google/wiki40b huggingface dataset:
זיוף כסף

זיוף כסף הוא ייצור של כסף ללא אישור הרשויות המוסמכות.

היסטוריה

בתקופה העתיקה, ייצר השלטון המרכזי או האזורי את הכסף באמצעות הטבעת מטבעות בלבד. בתקופה זו היה ערכו של הכסף כשוויה של המתכת ממנה הוא יוצר (בדרך כלל זהב, כסף או סגסוגות מתכת יקרה אחרת). בתקופה זו היו יכולים עבריינים לקטום חלקים זעירים מדפנות המטבעות ובכך להשיג מתכת יקרה לעצמם תוך שהם מזרימים חזרה למחזור הכסף מטבעות קטומים שמשקלם נמוך מזה המוטבע עליהם. עבריינים בעלי מיומנויות מתאימות יכלו אף להטביע מטבעות דומים לאלה שמטביע השלטון מסגסוגת זולה יותר או ממתכת שאספו ממטבעות חוקיים שנקטמו. במקרים מסוימים הוטבעו מטבעות ממתכת זולה שהייתה מצופה בשכבה דקה של המתכת היקרה המקורית.
התפתחות הכלכלה, המסחר והבנקאות באירופה הביאו בהדרגה לזניחת בסיס הזהב ולהנפקה של שטרות ומטבעות שערכם הנקוב גבוה משמעותית מעלות ייצורם. הסחר בכסף הזה התבסס על הנוהג, הסדר הציבור ואמון הציבור בשלטון ולא על התועלת העצמית של החומר ממנו הכסף עשוי (כבסחר חליפין). לנוכח הפער בין עלות הייצור לערך הנקוב נקבעו על ידי השלטונות כללים נוקשים להדפסה או הטבעה של כסף במטרה להימנע מאינפלציה ולשם שמירת אמון הציבור בכסף שהוא תנאי חיוני ליצירת תשתית מסחרית נוחה.
הפער הגדול בין עלות ייצור הכסף לשוויו, משך עבריינים לייצרו ולהנות מהרווח הגדול מהפצתו אל תוך מחזור הכסף.
מלבד זיוף על ידי עבריינים, מזייפות לעיתים ממשלות כסף של מדינה אחרת במטרה לפגוע בה בתקופות של עוינות או מלחמה או במטרה לממן עצמן. ככל הנראה זיוף כסף על ידי ממשלות מסוימות באסיה נמשך עד היום.
בעת המודרנית, עם הגידול בזמינות למיכון הדפסה טכנולוגי, שיכללו השלטונות את אמצעי ההגנה מפני זיוף ובמקביל נעשה זיוף הכספים מקצועי יותר.

ענישה


בעבר, במדינות רבות לנוכח חומרת העבירה בעיניי השלטונות, נענשו זייפני כסף בעונש מוות. בשטרות מסוימים בבריטניה ובארצות הברית אף הופיעה אזהרה שהמזייף כסף דינו מוות.

זיוף כספים היום

כיום, נטען שהזיופים הטובים ביותר הם זיופי הדולרים האמריקאיים המבוצעים בקוריאה הצפונית לשם מימון הוצאות הממשל. דולרים אלה מכונים סופר דולרים בשל איכותם הגבוהה. עם זאת, השירות החשאי של ארצות הברית זיהה ירידה בזיוף הדולרים בשנים האחרונות, ככל הנראה כיוון שסדנאות רבות עברו לזיוף אירו.
בשנת 2006 נטען שהממשלה הפקיסטנית אחראית לזיוף כמויות גדולות של רופי הודי, בניסיון לערער את הכלכלה ההודית. האשמה זו מבוססת על חקירת ה-CIA בנושא.

משבר השטרות בפורטוגל

בשנת 1925 מעלו עובדי בית הדפוס הבריטי 'ווטרלו ובניו' שייצרו שטרות כסף עבור פורטוגל והדפיסו כסף בכמות עצומה בשווי כולל של כ-0.88% מהתמ"ג הנומינלי הפורטוגזי. במעילה זו נעשה שימוש במספרים סידוריים של שטרות קיימים.

