google/wiki40b huggingface dataset:
סמריום

תכונות

סמריום הוא מתכת לבנה כסופה בעלת ברק מתכתי, עמידה בצורה סבירה בפני קורוזיה ומתלקחת ב-150 מעלות צלזיוס.

היסטוריה

הסמריום זוהה ב-1853 באנליזה ספקטרוסקופית של דידמיום (תערובת מתכות) על ידי כימאי שווצרי בשם ג'ין צ'ארלס (Jean Charles Galissard de Marignac). סמריום בודד לראשונה מהמינרל סמרסקיט ((Y,Ce,U,Fe)₃(Nb,Ta,Ti)₅O₁₆) ב-1879 על ידי כימאי צרפתי בשם פול אמיל לקוק (Paul Émile).

צורה בטבע

סמריום לא מופיע בטבע בצורתו החופשית, אך הוא נמצא במספר מינרלים כמו מונזיט, בסטנסיט וסמרסקיט. המקורות המסחריים של סמריום הם מונזיט (שמכיל 2.8% סמריום) ובסטנסיט. 

סמריום מבודד באמצעות אלקטרוליזה של תערובת של SmCl₃ מותך עם NaCl (או CaCl₂). בתהליך זה מתקבל כלור כתוצר לוואי. שיטה נוספת לבידוד סמריום היא דרך חילוף יונים.

אמצעי זהירות

כמו לנתנידים אחרים, לסמריום רעילות נמוכה. מנגנוני רעילותו לא נחקרו וידוע מעט על אופן פעולתם. 

לסמריום אין תפקיד ביולוגי, אך הוא עלול להאיץ מטאבוליזם.
בת'רסט (ניו ברנזוויק)

היסטוריה

עוד קודם להתיישבות האירופאית בפרובינציית ניו ברנזוויק, היה המקום של בת'רסט של היום מיושב על ידי השבט הילידי המקומי מיקמאק. ז'אק קרטייה היה האירופאי הראשון להגיע לאזור, בשנת 1534, וההתיישבות האירופאית באזור החלה לראשונה בתחילת המאה ה-17. האזור היה חלק מאקדיה ההיסטורית, והמתיישבים האקדים יישבו את החלק המערבי של העיר בת'רסט של היום. במשך המאה ה-18 הגיעו מתיישבים חדשים, צרפתים ובריטים, ובמשך המאה ה-19 בת'רסט התפתחה כמרכז הסחר האזורי.
פלוג'ה (עיראק)

היסטוריה

האזור היה מיושב במשך אלפי שנים. העיר הייתה מרכז יהודי (ביחד עם סורא) עד שנת 259. הנוסע בנימין מטודלה ביקר בעיר בשנת 1164 וטען כי מתגוררים בה כ-3,000 יהודים.
בתקופת האימפריה העות'מאנית, העיר היוותה תחנה בכביש בדרך לעיר בגדאד. בשמן המלחמה האנגלו-עיראקית בשנת 1941 הצבא העיראקי הובס בקרב ליד העיר.
עד אמצע המאה ה-20 הייתה פלוג'ה עיירה קטנה ובה כ-10,000 תושבים. עם עצמאות עיראקו שלטונו של סדאם חוסיין גדלה חשיבות העיר, כאחד מקודקודיו של המשולש הסוני והאוכלוסייה בה גדלה עד למעלה מ-300,000. זאת בזכות מאגר נפט אדיר במדינה וקירוב העיר לכביש לבגדאד.
בזמן מלחמת המפרץ העיר סבלה מפגיעה נרחבת באזרחיה.
במהלך מלחמת עיראק נכבשה העיר על ידי הכוחות האמריקאים. זאת לאחר שהצבא העיראקי נטש את עמדותיו תוך השארת הציוד הצבאי מאחור. במהלך הפלישה הראשונית לעיר, התרחש אנרכיה בעיר והתרחשו בזיזות רבות. בתאריך 17 באפריל 2003 התקיימה הפגנה ליד בית ספר תיכון בעיר ששימש כמפקדה צבאית. מטרת ההפגנה הייתה למחות כנגד השימוש הצבאי בבית הספר, והשתתפו בו כ-200 אזרחים. על גג בית הספר היו מוצבים חיילי הדיוויזיה המוטסת ה-82. מסיבה שנויה במחלוקת, החיילים האמריקאים ירו לתוך הקהל וגרמו למותם של כ-17 אזרחים ולפציעתם של למעלה מ-70. האמריקאים ענו כי הם הגיבו לירי מתוך הקהל, והעיראקים הכחישו את גרסה זו. בשנת 2004 הייתה העיר שדה קרב בין האמריקאים ובין כוחות מקומיים שהתנגדו לכיבוש האמריקאי. בקרבות הקשים שהתחוללו בעיר נחרב חלק ניכר מהשטח הבנוי. כתוצאה משני הקרבות המרכזיים נהרגו כ-122 חיילים אמריקאים, 8 חיילים עיראקיים ו-4 חיילים מן הצבא הבריטי, זאת בנוסף ללמעלה מ-1,500 מחבלים ומספר לא ידוע של אזרחים.
בחודש דצמבר 2006 השליטה בעיר עברה מארצות הברית לכוחות המזוינים של עיראק.
מינואר 2014 ועד יוני 2016, נשלטה העיר על ידי ארגון הטרור המדינה האסלאמית, באפריל 2016, תקפו הכוחות המזוינים של עיראק באמצעות מטוסי קרב אירו L-159 בעיר ולפחות 15 בני אדם נהרגו. ביוני 2016, לאחר תום קרב ארוך וממושך, הכריז ראש ממשלת עיראק חיידר אל-עבאדי על שחרורה של פלוג'ה מידי המדינה האסלאמית.
בראהמי

