google/wiki40b huggingface dataset:
חלבון ממברנה

בממברנת התא משובצים חלבונים רבים המבצעים את רוב תפקודי הממברנה. לחלקם החלק הטרנס ממברנלי הוא עוגן לחלק העיקרי של החלבון (לדוגמה CD3-zeta). בעוד שלאחרים המבנה הטרנס ממברנלי הוא העיקרי והחשוב לפעילותם (לדוגמה Influenza A M2 H⁺ channel). מקצתם פרושים לרוחב השכבה הכפולה ומקצתם קשורים לפניה. לעיתים, נקשר לחלבון כזה חלבון ממברנה פריפריאלי שמפעיל אותו.

תעלות

תעלות הן נקבים גליליים בממברנה שדרכם עוברים חומרים, לרוב יונים, במורד מפל ריכוזים. חלק מהתעלות נפתחות ונסגרות באופן מבוקר, ואילו אחרות פתוחות באופן קבוע. לתעלות תפקיד חשוב בתהליכים רבים כמו הולכת האות העצבי, קביעת קצב לב, הפרשת חומרים, התכווצויות שרירים ועוד.

נשאים

נשאים (טרנספורטרים) הם חלבוני העברה אשר מזרזים העברה ספונטנית של חומרים בצורה של דיפוזיה מזורזת. העברה זו מסתמכת על שינוי הפיך במבנה החלבון וקישור ייחודי לחומר המועבר, אך היא לא דורשת אנרגיה. הנשא נקשר אל החומר אותו הוא מעביר מצידה האחד של הממברנה ומשחרר אותו מצידה השני. העברה של חומרים במורד מפל ריכוזם וללא השקעת אנרגיה על ידי תעלות או נשאים נקראת העברה סבילה.
ייתכן מצב בו שני חומרים עוברים, האחד במורד מפל הריכוזים והשני נגדו. במקרה כזה המעבר במורד מפל הריכוזים נותן אנרגיה לחומר השני לעבור נגד מפל הריכוזים. תנועה כזו יכולה להיות simport - חציית הממברנה של שני החומרים באותו הכיוון, או antiport - חציית הממברנה של שני החומרים בכיוונים מנוגדים. בשני המקרים לא נעשה שימוש ב-ATP.

משאבות

משאבות הן סוג של נשאים הדורשים השקעת אנרגיה (שמקורה בדרך כלל ב-ATP) לצורך פעילותם, והן מאפשרות מעבר של חומרים כנגד מפל ריכוזם. העברה של חומרים כנגד מפל הריכוזים ותוך השקעת אנרגיה על ידי משאבות נקראת הובלה פעילה.

קולטנים

ממברנת התא מכילה מבנים חלבוניים מיוחדים המאפשרים תקשורת בין תאים, זיהוי ותגובה לחומרים בסביבתו. בתהליכים אלו יש תפקיד חשוב לקולטנים (receptor proteins).
האותות הנקלטים על ידי הקולטנים משפיעים על תהליכים מכריעים בחיי התא, כגון: המשך גדילת התא, חלוקתו, מועד החלוקה, כיוון התמיינותו ואף מות התא.

חלבוני היכרות

חלבוני היכרות (recognition proteins) הם גליקופרוטאינים, כלומר חלבונים שקשורים אליהם שיירים של אוליגו-סוכרים. הם משמשים לתא מעין דגלי סימון, המזהים את התא כ"אני" – כשייך לבעל חיים מסוג מסוים או לרקמה מסוימת. תאי דם לבנים, הנלחמים בזיהומים, מבחינים בצורה זו בין תאים עצמיים של הגוף, אותם הם אינם תוקפים, לבין תאים זרים, של חיידקים ופולשים אחרים – הנושאים על גבי הממברנה שלהם חלבוני "אני" שונים – אותם הם מתקיפים ומשמידים. בעובר המתפתח, תאים היוצרים רקמה מסוימת מזהים אלה את אלה ומתקבצים יחד.

חלבוני היצמדות

חלבוני היצמדות (adhesion proteins) הם מולקולות גליקופרוטאינים המסייעות לתאים השייכים לאותה רקמה ביצור רב-תאי להישאר מחוברים וצמודים זה לזה. בעת היווצרות הרקמות, חלבוני היצמדות קושרים תאים שכנים זה לזה. כמה מתאי החיבור האלה הופכים לצמתים בין-תאיים, היוצרים מעין מבנים מגשרים בין ציטופלזמות של תאים שכנים, ומאפשרים בכך קשר רצוף בין התאים. קשר המתבטא בהעברת חומרים מתא לתא.

אנזימים

האנזימים הממוקמים בממברנה מזרזים תגובות המתרחשות על פני שטח הקרום. קבוצה מוכרת של אנזימים בממברנה הם הפוספוליפאזים.

