google/wiki40b huggingface dataset:
זהבי עצבני

זהבי עצבני היא תוכנית רדיו בהגשת נתן זהבי המשודרת בתחנת הרדיו 103FM (לשעבר "רדיו ללא הפסקה") מאז שנת 1997.
במסגרת התוכנית השמיע זהבי דעות לגבי ענייני השעה, לרוב דברי ביקורת. במהלך התוכנית עלו לשידור או שלחו פקס מאזינים המביעים אף הם את דעתם, ופתחו דיון עם זהבי שהתפתח לעיתים לעימות. דבריו של זהבי, בעיקר אלה המושמעים בשיחות עם מאזיניו, עלו לעיתים לטונים גבוהים ומושמעים בהם דברים בשפה רדודה הכוללים ניבולי פה. בעקבות מקרים שכאלה הוגשו למועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לא אחת תלונות נגד זהבי והוא אף נקנס והושעה מספר פעמים.
בינואר 2001 עזב זהבי את התוכנית באופן זמני, ושב אליה בסוף אותה שנה. בעבר, תפסו את משבצת השידור פעמיים בשבוע בקביעות אראל סג"ל ועורך הדין אבי ברדוגו.
בשנותיה הראשונות ארכה התוכנית 3 שעות ושודרה בימים ראשון עד חמישי מהשעה 11:00 בבוקר ועד 14:00 בצהריים, ומאוחר יותר קוצרה לשעתיים ומשודרת החל בשעה 12:00. כמו כן, שודרה התוכנית בעבר בסינדיקציה גם ברדיו חיפה, ומאוחר יותר הועברה לתחנת "104.5 צפון" (לשעבר "צפון ללא הפסקה"), תחנת הבת של "103FM" באזור צפון הארץ. לעיתים, משמשים רון קופמן ואריה אלדד כמגישים מחליפים ברצועה זו. בעבר שידרו כמגישים מחליפים במשבצת השידור גם גבי גזית, יוסי שריד, אילן גילאון, יוסף פריצקי, זהבה גלאון, מיכאל בן ארי, אבי בניהו, שי גולדשטיין, רן אדליסט, מתי גולן ואלי מויאל. לאחר מספר שנים שודרה התוכנית בקביעות בימים ראשון עד רביעי בשעות הצהריים, כאשר את רצועת השידור בימי חמישי ממלא עורך הדין יורם שפטל אשר מגיש תוכנית בפורמט דומה. בתחילת 2018 עברה התוכנית לשידור בימים ראשון ושני, ואילו בימים שלישי ורביעי משדר במשבצת השידור גיא פלג.
התוכנית מזוהה עם הפתיח שלה, יצירת הג'אז Take Five של דייב ברובק, ועם "שיר החרא" של להקת הפונדקאים המנוגן בקביעות בסוף השעה הראשונה של התוכנית בימי ראשון.
שיחות חריגות רבות שניהל עם מאזיניו מתפרסמות באתר YouTube על ידי גולשים שונים.
ב-20 במרץ 2018 הודיע זהבי על יציאה ל"חופשה לא מוגבלת בזמן" מהגשת התוכנית. לאחר כחודשיים, ב-27 במאי 2018, הודיע זהבי על שובו לתוכנית החל ב-3 ביוני באותה שנה.
בתחילת 2017 להקת התקווה 6 שיחררה כסינגל את השיר "משהו נעים לנשמה", המבוסס על משפט שאמר נתן זהבי באחת התוכניות.
ונרן

סביבת האגם

מחקרי ניטור סביבתי באזור הוונרן נעשים מדי שנה. בדיווח מ-2002, הנתונים לא הצביעו על הפחתה ניכרת באיכות המים הכוללת, אך ניכר צמצום קל של בהירות האגם כתוצאה מעלייה בהתרבות אצות, כנראה בשל תהליך אאוטריפיקציה שהתרחש באזור לאחר עליית רמת החנקן באוויר מן הערים הסמוכות בין שנות ה-70 לשנות ה-90. כיום מושקעים מאמצים לווסת את הגורמים המזהמים לרמה יציבה.

עולם החי

במי הוונרן חיים מיני סלמון אנדמיים שונים המשריצים באגמים הסמוכים. מינים אלה התפתחו באגם במשך כ-9,000 שנה. הם ידועים בכך שמעולם לא נכנסו לאוקיינוס, שלא כמו רוב מיני הסלמון בעולם. מינים אלה גם מצטיינים במשקלם; סלמון ממוצע באגם שוקל כ-18 ק"ג. סלמון האגמים הגדול ביותר נתפס בימת ונרן ושקל יותר מ-20 ק"ג.
באזור האגם מצויים שחפיות ושחפים ממינים שונים.
צב רך סיני

מראה

הצב הרך הסיני יכול להגיע לגודל של כ-30 ס"מ. על רגליו קרומי שחייה המסייעים לו בשחייה.

תזונה

הצב הוא צייד לילי וניזון מסרטנים, רכיכות, חרקים, דגים ודו-חיים.

