלים בתשעה בתי מדרש: בית המדרש הישן (800 מקומות), בית שלום (1,300 מקומות), בית אליהו (900 מקומות), בית אהרן (900 מקומות), קליימאן (750 מקומות), מזרח (450 מקומות), מערב (750 מקומות), חדר אוכל (800 מקומות) ובית המדרש שברחוב החמישי (fifth street).
מקומות הלימוד בהיכלי הישיבה נמסרים לקבוצות מוגדרות. כל קבוצה צריכה להגיש לוועדה המסדרת רשימת משתתפים ואת נושאי הלימוד שמשתתפיה חפצים בו. בראש הקבוצה צריך לעמוד תלמיד בעל ותק של מעל חמש שנים בישיבה ושגילו מעל שלושים. בדרך כלל העומד בראש החבורה מוסר שיעור שבועי לבני החבורה בלבד, אך הדבר נתון לשיקול דעת הקבוצה. ישנן חבורות שאין בהן שיעורים כלל, וישנן חבורות שכל אחד מבני החבורה מוסר שיעור במחזוריות קבועה מראש. נכון לשנת 2010 מחולקת הישיבה ל-260 חבורות.
לרשות בחורי הישיבה עומדות שלוש פנימיות למגורים (1,500 מקומות). 
שלוש ספריות גדולות, המכילות כ-15 אלף ספרים כל אחת, ושבע ספריות קטנות משמשות את לומדי הישיבה, בראשות הספרן הראשי, הרב בנימין שפיגל. 
מכון משנת רבי אהרן, בראשותו של הרב צבי רוטברג הפועל ליד הישיבה, עוסק בהוצאה לאור של ספרות תורנית, בעיקר פרי עבודתם של רבני הישיבה ותלמידיה.

תוכנית הלימודים בישיבה

בישיבה נלמדות כל מסכתות הש"ס מלבד המסכת הקבועה לפי המחזור, (בשונה מרוב הישיבות שבהן לומדים רק "מסכתות ישיבתיות" מסדרי נזיקין ונשים בעיקר). הישיבה מחולקת ל-260 קבוצות, (המכונות "חבורות") שכ-130 מהן מתמקדות כל אחת בנושא אחר, (שאר מסכתות, תוכנית דף ליום או עמוד, משניות זרעים טהרות, הלכה).
נואה מונק

מונק בצעירותו

מונק גר במישן וייחו במחוז אורנג' בקליפורניה, שם גם נולד. הוא הבן הבכור מחמשת ילדיהם של קימברי וגרג מאנק, כומר בכיר בכנסייה במישן וייחו. אחד מאחיו, איתן מונק, שיחק את אחיו של גיבי בשלושה מפרקי איי קרלי. למונק שלושה אחים נוספים: טיילור, איג'ה ומיכה. מונק הוא הנכד של השחקן ברלט רובינסון, אביו של אמו. בסתיו 2014, התקבל מונק לאוניברסיטת ויולה והחל לעסוק בתור מומחה אומנויות קולנוע ומדיה.

קריירה

בשנת 2007, מונק קיבל תפקיד משני למשך שלוש עונות בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון, "איי קרלי", בתור גיבי, אחד החברים של קרלי, סאם ופרדי. בשנת 2010, הוסף מונק לפתיח של הסדרה, מה שהעיד על כך שמאז ואילך הוא דמות ראשית בסדרה.
בשנת 2009 שיחק בקומדיה "הכל אודות סטיב" לצד סנדרה בולוק ובראדלי קופר.
בשנת 2011, הוא הועמד לפרס החבר הטוב ביותר מהטלוויזיה בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון.
בשנת 2013, ניתנו לניקלודיאון הצעות לסדרת ספין אוף של איי קרלי, הנקראת גיבי, בה מונק יככב כדמות ראשית. בהצעה צוין כי דמותו של גיבי תעבוד במרכז בילוי והוא יעסוק כיועץ צמוד לארבעה תלמידי חטיבת ביניים, אך הצעה זו לא נבחרה ולא התממשה.
ב- 9 באוקטובר 2016, מונק הקים את Sadworld, ערוץ יוטיוב המוקדש לסרטוני קומדיה "מוזרים, אבסורדיים ונסיוניים". הסרטונים בעלי סגנון עריכה מובהק, המתואר כ"התמזגות של תמונות, תקלות וצלילים שנועדו להעמיס על חושי הצופים".
מונק בנוסף יוצר מוזיקת אלקטורינק דאנס תחת השם נוקסיק. הוא השיק את השיר הראשון שלו, "Beginnings" (בתרגום חופשי: התחלות), בתאריך 20 בינואר 2012. מאז הוא הוציא שירים נוספים שיצר בחשבון היוטיוב שלו. הוא הוציא מיני-אלבום קטן הנקרא Hotline (בתרגום חופשי: קו חם) ב-23 באפריל 2013. ב-21 בדצמבר 2013, מונק הוציא סינגל המכונה "Killjoy" בסאונדקלאוד ויוטיוב. סינגל זה הוא הסינגל הכי מפורסם שלו עד היום. ב-24 במרץ 2014, מונק הוציא מיני אלבום רשמי הנקרא Road Warrior.

