google/wiki40b huggingface dataset:
מטה מאבק הנכים בישראל

מטה מאבק הנכים בישראל היא עמותה הפועלת למען אנשים עם מוגבלות בישראל. מטה המאבק התפרסם בשנת 2001, כאשר במשך 77 ימים ניהל הפגנה ושביתת שבת רבת משתתפים מול משרד האוצר והכנסת בדרישות שונות, שהמרכזית בהן הייתה השוואת קצבת הנכות לשכר המינימום. מרבית דרישות המטה התקבלו אך לא דרישה זו. מאז היה המטה שותף לחקיקת חוקים שונים ולפעילויות שונות.

היסטוריה

מטה מאבק הנכים עלה לתודעה האזרחית, כאשר בשנת 2001, במשך 77 ימים ניהל הפגנה רבת משתתפים ועוצמה אל מול משרד האוצר אשר הביאה להישגים רבים. הפגנה חשובה קודמת התרחשה ב-1990 למשך 35 יום. 
בשביתה בשנת 2001, לנוכח הנחישות שהפגינו חברי המטה מול ממסד, זכתה ההפגנה לתמיכת הציבור הרחב, לרבות אנשי התקשורת, אנשי רוח, אמנים וחברי כנסת. ההסתדרות הכללית ויושב ראשה דאז, עמיר פרץ, תמכו בנכים במהלך ההפגנה וסיפקו מזון, שמיכות ומזרנים, ביגוד חם, כרזות ותרופות להם נזקקו המשתתפים. לאחר ההפגנה, ההסתדרות גם סיפקה למטה מאבק הנכים משרדים בבית ההסתדרות החדשה בתל אביב, המשמשים כמשרד ההנהלה הראשי.
בעקבות השביתה ממשלת אהוד ברק התגמשה עם ציבור הנכים בכמה וכמה עניינים. הוקמה ועדה ציבורית בראשות השופט אפרים לרון, לבדיקת צורכי הנכים ולקידום השתלבותם בקהילה, שהגישה את מסקנותיה ב-2005. הממשלה אימצה את ההמלצות, ולאחר דיונים ופשרות שהושגו בין הצדדים אושרו תיקונים בחוק ב-2008. התיקונים נועדו ליצור מנגנון חדש להבטחת הכנסתם של נכים שאיבדו את כושר העבודה, כך שהכנסתם מעבודה ומקיצבת הנכים תהיה גבוהה יותר מבעבר ולא תיפגע. עם זאת, הדרישה המרכזית של המפגינים, השוואת קצבת הנכות לשכר המינימום, לא התקבלה.
מטה המאבק נתפס בעקבות השביתה כמיצג העיקרי של נכי התנועה האזרחיים בישראל, אך הוא לא הצליח לכנס לשורותיו קבוצות נכים בולטות אחדות כגון נכי צה"ל וציבור העיוורים והחירשים. למעשה, מיד אחרי אותה שביתה מול משרד האוצר החלה באותו מקום שביתה נפרדת של ציבור החירשים.

רוני שכטר

רוני שכטר מילא את מקומו של אריה צודקביץ כיושב ראש מטה מאבק הנכים מפברואר 2006. נבחר לתפקיד יושב ראש המטה מספר חודשים לאחר מכן ומילא תפקיד זה עד 2010. בעת כהונתו של זבולון אורלב כשר רווחה שימש שכטר יועץ מיוחד לענייני נכים במשרד הרווחה, במקביל להיותו חבר הנהלת מטה מאבק הנכים. בשנים אלו גם שימש כמשקיף בוועדת לרון ופעל לאחר מכן ליישום דוח ועדת לרון.

נעמי מורביה

נעמי מורביה היא פעילה חברתית ויושבת ראש מטה מאבק הנכים משנת 2010. מורביה הייתה בין המובילים לקידום חוק לרון המאפשר לנכים לצאת לעבודה ללא פגיעה בקצבאות הנכות, והיא אורחת קבועה בוועדות הכנסת השונות.
שריונית מרמון הרינגטון

מלחמת העולם השנייה

הדגם הראשון מסוג Mk-1 נכנס לשרות בשנת 1940. דגם זה היה בעל מפתח גלגלים ארוך, עם הנעה של 4X2 .
החימוש שלו כלל שני מקלעי ויקרס תוצרת אנגליה. כלים אלה לקחו חלק בקרבות בצפון אפריקה עם הכוחות האיטלקיים ולאחר מכן הוצאו משרות בקו הראשון והועברו לצורכי אימון. חלק מכלים אלה הועברו ליוון ולקחו חלק בעימותים עם הצבא הגרמני כאשר פלש ליוון, אולם במהרה התבררה נחיתותם. 
הדגם הבא מסוג Mk-II היה בעל מפתח גלגלים קצר יותר והנעה של 4x4. החימוש שלו כלל רובה נגד טנקים "0.55 מסוג "בויס" שהותקן בצריח. כמו כן, הותקנו על הצריח מכונת ירייה ויקרס ומקלע ברן. בדרך כלל ויקרס פנה קדימה וברן לאחור, אך לעיתים הכלים הותקנו להפך כפי שניתן לראות בתמונה משמאל. (ברן לפנים וויקרס לאחור). 