סביבת מחיה

לצב חוטם ארוך ונחיריים צינוריים המאפשרים לו ליצור מעין שנורקל במים הרדודים בהם הוא חי. בשעת מנוחה הצב שרוע על הקרקעית כשהוא מכוסה חול או בוץ, ומרים את ראשו על מנת לנשום או לתפוס טרף.

רבייה

הנקבה מטילה 17 עד 28 ביצים בכל הטלה, פעמיים עד ארבע פעמים בשנה.

צבים כמזון לאדם

מין זה משמש להכנת מרק צבים.
שטויות במיץ עגבניות

שטויות במיץ עגבניות (או שטויות ברוטב עגבניות) הוא ביטוי סלנג עברי נפוץ, המשמש לבטא זלזול בדברים שהובעו, כמבקש לומר, הדברים שהובעו הם הבל הבלים.
הביטוי חדר לעברית המודרנית דרך הביטוי הגרמני "Quatsch mit Soße" ("קבטש מיט זוֹסֶה" - "שטויות עם רוטב") שמשמעותו זהה. "שטויות במיץ" הוא קיצור של הביטוי 'שטויות במיץ עגבניות', אף שכביטוי בפני עצמו הוא למעשה קרוב יותר למקור הגרמני. הגרסה הפחות נפוצה של הביטוי, "שטויות ברוטב עגבניות" (או בקיצור "שטויות ברוטב"), גם היא קרובה מעט יותר למקור הגרמני. ("מיץ" בגרמנית הוא "Saft", בעוד "רוטב" הוא "Soße").
למעשה, אין כל קשר בין משמעות הביטוי לעגבנייה, שנכנסה לביטוי לצורך החריזה בלבד; כך שבעוד הביטוי המקורי הוא חרוז, ובכך נהנה משנינות לשונית, הרי שכיום הביטוי נפוץ גם בגרסאות אחרות, כשהנפוצות ביניהן הן "שטויות במיץ תותים" ודומותיה, כשפרי או ירק כלשהו מחליפים את ה"עגבניות" שבביטוי המקורי.
האלבום "שירים במיץ עגבניות" מאת מתי כספי, שיצא ב-1990 בישראל, מרמז בשמו - משחק מילים על הביטוי "שטויות במיץ עגבניות" - על מהות שיריו כ"שירי שטויות".
"чепуха на постном масле" (צֶ'פוּחָה נא פוֹסטנוֹם מאסלֶה) הוא ביטוי בשפה הרוסית, שתרגומו המילולי הוא "שטויות עם שמן", והוא ביטוי דומה ל"שטויות במיץ עגבניות" ובעל משמעות זהה.
ניבים או ביטויים נרדפים לשטויות במיץ עגבניות הם: בוקי סריקי, דברי רוח, דברים בטלים, הבל ורעות רוח, פתפותי ביצים עורבא פרח, קש וגבבה, קשקוש בלבוש.
משה קליין

קורות חייו

קליין נולד ב-1934 בעיירה ניראוצ'ד שבהונגריה, בנם של דויד ופרל-מלכה. 
בשנת 1944, כשהיה בן עשר, עזב את העיירה ונסע אל חוות "עליית הנוער" שבבודפשט. משם המשיך ליוגוסלביה ובאוגוסט 1946 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים "כנסת ישראל". יחד עם שאר מעפילי האונייה הועבר על ידי הבריטים למחנות המעצר בקפריסין, מהם שוחרר באוקטובר 1947.
באוגוסט 1947, בהיותו בן 13, החל קליין את לימודיו בכפר הנוער בן שמן. לאחר מספר חודשים פרצה מלחמת העצמאות, וכפר-הנוער כותר על ידי כנופיות ערבים. קליין, יחד עם יתר התלמידים פונה לחוף השרון.
בינואר 1952 גויס לחטיבת גולני. לאחר הטירונות, יצא לקורס מ"כים, כשלאחריו נשאר כמדריך עד לסיום שירות החובה שלו. בשנת 1955, יצא לקורס קצינים. לאחר שסיים את הקורס בהצטיינות שב לשרת בגדודו כקצין. 
במלחמת סיני, אשר פרצה בשנת 1956, שימש כמפקד פלוגה בגדוד. על הפלוגה הוטל לכבוש את "מוצב 25" ברפיח. לאחר שחומרי הנפץ שיועדו לפריצת הגדרות לא פעלו, הסתער קליין בראש יחידת החבלנים ופרץ את הגדרות ללא אמצעי-פריצה עד שהגיע אל פתח המוצב. יחד עם הכוח, פעל לטיהור המבנה. על התנהלותו בקרב זה הוענק לו עיטור העוז מהרמטכ"ל משה דיין.
בשנת 1958 עבר לחטיבת הצנחנים, תחילה בתפקיד מ"פ ואחר כך התמנה לסמג"ד.
בסוף שנת 1965, לאחר שסיים את בית-הספר לפיקוד ומטה, שב לגולני לתפקיד קצין אג"ם. לאחר כשנה בתפקיד מונה למפקד גדוד 12 בחטיבה. 
במהלך שירותו הצבאי הכיר קליין את אשתו שרה, ששירתה בגדודו כמורה חיילת. לזוג נולדו שני ילדים.

