google/wiki40b huggingface dataset:
CRIME

CRIME (ראשי תיבות של: Compression Ratio Info-leak Made Easy) היא התקפת סייבר המנצלת פרצת אבטחה בעוגיות מאובטחות הנשלחות בפרוטוקולים HTTPS ו-SPDY, המשתמשים בדחיסת מידע.
בתקיפה זה מנסה התוקף להשיג קובצי עוגיה המכילים מידע של אימות זהות סודיות. בעת ביצוע אחזור תוכנן של עוגיות הזהות הסודיות, באפשרותו של התוקף לבצע חטיפת שיחה על שרת אינטרנט מאובטח ויכולת לבצע התקפות נוספות. 
פרוטוקול TLS 1.2 מצפין נתונים דחוסים מבלי לעכב את הנתונים הלא מוצפנים ובכך יכול התוקף לראות את גודל ההצפנה שנשלחה על ידי דפדפן האינטרנט ובאותו הזמן לגרום לו לשלוח בקשות מרובות אל אתר היעד. בשלב הבא יגלה התוקף את השינוי בגודל המטען הדחוס של הבקשה המכילה את קובץ העוגיה שנשלחה על ידי דפדפן האינטרנט רק אל אתר היעד, כאשר את התוכן ישנה התוקף על פי צרכיו. במידה והגודל מופחת הוא יוכל לגלות אם התוכן שהוזרק תואם למקור ומכיל את התוכן הסודי שחיפש. 
התקפה זו יעילה נגד מספר גדול של פרוטוקולים: SPDY (דוחס את כותרת הבקשות), TLS (דוחס רשומות) ו- HTTP (דוחס תגובות).
גוטלנד

היסטוריה

בגוטלנד ישבו אנשים עוד טרם ההיסטוריה הכתובה. כ-42 אלף שרידים עתיקים נמצאו ברחבי האי, לרבות אבנים רוניות ועדויות מתקופת הברזל. כמרכז סחר שימש האי מוקדם יחסית, כך גם כתחנה חשובה לשודדי ים. בימי הביניים המוקדמים ידע גוטלנד עצמאות מסוימת ממרכז הכוח השוודי, ובהמשך - יריבויות בין הסוחרים הגרמנים שבאו לאי לבין הגילדות המקומיות הביאו למלחמת אזרחים שאותה יזם המלך מגנוס לדולוס, ב-1288. ב-1361 נכנס האי גוטלנד תחת שלטון הכתר הדני, ובשנת 1645, לראשונה, היה שוודי. הדנים פלשו שוב ב-1676 וכעבור 3 שנים עזבו, לא לפני שהרסו את המצודה בוויסבי. מלבד כיבוש רוסי קצר בזמן המלחמה הפינית - היה גוטלנד שוודי מאז ואילך. בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעל שר המלחמה השבדי לחיזוק ההגנה על גוטלנד למקרה של מלחמה באירופה. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לנורבגיה הורתה ממשלת שבדיה על יציאת כל הזרים מגוטלנד בתחילת מאי 1940.
שמו של האי - כמו גם שמם של אנשיו, הגוּטים - מצביע על שיוכה הפרוטו-גרמאני של הקבוצה שיישבה את המקום, בדומה לגותים בדרום שוודיה. סיפורם של הגוטים עלה על הכתב בסאגות המוקדמות שתיארו את האי טרם התנצרותו.

גאוגרפיה

גוטלנד ממוקם בלב הים הבלטי, כ-90 ק"מ מחופי סמולנד שבשוודיה במערב, וכ-130 ק"מ מוונטספילס שבלטביה, במזרח. כאיים אחרים בים הבלטי, האי הוא מישור גירי, שהסלעים שמרכיבים אותו נוצרו לפני כ-430 מיליון שנה. בדרומו ובצפונו האי הוא צר, סלעי מאד ומפורץ, ובסמיכות לחלקיו אלה שוכנים איים קטנים, מהם שמהווים שמורות טבע וכן הפארק הלאומי אי החול של גוטלנד (Gotska Sandön). לעומת אלה, פנים-הארץ רחב, מישורי ופורה ומהווה את אחד מאזורי החקלאות העשירים בשוודיה. ככלל, גוטלנד וסביבתו מהווים יחידת סביבה טבעית מהייחודיות באזור זה של העולם. עולם החי כולל את המין הקדום ביותר של כבש שחי בשוודיה.
עם אביבים קרים וחורפים מתונים, אקלימו הימי-מתון של החבל הופך אותו לאחד האזורים שטופי-השמש במדינה.
האי הוא המחוז היחידי מבין מחוזות שוודיה שכל שטחו מהווה עירייה אחת.

