google/wiki40b huggingface dataset:
רם וינוגרד

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית ליוסף ורבקה, שהיו בשליחות חינוכית בארצות הברית וחזרו באותה השנה לישראל. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים ובמסלול הסדר בישיבת הר עציון. שירת ביחידת מגלן]. בשנת 1992 הוסמך לרבנות.
בשנת 1994 סיים את לימודי המשפטים בהצטיינות באוניברסיטה העברית בירושלים. את ההתמחות עשה בבית המשפט העליון אצל השופט אליעזר גולדברג וכעבור שנתיים הוסמך לעריכת דין. בשנת 1996 סיים לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. עבד כעורך דין במשרד העוסק בתחום האזרחי בירושלים ועם השנים נעשה שם לשותף. שימש כמורה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללה האקדמית למשפטים ברמת גן.
בשנת 2003 התמנה לשופט בבית משפט השלום בירושלים. בשנת 2012 התמנה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בשנת 2018 נכנס בשנית לרשימת המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון לאחר שמועמדותו הקודמת בשנת 2017 לא צלחה.
נשוי לעו"ד תהלה וינוגרד, סגנית היועץ המשפטי במשרד מבקר המדינה, ואב לארבעה. גר בירושלים.

מפסיקותיו

בשנת 2012 הורה על פינוי שלוש משפחות יהודיות מבית מגורים בעיר חברון לאחר שקיבל את טענות הבעלות של העותרים הפלסטינים.
בדצמבר אותה שנה ישב בהרכב שופטים שהרשיע את הרב אליצור סגל בעבירת "העלבת עובד ציבור", בגין מאמר שפרסם ב-2004 נגד הרב הצבאי הראשי דאז, תא"ל ישראל וייס. לימים בשנת 2017 הפך בית המשפט העליון את פסק הדין ובהרכב של תשעה שופטים, זיכה את סגל פה אחד.
בשנת 2014 פסק כי פעילות נגד התבוללות אינה מהווה בהכרח עבירה פלילית.
בשנת 2015 קיבל את ערעורו של פעיל הר הבית וחבר המחתרת היהודית יהודה עציון וביטל את הרחקתו מההר. בהחלטתו ביקר את התנהלות המשטרה בפרשה וקבע כי התנהגותה כלפי עציון מהווה "מדרון חלקלק".
בדצמבר 2017 דחה את תביעת העותרים הפלסטינים, תוך כדי גילוי שליטה בחוקי הקרקעות העות'מאניים, וקבע כי אדמות קיבוץ ראש צורים שבמרכז גוש עציון, שייכות לחברת הימנותא שבבעלות הקרן קיימת לישראל.
בשנת 2018 דחה את תביעת 130 מיליון ש"ח של עיריית ירושלים נגד יזם פרויקט הולילנד הלל צ'רני, והשית עליה הוצאות משפט של יותר ממיליון ש"ח.
בינואר 2019 ישב בהרכב שופטים שהחמיר את העונש שהשית בית משפט השלום על מהנדס הבטיחות אורן ורשבסקי, שהורשע בגרימת מותה ברשלנות של סגן הילה בצלאלי בטקס המשואות ב-2012. הרכב השופטים ווינוגרד בניהם לא הסתפקו ב־400 שעות לתועלת הציבור שהשית על ורשבסקי, ביהמ"ש השלום וגזרו עליו תשעה חודשי מאסר. וזאת בשל קביעתם כי "אין ראיות התומכות בהחלטת בית משפט השלום להקל בעונשו של ורשבסקי בשל מצבו הבריאותי".
אורתוס

במיתולוגיה היוונית, אורתוס (גם אורתרוס, אורת ואורפוס) היה כלב בעל שני ראשים ואחיו של קרברוס, שהוריו היו המפלצות הכתוניות אכידנה וטיפון. לפי חלק מהסיפורים, היה הוא ולא טיפון אביהן של חלק מצאצאי אכידנה: הכימרה, הספינקס, ההידרה וגם, לפי הסיודוס, האריה מנמאה.
אורתוס היה שייך לטיטאן בעל שלושת הגופים, גריאון. אורתוס ורועה הצאן של גריאון, אוריטיון, הופקדו על שמירת עדר הפרות האדומות של גריאון באי אריתיה, אחד מאיי ההספרידות בקצה המערבי של הים התיכון. הרקולס הרג את אורתוס, אוריטיון וגריאון ולקח את העדר האדום, ובכך השלים את מטלתו העשירית.
לפי סיפור אחר, אורתוס נתפס ואולף על ידי אדיפוס.
סולבי אוטסן

