google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי אזרבייג'ן–מקסיקו

היסטוריה

בדצמבר 1991, מקסיקו הכירה בעצמאותה של אזרבייג 'ן לאחר התפרקות ברית המועצות. ב-14 בינואר 1992, שתי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים. בהתחלה, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות קוימו בשגרירויות הכבוד שלהם; מהשגרירות האזרית בוושינגטון די. סי., ארצות הברית, ומן את השגרירות המקסיקנית באנקרה, טורקיה. ב-2007, אזרבייג'ן פתחה שגרירות במקסיקו סיטי, ולאחר מכן פתחה גם כן מקסיקו שגרירות בבאקו ב-2014. ב-2011, הסנאט המקסיקני הכיר בטבח חוג'אלי.
כדי להנציח את יום השנה ה-200 לעצמאות מקסיקו, מקסיקו התירה למספר מדינות זרות לשפץ מחדש פארקים וכיכרות עם מונומנטים של מדינותיהם. ממשלת אזרבייג'ן בחרה להציב פסל לזכר נשיא העבר שלה, היידר אלייב, בשדרות הרפורמה בצ'פולטפק ועוד אנדרטה לזכר טבח חוג'אלי. בנובמבר 2012, היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל כאשר זמן קצר לאחר חניכת הפסל של הנשיא האזרי לשעבר, היידר אלייב, מספר תושבי מקסיקו סיטי האשימו את השלטון המקומי העירוני שהתירה את הצבתו של פסל של "דיקטטור" בעיר. הועלתה הצעה כי השלטון המקומי צריך להסיר את הפסל ולמקם אותו במקום אחר, עם זאת, שגרירות אזרבייג'ן במקסיקו סיטי הצהירה כי אם הפסל יוסר, "אזרבייג'ן עשויה לשבור את היחסים הדיפלומטיים עם מקסיקו." בסופו של דבר, פסלו של הנשיא הידר אלייב הועבר לבית פרטי בעיר, בתגובה, הממשלה האזרית השהתה 3.8 מיליארד דולר שהיו מיועדים להשקעות.
באוקטובר 2017, שלושה נציגי קונגרס מקסיקנים, במהלך ביקור רשמי בארמניה, ביקרו את הטריטוריה הריבונית נגורנו קרבאך אשר נכבשה על ידי ארמניה וממוקמת בתוך אזרבייג'ן. הביקור שלהם לא אושר על ידי הממשלה המקסיקנית והביא להתלקחות דיפלומטית בין אזרבייג'ן ומקסיקו.

יחסי סחר

ב-2017, סך כל הסחר בין שתי המדינות הסתכם בכ-9.5 מיליון דולר. היצוא העיקרי שלאזרבייג'ן למקסיקו כולל ציוד מחשבים והיצוא העיקרי של מקסיקו לאזרבייג'ן כולל טקילה ובירה.
B-52 (קוקטייל)

הכנה

קיימות מכונות היכולות להכין בצורה אוטומטית קוקטייל B-52 וקוקטיילים שכבתיים אחרים בשניות אחדות. אולם, מוזג מנוסה בדרך כלל מכין קוקטייל זה באופן ידני על ידי שימוש בכפית. הכנת קוקטייל שכבתי, דוגמת B-52, מכונה "בנייה" או "הצפה".
ההצפה מתרחשת כתוצאה מ הצפיפות היחסית בין הנוזלים השונים, הנובעת מהשוני במסה המולרית.
תחילה נמזג הקלואה לכוס, לאחר מכן יש למזוג באיטיות, על גבי כפית את הבייליס, תוך הקפדה על כך שהשכבה התחתונה לא תתערבב בשכבה השנייה הנמזגת מעליה ולבסוף יש למזוג באמצעות כפית את השכבה העליונה של ליקר גראן מרנייה.

מקור השם

הקוקטייל קרוי על שם להקה באותו השם ולא על שם המפציץ B-52 סטרטופורטרס.

פליימינג 52-B ‏ (B-52 בוער)

יש הנוהגים לשלהב את הקוקטייל (להצית את הקוקטייל) לפני ששותים. מכיוון שגראן מרנייה אינו ניצת בקלות בטמפרטורת החדר, יש הנוהגים למזוג משקה בעל תכולת אלכוהול גבוהה מעל הגראן מרנייה. יש להקפיד להשתמש בזכוכית חסינה להגשת קוקטייל בוער.
הפרח בגני