הקרב בתל פאחר

במסגרת תוכנית הקרב של חטיבת גולני בצפון רמת הגולן, הוטל על גדוד 12 בפיקודו של קליין לכבוש את תל פאחר, אשר היווה חלק ממערך מוצבים סורי בעל עומק טקטי בין הכפר זעורה לבין הגבול הישראלי. 
במסגרת הקרב, אשר החל ב-9 ביוני 1967 (היום החמישי למלחמת ששת הימים) יצא בראש שורה של זחל"מים לכיבוש התל. במהלך הקרב, חלק ניכר מהכוח נפגע מאש טנקים סוריים, עוד לפני שהצליח שהגיע אל היעד. קליין אירגן כוח קטן והסתער אל עבר היעד. לאחר שעסק בטיהור מספר עמדות במוצב, עלה לראש התל על מנת לתאם בין כוחותיו. הוא נפגע מצרור של חייל סורי ומת במקום. בסיומו של הקרב, אשר נמשך כ-5 שעות, ולאחר שרוב פיקוד הגדוד נפגע בקרב ונהרגו 36 חיילים, נכבש היעד. 
על התנהלותו בקרב זה עוטר בעיטור המופת על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר.
קליין הניח אישה, בן ובת. הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בחיפה.
אגיסהיים

גאוגרפיה

אגיסהיים הוא כפר אלזסי טיפוסי אשר ממוקם על דרך היין באלזס (צר') חמישה ק"מ דרום-מערבית מהעיר קולמר. בדומה לכפרים רבים מאלזס מוקף הכפר בגבעות בהן ניטעו כרמים עוד בימי הביניים.

היסטוריה

בשנת 1865 נמצאו באגיסהיים שרידים ליישוב מהתקופה הפלאוליתית.
הכפר אגיסהיים נוסד במאה ה-12 בסמוך לארמון שהוקם במהלך המאה ה-11.
העיר עברה את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת פרוסיה-צרפת וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת.

כלכלה

אגיסהיים ידוע ביינות הלבנים המיוצרים בו ובמיוחד יין גווירצטרמינר. סמיכותו של הכפר לדרך היין ויופיו הייחודי מושכים אליו תיירים רבים, רובם צרפתים וגרמנים. אגיסהיים נבחר לכפר האהוב ביותר על הצרפתים בשנת 2013.
סאנטר-עמק הלואר

גאוגרפיה

שטח חבל סאנטר-עמק הלואר מורכב בעיקר ממישורים ומרמות, בעלי תכונות מגוונות - מהקווסטות  העשויות מאבן גיר, ליער הענק של אורליאן (הגדול ביותר בצרפת), ועד השטח רווי האגמים, אהוב הציפורים וחיות הציד, הנושא את השם סולוניה. 
את שטח החבל חוצה הנהר הארוך בצרפת, נהר הלואר (275 ק"מ), ממזרח למערב. הנהר מכיר רמות ספיקה משתנות, והיות ופלגים רבים פוגשים אותו בשטח החבל, החבל נמצא בסכנת הצפה.
הסממן הבולט של החבל הוא עמק הלואר, הידוע גם כ-"הגינה של צרפת" ו"ערש השפה הצרפתית". רוב טירות עמק הלואר המפורסמות שוכנות בו, והן מביאות לחבל תיירים רבים.

כלכלה

חבל ארץ סאנטר-עמק הלואר הוא במקום הראשון בגידול דגן באירופה, והוא החמישי בחבלי צרפת מבחינת תעשייה. תעשיית המשקים החקלאיים באזור מעסיקה כ-70,000 איש (מעל 7% מהתעסוקה בחבל).
אזור אורליאן - שארטר ידוע בכינויו "עמק הקוסמטיקה" משום גדושת המקום בתעשייה זו. העמק מעסיק כ-16,000 איש ומגלגל הכנסה של כ-2.5 מיליארד אירו.
שולמית גרוס

ביוגרפיה

גרוס נולדה בשם שולמית ליפשיץ ב-1923 בגרודנו שבפולין (כיום הורדנה בבלארוס), בתם של פרידה לבית הירשוביץ ומאיר ליפשיץ (Lifszyc), סוחר.
למדה בגימנסיה "תרבות" בעיר, והמשיכה בפקולטה להנדסה ובניין בפוליטכניון הממלכתי שבמינסק. כשגרמניה פלשה לברית המועצות בקיץ 1941 נמלטה לטשקנט שבאוזבקיסטן, ושם המשיכה בלימודיה בפקולטה לגאולוגיה וסיימה בהצטיינות ב-1945. הוריה נספו בטרבלינקה ב-1943. עם סיום לימודיה עסקה במחקר גבישים באוניברסיטת מוסקבה. ב-1947 חזרה לפולין, וב-1950 עלתה לישראל עם בעלה, במאי הקולנוע נתן גרוס, ובנם התינוק יעקב. לאחר מספר שנים נולדה בתם עליזה.
עבדה כמינרלוגית בוועדה לאנרגיה אטומית ובמכון הגיאולוגי לישראל. נפטרה ב-2012.