פעילות

מונק הוא תומך פעיל של קאמפ דל קוראזון, מחנה קיץ הנמצא בסנטה קטלינה, המיועד לילדים בעלי מחלות לב.
כלי מיתר

כלי המיתר הם משפחת כלי נגינה, בהם מפיקים את הצלילים על ידי מיתרים רוטטים המחוברים לתיבת תהודה.

כלי הקשה על מיתר

דרך נוספת להפיק את הצליל מן המיתר היא על ידי הקשה עליו. בתוך הפסנתר מתוחים מיתרים, ולחיצה על הקליד מפעילה בדרך מתוחכמת פטיש קטן המקיש על המיתר. בצימבלום הנגן מקיש על המיתרים ישירות בעזרת פטישים אותם הוא אוחז בידיו.

השמעת הצליל על ידי האוויר

דרך נוספת להשמעת צליל ממיתר היא באמצעות האוויר, כגון בנבל אאולי, בו הצליל מופק על ידי הרוח.

על פי המסורת היהודית, גם כינורו של דוד המלך ניגן באמצעות הרוח:
אמר רב אחא בר ביזנא אמר רב שמעון חסידא כינור היה תלוי למעלה ממיטתו של דוד וכיון שהגיע חצות לילה בא רוח צפונית ונושבת בו ומנגן מאליו מיד היה עומד ועוסק בתורה עד שעלה עמוד השחר.
— תלמוד בבלי מסכת ברכות דף ג ע"ב
על פי המקרא דוד המלך ניגן בין היתר בכינור ביום שבת עצמו, שנאמר: "מזמור שיר ליום השבת, טוב להודות ליהוה ולזמר לשמך עליון, עלי עשור ועלי נבל, עלי היגיון בכינור" (תהלים צב). היגיון בכינור הוא הגייה בכינור, כלומר פריטה על מיתריו. על פי פסוק זה דוד המלך לא ניגן לבד בשבת אלא בחבורה של לפחות שלושה נגנים, ומי יודע כמה מאזינים, שכן מוזכרים לצד הכינור של דוד גם כלי נגינה נוספים כמו העשור והנבל. מאידך גיסא, גם אם דוד רק האזין לשלושת הנגנים הללו על כל פנים אין ספק מן הפסוק שהיה זה ביום השבת.
סולידריות (תנועה)