 
דגם זה והדגם הבא אחריו מסוג Mk-III היו בשימוש נרחב בזירת המדבר המערבי. הם שמשו בעיקר לצורכי סיור, איתור ומודיעין. כלי הרכב האלה התפרסמו עקב האמינותם בתנאי המדבר. למרות זאת סבלו השריוניות האלה מנחיתות בכוח האש בהשואה לכלים שהיו בשימוש הצבא האיטלקי והגרמני. על כן התקינו הבריטים בצריחים תותחים קלים מסוגים שונים כגון: 20 מ"מ ו- 47 מ"מ איטלקיים תוצרת ברדה וכן תותחים גרמניים 2.8 ס"מ, 37 מ"מ, צרפתיים 25 מ"מ ובריטים 37 מ"מ 2 ליטראות.
חלק מהכלים הותאמו לתצפיות של הארטילריה, כאמבולנסים, רכבי פיקוד וכדומה.
שריוניות רבות ששימשו לא בתפקידי מערך הקרב אלא בתפקידי פיקוד תצפית ומודיעין וכדומה חומשו במקלעים שונים כמו: ויקרס, בראונינג "0.303.
במרץ 1943 הוחל בייצור הדגם החדש שתוכנן מראש לשאת תותח בצריח מסוג Mk-IV/Mk-VI F. בדגם זה הותקן המנוע מאחור. הצריח הוגדל כדי להכיל תותח 2 ליטראות 37 מ"מ ומקלע בראונינג מקביל.
מתוך כמות כוללת של 5,746 יחידות שיוצרו, כ- 4,500 היו בשימוש הכוחות הדרום אפריקניים במסגרת הצבא הבריטי. השאר סופקו ליחידות הודיות, ניו זלנדיות, צרפתיות, פולניות ובלגיות.

תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל

מספר סוגים של שריוניות נושאות תותח 2 ליטראות היו בשימוש הצבא והמשטרה הבריטית בארץ ישראל בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה עד לסיומו ב-15 במאי 1948. שיריונית זו, יחד עם שריונית האמבר כונתה על ידי לוחמי היישוב בשם pounder 2.

צבאות זרים

השימוש הצבאי האחרון שנעשה בהן היה בקפריסין על ידי היחידות הקפריסאיות בשנת 1974 כנגד הצבא הטורקי הפולש.
לצבא הקפריסאי היווני היו 45 שריוניות בעת הפלישה הטורקית.
בשנות ה-90 עדיין השתמש הצבא היווני בשריוניות האלה כסיוע ליחידות הרגלים שלו המפוזרות באיים האיגאיים.
אי-שוויון הסכומים של צ'בישב

במתמטיקה, אי-שוויון הסכומים של צ'בישב קובע שאם  ו-  הן שתי סדרות של מספרים, המסודרות באותו כיוון, אז ממוצע המכפלות חוסם את מכפלת הממוצעים, כלומר .
האי-שוויון קרוי על שמו של המתמטיקאי הרוסי פפנוטי צ'בישב, שהציג אותו.

הוכחת האי-שוויון

מכיוון שהמספרים  סדורים באותו כיוון, לכל  מתקיים , כלומר . סיכום לכל i ולכל j נותן .
ילדי קרטוני החלב

ילדי קרטוני החלב הוא כינוי לילדים אשר תמונותיהם פורסמו על קרטוני חלב לאחר שהוכרזו כנעדרים, במטרה לסייע באיתורם. החל משנות ה-80
ועד לשנות ה-90 של המאה ה-20 המאוחרות פורסמו תמונות של ילדים אלה על קרטוני חלב בארצות הברית. לאחר מכן החליפו שיטות אחרות למציאת ילדים נעדרים את הנוהג הזה.

היסטוריה

במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 מקרים של העלמות ילדים תפסו תשומת לב רבה בתקשורת. בין המקרים הידועים היו העלמותו של הילד איתן פץ בשנת 1979, וחטיפתו ורציחתו של אדם וולש ב-1981.
פרסומים אלה הובילו לפאניקה מוסרית בחברה.
בספטמבר 1984 החלה לפרסם מחלבת אנדרסון אריקסון את תמונותיהם של שני נערים שעקבותיהם אבדו בשני מקרים נפרדים (1982 ושנת 1984) בשעה שחילקו עיתונים בעיר דה מוין, במדינת איווה. בעקבות פרסום זה התרחבה תוכנית לפרסום תמונות ילדים נעדרים על קרטוני חלב לעבר שיקגו ומדינת קליפורניה.
בהמשך המועצה הלאומית לבטיחות ילדים השיקה תוכנית בשם "תוכנית הילדים הנעדרים של קרטוני החלב" ברחבי ארצות הברית במסגרת פורסמו תמונות ילדים אלה על קרטוני חלב. תמונות ילדים נעדרים פורסמו גם על קרטוני פיצה, ושקיות לנשיאת מצרכים, אך קרטוני חלב היו המקום הנפוץ ביותר לפרסום ילדים נעדרים. עד שנת 1985 700 מתוך 1800 מחלבות עצמאיות פרסמו תמונות ילדים נעדרים. אין נתונים ברורים הודות כמה ילדים נמצאו בעקבות פרסומים אלה.
איתן פץ היה אחד מהילדים הראשונים שהופיעו על קרטוני חלב, ומהמפורסמים שבהם. ב-1979 במנהטן נעלם פץ בן ה-6 לאחר שהיה בדרכו לתחנת המתנה להסעה של בית ספרו. בשעה שנעדר לא הייתה קיימת בארצות הברית תוכנית לאומית לאיתור ילדים נעדרים. 38 שנים לאחר העדרותו, הורשע אדם ברציחתו.