מחקריה

שולמית גרוס התפרסמה בעולם בעקבות מחקריה על המינרלים של תצורת חתרורים. באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 גילתה קבוצת חוקרים מהאוניברסיטה העברית בירושלים והמכון הגאולוגי לישראל, שכללה את יעקב בן-תור, שולמית גרוס וליזה הלר-קלאי, כי לסלעים בתצורת חתרורים מאפיין ייחודי - הרכבם המינרלוגי. אנליזה של הסלעים גילתה בהם מינרלים נפוצים דוגמת וולאסטוניט, דיופסיד, גארנטים ואנורתיט, אבל גם מינרלים נדירים דוגמת ספוריט (Ca₅(SiO₄)₂CO₃), בראונמילריט (Ca₂(Al,Fe)₂O₅), גהלניט ([Ca₂Al[AlSiO₇) ולרניט (Ca₂SiO₄) היציבים בטמפרטורות גבוהות וידועים ממקומות בהם סלעי גיר צורניים עברו התמרת מגע ממחדרים של סלעים געשיים, בעיקר בזלת. סביבה נוספת שבה מופיעים מינרלים אלו היא מעשי ידי אדם - בצמנט פורטלנד, מוצר בסיסי של תעשיית הבנייה. תהליך ייצור הצמנט דומה לתהליך המתרחש בזמן התמרת המגע - חימום תערובת של קירטון וחרסית בטמפרטורה גבוהה (1300°C).
שולמית גרוס הרחיבה את חקר המינרלים, וב-1977 פרסמה עבודת מחקר שבה תיארה 123 מינרלים שונים שהתגלו בתצורת חתרורים. חמישה מהם התגלו קודם לכן באתר בודד אחד בעולם, ושמונה היו ידועים רק כתוצרים סינתטיים של תעשיית המלט. גרוס גילתה גם מינרלים חדשים. היא תיארה שלושה מהם וקראה להם בנתוריט ((Ca₆(Cr,Al)₂(SO₄)₃(OH)₁₂•26(H₂O - על שם פרופ' יעקב בן-תור), יעלימיט ((Ca₄Al₆O₁₂(SO₄ - על שם הר יעלים ונחל יעלים, תוואי שטח בולטים בבקעת חתרורים) וחתרוריט (Ca₃SiO₅ - קרוי על שם התצורה). היא זיהתה מינרל חדש רביעי, אך לא הספיקה לתארו, ואת המלאכה השלימו דיטמר ובר (Dietmar Weber) ואדולף בישוף (Adolf Bischoff), צמד מינרלוגים גרמנים בשנת 1994, והם קראו למינרל גרוסיט (CaAl₄O₇) לכבודה.
שולמית גרוס גם הוכיחה כי המינרלים המיוחדים של תצורת חתרורים נוצרו כתוצאה משריפה, והצליחה לייצר במעבדה את רוב המינרלים הבונים את סלעי חתרורים על ידי חימום של סלעים מהתצורות שהיו במקור באזור לפני השריפה - תצורת ע'רב ותצורת טקיה לטמפרטורת ההתמרה המשוערות.
תגליותיה זיכו אותה בפרס על שם פרופ' רפאל (רפי) פרוינד מטעם החברה הגיאולוגית הישראלית בפעם הראשונה שחולק פרס זה ב-1979.
לכבודה נקרא מינרל נוסף שנתגלה בתצורת חתרורים בשם שולמיתיט (CA₃TiFe³⁺AlO₈), אחד משלושת המינרלים שקיומם אושר על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה ב-2011.
יהדות מלטה

יהדות מלטה היא קהילה יהודית קטנה במלטה שבים התיכון.
היהודים הראשונים שישבו במלטה התיישבו בה כבר במהלך שלטון האימפריה הרומית באי, ואפשר שעוד מימי הפניקים. נוכחות יהודית רציפה התקיימה באי תחת שלטון הביזנטים, הערבים, וממלכת סיציליה ששלטה באי מהמאה ה-11, ותחת שלטונה פרחה הקהילה. כאשר אוחדה ממלכת סיציליה עם ממלכת אראגון, השתנה לרעה היחס ליהודים, והם גורשו במסגרת גירוש ספרד ב-1492.
יהודים מטורקיה וממקומות אחרים שנפלו בשבי האבירים ההוספיטלרים ששלטו באי מ-1530 עד 1798, ולא הצליחו לפדותם, הקימו במלטה קהילה יהודית חדשה. האי נפתח להתיישבות חופשית של יהודים לאחר כיבושו בידי נפוליאון וסילוק האבירים ב-1798. בתקופת השלטון הבריטי באי, שהחלה עם גירוש הצרפתים ב-1800, החלה הגירה מצומצמת של יהודים למלטה, אך הקהילה לא מנתה מעולם יותר מכמה עשרות אנשים ולא תמיד היה בה רב. במהלך מלחמת העולם השנייה יהודי מלטה לא נפגעו שכן הפלישה שתוכננה אליה על ידי מדינות הציר לא יצאה מעולם אל הפועל. כמה יהודים מגרמניה אף מצאו באי מקלט בשנות השלושים.
ב-1979 נהרס בית הכנסת הישן של הקהילה בבירה ולטה, ובינואר 2000 נחנך בית כנסת חדש בעיר תשביש. כיום יש במלטה כ-200 יהודים.
ב-2013 הוקם במלטה בית חב"ד על ידי הרב חיים שלום והרבנית חיה מושקא סגל. מרכז חב"ד מלטה מפעיל את "לחיים", מסעדה כשרה למהדרין היחידה בכל מלטה.
רוברט קרלייל