סולידריות (פולנית: Solidarność, להאזנה (מידע · עזרה)) היא איגוד מקצועי פולני שהוקם בספטמבר 1980, והונהג בתחילתו על ידי לך ולנסה. הארגון זכה לתמיכה אנטי-קומוניסטית רחבה ודגל באי-אלימות.
עלייתה של סולידריות סימנה את תחילת היסדקות הקו הנוקשה של המפלגה הקומוניסטית. בדצמבר 1970 פרצו הפגנות במספר ערים בפולין בתגובה על עליית מחיר מצרכי המזון הבסיסיים. ב-17 בדצמבר 1970 פתח הצבא באש על פועלי מספנה מפגינים בגדיניה. 44 איש נהרגו ומאות נפצעו.  אנדרטה לזכרם הוקמה ב-1980 ליד מספנות גדנסק. סולידריות צמחה והתחזקה על רקע היחלשות הסוציאליזם בברית המועצות בשנות השמונים, לאחר ההסתבכות במלחמת אפגניסטן וההרעה במצב הכלכלי בה ובגרורותיה.
חשיבותה העיקרית של סולידריות היא בשבירתה את מונופול המפלגה הקומוניסטית כארגון פוליטי יחיד במזרח אירופה. שביתות שהכריזה במספנות גדנסק הפגינו את כוחה הרב ומיליוני חבריה. שביתות אלו גרמו לבסוף לממשלת פולין הקומוניסטית להכריז על משטר צבאי במדינה.
ב־13 בדצמבר 1981, הכריז ראש ממשלת פולין, וויצ'ך ירוזלסקי, על מצוד אחרי חברי סולידריות, תוך שהוא מאיים בעונשי מוות וכולא את מרבית מנהיגי הארגון. ב־8 בדצמבר 1982 הוצא הארגון אל מחוץ לחוק. עד אמצע שנות השמונים שרדה סולידריות בעיקר כארגון מחתרתי שנתמך בידי הכנסייה וה-CIA, אך כוחה היה מספיק על מנת לסכל את ניסיונות הרפורמה העצמאיים של ירוזלסקי ב־1988, תוך שגל שביתות בארגונה הכריח את הממשלה לפתוח בשיחות עם סולידריות.
באפריל 1989 חזרה סולידריות למעמד חוקי והורשתה להשתתף כמפלגה בבחירות. בבחירות מוגבלות אלו זכו נציגיה בניצחון מוחלט והציתו את תקוותם של אנטי-קומוניסטים אחרים במרכז ומזרח אירופה. בסוף אוגוסט 1989 הרכיבה סולידריות את הממשלה, וולנסה התפטר משורותיה על מנת לכהן כנשיא פולין.
מאז, הארגון חזר לתפקד כארגון עובדים מסורתי ופחות כמפלגה פוליטית. כוחה הפוליטי כיום קטן, ומספר חבריה כמיליון וחצי.
יחסי ירדן–מקסיקו

היסטוריה

היחסים בין ירדן למקסיקו כוננו ב-9 ביולי 1975. חודש לאחר מכן, בין ה-10 באוגוסט ל-13 באוגוסט 1975, ערך נשיא מקסיקו לואיס אצ'ווריה אלווארס ביקור בירדן. במהלך ביקורו בירדן, שוחח הנשיא לואיס אצ'ווריה אלווארס עם חוסיין, מלך ירדן על העמקת היחסים הכלכליים והמסחריים בין שתי המדינות ועל הנושאים המשפיעים במזרח התיכון באותה העת.
במרץ 2002, ביקר מלך ירדן, המלך עבדאללה בעיר מונטריי במקסיקו כדי להשתתף בוועידת האו"ם למימון ופיתוח.. בפברואר 2014, המלך עבדאללה ערך ביקור שני במקסיקו. במהלך ביקור זה של המלך עבדאללה, נחתמו מזכרים להגברת שיתוף הפעולה בחינוך ובתחבורה ולהידוק היחסים הבילטרליים.
ביולי 2014, ביקר בירדן שר החוץ המקסיקני, חוסה אנטוניו מיד קוריברניה והחל במשא ומתן על הסכם סחר חופשי בין מקסיקו לירדן. במהלך ביקורו הודיע השר כי מקסיקו תפתח שגרירות בעמאן וגם ביקר במחנה הפליטים הסורי זעתרי, כדי לבחון את המשבר ההמוניטרי העומד בפני הפליטים. בשנת 2015, פתחה ירדן שגרירות במקסיקו ומקסיקו פתחה שגרירות בירדן. באותה השנה, חגגו שתי המדינות 40 שנה של יחסים דיפלומטים.

סחר

בשנת 2015, הסחר בין ירדן למקסיקו הסתכם בכ-20.3 מיליון דולר. הייצוא העיקרי שלה ירדן למקסיקו כולל: חלקים אלקטרוניים, פוספטים ומינרלים אחרים. הייצוא העיקרי של מקסיקו לירדן כולל: אנטיביוטיקה, משאיות וכלי רכב אחרים.