קריירה

אוטסן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויקינגור, בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. במשך 3 עונות הוא ערך 36 הופעות במדי ויקינגור. בשנת 2004 חתם ביורגודן השוודית, בשנת 2005 זכה עם הקבוצה באליפות. בשנת 2008 חתם בסונדרייסק תמורת 100 אלף אירו. בקיץ 2009 סלטיק הביעה עניין בשחקן, אך סונדריסקה לא אישרה להוציא את העסקה לפועל. ביוני 2010, חתם בפ.צ. קופנהגן ל-3 שנים תמורת 1.4 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט 2010 הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בסיום המשחק עלתה קופנהגן לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שהפסידה 2-1 במשחק הראשון שנערך בנורווגיה (עלתה בזכות שערי חוץ). באותה עונה אוטסן היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשמינית גמר המפעל. ב-1 באוגוסט 2013 חתם לשנתיים באוראל הרוסית.
ב-7 באוקטובר 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד בהפסד 3-2 במשחק ידידות נגד פולין. לזכותו של אוטסן 25 הופעות בנבחרת ללא שער.
יצחק גנוז

ילדותו

נולד בעיר לידא שבפולין, למשה גנוזוביץ וליהודית מבית בְּרֶם. קיבל חינוך עברי בבית ספר "תרבות". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נאסר אביו, מורה עברי, על ידי ה-נ.ק.ו.ד. בגלל פעילותו הציונית ועקבותיו נעלמו. אמו ושלושת ילדיה הוגלו לסיביר. שנות נדודיהם שם עברו בעבודה מפרכת בכריתת יערות ובניית מסילת ברזל החוצה את מרכז קזחסטן. עם גמר המלחמה עברה המשפחה לפולין והמשיכה משם אל ארץ ישראל.

העלייה לארץ

בפולין אירגן והדריך גנוז קבוצת ילדים ונוער גדולה, ניצולי השואה. יחד הם חצו גבולות ועלו על ספינת אקסודוס - יציאת אירופה תש"ז. שגנוז היה אחד מפעיליה וחבר המזכירות המובילה של ספינת הגירוש אושיאן וויגואור. יחד עם קבוצתו, אמו, אחותו ואחיו עבר את כל שלבי מסעה ונדודיה.
לאחר החזרת המעפילים מחופי הארץ לגרמניה, עלה ארצה בשנת תש"ח עם קבוצת נוער מתנדב מגויס (גח"ל) והשתתף במלחמת הקוממיות.
נישא לנאמנה בת מנחם יצחק קליונר.

פועלו בארץ

למד ספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. חבר אגודת הסופרים העבריים משנת 1986 והאיגוד העולמי למדעי היהדות.
מרצה ללשון וספרות יידיש. עורך כתב העת "ידע עם - במה לפולקלור יהודי", החל משנת 1976.
חבר המועצה המדעית של ארכיון הסיפור העממי בישראל ע"ש דב נוי (אסע"י).
ספריו של המשורר יצחק גנוז מבטאים את ההוויה הישראלית בריבוי פניה. מאז ראשית כתיבתו, הוא מציג את המתח הייחודי שבין כאן לשם, ואת הגורל היהודי המלווה את קיומנו כאן כישראלים. הוא מבטא את שירת השואה והתקומה כשתי חטיבות השזורות זו בזו, ומצליח להפוך חומרים ביוגרפיים למעשה אומנות מרגש ונוגע ללב.
זה שנות דור מנחיל גנוז דרך יצירתו את תודעת השואה והתקומה, ואת המחויבות לעבר. החיבור בין העברית ליידיש בשירתו אותנטי ונושא את חווית הדו-שורש, וגם העברית שלו אוצרת את מכמני העברית לרבדיה.
מורפיקס

אתר מורפיקס הוא מילון עברי־אנגלי ואנגלי־עברי ומנוע חיפוש מקוון.

היסטוריה

יוצרת ומפעילת מורפיקס היא מלינגו, חברת בת של אנציקלופדיה בריטניקה בע"מ. 
בנובמבר 2009 הושק שיתוף פעולה בין מורפיקס ואתר mako, במסגרתו קשת, מפעילת מאקו, מנהלת את הפן הכלכלי ומורפיקס תנהל את הפן התוכני ותרחיבו. בעת השקת שיתוף הפעולה דיווחה מורפיקס כי לשירות למעלה מ-100 אלף משתמשים ייחודיים מדי יום, אך לפי אתר Google Trends באותה עת המספר נע בין 50 ל-60 אלף.
ביוני 2011 יצאה אפליקציית מורפיקס לאנדרואיד. אפליקציה לאייפון הייתה קיימת כבר מינואר 2010 ובעת השקת האפליקציה לאנדרואיד היו לה כ-150 אלף הורדות.
במרץ 2012 הוציאה ynet בשיתוף פעולה עם מורפיקס אפליקציה ייעודית לפתרון תשבצים.
חברת פרולוג הוציאה בשיתוף עם מורפיקס עשר אפליקציות מילון, בין עברית למגוון שפות.