הפקה

את מילות השיר כתב אביהו מדינה על נערה שגרה לידו בקיבוץ ואת הלחן חיבר מדינה ביחד עם משה בן מוש, והעיבוד של ננסי ברנדס. השיר יועד מלכתחילה לשימי תבורי שהיה אמור לשיר אותו במסגרת פסטיבל דרור - למנצח שיר מזמור של רשות השידור. אך תבורי שכבר זכה בפסטיבלים הקודמים עם השירים "שחורה ונאווה", "כינור דוד" ו"משה", ביקש לבצע בפסטיבל מחרוזת משיריו שזכו בתחרות, ואת "הפרח בגני" לבצע במסגרת החלק הלא תחרותי כשיר חדש. לאחר שמדינה סירב להצעה, ויתר תבורי על ההופעה בפסטיבל, העדיף לצאת להופעות בחו"ל, והעביר את השיר לזוהר ארגוב. ארגוב מצדו לא ממש אהב את השיר.
הפסטיבל היה אז הדרך העיקרית עבור הזמרים המזרחיים לקבל לגיטימציה והכרה ממסדית ולהביא להשמעה תכופה יותר של שיריהם ברדיו ובטלוויזיה. עד הפסטיבל היה זוהר ארגוב זמר חתונות ומועדונים ידוע ודווקא מצליח, אך די אלמוני ברדיו ובטלוויזיה, ורחוק מהכרה ממסדית.
בפסח תשמ"ב - אפריל 1982 הצליח המפיק מאיר ראובני להכניס את ארגוב לפסטיבל הזמר המזרחי שנערך באותה שנה, עם השיר "הפרח בגני". השיר זכה במקום הראשון, וסלל את דרכו של ארגוב ללב הקונצנזוס הישראלי ולצמרת המוזיקה המזרחית, והעמיק את אחיזתה בתודעת הציבור הרחב. 
רשות השידור נמנעה באותן שנים מלכלול שירים מזרחיים, של זוהר ארגוב ושל אחרים, במצעד הפזמונים או בתוכניות המוזיקה הרגילות; והן הושמעו אך ורק בתוכניות שיוחדו לסוגה זו. מכיוון ש"הפרח בגני" הושר במסגרת תחרות של רשות השידור הוא כן זכה להיכלל במצעד הפזמונים; ובמצעד הפזמונים העברי השנתי של אותה שנה הוא העפיל למקום הרביעי, והיה השיר המזרחי היחידי מבין שלושים השירים שברשימת הצמרת.
לאחר הצלחתו של השיר "הפרח בגני" בפסטיבל הזמר המזרחי הכליל אותו ארגוב באלבומו "נכון להיום" שיצא באותה שנה. בעקבות הזכייה והוצאת התקליט, פרצה המוזיקה המזרחית לגלי האתר ולתודעת הציבור. השיר "הפרח בגני" היווה אקורד הסיום של פסטיבל הזמר המזרחי, שהופק מדי שנה מאז 1971 והופסק בשנת 1982. החומות שנפרצו ייתרו את הצורך בפסטיבל מגזרי והמוזיקה המזרחית הפכה במידה רבה לנחלת הכלל.
מאז זכה השיר "הפרח בגני" לביצועים רבים, ובהם של להקת אתניקס (באלבומה השני מסאלה) ורותי נבון (בסגנון בלוז). במצעד הים תיכוני הגדול, ששודר ביום העצמאות ה-67 (אפריל 2015), נבחר "הפרח בגני" ללהיט הים תיכוני הגדול ביותר בכל הזמנים.
ב-2017, חוקר המוזיקה, דודי פטימר, טען כי לחן הבתים של השיר מזכיר את השיר "דלילה" של הזמרת זמירה חן שפורסם בשנת 1979 והולחן על ידה.
לאחר מותו של ארגוב, הנציחה עיריית הרצליה את זכרו בקריאת רחוב בעיר על שם השיר - "הפרח בגני".
סויוז TMA-16

תיירות חלל

משימת סויוז TMA-16 עלולה להיות טיסת החלל האחרונה שבה ישוגרו לחלל תיירי חלל באמצעות חלליות סויוז. בגלל הפסקת פעילותן הצפויה של כל מעבורות החלל של נאס"א, ובגלל הגדלת צוות תחנת החלל הבינלאומית לשישה, התפקיד של העברת הצוותים יוטל במלואו על חלליות הסויוז, כך שלא יישאר בהן מקום לתיירי חלל. הדבר ישתנה במידה ותוכנס לשירות חללית מאוישת נוספת.
אבגני מיכלדזה

חייו

מיכלדזה נולד בבאקו שבאזרבייג'ן, אז חלק ממלכות המשנה של הקווקז של האימפריה הרוסית. שנים ספורות אחרי לידתו, עברה משפחתו לטביליסי שבגאורגיה. מיכלדזה ניגן מילדותו בכלי נשיפה, במיוחד בחצוצרה ובקרן יער. בנעוריו השתתף בשיעורי המוזיקה של בית הספר הקדם צבאי, במקביל ללימודיו בבית הספר הריאלי של טביליסי. אחרי סיום בית הספר קיבל מיכלדזה חינוך מוזיקלי גבוה בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי.
בשנות ה-20 החליט מיכלדזה להפוך למנצח ונסע ללימודים בקונסרבטוריון הממלכתי של לנינגרד. מוריו של מיכלדזה לניצוח היו המנצחים הסובייטים הנודעים ניקולאי מאלקו ואלכסנדר גאוק. מיכלדזה חזר לגאורגיה בשנת 1931 וזכה למוניטין של מנצח מוכשר, שהוערך מאוד גם על ידי מוזיקאים זרים. הוא החל לקדם את המוזיקה הקלאסית בגאורגיה, ובשנת 1933 הקים את התזמורת הסימפונית. בשנת 1934 הפך מיכלדזה למנצח הראשי בבית האופרה של טביליסי, ובשנת 1936 הוא זכה בתואר אמן העם של גאורגיה הסובייטית, בגיל 33 בלבד.
בשנת 1937 נקטעה פעילותו של מיכלדזה, משום שהיה נשוי לבתו של קורבן בכיר לטיהורים פוליטיים. חותנו, הבולשביק הוותיק מַמְיָה אוֹרָחֵלַשְׁוִילִי, שכיהן אז כסגן מנהל המכון למרקסיזם-לניניזם של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית במוסקבה, נעצר באפריל, וביוני של אותה שנה הוצא להורג בירי. בנובמבר נעצר גם מיכלדזה, ואחרי עינויים הוצא להורג בירי. חותנתו של מיכלדזה הוצאה להורג כמוהם, ואילו אשתו, כֵּתֵוָן, הוגלתה למחנה עבודה. שמם של הארבעה טוהר רשמית בשנת 1955.
אחרי פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991, נקראה התזמורת הסימפונית הלאומית של גאורגיה רשמית על שם מייסדה, אבגני מיכלדזה. בנו, וַחְטַנְג מיכלדזה, הוא במאי סרטי תעודה עבור הערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית.
מורייבת