יישובים

מלבד הבירה ויסבי (22,236 תושבים ב-2005), אף לא יישוב אחד בגוטלנד עולה על 2,000 נפש. שבעה יישובים מונים יותר מ-500 תושבים: הֵמְסֵה, סְלִיטֶה, קְלִינְטֶהָמְן, וִיבְּלֶה, רוּמָקְלוֹסְטֶר, פוֹרֶסוּנְד ולַרְבְּרוּ.

תרבות

הדמות הגוטלנדית המוכרת ביותר בעולם היא ככל הנראה גיבורתהּ הספרותית של אסטריד לינדגרן, בילבי בת-גרב, שחיה בווילה מצחיקולה. הדיאלקט שמדובר בפי תושבי גוטלנד נחשב מהייחודיים בין המבטאים השונים בשוודיה. האי נמנה עם יעדי התיירות הפופולריים ביותר במדינה, בשל התרבות והאקלים.
הכבש שמקורו בחבל נאכל כמוצר-בשר יוקרתי בשוודיה.
גוטלנד אירח מספר רב של סרטי קולנוע שצולמו בו, בהם כל גרסאות בילבי בשוודית, וכן ארבעה סרטים שצילם אינגמר ברגמן על האי הקטן פוֹרה.
גוטלנד גם אירח את "משחקי האיים" של שנת 1999, של איגוד משחקי האיים הבינלאומי.
כיכר קולומבוס

כיכר קולומבוס (באנגלית: Columbus Circle - "קולומבוס סרקל") היא כיכר מרכזית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הכיכר, שנבנתה בשנת 1905, קרויה על שם כריסטופר קולומבוס. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות ברודוויי, סנטרל פארק מערב, סנטרל פארק דרום (המהווה חלק מרחוב 59) והשדרה השמינית.
הכיכר תוכננה על ידי ויליאם פלפס אנו, כחלק מתוכניתו של פרדריק לו אומלסטד לסנטרל פארק הסמוך, תוך שילוב הכיכר ב"שער הסוחרים" (Merchants' Gate) של הפארק.
שטחו של אי התנועה במרכז הכיכר 3,300 מ"ר, והיקף מעגל התנועה כולו 13,700 מ"ר.

האנדרטה

במרכז הכיכר ניצבת אנדרטה מעשה ידי הפסל האיטלקי גאטאנו רוסו. אנדרטה זו משמשת כקילומטר אפס למדידת מרחקים מניו יורק.
האנדרטה הוקמה בשנת 1892 לזכר ציון 400 שנה למסעו של קולומבוס. הכספים להקמת האנדרטה נאספו על ידי ארגון "איל פרוגרסו" - ארגון של יוצאי איטליה.
האנדרטה כוללת פסל עשוי שיש הניצב על עמוד גרניט שגובהו 21 מטרים. האנדרטה מעותרת בתגליפי ברונזה המתארים את שלוש ספינותיו של קולומבוס: הניניה, הפינטה והסנטה מריה.
בשנת 2005 נוספו לאנדרטה מזרקות שתוכננו על ידי חברת WET, וכן הוקמו ספסלים סביב האנדרטה.

אתרים בעלי חשיבות

בצידה המערבי של הכיכר ממוקם מרכז טיים וורנר - הנהלתו העולמית של תאגיד טיים וורנר. מבנה זה ממוקם במקום בו עמד בעבר קוליסאום ניו יורק. במבנה נמצאים אולפני רשת CNN, וכן אירועי גז' במרכז לינקולן. בצידה הצפוני של הכיכר נמצא המלון הבינלאומי ומגדל טראמפ.
כמו כן סביב הכיכר נמצאים אוניברסיטת פורדהאם, מכללת ג'ון ג'יי למשפט פלילי והמכון הטכנולוגי של ניו יורק.
בצידו הצפון מזרחי של הכיכר נמצא שער הסוחרים (Merchant's Gate) של סנטרל פארק, ובסמוך לו אנדרטת מיין שתוכננה על ידי הארלוד ואן ביורן מאגונייג'ל ונבנתה בשנת 1913.
בכיכר נמצא מגדל כיכר קולומבוס 2 בו הוצג עד בשנת 2005 אוסף האנטיגטון הרטפורד.

אזכורים תרבותיים

הכיכר היוותה רקע למספר סרטים בהם "השטן לובשת פראדה", "שכחו אותי בבית 2", "אני אגדה" ו"קלוברפילד". בסרט "מכסחי השדים" מסלול ההרס של איש המרשמלו מתחיל בכיכר בדרכו לסנטרל פארק וסט.
הנסיך שארל, רוזן פלנדריה