זייפני הפרנקים הצרפתיים בהונגריה

דוגמה נוספת לזיוף כספים ניתן לראות במבצע זיוף הפרנקים הצרפתיים בשנות העשרים שנוהל על ידי הממשלה ההונגרית. למבצע זיוף זה תרמו גם גרמניה ואוסטריה, ובמהלכו זויפו כעשרה מיליון פרנק. המבצע התפרסם לאחר שבשנת 1926 נתפסו בהולנד מספר מעורבים בפרשה כשהם מנסים להמיר בשטרות חוקיים עשרה מיליון פרנק בשטרות מזויפים של אלף פרנק כל אחד. כשלוש שנים לאחר מכן נסגר המבצע סופית, וחקירת חבר הלאומים הניבה שנוסף על הסיבות הכלכליות, נועד מבצע זה לנקום על הפגיעה בגבולות הונגריה כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה. איכות השטרות שיוצרו במסגרת מבצע זה הייתה ירודה בשל סוג הנייר הייחודי ששימש לייצור השטרות הצרפתיים.
Mest Of

רקע ויציאה

בשנת 2018, הוציאה דריג'י את אלבומה השני Sabıka Kaydı, שזכה להצלחה רבה בטורקיה. לאחר צאתו, הוציאה דריג'י סינגלים ללא אלבום כדוגמת "Meftun", "Hadi Gel", "Bazı Aşklar Yarım Kalmalı", וכדומה.
לבסוף, הודיעה דריג'י ברשתות החברתיות כי כל אלו לא יכללו באלבום וכי את האלבום תוציא בסמוך להוצאת סינגל חדש מתוכו.
יחסיות תרבותית

יחסיות תרבותית (באנגלית: Cultural Relativism)  היא גישה הטוענת כי על-מנת להבין תרבות אחרת, יש להימנע משיפוט. כל תרבות מתאימה למאפיינים של חבריה. אין להעריך תרבות כטובה יותר או פחות מהאחרת, אלא יש ללמוד ולהבין תרבות על פי אמות המידה שלה עצמה.
לפי גישה זו אפשר להתייחס לתרבות על פי הבנת הצרכים של אותה תרבות, ועל-פי הכרת מערכת המשמעויות שחברי התרבות עצמם נותנים למרכיבי תרבותם, ולא גורמים חיצוניים.
הגישה של יחסיות תרבותית תורמת לסובלנות כלפי אורחות חיים שונים ומעודדת את הבנתם.
הסוציולוג ויליאם סאמנר ביטא השקפה זו באומרו:
"המנהגים השוררים בזמן ובמקום כלשהם, ימצאו או לא ימצאו צידוקם ביחס לאותו זמן ולאותו מקום. מנהגים טובים הם אלה המתאימים היטב למצב. מנהגים רעים הם אלא שאינם מותאמים.
תרבויות מתפתחות בתנאים הייחודיים לחברה נתונה: תנאי אקלים, משאבים טבעיים, פוליטיקה, כלכלה והיסטוריה, משום כך יימצאו הבדלים בין תרבויות."
אחד המאמרים החשובים בתחום היחסות התרבותית הוא פולחן הגוף של ה"יאקירמא" של הורס מינר.
מונומנט

מוֹנוּמֶנְט (באנגלית: Monument) הוא פסל, אנדרטה, בניין או כל מבנה מפואר המשמש להנצחת אדם או אירוע.

הרחבה

מונומנטים מיועדים במקרים רבים לשפר את מראה העיר או האתר שבו הם נמצאים. ערים מסוג זה הן וושינגטון הבירה, ניו דלהי וברזיליה, שנבנו סביב מונומנטים. מיקומה של אנדרטת וושינגטון נקבע כך שהיא תסייע בארגון המרחב הציבורי של העיר עוד לפני שהיא הייתה קשורה לג'ורג' וושינגטון. בערים עתיקות יותר יש מונומנטים השוכנים במקומות שלהם יש חשיבות רבה, או שהן תוכננו כך שהמוקד שלהן יהיה המונומנט. המשורר פרסי ביש שלי הציע בפואמה Ozymandias, המטרה של מונומנט היא להרשים או לעורר השתאות. התואר "מונומנטלי" משמש לתיאור של גודל וכוח יוצאי דופן. המילה נגזרת מהמילה הלטינית "monere", שמשמעותה היא "להזכיר" או "להתרות".
יש המייחסים את המושג "מונומנט" גם למבנים שהוקמו לצורך מסוים והפכו לידועים בזכות הגיל, הגודל או החשיבות ההיסטורית שלהם. דבר זה יכול לקרות בגלל הגיל והגודל, כפי שניכר במקרה של החומה הגדולה של סין, או עקב אירוע היסטורי חשוב שהתרחש במקום כפי שקרה בכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן. בערי אירופה הקתדרלות משמשות כמונומנט ונקודת ציון עירונית בזכות גודלן, פארן וערכן האמנותי.
כמו כן, מונומנטים מעוצבים במקרים מסוימים כך שהם יעבירו מסר פוליטי או היסטורי. ניתן להשתמש במונומנטים על מנת להגביר את חשיבותו של הכוח הפוליטי, כגון עמודי טראיאנוס או הפסלים הרבים של לנין בברית המועצות לשעבר. מונומנטים עשויים לתפקד ככלי מחנך של האוכלוסייה כך שאירועים או דמויות מהעבר יוטמעו בזיכרון הציבורי.
מונומנטים נוצרו במשך אלפי שנים, ולעיתים קרובות הם הסמלים בני-הקיימא של ציוויליזציות שנכחדו. הפירמידה הגדולה של גיזה, הפרתנון והמואי של אי הפסחא הפכו לסמל של הציוויליזציות שהקימו אותם. מבנים מונומנטליים בתקופה המודרנית, כגון פסל החירות או מגדל אייפל, הפכו לסימן מזהה של מדינות ואומות מודרניות. המונח מונומנטליות קשור למעמד הסמלי והנוכחות הפיזית של המונומנט.
בני סלע