בתרבות

בשנת 1990 יצא לאור הספר "The Face on the Milk Carton" (הפנים על קרטון החלב) שעובד לאחר מכן לסרט טלוויזיוני, והיה לרב מכר.
בשנת 1993 הוציאה להקת סול אסיילם את השיר ranaway train שהוידאו קליפ שלו כלל תמונות אמיתיות של ילדים נעדרים כהשראה שהגיעה מקרטוני החלב.
משנת 2011 פעיל צמד הזמרים שנקרא ילדי קרטוני החלב
בחירות

בחירות הן תהליך חברתי בו חברי ציבור מסוים מכריעים בנקודת זמן מוגדרת על חלוקת כוח חברתית בין מספר מועמדים אשר יכולים להיות אנשים בודדים או קבוצות מאורגנות. תוצאת הבחירות היא חלוקה של תארים ותפקידים בין המועמדים על בסיס רצונות ציבור הבוחרים.

מערכת הבחירות

תקופת זמן מסוימת לפני יום הבחירות, מתקיימת מערכת בחירות (הנקראת גם 'מרוץ'). במערכת הבחירות מתקיימת פעילות פוליטית נמרצת שמטרתה (מבחינת כל מועמד) השגת יתרון יחסי בתוצאות הבחירות, ועיקרה מאבק פרסומי (תשדירי בחירות בטלוויזיה וברדיו, שלטי חוצות, חלוקת עלוני פרסום וכדומה) רחב ואינטנסיבי על עיצוב דעת הקהל. 
המונח 'מרוץ' אינו סתמי, ולרוב מקבלת מערכת הבחירות מאפיינים של התמודדות מאסיבית קצרת-טווח, בה מנוצלים רוב משאבי המתמודדים, כלכליים ופוליטיים, מלווה בהתעוררות המודעות הציבורית למתרחש בפוליטיקה של המדינה בתקופת הזמן הסמוכה לה. מקובל להאמין כי התנהגות מוסדות השלטון בתקופת בחירות מגויסת לטובת המערכה על ידי גורמים שונים. אמונה מקובלת אחרת היא שהמועמדים נוהגים לתאר את עצמם באופן שאינו תואם את התנהגותם לאחר הבחירות.

יום הבחירות

סעיף 10 לחוק-יסוד הכנסת קובע, כי יום הבחירות לכנסת הוא יום שבתון שבו ניתן לא לעבוד ולא ינוכה על כך יום חופשה. יום השבתון אינו חל על עובדים בשירותי תחבורה ובשירותים הציבוריים. מעסיק של בעל זכות בחירה אשר עובד בשירותים אלו ביום הבחירות חייב לאפשר לעובד להגיע לקלפי על מנת להצביע. כמו כן, אין לימודים בבתי הספר, אשר בדרך כלל שם מעמידים את הקלפיות ושם נערכות ההצבעות.

מסע בחירות באינטרנט

בשנים האחרונות אנו עדים לשימוש מוגבר באינטרנט על ידי פוליטיקאים במסע הבחירות שלהם. הדוגמה הבולטת של שימוש כזה היא מסע הבחירות של סנטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008. אובמה ביצע שימוש נרחב ומקורי באינטרנט, בדגש על הרשתות החברתיות ואתרי העלאת התוכן החינמים על מנת להגיע אל קהל בוחרים נרחב ביותר ובעלות נמוכה. השימוש ברשתות החברתיות נועד ליצור הזדהות של קהל הבוחרים עם מסריו של המועמד לנשיאות ארצות הברית ועל ידי כך רתימתם למערכת הבחירות. היתרון הנוסף שמצא סנטור אובמה בשימוש באינטרנט הוא העלויות הנמוכות יחסית לפרסום במדיה הקיימת (טלוויזיה, עיתונים). לשם המחשה הסרטון הרשמי של מערכת הבחירות באתר יוטיוב נצפה במשך 14.5 מיליון שעות כאשר עלות של פרסום דומה בטלוויזיה היה עולה כ-47 מיליון דולר. אובמה פרסם 41 סרטונים באתר YouTube במהלך מערכת הבחירות. בנוסף פתח אובמה שם משתמש ברשת החברתית פייסבוק, הוא דאג שדף זה יהיה יתעדכן כל הזמן בפעילותיו השונות כך שהקוראים ייכנסו כל הזמן לדף זה מתוך סקרנות לעקוב אחר פעילותו.