קורות חייו

נולד במריהיל שבגלאזגו לאליזבת וג'וזף קרלייל. אביו גידל אותו לאחר שאמו עזבה כאשר קרלייל היה בן ארבע. בגיל 16 נשר מבית הספר ועבד בתור צייר ומעצב יחד עם אביו. בהמשך חזר ללמוד בתור סטודנט ב"מכללת קרדונלד", ולמד במרכז האמנויות המרכזי של גלאזגו. בגיל שלושים הקים חברת תיאטרון בשיתוף עם מספר חברים.

קולנוע

קארלייל התחיל את הקריירה שלו בקולנוע בשנת 1991, בתפקיד ראשי בקומדיה של קן לואץ' "ריף ראף" ובתפקיד משני בדרמה "להיות אנושי" לצידו של רובין ויליאמס.
הוא זכה להכרה במסגרת הקולנוע הבריטי כאשר שיחק בדרמות "כומר" בתפקיד גראהם, המאהב של הכומר גרג; ו"לא אוהב אותך" בתפקיד פועל הבניין ניק קמרון. לאחר מכן זכה להכרה בינלאומית כאשר כיכב בתפקיד הראשי בדרמת הקאלט של דני בויל "טריינספוטינג", בתור פרנסיס "פרנקו" בגבי העצבני והאלים.
בשנת 1997 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בקומדיה "ללכת עד הסוף", בה גילם את המובטל הגרוש גאז, שמקים עם חבריו מופע חשפנות רווחי. באותה שנה הוסיף גם הופעות מוצלחות בסרטים "שירה של קרלה", בתפקיד ג'ורג' לנוקס; ו"פנים" בדמות המאפיונר ריי.
ב-1999 הופיע בסרט "העולם אינו מספיק", מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בו גילם את דמותו של הטרוריסט הבוסני רנארד, שחוטף את אלקטרה קינג (סופי מרסו), בתו של איל הנפט אותו רצח. קרלייל המשיך והופיע בקולנוע הבריטי, כאשר שיחק לצידו של גיא פירס במותחן האימה התקופתי "רעב מטורף", בו גילם את דמותו של קולונל אייבס; ובדרמה הספרותית של אלן פארקר "האפר של אנג'לה", בה גילם את דמותו של מלאכי, אביו האלכוהוליסט של הסופר האירי פרנק מק'קורט.
בשנת 2000 שיחק במותחן "החוף" בתפקיד דאפי המכור לסמים, לצד לאונרדו דיקפריו; ובדרמת הכדורגל "ג'ימי גרימבל" בתפקיד אריק, מאמן כדורגל. ב-2001 גילם את דמותו של הרוצח השכיר פליקס דה סוזה, לצידו של סמואל ל. ג'קסון, בקומדיית הפשע "טריפ 51". קרלייל השתתף גם בפנטזיית ההרפתקאות "אראגון" בתפקיד מכשף הצללים דרוזה, ובסרט האימה "28 שבועות אחרי", בו גילם את התפקיד הראשי, הניצול דון.
בשנת 2015 ביים את השחקנים הבריטים הוותיקים אמה תומפסון, ריי וינסטון וטום קורטני בקומדיית הפשע השחורה בה כיכב "עסק משפחתי" (The Legend of Barney Thomson), המבוססת על רב מכר של הסופר הסקוטי דאגלס לינדזי.
בשנת 2017 שב לגלם את פרנסיס בגבי בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2", המשך לסרט משנת 1996.

טלוויזיה

קרלייל זכה ב"פרס האקדמיה הסקוטית לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה" על שלוש הופעותיו בסדרת המשטרה "המפצח". לאחר מכן התפרסם בתפקיד השוטר הסקוטי היימיש מקבת' בסדרה "היימיש מקבת'", עליה היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר. בשנת 2003 נבחר לגלם את דמותו של הצורר הנאצי אדולף היטלר במיני סדרה הקנדית "היטלר: עליית הרשע".
ב-2005 היה מועמד לפרס אמי עבור שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור סוחר הנשים סרגיי קרפוביץ' במיני סדרת הדרמה "הסחר האנושי".
ב-2008 שיחק בסרט הטלוויזיה "24: גאולה" בתפקיד קארל בנטון, חברו של ג'ק באואר (קיפר סאתרלנד). קרלייל גילם במשך שנתיים את הדמות הראשית של המדען המבריק ניקולאס ראש בסדרה "סטארגייט יוניברס". בנוסף, שיחק בסרטה הביוגרפי של סמנתה מורטון "The Unloved" בתפקיד האב המכה. 
החל מאוקטובר 2011 מגלם קרלייל את דמותו של עוץ לי גוץ לי ואת החיה מתוך הסרט "היפה והחיה" בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "עד עצם היום הזה" לצדם של ג'ניפר מוריסון, לאנה פרייה, ג'וש דאלאס ועוד.