מוּרֵייְבֶּת הוא אתר ארכאולוגי בקרבת נהר הפרת בסוריה, ובסמוך לתל אבו הוריירה, מיישובי הקבע הראשונים בהם התפתחה החקלאות.
האתר נסקר לראשונה בשנת 1964. עונת החפירות הראשונה באתר התרחשה בשנת 1971 בראשות הארכאולוג הצרפתי ז'אק קוון (Jacques Cauvin). קוון הוחלף בשנת 1993 על ידי דניאל סטרודור. ביישוב נתגלו ארבעה שלבים עיקריים: השלב הנאטופי (10,600 - 9,600 לפנה"ס) שמקביל לתקופה הנאטופית המאוחרת, השלב החיָאמי (10,000 – 9,500 לפנה"ס) שמשתרע ברובו על השלב הנאטופי, השלב המורייבתי (9,500 – 8,800 לפנה"ס) והשלב הנאוליתי הקדם־קרמי אשר נמשך לתוך האלף ה־8 לפנה"ס.
מהמכלול הצורני באתר עולים טיפוס החודים חיאם, חלוואן, ירדן, ביבלוס ועמוּק. צורת הבתים המקובלת בכפר הייתה מעגלית, אולם לקראת תום התקופה הנאוליתית הקדם־קרמית א' חל מעבר לצורת בתים ריבועית. הבתים נבנו מלבני גיר וטיט. בתחילת התקופה המורייבתית הוקם "מבנה משותף" מעגלי אשר שימש לראשונה לאחסון דגנים, ואולי למטרות טקסיות. המבנה שמר על צורתו המעגלית גם כאשר סגנון הבניה הפך ריבועי. באותה התקופה, אומנם, המבנה החל לתפקד כמוקד דתי מובהק.
האתר ממוקם באזור מצומצם בתוך הסהר הפורה העשיר בצמחי בר אכילים כגון: שיפון, אפונה, חיטת אינקורן, חיטת אמר, בקיה, עדשים וחומוס. רוב הזנים האלו נמצאו במורייבת. השוואת עובי זרעי החיטה בין שכבה לשכבה מעידה על מגמת גדילה לאורך הזמן. ניתן לראות בכך עדות לטיפוח וגידול של הזן המסוים, אולם עד כה לא הוצגה טענה בעד ביות הצמחים. שור הבר כנראה נצוד באזור זה בתקופות המוקדמות, ובתקופה המאוחרת בויתו הכבש, העז, החזיר והשור.
ממצאים אחרים מהאתר כוללים כדי אבן, ריהוט וסיכות נחושת. פסלוני אלות פריון נמצאו גם כן, וכיום הם מוצגים במוזיאון הלאומי של דמשק. בנוסף לכל אלו, נתגלו באתר אותות חימר קטנים. כלים אלו שימשו, לדעת החוקרים, כאמצעי תקשורת עתיק אשר קדם לכתב. השימוש בסימנים אלו אינו ייחודי למורייבת ואף היה שכיח באזור רחב בשעתו. לכל אות חימר צורה ייחודית, ואליה מתלווה משמעות בלעדית. יושבי מורייבת אפוא תקשרו אחד עם רעהו בעזרת כלים אלו.
לאחר הקמת סכר טבקה, האזור הוצף והאתר נמצא מתחת למי אגם אסד.
שבועת העדות