יחסים דיפלומטים

ירדן מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי. מאידך, מקסיקו מחזיקה בשגרירות בעמאן.
שי אבוטבול

קריירה

אבוטבול גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ושיחק בנבחרות הצעירות של ישראל. אבוטבול הופיע 16 פעמים במדי נבחרת הנערים, במדיה כבש 6 שערים, ולאחר מכן רשם 6 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער.
הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב הייתה בשנת 2002, במשחק מול בני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו. מאז מופיע אבוטבול עם המספר 18 על גבו. בפברואר 2003 הופיע אבוטבול לראשונה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול הנבחרת הצעירה של ארמניה. בסך הכל הופיע 17 פעמים במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, וכבש שלושה שערים. ב-20 באפריל 2005 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, במשחק מול הפועל נצרת עילית במסגרת המחזור ה-20 של ליגת העל.
עד לשנת 2007 לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה באופן קבוע, אך בשנה זו חל שיפור גדול ביכולתו, כשהגיע לקבוצה המאמן אלי גוטמן, ואבוטבול הפך לשחקן מפתח בקישור. בעונת 2008/2009 הוביל את הקבוצה להתמודדות על האליפות מול מכבי חיפה. בתחילת העונה כבש את שערו הראשון במסגרת אירופית, במשחק מול וויוודינה נובי סאד הסרבית בסיבוב המוקדמות של גביע אופ"א. ב-28 בפברואר 2009, במהלך משחק ליגה מול בני סכנין, תוקל אבוטבול בחריפות על ידי אייזיק אובודו אוקוצ'ה ושבר את קרסולו. כתוצאה מהפציעה עבר אבוטבול סדרת ניתוחים ונזקק לתקופת החלמה ארוכה, כך שלא חזר עוד לשחק בעונה זו. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני ובפגרת הקיץ האריך אבוטבול את חוזהו לעוד 5 עונות.
במהלך עונת 2009/2010 חזר אבוטבול בהדרגה לסגל הקבוצה והיה שותף להישגים הגדולים של הקבוצה בעונה זו – זכייה בדאבל ומקום ראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית. בסיבוב הראשון של עונת 2010/2011 כבש אבוטבול שער בניצחון 2–0 על מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר, אחרי כמעט שנתיים שלא הבקיע. בעונה זו העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות וזכה עמה בגביע נוסף.
בעונת 2011/2012, לאחר עזיבתו של גילי ורמוט, מונה אבוטבול לקפטן שני בהפועל תל אביב, והוא ענד את סרט הקפטן כאשר ואליד באדיר לא שיחק. השניים הניפו בתום העונה במשותף את הגביע השלישי ברציפות בו זכתה הקבוצה. את פתיחת העונה שלאחר מכן החמיץ אבוטבול עקב פציעה, וחזר לשחק רק בינואר 2013. בפלייאוף של עונת 2012/2013 כבש אבוטבול לראשונה בקריירה צמד שערים, במשחק מול מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד שהסתיים בתיקו 2–2.
לקראת עונת 2013/2014, בעקבות פרישתו של באדיר, מונה אבוטבול לקפטן הפועל תל אביב בצוותא עם גילי ורמוט. בעונה זו בישל אבוטבול שני שערים וכבש שער אחד, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד. בעונת 2014/2015 כבש שלושה שערי ליגה.
ב-27 במאי 2015, לאחר 13 שנים בקבוצה הבוגרת של המועדון, שוחרר אבוטבול מהפועל תל אביב. ב-11 באוקטובר 2015 חתם במכבי שעריים מליגה א', במדיה שיחק עונה אחת.
ב-1 בספטמבר 2016 הודיע אבוטבול על פרישה ממשחק פעיל.

חייו האישיים

אבוטבול נישא לקרן בשנת 2005, ולהם חמישה ילדים משותפים. בשנת 2014 השתתפו אבוטבול ואשתו בתוכנית הדוקו-ריאליטי ״מאמא ליגה״ בערוץ 10, העוסקת בנשות כדורגלנים.
יהודה לייב ביאלר

יהודה לייב ביאלר (ג' בניסן תרנ"ו, 17 במרץ 1896 - ח' באייר תשל"ז, 26 באפריל 1977) היה פעיל ציבור, חבר המזרחי, סופר ומשורר.