בני סלע (נולד בשנת 1970) הוא אנס סדרתי ישראלי שהורשע בעבירות מין ובהן תקיפה מינית, אונס וביצוע מעשי סדום. הוא נידון בסוף שנת 2000 ל־35 שנות מאסר, העונש החמור ביותר שהוטל עד אז על עבריין מין במדינת ישראל (בשנת 2009 נידון גבריאל תורג'מן ל-45 שנות מאסר). בשנת 2006 הצליח לברוח כשהיה בחזקת המשטרה. הוא נלכד כעבור שבועיים בעקבות מצוד נרחב, שזכה לסיקור תקשורתי מקיף, ונידון לארבע שנות מאסר נוספות.

ראשית חייו

סלע נולד בשם בני סלח וגדל בשכונת התקווה שבתל אביב. כאשר היה בכיתה ו' עבר להתגורר בקיבוץ שער הגולן כילד־חוץ בעקבות המלצת עובדת סוציאלית. כילד, היה עֵד להתאבדות אביו האלכוהוליסט בקפיצה מעמוד חשמל. במשפטו טען ש"הבעיה" (בהתייחסו לדחף שלו לאונס) החלה עקב התעללות מצד בחורות צעירות בקיבוץ וסיטואציות מילדותו עם אמו.

פשעיו ומאסרו

סלע החל לבצע את פשעיו בשנת 1987. בשנת 1993 הואשם בביצוע מעשים מגונים בארבע צעירות בנתניה. בשנת 1995 הורשע בתקיפה מינית של קרובת משפחתו, אותה החל לתקוף בהיותה בת 8 שנים. הוא פעל בכל אזור המרכז והטיל מורא על תושבות האזור, עד שנתפס בדצמבר 1999, והורשע ב-14 עבירות מין של אינוס וביצוע מעשי סדום, ב-13 נשים. ב־31 בדצמבר 2000 נידון על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב ל־35 שנות מאסר (מתוך עונש מצטבר של 220 שנים שביקשה התביעה), העונש החמור ביותר שהוטל על אנס במדינת ישראל עד לאותו מועד. בתחילת משפטו ביקש לקבל סירוס כימי.
בעת שערעורו עמד בפני בית המשפט העליון, הוא שלח לאחת מקורבנותיו מכתב ארוך, אשר על שליחתו הורשע בהטרדת עד ונידון לתשעה חודשי מאסר על תנאי.
במהלך מעצרו הטריד אחת מעובדות הכלא, כאשר קרא לה, וכשהתקרבה, חשף בפניה את איבר מינו והחל לאונן. במהלך טיול בכלא ניצן נדקר סלע בעכוזו על ידי אסיר אחר ונפצע קל עד בינוני. מאוחר יותר מילאו צמד סימני הדקירה תפקיד בתפיסתו, כשאלה שימשו את המשטרה לווידוא זהותו.
במהלך שהותו בכלא הגיש סלע מאות עתירות לבית המשפט, כולל כ-70 ערעורים לבית המשפט העליון תוך שניצל את ההקלות שניתנות לאסירים בקשר לאגרת בית משפט. בעקבות זאת החליט בית המשפט באופן תקדימי לדרוש תשלום אגרה עם הגשת ההליך (על אף הגשת בקשה לפטור מאגרה) ולקבוע כללים לגבי מספר העתירות שיוכל להגיש עם בקשה לפטור מאגרה ללא תשלום האגרה, אך בהמשך קבע בית המשפט העליון כי כללים אלה אינם כדין. באחת מעתירותיו הביא סלע את בית המשפט העליון לפסול את הנוהג של העברה אוטומטית של עתירות אסירים עם העברת האסיר לכלא אחר, ללא שמיעת עמדת האסיר.
במאי 2011 אימו של סלע, רבקה, ניסתה להבריח לו בזמן משפט סרטים פורנוגרפיים.
בספטמבר 2015 נחשד באונס שותפו לתא בכלא השרון.
באפריל 2017 הורשע במעשה מגונה בפומבי בפני רופאת שיניים שטיפלה בו, מעשה שאירע שנתיים קודם לכן. על מעשה זה גזר עליו בית המשפט חצי שנת מאסר נוספת.