מצע הבחירות

מצע הבחירות הוא הצהרת כוונות מצד המועמדים, בו הם מפרטים את השקפת עולמם, וכן את אשר ברצונם לבצע אם יבחרו לתפקיד.
במצע הבחירות יש הצעות ודרכים טובות ביותר לדעת המפלגה לניהול יעיל וטוב של הארגון או המדינה.

פנקס הבוחרים

פנקס הבוחרים הוא רשימה המכילה את שמות כל האנשים שהם בעלי זכות בחירה בגוף הנתון. בניגוד לדעה הרווחת לפיה בעל זכות בחירה הוא מי שעומד בקריטריון הקבוע בתקנון הגוף, או בחוק, כאשר המדובר בבחירות לרשויות מקומיות או לכנסת, בעל זכות בחירה הוא רק מי ששמו נכלל בפנקס הבוחרים כאשר מי שבעל זכות בחירה זכאי להיכלל בפנקס הבוחרים.
FIM-43 רד-איי

פיתוח

ב-1948 החל הצבא האמריקני לחפש אחר נשק נ"מ חדש לחיילי החי"ר, מאחר שמכונות ירייה התגלו כבלתי אפקטיביות כנגד מטוסי הסילון המהירים החדשים. מספר מערכות נבחנו אך אף אחת מהן לא נמצאה מתאימה. באמצע שנות החמישים החלה קונבאייר לבחון את היתכנות השימוש בטיל מונחה תת-אדום אותו יוכל לשאת אדם. בנובמבר 1956 הוצגו התוצאות של בחינות היתכנות אלו לצבא האמריקני ולחיל הנחתים האמריקני. ב-1957 נוסחו הדרישות הרשמיות, וב-1958 הוענק לקונבאייר החוזה להתחלת פיתוח המערכת.
ביולי 1959 החל מיזם הפיתוח, ובמרץ 1960 בוצע ניסוי הירי הראשון של הטיל. שיגורים מצינור שיגור החלו במאי 1961, ובעקבות אלו החלו ניסויים בשיגור הטילים כטילי כתף. בעיות טכניות מנעו את הכנסתו של הטיל ליצור סדרתי: הטיל לא עמד בדרישות שהוצבו - היה איטי, בעל כושר תמרון נמוך ולא מדויק דיו. במהלך הניסויים ברד-איי נעשה שימוש נרחב בטיל המטרה MQR-16 גאנראנר.
יצור בהיקף מוגבל של המערכת, שכונתה XM41 רד-איי בלוק 1 החל, וביוני 1963 קיבל הטיל את הכינוי XMIM-43A. בדיקות של מערכות מבלוק 1 נערכו בין 1965 ל-1966.
ב-1964 החל פיתוח של מערכות בלוק 2 שכונו XM41E1, כשהטיל כונה XMIM-43B. הטילים נמסרו באפריל 1966, וכללו חיישן חדש מקורר בגז, משגר שונה במקצת, וראש קרב משופר.
בין 1965 ל-1966 פיתחה ג'נרל דיינמיקס את הרד-איי בלוק 3, הגרסה האחרונה של המערכת שכונתה תחילה XM41E2, כאשר הטיל כונה XFIM-43C. הגרסה החדשה כלל ראש ביות זהה לזה של טילי הבלוק 2, אך כללה מנוע רקטי, ראש קרב ומרעום חדשים. המשגר של גרסה זאת כלל גם כוונת מסוג XM-62 ואלקטרוניקה משופרת. הטיל החדש היה יכול לבצע פניות ב-3 ג'י, ועל-פי הערכת הצבא האמריקני הסתברות ההריגה שלו בירי כנגד מטוסי סילון היא 0.4. יצור של מערכות בלוק 3 החל במאי 1967, וב-1968 הוכרז הבלוק 3 כמבצעי.

מלחמת לבנון

הרד-איי היה טיל הכתף הראשון בשירות מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי וכונה שם "בזק". המערך זוקף לזכותו את הפלת הבכורה העולמית של כלי טיס באמצעות הרד־איי כאשר ב־11 ביוני 1982, היום השישי למלחמת לבנון הראשונה, הצליח כוח של לוחמי נ"מ שצויד בטיל הרד-איי, להפיל מיג-23 של חיל האוויר הסורי. הטיל הוחלף בטיל ה-FIM-92 סטינגר ("ברקן") המתקדם יותר.