חלבוני מבנה

מהווים תמיכה מכנית של קרום התא. תפקידם להחזיק את מולקולות הקרום כך שלא יקרסו.
טריקולור

טריקולור (בצרפתית: Tricolore מילולית - שלושה צבעים) הוא דגל שמורכב משלושה צבעים, בדרך כלל בגודל זהה (במאונך או במאוזן). טריקולור הוא סוג של טריבנד, ושמו עשוי להטעות שכן לעיתים הדגל עצמו כולל יותר משלושה צבעים שכן הוא מוטען בסמל, או עקב שימוש במסגרת צבעונית לשם הפרדה בין צבעים דומים על ידי פס דק בצבע שונה.
השמאל החדש

השמאל החדש הוא כינוי שהוצמד לתנועות חברתיות ופוליטיות, בעיקר בארצות המערב, שהחלו לפעול בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. התנועה היוותה שמאל מתון יחסית במערב ביחס לשמאל הפרו-סובייטי.
תנועות השמאל החדש הן תנועות שמאל שהתפתחו בשנות השבעים והשמונים והן מבוססות על ערכי תרבות הנגד ותרבות ילדי הפרחים ועל דעות של מגוון סוציולוגים, אנשי רוח, פילוסופים, אמנים ועוד שעלו משנות השישים ואילך. תרבות ההיפים בשנות השישים מרדה למעשה בפוליטיקה בת זמנה, היא בקרה את המערכת הקפיטליסטית ואת המערכת הדתית הרפובליקנית, ופסלה מצד שני את השמאל המרקסיסטי. בניגוד לתנועות מרקסיסטיות מן הדור הקודם, שהיו ממוקדות במעמד חברתי ובניסיון לשבור את החלוקה למעמדות חברתיים, תוך פסילה מוחלטת של השיטה הקפיטליסטית, תנועות השמאל החדש מנסות לפעול בתוך המערכת הקיימת, מנסות לשנות את אופייה ולהחדיר לה בהדרגה מערכת מחודשת של ערכים. במהלך שנות החמישים והשישים החלו להתרחש אירועים שונים כמו "הנאום הסודי" בברית המועצות, מלחמת וייטנאם, מלחמת קוריאה, האביב של פראג והמרד ההונגרי והחלו להגיע ידיעות על הדיקטטורות שהתפתחו במדינות הקומוניסטיות. כל אלה הביאו לירידת קרנו של המרקסיזם במערב ובמקביל החלה הפנמה של ערכי שנות השישים, שהחלו להיאבק בארצות הברית במערב וגם מחוצה לה למען ערכים חדשים.

בישראל

בישראל קמה ב-1968 תנועת "שמאל ישראלי חדש" (שי"ח), שהושפעה ממרד הסטודנטים באירופה ומן השמאל החדש במדינות המערב. ב-1973 התפרקה התנועה לאור ויכוח האם להשתתף בבחירות לכנסת השמינית. הפלג התל אביבי של התנועה, שתמך בתרגום הפעילות החברתית-פוליטית למישור הפרלמנטרי, הקים ביחד עם מק"י את מפלגת מוקד, שהצליחה לזכות במנדט אחד ולהכניס לכנסת את מאיר פעיל. תנועות חברתיות ישראליות רבות הושפעו משיח הזכויות של השמאל החדש, והתמקדו לא רק בשאלת הפער בין המעמדות בישראל, אלא גם בשאלות של מידור מזרחיים, נשים, פלסטינים, עובדים זרים, הומוסקסואלים ואחרים.
EEPROM

ה־EEPROM (מאנגלית: זיכרון לקריאה בלבד הניתן למחיקה אלקטרונית Electronically Erasable Programmable Read-Only Memory), הוא שבב אחסון מידע שלא משתנה לעיתים קרובות, אשר לו שימושים במחשבים ובהתקנים אחרים. בניגוד ל-EPROM, שבב מסוג EEPROM ניתן למחיקה ותכנות מחדש מספר פעמים באופן אלקטרוני. הוא ניתן לתכנות מספר סופי של פעמים, בדרך כלל בין 100 אלף למליון פעמים, אך הוא ניתן לקריאה מספר בלתי מוגבל של פעמים. זיכרון הבזק הוא צורה חדשה יותר של EEPROM.
בתעשייה, ישנה מוסכמה המשמרת את מושג ה-EEPROM לזכרונות ניתנים לכתיבה הפועל ברמה של סיביות (bitwise) ולא לזכרונות הבזק ניתנים לכתיבה הפועלים ברמה של בלוקים (blockwise).
ה-EEPROM פחות צפוף מזיכרון הבזק, כיוון שכל תא מידע ב-EEPROM זקוק לשני טרנזיסטורים (לקריאה ולכתיבה), וזיכרון הבזק זקוק רק לאחד.
אחת מטכנולוגיות ה-EEPROM, הומצאה על ידי אליהו הררי, ממייסדי החברה האמריקאית "סנדיסק", בשנת 1977, בזמן שעבד בחברת "יוז איירקראפט" ונשענה על פטנט שנרשם שנתיים קודם לכן על ידי חברת "NEC Corporation".
שמעון בטיש

ד"ר שמעון בטיש (נכתב גם "בטש"; כ"ה בניסן ה'תרס"ו, 20 באפריל 1906 - ג' בתשרי ה'תשל"ה, 19 בספטמבר 1974) היה רופא ישראלי ומנכ"ל משרד הבריאות.