הבריחה מהכלא

ביום שישי, 24 בנובמבר 2006, נמלט סלע מחזקת המשטרה מחניון בית המשפט בתל אביב. משטרת מחוז תל אביב פתחה במצוד רחב היקף בהשתתפות כוחות רגליים, פרשים, מסוקים ועוד.
ביום שישי, 8 בדצמבר 2006, נלכד סלע בדרכו למחסום משטרתי מאולתר בסמוך למושב רגבה, שבועיים לאחר בריחתו.
בעקבות הבריחה, הורה מפכ"ל המשטרה, רב ניצב משה קראדי, על הקמת ועדת בדיקה בראשות ראש מחלקת סיור במטה הארצי, ניצב משנה עמוס בר. זמן קצר לאחר מכן הורה השר לביטחון פנים, אבי דיכטר, על ביטול הוועדה ועל הקמת ועדת בדיקה חיצונית בראשות האלוף במילואים עמוס ירון. ביולי 2012 גזר עליו בית משפט השלום ארבע שנות מאסר נוספות עקב בריחתו בשנת 2006.
נח שימנוביץ

ביוגרפיה

נולד במינסק בירת בלארוס לבנימין וריזא. בהיותו בן אחת עשרה שלחוהו הוריו ללמוד בישיבת אוהל תורה בברנוביץ, אצל רבי אלחנן וסרמן. משם עבר ללמוד תקופה בישיבת מיר. לאחר מכן התבסס בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ, שם נעשה לתלמידו המובהק של ראש הישיבה הרב ברוך דב ליבוביץ ובמשך תקופה אף למד עמו ביחידות. למד גם אצל הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הרב מבריסק.
בשנות מלחמת העולם השנייה הצליח להימלט מאירופה ולהגיע לחופי ארץ ישראל כמעפיל לא חוקי. הוא נעצר על ידי הבריטים ושהה תשעה חודשים במחנה המעצר בעתלית. בתקופת מעצרו ארגן שיעורי תורה ודאג] לאוכל כשר עבור העצורים. בהשתדלותם של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, משה בלוי והרב חזקיהו יוסף מישקובסקי שוחרר ממעצרו והוא התיישב בירושלים.
כעבור זמן קצר בחר בו הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי כחתן לבתו חנה. לאחר הסתלקותו הפתאומית של חמיו, בתחילת שנת תש"ז, החליט הרב שימנוביץ להקים ישיבה לזכרו.
בעצת החזון איש הוא הקים את הישיבה בזכרון יעקב, וקרא לה "כנסת חזקיהו". כמנהל רוחני הוא הביא לישיבה את הרב אליהו לופיאן.
בשנת תשט"ו, בעקבות תלונות תושבים שגרו בשכנות לישיבה וכן מצוקת מקום, החליט הרב שימנוביץ למצוא מקום קבע לישיבה. בעצת גיסו, הרב אליהו מישקובסקי ששימש כרבה של כפר חסידים, הוא רכש שטח אדמה בן עשרה דונמים במקום והקים עליו צריפים. חנוכת הבית תוכננה לי"ח באייר (ל"ג בעומר) תשט"ו. ימים מעטים קודם, בה' באייר, הוא לקה בלבו ונפטר. בעקבות פטירתו עברה הנהגת הישיבה לגיסו הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, בעצתו של המשגיח הרב אליהו לופיאן.
בשנת תשל"ז נישאה אלמנתו הרבנית חנה לרב שמואל דוד ורשבצ'יק, שהיה ראש ישיבת 'רבנו חיים יוסף' בניו יורק והצטרף להנהגת הישיבה בכפר חסידים. הרב ורשבצ'יק (שהיה ידידו של הרב שימנוביץ בישיבת קמניץ) קיבץ את כתביו והוציא לאור את הספר 'חידושי רבי נח'.
אלכסנדר שלפין

אלכסנדר שלפין (ברוסית: Александр Николаевич Шелепин ;‏ 18 באוגוסט 1918, וורונז' – 24 באוקטובר 1994, מוסקבה) היה מדינאי סובייטי, ראש הק.ג.ב וסגן ראש הממשלה במחצית הראשונה של שנות ה-60. שלפין היה חבר בפוליטביורו בשנים 1964–1975.
על פעילותו הציבורית הוענקו לו עיטורי לנין (4 פעמים), עיטור הדגל האדום ועוד.