החיוב במזיד ובשוגג

חיוב הקורבן בשבועת העדות שונה מכל שאר החיובים בקורבנות חטאת, שבכולן החיוב הוא דווקא כשהעבירה נעברה בשוגג, ואילו כשהעבירה היא במזיד לא ניתן להתכפר על ידי קורבן. בשבועת העדות, הדין הוא הפוך, שהחיוב הוא דווקא כשהעבירה נעשתה במזיד, אבל אם העבירה נעברה בשוגג – פטור מקורבן. זאת, בין אם השגגה היא בכך ששכח שהוא יודע עדות, ובין אם לא ידע את האיסור ההלכתי להישבע על כך לשקר.
עם זאת, יש מקרה מסוים שנחשב מבחינה פורמלית כשוגג לעניין דינים אחרים, ובכל זאת חייבים עליו משום שבועת העדות. המקרה הזה נקרא במשנה 'שגגת השבועה עם זדון העדות', ומבואר בתלמוד שהכוונה היא למקרה שאומר: "יודע אני ששבועה זו אסורה, אבל איני יודע אם חייבין עליה קרבן אם לא". השאלה שעולה מדין זה היא האם יכול להיות מקרה שבו יתחייב הנשבע פעמיים בשבועתו, חיוב אחד מדין שבועת העדות, וחיוב שני מדין 'שבועת ביטוי' – שכל הנשבע לשקר בשוגג חייב קרבן עולה ויורד. האפשרות הזאת מובאת בתלמוד, שבמקרה כזה יהיה חייב שני קרבנות, אך האמוראים אביי ורבא מבהירים שבמקרה כזה חל רק דין שבועת העדות והוא אינו חייב קרבן מדין שבועת ביטוי. 
שאלה דומה שעולה, היא האם במקרה שנשבע לשקר במזיד והייתה התראה, האם יתחייב בנוסף לקורבן החטאת, גם בעונש מלקות על שבועת השקר. התלמוד דן בשאלה דומה, האם בשבועת הפקדון ניתן להתחייב בקרבן ובמלקות כאחד, אך אינו דן בשאלה זו בנוגע לשבועת העדות. פרשני התלמוד מסבירים שלגבי שבועת העדות ברור לתלמוד שאין חיוב מלקות, ונותנים לכך הסברים שונים.
גנוטוביוסיס

גנוטוביוסיס (מיוונית 'גנוטו' - ידוע, 'ביוסיס' - חיים) הוא המצב שבו כל צורות החיים בתוך אורגניזם כלשהו ידועות לחוקר. בדרך כלל פירוש הדבר שהאורגנזים חופשי ממיקרואורגניזמים או מזוהם במיקרואורגניזם ידוע אחד בלבד.  מצב זה הוא כלי חיוני למחקרי מעבדה בתחום הביולוגיה והאקולוגיה.
גנוטוביוטיקה הוא תחום הידע העוסק בהבאת אורגניזמים למצב של גנוטוביוסיס.
גרשון קופי

קריירה

קופי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של רוט-וייס אקרה, קבוצת הבית של רוט-וייס אסן הגרמנית. בגיל 15, חתם באינטרנסיונל אליס מליגת העל הגנאית. קופי כבש 28 שערים במדי הקבוצה.
בסוף עונת 2009, קופי יצא למבחנים בהאמרבי מליגת העל השוודית, אך שבר את רגלו ושוחרר. בשנת 2010 חתם בונקובר וייטקאפס, כאשר שיחק בליגה השנייה של ארצות הברית בכדורגל. ב-5 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד פוארטו ריקו איסלנדרס. ב-9 בפברואר 2011 חתם על חוזה חדש בקבוצה, לאחר שזו עברה לשחק ב-MLS. ב-7 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד שיקגו פייר.
ב-11 בפברואר 2016 קופי חתם בניו אינגלנד רבולושן.
ב-15 בינואר 2017, חתם לשלוש שנים בהאמרבי, בה נבחן בעבר. ב-9 באפריל, קופי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד קלמאר. במאי 2017 חזר לניו אינגלנד רבולושן כשחקן מושאל. ב-1 ביוני 2018 שוחרר מהאמרבי.
בקיץ 2019 חתם באל-פאהאחיל מליגת העל הכוותית.
ב-26 באוגוסט 2019 קופי חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל.
לזכותו של קופי, 11 הופעות בנבחרת גאנה עד גיל 20.
זוג מינימלי

בבלשנות, ובעיקר בפונולוגיה, המונח זוג מִינִימָלִי (גם: זוּג מִזְעָרִי, נוֹגְדוֹת) מתייחס לשתי מילים בעלות משמעות שונה, הנבדלות זו מזו בתכונית מבחינה אחת בלבד. לדוגמה, המילים גיר וקיר, שונות זו מזו רק בקוליות של העיצור הראשון. עם זאת, לא ניתן לבודד הבדל בין פונמות או לכמת אותו ללא מכשור מדעי מדויק. לרוב, הפונמות נבדלות זו מזו ביותר מתכונה פונטית אחת.  
מציאת זוגות מינימליים היא מתודולוגיה שמטרתה להכריע אם הגה מסוים מתפקד כפונמה או כאלופון בשפה מסוימת. הזוג המינימלי הנ"ל מוכיח שהעיצורים g ו-k הם פונמות בעברית (הדבר אינו סותר את העובדה ששניהם יכולים לשמש גם כאלופונים בסביבות מסוימות).
ויטמן (חברה)

וִיטמַן הייתה חברה ישראלית לייצור גלידות. ראשיתה בקיוסק מפורסם לממכר גזוז וגלידה בכיכר מגן-דוד בתל אביב. בשנות ה-60 פתחה החברה מפעל בחולון, אשר נמכר לשטראוס ב-1979. קו הייצור של ויטמן נסגר בשנת 1991, עם הקמת המפעל של שטראוס בעכו.