חייו

ביאלר נולד ב-1896 לר' חנוך, מפרנסי ורשה, וחסיד אמשינוב. עד מלחמת העולם הראשונה גר בוורשה. ב-1915 נישא עם מרים לבית ז'ליכובסקי מלוביץ, ועבר לגור בעיר זו. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנהל מפעל תעשייתי גדול בלוביץ. נוסף לעבודתו היומיומית היה עסקן חשוב, חבר מרכז המזרחי בפולין וחבר מועצת העיר לוביץ. בתחילת מלחמת העולם השנייה ברח מוורשה לרוסיה. רעייתו וצעיר בניו נשארו בוורשה עם רבים מבני משפחתו וניספו בשואה. 
עם שובו לוורשה בשנת תש"ו מצא אותה חרבה, ושם כתב את קינתו המפורסמת "אֱלִי אֱלִי נַפְשִׁי בְּכִי", קינה על השואה וחורבן הקהילות היהודיות באירופה. הקינה בנויה במבנה הקינה "אֱלִי צִיּוֹן וְעָרֶיהָ", וקהילות רבות נוהגות לאומרה בתום הקינות בתשעה באב. כתב מספר קינות נוספות על השואה וחורבן יהדות פולין.
מיד עם שובו לוורשה נבחר כמנהל ועד הקהילות היהודיות שהוקם בפולין, ומנהל המחלקה המדעית בספרייה המרכזית של ורשה. לפני עזיבתו את פולין כתב מספר מונוגרפיות על הקהילות שנספו בשואה, ואף מחקר על החיים היהודיים בפולין.
בקיץ 1949 עלה לארץ ישראל, ונתבקש על ידי הרב יהודה לייב פישמן מימון, שר הדתות דאז, לנהל את המחלקה למועצות דתיות במשרד הדתות. ביאלר הקים את המוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה, והיה מנהלו הראשון.
משנת 1956 שימש חבר בוועד המנהל של "יד ושם". כמו כן היה חבר בהנהלת בית הנכות "בצלאל", וחבר בהנהלת איגוד המוזיאונים.
קיבל את תואר "יקיר ירושלים" בשנת 1970.
כיעור

ביהדות

באבות דרבי נתן מסופר על רבי שמעון בן אלעזר שפגש אדם מכוער ביותר (לפי אחת הגרסאות, היה זה אליהו הנביא שהתחפש לאדם מכוער על מנת לנסותו ולבחון את התנהגותו).
אמר לו: ריקה, כמה מכוער אתה? שמא כל בני עירך מכוערים כמותך.

אמר לו: מה אעשה? לך לאומן שעשאני ואמור לו: "כמה מכוער כלי זה שעשית".

כיון שידע רבי שמעון שחטא ירד מן החמור והיה משתטח לפניו אמר לו נעניתי לך מחול לי.

אמר לו: איני מוחל לך עד שתאמר לאומן שעשאני: "כמה מכוער כלי זה שעשית".
לבסוף, לאחר הפצרתם של אנשי עירו של רבי שמעון, נעתר הנפגע וסלח לרבי שמעון. בעקבות המאורע נכנס רבי שמעון לבית מדרשו ודרש "לעולם יהיה אדם רך כקנה ולא יהא קשה כארז".

בספרות ובקולנוע

הכיעור אינו פופולרי בספרות ובקולנוע, המעדיפים להציג את היופי. לעיתים מוצג הכיעור דווקא כקריאה מאתגרת לקורא - שלא להתבונן בחיצוניות המכוערת אלא בפנימיותו של האדם, כמו בסיפורים "הברווזון המכוער" ו"הגיבן מנוטרדאם". גישה דומה קיימת בסרט האנימציה "שרק", שגיבורו הוא עוג מפלצתי, מכוער וחסר נימוסים בעל עור ירקרק. בסרט "היפה והחיה", הגיבור הוא נסיך שקולל על ידי מכשפה והפך לחיה מכוערת, כעונש על כך שסירב להעניק לה מחסה מפני הקור בשל המראה המכוער שעטתה.
בסיס דיווח