תחילת הקריירה

אלכסנדר שלפין נולד למשפחת פקיד במערכת הרכבות הרוסית בעיר וורוניז'. לאחר שסיים בהצטיינות את בית הספר הוא עבר למוסקבה והתחיל ללמוד במכון לפילוסופיה, ספרות והיסטוריה. בשנת 1939 שלפין התנדב לצבא האדום והשתתף במלחמת החורף. בשנת 1940 הוא החל לעבוד במנגנון הקומסומול במוסקבה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה שלפין היה אחראי לגיוס מתנדבים והכנתם לשליחת לפעילות בעורף הנאצים. במסגרת זו הוא גייס את זויה קוסמודמיאנסקיה. לאחר פרסום פעילותה שלפין נפגש עם יוסיף סטלין וכתוצאה מכך חל זינוק בקריירה שלו. הוא קודם במנגנון הקומסומול ובשנת 1952 התמנה למזכר הראשון של הארגון. בתפקיד זה הוא כיהן עד לשנת 1958. בשנת 1957 שלפין היה אחראי על ארגון פסטיבל הסטודנטים והנועד במוסקבה שהיה האירוע הבינלאומי הגדול ביותר שהתרחש בברית המועצות לאחר מות סטלין.

בראש הק.ג.ב

ב-25 בדצמבר 1958 שלפין מונה לראש הק.ג.ב. תחילה הוא סירב, אך ניקיטה חרושצ'וב לחץ ונימק בכך שלראש ארגון זה צריך להביא בן אדם שלא היה קשור עם פעילותו בעבר. על שפלין היה לבצע רה-ארגון משמעותי בפעילות הק.ג.ב. שלפין סירב לקבל דרגה צבאית גבוהה, הביא לשורות הארגון פעילי קומסומול רבים ופיטר כמה אלפים מעובדים ותיקים. שלפין היה בדעה שק.ג.ב צריך לשנות את תחום פעילותה ובמקום לטפל בנושאי פנים, עליו לרכז את פעילות מחוץ לגבולות ברית המועצות. באותו זמן נדבק לו כינוי "שוריק מברזל" על בסיס כינוי ידוע של פליקס דזרז'ינסקי "פליקס מברזל".
שלפין פעל לקיצור תקופת מעצר של מספר אנשי מפתח בק.ג.ב שהואשמו בשנת 1953 עקב קרבתם ללברנטי בריה. כמו כן הוא קידם שחרור של ואסילי סטלין (בנו של יוסיף סטלין) מהכלא. הוא אישית העניק עיטורים לרוצחי לאון טרוצקי וסטפאן בנדרה. בשנת 1962, כאשר הוא כבר לא היה ראש הק.ג.ב, במהלך מהומות בעיר נובוצ'רקסק שלפין הגיע לעיר ופיקד אישית על הדיכוי שהיה מלווה בירי.
בספטמבר 1961 שלפין הצטרף לוועד המרכזי של המפלגה והתמנה למזכיר המפלגה. בעקבות כך הוא עזב את הק.ג.ב.
בית אורן