הקיוסק

שמחה ויטמן ("הג'ינג'י") (1887–1972) עלה לארץ ישראל מאוקראינה ב-1923, וכעשור לאחר מכן פתח קיוסק לגלידה ולגזוז בכיכר מגן-דוד בתל אביב (ברחוב אלנבי 53, בין הרחובות שיינקין וברנר). הקיוסק היה לשם דבר במכירת גזוז וגלידה שיוצרו במקום. מנה מפורסמת שנמכרה בקיוסק הייתה "אקספרסו" – משקה סמיך של גלידה בסודה.
חנותו של ויטמן הייתה מקום בילוי ומפגש פופולרי של בני נוער וצעירים (בין היתר מקום פגישתם הראשונה של לאה ויצחק רבין).
השם "ויטמן" התפרסם בארץ, ושימש כינוי לברזי המים הקרים בהתיישבות העובדת.

המפעל

באמצע שנות ה-60 פתחו ברוך ויטמן (בנו של שמחה, שירש את אביו כבעל החנות) ונחום מיליקובסקי מפעל לייצור גלידות באזור התעשייה של אזור. המפעל ייצר מגוון של גלידות בקיץ וקרמבו בחורף. בין היתר ייצר המפעל גלידות ללא סוכר. בינואר 1979 נמכר המפעל לשטראוס. למרות הרכישה, ויטמן המשיכה להתנהל בנפרד ולהתחרות בשטראוס עם מותגיה, עד שהמפעל נסגר בשנת 1991 והייצור של שתי החברות עבר לעכו.
לוסיטניה (פרובינקיה רומית)

לוסיטניה (בלטינית: Lusitania) הייתה פרובינקיה רומית. היא כללה את פורטוגל של היום וחלק קטן ממערב ספרד של היום. היא נקראה על שם העם הלוסיטני ששכן באזור, ובירתה הייתה אוגוסטה אמריטה (מרידה של היום).

מקור השם

הפרובינקיה נקראת על-שם העם הלוסיטני, ששכן בפורטוגל של היום. ישנה מחלוקת רבה, אך המקור הוא כנראה מעורב: לוס שפירושו בלטינית "אור" וטאנוּס, שפירושו בקלטית "שבט", אז לוסיטניה פירושו "שבט האור".] טענה אחרת גורסת כי פירוש השם הוא "ארץ הטירוף".]

הפרובינקיה הרומית

עם כיבוש לוסיטניה, סיימה רומא את כיבוש חצי האי האיברי, שנחלקה על ידי אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס לשלוש פרובינקיות: היספניה בייטיקה בדרום, היספניה טארקוננסיס בצפון ובמזרח, ולוסיטניה במערב. עיר הבירה של לוסיטניה הייתה אוגוסטה אמריטה, שנקראה על-שם אוגוסטוס קיסר, והיא מרידה של היום. עיר חשובה נוספת הייתה קוֹנימְבְּרִיגה שהשתמרה היטב. לוסיטניה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, אך כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה לוסיטניה עם היספניה טארקוננסיס ובייטיקה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).
אדריכלות טמפלרית

סגנון בנייה טמפלרי או אדריכלות טמפלרית היא סגנון הבנייה של מבני חברי התנועה הטמפלרית שהתיישבה במושבות בארץ ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19.
מבנים אלה התאפיינו במאפיינים קבועים, שהתבססו על מבנה בית העם הטמפלרי שנבנה במושבה הגרמנית בחיפה בשנת 1869. מבנה בית העם הטמפלרי שימש דגם לבניית המבנים הטמפלריים ברחבי הארץ.

מאפייני המבנים

הבנייה הייתה, כמקובל באותה עת, בנייה באבן, כאשר המוטיבים שבה כללו מוטיבים גרמניים אירופיים המשולבים במוטיבים של קשתות מזרחיות. מבין המאפיינים המקובלים היה גמלון הבית, המצוי כמעט בכל המבנים הטמפלריים, כתובת בפתח הבית - בדרך כלל ציטוט מהתנ"ך בעל משמעות למשפחה שהתגוררה בבית, וכן מרפסת מעל פתח הבית.

גמלונים

את הבנייה הטמפלרית אפיינו מספר סוגי גמלונים ובהם גמלון המכסה רק חלק מרוחב הבית, גמלון על צד הבית, גמלון על חזית הבית וכן צורות גמלון שונות, שהנפוצה בהן היא צורת המשולש.

מרפסות

מבנה המרפסות האופייני היה מרפסת עץ אשר קירתה את המבואה של הבית.

כתובות שונות

הטמפלרים נהגו להציג בחזית בתיהם, מעל דלתות הכניסה לביתם כתובות. לרוב מדובר היה בפסוקים מהתנ"ך או מהברית החדשה. לעיתים היה מצוין שם המשפחה בבעלותה היה הבית, ושנת הבנייה.

מבנה מדרגות חיצוני

מאפיין נוסף של הבנייה הטמפלרית הוא מבנה מדרגות חיצוני.
פולקלור

מיהם הפולקלורים?