הפלישה הסובייטית לאפגניסטן

במהלך הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1984 מסרה ארצות הברית טילי רד-איי ללוחמי המוג'הידין. לוחמי המוג'הידין הצליחו להפיל באמצעות הטילים מספר כלי טיס סובייטיים, ביניהם מספר מטוסי סוחוי 25 כמו גם מסוקי מי-24 ומי-8. עד נובמבר 1985 הוחלפו מרבית הטילים בטילי ה-FIM-92 סטינגר החדישים יותר.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק ׁ(בארמנית: Սոցիալ Դեմոկրատ Հնչակյան Կուսակցություն, בקיצור: ՍԴՀԿ) היא המפלגה הפוליטית הוותיקה ביותר בארמניה. היא הייתה גם המפלגה הסוציאליסטית הראשונה שפעלה באימפריה העות'מאנית ובפרס.  המפלגה הוקמה בשנת 1887 על ידי סטודנטים ארמנים בז'נבה בשווייץ. עם מייסדיה נמנו אווטיס נזרבקיאן, מרים ורדניאן, גבורג ר'אראג'יאן, רובן חאן-אזאט, כריטופור אוחניאן, גבריאל קפיאן ומנואל מנואליאן. מטרתה המקורית של המפלגה, בימי התנועה לשחרור לאומי הארמנית, הייתה הגשמת עצמאות ארמניה כלפי האימפירה העות'מאנית. ארמניה העצמאית הייתה אמורה לפי השקפתה, לקום בשישה וילאיטים של האימפריה העות'מאנית  ולהוות חלק מעולם סוציאליסטי עתידי. המנהיג הראשון של השנאק היה אווטיס נזרבקיאן.
המפלגה לבשה תחילה אופי של "חברה חשאית". למרות מגמתה המרקסיסטית למען הגשמת המטרה המליצה המפלגה בזמנו גם על שימוש באמצעי טרור. שיטות המאבק שלה  היו "תעמולה, תסיסה, טרור, ההתארגנות, הפגנות של איכרים ופועלים". היא תיכננה התנקשויות לא רק נגד מנהיגים עות'מאנים אלא גם נגד ארמנים, המשתפים פעולה עם השלטון העות'מאני ושנחשבו ל"מרגלים ובוגדים". בהתחלה למפלגה לא הייתה שם ספציפי. היא אימצה את השם הנצ'אק לפי שם הבטאון שלה "הנצ'אק" (הפעמון), שהוצא לאור בז'נבה החל מנובמבר 1887. רק החל משנת 1890 הארגון קרא לעצמו "המפלגה המהפכנית הנצ'אק".
ב-27 ביולי 1890 אירגנו חרוטיון יאנגוליאן, מיהראן דאמדיאן והמפרצום  בויאג'יאן את ההפגנות קומקפי באיסטנבול. המפלגה אירגנה גם את ההתקוממויות בזיטון (1896-1895)  ובשבין-קאראהיסאר .
רבים מחברי המפלגה נפלו קורבן לרצח העם הארמני בשנים 1916-1915. אחרים נהרגו בקרב סרדרפט שהציל את ארמניה המזרחית מפני מתקפת הצבא הטורקי. מפורסמת נותרה, בין השאר, הוצאתם להורג ב-15 ביוני 1915 של 20 פעילי הנצ'אק. עם חבריה הידועים ביותר של הנצ'אק ניתן לציין את לבון לארנץ. סמבאט ביוראט, מורד מסיווס ואנדרניק אוזניאן, הידוע כאנטרניק פאשה. 
מחוץ לארמניה פעולת מפלגת הנצ'אק חשובה בלבנון, בה חיים ארמנים רבים. שם המפלגה מיוצגת על ידי 2 נציגים חברים בפרלמנט.
Shania Twain

רקע

עם יציאת האלבום הוא ספג הצלחה בינונית ואפילו מעטה אך עם צאת אלבומה השני The Woman in Me, העניין סביב הזמרת החל לגבור ובכך גם מכירות אלבום זה עלו עד שהוא הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית ולמעמד פלטינה כפולה בקנדה. למרות זאת, אף אחד משירי האלבום לא נכלל באלבום הלהיטים שלה Greatest Hits אשר הופץ בשנת 2004.
מכירות האלבום נכון להיום עומדות על כ-3.1 מיליון עותקים. האלבום הוא אלבום מסוגת הקאנטרי.

הקלטה

שלושה שירים מתוך האלבום הוקלטו במקור על ידי אמנים אחרים: "There Goes the Neighborhood" אשר הוקלט במקור על ידי ג'ו דיפי לאלבומו A Thousand Winding Roads, אשר יצא ב-1990; "When He Leaves You" אשר הוקלט במקור על ידי דונה מיד ב-1989 ו-"You Lay a Whole Lot "of Love on Me" אשר הוקלט במקור על ידי קון האנלי ב-1980 ועל ידי טום ג'ונס ב-1983.
בסרט אוטוביוגרפי אודות הזמרת אשר יצא בשנת 2011, חשפה טוויין כי למעשה המעורבות שלה באלבום והשליטה היצירתית שלה הייתה מעטה וכי היא הרגישה מתוסכלת שלא יכלה להציג את יכולות כתיבת השירים שלה באלבום. מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: הסינגל הראשון היה "What Made You Say That" אשר יצא ב-6 במרץ 1993, "Dance with the One That Brought You" אשר יצא ב-13 ביולי 1993 ו-"You Lay a Whole Lot of Love on Me" אשר יצא בספטמבר 1993. אף אחד מהסינגלים האלו לא נחל הצלחה רבה בעולם והם ספגו השמעות מועטות בתחנות הרדיו האמריקאיות והקנדיות המנגנות מוזיקת קאנטרי.
זה הגשם

רקע

השיר התפרסם לראשונה בחודש תשרי תשמ"ג (1982) ב"פיוט": דפשיר שבועי לשירה עברית בעריכת דרור גרין; מנויי העלון, שוולך נמנתה עם חברי המערכת שלו, קיבלו בדואר מדי שבוע שיר חדש שטרם פורסם. השיר נכלל בספר שיריה של וולך אור פרא" (1983). הוא נחשב לשיר פשוט, אישי ואינטימי, נועז פחות משירים אחרים של וולך כמו "תפילין", שעורר באותה תקופה סערה גדולה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ז דורג השיר בגרסתו המקורית, זו של נורית גלרון, במקום ה-39.