היסטוריה

גרעין המייסדים של היישוב הוקם ב-1934 והורכב מחברי הבחרות הסוציאליסטית יוצאי פולין ורוסיה. חברי הגרעין עברו הכשרה במגדיאל וב-1 באוקטובר 1939 עלה הגרעין המייסד לח'ירבת שלאלה כישוב הלפני אחרון ביישובי "חומה ומגדל". הנקודה נמצאת כקילומטר ממקום הקבע של היישוב כיום. בתקופה זו סללו דרכים לכוון עתלית ולכוון הגבעה שנועדה להתיישבותם (תל זערור). במקביל החלו בבניית בתים ולול לקראת התיישבותם במקום. הקבוצה עברה לבית אורן באוקטובר 1940. בעת הקמתו הוא היה היישוב היהודי היחיד בכרמל. ובהמשך הצטרפו אליו קבוצות וגרעיני הכשרה נוספים. 
הקיבוץ שימש כבסיס אימונים של ארגון "ההגנה". ב-1945 סייעו חברי הקיבוץ למבצע פריצת מחנה עתלית לחילוץ מעפילים ממחנה המעצר. בקיבוץ קיים אתר הנצחה לצנחני היישוב שנספו במלחמת העולם השנייה, וכן פסל "הציפור הפצועה" של הפסלת חנה אורלוף לזכרם של שלושת הצנחנים תושבי בית אורן ויגור שנספו באסון מעגן ב-1954.
בשנת 1961 שקע הקיבוץ בחובות גדולים. הקשיים הכלכליים שנמשכו שנים רבות גררו גם קשיים חברתיים, עד למשבר חריף שעבר הקיבוץ ב-1987, בעקבותיו עזבו אותו רבים מחבריו הוותיקים.
ב-1995 הפך בית אורן לקיבוץ מתחדש, לאחר שבשנת 1987 עבר משבר כלכלי חריף. מאז עבר המשק הפרטה והוא פועל בשיטת התקציב הדיפרנציאלי. 
ב-2 בדצמבר 2010 פרצה שריפה באזור עספיא שבכרמל, אשר התפשטה לשטח קיבוץ בית אורן וסביבתו. בתים בשכונה הדרומית נשרפו ותושבי הקיבוץ נאלצו להתפנות. ב-3 בינואר 2011 החלה הקמת שכונת קרווילות שמיועדת לאכלוס זמני של תושבי הקיבוץ שבתיהם נשרפו.
משנת 2013 התחילו עבודות תשתית בשטחים חדשים. השטחים החדשים יהוו מגורים  עבור תושבי הקיבוץ שבתיהם נשרפו. ב-2017 נראה בית ראשון.

כלכלה

כלכלת בית אורן מתבססת בעיקר על תיירות, בשל מיקומו בלב יערות הכרמל ואזור "שווייצריה הקטנה". ביישוב בית מלון וספא, חוות סוסים, מרכז לאופני הרים ואולם אירועים. בנוסף מתפרנסים תושבי הקיבוץ מגידולי שדה ובננות, לול תרנגולות וממפעל למוצרי הלחמת מתכת.
פסגת מויר (וושינגטון)

לקריאה נוספת

• Martin Volken, Backcountry Ski & Snowboard Routes Washington
Samsung Knox

סקירה כללית

Samsung Knox מספקת רשימה של מאפייני אבטחה – חומרה ותוכנה כאחד – המאפשרים לתוכן עסקי ואישי להתקיים בצורה מאובטחת באותו מכשיר.

תוכנה

תכונה אחת – המכונה מיכל האפליקציות Knox Workspace מאפשרת למשתמש ללחוץ על אייקון שמעביר מייד בין מצב אישי למצב עבודה ללא צורך באתחול מחדש. סמסונג טענה כי תכונה זו תהיה תואמת לחלוטין עם אנדרואיד וגוגל, ותספק הפרדה מלאה של נתונים ועבודה אישיים במכשירים ניידים ו"תייחס לכל פערי האבטחה הגדולים באנדרואיד".

חומרה

Knox כולל תכונות אבטחה מובנות של חומרה: ARM TrustZone (טכנולוגיה הדומה ל- TPM) ו־ROM לטעינת אתחול. Knox Verified Boot מנטר ומגן במהלך תהליך האתחול בנוסף לאבטחת Knox שנבנית ברמת חומרה (הוצג ב Knox 3.3).

סמסונג DeX

מאז Knox 3.3 נוספו האפשרויות לניהול סמסונג DeX כדי לאפשר או להגביל את הגישה באמצעות פלטפורמת Knox לבקרה נוספת ואבטחה.

אזכורי אבטחה בולטים

ביוני 2014 נכללו חמישה מכשירי סמסונג ברשימת המוצרים המאושרים לשימוש רגיש אך לא מסווג על ידי סוכנות מערכות הביטחון (DISA) של משרד ההגנה, המאשרת טכנולוגיה מסחרית לשימוש ביטחוני.
באוקטובר 2014, חוקר אבטחה גילה כי סמסונג נוקס מאחסנת את ה־PIN בטקסט רגיל במקום לאחסן קוד מומלח וממהר (או יותר טוב, באמצעות PBKDF2) והקדימה אותו באמצעות קוד מוסתר.
באוקטובר 2014 אישרה סוכנות הביטחון הלאומית האמריקאית (NSA) מכשירי סמסונג גלקסי במסגרת תוכנית לפריסה מהירה של טכנולוגיות זמינות מסחרית. מוצרים מאושרים כוללים Galaxy S4, Galaxy S5, Galaxy S6, Galaxy S7, Galaxy Note 3, Galaxy Note 10.1 2014.
במאי 2016 מצאו החוקרים הישראלים, אורי קנונוב ואבישי צמר, שלוש נקודות תורפה מרכזיות הקיימות בגרסאות ספציפיות של Knox.
בדצמבר 2017, Knox קיבלה רייטינג חזק ב־25 מתוך 28 קטגוריות במערכות ההפעלה הניידות של גרטנר בדצמבר 2017 ואבטחת מכשירים: השוואה בין פלטפורמות.
ביוני 2017, סמסונג הפסיקה את My Knox והפצירה במשתמשים לעבור למוצר חלופי, Secure Folder (תיקייה מאובטחת בעברית).
אסוציאטור

