הפיגוע בדומא

הפיגוע

ב-31 ביולי 2015, לפנות בוקר, הושלכו בקבוקי תבערה לעבר שני בתי מגורים בדרום-מערב דומא. כתוצאה מכך נהרג עלי סעד דוואבשה, פעוט בן 18 חודשים, ונפצעו אנושות הוריו ואחיו בן הארבע. על אחד הבתים רוססו מגן דוד וכתובות בעברית: "יחי המלך המשיח" ו"נקמה".
לדברי אבראהים דוואבשה, קרוב משפחה, הוא שמע זעקות לעזרה, רץ לכיוון הבית שעלה באש וראה שני רעולי פנים לבושים בגדים שחורים עומדים מעל סעד וריהאם דוואבשה, שעלו באש מחוץ לביתם. עד ראייה שני, עלי ראקי, העיד גם הוא שראה שני רעולי פנים. שכן אחר אמר שהיו ארבעה תוקפים, ושכנה אחרת אמרה שראתה שאחד מהם שבר חלון וזרק צמיג בוער לתוך הבית. 
הפצועים, שסבלו מכוויות קשות, פונו לבית חולים בשכם, וכעבור זמן קצר הועברו ביוזמת ישראל לבתי החולים תל השומר וסורוקה. ב-8 באוגוסט מת מפצעיו אבי המשפחה, סעד דוואבשה. ב-7 בספטמבר נפטרה מפצעיה גם האם, ריהאם דוואבשה. בנם בן הארבע, אחמד דוואבשה, שנפצע קשה בפיגוע, עבר שיקום ממושך, וכחצי שנה לאחר הפיגוע שב ללכת באופן עצמאי. ביולי 2016 שוחרר מבית החולים.

החקירה

מערכת הביטחון חשדה שההצתה בדומא נעשתה על ידי התארגנות יהודית שמטרתה הפלת המדינה והקמת "שלטון יהודי". בעקבות זאת החלה מערכת הביטחון להפעיל אמצעים נרחבים כלפי אנשים שלדעת השב"כ היו קשורים להתארגנות זאת ולמעשים שיוחסו לה, בהם הצתת כנסיית הדורמיציון. היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין אישר בעקבות האירוע הוצאת צו מעצר מנהלי לשלושה פעילי ימין קיצוני, מאיר אטינגר, אביתר סלונים ומרדכי מאייר. עשרות פעילים נוספים קיבלו צווי הרחקה מאזורים ביהודה ושומרון.
בספטמבר 2015 פורסם כי שר הביטחון, משה יעלון, אמר בפורומים סגורים כי מערכת הביטחון יודעת מי הקבוצה האחראית לפיגוע, אך נמנעת מהעמדה לדין כדי שלא לחשוף מקורות מודיעיניים. יעלון הוסיף כי הוא משוכנע שמבצעי הפיגוע הם יהודים.
מצלמות אבטחה מדומא תיעדו רכב שהגיע במהלך הלילה לאזור הבית השרוף, ומאמצים של השב"כ הופנו למציאת האדם שסיפק את הרכב בתקווה שהלה יוביל אל המבצעים עצמם. במסגרת זו נעצרו חשודים ונחקרו בידי השב"כ, חלקם במשך 21 יום. בסופו של דבר הודיע השב"כ שהם אינם אשמים, ולפי כתב האישום הגיע בן אוליאל לדומא ברגל.
בסוף נובמבר 2015 וב-3 בדצמבר 2015 הוחל בביצוע מעצרים, ופורסם שמספר חשודים יהודים נעצרו בקשר להצתה ולרצח. מהחשודים נמנעה זכות הפגישה עם עורך דין. לפחות חלק מהחשודים עברו, כל אחד בנפרד, תרגיל בכלא עכו, שבו נכלאו עם שוטרים שהתחזו לאסירים שכביכול עברו עבירה חמורה בפני החשוד ודרשו ממנו שיודה בפניהם על עבירות שהוא ביצע בתור מאזן אימה שיבטיח שהחשוד לא ילשין על האסירים. בתרגילים אלו הודו חלק מהחשודים בהצתות שונות, אך אף אחד מהחשודים לא הודה במעורבות בפיגוע בדומא. הקלטות המדובבים והעצורים בתרגיל כלא עכו נחשפו בתוכנית התחקירים עובדה.
משלושה מהחשודים, בהם שני קטינים, נמנעה זכות הפגישה עם עורכי דינם במשך שלושה שבועות, פרק הזמן המרבי שמאפשר החוק. נגד צעד זה הוגשו עתירות לבית המשפט המחוזי, אך העתירות נדחו, וערעורים שהוגשו לבית המשפט העליון נדחו אף הם.
בשלב זה, הוחל בנוהל פצצה מתקתקת, שימוש ראשון בנוהל זה בחקירת יהודים. תחילה נעשה שימוש בלחץ פיסי כנגד הקטין, שבמהלך שלושה סבבי חקירה בנוהל זה הודה בביצוע הפיגוע בדומא, אך לאחר שהלחץ הפיסי הופסק חזר בו, והחוקרים לא האמינו להודאה שנתן בשל בעיות גרסה. בהמשך, הודה הקטין בתכנון הפיגוע אך לא בהשתתפות בו. החקירות שברו את רוחו של הקטין והובילו אותו לניסיון התאבדות. במהלך אחד הדיונים בבית המשפט בכה הנער בפני השופט וביקש לסיים את חייו.
במשך שבעה עשר יום שמר החשוד העיקרי, עמירם בן אוליאל, על זכות השתיקה. כשהופעלו נגדו הלחצים הפיזיים הוא הודה במעשה, אך התעקש שעשה את המעשה לבדו וכשהועבר לחקירת משטרה סירב לחזור על ההודאה. לאחר יממה וחצי של מנוחה, נענה לדרישת השב"כ ושחזר את המעשה בכפר דומא. לקראת תום 21 ימי איסור המפגש עם עורך דין הועבר בן אוליאל ל"חקירת צורך" נוספת שלא הניבה מידע נוסף.
לאחר שהותר להם להיפגש עם עורכי דינם, כפרו בן אוליאל והקטין בהאשמות נגדם וטענו שהודו במעשים רק בשל עינויים שעברו במהלך החקירה.