טיפול בהטיות

בין יתרונותיו של מורפיקס יש לציין את הגמישות הלשונית שלו, שבזכותה ניתן לרשום מילה בהטיה מסוימת שלה, ולקבל תרגום לצורה היסודית שלה (במילון), או לקבל תוצאות חיפוש בכל הטיותיה.
מרבית מנועי החיפוש מוצאים מילים בדיוק בצורה שנרשמו. אופן פעולה זה מהווה בעיה מבחינת המחפש, משום שלמילים רבות ישנן צורות כתיב שונות, למשל עקב כתיב מלא וכתיב חסר, ולעיתים תופיע מילה דווקא בהטיה מסוימת, או בצירוף אותיות השימוש, ולא בצורתה הבסיסית. על־מנת להיות משוכנע שמצא את כל שברצונו למצוא, ייאלץ המחפש לערוך חיפושים אחדים. בעיה זו מחריפה יותר בעת חיפוש במילון, שבו, בטכניקה הרגילה, על המחפש להיות בעל שליטה מעולה בדקדוק, כדי להעביר את המילה שהוא מחפש לצורה הבסיסית שלה, שהיא הצורה היחידה המופיעה במילון. באנגלית בעיה זו פחות חמורה, אך גם בשפה זו לא תמיד קל לעבור מצורת הרבים לצורת היחיד. חיפוש המילה children במורפיקס מחזיר את התוצאה child, כנדרש. המעבר בין צורות הפועל השונות אינו פשוט אף הוא, ונדרשת היכרות טובה עם השפה כדי לעבור מ־wrote או written ל־write.
ג'ק ראיין: גיוס הצללים

עלילה

הסרט עוקב אחר ג'ון פטריק ראיין (כריס פיין), המכונה "ג'ק", צעיר אמריקני אשר למד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בעת שאירע אסון התאומים. בעקבות מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר 2001 קטע ראיין את לימודי הדוקטורט שלו והתגייס לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. ראיין שירת כמפקד מחלקה מספר חודשים באפגניסטן עד שבהתרסקות מסוק נפצע פציעה חמורה בגבו. למרות הפציעה הקשה הצליח ראיין להציל את חיי שני חייליו ולחלצם מהריסות המסוק.
בעת שהחלים במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד פגש ראיין ברופאה קרוליין (קאתי) מולר (קירה נייטלי) והתאהב בה. במקביל גויס ראיין בידי קומנדר תומאס הארפר (קווין קוסטנר), איש ה-CIA, המבקש ממנו להצטרף לסוכנות הביון, להשלים את עבודת הדוקטורט שלו ולעבוד תחת פיקודו. תפקידו של ראיין הוא לעבוד בוול סטריט במסווה של בנקאי וברוקר, ולאתר העברות כספים חשודות המשמשות ממשלות וארגוני טרור כדי לממן פעולות כנגד ארצות הברית.
במסגרת תפקידו מזהה ראיין סימנים כי גורמים בכירים בצמרת הרוסית יזמו תוכנית, שמטרתה הרס הכלכלה האמריקנית באמצעות מתקפת טרור ומשיכת כספים מאסיבית מהבורסה לאחר מכן, דבר שיגרום לאפקט דומינו ולשפל כלכלי בארצות הברית. אף שהוא אינו סוכן מבצעי של סוכנות הביון המרכזית נשלח ראיין למוסקבה, שם הוא נדרש להתמודד עם ויקטור צ'רווין (קנת בראנה), אוליגרך רוסי אשר בעברו לחם באפגניסטן ושירת בקג"ב ואשר משמש ידה הארוכה של מוסקבה.
לאחר שהוא מצליח באופן מתוחכם בסיוע הסוכנות לחדור למשרדו של צ'רווין ולגנוב את המידע הדרוש, הם חוזרים לארהב, שם מתברר שסוכן רוסי רדום מנסה לפוצץ את וול סטריט.
יריב סנדלון

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר סנדלון מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. סנדלון השלים מספר תפקידי פיקוד בחטיבה ובשנים 1998-1996 שימש כמפקד גדוד 932 (גרניט), והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן שימש כמפקדה האחרון של חטיבת העמקים, בין היתר בהאינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף וכקצין אג"ם פיקוד העורף.
קייסה ברגקוויסט

ביוגרפיה

ברגקוויסט נולדה בסולנטונה (מצפון לסטוקהולם) ועברה להתגורר במונקו. שיאה האישי העומד על 2.06 מטר, נקבע בגרמניה בשנת 2003, הוא השיא השוודי. ב-2004 נפצעה ולא השתתפה באולימפיאדת אתונה. שנה אחר כך חזרה להשתתף באליפות העולם שנערכה בהלסינקי וזכתה במדליית זהב. ב-5 בפברואר 2006, שברה ברגקוויסט את שיא העולם באולם בקפיצה לגובה, כשקפצה לגובה של 2.08 מטר.