תוכן השיר

השיר מתאר את יחסיהם של גבר ואישה מנקודת מבטה של האישה שחשה שהשניים מתעלמים מהרגע, מאחר ששניהם הפכו מוכרים זה לזה עד כדי כך שהכול כבר ידוע ומוכר ביניהם.
בשיר שישה בתים כשכל שני בתים מתייחסים בעצם זה לזה. בבית הראשון מתארת האישה את הגשם היורד על הדשא. בבית השני מתברר שהגשם מדמה את הרגעים העוברים בין בני הזוג ("זה הרגע שעובר כרגע"). בבית השלישי מציינת האישה כי בין בני הזוג נוצר פער, ובבית הרביעי היא מסבירה את הפער בדחייה שנוצרה ביניהם, כשבמקום "לחיות את הרגע" הם נכנסו לשגרה של דחייה ("זה התכף שקורה בדרך").
בבתים החמישי והשישי מביעה האישה את רצונה מבן זוגה שיפסיק להתייחס לקשר ביניהם בשכלתנות ("אז אל תשאל מדוע") ולהתייחס אליה כמוכרת וידועה ("אל תגיד ידוע"). משאלתה היא שהגבר יתייחס לכאן והעכשיו באה לידי ביטוי בעיקר בשורות האחרונות של השיר "ואל תרצה ממני מה שאין לו מין", כשהמין מייצג דבר מה חייתי ועוצמתי המתרחש בכאן והעכשיו, חף משכלתנות ומדחיינות.

גרסאות כיסוי

בשנת 2014 יצאה גרסת כיסוי לשיר, המושרת בפי נעמי לבוב, שלום מיכאלשווילי ואיתמר רוטשילד, שחקני הסרט "יונה" שמבוסס על חייה של המשוררת.
באפריל 2017 הוציאה גלרון גרסה מחודשת לשיר, לרגל ציון 30 שנה לאלבומה "משהו בלבבה" בו השיר נכלל.
רולנד האנטפורד

קריירת כתיבה

האנטפורד כתב ביוגרפיות של רוברט פלקון סקוט, ארנסט שקלטון וזוכה פרס נובל לשלום פריטיוף ננסן. לספרו השנוי במחלוקת של האנטפורד, "המקום האחרון עלי אדמות" (שיצא במקור בשם "סקוט ואמונדסן") הציג לציבור את שני האישים האלה, שתפסו מקום של כבוד בחקר הקוטב הדרומי, במירוץ להגיע ראשונים אל הקוטב.
האנטפורד העלה את נקודת ההשקפה, לפיה הצלחתו של רואלד אמונדסן בכיבוש הקוטב הדרומי נעזרה בתכנון מעולה לאין ערוך, בעוד שטעויותיו של סקוט (וראשונה להן ההסתמכות על גרירת מזחלות בכוח אדם במקום על ידי כלבים) הביאו בסופו של דבר למותו של סקוט וחבריו.
מליצי היושר לפעולותיו של סקוט, ובראש ובראשונה ראנולף פינז, טוענים שהאנטפורד, החסר התנסות ישירה במסע קוטבי ובגרירת מזחלות, איננו מוסמך להסיק את המסקנות שהגיע אליהן על מגרעותיו הטכניות של סקוט. בביוגרפיה שלו "קפטן סקוט", פינז סותר כמה מקביעותיו של סקוט לגבי מגרעותיו של סקוט.
"חודש מרץ הקר ביותר" (2001) מאת סוזן סולומון מכחיש רבות ממסקנותיו של האנטפורד על מנהיגותו של סקוט ועל כישוריו באמצעות ניתוח נתונים מדעיים, בייחוד מטאורולוגיים. בשנת 2012, גילתה קארן מיי מחדש את ההוראה הכתובה של סקוט, להשתמש בצוותי הכלבים כדי לסייע לו בדרכו לבסיס (הוראה שלא הוצאה לפועל), ובכך מזימה את טענתו של האנטפורד מ-1979, שההוראה הזאת ניתנה רק בעל פה ומטילה חלק גדול יותר מן האשמה על אנשי סקוט במחנה הבסיס. 
ספריו של האנטפורד שאינם פולמוסיים כוללים את "ים העלטה", "אמרות הנרי איבסן" ו"שני קרשים והתלהבות: ההיסטוריה הדרמטית של גלישת סקי". ספרו הפולמוסי, "הטוטליטרים החדשים", הוא ביקורת על הסוציאליזם בשוודיה, הכתוב מנקודת ראות של התרבות הפוליטית המערבית. התזה העיקרית שלו הייתה, שמפלגה הסוציאל-דמוקרטית השוודית, כמו ה"טוטליטרים החדשים" בעולם חדש מופלא של אלדוס האקסלי, לא נקטו באמצעי האלימות והפלת המורא של הטוטליטרים הישנים אלא בשידול ערמומי ותמרון עדין, כדי להשיג את מטרותיהם.
באם מרג'רה