הפולקלורים של המאה ה-19, הקבוצה החברתית המזוהה עם המונח פולקלור באותה תקופה, אופיינה בכך שהורכבה מאנשים כפריים, חסרי השכלה ועניים. הם היו האיכרים שגרו באזורים לא מרכזיים לעומת האוכלוסייה הבורגנית והעשירה יותר שחיה בעיר. רק לקראת סוף אותה מאה הפרולטריון העירוני שויך גם הוא למעמד הפולקלורים.
במאה ה-20, יחד עם הרוח החדשה שהגיעה מתחום מדעי החברה, חל שינוי במאפיינים המזוהים עם הפולקלורים וקבוצה זו הורחבה והוגדרה מחדש. בשנות השישים של אותה מאה המונח פולקלורים קיבל משמעות רחבה יותר ובמקום לייצג את הקבוצה החברתית הנחותה, המונח תיאר קבוצה חברתית כלשהי אשר חבריה בעלי מאפיינים זהים, ללא קשר להשכלתם ומצבם הסוציו-אקונומי הנמוך, וקבוצות אלה היו בכל מקום.
הקבוצה הראשונה שכל אחד מאיתנו משתייך אליה היא המשפחה, ולכל משפחה יש את הפולקלור הייחודי שלה. כאשר ילד מתבגר והופך לאדם, הזהויות שלו מתפתחות ומתעצבות בהתאם לגילו, שפתו, מוצאו, תעסוקתו וכו'. כל אחד מאותם מאפיינים משתייך לפולקלור מסוים, ובהבנה המודרנית של היום, פולקלור הוא מאפיין משותף המזוהה עם קבוצה חברתית כלשהי.
הפולקלור יכול לכלול בדיחה, אמרה או התנהגות צפויה כלשהי היכולה להופיע במספר צורות בקרב קבוצה חברתית מסוימת. הוא יופץ בין חברי הקבוצה ויהפוך למאפיין המזוהה איתה על ידי צפייה וחיקוי של חברי הקבוצה בעקבות מעשה של אחד מהם, ולרוב לא על ידי הגדרה פורמלית. פולקלור יכול לבוא לידי ביטוי בתוך הקבוצה, כדי לבטא את הזהות המשותפת של חבריה, למשל בעת הצטרפות של חברי קבוצה חדשים, או לחלופין כלפי חוץ כדי לבדל את חברי הקבוצה מהסובבים אותם. ניתן לחקור קבוצה כלשהי ולמפות את הפולקלורים המרכיבים על ידי מעקב והתבוננות על חברי הקבוצה וזיהוי הפולקלורים שלה, או על ידי זיהוי של פולקלורים מסוימים ושיוכם לקבוצות המתאימות.
הארמייה ה-30 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה ביולי 1941. לאחר הקמתה, הארמייה ה-30 הועברה לגזרת החזית המערבית. היא השתתפה בקרב סמולנסק. לאחר הקרב היא הועברה לחזית קלינין והשתתפה בהגנת קלינין ורז'ב. יחידות הארמייה ה-30 לחמו במרחב רז'ב עד לשנת 1943.
באפריל 1943 הולחט לארגן את הארמייה מחדש והיא קיבלה שם של ארמיית המשמר העשירית.
קרלה קרום

ביוגרפיה

קרום נולדה בהנדון, פרוור של לונדון. היא סיימה בהצטיינות תואר BA ב"אקדמיית איטליה קונטי לאמנויות התיאטרון" בקלפהאם שבלונדון.

טלוויזיה

קרום שיחקה בתפקיד הראשי בדמות קולין בפרק "Joint Enterprise" במיני-סדרה זוכת הבאפט"א לשנת 2013 בשם "Murder". אליסון גרהאם במגזין הטלוויזיה "רדיו טיימס" אמרה על הופעתה "...זה נשאר איתי במשך ימים, לעזאזל. כל רסיס קטן, במידה רבה הודות להופעה המדהימה והמשפיעה ביותר שראיתי מעודי, מהכוכבת העולה קרלה קרום בתפקיד קולין.
ב-22 במאי 2012 פורסם שקרום תשתתף בעונה הרביעית של סדרת הדרמה של ערוץ E4 "עברייני על" בתפקיד קבוע בדמות ג'ס.
במיני-סדרה "Lightfields" של רשת ITV הופיעה קרום בתפקיד קלייר. היא קיבלה ביקורות מצוינות על הופעתה זו.
ב-2013 הצטרפה קרום לצוות השחקנים בעונה השנייה של סדרת הדרמה "נשות האסירים" של ה-BBC בתפקיד אייסלינג.
בפברואר 2014 פורסם שקרום לוהקה לסדרה "בתוך הבועה" של רשת CBS. היא שיחקה בעונה השנייה של הסדרה בתפקיד קבוע בדמות רבקה פיין.
ב-2016 כיכבה קרום בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "המישור".