ביוגרפיה

שארל נולד ב-10 באוקטובר 1903, לאלברט הראשון, מלך הבלגים ולאליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, בתם של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ומריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל, וב-31 בינואר 1910 קיבל את התואר "רוזן פלנדריה".
במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח שארל יחד עם אחיו לבריטניה, שם שהו בווקינגהם, ברקשייר, בעוד אביו נשאר לפקד על הצבא הבלגי בחזית איזר. בשנת 1915 החל שארל את לימודיו בבית הספר ויקסנפורד, ובשנת 1917 החל ללמוד במכללה הימית המלכותית, אוסבורן, ולאחר מכן במכללה האקדמית המלכותית בריטניה. בשנת 1926 הוסמך שארל כלוטננט משנה בצי המלכותי, ולאחר מכן הוא חזר לבלגיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה ידוע שארל כגנרל דו בוק, ולחם בשורות חיל האוויר המלכותי. לאחר שחרור בלגיה בידי בעלות הברית חזר שארל לבלגיה, ומונה כעוצר במקום אחיו לאופולד השלישי, מלך הבלגים. במהלך שלטונו בלגיה הצליחה לשקם את כלכלתה הלאומית בעזרת הסיוע האמריקני שניתן במסגרת תוכנית מרשל. ענף הבנייה קיבל עידוד על ידי מענקים ממשלתיים לתיקון המבנים שניזוקו במלחמה ובניית דיור חברתי. הסקטור הפיננסי שוקם באמצעות "מבצע גוט" (על שם האדריכל שלו, קמיל גוט), שבמסגרתו הוחרמו רווחים שנעשו שלא כדין במהלך המלחמה. כמו כן הוקמה מערכת רווחה חברתית, ונוצרה מערכת לניהול יחסי עבודה. בנוסף, הנשים קיבלו את הזכות לבחור בבחירות לפרלמנט בשנת 1948. בתקופת כהונתו גם הוקמה ברית המכס של בנלוקס, בלגיה הפכה למדינה חברה באו"ם, והצטרפה לברית נאט"ו.
בשנת 1950 חזר אחיו לאופולד השלישי לבלגיה ושב למלא את חובותיו המלוכניות לאחר משאל עם. שארל פרש מהחיים הציבוריים, התגורר באוסטנד והחל לעסוק ביצירות אמנות, ועל יצירותיו חתם: "קארל ואן ולאנדרן" (שארל מפלנדריה).
ב-14 בספטמבר 1977 התחתן שארל עם ז'קלין פיירברון, בתו של אלפרד פיירברון, אך לא היו לו ילדים ממנה. ב-1 ביוני 1983 מת שארל בריברסייד, והוא בן 80 שנים.
בשנת 2003 התגלה כי לשארל יש בת בשם איזבל ויבו, שנולדה בשנת 1938 כתוצאה מקשר עם ז'קלין וורלי, בתו של אופה בבריסל, ובשנת 2012 נפגש עמה בן דודה לורן, נסיך בלגיה.
ספרות הודיות-ערביות

ספרות הודיות-ערביות הן עשרת הסימנים (9 ,8 ,7 ,6 ,5 ,4 ,3 ,2 ,1 ,0) הנפוצים ביותר כיום לייצוג הספרות בשיטה העשרונית.
הספרות ההודיות-ערביות התפתחו מהספרות הברהאמיניות, כאשר הסימן לספרה 0 הומצא בהודו בסביבות המאה ה-6. הספרות ההודיות והשיטה העשרונית אומצו על ידי הערבים בסביבות המאה ה-8, בין השאר, בעקבות ספר שפרסם המתמטיקאי הפרסי מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בשנת 825. לאירופה הגיעו הספרות רק במאה ה-11, דרך אנדלוסיה, כאשר התיעוד הראשון לשימוש בהן נעשה על ידי המלומד ז'רבר (גרבר) מאורייאק, לימים האפיפיור סילבסטר השני, בשלהי המאה העשירית. דחיפה נוספת לשימוש באירופה בספרות אלה נתן פיבונאצ'י בספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci), שפורסם בשנת 1202.
הספרות ההודיות-ערביות ממוקמות בקוד ASCII (וגם יוניקוד) במקומות 48 עד 57.
אמאדו בודו

ביוגרפיה

אמאדו בודו נולד במאר דל פלאטה שבבואנוס איירס בשנת 1962. בודו למד באוניברסיטת מאר דל פלאטה וקיבל תואר בכלכלה.
בודו חובב גיטרות חשמליות, בתקופת לימודיו באוניברסיטה הוא היה מפיק מופעי רוק בעירו, כולל פסטיבל בהשתתפות כ-15,000 איש.
מ-10 בדצמבר 2011 ועד 10 בדצמבר 2015 כיהן בודו כסגן נשיאת ארגנטינה.
מגאס מקירנה

מגאס (ביוונית: Μάγας‏; ? - 250 לפנה"ס) היה אציל מוקדוני, בנו המאומץ של תלמי הראשון מלך מצרים. הוא מונה בידי תלמי למושל קירנאיקה (בלוב של ימינו), אולם הצליח להוביל את קירנאיקה לעצמאות משלטון מצרים.