חייה האישיים

בסילבסטר 2007 התחתנה ברגקוויסט עם שחקן ובמאי שוודי, מאנס הרנגרן. הזוג הודיע על גרושיו בתחילת 2011. בדצמבר 2011 היא הודיעה לתקשורת שהיא נמצאת במערכת יחסים זוגית עם אישה, "כלסבית כמו שאני מרגישה היום, כהטרוסקסואלית כמו שהרגשתי כשהייתי יחד עם מאנס. אבל כשאזדקן ואתבונן אחורה על החיים שלי, אולי יהיה אפשר לחשוב שאני ביסקסואלית."
מוריס מרשל

מוריס מרשל

דגם ה-"מוריס מרשל" שיוצר באוסטרליה, הוא גרסת "Austin A95 Westminster" שיוצר ב-בריטניה על ידי יצרנית המכונית "British Motor Corporation Limited (BMC)"  בין השנים 1954–1956.
תאוצת דגם "מוריס מרשל" (סדאן) 0-100 קמ"ש היא 19.6 שניות.
מחיר ה-"מוריס מרשל" (סדאן) בהשקה, בשנת 1957 עמד על 1,458 לירות שטרלינג, באוסטרליה.
חוג הסרטן

חוג הסרטן הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא במיקום "22 '26 23° צפון.
קו רוחב זה הוא הנקודה הצפונית ביותר לרוחב כדור הארץ בה יכולה להיות השמש ניצבת לפני כדור הארץ (זנית - אירוע שמתרחש ביום הארוך ביותר בשנה). מידע זה אפשר לארטוסתנס לחשב, לראשונה, את היקף כדור הארץ.
חוג הסרטן מקביל לחוג הגדי המצוי בחצי כדור הארץ הדרומי.
חוג הסרטן אף מפריד באופן כללי בין האזור הטרופי (הנמצא בין חוג הסרטן לבין חוג הגדי) לבין האזור הסובטרופי אשר נמצא צפונית לו.

חישוב מיקומו המדויק של החוג

חוג הסרטן הוא הקו הצפוני ביותר בו נמצאת השמש בניצב לפני כדור הארץ (היינו: הקו בו אדם העומד על פני כדור הארץ יראה את השמש ישירות מעליו רק ביום הארוך ביותר בשנה). בשל אליפטיות כדור הארץ  ותנודותיו קשה לקבוע בדיוק את המיקום המדויק שלו, והוא נע בין קו רוחב 21.5° לקו רוחב 24.5° כל 41,000 שנים. לפיכך, חוג הסרטן נע על פני כדור הארץ 15 מטרים מדי שנה (ובהתאם גם נע חוג הגדי בכיוון הנגדי).

מקור השם

מקור שמו של חוג הסרטן באסטרולוגיה, במיקומה של השמש באמצע היום במזל סרטן ביום הארוך ביותר בשנה. קביעת החוג נעשתה לפני כ-2,000 שנה, וכיום ממוקמת השמש במזל שור ביום זה.

הקפת כדור הארץ

על פי כללי איגוד האווירונאוטים הבינלאומי (Fédération Aéronautique Internationale) על מנת שטיסה תוגדר כטיסה מסביב לעולם לצורך בדיקת שיא עולמי של מהירות הקפת כדור הארץ, על הטייס לעבור מרחק השווה לפחות לאורכו של חוג הסרטן, עליו לחצות את כל קווי האורך ולהמריא ולנחות מאותו שדה תעופה. מרחק זה הוא 36,787.559 ק"מ (לצורכי הפשטה נקבע שהמרחק הוא 37,000 ק"מ).
שמחה בונים מפשיסחה