תיאטרון

בתיאטרון שיחקה קרום במחזה "Powder Monkey" בהפקת מנצ'סטר רויאל אקסצ'יינג'.
המחזה שלה "If Chloe Can" הוצג בתיאטרון הלאומי לנוער.
המחזה "Mush & Me" שכתבה קרום הועלה בהצגת בכורה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו בשנת 2014.
ב-2016 הופיעה קרום בתפקיד אליס במחזה "לינדה" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "אמדאוס" בתיאטרון הלאומי.
יאיר שרקי

ראשית חייו

שרקי נולד וחי בשכונת קריית משה בירושלים. הוא הרביעי משבעת ילדיהם של הרב אורי שרקי, מרצה בכיר במכון מאיר ורב קהילה בקריית משה בירושלים, וד"ר רונית שרקי, חוקרת ביולוגיה.
שרקי למד בישיבת מקור חיים ולאחר סיום לימודי התיכון בשנת 2011 התגייס לצה"ל לתחנת גלי צה"ל ושימש ככתב לענייני דתות ובית הנשיא של התחנה. ביולי 2014 השתחרר מצה"ל ומגלי צה"ל.
אחיו, שלום יוחאי שרקי, נרצח בפיגוע דריסה בירושלים באפריל 2015. שרקי האשים את מערכת המשפט בסחבת בדיון בעניינו של המחבל.

קריירה

כחודש לאחר שחרורו מצה"ל, החל לעבוד בחברת החדשות של ערוץ 2 בתור כתב לענייני דתות של חברת החדשות.
בשנת 2015 נבחר על ידי המגזין "פירמה" של "גלובס" למקום ה-100 ברשימת מאה המשפיעים בתקשורת, ועל ידי המגזין "פורבס" כאחד משלושים הצעירים המבטיחים.
ביוני 2016 עבר שרקי לתאגיד השידור – הגוף שהחליף את רשות השידור – ככתב פוליטי. שלושה חודשים לאחר שהודיע על המעבר לתאגיד, החליט שרקי לשוב לתפקידו ככתב לענייני דתות בחדשות 2.
בינואר 2017 הצטרף לרדיו גלי ישראל והחל להגיש שלוש פעמים בשבוע את תוכנית הבוקר האקטואלית של התחנה "עצם העניין", במקום קלמן ליבסקינד עד ליולי 2017. באוגוסט 2017 החל לכתוב טור שבועי בנושאי אקטואליה וחדשות בעיתון 'בשבע'.
באפריל 2018 הוכרז שרקי כזוכה בפרס מצוינות עיתונאית בתקשורת הישראלית בסקירת יהדות התפוצות ויחסי ישראל והתפוצות, של המרכז העולמי של בני ברית לשנת 2018, על סדרת הכתבות "ברוקלין של קודש".
לקראת י"ט בכסלו תשע"ט הוציא לאור יחד עם העיתונאי יוסי אליטוב את הספר "צמאה לך", פנינים מתורתו של הבעל שם טוב.
כנסיית יוסף הקדוש

כנסיית יוסף הקדוש היא כנסייה השוכנת במתחם בזיליקת הבשורה בלב העיר נצרת. לפי מסורת מימי הביניים, היא הוקמה במקום בו שכן בית המלאכה של יוסף הקדוש, בעלה של מרים, ולפי גרסה מאוחרת יותר ניצב גם ביתו באתר. מסיבה זו היא מכונה גם כנסיית המשפחה הקדושה או כנסיית ההזנה, שכן היא מסמלת את המקום בו ישו גדל וניזון עד בגרותו.

היסטוריה

מתחת לכנסייה התגלו שרידיהם של שלושה בורות מים, פסיפסים, מערות ואסמים המתוארכים למאות הראשונות לספירה. אלה נראים בקריפטה של הכנסייה, והמסורת מייחסת את אחת המערות למקום בו שכן בית המלאכה של יוסף. אף שהנוסע ארקולף אשר פקד את העיר במחצית השנייה של המאה ה-7, היינו לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, העיד על כנסייה שניצבה לצד כנסיית הבשורה הביזנטית, הממצא הארכאולגי אינו תומך בכך ששרידים אלה היו חלק מקומפלקס דתי, ובאתר לא תועדו סמלים דתיים. במאה ה-12 קמה באתר כנסייה צלבנית שלא הוקדשה ליוסף הקדוש, והיא נהרסה על ידי הממלוכים. נראה כי המסורת לפיה במקום זה שכן בית המלאכה של יוסף התפתחה בסוף ימי הביניים, והפרנציסקנים רכשו את השטח ב-1754 והקימו בו קפלה אשר הוקדשה לו. הכנסייה הנוכחית הוקמה ב-1914 מעל השרידים הקדומים ושופצה ביוזמת ארכיבישוף הגליל ג'ורג' חכים בשנת 1956.

הקריפטה

אל הקריפטה מובילים שני גרמי מדרגות נפרדים - האחד בספינה הימנית של הכנסייה והאחר בספינה השמאלית שלה. בקריפטה השתמרו שרידיה של הכנסייה הצלבנית שנבנתה בצורת צלב וכללה שלוש ספינות ושלושה אפסיסים. האפסיס המרכזי מוגבה מעט ממפלס הקריפטה, ובו מזבח שיש הניצב על עמוד אבן. מעליו תלוי קרוסיפיקס ומסביבו סינתרונון שבו תשעה מושבים פשוטים עשויים עץ ואבן. תקרתו עשויה בצורת חצי כיפה וקבוע בו ויטראז' המתאר את נישואי יוסף למרים. בקריפטה שני ויטראז'ים נוספים המתארים, בדומה לפרסקאות בכנסייה העליונה, את התגלות המלאך ליוסף בחלומו, עת פקד עליו שלא לגרש את מרים לאחר שגילה כי היא הרה, ואת יוסף כשהוא בא בימים. מהספינה המרכזית של הקריפטה מוליכות שבע מדרגות למפלס נמוך עוד יותר, שבו התגלה אגן מרוצף בפסיפס באורך של כשני מטרים ברוחב של מטר בודד.