תולדות חייו

בטיש נולד בירושלים לשלמה בטיש, סוחר בדים, ולאשתו רוזה לבית בוחבוט. המהנדס מאיר בית-אש היה אחיו. המשפחה נאלצה לעזוב את הארץ בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הגרה לארגנטינה, וחזרה ארצה ב-1926. בטיש סיים את לימודיו התיכוניים בבואנוס איירס ולמד רפואה בלבנון ובאנגליה. הוא עסק ברפואה במסגרת מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט הבריטי, ובשנים 1943–1953 היה מנהל בית החולים הירקון.

מנכ"ל משרד הבריאות

בראשית 1953 נתמנה בטיש למנכ"ל משרד הבריאות במקום ד"ר חיים שיבא שהתפטר. בתפקידו זה לקח חלק בארגון מערכת הבריאות בישראל ובחקיקה בתחום הבריאות, ועסק רבות במיגור מגפת שיתוק הילדים בארץ. בשנים אלו היה פעיל בארגון הבריאות העולמי, שימש חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית בירושלים, והיה חבר הקולג' המלכותי לרופאים באדינבורו.
בטיש מונה לתפקיד המנכ"ל בתקופת כהונתו של שר הבריאות יוסף סרלין, איש מפלגת הציונים הכלליים. ב-1955 מונה לתפקיד שר הבריאות ישראל ברזילי, איש מפ"ם. ברזילי הצר את צעדיו של בטיש, שלח אותו להשתלמויות ארוכות בחו"ל, קיצץ בסמכויותיו ותבע את התפטרותו. בינואר 1960 פרש בטיש מתפקידו כמנכ"ל ועבר לתפקיד זוטר יחסית כמנהל המחלקה האפידמיולוגית במשרד הבריאות. במקביל, הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

בארגון הבריאות העולמי

ביוני 1960 יצא בטיש לשליחות במטה ארגון הבריאות העולמי בשווייץ, כמנהל המחלקה לארגון שירותי בריאות. במסגרת תפקידו נשלח ביולי 1960 לקונגו, כנציג הארגון וכיועץ ראשי של ממשלת קונגו לענייני תברואה. בהמשך היה מנהל האגף לתיאום והערכה של הארגון, ויועץ למנכ"ל.
בטיש נישא בשנת 1934 לוויקטוריה אלישר, והיה אב לשתי בנות. הוא נפטר בלונדון בספטמבר 1974. על שמו רחוב בשכונת מקור חיים בירושלים.
פרדריק קגן

פרדריק קגן (באנגלית: Frederick Walter Kagan; נולד במרץ 1970) הוא סופר והיסטוריון צבאי יהודי-אמריקאי, נאו-קונסרבטיבי, המשמש כיום חוקר בכיר ב"מכון היוזמה האמריקאית לחקר מדיניות ציבורית" – AEI, וכיהן כמרצה בווסט פוינט עד 2005.

קורות חיים

קגן סיים ב-1991 תואר ראשון בלימודים סובייטים ומזרח אירופה באוניברסיטת ייל וב-1995 דוקטורט באותה אוניברסיטה בהיסטוריה צבאית סובייטית ורוסית. בשנים 1995 - 2005 היה מרצה להיסטוריה צבאית באקדמיה הצבאית האמריקאית "ווסט פוינט" - Associate Professor, 2001-2005; Assistant Professor, 1995-2001; כיום הוא חוקר בכיר ב"מכון היוזמה האמריקאית לחקר מדיניות ציבורית" – AEI, שהינו אחד מגופי החשיבה השמרנים הוותיקים ביותר בארצות הברית (נוסד ב-1943).
בן לדונלד קגן, מהידועים בהיסטוריונים של העת העתיקה; אח לרוברט קגן, אנליסט פוליטי במכון ברוקינגס; ובעלה של קימברלי קגן, נשיאת ומייסדת המכון לחקר המלחמות (ISW) – כולן דמויות נאו-קונסרבטיביות ידועות. גיסתו, אשת אחיו רוברט קגן, היא ויקטוריה נולנד כיום דוברת משרד החוץ האמריקאי ולשעבר שגרירת ארצות הברית לנאט"ו.
לשכת פרהדרין

בבית המקדש השני, לשכת פרהדרין (או: פלהדרין) הייתה לשכתו של הכהן הגדול, ששימשה לו למגורים בשבעת הימים שלפני יום הכיפורים. יש המזהים לשכה זו עם לשכת העץ, שלפי הנוסח המקובל במשנה הייתה בדרום העזרה, ולפי הנוסח שמובא בתלמוד - בצפון.

זהותה עם לשכת העץ

המשנה במסכת מידות מתארות את הלשכות שבדרום העזרה, בהן לשכת העץ. לעומת זאת, לגרסת התלמוד הבבלי (יומא יט, א) ולדעת רוב הפרשנים, לשכות אלו היו בצפון.