קורות חייו

נולד בוודז'יסלאב שבפולין. אביו, רבי צבי הירש היה מגיד, מחבר ספרי הדרושים "ארץ צבי" ו"עשרה למאה". למד בישיבתו של רבי מרדכי בנעט בניקלשבורג ובישיבתו של רבי ירמיהו רוזנבוים ממטרסדורף. בצעירותו עסק במסחר כסוכן בלייפציג של תמריל ברגסון, למד רוקחות, שפות אירופיות ומדעים. נישא לרבקה בת ר' משה אורברגר (אורווערגער) מבנדין. לאחר חתונתו התקרב לחסידות, נסע לרבי משה לייב מסאסוב, ואחר כך נעשה תלמידו של החוזה מלובלין. החוזה קירבו למרות מלבושיו הקצרים ועיסוקיו השונים, ואף קראו "חכם". נסע תקופה אל הצדיק ר' פישל מסטריקוב (מתלמידי המגיד ממזריטש).
דבק ביהודי הקדוש ומילא את מקומו משנת תקע"ד. העמיק ושכלל את שיטת פשיסחה. בתקופתו התרבו התלמידים בבית מדרשה של פשיסחה, ומאידך גברה ההתנגדות לשיטה זו, עד לפיוס שנערך בעת החתונה הגדולה באוסטילא. שם העיד בנו של היהודי הקדוש רבי ירחמיאל בפני ראש וזקן האדמו"רים בפולין וגליציה, רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, ה"אוהב ישראל", שאביו אמר שרבי בונים הוא נקודת לבו. לעת זקנותו נעשה עיוור, וגם אז הוא זיהה אנשים. מסופר שכשבא אליו לראשונה רבי שלמה מרדומסק והושיט לו את  ידו, אמר עליו רבי בונם" זה יש לו חכמת שלמה בקרבו". נפטר בי"ב באלול ה'תקפ"ז ונקבר בעיירה פשיסחה. ליקוטי תורתו בספר "קול שמחה" ו"קול מבשר".
אחר פטירתו קיבלו עליהם חסידים רבים ובראשם רבי יצחק מאיר אלתר את הנהגתו של רבי מנחם מנדל מקוצק. אחרים ובראשם רבי יצחק מוורקא העדיפו את בנו של רבי שמחה בונים, רבי אברהם משה, (חתנו של הרב שמואל רפאל'ס חתנו של היהודי הקדוש), אולם הוא לא האריך ימים ונפטר שנתיים אחרי אביו.
אשתו רבקה (תקל"ז - י"ד בסיוון תרי"ח) הייתה נחשבת לדמות רבנית בעירה. הבחורים היו נוהגים לעלות אליה מדי שבת להיבחן על לימודיהם במשך השבוע.
חתנו של רבי שמחה בונים היה רבי אלימלך (סבו של הרב צבי אב"ד ליפסק).
משה שק

ביוגרפיה

שק נולד בשנת 1936 בזמושץ' שבפולין. בשנת 1940 עבר עם משפחתו לאזור בפולין שהיה בשליטת ברית המועצות. משם עברה המשפחה למחנה עבודה בסיביר, שם שהתה כשנה. בין השנים 1941–1945 שהתה המשפחה בבוכרה, אוזבקיסטן.
בשנת 1947 העפילה המשפחה לארץ ישראל באוניית המעפילים "התקווה". לאחר תפיסת האונייה בידי הצבא הבריטי, נשלחה המשפחה למחנה המעצר בקפריסין. בשנת 1948 עלה לישראל.
עם עלייתו לישראל התגורר שק ביפו. בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר", שם פגש את אברהם אופק. הוא למד מסגרות וחרשות ברזל בבית הספר המקצועי "שבח". בשנת 1952 למד חצי שנה ב"בצלאל החדש" אצל מורים כיוסי שטרן ולודוויג יהודה וולפרט מן המחלקה לעיבוד מתכת.
בשנת 1957 היה ממקימיו של קיבוץ בית ניר. בין השנים 1959–1977 היה שק תלמידו של הפסל רודי להמן, ואחר-כך שולייתו.
שק היה נשוי לשולה שק, ולבני הזוג נולדו ארבעה ילדים.
משה שק נפטר בשנת 2011, לאחר שנים של מאבק במחלת הסרטן.
בשנת 2007 יצא סרט תיעודי על חייו ועבודתו בשם "אבוא במחילות", בבימוי סילבינה לנדסמן, שזכה בפרס.

יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
הדוגמניות

המשתתפים בתוכנית

מנחת התוכנית היא הדוגמנית גלית גוטמן, אשר מלווה את הבנות במהלך אתגריהן השונים.
השראה אלקטרומגנטית

השראות אלקטרומגנטית (באנגלית: Electromagnetic Induction) - תהליך פיזיקלי מתחום האלקטרומגנטיות בו שינוי בשטף מגנטי גורם להופעה של מתח חשמלי במוליך. תופעה זו מהווה את הבסיס לייצור של זרם חילופין על ידי גנרטור ולפעולתם של הסליל, השנאי והמנוע החשמלי. ניתן ליצור שטף שמשתנה בזמן על ידי שדה מגנטי שמשתנה בזמן או על ידי הנעת מוליך בשדה מגנטי קבוע, שייגרום לשינוי בשטח החתך בו השדה המגנטי עובר.
ההשראה האלקטרומגנטית מתוארת על ידי חוק פאראדי, שהוא אחד ממשוואות מקסוול. חוק פאראדי אומר, שהכוח האלקטרו מניע שנוצר בלולאה מוליכה סגורה נמצא ביחס ישר לקצב שינוי שטף השדה המגנטי דרך השטח הכלוא בלולאה. 
דוגמה להשראה אלקטרומגנטית היא פעולת הגנרטור: בגנרטור מסובבים תיל מוליך (הנקרא רוטור) בתוך שדה מגנטי קבוע. עקב השינוי בזווית בין המשטח הכלוא על ידי התיל לכיוון השדה המגנטי משתנה גם השטף המגנטי העובר דרכו, ובתיל נוצר כא"מ מושרה המניע זרם לפי חוק אוהם. בשל סיבוב התיל במהירות זוויתית קבועה והשינוי המתמיד בשטף שנובע מכך, על הכא"מ המושרה לשנות את גודלו ואת סימנו בהתאם, וכך נוצר זרם חילופין. מנוע זרם חילופין פועל באותו אופן בדיוק, אלא שפעולתו הפוכה מפעולת הגנרטור: על תיל נושא זרם חילופין מופעל כוח כתוצאה משדה מגנטי קבוע המסובב אותו במהירות זוויתית קבועה.
באותו אופן שבו השינוי בשטף מגנטי משרה מתח (שדה חשמלי לאורך דרך), כך גם שינוי בשטף של שדה חשמלי משרה שדה מגנטי לאורך דרך. זהו התיקון של מקסוול לחוק אמפר.
רוברט קורמייר