בראהמי (בסנסקריט: ब्राह्मी, Brāhmī) היא אחת מצורות כתב ההברות הקדומות ששמשו בהודו העתיקה.
מהבראהמי התפתחו רוב הכתבים המאוחרים הנפוצים בדרום ודרום-מזרח אסיה (להוציא את אלו המבוססים על הכתב הסיני), אולם כבר בימי הביניים נשכחה צורת כתב זו לחלוטין. הכתב הבראהמי פוענח רק במאה ה-18. הכתובות הקדומות ביותר בכתב הבראהמי הן כתובותיו של המלך אשוקה.

היסטוריה

בקרב החוקרים ההודיים רווחת ההנחה כי מקורו של כתב זה הוא בהודו עצמה. מסייעות להנחה זו הכתובות הקדומות הטרום-הינדיות שנתגלו בהראפה ובמואנג'ודארו מהאלף השני והשלישי לפנה"ס. לעומת זאת בקרב החוקרים מחוץ להודו מקובלת ההנחה כי כתב זה התפתח מהכתב הארמי, תאוריה הנתמכת בצורתן הדומה של האותיות לאותיות הארמיות.
ארסניי טודירש

ביוגרפיה

טודירש נולד בקישינב. בשנת 2000 התקבל ללהקת O-Zone לאחר שחבר מקורי עזב את הלהקה, ב-2002 עבר ביחד עם חברי הלהקה ממולדובה לבוקרשט לצורכי קידום הקריירה המוזיקלית ושירם "Despre Tine" (אודותייך) נהפך ללהיט במדינה ובפברואר 2003 הגיעה השיר לראש דירוג מצעד הפזמונים במדינה. שירם המפורסם ביותר של הלהקה הוא "Dragostea din tei" שהיה  המושמע ביותר בישראל ובצרפת באותה תקופה. ב-2005 הלהקה התפרקה והוא החל בקריירת יחיד בה התפרסם גם בכינויי "ארסניום".
ב-2006 נבחר לייצג את מולדובה באירוויזיון ביחד נטליה גורדיאנקו עם השיר "לוקה" מתוך 25 שירים שהתמודדו בקדם, בגמר האירוויזיון הם הגיעו למקום ה-20 עם 22 נקודות.
ב-2006 גם השתתף בעונה הראשונה של הגרסה הרומנית של רוקדים עם כוכבים; שם הגיע עד למקום השני. בשנה זו יצא גם אלבום הסולו הראשון שלו הנקרא "The 33rd Element". ב-2008 יצא שירו "Rumadai" שזכה להצלחה בגרמניה ובאוסטריה.
אוניסבורו דגוצ'י

ביוגרפיה

דגוצ'י נולד בשנת 1871 בקיוטו שביפן, למשפחת חקלאים קטנה בשם קִיסַאבּוּרוֹ אוּאֵדָה (上田 喜三郎).
מגיל צעיר הוא הוכר כמוכשר מאוד, ולאורך כל חייו היה כריזמטי ועסק במגוון סוגים של מיסטיקה.
בשנת 1898 ייסד יחד עם נאו דגוצ'י את דת האומוטו, ולימים נישא לבתה סוּמִיקוֹ.
בשנת 1919 הצטרף לתנועתו מוריהיי אואשיבה, מייסד האייקידו. הלה הושפע מאוד מדמותו ומרעיונותיו של דגוצ'י, ובעקבות זאת שינה את האופי של האייקידו.
בשנת 1923 למד דגוצ'י את השפה הבינלאומית אספרנטו, וכלל את השימוש בה ואת הפצתה כחלק מהעקרונות של אומוטו.
בין 1925 ל־1933 החזיקה הדת מיסיון בפריז. משם יצאו מיסיונרים לכל רחבי אירופה והפיצו את תורתם, לפיה אוניסבורו דגוצ'י הוא המשיח שיאחד את כל העולם.
הוא עסק רבות בהפצת רעיונות של שלום ואחווה עולמיים.
דגוצ'י עסק רבות גם באמנות (בעיקר בפיסול כלי חרס), וכתב אלפי שירים. הוא דיבר רבות על הקשר שבין האמנות לדת.
אוניסבורו דגוצ'י מת ב-19 בינואר 1948.
אדם פישר

