google/wiki40b huggingface dataset:
לוסי דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולדה בסוליהול שבמחוז ווריקשייר. אביה הוא השחקן והקומיקאי ג'ספר קרוט  ואמה הייזל ג'קסון.
היא הופיעה בפרק בסדרה הקומית "הבלשים" שיצר אביה וגם כיכב בה. ב-1995 שיחקה בתפקיד מריה לוקאס במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", העיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לרומן באותו שם. ב-1996 השתתפה בספיישל חג המולד של הסיטקום "רגל אחת בקבר". הפריצה שלה הייתה בסדרה הקומית "המשרד". ב-2004 הופיעה בסרט "Sex Lives of the Potato Men" ובסרט "מת על המתים". היא שיחקה בתפקיד היילי ג'ורדן באופרת הסבון הרדיופונית "The Archers" ברדיו 4 של ה-BBC. היא ויתרה על התפקיד ברדיו כשהייתה עסוקה בהפקות אחרות, בספטמבר 2005 לוהקה שחקנית אחרת לתפקיד.
דייוויס הופיעה בפרק "Elephants and Hens" בתוכנית הטלוויזיה "Black Books" לצדן של טמזין גרג ואוליביה קולמן.
ב-2006 שיחקה דייוויס בתפקיד מנחה בערוץ האופנה בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC "בטי". עוד באותה שנה גילמה את לוסי קנרייט בסדרה האמריקאית "סטודיו 60" של NBC. ב-2008 הופיעה במספר פרקים בסדרה "ריפר". ב-2009 שיחקה בקומדיה "הכל אודות סטיב" לצד סנדרה בולוק.  ב-2010 כיכבה בסדרת הדרמה הקומית "נשוי רווק אחר", וכן השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "המנטליסט" לצדו של בעלה אוון יאומן .
דייוויס כיכבה בסרט המתח "Some Guy Who Kills People" שבהפקת ג'ון לנדיס. ב-2012 השתתפה בפרק "Be Careful What You Fish For" בסדרה "איש משפחה". ב-2013 שיחקה בפרק בסדרה "Death in Paradise".
בשנת 2017 השתתפה בסרט גיבורי-העל "וונדר וומן" בכיכובה של גל גדות, אשר מבוסס על חוברות הקומיקס "וונדר וומן" מבית DC קומיקס. הסרט הוא הרביעי במספר כחלק מהיקום הקולנועי של DC.

חיים אישיים

דייוויס אובחנה כחולה באי-ספיקת כליות ועברה ניתוח השתלת כליה. אמה, הייזל, תרמה את הכליה. בחג המולד 2005 אושפזה שוב בגלל אי-ספיקת כליות אבל החלימה מאז. דייוויס סובלת גם מסוכרת.
ב-9 בדצמבר 2006 התחתנה דייוויס עם השחקן הוולשי אוון יאומן (Owain Yeoman) בקתדרלת סנט פול שבלונדון. בחתונה נכחו הכוכבים והכותבים של הסדרה "המשרד". התאפשר לה להתחתן בקתדרלה כיוון שב-2002 לאביה הוענק תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE). בני הזוג התגרשו באוקטובר 2011.
דייוויס השתתפה בקמפיין של PETA נגד המשך השימוש בכובעי ברסקין במשמר המלכה.
זואזדאן מיסימוביץ'

קריירה

מיסימוביץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של באיירן מינכן, והשתתף בשלושה משחקים בלבד בסגל הבכיר של המועדון הבווארי. בתחילת עונת 2004/2005 הוא הצטרף לבוכום, ושיחק שם במשך שלוש עונות. 
מיסימוביץ' החל לשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה ב-2004. 
הוא הצטרף לנירנברג בתחילת עונת 2007/2008, והבקיע שם עשרה שערים בעונתו היחידה. בתחילת עונת 2008/2009 הוא עבר לוולפסבורג, שם הוא הרבה לשחק. הוא חתם עם הנהלת וולפסבורג על חוזה שתוקפו עד 2012, וההנהלה שילמה 3.9 מיליון לירות שטרלינג תמורת כרטיס השחקן שלו.
ב-8 באפריל 2008 הוא הודיע על פרישתו מהנבחרת, והצהיר כי ברצונו להתמקד בקריירת המועדונים שלו. ימים אחדים לאחר מכן הכריזה התאחדות הכדורגל של המדינה על כך שמיסימוביץ' חזר בו מהחלטתו. הוא אף כיהן בעבר בתפקיד הקפטן של הנבחרת.
בקיץ 2010 עבר מיסימוביץ' לגלאטסראיי הטורקית. מיסימוביץ' לא הטביע את חותמו בקבוצה, ובמרץ 2011 נרכש על ידי דינמו מוסקבה תמורת 4.5 מיליון יורו, שם שיחק עד ינואר 2013 עת חתם בגוויג'ואו רנה הסינית.