חייו

קורמייר נולד למשפחה ממעמד הפועלים, ממוצא צרפתי-קנדי, בשכונה צרפתית קנדית בשם "פרנץ' היל", בעיירה לאומינסטר במסצ'וסטס. הוא היה השני מבין שמונה ילדים. בילדותו, בתקופת השפל הגדול סבלה המשפחה ממחסור, ונאלצה לעבור דירה פעמים רבות, אך לא עזבה מעולם את גבולות לאומינסטר, וקורמייר גר בעיירה כל חייו.
קורמייר למד בבתי ספר פרטיים קתוליים, וכבר מילדותו הצטיין בכתיבת סיפורת ושירה. כאשר למד בקולג' המקומי, התפרסם סיפור ראשון מפרי עטו בכתב עת קתולי, לאחר שאחד המרצים שלח את הסיפור לכתב העת ללא ידיעתו. קורמייר עבד כעיתונאי ובעל טור במספר עיתונים מקומיים. כעיתונאי זכה להצלחה בקנה מידה מקומי, ולפרסים מטעם אגודת העיתונאים בניו אינגלנד. בשנת 1948 נישא לקונסטנס, בת למשפחה מקומית, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
בשנת 1960 התפרסם ספרו הראשון "Now and At the Hour" (עתה ובשעת... לקוח מהפסקה בתפילה הקתולית "אווה מריה" - "התפללי בעדנו, החוטאים, עתה ובשעת מותנו"). במהלך שנות השישים פרסם מספר ספרים נוספים המיועדים לקוראים בגיל ההתבגרות, אך לפרסום עולמי זכה רק בשנת 1974 כשפרסם את ספרו "מלחמת השוקולד". ספר זה זכה לשבחים רבים ולהצלחה כלכלית, ואף הפך לסרט קולנוע בשנת 1988.
"מלחמת השוקולד", שהוא ספרו הידוע ביותר של קורמייר, מתאר בית ספר קתולי, בו מוטלת על הילדים חובה למכור חבילות שוקולד לאירוע צדקה, ועוסק במאבקו של אחד הילדים, ג'רי רנו, לסרב להשתתף במכירה. קורמייר כתב את הספר בעקבות אירוע דומה שקרה לבנו. הספר מתאר חברת ילדים הכופה את רצונה על היחיד, ואת המאבק בין היחיד המנסה להביע את דעתו העצמאית ובין הממסד של בית הספר, וחברת הילדים. הספר הושווה לספרים כ"בעל זבוב" מאת ויליאם גולדינג.
במהלך השנים שלאחר מכן המשיך בכתיבה לבני הנעורים, וספריו זכו לפרסום נרחב, עובדו לקולנוע, וזכו להצלחה כלכלית. עם זאת, כתיבתו עוררה מחלוקת קשה הן בשל התכנים, והן בשל השפה הגסה בה השתמש. גם בתקופה זו המשיך קורמייר לעבוד כעיתונאי עבור העיתון המקומי, והמשיך לגור בעיירת הולדתו.
ספריו זכו להכרה בינלאומית, והוא היה מועמד מספר פעמים לפרס ספרות הילדים הבריטי היוקרתי "מדליית קרנגי". ספרו "Heroes" אף זכה בציון מיוחד לשבח מוועדת הפרס, הישג יוצא דופן שכן הפרס מיועד בדרך כלל לספרות ילדים בריטית. כן זכה, בשנת 1991 בפרס "מרגרט א. אדוארדס" המוענק מטעם אגודת הספרנים האמריקאית על ספריו "מלחמת השוקולד", "לאחר המוות הראשון" ו "I am the cheese", ולפרסים נוספים המוענקים על ידי אגודות ספרותיות אמריקאיות ומקומיות.
בשנת 2000 מת מסרטן הריאות.