ביוגרפיה

מגאס היה בנו של המצביא המוקדוני פיליפוס אשר שרת בצבאו של אלכסנדר הגדול, ושל ברניקי הראשונה. היו לו שתי אחיות קטנות - אנטיגונה ותיאוקסנה. בשנת 318 לפנה"ס, מת אביו, ואמו ברניקי נסעה למצרים ביחד עם מגאס ואחיותיו כדי לשמש כבת לוויה לקרובת משפחתה אורידיקה בתו של אנטיפטרוס, שהייתה אשתו של תלמי הראשון. תלמי התאהב בברניקי ונשא אותה לאשה בשנת 316/317 לפנה"ס. היא הייתה אשתו הרביעית. תלמי אימץ את בניה של ברניקי, וכך הפך מגאס לנסיך מצרי.
ייתכן שהוא שימש ככהן של אפולו, שכן בכתובת בת התקופה נזכר כהן אפולו בשם "מגאס בן פיליפוס". בלחץ ברניקי, מינה תלמי את מגאס למושל של העיר קירנה בשטחי לוב של ימינו. מגאס נכנס לתפקידו סביב שנת 300 לפנה"ס. ככל הנראה הוא זכה בתפקיד לא רק בשל מעמדו כבנו המאומץ של המלך, אלא גם כי הצליח לדכא מרידה שם. בשנת 283 לפנה"ס, מת אביו החורג, ואחיו הצעיר של מגאס, תלמי השני ("פילדלפוס") עלה לשלטון. תלמי ביצע "טיהורים" רצחניים במערכת הממשל המצרית, ואלו רק החריפו בשנת 277 לפנה"ס כאשר תלמי נישא לאחותו ארסינואה השנייה. מגאס חשש שתורו קרב ובא, ולפיכך פתח במרד נגד שלטון אחיו. בשנת 276 לפנה"ס, הצליח מגאס לבסוף להעניק עצמאות לכל אזור קירנאיקה, ולהכריז על עצמו כמלך קירנה. תלמי לא וויתר בקלות, והפעיל סוכנים ברחבי ממלכתו של מגאס. כה גדול היה פחדו של מגאס מפני מהפכה, עד שכאשר היה יוצא למסעות מלחמה הוא היה מפרק מהחומות את אמצעי ההגנה השונים, וסוגר על מנעול ובריח את כלי הנשק. כך שאם תתחולל מהפכה בהיעדרו יוכל לכבוש את השלטון חזרה במהירות. 
כדי לחזק את שלטונו, נישא מגאס בשנת 275 לפנה"ס לאפמאה השנייה, בתו של אנטיוכוס הראשון מלך האימפריה הסלווקית. בשנת 274 לפנה"ס, מגאס ואנטיוכוס פלשו יחד למצרים משתי נקודות שונות. מטרות הפלישה לא ברורות, אולם ככל הנראה מגאס חלם להכתיר עצמו כמלך מצרים במקום אחיו. מגאס הגיע עד פאראיטויון, אלא שאז ככל הנראה בעידודם של סוכנים מצריים בקירנה, שבט המארמארידים פתח במרד, ומגאס נאלץ לסוב על עקביו כדי לדכא אותו. במקביל, גם אנטיוכוס נחל תבוסה מול הצבא המצרי. 
למרות התבוסה, תלמי לא ביצע פלישה לממלכתו של מגאס. זאת מכיוון ששכירי החרב הגאלים בצבא המצרי התמרדו. הודות לכך, מגאס הצליח לשמר את עצמאותו ולא הסתבך בעוד מלחמות. אגאתרכידס טוען שהוא מלך חמישים שנה, ובשל העובדה שלא היו לו הרבה מלחמות, הוא התמכר כל כך לתענוגות עד שבסופו של דבר הוא נחנק מהשומן של עצמו ומחוסר פעילות גופנית. מקובל להעריך שהוא מת בסביבות שנת 250 לפנה"ס. לפני מותו הוא ארס את בתו ברניקי השנייה לתלמי השלישי במטרה לסיים את הסכסוך הקירני-מצרי אחת ולתמיד. עם זאת, אשתו אפמאה העדיפה לשדך את בתה לנסיך המוקדוני דמטריוס הנאה, שרשמית היה בעלה של ברניקי ובפועל היה מאהב שלה. 
ברניקי לא הייתה מסוגלת לשאת את המצב המשפיל, והנהיגה קשר שבמהלכו נרצח דמטריוס. בשנת 245 לפנה"ס היא נישאה לתלמי השלישי, וכך שבה קירנה סופית לרשות מצרים.
יוסי יהושוע