ילדות ונעורים

אדם פישר הוא אחיו הבכור של המנצח איוואן פישר. אביו ודוד היו גם הם מנצחים. המשפחה גרה מול בית האופרה של בודפשט. כשאדם היה בן חמש ושמע לראשונה את סימפוניית ההפתעה של יוזף היידן, גמלה בלבו ההחלטה להיות למנצח, כדי שיוכל להבהיל את קהל המאזינים. אדם ואחיו איוואן שרו במקהלת הילדים של בית האופרה הלאומי של בודפשט, והופיעו כשניים משלושת הילדים חליל הקסם של מוצרט. בהיותו בן 7 ערך אדם פישר את הופעת הבכורה שלו כמנצח, כשהוביל להקת ילדים בביצוע סימפוניית הצעצועים.

קריירה

פישר למד נגינה בפסנתר והלחנה בקונסרבטוריון בלה בארטוק בבודפשט (Béla Bartók Music High School), וניצוח אצל הנס סווארובסקי בווינה. הוא זכה בפרס ראשון בתחרות גואידו קאנטלי במילאנו. הוא החל את דרכו כעוזר למנצח ופסנתרן חזרות, וזכה לפריצת דרך כמנצח כשהחליף את קרל בהם החולה בניצוח על פידליו. הקריירה שלו החלה בניצוח אופרה במינכן, פרייבורג ועוד ערים בגרמניה. בשנת 1982 הופיע לראשונה באופרה של פריז, בניצוח על "אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, וב-1986 ניצח לראשונה בלה סקאלה, מילאנו, על חליל הקסם. בין 1987 ל-1992 היה המנהל המוזיקלי הכללי בקאסל.
בשנת 1973 החל שיתוף הפעולה הממושך של פישר עם האופרה של וינה. בינואר 2017 עוטר בתואר חבר כבוד של הלהקה.
בשנת 1987 ייסד פישר את "תזמורת היידן האוסטרו-הונגרית" באתר המקורי של אחוזת ניקולאוס אסטרהאזי, פטרונו של היידן. התזמורת מופיעה באולם המקורי שבו ניצח היידן על רוב הסימפוניות שלו בחצר הנסיך. פישר יזם את פסטיבל היידן בפריזנשטאדט שבאוסטריה. הוא הקליט את מכלול הסימפוניות של היידן לחברת נימבוס, ההקלטה הדיגיטלית הראשונה של המחזור, עם תזמורתו. ביולי 1989 יזם פישר את פסטיבלי גוסטב מאהלר הראשונים בקאסל. בשנת 1998, התמנה פישר למנצח ראשי של התזמורת הקאמרית הלאומית של דנמרק.
פישר הקליט את כל האופרות סריה של מוצרט עם תזמורת היידן, והוא מקליט את כל הסימפוניות של מוצרט.
בשנת 2006 ייסד פישר את פסטיבל וגנר בבודפשט. הפסטיבל מתקיים לא בבית האופרה אלא באולם קונצרטים, ונעזר במולטי-מדיה להשלמת התפאורות. ההצגות, שאורכן מגיע לעיתים ליותר משש שעות, הן הכלאה בין הצגת אופרה לאופרה קונצרטנטית, אבל הזמרים שרים ללא פרטיטורות ולמעשה, משחקים את תפקידיהם. הפסטיבל מושך מדי שנה קהל של חסידי וגנר נאמנים, כמוהו כפסטיבל ביירויט הוותיק.
בסוף שנת 2010 התפטר פישר ממשרת המנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית של הונגריה במחאה על חוק התקשורת השנוי במחלוקת, שעבר בהונגריה ב-2011.
פישר הצטרף לאנדרש שיף, מיקלוש ינצ'ו ואחרים במכתב פתוח, שגינה את טיפול הממשלה ההונגרית בסוגיות אלה.
פישר זכה לעיטור המופת הדני ממלכת דנמרק ותואר פרופסור לשם כבוד שקיבל מנשיא אוסטריה. ב-2018 זכה בפרס וולף לאמנות, "על היותו מנצח רב השראה ומגן רהוט על זכויות אדם".

הקלטות

פישר הקליט לנימבוס, CBS, EMI, הונגרוטון ודלתה. ב-1982 זכה בגראן פרי דו דיסק. הוא הקליט עם תזמורת היידן האוסטרו-הונגרית את כל הסימפוניות של היידן ושל מוצרט וכן את כל האופרות סריה של מוצרט.
בית הקברות הלאומי ארלינגטון

אנדרטאות לזכר אסטרונאוטים

אתר הזיכרון למעבורת החלל צ'לנג'ר נחנך ב-20 במאי 1986, לזכר צוות טיסה STS-51-L, שנהרגו בשיגור ב-28 בינואר 1986. על מצבת הזיכרון חרוט השיר High Flight של ג'ון ג'ילספי מגי הבן (‏.John Gillespie Magee, Jr). אף על פי ששרידים רבים זוהו, ונמסרו למשפחות החללים לקבורה פרטית, השרידים שלא זוהו הובאו למנוחות תחת המצבה. שניים מאנשי צוות הטיסה (פרנסיס סקובי ומייקל סמית) קבורים גם הם בבית הקברות.
בצמוד לאנדרטת הצ'לנג'ר נמצאת מצבת זיכרון דומה לחללי מעבורת החלל קולומביה, אשר התפרקה עם כניסתה לאטמוספירה ב-1 בפברואר 2003. המצבה נחנכה ביום השנה הראשון לאסון. במקום קבורים גם שניים מחללי המעבורת קולומביה, מייקל אנדרסון ודייוויד בראון.