ביוגרפיה

מרג'רה נולד בווסט צ'סטר, פנסילבניה, ארצות הברית לפיל ואפריל מרג'רה. הכינוי "באם" ניתן לו על ידי סבו כשהיה בן 3, משום שהיה נוהג להתנגש בקירות הבית. במהלך השנים, השם הפך לשמו הפרטי המקצועי. באם מרג'רה הוא גולש סקייטבורד מקצועי מאז שהיה בן 17. באם הוא גם שחקן, מפיק במאי של קליפים מוזיקליים ושדרן רדיו. הוא מייצג את חברות הסקייטבורד: Element, Adio, Speed Metal, Destructo, Electric, Fairman's Skate Shop. 
באם מרג'רה השתתף עם טוני הוק כסקייטר מקצועי בהפקת משחקי המחשב Tony Hawk Underground המשחק הראשון והמשחק השני. הוא התפרסם לאחר שהפיק את CKY, בראשי תיבות Camp Kill Yourself היא סדרת סרטים שצילם עם חברים והלהקה CKY שהוקמה במיוחד להפקת סדרת הסרטים. הסרטים מציגים אותו ואת חבריו עושים פעלולים מסוכנים בסקייטבורד וגם דברים טיפשיים במיוחד. לאחר גילויו, MTV חתמה איתו חוזה להופעה בתוכנית הטלוויזיה ג'קאס, בה כמו ב-CKY המשתתפים עושים דברים מטורפים, כמו ירי כדורי צבע על אחד מחברי הצוות. 
מרג'רה ביצע תעלולי סקייטבורד במסגרת התוכנית. התוכנית הביאה אותו להשתתף בעוד תוכנית בשם Viva la Bam אותה הוא מפיק כאשר משפחתו וחבריו משחקים ומופיעים בה איתו. צולמו לתוכנית עד כה 5 עונות ו-2 ספיישלים שמשודרים ב-MTV ובMTV2.
מרג'רה עורך סרטים וקליפים ללהקות כמו CKY, HIM, Bloodhound Gang. לבאם מרג'רה הייתה להקה בשם GnarKill. לגנרקיל יצא אלבום אולפן אחד. מאז נובמבר 2004, משדר מרג'רה תוכנית רדיו לוויני מביתו, אשר נקראת "רדיו באם" ומשודרת פעם בשבוע. 
מרג'רה אימץ, באישור, את הסמל "הארטאגרם" של הלהקה הפינית "HIM" והוא משתמש בו על המוצרים שלו.
ב-3 בפברואר 2007, נישא מרג'רה למליסה רוטשטיין.
מארק ג'ייקובס

מארק ג'ייקובס (נולד ב-9 באפריל 1963) הוא מעצב אופנה אמריקאי-יהודי. הוא המעצב הראשי של מותג האופנה שמכונה על שמו "מארק ג'ייקובס", המונה יותר מ-200 חנויות ב-80 מדינות. בשנת 2010 הוא נכנס לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר על פי המגזין טיים.

שנותיו הראשונות וחינוך

ג'ייקובס נולד למשפחה יהודית חילונית בעיר ניו יורק, וכשהיה בן 7, אביו, סוכן בסוכנות של ויליאם מוריס, מת. אמו, שנישאה בחייה שלוש פעמים, הייתה לדברי ג'ייקובס "חולת נפש" ו - "לא ממש כשירה לטפל בילדים שלה". בגלל מצבו המשפחתי, ג'ייקובס עבר לגור עם סבתו מצד אביו עוד כשהיה צעיר.
מארק סיים ללמוד בבית הספר הגבוה לאמנות ועיצוב בשנת 1981 ולמד בבית הספר פרסונס לעיצוב בניו יורק. במהלך הזמן בו מארק למד בפרסונס, הוא זכה בפרסו הראשון בקריירה (בשנת 1984).

פרסים

פרס על מפעל חיים (2011)

מעצב בגדי הנשים של השנה (2010)

מעצב האביזרים של השנה (2005)

מעצב האביזרים של השנה, (2003)

מעצב בגדי הגברים של השנה (2002)

מעצב האביזרים של השנה (1999)

מעצב האביזרים של השנה (1998)

מעצב בגדי הנשים של השנה (1997)

מעצב בגדי הנשים של השנה (1992)

החברה

בחודש מאי 2008, בוטיקים של החברה פעלו בעשרות ערים ברחבי העולם.
נכון לקיץ 2011, היו 239 חנויות לחברה של מארק ב-60 מדינות. חלק מהחנויות מציגות רק חלק מסוים של קווי המוצגים של החברה (מארק ג'ייקובס אוסף, מארק של מארק ג'ייקובס, וליטל מארק, קו ילדים).
שמואל שאולזון