קורות חיים

יהושוע נולד בנהריה וגדל במעלה אפרים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים והתקבל לפלוגת ההנדסה החטיבתית. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. יהושוע הוא בוגר בית הספר "כותרת" לעיתונות ותקשורת. במהלך הלימודים בכותרת החל לפרסם כתבות בנושאי צבא וביטחון.
יהושוע הצטרף לידיעות אחרונות בשנת 2000. בתחילת דרכו שימש ככתב מוניציפלי לאזור תל אביב-יפו אז חשף כי דגים שנמכרים בשוקי העיר מכילים חומרים מסרטנים שמקורם בשפד"ן, וכן פרסם את סיפור האפליה בבית הספר "צייטלין" בתל אביב. מאז 2003 משמש ככתב הצבאי של העיתון.
חשיפתו הראשונה ככתב צבאי, עוד בעת לימודיו האקדמיים, היה כשפרסם בעיתון כי בשיחת מוטיבציה עם חייליו קרא מפקד חטיבת גולני, אל"ם שמואל זכאי, ל"ארבע אמהות" "ארבע סמרטוטות". עם חשיפות נוספות של יהושוע נמנות בנק ההשקעות ביחידת החץ, הקשר האירני של מספנות טיסנקרופ המייצרות את הצוללות הישראליות; חשיפת התמלילים מדיוני הקבינט לפני ובמהלך מבצע צוק איתן; פסילת שני מפקדי טייסות לאחר שנכשלו בבדיקת פוליגרף. יהושוע אף היה הכתב האחרון שראיין את הטייסת סרן תמר אריאל שנהרגה במפולת שלגים בנפאל, הראיון התפרסם לאחר מותה.
יהושוע מתמקד בסיפורי חדשות "גדולים". הוא כותב יותר חדשות ופחות כתבות מגזין. בנוסף, יהושוע נמנע מכתיבה על ענייני פרט ובנושא מצוקות חיילים (במשך שנים ארוכות הכתבת הצבאית כרמלה מנשה טיפלה בנושאים אלו עבור ידיעות).
הוא סיקר את מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
בעת מבצע צוק איתן הצטרף יהושוע אל מח"ט גבעתי עופר וינטר בכניסה לאזור רפיח וליווה את הכוחות מהסיירת החטיבתית. המפגש עם הקצינים בחזית, ובעיקר בניה שראל והדר גולדין הותיר על יהושוע רושם עז. הוא צילם אותם וכתב עליהם בעיתון. יומיים אחר כך נהרגו בניה והדר. יהושוע ממשיך ללוות את משפחות גולדין ושראל גם היום.
יהושוע אב לשניים ומתגורר ברמת גן.
מלאכת מחשבת

מלאכת מחשבת הוא שם כולל לַתְנָאִים בהם ל"ט אבות מלאכה ותולדותיהם אסורים להיעשות מדאורייתא בשבת ויום טוב.

מקור האיסור על מלאכת מחשבת

בשל סמיכות פרשיות ציווי המשכן ומצוות השבת הנמצאות בסוף ספר שמות למדו התנאים, כי המלאכות האסורות בשבת מן התורה, הן אותן המלאכות שנעשו בבניין המשכן. מלאכות אלו כונו בתורה "מלאכת מחשבת", כלומר מלאכה מתוכננת וכשל אוֹמן. מכאן למדים שרק מלאכות הנעשות במחשבה כמחשבת אותו אומן שעשה עבודתו במשכן, אסורות בשבת מדאורייתא.

העונש

אדם שעשה מלאכת מחשבת בשבת במזיד, כלומר ידע שהמלאכה אסורה וידע שאותו הזמן הוא שבת - עונשו כרת. אם המלאכה נעשה לעיניהם של שני עדים אשר התרו בו - חייב סקילה. אם עשה את המלאכה בשוגג - חייב חטאת.
אם עבר על איסור דרבנן במזיד והתראה - מכים אותו מכת מרדות, ובשוגג - פטור מעונש.
זיהוי

זיהוי היא פעולה קוגניטיבית, בה נוצרת מודעות לכך שגירוי מסוים, הנקלט מהסביבה, נושא מידע, שאינו חדש.
פעולת הזיהוי מאפשרת לאפיין את הגירוי על פי מידע שמקודד בזיכרון לטווח ארוך. לדוגמה, אדם שראה כבר כלבים ורואה כלב, מזהה שהוא רואה כלב ולא מין של חיה, שלא ראה מימיו.
כלומר, הסביבה שלנו אינה זרה לנו, משום שתהליכי הזיהוי וההיכר שלנו מעניקים משמעות למה שאנחנו תופסים על בסיס ניסיון העבר.
הזיהוי התפיסתי תלוי הן בציפיותינו והן בתכונות הפיזיקליות של העצמים שאנו רואים. לכן הוא עלול להשתנות על פי המקום שבו אנחנו נמצאים ועל פי דברים נוספים שאנחנו רואים סביבנו.