חיים אישיים

הוריו של מיסימוביץ' הם ממוצא בוסני-סרבי. אשתו, סטפנייה, היא מקדונית. לזוג יש בן אחד שנולד בשנת 2004.
ג'רי מולן

ביוגרפיה

הוא נולד בינואר 1935 בגרייט פולס, מונטנה לאדית לוריין ולג'ראלד ריצ'רד מולן ולו מספר אחים ואחיות. המשפחה עברה בצעירותו לצפון הוליווד, קליפורניה. מולן החל את עבודתו בעולם הקולנוע כמחליף של צמיגי משאיות סטודיו. לאחר מכן החל לעבוד כמפיק של סרטים שונים ובחלקים הופיע כשחקן או בהופעת קמע.
הוא סרטו הראשון בו השתתף הוא טוטסי מ-1982 של הבמאי סידני פולק, בו תיפקד כמנהל יחידת ההפקה. הוא המשיך כמנהל הפקה בסרטים סיפורו של חייל מ-1983 והצבע ארגמן מ-1985.
ב-1987 יצא סרט המדע הבדיוני נס ברחוב שמונה בו תיפקד כמפיק-שותף לצד סטיבן שפילברג. הוא הפיק שנה לאחר מכן את הסרט איש הגשם כמפיק חבר. בסרט הדרמה של טוני סקוט מ-1990, "Days of Thunder" שימש כמפיק בפועל.
ב-1991 יצא הסרט של שפילברג הוק בו מולן שימש כמפיק לראשונה. בסרט יש מחווה לשמו בתוך קדרה שחורה, עליה כתוב "מולן".
ב-1993 הפיק לצד קתלין קנדי את הסרט שובר הקופות של ספילברג פארק היורה. בסרט הוא גם מופיע כד"ר ג'רי הארדינג, וטרינר הפארק. באותה שנה זכה לפרס האוסקר על הפקת הסרט רשימת שינדלר, גם הוא לצד ספילברג.
ב-1995 הפיק את הסרט קספר כמפיק בפועל. שנה לאחר מכן הפיק את הסרט טוויסטר לצד התסריטאי מייקל קרייטון. לאחר מכן הוא ביים את הסרט השני של פארק היורה: פארק היורה: העולם האבוד, אך בסרט זה לא הופיע.
ב-2002 הפיק את סרטו המצליח של שפילברג דו"ח מיוחד. לאחר סרט זה הוא החל להפיק פחות סרטים שרובם לא הצליחו בקופות. בעשור הראשון של המאה ה-21 החל להיות מעורב בהפקת סרטים פוליטיים כמו הסרט "2016: Obama's America" משנת 2012 שנעשה עם הסופר והבמאי דינש ד'סוזה, התוקף את נשיא ארצות הברית ברק אובמה. הסרט עורר ביקורת גדולה אך הצליח בקופות. סרט נוסף שהפיק לאחר שנתיים הוא "America: Imagine the World Without Her", גם הוא ביחד עם ד'סוזה וגם הוא במתקפה על המפלגה הדמוקרטית. הסרט גם הצליח בקופות אך מעט פחות מהקודם.
לקראת הבחירת של 2016 הפיק את הסרט "Hillary's America: The Secret History of the Democratic Party", בו הוא תוקף את המועמדת הילארי קלינטון. מולן משמש כמפיק שותף בסרט המדע הבדיוני מ-2018 אימה במצולות.
מולן הוא חבר בכנסיית המורמונים.
סימאו סברוסה

קריירת מועדונים

סימאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1997, ובשנתיים הבאות הבקיע 12 שערים ב-53 משחקים. בקיץ 1999 עבר למועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום העברה של 15 מיליון אירו. תקופתו במועדון הייתה לא מוצלחת. בשתי עונותיו במועדון הבקיע שלושה שערים בלבד ב-46 משחקים. סימאו חזר לפורטוגל ב-2001, לבנפיקה ליסבון, בעסקה ששוויה הוערך ב-12 מיליון אירו.
סימאו שיחק בבנפיקה שש שנים והיה במהרה לאחד משחקניה המרכזיים ואף הקפטן שלה. בכל עונותיו בקבוצה היה המבקיע המצטיין שלה. בתום עונת 2004/05, בה הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים וזכה בתואר השחקן המצטיין בליגה הפורטוגזית לפי עיתון 'A Bola', זכה עם בנפיקה באליפות פורטוגל. בעונת 2005/06 בליגת האלופות סימאו בלט מול שתי קבוצות אנגליות חזקות - מנצ'סטר יונייטד וליברפול. מול הראשונה הבקיע שער בבעיטה חופשית ומול השנייה הבקיע שער שעזר לקבוצתו להדיח את ליברפול, שבאופן אירוני הביעה עניין בהעברתו אליה בקיץ שלפני כן. בסך הכול, בכל המסגרות, הבקיע 95 שערים ב-235 משחקים במדי בנפיקה.
בקיץ 2006 מספר קבוצות התעניינו ברכישת כרטיסו, כגון ארסנל, צ'לסי וולנסיה, אך סימאו החליט להישאר בבנפיקה. בינואר 2007 התגלה כי אתלטיקו מדריד מעוניינת בשירותיו, ואכן, בקיץ אותה שנה בו הוכתר כשחקן המצטיין בליגה פעם נוספת (על ידי עיתון CNID), עבר לשחק במדיה. אתלטיקו מדריד שילמה סכום של 20 מיליון אירו תמורתו. בעונתו הראשונה בלה ליגה עם אתלטיקו הופיע ב-30 משחקים והבקיע שבעה שערים. בגביע אופ"א של אותה עונה הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים. בעונת 2009/2010 זכה עם קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 2-1 במשחק הגמר על פולהאם.
בינואר 2011 עבר סימאו מאתלתיקו מדריד לבשיקטאש הטורקית בעבור 7 מיליון יורו. באוגוסט 2012 חתם באספניול לשנתיים. במאי 2014 עזב את הקבוצה, וביוני 2015 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.