סגנונו

כתיבתו של קורמייר היא ריאליסטית ופסימית. גיבוריו לא יזכו לסוף טוב. מאבקיהם לא יוכתרו בהצלחה. מסופר כי קורמייר התבקש לסיים את "מלחמת השוקולד" בסוף טוב, וסירב. החלטה זו היא שהביאה לספר את עוצמתו. כתיבתו רוויה בתיאורים מיניים ומילות סלנג גסות, והיא חוללה מהפכה בספרות הילדים בארצות הברית. על אף שהנושאים בהם עוסק קורמייר הם אוניברסליים, הוא מתאר לפרטי פרטים את החיים בארצות הברית, את הווי בית הספר הקתולי ומשחק הפוטבול.
ספריו של קורמייר נחשבים לספרות ילדים קלאסית, ומספר מסיפוריו הקצרים נכנסו לאנתולוגיות המשמשות קריאת חובה בבתי ספר בארצות הברית. בישראל נבחר "מלחמת השוקולד" כאחד מבין עשרת הספרים האהובים ביותר על תלמידי כיתות י' עד יב' לשנת תשס"ח, ועם זאת כתיבתו עומדת בפני מתקפה של גורמים חינוכיים בארצות הברית, המסתייגים מהתיאורים המיניים והמילים הגסות שבספרים. בין 1990 ל-2000 היה הספר "מלחמת השוקולד" במקום העשירי ברשימת הספרים שספריות ציבוריות נדרשו להסיר מן המדפים. גם במהלך המאה ה-21 עדיין נמצא קורמייר במקום גבוה ביותר בין הסופרים שספריהם נדרשים להסרה מהמדפים.
תל אל מליחה

היסטוריה

התל, החולש על המרחב הקרוב לו, נחפר על ידי רשות העתיקות בשנת 1955. במקום התגלתה חומה באורך 100 מטרים וחלקלקה של אדמה קשה סיד ולבנים, מתקופת הברזל II, בנוסף נמצאו במקום ממגורות צלמיות של האלים בעל ועשתורת וכלי חרס רבים.
התל היה מיושב למן תקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל. בתקופת המנדט הבריטי שימש התל כמקום מפגש לשבטי הבדואים מהסביבה. בראש התל הוקמה תחנת משטרה של משטרת המנדט, שאוישה על ידי בדואים מהסביבה.
מסביב לתל נמצאו שרידי ישוב, המשתרע על שטח של יותר מ-6 דונם, מהתקופה הביזנטית בעת סלילת כביש 6 בשנת 2013. באתר, אשר ישב על דרך עתיקה שהובילה צפונה מבאר שבע, שכנה אחוזה גדולה – ובה כנסייה, מבני מגורים וחדרי אכסון, בור אגירה גדול למים, מבנה יצבור ובריכות מים שסביבם שטחים חקלאיים. ייתכן כי אחד המבנים שימש אכסניה לעוברי אורח שפקדו את המקום. המבנה המרכזי באתר היה אולם רחב ממדים, שאורכו 12 מ' ורוחבו 8.5 מ', ונראה שתקרתו הייתה מקורה ברעפים. במבנה נמצא פסיפס, שהשתמר בצורה טובה, עוטר בדגמים גאומטריים, ובפינותיו אמפורות (קנקנים ששימשו להובלת יין), צמד טווסים, וזוג יונים המנקרים ענבים משריג גפן.
במלחמת העצמאות היה במקום משלט שהגן על מנחת "אבק 1", שימש להנחתת אספקה וציוד לנגב הנצור מ-23 באוגוסט 1948 עד למבצע חורב.
ב-19 באפריל 1949 עלה על הקרקע, סמוך לתל, קיבוץ בית קמה במסגרת "הקיבוץ הארצי" ונקרא תחילה בשם "ספיח".
יעקב לויצקי

קורות חיים

לויצקי נולד בחרסון שברוסיה (כיום באוקראינה) ב-1904 לאלכסנדר הלוי לויצקי ולאטיל בת עוזר חיים קוטלרוב, ועלה לארץ ישראל בשנת 1912. את לימודיו התיכוניים החל לויצקי בבית הספר של חברת "עזרה", ובעקבות מלחמת השפות עבר לגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, שם סיים את עבודת הדוקטורט במתמטיקה בהנחייתה של אמי נתר. לאחר מכן הרצה ולימד מתמטיקה באוניברסיטת קיל ובירושלים. באוגוסט 1930 יצא ללימודים באוניברסיטת ייל, הודות למלגת הצטיינות שקיבל מקרן סטרלינג לאחר שנתיים חזר לארץ ישראל והצטרף לסגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1945 הוא הועלה לדרגת מרצה. במהלך השנים התקדם בדרגות במכון ואף שימש יושב הראש שלו למשך זמן מה.
לויצקי ידוע בתרומתו המשמעותית למחקר באלגברה מודרנית. יחד עם צ'ארלס הופקינס הוא הוכיח את משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. ב-1950 גילה עם תלמידו שמשון עמיצור את הזהויות הסטנדרטיות של אלגברות המטריצות. תוצאה זו, שהיא אבן הפינה בתאוריה של חוגים עם זהויות, זכתה מיד להערכה רבה, ועליה קיבלו לויצקי ועמיצור את פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1953.
בנו, פרופ' אלכסנדר לויצקי, ייסד על שם הוריו יעקב ושרלוטה ("לוטה") את פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה.
חצי שמש צהובה (סרט)

