google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ו "קינג" אוליבר

תולדות חייו

אוליבר נולד בלואיזיאנה, בעיירה ליד ניו אורלינס ועבר לעיר בצעירותו. בניו אורלינס הצטרף לתזמורות צועדות ותזמורות לריקודים, הושפע מבאדי בולדן וסגנונו החדש (שלימים ייקרא ג'אז) והחליט לשקוד על סגנונו. בכיר נגני הקורנט לאחר בולדן היה פרדי קפארד, שכמו בולדן לפניו כונה "מלך" (king). אוליבר קרא עליו תיגר ב-1910 וזכה ב"דו-קרב" נשפנים מחוץ למועדון בניו אורלינס, בו צפה גם לואי ארמסטרונג. בעקבות אירוע זה "ירש" אוליבר את התואר "מלך".
אוליבר יצר תזמורת משלו יחד עם נגן הטרומבון קיד אורי ותזמורתו הפכה לתזמורת הג'אז החשובה והפופולרית ביותר בניו אורלינס בשנות העשר'ה של המאה ה-20.
ב-1920, עם התגברות האירועים הגזעניים בדרום ארצות הברית נדד אוליבר והשתקע ב"בירת הג'אז" החדשה, שיקגו. רבים מחברי הלהקה שהקים שם, שנקראה Creole Jazz Band, היו מכריו עוד מימי ניו אורלינס. ב-1922 הצטרף אליו לשיקגו גם תלמידו וממשיך דרכו, לואי ארמסטרונג. עוד ניגנו עמו ג'ימי דודס בקלרינט וליל הארדין, רעייתו של ארמסטרונג, בפסנתר. ההקלטות הראשונות של התזמורת הן מ-1923. הלהקה הצטיינה, בנוסף לנגינתו הרמה, המהירה והווירטואוזית של אוליבר עצמו, באלתור משותף שנבע מההכרות והתקשורת המוזיקלית הטובה בין חברי הלהקה.
תזמורתו של אוליבר הייתה מרכזית ופופולרית בשיקגו בשנות ה-20 אך נאלצה להתמודד עם תחרות קשה מצד "מלך הג'אז" הלבן פול וייטמן ותזמורתו שריכזה כוחות צעירים ומוכשרים רבים ועם תזמורות נוספות. ב-1924 עזב לואי ארמסטרונג את הרכבו של אוליבר. עקב כך התפרקה להקת הג'אז הקריאולי ואוליבר יצר תזמורת חדשה, בה עירב בסגנון ניו אורלינס הבסיסי שלו (המבוסס על דיקסילנד) גם מוזיקה לריקודים והרחיב את תזמורתו שנקראה עתה King Oliver and His Dixie Syncopators ("קינג אוליבר והסינקופטים הדרומיים"), בנגנים נוספים.
אוליבר גם הקליט מספר דואטים של חצוצרה ופסנתר עם ג'לי רול מורטון.

השפל וסוף חייו

אוליבר לא הצטיין בניהול עסקי ולא הרוויח די כסף על מנת לשלם היטב לנגניו, שעזבו ללהקות המתחרות. הוא גם לא זיהה את ההזדמנות העסקית שנקרתה בדרכו לשמש כלהקת הבית של מועדון הכותנה שנפתח בהארלם. דיוק אלינגטון הצעיר תפס את המשרה שהזניקה אותו לגדולה.
השפל הכלכלי הגדול מחק את כל חסכונותיו של אוליבר והותיר אותו חסר-כל. הוא ניגן בהזדמנויות שונות, לעיתים עבור אוכל. בשנות השלושים שימש כשרת באולם ריקודים בסוואנה, ג'ורג'יה והתגורר במעון לחסרי בית, שם נפטר בן 53.

מורשת

אוליבר שיכלל את הנגינה בחצוצרה ובקורנט וערך ניסויים שונים בשימוש בעמעם, בין היתר עשה שימוש חלוצי באפקט "Wah-wah".
בין לחניו שהפכו לסטנדרטים ניתן למנות את Dippermouth Blues", "Sweet Like This", "Canal Street Blues", ו-"Doctor Jazz". גם שניים מקטעיו הידועים של לואי ארמסטרונג, "West End Blues" ו- "Weather Bird" הם לחנים של אוליבר.
מי שנשא את שמו של אוליבר כמורה דרך וציר מרכזי וקריטי בהתפתחות הג'אז היה לואי ארמסטרונג, שכינה אותו בלבביות "פאפה ג'ו". ארמסטרונג גם הפיק מספר אירועים ומופעי מחווה לזכרו.
אדריאן דלמאו