חיים אישיים

קרלייל מתגורר בגלאזגו, סקוטלנד עם אשתו האמנית אנסטסיה ושלושת ילדיהם.
רסיסי חיים

עלילה

בהרבה מובנים הסרט רסיסי חיים מסמן את סוף שנות השישים, עשור שמוצא ביטוי מדויק באדם בעקבות גורלו, עוד סרט בכיכובו של ג'ק ניקולסון. הבחור הצעיר, נוטל הסמים, הנושר מהלימודים מוחלף בסרט הנוכחי בגרסה מבוגרת שלו, אדם שנטש את עולם המוזיקה הקלאסית ומצא עצמו בשדות קידוח הנפט של דרום קליפורניה. 
אחותו, פסנתרנית בעצמה, מעדכנת אותו כי אביהם לקה בשבץ וכי הוא מוגבל לבית המשפחה בוושינגטון, ובובי נוסע לשם עם חברתו זמרת הקאנטרי החובבנית שאותה עיבר, ראיוטה (קארן בלק). מסעו הוא תמונת מראה למסע הפסיכולוגי אותו הוא עובר. השיבה הביתה חושפת שדבר לא השתנה: אחיו קרל הוא מוזיקאי קלאסי לחוץ, אביו המשותק עדיין מתפקד כשליט בודד ואחותו הולכת עדיין ללא מחשבה יתרה בתלם הבורגני. למעשה המשפחה נשארה תמונת החברה שאותה בובי דחה. בובי הנמשך לארוסתו של אחיו, קתרין (סוזן אנספק), מפתה אותה בין השאר באמצעות נגינת הפרלוד של שופן. בובי מצליח לחמוק מראיוטה, אך קתרין מסרבת לעזוב עמו. בסופו של דבר בובי המתבודד ממשיך צפונה במסעו המלווה בהרס עצמי.

פרשנות

מפאת הכריזמה השופעת של ניקולסון, הקהל התעלם מההתפרצויות המשעשעות לעיתים וכן הגידופים וההשתוללות שלו כנגד הקפדנות והקונפורמיזם (התנהגות שאותה ניקולסון מביא לידי ביטוי בצורה מוצלחת למדי). הסצנה הבלתי נשכחת מהסרט בה רואים את השתלחותו הבלתי מרוסנת של בובי במלצרית היא סצנה בו בעת משעשעת, בוטה וקשה. הקהל מסמפט את הפרוטגוניסט הגברי ומזדהה עם כעסו. התנהלותו של בובי מול ראיוטה זוכה להתעלמות גם היא מצד הקהל, אשר מתייחס לתרבות הקאנטרי בזלזול. הפסנתרן המוכשר והתרבותי הוא פשוט יותר מדי טוב עבור אנשים כמו ראיוטה.
למרבה המזל, הסרט מספק זווית נוספת, כזו אשר לא חוששת להטיל ספק בביטוי לשוביניזם הגברי בסרט. שם הסרט רסיסי חיים (בתרגום חופשי מאנגלית: "חמישה קטעים קלים") מתייחס לספר תווים עבור פסנתרנים, אשר מכיל יצירות מוזיקליות שעל התלמידים לשלוט בהן לחלוטין לפני שהם עוברים לקומפוזיציות מורכבות יותר. כמו כן שם הסרט רומז, באמצעות החיבור בין הפרלוד של שופן לקשר בין מוזיקה ומין.
הסרט רסיסי חיים נוגע בהתנגשות תרבותית, בין מוזיקה קלאסית המקושרת לדופי, ובין מוזיקת קאנטרי המבוצעת על ידי תמי ויינט (כראיוטה). עם זאת תסריטה של אדריאן ג'ויס (המבוסס על סיפור שהיא והבמאי רפלסון כתבו) לא מתעקש על עליונותו של מעמד כלשהו. בדומה לבובי, קתרין מכירה בצביעות ובשחיתות, אך בשונה ממנו, היא מפנימה שאינה יכולה להציל את עצמה באמצעות סקס, מריבות וכח. היא תישאר נאמנה לערכיה ולעבודתה, ולא תיסוג לעבר התנכרות וניהיליזם.
הסרט רסיסי חיים, מושווה לעיתים לסרטו של הבמאי הצרפתי פרנסואה טריפו, "לירות בפסנתרן", שני הסרטים עוסקים באנשים הנושרים מעולם המוזיקה הקלאסית. אך בשונה מבובי, המנגן בפסנתר על משאית התקועה בפקק תנועה או משתמש בכישרונו המוזיקלי כמשחק מקדים למין, צ'ארלי קוהלר ממשיך לנגן על הפסנתר. רוברט ארואיקה דופי (ארואיקה היא יצירתו של בטהובן המוקדשת לנפוליאון, שהבטחתו הגדולה מתמוססת בסוף לאגו גדול) מהווה דמות פרוטגוניסט אמריקני בן זמננו שחייו מאופיינים על ידי חוסר זהות, אימפוטנציה וייאוש. כאשר הוא שב למסעו בסיום הסרט, בובי מזכיר לצופים את האקלברי פין, בכך שהוא מחפש שוב את המרחבים, אך בובי הוא ממש לא מתבגר חסר השכלה. למרות שהוא מתנהג לעיתים כמו האקלברי פין, המתחיל להכיר את עצמו, בובי הוא אדם מבוגר שמעשיו נובעים מתסכול, אכזריות ובעיקר הרבה מאוד ייאוש. הוא מקסים אך עם זאת מפסידן בעל כח הרסני.
סולסיזם