הכנסייה הנוכחית

הכנסייה הוקמה על גבי תוואי הכנסייה הצלבנית בסגנון נאו-רומנסקי, וגם בה שלוש ספינות המסתיימות בשלושה אפסיסים. הספינה המרכזית גבוהה משתי הצדדיות. גגה המחודד עשוי עץ ונתמך בשתי שורות בנות שש קשתות כל אחת. מעל הקשתות קבועים חלונות ובהם ויטראז'ים צבעוניים. גם גגותיהן של הספינות הצדדיות עשויים מעץ והם משופעים. האפסיסים עוטרו בפרסקאות ב-1950, ובכל אחד מהם ניצב מזבח. האפסיס האמצעי גדול משני הצדדים, ובחלקו העליון, מעל קרוסיפיקס גדול, מצויר פרסקו המתאר את המשפחה הקדושה בתקופת ילדותו של ישו. מעל הדמויות נראית רוח הקודש בדמות יונה, ומשני צדדיהן שישה מלאכים הצופים בהן. באפסיס השמאלי נראית המשפחה הקדושה כאשר יוסף היישוב בא בימים, מרים תומכת בו וישו ניצב לידו. באפסיס הימני מתוארת התגלות המלאך ליוסף. במעבר בשמאלי נראה פסל יוסף הקדוש וישו הילד, האוחז בידו בספר ובו רשום "Ite ad Joseph" (לכו אל יוסף), משפט המתקשר אל דברי פרעה עם סיום שבע השנים הטובות. בקיר המערבי של הכנסייה קבועים שני חלונות ובהם ויטראז'ים המתארים את פרנציסקוס מאסיזי ואת מרים.
הכנסייה צמודה למנזר הפרנציסקני שמדרום לה, ובין שני המבנים ניצב מגדל פעמונים רבוע הנושא גג אדום. שתי הקומות העליונות של המגדל מתנשאות מעל גגות הכנסייה והמנזר. בקומה העליונה קבועים חלונות טריפורים ושעון בכל אחד מצדדיו, והקומה שמתחת לה מעוטרת בחלונות ביפורים.
אוטומורפיזם

במתמטיקה, אוטומורפיזם של מבנה מתמטי הוא פונקציה ממבנה לעצמו, השומרת על כל פרטי המבנה, והפיכה  ככזו. כך למשל, אוטומורפיזם של חבורות הוא פונקציה הפיכה השומרת על פעולת הכפל, אוטומורפיזם של מרחב וקטורי הוא פונקציה הפיכה השומרת את החיבור והכפל בסקלר, ואוטומורפיזם של מרחב מטרי הוא פונקציה שומרת מרחק מן המרחב על עצמו. אוטומורפיזם של מרחב טופולוגי הוא פונקציה רציפה ופתוחה (לא די בכך שהפונקציה תהיה רציפה והפיכה, משום שעל הפונקציה ההפוכה להיות רציפה בעצמה).
לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג, השומרת על הפעולות, היחסים והקבועים, קוראים הומומורפיזם. לפיכך, אוטומורפיזם הוא הומומורפיזם הפיך ממבנה אל עצמו. לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג ששומרת מבנה והיא גם הפיכה קוראים איזומורפיזם ולכן אוטומורפיזם הוא איזומורפיזם מהמבנה אל עצמו. 
אוסף האוטומורפיזמים של מבנה הוא תמיד חבורה (ביחס לפעולת ההרכבה), משום שהרכבת שתי פעולות השומרות תכונה מסוימת שומרת גם היא את אותה תכונה. לדוגמה, אם
לכל x ו- y, וגם
לכל x ו- y, אז
הפונקציה ההפוכה לפונקציה השומרת תכונה, שומרת גם היא את אותה תכונה. את חבורת האוטומורפיזמים של מבנה X מסמנים בדרך-כלל בסימון .
חבורת האוטומורפיזמים כוללת את הסימטריות של המבנה; למבנים סימטריים יש חבורת אוטומורפיזמים גדולה ולהפך. במקרים רבים, כדי להבין אובייקט מתמטי, יש להכיר גם את חבורת האוטומורפיזמים שלו.
באופן טבעי, התורה המתמטית הרלוונטית ביותר לחקר חבורות של אוטומורפיזמים היא תורת החבורות, ובמסגרתה יש מעמד מיוחד לחבורות אוטומורפיזמים של חבורות: אלו נקראות פשוט חבורות אוטומורפיזמים.
בתורת גלואה, חבורת האוטומורפיזמים של שדה K, כאלגברה מעל תת-שדה F, נקראת חבורת גלואה של ההרחבה . חבורה זו כוללת את כל הפונקציות ההפיכות מן השדה לעצמו, השומרות על החיבור והכפל, ומכבדות את הכפל בסקלר; התכונה האחרונה שקולה לכך שהאוטומורפיזם מעביר את אברי F לעצמם.