וכך לשון המשנה:
"שבדרום - לשכת העץ, לשכת הגולה, לשכת הגזית. לשכת העץ - אמר רבי אליעזר בן יעקב: שכחתי מה הייתה משמשת. אבא שאול אומר: לשכת כהן גדול הייתה, והיא הייתה אחורי שתיהן, וגג שלשתן שווה...".
— מידות ה, ד
היו שזיהו, אם כן, את 'לשכת העץ' - שלפי אבא שאול הייתה לשכת כהן גדול - עם לשכת פרהדרין. כך, למשל, סבר הרמב"ם (המובא לעיל).
באשר לשימושה של לשכת העץ ולשאלה מדוע נקראה כך, היו שסברו (הראב"ד), שהיא הייתה עשויה מעץ. לדעת מפרשים אחרים, לשכה זו הייתה עשויה מאבן, ונקראה כך משום שבה היו מאחסנים את העצים להבערת האש על מזבח העולה.

השם 'פרהדרין' ומקורו

התלמוד מביא ברייתא, שבה מסביר רבי יהודה את המקור לשם הלשכה ואת ההיסטוריה של השם. בתחילה הייתה נקראת "לשכת בלווטי" (βουλευτηζ), כלומר - ביוונית - לשכת שָׂרים ונכבדים. ובתקופת בית המקדש השני, שהכהונה הגדולה הייתה נקנית בכסף, והיו הכהנים הגדולים מתחלפים במהירות - החליפו את שְמהּ ל"לשכת פרהדרין". פרהדרין (παρεδρήι) פירושו פקידי המלך, וכשם שפקידי המלך מתחלפים על ידי המלך בכל שנה - כך היו מתחלפים הכהנים הגדולים.
U2 (הרכבת התחתית של ברלין)

תיאור הקו ומסלולו

הקו מתחיל בצפון-מזרחה של ברלין, בפנקו. לאחר מכן הוא עובר במרכזה של ברלין, באלכסנדרפלאץ; ממשיך למרכז העיר העתיק דרך כיכר פוטסדאם ומרכזה של מערב ברלין (ויטנברגפלאץ וגן החיות של ברלין), ועובר גם באצטדיון האולימפי של ברלין לפני הגיעו לתחנתו האחרונה, רולבן (Ruhleben).
בדומה לקווי הרכבת U3, U1 ו- U4, גם קו U2 נבנה לפני שנת 1914. עד שנה זו, פעלה בברלין רכבת תחתית ראשית אחת בלבד. לאחר אותה שנה, נבנו ונפתחו בברלין קווי רכבת תחתית חדשים, שהיוו התפצלויות של מסלול הרכבת התחתית הראשית המקורית. באמצעותם הורחבה התשתית של רשת הרכבות התחתיות הברלינאית, וניתן היה להגיע באופן פשוט ונגיש הרבה יותר למגוון רחב של אתרים ושל יעדים נוספים בברלין, שלא היו נגישים דיים טרם בנייתם ופתיחתם של קווים אלו. 
הקווים החדשים נבנו מתוך מחשבה ותכנון עתידי – למזער את השטח הכולל של רשת הרכבות התחתיות הברלינאית. בעקבות השקפה זו, נבנו רכבות צרות יותר, ובהתאם לכך – גם רוחב המנהרות בהן נסעו פחת באופן משמעותי. השקפה זו יצרה לבסוף את המונח: "רשת רכבות תחתיות בקנה מידה קטן" (בתרגום מגרמנית: "Kleinprofil-Netz", אשר משמעותו היא "רשת (רכבות) בעלת פרופיל קטן").
גבריאל לוין

גבריאל לוין (Gabriel Levin; נולד ב-1948 בצרפת) הוא מתרגם, משורר ומסאי ישראלי הכותב בשפה האנגלית.

ביוגרפיה

לוין הוא בנם של הסופר מאיר לוין ושל הסופרת הצרפתית טרסקה טורס. הוא נולד בצרפת, וגדל בארצות הברית ובישראל. למד באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1972 עלה לישראל וסיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטה העברית בירושלים, ואחר כך עבד כפסיכולוג.
לוין מתרגם לאנגלית מעברית, צרפתית וערבית. בין השאר תרגם שירה של יהודה הלוי ושל טהא מוחמד עלי. כמו כן לוין פרסם מספר ספרי שירה פרי עטו. מחזור שירים מתוך ספרו To These Dark Steps, אשר נכתב בתגובה למבצע עפרת יצוקה, עובד ליצירה מוזיקלית עבור תנור, מקהלת ילדים ואנסמבל ידי המלחין הבריטי אלכסנדר גר (Alexander Goehr). השמעת הבכורה של היצירה בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית של ברמינגהם בספטמבר 2012. לוין שימש כעורך הראשון של הוצאת Ibis Editions, אשר מתמקדת בתרגום שירה ופרוזה מזרח תיכונית לאנגלית. לימד באוניברסיטת ווסליאן (Wesleyan University) ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במשכנות שאננים, בקולג' נוקס (Knox College) ובסיטי קולג' של ניו יורק.
אמילי ואן קאמפ