נבחרות פורטוגל

סימאו החל לייצג את פורטוגל במדי הנבחרת עד גיל 16. הוא זכה עם נבחרת זו באליפות אירופה עד גיל 16 ב-1996. בשנה הבאה החל לשחק בנבחרת עד גיל 18 וב-1998 כבר היה שחקן קבע בנבחרת עד גיל 21. סימאו ערך את הופעת בכורתו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ב-18 בנובמבר 1998, בגיל 19, מול נבחרת ישראל. הוא נכנס כמחליף והבקיע שער בניצחון נבחרתו 2-0.
סימאו החמיץ את מונדיאל 2002 עקב פציעה. ביורו 2004, שפורטוגל אירחה, עזר לנבחרתו להגיע לגמר. ברבע הגמר מול נבחרת אנגליה נכנס כמחליף ובישל שער שהביא את המשחק להארכה ומאוחר יותר לדו-קרב בעיטות עונשין בו נבחרתו ניצחה.
סימאו ייצא את נבחרתו גם במונדיאל 2006. הוא הבקיע אחד משני השערים של נבחרתו מול נבחרת מקסיקו בניצחונה 2-1.
ס. דארקו

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1995, כשבע שנים לאחר סיום הסרט הקודם. סמנתה דארקו (מגולמת על ידי דביי צ'ייס), אחותו הקטנה של דוני, היא בת 18. מותו הטרגי של אחיה השפיע רבות על סמנתה ומשפחתה. סמנתה מבלה את רוב זמנה הרחק ממשפחתה לצד חברתה הטובה קורי (בריאנה אביגן). השתיים מחליטות לנסוע לחופשה בלוס אנג'לס, אבל לאחר שהרכב שלהם מתקלקל באופן בלתי צפוי, השתיים מוצאות את עצמן בבית קטן ונטוש בלב המדבר. בהמשך, לאחר שמטאוריט מתרסק בקרבת מקום, סמנתה נתקפת בחזיונות מוזרים.
פרשת אחרי מות

הפטרה

ההפטרהלמנהג הספרדים, התימנים והאיטלקים היא בספר יחזקאל, פרק כ"ב, פסוקים א'-ט"ז, "הֲתִשְׁפֹּט הֲתִשְׁפֹּט", והיא מתארת את תוכחתו של יחזקאל על הפרת איסורי העריות.
אשכנזים מפטירים "הלא כבני כושיים" בספר עמוס פרק ט' פסוקים ז'-ט"ו
קריאת הפטרת אחרי מות היא נדירה ביותר בגלל שבשנים פשוטות אחרי מות מחוברת ל"קדושים" וקוראים את הפטרת קדושים. בשנים מעוברות המתחילות ביום חמישי קוראים בשבת פרשת אחרי את הפטרת שבת הגדול ובשנים מעוברות בהם פסח יוצא ביום חמישי או בשבת קוראים עם פרשת אחרי מות את הפטרת פרשת קדושים, כי בשבת פרשת קדושים קוראים את הפטרת שבת ראש חודש או "מחר חודש". על כן, רק בשנים מסוג זחג (כ 6% מהשנים) קוראים את הפטרת אחרי מות "התשפוט התשפוט". גם בשנות זח"ג נחלקו הדעות איזו הפטרה יש לקרוא באחרי מות. הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי כתב שהוא בירר אצל בעלי הקריאה שבירושלים את המנהג וכולם העידו שקוראים באחרי מות את "התשפוט" ובקדושים את "הלא כבני כושיים". לעומת זאת, המרדכי, והרמ"א והב"ח והמגן אברהם כולם כתבו להפך. הרב מאיר סטולביץ כתב שבעניין נדיר כזה אין להסתמך על עדות מנהג, שכן אין בירור אמיתי של מה היה המנהג מקדם ולכן יש לקרוא על פי מה שכתבו הפוסקים.
בראשונים מובאים מנהגים שונים להפטרת אחרי מות. הרמב"ם וספר האשכול כותבים שיש לקרוא את "התשפוט התשפוט", בעוד רמזי רוקח כותב לקרוא "הלא כבני כושיים". האבודרהם כותב שקוראים בסוף עמוס מ"הנה ימים באים" ושיש קוראים את התשפוט התשפוט.  
בעבר, היה המנהג בהפטרת פרשות אחרי מות וקדושים הפוך, שהפטרת פרשת קדושים היא  "התשפוט התשפוט", והפטרת פרשת אחרי מות היא "הלא כבני כושיים". המנהג היה להשתדל להימנע מקריאת הפטרת "התשפוט התשפוט", משום שהיא מדברת בגנותה של ירושלים, ולכן כאשר הפרשות היו מחוברות קראו את הפטרת "הלא כבני כושיים", וכן בשנים שבהן קראו בשבת אחרי מות את הפטרת  שבת הגדול, הפטרת שבת ראש חודש או הפטרת "מחר חודש", קראו בשבת קדושים את הפטרת "הלא כבני כושיים". המנהג היה מבוסס על דעת רבי אליעזר במשנה שלא לקרוא הפטרה דומה המדברת אף היא בגנות ירושלים. (אף כי לא נתקבלה דעתו להלכה). (מגילה ד', י')
ההיסטוריונית