שימושים

הזיהוי מעורב בין היתר בתהליכי למידה. למשל, "למידה תפיסתית" Perceptual learning, היא היכולת לזהות שגירוי מסוים נתפס בעבר.
היא מאפשרת לאדם לדעת כיצד עליו להתנהג על סמך ניסיון העבר.
יכולת הקריאה מצריכה זיהוי של סימני הכתב לצורך המרה פונמית-גרפמית והפקת משמעות.
אחד השימושים ליכולת הזיהוי היא במבחן רב-ברירתי, שבו יש צורך לזהות את התשובה הנכונה מתוך מספר אפשרויות.
מסדר זיהוי הוא נוהל חקירתי-משטרתי מיוחד שבמהלכו עד, שראה חשוד בנסיבות מפלילות, מנסה לזהות אותו בתוך קבוצה של אנשים שאינם שונים בהרבה ממנו.

פגיעה ביכולת הזיהוי

נזק לאזורים המוחיים המעורבים בתפיסה חזותית יכול לפגוע ביכולת הזיהוי של גירויים חזותיים.
הפרעת התנהגות מקושרת לפגיעה ביכולת לזהות את רגשותיו של הזולת מתוך הבעת הפנים שלו.
חיל האוויר ה-24 של ארצות הברית

היסטוריה

בדצמבר 2005 פרסמו מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית וראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית עדכון למשימת חיל האוויר בה נכלל לראשונה תחום הסייברספייס. המשימה על הקמת פיקוד סייבר הוטלה על חיל האוויר השמיני של ארצות הברית מתוך כוונה שיחל בפעילותו ב-2008. הפעלת הפיקוד הושהתה לאחר התפטרותם של מזכיר חיל האוויר וראש המטה במהלך 2008, וארגונו נבחן מחדש. ב-2009 הוחלט על הקמת חיל נפרד: חיל האוויר ה-24 שישמש כפיקוד הסייבר ובסיסו נבחר להיות לקלנד שבטקסס. מחיל האוויר השמיני הועברו היחידות הקשורות לתחום. ב-18 באוגוסט אותה שנה נחנך החיל החדש וב-1 באוקטובר 2010 הוכרז כמבצעי באופן מלא.  
בספטמבר 2019 הוחלט על מיזוג יכולות מחיל האוויר ה-24 עם חיל האוויר ה-25 ליצירת חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית שיספק יכולות לוחמת מידע לפיקוד הקרביים. המיזוג יצא לפועל באוקטובר 2019.
מכונאי

מכונאי הוא איש מקצוע שעוסק בבנייה, הרכבה ותחזוקה של מכונות. מכונאים רבים מתמחים בתחום מסוים, כגון מכונאות רכב, מכניקת דודים, מכניקת מיזוג אויר ומכונות קירור, מכונאות מטוסים, מכונאות טנקים, וכו'. בתוך חלוקה זו יש לעיתים התמחויות משנה. בתחום מכונאות רכב, למשל, ישנן תת-התמחויות כגון התמחות בחשמלאות רכב, בבלמים וההגה, במערכת ההילוכים האוטומטית או הרגילה, בתיקוני מנוע, וכו'.
ההכשרה של מקצוע המכונאות נרכשת לאחר מספר שנות לימוד של תאוריה והכשרה מעשית במוסדות הכשרה מקצועית. תעודות מקצועיות למכונאי הן טכנאי והנדסאי. מכונאי הממשיך את לימודיו יכול להתקדם למהנדס מכני. בישראל חלק נכבד מהכשרת המכונאים נעשה בצה"ל, במוסדות קדם-צבאיים של חיל הטכנולוגיה והאחזקה וחיל האוויר, ובמסגרת השירות הצבאי, לשם תחזוקה של אמצעי הלחימה של צה"ל.
ניקולאס ברגרואין

אודות

אביו של ניקולאס היה היינץ ברגרואין, עיתונאי יהודי-גרמני אשר נמלט מגרמניה והפך לאחד מגדולי סוחרי האמנות מהגדולים בעולם. סבו היה איש עסקים. אמו היא השחקנית הגרמנייה בטינה מואיסי ממוצא קתולי. ניקולאס נולד בפריז וגדל בצרפת, שווייץ וארצות הברית. למד בפנימיית לה רוזי בשווייץ. בשנת 1981 סיים תואר ראשון מאוניברסיטת ניו יורק בכלכלה ועסקים ואחר כך החל לעבוד במספר חברות השקעות.
בשנת 1988 הקים את חברת ההשקעות Alpha Investment Management ואחר כך את Berggruen Holdings, שבעזרתן רכש חברות רבות. בשנת 2010 העריך מגזין פורבס את הונו ב-2.2 מיליארד דולר. בשנת 2012 רכש ברגרואין באמצעות חברת Justice Holdings כ-29 אחוז ממניות ברגר קינג.
ברגרואין השקיע לראשונה בישראל בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, בהקמת מגדל מאייר ברוטשילד בתל אביב-יפו.
ברגרואין תמך כספית בקמפיין של צ'אק שומר כסנטור בניו יורק ובמועמדות של ברק אובמה לנשיאות בארצות הברית.
דן מירון