העלילה

הסיפור של "חצי שמש צהובה" מתחיל במהלך יום העצמאות הניגרי הראשון ב-1 באוקטובר 1960, ומסתיים בתום מלחמת האזרחים הניגרית ב-1970. הסרט משוזר בקטעים ארכיבים וצילומי חדשות של אירועים פוליטיים בניגריה.
אולאנה (טנדי ניוטון) וקאיננה (אניקה נוני רוז) הן אחיות תאומות החוזרות לניגריה אחרי שרכשו את השכלתן באנגליה. אביהן הוא צ'יף האיגבו אוזוביה (זאק אורג'י), איש עסקים אמיד. התקופה היא תחילת העצמאות של ניגריה. אולאנה מסרבת להצעת נישואים מצד שר האוצר של המדינה החדשה, ובמקום זאת עוברת לגור עם המאהב שלה, "הפרופסור המהפכני", אודניגבו (צ'יווטל אגיופור), למורת רוחם של בני משפחתה. בינתיים, קאיננה לוקחת על עצמה את ענייני העסקים המשפחתיים, ומוכיחה את עצמה כאשת עסקים מצליחה. האינטרס הרומנטי שלה הוא ריצ'רד צרצ'יל (ג'וזף מול), סופר אנגלי. בעוד האחיות עסוקות בדרמות האישיות והמשפחתיות, ובמקרה של בגידה ביניהן, הן לא יכולות להימנע ממעורבות בענייני ארצן, כאשר אומת האיגבו נלחמת להקים מדינה עצמאית שלה, ביאפרה - מלחמה אשר גובה מחיר גבוה במהלך מספר שנים של מיליוני נפשות, ולא פוסחת גם על חייהן של האחיות.

הפקה

"חצי שמש צהובה" צולם על פני חמישה שבועות באולפני טינאפה ובקלאבאר ובקריק טאון, ניגריה. על פי הבמאי, מלריה וטיפוס היו האתגרים העיקריים בצילום, ומספר חברי צוות חלו, ביניהם הכוכבת טנדי ניוטון.

עיבוד מהרומן

צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה הייתה מרוצה מהתוצר הסופי, ואמרה שהסרט עשוי היטב ויפה מאוד. היא שיבחה את המשחק, והייתה מרוצה שהסרט הופק וצולם בניגריה.

ביקורת

"חצי שמש צהובה" קיבל ביקורות מעורבות. יש לסרט דירוג של כ-52% באתר Rotten Tomatoes עם ציון ממוצע של 5.6 מתוך 10, והקונצנזוס הביקורתי הוא ש"אמנם הסרט לא ממש עושה צדק עם חומר מקור, אך 'חצי שמש צהובה' מעבד את הרומן של אדיצ'י עם ביצועים מחויבים וניואנסים נרטיביים". לסלי פלפרין מ"הוליווד ריפורטר" כתבה כי "השאפתנית ספרותית של העיבוד רוצה להשיג כל מיני דברים, שלא כולם תואמים אחד לשני". על פי Nollywood Reinvented, הסרט הוא פחות טוב מהספר, אבל מציין כי "אפילו שהסרט לא משחזר את האמוציות של הספר, הוא יוצר אמוציות משלו". על פי ביקורת זו, "הסרט בונה על סטים, שחקנים, ומוזיקה מדהימים... אך הדמויות חסרות עומק". פיטר ברדשו, ב"הגרדיאן", נתן לסרט 2 מתוך 5 כוכבים.
הסרט היה מועמד לפרס Black Reel לסרט הזר הטוב ביותר, ולפרס NAACP Image לסרט העצמאי הטוב ביותר.
רות בנימין

רות בנימין (1923–1976) מומחית לגננות נוי.
נולדה בגרמניה ועלתה לארץ בגיל 12. במלחמת העולם השנייה התנדבה לחיל הנשים הבריטי, ובמלחמת השחרור שירתה בצה"ל כקצינה.
ב-1951, השתלבה כטכנאית בכירה בחוות הנוי ובהמשך הייתה למנהלת המקום. בתקופת פעילותה הופצו צמחים רבים שגודלו וטופחו בחווה לראשונה לכל אזורי הארץ.
בנוסף לעבודתה השוטפת בחווה, פירסמה מאמרים מקצועיים, חומר הדרכתי ורשימות על צמחי הנוי מטיפוחי החווה בירחונים "השדה" ו"גן ונוף".
בתחילת שנות ה-70 החלה להכין ספר כולל על צמחי הנוי בישראל. הספר - "צמחי גן ונוי – הצמח הנכון למקום הנכון" בעריכת יצחק גולני, יצא לאור בהוצאת סטימצקי וארגון הגננים בישראל בשתי מהדורות: 1977 ו-1983.