שימוש באמצעים חריגים

כבר לפני ביטול ההודאות שניגבו מבן אוליאל ומהקטין במהלך החקירות (ראו להלן), עוררו טענות על שימוש בעינויים מחאה ציבורית רחבה ודרישה לבדיקת הטענות. בתקשורת פורסמו ניסיון ההתאבדות של הקטין, הפצרתו בבכי בפני שופט להפסיק את החקירות, ובקשתו של הקטין להרוג אותו. במסגרת המאבק הציבורי התראיינו הוריו של הקטין במספר כלי תקשורת, תוך הצללת פניהם וטשטוש פרטיהם האישיים האסורים בפרסום. במקביל נפגשו ההורים עם שרת המשפטים איילת שקד וביקשו ממנה לפעול לטוהר החקירות.
שירות הביטחון הכללי, העוסק בחקירה, הודיע שהחקירה נועדה לחשוף התארגנות לפיגועים עתידיים, וכי היא מתנהלת על פי אמות המידה המקצועיות והמשפטיות המקובלות לסיכול התארגנויות כאלה.

המשפט

ב-3 בינואר 2016 הוגשו כתבי אישום נגד בן אוליאל בעבירות של רצח ונגד הקטין בגין תכנון המעשה. הם הואשמו, עם שני נאשמים נוספים, גם בסעיף של חברות בארגון טרור. בכתב האישום נטען שהשניים תכננו את הפיגוע כנקמה על רצח מלאכי רוזנפלד בפיגוע ירי בידי חוליית חמאס בסמוך לצומת קידה, ליד דומא, ביוני 2015. כמו כן טען השב"כ כי הנחקרים היו חלק מהתארגנות שנקראה "קבוצת המרד", התארגנות שעל פי הפרסומים החלה באוקטובר 2013, ושאפה לבצע פעולות אלימות נגד פלסטינים במטרה לגרום למלחמה בין יהודים ופלסטינים, וכתוצאה מכך להפיל את השלטון ולהמליך מלך על פי ההלכה.
בן אוליאל והקטין נעצרו עד תום ההליכים המשפטיים. משפט הזוטא התנהל בדלתיים סגורות ותחת צו איסור פרסום בפני הרכב של שלושה שופטים בבית המשפט המחוזי מרכז. פתיחת המשפט התעכבה בין השאר בגלל חילופים בייצוג המשפטי של בן אוליאל, לאחר שעורכי הדין יורם שפטל ויצחק בם התפטרו במחאה על כך שנאסר עליהם להיפגש עם בן אוליאל, ואף נמנעה מהם האפשרות לשוחח עמו באמצעות הטלפון. מעבר להודאה ולשחזור, טענו בתביעה שכתבי האישום מסתמכים גם על פרטים מוכמנים שבן אוליאל ידע לתאר בהודאתו. בנובמבר 2016 נפתח משפט זוטא בשאלת קבילות ההודאות שנגבו מהנאשמים. טענת ההגנה היא שההודאות נגבו בלחץ עינויים, ושהשימוש בהם היה בלתי חוקי מאחר שהנסיבות מראות שהמטרה לא הייתה סיכול פיגועים נוספים. בחודש יוני קיבל בית המשפט המחוזי מרכז חלק מטענות ההגנה ופסל הודאות שנגבו תחת שימוש ב'אמצעים המיוחדים' ואת ההודאות שנגבו מהקטין לאחר השימוש באמצעים אלו. בית המשפט אישר את ההודאות שנגבו מבן אוליאל לאחר השימוש באמצעים המיוחדים כולל שחזור שביצע, וכן ממצאים של "תרגיל מדובבים" שנעשה לקטין.