ביוגרפיה

דן מירון (מיזוץ') נולד ב-1934 בתל אביב. למד בבית הספר אחד העם ובתיכון העירוני א' בעירו. סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות עברית, מקרא והיסטוריה של עם ישראל וכן מוזיקה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. השלים דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק בספרות משווה. ב-1971 קודם לדרגת פרופסור חבר ושימש ראש המחלקה לספרות עברית. כיום מירון הוא פרופסור אמריטוס לספרות עברית באוניברסיטה העברית, מופקד על הקתדרה ע"ש לאונרד קיי לספרות עברית ולספרות משווה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ומלמד בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מאז שנות החמישים פרסם מאות מאמרים ומחקרים ועשרות ספרים, בין השאר על נתן אלתרמן, אורי צבי גרינברג ושלום עליכם. בשנות ה-60 וה-70 היה חבר מערכת כתב העת הספרותי "עכשיו". בשנת תשנ"ג זכה בפרס ישראל לחקר הספרות העברית (יחד עם גרשון שקד). מתרגם מיוונית עתיקה, מיידיש ומגרמנית. בין המחזות שתרגם: אלקטרה, וויצק ויוליוס קיסר שהוצגו בתיאטרון הקאמרי, רשומון שהוצג בתיאטרון חיפה, מרי סטיוארט וסלסטינה שהוצגו בתיאטרון האוהל.
מירון הוא עורך מפעל ההוצאה לאור של מהדורות ה"כל כתבי", של גדולי המשוררים העבריים בזמננו. זהו מפעל ענק שנמשך שנים רבות, בהוצאת מוסד ביאליק ובהוצאות אחרות. בין המשוררים שכינס את שיריהם: אורי צבי גרינברג, אבא קובנר, יעקב אורלנד, יהודה קרני, קלמן אהרון ברתיני, אברהם חלפי, אורי ניסן גנסין וגבריאל פרייל. מירון ערך גם מהדורה מדעית של כתבי חיים נחמן ביאליק.
זכה בפרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תש"ם על ספרו "בין חזון לאמת - ניצני הרומן העברי והיידי במאה הי"ט".
החל משנת 2012 משמש כעורך הראשי של הוצאת אפיק - ספרות ישראלית. בשנת 2016 פרסם את מחקרו על זהותו היהודית של הסופר פרנץ קפקא כספר בהוצאת אפיק.
מחוץ לתחום הספרות, היה חבר התנועה לשלום וביטחון, ב-1971 היה חבר משלחת לברית המועצות מטעם "הוועד לשיפור היחסים עם ברית המועצות", התבטאויותיו החיובית על הממשל הסובייטי הביאו לגינויו בגילוי דעת שפרסמה אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל. זכור במיוחד המאמר שפרסם מירון בעיתון "הארץ" בזמן מלחמת המפרץ הראשונה, בכותרת: "אם יש צה"ל, יופע מיד" – זאת בדרישה לתגובה צבאית ישראלית על הטילים שנורו מעיראק. מירון היה גם מן הראשונים, שהביעו ביקורת חריפה נגד יצירותיה של נעמי שמר, לאחר שהתבטאה בזכותם של המתנחלים.
מירון מתגורר בתל אביב ובניו יורק. גרוש, אב לשלושה ילדים.
הנס-גאורג לייזר

קריירה מוקדמת

לייזר נולד ב-16 ביוני 1896 בוורין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של בוגרי המכללה (הגראף גנייזנאו - פומרניה ה-2), ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף לייזר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-1 בינואר 1931 הועלה לדרגת האופטמן. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-15 בפברואר 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-109. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה מונה לייזר לשלישו של מפקד הארמייה השביעית, וב-24 בנובמבר 1939 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-5. ב-10 ביוני 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-51, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לייזר לדרגת אוברסט, וב-9 בדצמבר הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-3 במאי 1942 הוענק לו עיטור צלב  האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, עמה לחם בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף ינואר 1943 הוא נפל בשבי כוחות הצבא האדום. בקיץ 1944 חתם לייזר יחד עם עוד כ-50 גנרלים, על עצומה הקוראת לבני העם הגרמני לסלק את ההנהגה הנאצית ולסיים את המלחמה.