קריירה

דלמאו נולד בפלמה דה מיורקה שבאיים הבלאריים, ובשנת 2011, בגיל 17, הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
בשנה שלאחריה עבר למחלקת הנוער של היריבה העירונית, ראיו ואיקאנו, וב-25 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים הבוגרת של המועדון המשחקת בליגה הספרדית השלישית.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לזאמורה, גם היא מהליגה הספרדית השלישית.
לאחר תום החוזה שלו בראיו ואיקאנו, ב-8 ביולי 2014, חתם על חוזה לעונה אחת בראסינג פרול, גם היא מהליגה הספרדית השלישית. הוא כבש 8 שערים ב-38 משחקים והיה שותף בהפסד הקבוצה במשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה השנייה.
ב-19 ביוני 2015 עבר לקבוצת המילואים אספניול ב' מהליגה השלישית.
ב-26 בפברואר 2016, לאחר שכבש 12 שערים ב-25 משחקים, הושאל לחצי עונה לנומנסיה מהליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 במרץ 2016. הוא שיחק תשעה משחקים במדי הקבוצה, בהם לא כבש.
ב-12 באוגוסט 2016 הושאל לעונה אחת למיורקה מהליגה השנייה, בה שיחק שבעה משחקים בלבד ולא כבש, ובסוף העונה ירד עם הקבוצה לליגה השלישית.
ב-15 ביולי 2017 ביטל את חוזהו באספניול, וחתם בקבוצת המילואים של ויאריאל.
ב-2018 עבר ללא תשלום להראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית, וחתם על חוזה לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. ב-16 בפברואר כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 6–0 על פורטונה סיטארד, והפך לשחקן הספרדי הראשון שכובש רביעייה בליגת העל ההולנדית. הוא סיים את עונת 2018/2019 במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה, עם 19 שערים ב-31 משחקים, בישל חמישה שערים נוספים וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בליגה, המוביל למשחקי מוקדמות הליגה האירופית.
ב-28 ביוני 2019 הודיע המועדון כי השחקן סירב להצטרף לתמונה הקבוצתית של שחקני הקבוצה, והודיע על רצונו לעזוב את המועדון בשל משכורתו הנמוכה, ולעבור למכבי תל אביב, אך סוכנו של דלמאו הכחיש את הטענות והסביר כי דלמאו נעדר מהתמונה משום שחש לחץ בחזה.
לאחר משא ומתן ארוך עם מכבי תל אביב, החליטה הראקלס כי הסכום שמציעה מכבי נמוך מדי, וב-9 ביולי 2019 עבר דלמאו לאוטרכט עד 2022 תמורת שלוש מיליון אירו.
נמל גוואדאר

נמל גוואדאר (אורדו: گوادر بندرگاه) הוא נמל מים עמוקים הממוקם על שפת הים הערבי בגוואדאר, שבמחוז בלוצ'יסטן, פקיסטן. לנמל תפקיד מכריע בברית הכלכלית הסינו-פקיסטנית (CPEC) והוא מהווה קישור הכרחי בין מיזמי הענק השאפתניים של סין, חגורה אחת, דרך אחת, ודרך המשי הימית.
Wishbone Ash

Wishbone Ash (בתעתיק לעברית: ווישבון אש) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בסוף שנות השישים.
הלהקה הוקמה בשנת 1969 על ידי גיטריסט הבס מרטין טרנר והמתופף סטיב אפטון. השניים היו חברים בלהקה בשם טנגלווד יחד עם גלן טרנר, אחיו של מרטין. כאשר גלן עזב, הלהקה פרסמה מודעה לאיתור גיטריסט חדש במגזין מלודי מייקר. כך הצטרפו ללהקה הגיטריסטים טד טרנר ואנדי פאוול. שם הלהקה נבחר מתוך שתי רשימות של מילים שבאחת מהן הופיעה המילה wishbone, כלומר עצם המזלג בגופם של עופות, שנחשבת למביאת מזל טוב, ובשנייה הופיעה המילה ash, שפירושה אפר.
ב-1970, כשחיממו את להקת דיפ פרפל, הגיטריסט ריצ'י בלקמור שם לב לכישרון חבריה ועזר לחיבורם הראשוני עם תעשיית המוזיקה הבריטית. הוא המליץ עליהם למפיק דרק לורנס, ועזר להם להשיג חוזה עם חברת התקליטים דקה.
ב-1972 הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי והמצליח ביותר "ארגוס", שהגיע למקום ה-3 במכירות באותה שנה בבריטניה. באלבום זה הביאה הלהקה למיצוי את יכולת ניגון הגיטרה של שני חבריה, טד טרנר ואנדי פאוול, ונודעה מאז כלהקה המקפידה להפעיל שני גיטריסטים מובילים ברוב שיריה, דבר שהיה פחות מקובל באותן שנים. באותה שנה נחשבה הלהקה כאחת המבטיחות במוזיקה העולמית וקיבלה שבחים רבים, בעיקר על יכולת הניגון הווירטואוזית בהרמוניה של טרנר ופאוול.
עם השנים עזבו רוב חברי הלהקה והיא פועלת היום בהובלת אנדי פאוול, שנשאר החבר המקורי היחיד.
יהושע בורקובסקי