היסטוריה ואטימולוגיה

מקור המונח בשפה יוונית עתיקה; המילה עברה גלגולים רבים עד לשפה העברית. בתחילה אנשי הקולוניה סולי (Soli - Σόλοι) שבקיליקיה אשר באסיה הקטנה, נחשבו כשוגים בלשון באוזני האתונאים. לכן החלו היונים להשתמש בפועל סוילויקוס (soloikos) או סולוקימוס (soloikismós) על מנת לתאר אנשים ששוגים בלשון, כמו אנשי סולי, וכך נולד פועל חדש בשפה היוונית שמשמעותו "לדבר בצורה לא תקינה". מכאן עברו המילה ומשמעותה לשפה הלטינית מעט בשינוי: soloecismus; מהלטינית עברה המילה לשפה האנגלית ולבשה צורה חדשה: solecism, וממנה עברה כמות שהיא לשפה העברית: סוֹלְסִיזְם.
אמינטס הראשון, מלך מוקדון

ביוגרפיה

אמינטס היה בנו של אלקטס הראשון, מלך מוקדון ועלה לשלטון לאחר מות אביו בשנת 547 לפנה"ס בערך. ידוע שהיה לו בן בשם אלכסנדר ובת בשם גיגיה. בתקופת מלכותו הארוכה יחסית (49 שנים) הוא הצליח להוציא את ממלכת מוקדון הקטנה מהבידוד המדיני בו הייתה שרויה, וליצור קשר עם מדינות אחרות בעולם היווני. הוא שלח את בנו אלכסנדר להשתתף במשחקים האולימפיים, והוא זכה שם להצלחה רבה. בשנת 514 לפנה"ס הודח משלטונו היפיאס טיראן אתונה, ואמינטס הציע לו להיות מושל אנתומוס בצפון כלקידיקי מטעמו. אולם היפיאס דחה את ההצעה.
עם זאת, בימי שלטונו מוקדון הפכה לממלכה וסאלית של האימפריה הפרסית. בשנת 511 לפנה"ס (או 512), כאשר סיים דריווש הראשון מלך פרס את המערכה נגד הסקיתים, הוא שיגר שליחים אל אמינטס בדרישה לתת לו "אדמה ומים" כסמל לכניעה. אמינטס הסכים, ואף ערך סעודה לשליחים הפרסיים, אולם הפרסים התנהגו בגסות רבה, ולפיכך בנו של אמינטס אלכסנדר הראשון רצח אותם. הפרסים הקימו ועדת חקירה כדי לבדוק את הפרשה, אולם אלכסנדר  הצליח להשתיק אותם באמצעות שוחד שהעניק לראש החוקרים. בשוחד נכללה גם אחותו גיגיה.
נות'הלם, מלך סאסקס

נות'הלם (באנגלית: Noðhelm) או נונה (Nunna) היה מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השביעית ובראשית המאה השמינית. ככל הנראה נות'הלם מלך לצד המלכים ואט אוסריק, אתלסטאן וכן לצד ברייני וייתכן שכל אחד מהם היה חבר במועצת זקנים (אלדרמן), והם שלטו יחדיו בממלכה. 
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של נות'הלם. מרבית פרטים אלה ידועים מצווים מלכותיים אשר שרדו עד ימינו. 
צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 692 מציין כי המלך העניק במתנה אדות לאחותו נות'גיית' (Noðgyð) בצו זה מכונה נות'הלם בכינוי "מלך סאת'סאקס" (Nothelmus rex Suthsax’) אולם לצד חתימתו הוא מכונה בשם המקוצר "נונה מלך סאסקס" (Nunna rex Sussax’). האדמות שימשו את נות'גיית' לצורך בניית כנסייה ומנזר. עוד מצוין בצו כי נות'גיית' מתחייבות להיות נזירה ולעלות לרגל לאתרי דת נוצריים. 
צו זה מעיד על מאמצי משפחת המלוכה (הנוצרית) באותה עת, לנצר את האוכלוסייה הפגאנית ברובה.
נות'הלם חתום על צו נוסף משנת 714 (ייתכן שמדובר בטעות, ומדובר מצו משנת 717) בשם "נונה מלך סאת'סאקס" (Nunna rex Suthsax’). 
שני הצווים האמורים מסייעים לתארך את מלכותו של נות'הלם, שקדמה לשנת 692, ושהסתיימה עם פטירתו, לאחר שנת 717.
בצו משנת 717, עליו חתומים כעדים המלך אתלסטאן, והמלכה אתלתרית' רעייתו, מביע נות'הלם את צוואתו להיקרב בכנסייה בנורטון.
מקור נוסף לפרטים אודות תקופת מלכותו של נות'הלם הם "דברי הימים האנגלו סקסים", בהם מצוין כי סייע לבן בריתו, איין מלך ממלכת וסקס כנגד גריינט מלך הברטונים בשנת 710. ההיסטוריונים סבורים כי קרב זה נערך בלנגפורט שבסומרסט.
על צו נוסף שהוציא, המתוארך לשנת 775 (כנראה מדובר בטעות, ובצו הקודם לשנת 692), חתום קונרד מלך וסקס כעד, דבר המעיד על ברית בין ממלכת סאסקס לממלכת וסקס בתקופה זו. יש היסטוריונים הסבורים כי צו זה מזויף.
אנציקלופדיה לחכמי גליציה

