נסים איזיקיאל

שנות ילדותו וצעירותו

נסים איזיקיאל (טלקר) נולד ב 24 בדצמבר 1924 במומבאי (בומבאי) במשפחה של יהודים בני קהילת "בני ישראל", דוברי מרטהי. אביו, משה (עבדאללה) איזיקיאל (טלקר), היה מורה לבוטניקה ולזואולוגיה במספר מכללות ואמו ניהלה בית ספר פרטי. למד בתיכון "אנטוניו דה סוזה" שם הוכיח כבר כישורים ועיניין רב בספרות ולאחר מכן, עם סיומם בהצטיינות של לימודיו לתואר שני בספרות (1947) במכללת וילסון באוניברסיטת מומבאי, בין השנים 1947-1948 לימד איזיקיאל ספרות אנגלית במכללת ז'אטר (Juter College) בעירו ופרסם מאמרים בנושאי ספרות. 
אחרי שהיה מעורב לזמן מה בחוגים פוליטיים הומניסטים רדיקליים שבהשראתו של מ.נ. רוי, נסע ללונדון בנובמבר 1948. 
שם למד פילוסופיה במכללת ברקבק (Birkbeck College) שבאוניברסיטת לונדון.
כעבור שלוש שנים וחצי חזר להודו כפועל על סיפון אניית הובלה שנשאה כלי נשק מיועד להודו-סין. בשנת 1952 נשא לאשה את דייזי ג'קובין (דנדקר). באותה שנה ההוצאה לאור פורצ'ן פרס Fortune Press בלונדון פרסמה את קובץ השירים הראשון פרי עטו, "זמן לשינוי" "A Time to Change". שנה לאחר מכן מצא עבודה למשך שנתיים וחצי כעוזר עורך בשבועון The Illustrated Weekly of India (השבועון המאוייר של הודו) בשפה האנגלית. זמן קצר אחרי חזרתו מלונדון פרסם קובץ שירים נוסף – "ששים פואמות, Sixty Poems". בעשר שנים הבאות עבד ב"אול אינדיה רדיו" (רדיו כל הודו - All India Radio) כעורך תוכניות לספרות ואמנות.

המשך פעילותו

אחרי שבשנת 1954 ערך את המגזין לספרות "קווסט" "Quest" ובין השנים 1954 – 1959 עבד כפרסומאי וכמנהל בחברת סרטים. בשנת 1960 פרסם עוד ספר שירים תחת הכותרת "האדם הבלתי גמור" The Unfinished Man.
לאחר מכן ב-1961 ייסד את הירחון הספרותי "אימפרינט". והיה אחד מעורכיו לתקופה של שש שנים, היה גם מבקר האמנות של העיתון "הטיימס של הודו" בין השנים 1964 – 1966 והוציא לאור בין השנים 1966-1967 את הרבעון לשירה "פואטרי אינדיה" Poetry India. במקביל חזר לעבוד בהוראה כראש החוג לאנגלית של מכללת מיתיבאי Mithibai College במומבאי זאת במשך למעלה מעשור – בין השנים 1961 – 1972. בשנת 1965 פרסם את ספר שירים החמישי שלו "השם המדויק" The Exact Name. ב-1964 היה פרופסור אורח באוניברסיטת לידס באנגליה וב-1967 בשיקגו שם התחיל להתנסות בסמי הזיות, בהם המשיך להשתמש עד שנת 1972, כנראה מתוך רצון להרחבת ההשראה בכתיבה. 
בשנת 1969 הופיעו "שלושת המחזות " שלו ב- Writers Workshop בקולקטה. ב-1970 הציג בטלוויזיה של מומבאי סדרת עשר תוכניות על אמנות. 
לפי הזמנת ממשלת ארצות הברית בנובמבר 1974 עשה נסים איזיקיאל סיור ארוך של הרצאות וקריאות בציבור בארצות הברית. בשנת 1975 ערך סיור דומה באוסטרליה. בשנת 1976 יחד עם ורינדה נאבאר, הוא תרגם את שירתה של אינדירה סאנט מהשפה מרטהי לאנגלית, כמו כן ערכו ביחד אנתולוגיה של סיפורת ושירה. שירו "ליל העקרב " The Night Of The Scorpion נלמד בבתי ספר בהודו ובבריטניה. יש לו גם שיר המתבסס על שלטי ההוראות של "בית הקפה האירני" החביב עליו בשכונת דהוביטלאו במומבאי:
“No talking to cashier/No smoking/ No fighting/ No credit/ No outside food/ 
No sitting long/ No talking loud/ No spitting/ No bargaining/ No water to outsiders/ No change/ No telephone/ No match sticks/ No discussing gambling/ No newspaper/ No combing/ No beef/ No leg on chair/ No hard liquor allowed/ No address enquiry/ — By order.” 
נסים איזיקיאל נפטר בבית אבות סיעודי במומבאי ב- 9 בינואר 2004 עקב סיבוכים של מחלת אלצהיימר שאובחנה אצלו שש שנים קודם לכן, הוא קבור בבית העלמין היהודי ווארלי שבמומבאי. הוא היה גרוש והיו לו 3 ילדים – בן (אלקנה) ושתי בנות (קלפנה וקאביטה).
במהלך חייו היה פעיל בפן-קלאב של הסופרים ההודים והיה למזכירו, כמו כן פעל בחברה התאוסופית ותמך בפעילות הסיוע של הארגון הפילנתרופי היהודי ג'וינט בהודו. בן המיעוט היהודי הזעיר, אך מעורב עמוקות בתרבות של ארץ מולדתו, נמנע מלעלות לישראל שבה התיישבו חלק מקרוביו.