אתרים חשובים נוספים

אתרים פופולריים נוספים בבית הקברות הם אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית (ידועה גם בתור "אנדרטת איוו ג'ימה") וקריון הולנד (אתרים אלו נמצאים למעשה מחוץ לבית הקברות), וקברו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי. קנדי קבור ביחד עם אשתו ז'קלין קנדי-אונאסיס, ושניים מילדיהם. בסמוך לקברו בוערת אש התמיד. גם אחיו, הסנאטורים רוברט קנדי וטד קנדי, קבורים בסמוך. קבריהם מסומנים על ידי צלבי עץ פשוטים ולוחות מצבה לרגלי הקברים.
ב-4 בדצמבר 1863 הקים השלטון הפדרלי קהילה של עבדים משוחררים, Freedman's Village (בתרגום חופשי - כפרו של האדם המשוחרר), ליד המקום בו נמצא כיום האמפיתיאטרון. יותר מ-1,100 עבדים משוחררים קיבלו אדמות מהממשלה, שם הם חיו בזמן מלחמת האזרחים ולאחריה. בשנת 1890 הם גורשו משטח זה, לאחר שהממשלה קנתה אותו בחזרה, והקימה עליו מתקן צבאי.
בחלקה 27 קבורים יותר מ-3,800 עבדים לשעבר, ועל מצבותיהם חרוטה המילה "אזרח".
ליד קבר האלמונים עומדת אנדרטה לזכר 266 חללי אוניית המערכה מיין (USS Maine). בתוך מצבת הזיכרון משולב תורן האונייה שהוצל מתוך שרידיה.

נוהלי הקבורה

הדגלים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון מורדים לחצי התורן חצי שעה לפני ההלוויה הראשונה בכל יום, ומועלים לראש התורן חצי שעה אחרי ההלוויה האחרונה בכל יום. לרוב מתקיימות הלוויות רק במשך השבוע, ולא בסופו. ממוצע ההלוויות הוא גבוה מ-20 ביום - ובמהלך שנה שלמה מתרחשות בערך 5,400 קבורות.
עם יותר מ-260,000 אנשים טמונים בו, בית הקברות הלאומי ארלינגטון הוא בית הקברות הלאומי השני במספר הקבורים בו בארצות הברית. בית הקברות הלאומי הראשון, מתוך 130 בתי קברות כאלו, הוא בית הקברות הלאומי קלברטון (Calverton National Cemetery) אשר נמצא בצדו המזרחי של לונג איילנד, ניו יורק, ובו נערכות יותר מ-7,000 קבורות בשנה.
בנוסף לקבורה באדמה, בבית הקברות מצוי קולומבריום (ל"קבורת" האפר לאחר שריפת הגופה) מהגדולים בארצות הברית. כרגע קיימים ארבעה אזורים לאחסנת האפר, ו-5,000 גומחות בכל אחד. לאחר תום הבנייה באתר, יהיו 9 אזורים ו-50,000 גומחות בסך הכל, כלומר מקום לאפרם של 100,000 אנשים. כל חייל ששוחרר עם תום שרותו (בניגוד לשחרור מוקדם עקב ביצוע עבירה), ואופי שירותו היה חיובי ברובו, זכאי לגומחה באתר לאחר מותו.

בית הקברות בתרבות

בסצנת הסיום המפורסמת של סרט הקולנוע "שיער", מצולמים חבריו של ברגר סביב קברו, הממוקם בבית הקברות ארלינגטון. לאחר מכן התמונה נפתחת, ובמבע אומנותי הבא לתאר את השכול שיצרה מלחמת וייטנאם, נִגלות מאות מצבות המסודרות בשורות ישרות.
דני שגב