קריירה

ואן קאמפ נולדה בפורט פרי שבאונטריו לסינדי ולרוברט ואן קאמפ, תזונאי בעלי חיים. הופיעה בסרט הקצר "Rings", אשר היווה הקשר לסרטים "הצלצול" ו"הצלצול 2", בו הופיעה. ב-2006 הופיעה בתור קת'לין בסרט "אירי שחור".
התפקיד שהביא את ואן קאמפ לתודעה הציבורית הוא גילום הדמות איימי אבוט בסדרה של The WB "אוורווד".
ב-2007, ואן קאמפ הצטרפה החלה לשחק בסדרה "אחים ואחיות" את רבקה הרפר, בתם של ויליאם ווקר ופילגשו הולי הרפר. מאוחר יותר מתגלה שויליאם אינה אביה האמיתי של רבקה. ואן קאמפ עזבה את הסדרה בתחילת העונה החמישית. ב-2011, כיכבה בסרט הטלוויזיה "מבעד ללוח" לצד טריט ויליאמס שכיכב לצדה ב"אוורווד". בכורת הסרט הייתה ב-24 באפריל 2011 ברשת CBS. ב-2011 שיחקה בתפקיד הראשי גם בסדרה "נקמה" של ABC.
משנת 2018 משחקת בתפקיד ראשי בסדרה "המתמחים", שעונתה שנייה צפויה לעלות לשידור ב-24 בספטמבר 2018.

חיים אישים

במהלך צילומי הסדרה "נקמה" החלו אמילי וג'וש באומן, המשחק לצידה בסדרה (דניאל), לצאת. במאי 2017 הם התארסו.
ואן קאמפ דוברת צרפתית שוטפת. יש לה שלוש אחיות: מולי, קייטי ואליסון.
אדריאן פיטרסון

ביוגרפיה

פיטרסון בעיר פלסטין שבטקסס, הוריו בוניטה ונלסון היו ספורטאים מצטיינים בתקופת לימודיהם בקולג'. בתיכון הצטיין פיטרסון במקצועות האתלטיקה קלה, כדורסל ופוטבול.

קריירה במכללות

פיטרסון קיבל מלגת ספורטאי מצטיין ושיחק עבור קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת אוקלהומה. בעונתו הראשונה שבר מספר שיאי מכללות בריצה, הוא סייע לקבוצתו להשיג מאזן מושלם בעונה הסדירה ולהעפיל למשחק הגמר בו הפסידה לאוניברסיטת דרום קליפורניה. בתום העונה סיים שני במספר הקולות לגביע הייזמן. בעונתו השנייה סבל משבר בקרסולו והחמיץ 4 משחקים. בעונתו השלישית שבר את עצם הבריח והחמיץ שבעה ממשחקי הקבוצה. פיטרסון ויתר על עונתו האחרונה באוניברסיטה והודיע כי הוא מעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL של 2007. למרות הפציעות ורק שלוש עונות בהן שיחק, סיים פיטרסון את תקופתו באוקלהומה כמוביל הקבוצה בכל הזמנים ביארדים שהושגו בריצה.

קריירה ב-NFL

פיטרסון נבחר במקום השביעי בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי מינסוטה ויקינגס. כבר במשחקו הראשון בעונה הסדירה רץ מעל ל-100 יארד, כשסיים עם 103 יארד וטאצ'דאון בניצחון על אטלנטה פלקונס. במחזור החמישי שבר את שיא הקבוצה לריצה עם 224 יארד בניצחון על שיקגו ברס, במחזור השמיני שבר את שיא ה-NFL ליארדים שהושגו בריצה במשחק יחיד, כשרץ ל-296 יארד ו-3 טאצ'דאונים בניצחון על סן דייגו צ'רג'רס. את העונה סיים עם 1,341 יארד ו-12 טאצ'דאונים בריצה וכן 268 יארד וטאצ'דאון אחד בתפיסה. בתום העונה נבחר לרוקי המצטיין בהתקפה. הוא נבחר לפרו בול וזכה בפרס ה-MVP של המשחק. 
בעונתו השנייה סיים כמוביל הליגה ביארדים בריצה עם 1,760 ובעונתו השלישית הוביל את הליגה עם 18 טאצ'דאונים בריצה. בעונת 2011 נפצע פיטרסון במחזור ה-15 וקרע את רצועת ה-ACL ואת רצועת ה-MCL בברכו. התאוששותו הייתה מהירה מהצפוי והוא שב לשחק במחזור הראשון של עונת 2012. הוא הצטיין בעונה זו והוביל את הליגה עם 2,097 יארדים בריצה (שני בהיסטוריה רק לאריק דיקרסון שהשיג 2,105 יארד ב-1984). בתום העונה נבחר ל-MVP של הליגה ולשחקן ההתקפה המצטיין, כמו כן סיים שני בבחירה לקאמבק של השנה לאחר פייטון מאנינג. 
בתחילת עונת 2014 הוגש נגד פיטרסון כתב אישום בגין התעללות בבנו, לאחר שהכה אותו עם מקל במטרה לחנכו. הוויקינגס הוציאו את פיטרסון מההרכב למשחק השני של העונה ולאחר מכן הוא הושעה מפעילות  עד לתום העונה על ידי קומישנר הליגה רוג'ר גודל. הוא שב לשחק בעונת 2015 וסייע למינסוטה לזכות בראשות הבית. הוא סיים את העונה כמוביל הליגה בריצה עם 1,485 יארד ו-11 טאצ'דאונים ונבחר לנבחרת העונה (אול פרו). במחזור השני של עונת 2016 סבל פיטרסון מקרע במיניסקוס ונאלץ לעבור ניתוח, הוא שב לשחק במחזור ה-15. בתום העונה הודיעה מינסוטה כי לא תממש את האופציה בחוזהו של פיטרסון לעונת 2017 בשווי 18 מיליון דולר והוא הפך לשחקן חופשי. הוא חתם בקבוצת ניו אורלינס סיינטס ולאחר חמישה מחזורים עבר לשחק באריזונה קרדינלס. בתום העונה שוחרר מחוזהו בקבוצה. ב-2018 הצטרף לוושינגטון רדסקינס.