באפריל 2018, במהלך סיכומי משפט הזוטא, הודתה הפרקליטות שחלק מההודאות של הנאשמים ניתנו תחת לחץ חריג ועל כן הן פסולות ולא ניתן להשתמש בהן כראיה כלשהי. עם זאת דרשה הפרקליטות ששאר הודאות הנאשמים יוכרו ככאלו שניתנו תחת רצון חופשי, מכיוון שניתנו שלא בזמן בו הופעלו על הנאשמים אמצעים חריגים.
בעקבות כך בוטלו כל הראיות כנגד הקטין שנגעו לאירוע בדומא והוא שוחרר, לאחר שנתיים וחצי של מעצר, למעצר בית באיזוק אלקטרוני ובתנאים מגבילים נרחבים. בית המשפט העליון דחה את ערעור הפרקליטות בעניין וקבע ש"ההחלטה במשפט זוטא יוצרת כרסום של ממש בעוצמת הראיות", הן ביחס לאישום הנוגע לדומא והן ביחס לזה הנוגע לכנסיית הדורמציון.
ב-11 במרץ 2019, במשפט אחר שהתנהל במקביל, החליטה הפרקליטות לחזור מכתב האישום בעניינו של אחד הנחקרים האחרים בתרגיל כלא עכו, שהודה בעקבות התרגיל בהצתה בכנסיית הדורמציון יחד עם אחר, לאחר שעוד קודם לכן ההודאות במהלך התרגיל ובעקבות התרגיל נפסלו על ידי השופטת, ברנט. בעקבות זאת, שני הנאשמים זוכו.
במאי 2019 חתמה הפרקליטות על הסדר טיעון עם הקטין, במסגרתו שונה סעיף האישום שייחס לו את תכנון הרצח בדומא, לסעיף המייחס לו קשירת קשר לביצוע פשע ממניע גזעני. הצדדים הוציאו הודעות סותרות לתקשורת לגבי מהות ההודאה בכתב האישום המתוקן. הפרקליטות טענה שהסעיף המתוקן בו הודה הקטין מתייחס לתכנון ההצתה שהובילה למותם של בני משפחת דוואבשה בדומא. עורך דינו של הקטין, לעומת זאת, טען: "מי שקורא את כתב האישום, רואה שהוא מנותק מהפרשה של דומא". 
בנוסף, כלל כתב האישום המתוקן בו הודה הקטין שלושה אירועי הצתה ומעשי תג מחיר ברכוש, שאינם קשורים לפיגוע בדומא. סעיף הצתת כנסיית הדורמציון, נמחק מכתב האישום המתוקן. אישום החברות בארגון טרור עודו נתון במחלוקת והדיונים סביבו יימשכו בבית המשפט עד לקבלת הכרעה.