רקע

בשעת לילה מאוחרת מוצאת המספרת הצעירה ספר עתיק בספריית אביה, וחבילת מכתבים מצהיבים מצורפת אליו. כל המכתבים ממוענים אל מכותב עלום ופותחים במילים: "יורשי היקר וחסר המזל". התגלית של הנערה משליכה אותה למבוכים אפלים בעברו של אביה. בתוך התחקיר שממנו אינה מרפה עוד, היא מתוודעת לקשר שבין גורלה המעורפל של אימה לבין הרוע הבלתי נתפס החבוי ומתקיים בעומק ההיסטוריה. 
הרומן מלווה מרדף עיקש בן מאות שנים אחר ולאד (המשפד) צפש, השליט מימי הביניים, שעל דמותו התבססה אגדת דרקולה. דורות של היסטוריונים סיכנו את המוניטין שלהם, את שפיותם ואפילו את חייהם, כדי לחשוף את האמת על מפלצת האדם ההיא. 
צעירה ואמיצה, שבגרה בבית רוחש סודות, מחליטה לצאת בעקבות אביה ההיסטוריון למסע הציד שכמעט מוטט אותו לפני שנים, כשאמה עדיין הייתה בחיים. 
הבת מבקשת אחר רמזים לפענוח המסתורין בספריות מאובקות, במנזרים ובארכיונים זנוחים באמריקה, באיסטנבול ובמזרח אירופה. בהדרגה נחשפת האמת על ימי שלטונו של ולאד ועל הכת ששימרה את מורשתו המזוויעה.
לוחמה אסימטרית

מלחמה אסימטרית היא מלחמה אשר בה קיים שוני מהותי בין הצדדים הלוחמים, בין בכוח הצבאי או הכלכלי. הגדרת מלחמה אסימטרית בדרך זו באה להבדיל בינה למלחמה סימטרית, מצב לחימה בין שני כוחות בסדרי גודל דומים בשדה הקרב, המשתמשים בטקטיקות ובאסטרטגיות דומות. המושג עצמו הוטבע בשנות ה-70 של המאה ה-20.
במלחמה אסימטרית שני הצדדים מנסים לנצל את חולשות היריב כדי לקדם את מטרותיהם הצבאיות או הפוליטיות. הצד החלש במלחמה אסימטרית משתמש לעיתים בשיטות לחימה לא קונבנציונליות, כדי לפצות על חוסר האיכות והכמות בכוח הצבא, זאת בהסתמך על ההנחה כי הצד החזק לא ירצה לשלם את המחיר התדמיתי הכבד, ויהיה נתון ללחץ בינלאומי אם יחליט לנקוט בשיטות דומות. פעולות טרור הן דוגמה לסוג אחד של מלחמה אסימטרית, אך מלחמה אסימטרית כוללת גם סוגי לחימה נוספים, כגון: התקוממויות עממיות, מלחמות גרילה, מדינה מול מעצמה ועוד מצבים שבהם כוח צבאי מסודר מתעמת עם יריב פחות מאורגן, בעל ציוד פחות משוכלל וטקטיקה חמקמקה.
ניתן לומר, כי מלחמות אסימטריות היו קיימות מקדמת דנא. אולם עקב התמורות בדמוגרפיה, בכלכלה ובתודעה הקבוצתית של מגזרים ולאומים בעולם, מאז ראשית המאה ה-19, ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה  מלחמות אסימטריות עלו בשכיחותן וגם מדינות בעלות יכולות דומות מנהלות מלחמות אסימטריות חשאיות הנקראות מלחמות פרוקסי, ובין שיטות הפעולה בהן ניתן למנות את השימוש בנשק להשמדה המונית, בתקשורת, ופעילות באומות המאוחדות.
ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני

ביוגרפיה

ח'ליפה נולד בעיר א-ריאן שבקטר. ח'ליפה הוא בנו של חמד בן עבדאללה אאל ת'אני ונכדו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני.
ח'ליפה מונה לאמיר קטר בשנת 1972.
בשנת 1995 בעת ביקורו בעיר ז'נבה שבשווייץ, תפס את השלטון בנו חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בהפיכה צבאית ללא שפיכות דמים, ובכך הודח מתפקידו.
למרות שהוא ובנו התפייסו בשנת 1996, הוא חי בגלות בצרפת מיום הדחתו עד שנת 2004 בה בחר לחזור למדינה.
קריית החינוך בן-גוריון (נס ציונה)

היסטוריה

עד שנת 1961 היו בנס ציונה רק בתי ספר יסודיים. תלמידים שביקשו להמשיך את לימודיהם בבית ספר תיכון נסעו לרחובות או לראשון לציון הסמוכות. לקראת שנת הלימודים תשכ"ב הוקם בית הספר בסיוע משרד החינוך. לאורך השנים פעל כתיכון עצמאי הקולט תלמידים משתי חטיבות ביניים סמוכות - גולדה מאיר ומנחם בגין. בשנת הלימודים תשע"ד התאחד התיכון עם חטיבת בגין לקריית חינוך שש שנתית על שם בן-גוריון.
קריית החינוך ממוקמת בראש גבעת מיכאל ובה נמצאת אנדרטה לזכר החיילים מניו זילנד שנהרגו בקרב עיון קרא.
אלאונור, נסיכת בלגיה

חיים

הנסיכה אלאונור נולדה בבית החולים ארסמוס בעיר אנדרלכט שבמחוז בריסל ב-16 באפריל 2008 בשעה 4:50. אביה הוא פיליפ, מלך הבלגים ואמה היא מתילדה, מלכת בלגיה. היא בתם הרביעית של בני הזוג, והנכדה הצעירה ביותר של אלברט השני, מלך הבלגים ופאולה, מלכת הבלגים. אחיה הגדולים הם אליזבת, גבריאל ועמנואל. היא הוטבלה ב-14 ביוני בטירת סיארגנון (Château Ciergnon), המשמשת כמעונה הרשמי בקיץ של משפחת המלוכה הבלגית, על ידי הקרדינל גוטפריד דאנלס. סנדקיה הם ויקטוריה, נסיכת שוודיה קלייר, נסיכת בלגיה והרוזן סבסטיאן פון וסטפלן צו פירסטנברג. אלאונור לומדת כיום בבית הספר היסודי קולג' סן ז'אן-ברכמנס בבריסל, שם לומדים גם אחיה הגדולים אליזבת וגבריאל. הלימודים בקולג' מתקיימים בשפה ההולנדית.
מצד אביה אלאונור היא צאצאית של בתי אצולה איטלקים רבים כגון אורסיני וקולונה ולמספר אפיפיורים והיא בעלת קרבה משפחתית אל בית בורבון ובית ויטלסבאך ואל משפחת המלוכה הנורווגית, השוודית, הדנית, הבריטית וההולנדית. מצד אימה היא צאצאית של משפחות המלוכה של פולין שרבות מהן שלטו בעבר ברחבי מזרח אירופה, כגון רדזיוויל וזמויסקי והיא אף קרובת משפחה של נשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי.
Mall (שיר)

סגנון

השיר בסגנון רוק מתקדם ועממי, כשהוא כולל בגרסה המוקלטת המקורית שאורכה ארבע דקות וחצי, שירה הנבנית לטונים גבוהים עד פלסט המדמה צווחות עם מילות התוכן של "כמיהה" בשיר, בצד הדגשת גיטרות חשמליות בפזמון ומנגינה של אופי עממי על גיטרה קלאסית בבתים. בגרסת המוקלטת המקוצרת וכן ההופעה בתחרות האירוויזיון, המוגבלות לשלוש דקות, נוספת הלחנה של הדגשת כינורות בשילוב מוזיקה קלאסית על רוק כמאפיין נוסף של רוק מתקדם. לעומת זאת, בגרסה המוקלטת המקוצרת מונמך גובה השירה לאורך מרבית השיר ואילו בתחרות האירוויזיון מודגשים מספר פעמים טונים גבוהים עם שירת פלסט.