בסיס מזומן

דיווח על בסיס מזומן משמעותו דיווח על ההכנסה על סמך מועד קבלת התקבול ודיווח על הוצאה עם ביצוע התשלום. כך למשל, אם עוסק ישכיר ביום 31.12.2015 משרד לשנה ללקוח ששילם מראש לכל שנת 2016, העוסק ירשום את כל ההכנסה כבר בשנת 2015 (לעומת זאת, אם באותה העסקה יקבל העוסק שיק דחוי מהלקוח במקום תשלום במזומן, העסקה תרשם בספרי העוסק ביום הפרעון של השיק ולא במועד קבלתו). יש לציין כי במדינות מסוימות, בהן ישראל, יש להפיק קבלה גם אם מועד הפרעון של השיק טרם הגיע, גם כאשר העוסק מדווח לפי בסיס מזומן.
במדינות מסוימות עשויות רשויות מס ההכנסה ומע"מ לאפשר או לדרוש דיווח על בסיס מזומן, לכלל העוסקים או לחלקם. בישראל, למשל, יכול נותן שירותים אשר אינו מחזיק מלאי, כגון רואה חשבון, רופא ועו"ד, לדווח על עסקאותיו על בסיס מזומן לצורכי מע"מ; קרי להפיק חשבונית מס רק בעת קבלת הכסף בפועל (ואילו קבלה הם נדרשים להפיק מיד עם קבלת תשלום מכל סוג שהוא). מס הכנסה מאפשר לעוסקים קטנים גם הם להגיש דוחות רווח והפסד על בסיס מזומן.
על פניו, בסיס מזומן מתנגש עם עקרון ההקבלה, ולפיכך חברה בע"מ אשר מעוניינת לדווח על הכנסותיה למס הכנסה לפי בסיס מזומן, עליה לבצע רישום חשבונאי לפי בסיס מצטבר (בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים בישראל), ובדוח ההתאמה לצורכי מס לבצע התאמה לבסיס מזומן.

בסיס מצטבר

דיווח על בסיס מצטבר מתייחס לדיווח על סמך מועד ביצוע העסקה (מתן השירות), ללא קשר למועד התשלום או התקבול. לדוגמה, חברה עשויה למכור ולספק מכונת כביסה ללקוח ביום 31 בדצמבר 2015 בהקפה. קרי, אף שהלקוח טרם שילם. עסקה זו תירשם כהכנסה בספרי החברה כבר בשנת 2015. גם במצב הפוך, כאשר חברה מקבלת מקדמה במזומן מלקוח ביום 31 בדצמבר 2015 בגין מכירת מכונת כביסה, אך המכונה טרם נמכרה (הועברה) ללקוח, ההכנסה תרשם רק בעת השלמת העסקה, ולא בעת קבלת הכסף.
ישנן מדינות המחייבות עוסקים מסוימים לבצע רישום על בסיס מצטבר.
חברות ורואי חשבון נדרשים לערוך את הדוחות הכספיים על פי כללי חשבונאות מקובלים, קרי לפי בסיס מצטבר, וזאת עקב עקרון ההקבלה.
בוטילליתיום

בוטילליתיום (butyllithium) הוא ריאגנט אורגני נפוץ, ומשתייך לקבוצת האורגנומתכות. כריאגנטים אחרים בקבוצה זו, הבוטילליתיום הוא נוקלאופיל חזק, המגיב כקרבאניון. הנוסחה הכימית של בוטילליתיום היא CH₃CH₂CH₂CH₂Li, והוא מכונה לעיתים n-בוטילליתיום (n-butyllithium) כדי להבהיר שהשרשרת הבוטילית אינה מסועפת.

הכנה

כמו ריאגנטי אורגנוליתיום אחרים, גם הבוטילליתיום נוצר בתגובה עם ההליד האורגני המתאים - בוטאן המותמר (בפחמן מס' 1) ביסוד מהטור השביעי בטבלה המחזורית, לדוגמה ברום:
בשונה מתגובות ליצירת אורגנומתכות אחרות, כגון ריאגנטי גריניאר, התגובה ליצירת בוטילליתיום ואורגנוליתיום בכלל אינה מתרחשת רק באתר, אלא במגוון רחב של ממסים: התגובה שלעיל מתבצעת בהקסאן.

כנוקלאופיל

בוטילליתיום מגיב כנוקלאופיל עם קטונים, אלדהידים, אפוקסידים, חומצות קרבוקסיליות ועם נגזרותיהן, כגון אסטרים. לדוגמה, תגובה של בוטילליתיום עם אצטאלדהיד, ליצירת כהל שניוני, 2-הקסאנול.

כבסיס

לעיתים, עשוי בוטילליתיום להגיב כבסיס חזק: תגובה חשובה, בה משתמשים בבוטילליתיום כבסיס, היא תגובת וויטיג. בתגובה זו, מחברים שרשרת פחמנית בקשר כפול לפחמן קרבונילי או אלדהידי, במקום הקשר הכפול לחמצן. בשלב הכנת האיליד בתגובת וויטיג, משמש הבוטילליתיום לאלימינציה של מימן, היוצרת מטען שלילי על הפחמן ממנו נעקר. קבוצת הבוטיל משמש כאן כבסיס חזק, ויוצרת בוטאן גזי.