תגובות לפיגוע

הפיגוע בדומא אירע מספר שעות לאחר אירוע הדקירות הקשה במצעד הגאווה בירושלים, וכמה ימים לאחר מכן מתה אחת מפצועי הדקירות. שני האירועים נקשרו יחד בתגובה הציבורית כפשעי שנאה.
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין פרסם בצהרי יום הרצח פוסט בדף הפייסבוק שלו, שבו פנה בערבית אל אזרחי ישראל הערבים, ולאחר מכן בעברית אל אזרחי ישראל היהודים, במילים שקיבלו הד ציבורי נרחב: "יותר משאני חש בושה, אני חש כאב. כאב על רציחתו של תינוק קטן. כאב על שבני עמי בחרו בדרך הטרור ואיבדו צלם אנוש. דרכם אינה דרכי. דרכם אינה דרכינו. דרכם אינה דרכה של מדינת ישראל ואינה דרכו של העם היהודי". הוא קרא לחשבון נפש במדינת ישראל ובחברה היהודית ומאבק נחוש באלימות ובגזענות, ובמקביל פנה אל בני העם הפלסטיני בבקשה ש"לא להיכנע לרגשות הזעם והכעס... ולהיזהר מלהיגרר למעשים מזיקים ומיותרים". דבריו של ריבלין צוטטו מאז שוב ושוב, בארץ ובעולם.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הביע בבוקר הפיגוע זעזוע מהמקרה שאותו כינה "פיגוע טרור לכל דבר".
למחרת הפיגוע, ב-1 באוגוסט, ערכה תנועת "שלום עכשיו" עצרת מחאה בכיכר רבין בתל אביב, שבה נאמו ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, נאסר דוואבשה, דודו של התינוק שנרצח, יו"ר מרצ זהבה גלאון, ומזכ"ל "שלום עכשיו" יריב אופנהיימר.
ביוזמת מפלגות האופוזיציה קיימה הכנסת ב-4 באוגוסט דיון פגרה, בעקבות הרצח במצעד הגאווה בירושלים וההצתה בדומא. בדיון תקפו חברי הכנסת ציפי לבני, סתיו שפיר, יאיר לפיד ואחמד טיבי את הממשלה ואת העומד בראשה, בנימין נתניהו. בשם הממשלה השיב השר לביטחון פנים גלעד ארדן, שתקף חזרה את האופוזיציה.
בעקבות מותו של סעד דוואבשה הביע נתניהו צער על מותו, והוסיף: "השבוע בישיבת הקבינט המדיני-ביטחוני קיבלנו החלטות שיסייעו להילחם במחוללי טרור, לרבות שימוש במעצרים מנהליים וקידום הצעת חוק הטרור. לא נשלים עם טרור מכל צד שהוא".
לגבי כמה מחבלים שביצעו פיגועים נטען בכתב האישום נגדם שהם נימקו זאת ברצון לנקום על הפיגוע בדומא, בהם גם מבצעי פיגוע הירי במתחם שרונה.
בסקר "מדד השלום" בשנת 2015 עלה כי רוב היהודים סבורים כי אם המעשה בוצע בידי יהודים זוהי פעולת טרור (57% בטוחים כך ועוד 24% חושבים כך). כ-13% מהיהודים חושבים או בטוחים שגם אם יתברר שהשלכת בקבוק התבערה בוצעה על ידי יהודים בכוונה תחילה, אין לראות בכך פעולת טרור.
בחתונה יהודית שנערכה בירושלים בדצמבר 2015, בעת חקירת השב"כ של החשודים בביצוע הפיגוע, צולמו חוגגים רוקדים ומנופפים בסכינים וכלי נשק אחרים, ואחד מהם נראה דוקר שוב ושוב את תמונתו של הפעוט שנרצח, עלי דוואבשה. סרטון המציג את המאורע נחשף בחדשות ערוץ 10 והתפרסם בהמשך בכלי תקשורת רבים בישראל, בעת גל המחאה על העינויים שהופעלו נגד הנחקרים בנוגע לפיגוע, ועורר סערה. במרץ 2016 פורסם שכתבי אישום יוגשו כנגד עשרה מהמשתתפים בחתונה, כולל החתן, בעבירות של הסתה, החזקת נשק והפרת צווי הרחקה ובאוקטובר 2016 הוגשו כתבי אישום כנגד 13 משתתפים בחתונה. בעקבות בקשה של עורכי דין של הנאשמים ציין השופט נעם סולברג: "על הנפת התמונות של בני משפחת דוואבשה נודע לשב"כ רק בדיעבד... גם לעת הזאת, לא ידוע לגורמי המשיבה מי יזם את הנפת התמונות ומי הביא אותן לחתונה... על סמך חומר החקירה החסוי שהובא לעיוני והמידע שנמסר לי במענה לשאלותי: לא הייתה מעורבות של שב"כ באירוע נושא כתב האישום – לא הדחה ולא פרובוקציה."

טענות שהאירוע לא נעשה בידי יהודים

היו שהצביעו על סימנים המטילים לדעתם ספק בכך שמדובר באירוע שבוצע בידי יהודים, וקראו לחקור את האפשרות שההצתה נעשתה על ידי ערבים מקומיים כחלק מריב חמולות, בפרט על רקע הצתות נוספות בדומא, לפני האירוע ולאחריו. הרב שמואל אליהו כתב כי נוסח הכתובת "יחי המלך המשיח" צריך להוביל לחשד שמדובר בחיסול חשבונות, ושהעצורים המנהליים נעצרו לשווא.
במרץ וביולי 2016 אירעו שני מקרים נוספים של הצתת בתים של בני חמולת דוואבשה בדומא. בשני המקרים טענה משטרת ישראל שמדובר בקצר חשמלי או באירוע פלילי מקומי שהועבר לטיפול המשטרה הפלסטינית. במאי 2018 שוב פרצה דליקה בבית של חמולת דוואבשה לאחר שאלמונים שברו את חלונותיו וזרקו לתוכו בקבוקי תבערה. האש כובתה ללא נפגעים. בעלי הבית ודובר של הרשות הפלסטינית טענו שהשריפה הוצתה בידי מתנחלים. מנגד, המשטרה פרסמה שמחקירה ראשונית עולה שמדובר בקצר חשמלי.