תחרות הזמר של האירוויזיון

השיר ניצח בתחרות הלאומית האלבנית "פסטיבלי י קנגס" ה-56, ב-23 בדצמבר 2017, המתקיימת מאז שנת 1962 ומשנת 2004 משמשת גם לבחירת נציגות אלבניה בתחרות האירוויזיון. בתחרות האירוויזיון לשנת 2018 הוגרל השיר להופיע בחצי הגמר הראשון שלה, נקבע להופיע כשיר השלישי מתוך 19, וסיים בין עשרת השירים עם הניקוד הגבוה על בסיס הצבעת שופטים וציבור, מה שהקנה לו העפלה לגמר התחרות. בגמר הופיע כשיר ה-12 מתוך 26.
יצחק רובין

יצחק רובין (נולד ב-14 במאי 1950) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע ישראלי.

ביוגרפיה

יצחק רובין נולד בקריית ים, בן להורים ניצולי שואה. שירת בצה"ל ולאחר מכן עשה תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה בשנים 1974-1971. לימד מתמטיקה ואזרחות בבי"ס התיכון "אורים" בקריית טבעון. בוגר בית הספר לתיאטרון בבית רוטשילד (חיפה), למד תואר ראשון ושני באמנויות התקשורת באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון בשנים 1979-1975. עם שובו לישראל החליט לפעול במישור החברתי וניהל את מרכז הקליטה בעפולה.
בשנים 1984-1982 היה עיתונאי ב"רחוב ראשי". ייסד את התיאטרון הקהילתי ואת הטלוויזיה הקהילתית הראשונה בישראל באור עקיבא וניהל אותה בשנים 1985-1983. בשנים 1982-1985 היה במאי התוכנית "שמונה וחצי" לתרבות ואמנות בטלוויזיה הישראלית. בשנים 1987-1985 שימש כדובר ראש עיריית קריית מוצקין. בשנים 1995-1992 היה יושב ראש המועצה לתרבות ואמנות חיפה, במינוי עמרם מצנע, ראש העיר חיפה.
היה שותף, ממייסדי ובעלי חברת טכניוז (מדיה) שעסקה ביחסי ציבור לארגונים עסקיים ולחברות היי-טק, ובהפקות קולנוע וטלוויזיה בשנים 2014-1985. 
לימד קולנוע באוניברסיטת תל אביב (1984-1982) ובאוניברסיטת חיפה (1999-1991).
החל משנת 2003 משמש כמרצה לבימוי ולהפקה במכללה האקדמית כנרת עמק הירדן. בשנת 2011, עומד בראש מערך הלימודים המעשיים במכללה. כיהן כיו"ר חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברומא .
לאורך שנות האלפיים ביים רובין טרילוגיית סרטי תעודה בשם "המסדרונות האפלים" (הסרטים: "רצח לכל החיים", "הסניגור" ו"רצח שופט"). בסרטים אלו הוא נעזר בראיונות עם עורכי דין, חוקרי משטרה וצילומים מחדרי החקירות. לדעתו של רובין קיימת במדינת ישראל מה שמכונה בפיו "אנטומיה של הרשעה". לשיטתו עורכי דין מטעם הפרקליטות והמשטרה משוכנעים בצדקתם, מגבשים לעצמם תזה ומוכנים לעבור על החוק ועל כללי האתיקה על מנת להרשיע את הנאשם. הפרקליטות הגישה נגדו תביעות שהגיעו עד לבית המשפט העליון, שפסק בדצמבר 2010 לטובת רובין.
עמד בראש קמפיין נגד הגזענות שהתנהל בעתונות הישראלית בשנות ה-90. היה פעיל במאמצים להדיח את אריה גוראל, ראש עיריית חיפה, ב-1993. בין מקימי "אגודת ה-40" להכרה בכפרים הערביים הלא מוכרים. מיוזמי הפגנות המילואימניקים לאחר מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2014 הוציא את ספרו השלישי, "שלג בחולות", בהוצאת פרדס.
ג'ומה אוריס