באלגברה, האסוציאטור הוא פונקציה בת שלושה מקומות, המוגדרת באלגברה לא אסוציאטיבית על-פי הנוסחה . בדומה לקומוטטור, המודד עד-כמה שני איברים רחוקים מלהתחלף, האסוציאטור מודד עד-כמה רחוקים שלושה איברים מלקיים את חוק האסוציאטיביות.
יש מחלקות רבות של אלגברות לא אסוציאטיביות שאפשר להגדיר על-פי זהויות על האסוציאטור. למשל, אלגברה אסוציאטיבית היא אלגברה המקיימת את הזהות . הזהויות  מגדירות את האלגברות האלטרנטיביות, בעוד ש- היא הזהות הגמישה.
האסוציאטור מקיים זהויות שונות מעצם הגדרתו; החשובה שבין אלה היא הזהות . באלגברות קומוטטיביות, מתקיים .
אהרון שפירו

אהרון לילנד שפירו (באנגלית: Aaron Leland Sapiro;‏ 1884–1959) היה עורך דין יהודי-אמריקאי.
נולד באוקלנד (קליפורניה) בשנת 1884 למשפחה יהודית. למד משפטים והתמחה בדיני חברות.
כעורך דין נתן ייעוץ משפטי להקמת תאגידים חקלאיים, וגיבש מתווה לייעול תהליך מכירת תוצרת חקלאית בארצות הברית, בעיקר בקליפורניה, אשר אומץ על ידי האגודה האמריקאית לשיווק תוצרת חקלאית.
המתווה שיזם שפירו, שכונה "תוכנית שפירו" או "תוכנית קליפורניה", הופעל בסופו של דבר על ידי קרוב למליון חקלאים ברחבי ארצות הברית, ושפירו תואר בעיתון ניו יורק טיימס כ"מנהיג המהפכה החקלאית הגדולה ביותר בזמן המודרני".
כאשר פרסם הנרי פורד את ספרו האנטישמי "היהודי הבינלאומי", בו יוחד פרק ל"השתלטות היהודים על התוצרת החקלאית בארצות הברית" תוך התמקדות בפועלו של שפירו, תבע שפירו את פורד על לשון הרע, והאחרון נאלץ לפרסם התנצלות על הערותיו בספר באמצעות לואי מרשל.
נפטר בקליפורניה בשנת 1959.
אנריק מס

קריירה

מס החל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית של עיירת הולדתו, פלפרוז'ל, שהייתה באותם ימים מהקבוצות הבכירות באזור קטלוניה. כבר בגיל 17 החל להשתתף במדי הקבוצה הבוגרת במשחקיה הרשמיים. ב-1926, כשהיה בן 19, חתם בשורות ברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, במשחק ידידות נגד קבוצה מווינה, בירת אוסטריה. בברצלונה שיחק מס במשך 6 שנים. ב-1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד בגמר הגביע הספרדי. מכיוון שמשחק הגמר הסתיים בתיקו, נערך משחק חוזר. המשחק החוזר גם הוא הסתיים בתיקו, ולכן נערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה 3–1. מס פתח בכל שלושת משחקי הגמר. בהמשך השנה הוקמה לה ליגה, הליגה הספרדית בכדורגל, ומס היה חלק מהסגל של ברצלונה שזכה במהדורה הראשונה של אליפות ספרד. במקביל, סייע לקבוצה לזכות שש פעמים באליפות קטלוניה. ב-1933 חתם בשורות אספניול, היריבה העירונית של ברצלונה, בה שיחק במשך שנה, לפני שפרש ממשחק, בגיל 28, בשל פציעה חמורה בברכו.
מס נודע בזכות "הקפיצה האנגלית", קפיצה אקרובטית בה הניף את רגלו גבוה, מעל לראשו, על מנת להרחיק את כדור המשחק בעוצמה רבה יותר מאשר נגיחה טיפוסית.
כקטלאני, שיחק מס במדי נבחרת קטלוניה. עם הנבחרת השתתף בארבעה משחקי ידידות שערכה.
אצטדיון קינג פאוור