ביוגרפיה

שגב נולד בשם מנדי סימון, שיחק בסרטי קולנוע רבים כגון : "מלך ליום אחד" (1980), "מניו יורק באהבה" (1985) "אוונטי פופולו" (1986), "אבא גנוב 2" (1989), "אחד באפריל" (1989), "נשיקה במצ"ח" (1990), "המחצבה" (1990), "ילדי קניון הזהב" (1995), "ימים של אהבה" (2005), "הבועה" (2006).
בחו"ל שיחק בסרטים כגון: "עוץ לי גוץ לי" (1985), "שלג לבן" (1987), "בגדי המלך החדשים" (1987), "היפהפייה הנרדמת" (1987), "כיפה אדומה" (1989), "ניצחון הרוח" (1989).
שיחק בתוכניות רבות : "גאומטריה" (1984) ששודרה בערוץ 23, "מאש"ה" (1987) ששודרה בערוץ הראשון, "משמרת לילה - לתפארת מדינת ישראל" (1993) ששודרה גם בערוץ הראשון, גילם שד ופרופסור בתוכנית "מסיבת גן" ששודרה בערוץ הראשון (1990-1994), "כן לציפור" (1999) סדרה לילדים שם שיחק בתפקיד ראשי ששודרה בערוץ 2, "אהבה בשלכת" (2003-2004) תפקיד ראשי לצד יהודה ברקן וליא קניג ושודרה בערוץ הראשון, בסדרת הנוער "האי" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT, שיחק בפרק הבכורה של הסדרה ב-2007 וגילם בחור שעובד בסוכנות החלל.
בין השנים 1991 ו-1992 דיבב שגב את קולו של זומזום בתוכנית הטלוויזיה הלימודית "בסוד העניינים" בערוץ 23.
בשנת 2015 יצא הסרט "סרט עם קתרין דנב" בו שגב משחק תפקיד ראשי לצד רפי קלמר, אסיה נייפלד וולדימיר פרידמן.
שגב כתב סדרת ספרים מצליחה בשם חיליק החילזון הביישן.
בנוסף, מופיע שגב בהצגות רבות. וכן תרם את קולו לסדרות וסרטי אנימציה רבים.
לשון כנען

לשון כנען או כנענית הוא כינוי בפי יהודי אירופה לשפה סלאבית מערבית, שהייתה מדוברת בעיקר באזור בוהמיה (צ'כיה).

השם "ארץ כנען" בפי יהודי אירופה בימי הביניים

בימי הביניים השתמשו היהודים בשמות מתוך התנ"ך עבור ארצות רבות באירופה וסביבתה. כך זיהו יונתן בן עוזיאל ורש"י את ספרד עם אספמיא שנקראת עד ימינו ספרד. צרפת התנ"כית גם זוהתה כארץ אירופית, פרנצא. אשכנז ידועה ככינוי לגרמניה. טורקיה נקראת "ארץ תוגרמה" (על שם תוגרמה בן גומר), והונגריה - ארץ הגר. בוהמיה נקראה בשם "ארץ כנען", ויש המשייכים זאת לקשר בין המילה "סלאבים" ו"עבדים" שמתקשר לכנען.

זיהוי שפת "לשון כנען"

חנוך קאהוט במבוא לספר ערוך השלם, כותב כי לשון כנען המוזכר בכמה מקומות בפירוש רש"י, הוא כינוי לשפה סלאבית ובייחוד לשפה המדוברת בארץ בוהמיה. כך גם פרופ' אברהם ברלינר בליקוטים שבסוף פירוש רש"י עם ביאור זכור לאברהם, מזהה את השפה עם שפה סלאבית. חוקרים נוספים מזהים את השפה עם צ'כית עתיקה ודיאלקטים דומים. באופן דומה מזכיר רש"י במקומות אחדים את "לשון אשכנז" כאשר הכוונה לגרמנית המדוברת בארץ אשכנז.
יש הטוענים כי השם "שפת כנען" התייחסה לצ'כית יהודית, שפה קרובה לצ'כית ולסלובקית, שהיהודים היו משתמשים בה החל מהמאה ה-9 עד למאה ה-16, שאז נדחקה בהדרגה מפני היידיש.
רם ישי

רם (ריימונד) ישי (1931 - ספטמבר 2016) היה רופא ישראלי, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל ונשיא ההסתדרות הרפואית העולמית.

ביוגרפיה

ישי נולד בתוניס ליוסף ומרים ישי, אח לחמש בנות ובן אחד. הוא עלה לישראל באוניה "קדמה" בשנת 1955, מספר שנים לאחר משפחתו, לאחר שסיים את לימודיו כסטודנט לרפואה בפריז. הוא ומשפחתו גרו במושב גילת שבנגב. ישי היה חקלאי וטרקטוריסט והיה גאה מאוד לעבד את אדמת ישראל. שירת בצה"ל והשתתף במבצע קדש, במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. כמו כן, תפקד כחלק מהסגל הפיקודי של חיל הרפואה וסיים שירותו בדרגת רב-סרן.
נמנה עם מקימי השירות הרפואי בנגב ועבד כרופא בכל המושבים והקיבוצים בדרום. העובדה שבעבר לא כל הדרכים היו סלולות כמו היום, גרמה למצבים בהם היו מטיסים אותו במטוס מיוחד לקיבוצים בהם היה דרוש רופא.
ישי כיהן כיו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (1971–1990). במהלך כהונתו הוביל לשינוי בהרכב הוועד המרכזי של הר"י והנהיג את שביתת הרופאים בישראל (1983). על שביתה זו הוציא לאור (1986) את הספר "שביתת הרופאים: 2 במרס 1983 – 27 ביוני 1983". בנוסף, כתב את הספר "בין רופא לחולה", שיצא לאור בהוצאת שוקן. בשנת 1988 ייסד את החברה הישראלית לאתיקה רפואית. בשנת 1989, במהלך כהונתו בתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית. בשנת 2009, במהלך הוועידה ה-41 של הר"י, הוענק לישי אות יקיר הר"י.
מכאן 33

סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור

במשך השנים חלה הידרדרות במעמדה ובתפקודה של רשות השידור. ביולי 2013 שכר שר התקשורת, גלעד ארדן, חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות. לאור הנתונים הוקמה "ועדת לנדס" וזו פרסמה את החלטותיה בראשית מרץ 2014. לפי הסיכומים שהתקבלו, תבוטל אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015 ובמקום רשות השידור יוקם גוף שידורים חדש. לאחר חקיקת חוק השידור הציבורי הישראלי החלה הקמת תאגיד השידור הישראלי.
כחלק משידורי רשות השידור פעל גם ערוץ 33 שיועד לצופים בערבית, ואשר כחלק מסגירת רשות השידור הפסיק את שידוריו ב-10 במאי 2017.

מאז תחילת שידורי תאגיד השידור

ב-15 במאי 2017 בשעה 17:30 החל ערוץ מכאן 33 בשידוריו, כערוץ הציבורי המיועד לקהל דוברי הערבית במדינת ישראל. הערוץ מופעל על ידי החטיבה בערבית של תאגיד השידור.
ב-14 ביוני 2018 החל הערוץ לשדר את המונדיאל בערבית, בפעם הראשונה במדינת ישראל. בעבר נעשה ניסיון מצד רשות השידור לשדר את המונדיאל בערבית בשנת 2010, אך לאחר איום בתביעה מצד אל-ג'זירה, ברשות השידור ויתרו על הרעיון. כמו כן, בתקופת המונדיאל החל הערוץ לשדר באיכות HD באמצעות מערך עידן פלוס. ב-29 ביולי 2018 שידורי הערוץ בעידן פלוס באיכות HD הופסקו.
לאחר תקופת שידורי המונדיאל ב-15 ביולי 2018 הערוץ השיק לוח שידורים חדש בהשקעה של כ-20 מיליון ש"ח.
מזל אריה

מזל אריה הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל אריה" הוא מי שנולד בין ה־23 ביולי לבין ה־22 באוגוסט (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל אריה לחודש אב. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור השמיים, המוקצה למזל אריה האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית האריה לבין אזור השמיים של מזל אריה בגלל נדידתן של נקודות השוויון.

האריה במיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית מזוהה המזל עם האריה הנימאי שנשחט על ידי הרקולס כאחת ממטלותיו, והושם על כיפת השמיים. המצרים סגדו לאריה משום שהשמש הייתה במזל זה בתקופת שטפונות הנילוס.

שיוך אסטרולוגי

מזל אריה הוא אחד משלושת מזלות יסוד האש, יחד עם מזל טלה ומזל קשת. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד מזל שור, מזל עקרב ומזל דלי. הכוכב השליט של מזל אריה הוא השמש.
טל שחר

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי עולים שברובם הגיעו מטורקיה והשאר מכורדיסטן, פרס, ומרוקו על אדמותיו החקלאיות של הכפר הערבי ח'ירבת בית פאר, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. ההחלטה על הקמתו התקבלה ב-20 באוגוסט, במסגרת תוכנית להקמת 32 יישובים חדשים על אדמות של קק"ל, של המדינה ושל ערבים. יישובים אלה היו בעלי משמעות אסטרטגית, וטל שחר הוקם בשל מיקומו על הציר העולה לירושלים. בהחלטה הובהר כי אדמות ערביות ייושבו רק היכן שיש "אדמות עודפות" - מספיק שטחים על מנת לקלוט את התושבים הקודמים, אם יחזרו. היישוב עלה לקרקע ב-27 בספטמבר, ובתחילה נקרא "טל-בוקר" על שם הנרי מורגנטאו (הבן) (מורגנטאו בגרמנית: טל שחר) שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית והיה אחראי למגבית היהודית לטובת מדינת ישראל בזמן מלחמת העצמאות. 
היישוב נבנה פרוש על פני שטח רחב, ובהמשך הוחלט להרחיבו ל-157 משפחות כדי לצופפו. בעיות כלכליות הביאו לעזיבה רבה ובמקומם הגיעו מתיישבים מארצות שונות במסגרת המעבר מהעיר לכפר וכך התיישבו בטל שחר בני כעשר עדות שונות. 
נסיונות היישוב להתפרנס מגידולים חקלאיים נתקלו בקשיים רבים עד אמצע שנות ה-60. העדר קרקע מספקת מנעה ניצול כלכלי של גידולים רבים ומטעים שנטעו במושב כשלו בגלל הסיד בקרקעות המושב. על כן עיקר פרנסת המושב היה על ענף הלול ובשנת 1966 השקיעה המדינה בהרחבת ענף הרפת במושב. 
כיום כולל היישוב כ-350 בתי אב ונהנה משגשוג כלכלי.
ביישוב יש בית ספר אזורי בית הספר השחר, מכולת, מסעדות, בית קפה, יקב, חנות לבגדי מעצבים, סטודיו לריקוד, בריכת שחייה ועוד. סמוך ליישוב עוברים ערוץ נחל שורק ותוואי הרכבת ההיסטורי המוביל לבית שמש ולירושלים, מעבר להם נמצאת גבעת הרקפות - יער מחטניים על גבעה שידוע בפריחת הרקפות שלו בחורף. ביער פורחים גם פרחים אחרים כגון דודא רפואי.
הכשר הרב לנדא