אנציקלופדיה לחכמי גליציה (נקראת גם מאורי גליציה) היא אנציקלופדיה ביוגרפית, גנאלוגית וביבליוגרפית של רבני יהדות גליציה והספרות תורנית שלהם.
מחבר האנציקלופדיה הוא חוקר יהדות גליציה ורבניה, מאיר וונדר, שהאנציקלופדיה היא מפעל חייו.

האנציקלופדיה

באנציקלופדיה תמונות, צילומי מסמכים, מפות, תרשימים, איורים, לוחות ומפתחות. בראש כל כרך מופיעה רשימת שמות המשפחה שנסקרים בו, בתעתיק עברי - יידי ולטיני. בסוף כל כרך נוסף אינדקס לפי שמות הקהילות היהודיות בגליציה שהוזכרו בכרך, מלבד מפתח אישים ומפתח ספרים.
האנציקלופדיה ראתה אור בשישה כרכים שנדפסו בין השנים ה'תשל"ח, 1978 - תשס"ה, 2005, ומכסה את תולדות חכמי ורבני גליציה בטווח השנים שבין 1772 עד לשואת יהודי אירופה.
לפי דברי העורך, הנחו את עבודתו לעיתים שיקולים חינוכיים-חרדים, הוא לא פגע בדיוק הנתונים. אך למשל, השמיט את הערך על הרב מרקוס אהרנפרייז, לפי המלצתו של הרב ברוך שמעון שניאורסון.
ג'ין מנסון

ביוגרפיה

מנסון נולדה בקליבלנד, אוהיו, לאב סופר ולאם זמרת. חלק ניכר מילדותה עשתה במקסיקו, שם למדה בבית הספר האמריקני. לאחר שובה לארצות הברית למדה במכללת אורנג' קוסט בקוסטה מסה, קליפורניה, קיבלה תואר במוזיקה, ולמדה משחק בסטודיו השחקנים המפורסם בניו יורק אצל הבמאי והמפיק לי סטרסברג. היא קיבלה תפקידים אחדים בסדרות טלוויזיה, אך התפרסמה לראשונה בקנה מידה נרחב עם היבחרה לככב כ"נערת החודש" בגיליון אוגוסט 1974 של המגזין הארוטי פלייבוי.
הקריירה שלה כזמרת ושחקנית קיבלה פריצת דרך עם מעברה לצרפת זמן קצר לאחר הופעתה בפלייבוי, שם הפכה לכוכבת וזכתה לפופולריות ברחבי אירופה, בעיקר במדינות הפרנקופוניות, עם מכירות תקליטים בלמעלה מ-20 מיליון עותקים. היא הוציאה אלבומים במגוון סגנונות, ממוזיקת פופ דרך גוספל ועד קאנטרי. במרץ 1979 הופיעה בבנייני האומה בירושלים כנציגת לוקסמבורג בתחרות האירוויזיון ה-24 שאירחה ישראל, והגיעה למקום ה-13 עם השיר J'ai déjà vu ça dans tes yeux ("כבר ראיתי זאת בעיניך"). היא גם קיבלה תפקידים במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. בשנות ה-90 שיחקה לאורך זמן באופרת סבון יומית מצליחה בצרפת בשם "ריביירה", וכן אירחה מספר תוכניות טלוויזיה בצרפת.
מנסון נישאה 4 פעמים. מנישואיה השניים למפיק הקולנוע הצרפתי-יהודי ממוצא אלג'יראי אנדרה ג'אווי נולדה בתם ג'ניפר ג'ין, כיום זמרת מפורסמת בזכות עצמה המחוברת מאוד לשורשיה היהודיים ופועלת בשם הבמה העברי שיראל ביתן. שיראל התמודדה בעונה השלישית של The Voice ישראל.
אבודים בריבוע

מבנה התוכנית

בכל פרק יובל סגל ונעמי לבוב מלמדים זה את זו נושאים במתמטיקה, תוך הצגת קטעים קומיים המבהירים את הנושאים בהם עוסק כל פרק. בקטעים משתתפים מלבדם גם אילן רוזנפלד, קובי פרג', ערן מור והילה מצקר-הלוי. (מופע סטנד-אפ, אליס והזחל, הפיראטים, הזורגים, הפועלים במגדל בבל, אריסי "הכמעט שולטת בדרקונים" (פרודיה על דאינריז טארגאריין) ודמויות היסטוריות: פיתגורס, אטילה ההוני ואיוואן הרביעי).