היסטוריה

האצטדיון נפתח בשנת 2002 ונקרא תחילה "אצטדיון ווקרס" על שם חברת "ווקרס" שנתנה חסות לאצטדיון לעשר שנים. ב-4 באוגוסט 2002 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בין לסטר סיטי לאתלטיק בילבאו אשר הסתיים בתיקו 1-1. במשחק זה הפך טיקו לכובש הראשון בתולדות האצטדיון וג'ורדאן סטיוארט הפך לכובש הראשון אי פעם של לסטר באצטדיון. משחק הליגה ראשון באצטדיון הפגיש את לסטר עם ווטפורד בו ניצחה לסטר 0–2.
ב-3 ביוני 2003 אירח האצטדיון משחק בינלאומי לראשונה בתולדותיו כאשר נבחרת אנגליה ניצחה 0–2 את סרביה ומונטנגרו במסגרת משחק ידידות. ב-24 באפריל 2005 אירחה קבוצת הרוגבי לסטר טייגרס את טולוז למשחק במסגרת חצי גמר גביע היינקן שהיה גם משחק הרוגבי הראשון שנערך באצטדיון.
ב-1 במרץ 2013 רכשה חברת קינג פאוור התאילנדית את זכויות השם של האצטדיון ושמו שונה ל"אצטדיון קינג פאוור". ב-27 בספטמבר 2016 אירח האצטדיון לראשונה משחק בשלב הבתים של ליגת האלופות שבו ניצחה לסטר בתוצאה 0–1 את פורטו.
הגר שרביט

הגר שרביט (נולדה בשנת 1986) היא זמרת מצו-סופרן ישראלית.

לימודים

הגר שרביט נולדה בתל אביב ולמדה בקונסרבטוריון למוזיקה בגבעתיים ובמגמת המוזיקה בתיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב. היא למדה פיתוח קול אצל מגדה חן ורובין ויזל-קפסוטו ובתקופת שירותה הצבאי המשיכה ללמוד אצל שרון רוסטורף-זמיר. בהמשך למדה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אצל פרופסור תמר רחום.
בשנת 2004 שרה הגר שרביט באנסמבל זמרי מורן, עמם הופיעה ב-2006 כסולנית בפסטיבל אבו גוש וב-2008 בפסטיבל  vox pacis בסטוקהולם. היא הופיעה כסולנית עם תזמורות שונות, בניצוח נעמי פארן, אבנר בירון, יואב תלמי, מיכאל שני, ישי שטקלר, טליה אילן. בין השאר הופיעה עם הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית ועוד. 
הרפרטואר הסולו של שרביט כולל את "סטאבט מאטר" של פרגולזי, "מגניפיקט" ו"גלוריה, של אנטוניו ויוואלדי, "חלום ליל קיץ" של פליקס מנדלסון. היא שרה בתפקיד הקוסמת בדידו ואניאס של הנרי פרסל ובתפקיד "בסטיאן" בבסטיאן ובסטיאנה של מוצרט.
בקיץ 2012 השתתפה שרביט במיזם הזמרים הצעירים של פסטיבל זלצבורג ובאותה שנה שרה את תפקיד האלט במשיח של הנדל בפוטסדאם, גרמניה. 
בעונת 2014-2013 הצטרפה שרביט לסדנת האופרה של דויטשה אופר אם ריין, שם השתתפה בביצוע לה טרוויאטה של ורדי, "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק ו"מוות בוונציה", אופרה מאת בנג'מין בריטן על פי הנובלה של תומאס מאן. כן השתתפה באופרה של מץ בביצועי "לה צ'נרנטולה" של רוסיני.
עומר דגן

ביוגרפיה

בשנת 1994 התגייס לצה"ל, עבר קורס תכנות ושירת כמתכנת. בשנת 1997 סיים קורס קצינים ומונה למפקד קורס תכנות, תפקיד בו שירת עד 1999. בהמשך מילא תפקידי פיקוד ותוכנה והוביל פרויקטי מחשוב. בשנים 2006 ועד 2009 שימש כראש לשכתו של עמי שפרן, ראש אגף התקשוב. בין 2009 ו-2015 שימש בשלושה תפקידי ראש ענף, בדרגת סגן אלוף. בשנת 2015 מונה למפקד יחידת מצפ"ן, בית התוכנה של לוט"ם, ושימש בתפקיד זה עד 2017. לאחר מכן שירת בחטיבת ההגנה בסייבר באגף התקשוב. בשנת 2018 מונה לראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית באגף התקשוב. ביוני 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף. הוא מיועד להיכנס לתפקיד מפקד לוט"ם בנובמבר 2019, במקומו של תא"ל רמי מלאכי.  
דגן נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות בביטחון לאומי ודיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.