הכשר הרב לנדא הוא גוף כשרות פרטי חרדי-ישראלי, אחת ממערכות הכשרות המקובלות על רבים בציבור החרדי. מערכת הכשרות הוקמה על ידי הרב יעקב לנדא, רב העיר בני ברק. לאחר פטירתו החליפו בנו, הרב משה יהודא ליב לנדא, בניהול הכשרות. מאז פטירתו, במרץ 2019, מנהלים במשותף את מערכת הכשרות בנו הרב יצחק אייזיק לנדא והרב שבח צבי רוזנבלט.

היסטוריה

בשנת ה'תרצ"ו מונה הרב יעקב לנדא לרב המושבה בני ברק, והחל לדאוג לענייני המעשרות בחנויות, שמירת שבת, מקוואות, עירוב ושיעורי תורה. הוא עצמו היה מסתובב בין החנויות על-מנת לעשר ירקות. כשצרכי הדת בעיר גדלו, הקים בשנות ה-50 מערכת כשרות, שהתפתחה במשך השנים ונתמכה על ידי רבנים בעיר ומחוצה לה, בהם הרב אברהם ישעיהו קרליץ (החזון איש). עד לפטירתו בשנת תשמ"ו (1986) עמד הרב יעקב לנדא בראש מערכת הכשרות. בהוראתו, לא נגבית אגרה על נתינת כשרות (מעבר להוצאות המינימליות) עד היום.
אחרי פטירת הרב יעקב לנדא, מילא את מקומו, בנו הרב משה יהודא ליב לנדא. עם פטירתו בשנת תשע"ט (2019), מחליפו בנו הרב יצחק אייזיק לנדא יחד עם הרב שבח צבי רוזנבלט. במשך השנים היו חברים במערכת הכשרות הרבנים: אליהו לנדא, יוסף יצחק בלינוב, מנחם מנדל שפרן, יוסף זליכה, יהודה לייב וויס, שלמה מחפוד ועוד.
מערכת הכשרות מתמקדת בעיקר בחנויות, שירותי הסעדה ומסעדות ברחבי העיר בני ברק והמרכז. עם זאת היא מעניקה שרותי השגחה גם למפעלים מחוץ לתחומי העיר. בין מפעלים הגדולים שבהשגחת מערכת הכשרות נמנים החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, מבשלות בירה ישראל, מעדני מיקי, פריגת, מותג הוופלים מן ועוד, עד תחילת 2010 היו תחת השגחתה גם מוצרי החלב וחלק ממוצרי הגלידה של שטראוס, ובעבר הייתה השגחה גם על מפעל אסם לקראת ראש השנה תש"ף מעניקה מערכת הכשרות הכשר גם על יצור שופרות.
ככל גופי הכשרות הפרטיים, גם על כשרות לנדא נאסר, בהתאם לחוק איסור הונאה בכשרות, להשתמש במילה "כשר" באישורים שהוא מוציא, ולכן אין בסמליל הכשרות את המילה כשר.
שמואל רוסט

שמואל רוסט (נולד ב-1 באוגוסט 1943, כפר אז"ר, ישראל) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

רוסט נולד ב-1 באוגוסט 1943 בכפר אז"ר לישראל רוסט, שהיה מנהל תעשייה, ולמרים, שהייתה מורה. רוסט למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. בשנת 1961 התגייס לצה"ל ושירת תחילה ביחידה 8200 ולאחר מכן ביחידת המיפוי הצבאי.
רוסט נשוי בשנית, ואב לשישה ילדים. בנו הוא פרופסור סהרון רוסט.

קריירה אקדמאית

תוך כדי שירותו הצבאי החל ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב, אך לאחר שנה עבר ללימודי מתמטיקה וסיים תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1965. בשנת 1971 סיים את הדוקטורט שלו, ללא תואר שני, באוניברסיטת נורת'ווסטרן, תחת הנחייתו של דניאל זלינסקי.
לאחר שסיים את לימודי הדוקטורט, החל ללמד בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, שם הוא מלמד עד היום, כיום כפרופסור אמירטוס. בתקופה זו גם לימד, לפרקים, באוניברסיטת לונדון, באוניברסיטת ציריך ובאוניברסיטת שיקגו. במסגרת עבודתו באוניברסיטת תל אביב הנחה 6 דוקטורנטים, בהם אלי אלחדף שהיה דקאן הפקולטה למתמטיקה בטכניון.