משפחה

לפיטרסון שישה ילדים מנשים שונות. אחד מילדיו אותו לא הכיר, מת בגיל שנתיים לאחר שספג חבטות מבן זוגה של אמו.  
ב-2014 הועמד פיטרסון לדין בגין הכאת בנו בן הארבע במקל עץ, הוא הורשע במסגרת עסקת טיעון ונגזר עליו קנס ועבודות לתועלת הציבור.
דלמטי

מבנה כללי

זהו גזע פופולרי בגודל בינוני בעל מבנה גוף שרירי וסיבולת גבוהה.
פרוות הדלמטים קצרה, קשה וצפופה. פרוותם בצבע לבן ועליה נקודות שחורות, אך לעיתים חומות. צבע האף והעיניים חום או שחור, בהתאם לצבע הנקודות. גורי הדלמטי נולדים לבנים לחלוטין. עם הזמן, בשל הופעת כתמים שחורים (או חומים) על העור, הפרווה משנה את צבעה בהתאם. במשך כל חייהם, כתמים חדשים ימשיכו להופיע על הכלבים הדלמטיים, אם כי אחרי הגיעם לבגרות מינית קצב הופעת הכתמים יואט בהרבה.
תוחלת חייו של הדלמטי היא מ-10 עד 13 שנים, אך עם טיפול מסור, ככל הכלבים, חייהם יכולים להיות ארוכים יותר.

אופי

הדלמטי הוא כלב אנרגטי ביותר וזקוק לאימון רב. הוא ממושמע ובדרך כלל קל לאילוף, סקרן, כלב משפחה פופולרי, אוהב ילדים ונאמן לבעליו. הדלמטי רגיל לחברת בני אדם, ולעיתים ללא חברה הוא עלול להיכנס לדיכאון. יש לשמור עליו בסביבה שאינה סואנת על מנת שלא ירוץ אחר מכוניות ויידרס.

בריאות

הדלמטי הוא גזע מאוד עתיק. בריאותם טובה באופן כללי, למרות שיש נטייה גדולה יותר בגזע זה לחירשות. מרביעי הגזע לא שמו לב בתחילה למחלה זו והם יצאו מתוך ההנחה שהכלבים טיפשים. מדענים גילו שקיים קשר בין בעלי חיים חירשים לבין היותם לבקנים וזו אותרה כבעיה גנטית. כיום מרביעים כלבים ששומעים בשתי אוזניהן, למרות שכלבים הסובלים מחירשות באוזן אחת או בשתי האוזניים עדיין יכולים להיות חיות מחמד מוצלחות. נמצא גם קשר בין חירשות לבין צבע העיניים - דלמטים כחולי עיניים בעלי סבירות גבוהה יותר לסבול מחירשות מאשר דלמטים חומי עיניים.
בעיות נוספות הקשורות לכלבים גדולים ככלל, ולכלבי ציד בפרט הן בעיות אגן. בעיות מסוג זה מופיעות לראשונה בגיל מתקדם, והן מאופיינות בכיווץ שרירים לאחר הישארות בתנוחה מסוימת לזמן רב, כגון שינה או ישיבה. הכלב אינו מסוגל להזיז את שרירי האגן, מאחר שהם נוקשים. לאחר פעילות מוטורית קצרה השרירים מתרחבים והכאב נעלם כלא היה.
משטרת באטאני

היסטוריה

השם באטאני ניתן למשטרה בגלל סמיכותה לכפר ערבי קטן שהיה במרחק של כקילומטר ממנה. במרחק של כשני קילומטר מדרום מערב למשטרה שכן הכפר בית דראס.
מבנה המשטרה הוקם על ידי ממשלת המנדט בשנת 1936, כדי לספק הגנה למושב באר טוביה כנגד פורעים ערבים. באותה תקופה, טרם בניית מצודות טגארט, נבנו תחנות קטנות יותר. בתחנה זו היה מספר שוטרים קטן יחסית: שני שוטרים בריטים ושניים ערבים. לפעמים התאכסנה בה יחידת רוכבים.
בשנים 1936–1939 יצרו הבריטים את משטרת היישובים העבריים (JSP - Jewish Settlement Police). השוטרים חבשו כובעים אוסטראלים כאשר לכל גוש היה על הכובע משולש בצבע שונה. בהמשך הפכו היחידות למשטרת היישובים כאשר לכל גוש היה משמר נע (המ"ן) משלו. הבריטים סיפקו את הטנדרים ואת הנשק.