ביוגרפיה

ג'ומה אוריס עבדאללה נולד וגדל באוגנדה. הוא רכש השכלה מינימלית בלבד, ובסופו של דבר התגייס לצבא אוגנדה.
לאחר ההפיכה הצבאית באוגנדה (1971) הפך לאלוף-משנה, הוא הפך לאחת הדמויות המובילות בממשלתו של אידי אמין. לראשונה התמנה לשר חוץ ממלא מקום, ומונה לשר חוץ מלא ב־25 במאי 1975. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1978, עד 1979 מונה לשר למשאבי בעלי חיים. ברחה מאוגנדה בתחילת 1979 מעט לפני נפילת ממשלת אמין במלחמת אוגנדה-טנזניה, הצליח אוריס לקחת עמו 3,000 ראש בקר בזמן שברח לסודן . הוא המשיך להצטרף לכוחות המזוינים הסודאנים כשכיר חרב, והיה גם חבר בצבא הלאומי באוגנדה לשעבר, קבוצת מורדים פרו-אמין שנלחמה במלחמת בוש אוגנדה.. בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים ג'וזף קוני, מנהיג קבוצת המורדים הידועה כ"צבא ההתנגדות של לורד " טען שהוא מוחזק ברוחו של ג'ומה אוריס. נראה שהוא לא היה מודע לכך שאוריס עדיין חי - דבר שגילה כששני הגברים נפגשו בסופו של דבר.
אוריס הקים את צבא המורדים שלו בשם " חזית הגדה המערבית של הנילוס המערבי " (WNBF) בשנת 1994. אף שהוקם בזאיר בברכתו של מובוטו סזה סקו, הקבוצה נתמכה ברובה על ידי ממשלת סודן, מכיוון שמשטרו של מובוטו כבר היה בירידה סופנית בנקודה זו. ה- WNBF נלחם על פרישתו של אזור תת-הנילוס המערבי או על השבתו של אידי אמין כנשיא אוגנדה. אוריס הצליח להשיג תמיכה בצפון אוגנדה על ידי ניצול המתחים האתניים והיעדר הזדמנויות הפיתוח באזור, והציע למתגייסים כסף פוטנציאלי בתמורה להצטרפות ל-WNBF בעודו מבצע התקוממות נגד ממשלת אוגנדה, אוריס ככל הנראה ביצע הפרות זכויות אדם על ידי נטיעת מוקשים בניסיונות מארב. הוא גם נלחם עם חסידיו במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בצד ממשלת סודאן. במארס 1997, ה- WNBF ובעלות בריתה ספגו תבוסה כבדה כאשר מורדים של ה-SPLA הדרום-סודנים דרסו את בסיסיהם בזאיר ובסודן, ואז ארבו לכוחותיהם הנסוגים ליד יי במהלך מבצע הרעם". אוריס נפצע קשה במהלך קרב זה, ו- WNBF הרס כמעט לחלוטין. מרבית לוחמי ה- WNBF, כולל סגן מפקד עבדולאף טיואה, נהרגו או נפלו בשבי. אוריס ושרידי המיליציה שלו ברחו לאחר מכן לג'ובה . מכאן ואילך, ה- WNBF "בילה בעיקרו" ככוח לוחם.

מותו

בסוף 1999, סבל משבץ מוחי והיה מרותק למיטתו, מצבו החמיר בתחילת 2001, והוא נפטר בג'ובה או בחרטום במרץ 2001. הופצו דיווחים קודמים שלפיהם נהרג בקרב עם כוחות ההגנה של עמי אוגנדה. אוריס נקבר בסודן.
Living Next Door to Alice

תוכן השיר

בתחילת השיר מקבל הדובר התראה מבחורה בשם סאלי שבעקבותיה הוא רואה את שכנתו אליס עוזבת את מקום מגוריה. מכונית לימוזינה מגיעה למקום מגוריה, אליס נכנסת אליה ועוזבת.
הדובר מציין שהייתה שכנתו במשך 24 שנים. בכל השנים הללו לדובר היו רגשות כלפיה אך הוא מעולם לא הביע אותם בפניה. כעת הוא מבין שלא יהיה לו עוד סיכוי עימה.
הדובר מעלה בזכרונו את חוויות הילדות שלו איתה. 
בשידור ברדיו ב-1979 סיפר איש הרדיו קייסי קאסם, שצ'פמן סיפר כי את ההשראה לשיר קיבל מהשיר Sylvia's Mother של להקת הרוק האמריקאית Dr. Hook.

גרסת סמוקי

ב-1976 להקת סמוקי הבריטית הוציאה גרסה מחודשת לשיר. הסינגל הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-25 בארצות הברית. כמו כן הגיע השיר למקום הראשון באוסטריה, אוסטרליה, גרמניה, הולנד, שווייץ, נורווגיה ואירלנד.
כריס נורמן, בעבר סולן הלהקה, הקליט את השיר עבור אלבום סולו שהוציא בשנת 2000.

גרסת Gompie

ב-1995 ביצע ההרכב ההולנדי "Gompie" חידוש לשיר תחת השם "Alice, Who the Fuck Is Alice", מילים המופיעות בגרסה זו ולא הופיעו בגרסאות הקודמות. גרסה זו הגיעה בבריטניה למקום ה-17. השיר נכנס לעשרת הגדולים באוסטריה, גרמניה, נורווגיה ושווייץ, ובבריטניה השיר הגיע למכירת 150,000 עותקים. בהולנד הגיע השיר למקום הראשון.
Gompie הוא פרויקט של פטר קוהלוין ורוב פיטרס. פיטרס ביקר בבאר בניימכן שנקרא Gompie וברקע נשמע השיר "Living Next Door to Alice" בביצוע של סמוקי. כשהושמע השם אליס שבשיר עצר הדי ג'יי במקום את המוזיקה והקהל שר בקול "Alice, who the fuck is Alice?". פיטרס הבין שיש כאן פוטנציאל ללהיט, יצר קשר עם קוהלוין ויום לאחר מכן הקליטו השניים גרסה זו לשיר, תחת השם Gompie.
ברכי יוסף