לאחר המלחמה

ב-20 באוקטובר 1949 שוחרר לייזר מהשבי, ולאחר מכן התגורר בהנובר, שם חי עד מותו ב-18 באפריל 1980.
כרמל לויתן

ביוגרפיה

כרמל גדל ונולד בקיבוץ יגור. כילד עסק בענפי ספורט רבים ככדורסל, ג'ודו, והתעמלות. בגיל 10 הפכה השחייה לענף הספורט המרכזי יותר בחייו. הוא שחה בקבוצת הפועל יזרעאל בהדרכתו של נח רם. בגיל 15 כבר שחה בנבחרת ישראל לנוער ובהמשך צורף לנבחרת ישראל לבוגרים. 
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13, שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1989 סיים לויתן במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:29.16 דקות, שני מבין השחיינים הישראלים. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף אוגוסט הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:29.28 דקות, אחרי אייל שטיגמן ממכבי תל אביב (2:28.41 דקות) ולפני הדר אברו מהפועל עמק חפר (2:30.07 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.97 דקות, אחרי אייל שטיגמן (1:07.04 דקות) וערן דורון ממכבי תל אביב (1:09.59 דקות). 
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בשנת 1990 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 2:25.16 דקות. ב"משחה נועם" (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר 1991 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.44 דקות, אחרי אנדריי רוזנטול שקבע שיא ישראלי חדש של 2:18.62 דקות. הוא שירת כספורטאי מצטיין בצה"ל ופרש משחייה הישגית לאחר שיחרורו.

קריירת מאמן

לאחר שחרורו מהצבא, החל כרמל את דרכו כמאמן קבוצת הנוער של מועדון מכבי חיפה במשך כ-3 שנים. בהמשך אימן קבוצות ילדים באגודת זבולון, והמשיך לאגודת כוכב יאיר כמאמן ראשי במשך כשנה. הוא נסע ל-7 חודשים לארצות הברית ושם עבד כעוזר מאמן באוניברסיטת מינסוטה בקבוצת הבנים. עם חזרתו לארץ עבד כמאמן ראשי בקבוצת השחייה של הפועל קריית טבעון במשך כשנה וחצי (אימן את מרווה חרפק). בספטמבר 2003 הצטרף לפארק המים רעות כמאמן ראשי וכמנהל בית הספר לשחייה. מאז הוא מנהל את תחרות השחייה הארצית על שם גל רודובסקי. 
מאז שהגיע כרמל בשנת 2003 למועדון השחייה מכבי פארק המים רעות, הביא את המועדון להישגים מרשימים וממנו יצאו אלופי ישראל בשחייה ושיאני ישראל בשחייה כמו: עמית בכר, יעל דניאלי, גלי זילברברג, גיא שילון, נמרוד חייט, טל טהורי, שחר מנחם, אור סבטייה, יהב שחף, דקל שחף ועוד. בשנת 2017, קבוצת השחייה של מכבי פארק המים רעות מדורגת במקום שלישי בישראל לבוגרים ובמקום ראשון לנוער.
בקיץ 2017 שימש כרמל כמאמן ראשי של נבחרת ישראל בשחייה למכביה העשרים.

חייו האישיים

כרמל מתגורר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי ואב לשתיים.
מכרז הפוך

מכרז הפוך היא שיטת מכירה הנגזרת ממכירה פומבית, ובה מספר מוכרים מתחרים על עסקה עם קונה יחיד. המוכר הזוכה הוא זה שהציע את המחיר הנמוך ביותר.

גורמים המשפיעים על הצלחת מכרז הפוך

במחקר מקיף שנערך נבדקו מספר רב של מכרזים הפוכים, ונותחו הפרמטרים שהביאו למכרז מוצלח (בו המחיר שהושג נמוך ממחיר השוק הרגיל) או למכרז שלא הצליח (המחיר שהושג היה מחיר השוק או גבוה ממנו). שלא במפתיע, רמת התחרות בשוק הייתה הגורם המובהק ביותר להצלחת מכרז. 
שני ממצאים מפתיעים נמצאו במחקר זה: 
1. למרות המקובל בספרות (אם כי לא נבדק אמפירית עד כה), סכום הרכישה הצפוי לא היווה גורם המשנה את תוצאת המכרז. כלומר - בהינתן שכל שאר הנתונים זהים, סכום הרכישה לא שינה את התוצאה. 
2. מספר הספקים המשתתפים במכרז לא שינה את התוצאה כאשר השתתפו לפחות שלושה ספקים. לא נמצא הבדל בין מכרז בו השתתפו חמישה ספקים למכרז בו השתתפו עשרה ספקים.
המחקר בדק פקטורים נוספים ואת מידת השפעתם. כמו כן בדק המחקר את יחסי הגומלין בין גורמים שונים (כמו מספר הספקים ביחס לסכום המכרז - האם יש יותר או פחות ספקים כאשר סכום המכרז גבוה) וכן את השפעתם של מורכבות המכרז ואיכות הדרישות.