סיום המנדט

עם תחילת עזיבת הבריטים את הבסיסים והמשטרות שלהם במחצית מרץ 1948, השתלטו כוחות גבעתי בדרום עליהם. המשטרות היוו יעדים מועדפים עקב היותן מבצרים מבטון שחלשו על סביבתם. המשטרה הראשונה שנתפסה בדרום הייתה משטרת באטאני הכפרית ששכנה במבואותיה המערביים של באר טוביה. היא נתפסה על ידי אנשי באר טוביה עצמם במחצית מרץ 1948, זמן קצר לאחר פינוי מחנה בית דראס והמנחת הסמוך לו.
חנוך ברודז'יצקי, היה סמל במשטרה הבריטית ותושב באר-טוביה והיה מוצב בבניין המשטרה, לקראת עזיבת הבריטים את הארץ, הרגו השוטרים הערבים את הסוסים שהיו באורווה ועזבו את המבנה. חנוך נותר בתחנה עם שני שוטרים בריטים והצליח לשכנע אותם להפקיד בידיו את מפתחות השער של המבנה ולהסתלק. הבריטים אכן עזבו את המקום בהשאירם שני משוריינים. חנוך נשאר לבדו במבנה במשך שלושה ימים רצופים, מגן על המבנה עדיין כשוטר בריטי מהשתלטות פורעים ערביים שיכלו לסכן את באר טוביה והיישובים הסמוכים. שומר השדות של באר טוביה הגיע מדי כמה שעות על סוסו וצייד את חנוך במזון. לאחר שלושה ימים, הגיעו אנשי גבעתי והשתלטו על המבנה והציוד שנותר.
סנטוריום

סָנָטוֹרְיוּם (סניטוֹריום, סניטַריוּם) הוא מוסד רפואי לאשפוז ממושך, לרוב עבור חולי שחפת. מוסדות כאלו היו נפוצים מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20.

אטימולוגיה

המונח הוותיק יותר, סניטַריוּם, נגזר מהמילה הלטינית "sanitas" - בריאות, ושימש לתיאור בתי הבראה ואתרי מרפא. כשהוקמו בתי ההבראה הראשונים לאשפוז חולי שחפת בסוף המאה ה-19 נקראו אף הם סניטַריוּם, אך בתחילת המאה ה-20 הומצא המושג סָנָטוֹרְיוּם, הנגזר מהשורש הלטיני "sano" - לרפא, כדי להבחינם מבתי ההבראה הוותיקים.

היסטוריה

הרציונל לקיומם של סנטוריה נגזר מכך שלפני היות הטיפול האנטיביוטי, משטר של מנוחה ותזונה טובה איפשר למערכת החיסון של החולה סיכויים משופרים להתמודד עם זיהום השחפת הריאתי.
סנטוריה לחולי שחפת נפוצו בכל רחבי אירופה החל מסוף המאה ה-19. הראשון ביניהם היה כנראה "קליניקת ברהמר לחולי ריאות" לטיפול בשחפת, שיסד הרמן ברהמר ב-1854 באתר המרחצאות Görbersdorf שבחבל שלזיה. החולים זכו לאוויר צח ותזונה מיטיבה.
בשווייץ היו סנטוריה רבים שכן היה מקובל לחשוב שאוויר הרים צח הוא הטיפול המיטבי למחלות ריאה. בפינלנד מוסדות דומים הוקמו באזורי יער מבודדים, המפורסם שבהם הוא סנטוריום פאימיו שנבנה ב-1930 ותוכנן על ידי האדריכל בעל השם העולמי אלבר אלטו. בפאימיו היו מרפסות גג, בהן שכבו החולים במשך כל היום על "כיסאות פאימיו", שאלטו עיצב עם משענת מעוקלת אשר לדבריו הקלה על נשימת החולה. בפורטוגל סנטוריום הליאנטיה שימש לטיפול בחולי שחפת העצמות בין 1930 ל-1960.
הסנטוריום הראשון בצפון אמריקה הוקם ב-1882 במדינת ניו יורק. כאשר הוקמה האגודה הלאומית למלחמה בשחפת בקנדה ב-1904 הוחלט להחליף את המונח הישן "סניטריום" שהיה מוכר מאתרי מרפא, בשם החדש "סנטוריום", שיוחד למוסדות מרפא לחולי שחפת.
בתחילת המאה ה-20 הפך הסנטוריום לתופעה נפוצה בארצות הברית. ב-1917 נוסד בווירג'יניה סנטוריום לאפרו-אמריקאיים. בקולורדו ספרינגס הוקמו מספר סנטוריה, בשל אווירה היבש. בפלורידה מצוי הסנטוריום העצמאי האחרון בארצות הברית, הפעיל עדיין בימינו.
לאחר 1943, השנה בה אלברט שץ, שהיה אז סטודנט לדוקטורט באוניברסיטת ראטגרס, גילה את הסטרפטומיצין - התרופה היעילה הראשונה לשחפת, סנטוריה החלו להיסגר או הועברו אל בתי חולים כלליים (למשל סנטוריום פאימיו, שהפך לבית חולים כללי בשנות ה-60).
משנות ה-50 השחפת כבר לא היוותה איום על בריאות הציבור ולפיכך התייתר הצורך בסנטוריה. רוב המבנים ששימשו לכך נהרסו, אך חלקם הוסבו למטרות רפואיות בנות-ימינו. כך למשל, סנטוריום טמברם בדרום הודו מטפל כיום בחולי איידס. בסנטוריום מיסיסיפי ממוקם כיום מרכז אזורי לטיפול בבעלי פיגור שכלי.
חותם המדינה