עבודה מחקרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
תחום המחקר בו הוא מתמקד הוא הכללה גאומטרית של אלגברה ליניארית. פרסם כ-30 מאמרים.
דבורה שלטון

ביוגרפיה

שלטון נולדה בוושינגטון הבירה וגדלה בנורפוק.
ב-1970 זכתה בתחרות מלכת היופי של וירג'יניה. היא יצגה את וירג'יניה בתחרות מיס ארצות הברית וזכתה במקום הראשון. השתתפה בתחרות מיס תבל ונבחרה לסגנית ראשונה של מיס פוארטו ריקו שזכתה בתואר. לאחר מכן עברה לגור בניו יורק שם למדה משחק ודוגמנות והשתתפה בפרסומות לטלוויזיה. 
במרץ 1974 היא הופיעה על שער המגזין פלייבוי.
ב-1984 שיחקה בסרט "תעתועי גוף" לצד מלאני גריפית'. 
היא הופיעה בתפקידי אורח, בין היתר, בסדרות הטלוויזיה ספינת האהבה, חופשי על הבר וצוות לעניין. 
שלטון ידועה מתפקידה כמנדי ווינקר, אחת המאהבות של ג'יי אר יואינג באופרת הסבון המצליחה דאלאס.
היא שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "הורד הצהוב" עם סיביל שפרד.
בשנים 1991 ו-1992 שימשה שלטון כפרשנית ומנחת משנה בתחרות מיס ארצות הברית.
ב-1971 היא נישאה לאזרח קובני ונולד להם בן ולאחר מכן התגרשה, ב-1977 היא התחתנה עם מפיק המוזיקה הישראלי שוקי לוי ונולדה לה בת והתגרשה פעם שנייה.
רוברט ריסקין

חייו

ריסקין, יליד ניו יורק, החל את הקריירה כמחזאי של תיאטראות מקומיים בניו יורק. שניים ממחזותיו זכו להצלחה כשהועלו על במות ברודוויי. הוא עבר להוליווד ב-1931 לאחר שאולפני "קולומביה" רכשו את הזכויות של כמה ממחזותיו. באותה שנה החל שיתוף הפעולה בינו לבין הבמאי פרנק קפרה, בקומדיה הרומנטית "בלונד פלטינה", בכיכובה של ג'ין הארלו, שבו כתב את הדיאלוגים בלבד.
ריסקין אמנם כתב תסריטים למגוון סרטים ב"קולומביה", אך הוא זכור בשל התסריטים שכתב לסרטיו של פרנק קפרה: "גברת ליום אחד" (1933), "זה קרה לילה אחד" (1934), "מר דידס הולך העירה" (1936), "הן לא תקחהו עמך" (1938) ו"קבלו את החתן!" (1951). על כל אחד מהסרטים הללו קיבל ריסקין מועמדות לפרס האוסקר, ועל "זה קרה לילה אחד" גם זכה בפרס. הוא הסתכסך עם קפרה במהלך עבודתם על הסרט "פגוש את ג'ון דו" (1941), ומאז לא עבדו יחד, מלבד בסרטים "Riding High" ו"קבלו את החתן!" מראשית שנות החמישים.
ב-1950 לקה באירוע מוחי שהחליש את גופו ומנע ממנו לכתוב תסריטים נוספים, ולבסוף נפטר בספטמבר 1955. לאחר מותו השתמש קפרה בתסריט ראשוני של ריסקין בסרט "גברת ליום אחד", שהיה סרטו האחרון של קפרה.
בין השנים 1942 - 1955 היה ריסקין נשוי לשחקנית פיי ריי. נולדו להם שני ילדים ובנוסף הם אימצו בת.
יאטרוגני

היסטוריה

מאז ימי היפוקרטס ידוע כי למרפא קיים פוטנציאל לגרימת נזק. הציווי העתיק "ראשית, אל תגרום נזק" (לטינית primum non nocere) הוא אחד מן העקרונות הבסיסיים של האתיקה הרפואית. מחלה יאטרוגנית או מוות שנגרם כתוצאה מטיפול רפואי, בין אם כתוצאה מרשלנות או כתוצאה מטעות מצידו של המטפל, זכתה לסנקציות עונשיות בתרבויות רבות.
עם עליית הרפואה המדעית במאה ה-20, השכילה הרפואה להימנע במידה רבה יותר ממקרי מחלה או מוות יאטרוגניים. עם גילוי אמצעי החיטוי, ההרדמה, האנטיביוטיקה ושיטות ניתוח חדשות וטובות יותר, פחתו במידה חדה מקרי המוות היאטרוגניים.