ברכי יוסף הוא פירוש לשולחן ערוך מאת רבנו חיים יוסף דוד אזולאי, החיד"א. 
ספר זה הוא אחד היחידים שנכתבו על כל ארבעת חלקיו של השולחן ערוך וכשאר הפירושים על השולחן ערוך הוא נחשב לאחד מנושאי כליו. בספר מביא החיד"א כתבי יד נדירים של רבנים שונים ומוסיף תשובות לשאלות שלא נענו על ידי השולחן ערוך. הספר הוא ליקוט מרבותינו אשר דבריהם לא הודפסו קודם לכן והחיד"א מצא את פסקיהם במהלך מסעותיו. הספר מחולק בימינו לשני כרכים ומסודר במתכונת של השולחן ערוך. הרבה מהפוסקים האחרונים בדורנו מסתמכים על ספר זה משום שהחיד"א היה מקובל על כל הפוסקים הספרדים. הספר הוא אחד מספרי החיד"א הגדולים והחשובים ביותר והוא מצוטט לעיתים קרובות.
נדפס לראשונה בחיי המחבר בליוורנו שנת ה'תקל"ד. מאז נדפס פעמים רבות ומהדורה מקוצרת ממנו נדפסה על גיליון השולחן ערוך.
Sabotage

וידאו קליפ

השיר מזוהה בעיקר עם הווידאו קליפ שלו שבויים על ידי ספייק ג'ונז והוקרן רבות בערוץ ה-MTV. הקליפ היווה מחווה לסדרות המשטרה שרווחו בשנות ה-70 כגון "הוואי חמש-אפס" ו"סטארסקי והאץ'", וחברי להקת הביסטי בויז הופיעו בו כשחקנים בסדרת טלוויזיה בדיונית בשם "Sabotage" שהקליפ מהווה את הפתיח שלה.
עכן חרטומים

תיאור

האורך הממוצע של עכן החרטומים נע בין 30 ל-60 ס"מ, עם אורך מרבי של 85 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים. אחד המאפיינים הבולטים ביותר שלו הוא צמד "קרניים" היוצאות מעל עיניו, אחת מעל כל עין. אולם, ייתכנו פרטים בהם הקרניים יהיו קטנות או חסרות לחלוטין. העיניים בולטות ונמצאות בצידי הראש. 
ישנו הבדל ברור בין המינים, כאשר לזכרים ראש ועיניים גדולות משל הנקבה. בהשוואה לעכן גדול, הראש גדול יותר וקיים סיכוי רב יותר להימצאות הקרניים מעל העיניים (48% לעומת 13% בלבד אצל העכן הגדול).
צבעו חום בהיר-צהבהב עם כתמים בצבע חום כהה, ראשו משולש, הגחון לבן והזנב, שייתכן ויהיה לו קצה שחור, דק לרוב.

תפוצה ואזור מחיה

הנחש נפוץ מצפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה, מאלי, מזרחה דרך אלג'יריה, תוניסיה, ניז'ר, לוב, צ'אד ועד למצרים, סודאן, אתיופיה, סומליה) דרך סיני ועד לצפון הנגב בישראל. בחצי האי ערב הוא נפוץ בתימן, כווית, ערב הסעודית וחלקים מקטר. 
עכן החרטומים מעדיף אזורים יבשים, חוליים בעלי מחשופי סלע מועטים. מדי פעם ניתן למצוא אותם בנאות מדבר ובגבהים של עד 1,500 מ'.

התנהגות ותזונה

הנחש פעיל בלילה. הוא נע בדרך כלל בתנועה צדית, המזכירה את האות S, תוך כדי שהם לוחצים את משקלם לתוך החול או האדמה היוצר מראה מרשים. יש לנחש מזג יציב, אך אם הוא מרגיש מאוים, הוא עשוי להתקבץ לצורת C ולחכך את קשקשיו זה בזה, דבר היוצר רעש מאיים. בטבע הם אורבים לטרף שלהם, שכובים מתחת לחול, תחת סלעים או תחת צמחייה. כאשר הטרף מתקרב הוא מכיש במהירות רבה, ומחזיק בטרף עד להשפעת הארס. הוא ניזון בעיקר ממכרסמים ולטאות. 
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה כ-20 ביצים הבוקעות לאחר 45–60 יום. תוחלת החיים של נחשים אלו הוא כ-14 שנה.

ארס

ארסו של עכן החרטומים אינו רעיל מאוד, למרות שהוא דומה לארסו של האפעה. הכשה גורמת בדרך כלל לנפיחות, דימום, נקרוזה, בחילות, הקאות והמטוריה. רעילות הארס מוערכת ברמה של 3.0 במדד LD50.