חותם המדינה הוא חותמה הרשמי של מדינת ישראל. במדינות רבות בעולם ישנו חותם רשמי (שנקרא לעיתים בשם "חותם גדול"), המשמש לחתימה על מסמכים רשמיים של המדינה, ומסמל את ריבונות העם או המלך. חותם המדינה מוטבע על המסמכים הרשמיים של מדינת ישראל, וזאת בהתאם לחוק חותם המדינה, התש"ט-1949 ולתקנות חותם המדינה התשל"ד-1974 שהותקנו מכוח החוק.

עיצוב החותם

החותם הוא עגול, סמל המדינה במרכזו, מסגרתו הפנימית מורכבת ממגן דוד מלא בראשה, מענפי עץ זית (הזהים לאלו שבסמל המדינה) בחציה העליון ומן המלים "חותם המדינה" בחציה התחתון; ומסגרתו החיצונית מורכבת משוליים מעוצבים.

הטבעת החותם

על פי סעיף 3 בחוק חותם המדינה, התש"ט-1949:
חותם המדינה יוטבע באחת משתי הדרכים:

(א) על גוף המסמך;

(ב) על דונג או על כל חומר אחר שיחובר לגוף המסמך.

השמירה על החותם והשימוש בו

על פי חוק חותם המדינה והתקנות הנלוות לו, שר המשפטים הוא הממונה על שמירת חותם המדינה, וכל שימוש בו מחייב רישום מפורט על המסמך הנחתם. אין לזייף את החותם, ועל המזייף יוטל עונש של עד 7 שנות מאסר; אין לייצר חותם בדמות חותם המדינה, אלא בהוראת שר המשפטים.
קלייר ראשברוק

ביוגרפיה

ראשברוק נולדה בהיצ'ין שבמחוז הרטפורדשייר, למדה בבית הספר פרנהיל בעיר לצ'וורת', ואחרי כן למדה בבית ספר למשחק. במשך כחמש שנים שיחקה ראשברוק בעיקר בתיאטרון, ואחר כך התחילה להופיע בקולנוע ובטלוויזיה.
בתיאטרון הופיעה ראשברוק בהפקות הווסט אנד "שלוש אחיות" בתפקיד אולגה ב"החגיגה" (Festen) מאת דייוויד אלדריג' בתפקיד הלנה. עוד השתתפה במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון "קרוסיבל" בשפילד. גילמה את סוניה ב"הדוד וניה" בתיאטרון אלמיידה ואת אמא ב-"Market Boy" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
תפקידה הראשון בקולנוע היה בסרטו של מייק לי "סודות ושקרים" (1996). ב-1997 השתתפה בסרט "Under the Skin" של קארין אדלר לצידה של סמנתה מורטון וב"ספייס וורלד - הסרט".
בטלוויזיה כיכבה בסדרה "The Sins" משנת 2000, בשתי עונות של הדרמה הקומית "לינדה גרין" (2001–2002), בסיטקום "קארי ובארי" (2004-2005), בסדרת המתח "וייטצ'אפל" (2009–2013) ובסדרה "יומן השומן" (2013–2014). על תפקידה ב"יומן השומן" הייתה ראשברוק מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
עוד בטלוויזיה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "דוקטור הו" בפרקים "הכוכב הבלתי אפשרי" ו"בור השטן". בעקבות הופעתה ב"דוקטור הו" נבחרה להשתתף בתוכנית מיוחדת של "החוליה החלשה" שהוקדשה לסדרה. ב-2008 השתתפה בסדרה של ה-BBC "חברים משותפים" וב-2009 החלה להשתתף בסדרות "וייטצ'אפל" ו-"Collision" של ITV בשני המקרים לצידו של פיל דייוויס.