ביוגרפיה

נולד בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה המקורבת לחוגי חב"ד לנחמה ולרב אלתר פרץ חיים. התייתם מאביו בהיותו ילד. למד בישיבת עץ חיים וכן בישיבת חב"ד.
בשנת תש"ו התחיל לכתוב טור לנוער בעיתון קול ישראל של אגודת ישראל, בשנת תש"י היה מחנך בת"ת "עץ חיים", בסיון תשי"א התחתן עם רחל בתו של משה לייב קרישבסקי, בשנת תשי"ד התחיל לעבוד במשרדי מרכז אגודת ישראל יחד עם משה פרוש ובנו מנחם, ועם השנים מונה למזכ"ל המשרד. בשנת תשל"ג מונה כנציג תנועת אגודת ישראל לסגן ראש עיריית ירושלים ובמסגרת תפקידו פעל למען הציבור החרדי.
נפטר בפתאומיות באור לכ"ז באלול תש"מ (1980), במשרדו בבית אגודת ישראל ברחוב פרס, ירושלים.
לשאולזון יש שלושה בנים ושתי בנות, בנו הרב חיים הוא בלוגר חרדי-אמריקאי. חתנו, הרב חיים ניסלביץ, משמש שליח חב"ד ורב שכונת ארמון הנציב בירושלים

הנצחה

בשנת 1984 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר נוף בירושלים.
גרשון סלומון

גרשון סלומון (נולד ב-1935) הקים את "תנועת נאמני הר הבית וארץ ישראל" ומשמש יו"ר התנועה. היה חבר מועצת עיריית ירושלים, חבר הנהלת תנועת החרות וממקימי תנועת התחייה.

ילדות ונעורים

נולד בירושלים לאברהם ויהודית (לבית המבורגר) סלומון. למד בבית הספר היסודי תחכמוני ובגימנסיה העברית רחביה בירושלים. סלומון היה חניך תנועת בית"ר. בהיותו בן 12, לאחר הוצאת בית"ר אל מחוץ לחוק על ידי ממשלת המנדט באוגוסט 1947, התגייס לפלוגת הנוער של האצ"ל בירושלים. נעצר על ידי הבולשת הבריטית בשעה שהדביק כרוזים של האצ"ל ונידון לפיקוח קצין מבחן למשך שנה.

שירות בצה"ל

שירת בצה"ל בהנדסה קרבית, סיים קורס קצינים ומונה למפקד מחלקה ואחר כך למפקד פלוגה. השתתף במבצע סיני (1956). בוגר קורס קומנדו שהתקיים במסגרת בית הספר לצניחה וללוחמה זעירה בבסיס תל נוף (1957).
בינואר 1958 נפצע קשה בעת שפיקד על כוח שעסק בפינוי מוקשים בסמוך לגבול סוריה. על הכוח נפתחה אש ממוצבים סוריים ואחדים מחייליו של סלומון נפגעו. סלומון עצמו וחייל נוסף נדרסו על ידי נגמ"ש שהתלווה לכוח. סלומון, שנפגע בעמוד השדרה, אושפז במשך כשנה ובסיום הטיפול נותר מוגבל בתנועת רגליו ונאלץ להיעזר במקל לשם הליכה. למרות נכותו, חזר ליחידתו ושימש קצין מבצעים במשך כשנה, עד לשחרורו מצה"ל ב-1960.

לימודים אקדמיים

לאחר שחרורו מן הצבא השלים תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. המשיך בלימודים לתואר דוקטור וחקר את תולדות התנועה הלאומית הכורדית במאה ה-20. בשל פעילותו הציבורית הפסיק את כתיבת הדוקטורט טרם השלמתו.

פעילות פוליטית

בזמן לימודיו באוניברסיטה העברית הצטרף לתנועת החרות. בבחירות המוניציפליות ב-1970 נבחר למועצת עיריית ירושלים במסגרת רשימת גח"ל (גוש חרות ליברלים). באמצע שנות השבעים שימש גם חבר הנהלת תנועת החרות ועמד בראש מחלקת נוער, צעירים וסטודנטים בתנועה. 
ב-1978, בזמן המגעים בין ישראל למצרים על חתימת הסכם שלום, הקים את "חוג נאמני עקרונות תנועת החרות", שנאבק בתוך התנועה נגד מסירת סיני למצרים ונגד מתן אוטונומיה לפלסטינים ביהודה, שומרון ועזה. לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד פרש סלומון מתנועת החרות ומן הליכוד (שתנועת החרות הייתה שותפה מרכזית בו). היה בין מקימי תנועת התחייה ב-1979. שימש חבר מזכירות התנועה ומועמדהּ לראשות עיריית ירושלים בבחירות המוניציפליות ב-1983.

משפחה

סלומון הוא דור שישי למשפחת סלומון בארץ ישראל. אביו של גרשון סלומון, אברהם, היה בעליה של אחת מטחנות הקמח המודרניות הראשונות בירושלים, ובנו של מרדכי, אחיינו של יואל משה סלומון. הוא נשוי לנעמי (לבית כרמי), ציירת, פסלת וזמרתבת קיבוץ משמרות, אב לחמישה וסב לנכדים. אחיו, דב סלומון, היה מפקד באצ"ל ובין היתר שימש סגן מפקד הפריצה לכלא עכו (1947).