ביוגרפיה


בורקובסקי נולד בראשון לציון בשנת 1952. בין השנים 1973–1977 למד אמנות בבצלאל בירושלים. בשנת 1979 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בביתן לאמנות בפארק הירקון בתל אביב. בשנת 1981 למד בהאנטר קולג' בניו יורק.
בשנת 2005 הוציא בורקובסקי ספר תצלומים, אשר צולמו החל ממחצית שנות השבעים של המאה ה-20, והמתעדים את ציורי החג', ציורים הנעשים על חזיתות הבתים לכבוד שובם של עולי הרגל ממכה. הוצאת הספר לוותה בתערוכה שנערכה במשכן לאמנות על שם חיים אתר בעין חרוד.
"קצה קצהו של הנראה לעין, קצה הראייה, הדימוי והסיפור שמאחוריו: יהושע בורקובסקי מגיע לשם בדרכו הייחודית, הנזירית והאסתטית [...], המדעית אך גם המאגית שביפה. הוא בוחן את אופני הראייה של העין האנושית את הדימוי, לפני התפוגגותו. בורקובסקי מנסה לתפוס את רוח הרפאים של הדברים הממשיים, עד שהצופים מפקפקים במראה עיניים"
אמרי רון

ביוגרפיה

רון נולד בקיבוץ משמר העמק ללוי רוזנצווייג, מנהל חשבונות ראשי, ולרחילקה אשת חינוך, מוותיקי משמר העמק. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים, עבר מסלול הכשרה כלוחם ובהמשך גם קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. רון לחם במבצע קדש כמפקד מחלקה בצניחה במיתלה. בשירות המילואים המשיך להתקדם בתפקידיו ולחם כמפקד פלוגה במלחמת ששת הימים. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד הסיור והנ"ט 582 שבחטיבת הצנחנים 317. במבצע שלום הגליל לחם כקצין מטה בחטיבת צנחנים. במהלך שנים אלו למד במדרשת רופין והחל בפעילות ציבורית.
רון היה חבר מזכירות הקיבוץ הארצי בשנים 1972–1976 ו- 1978-1984. בשנים 1973–1976 כיהן כמזכיר התנועה. יחד עם יעקב חזן הטיף רון לחיזוק הקשר בין מפ"ם למפלגת העבודה בניגוד לעמדות הנציגים העירוניים במפלגה שקראו לניתוק הקשר.
בשנת 1977 נבחר למרכז מפ"ם והיה מועמד מטעמה ברשימת המערך לכנסת התשיעית. בעקבות פרישת חיים צדוק מהכנסת, בשנת 1978, הושבע רון כחבר הכנסת וכיהן בה גם במהלך כהונת הכנסת העשירית, עד 1984. בשנים אלו היה חבר ועדת הכספים והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
רון היה נשוי לאורה, בתו של מרדכי בנטוב ונולדו להם ארבע בנות. כל חייו חי במשמר העמק. בשנותיו האחרונות היה מזוהה בעיקר עם הזרם השיתופי בתנועה הקיבוצית. הוא שימש כרכז הזרם השיתופי בשנים 2006-2002, ונחשב ממנהיגיו הבולטים. בשנת 2010 הושתל לרון לב מלאכותי והוא החזיק, עד מותו, בשיא עולמי של אורך חיים עם לב מלאכותי.
בשנת 2017 יצא לאור הספר "שיתופיסט: המאבק לחברה סולידרית", שכתבה בשמו ומפיו בתו לילך רון.
מדרש עשרת הדיברות

מדרש עשרת הדיברות הוא חיבור ספרותי עברי מימי הביניים, הדורש את עשרת הדיברות. כל פרק מפרקי החיבור בנוי בצורה מעגלית: תחילה מובא הדיבר המקראי שבו הוא עוסק, לאחריו דרשה קצרה, הלקוחה מספרות חז"ל (בשינויים מעטים), לאחריה סיפור או מספר סיפורים הקשורים לנושא הדיבר, ולבסוף חזרה אל דברי המדרש וסגירה בפסוק הפותח. השוני בין חיבור זה לטקסטים מדרשיים קודמים הוא ביחסים שבין החלקים השונים: המדרש הוא קטן בהיקפו ואינו מקורי, ואילו הסיפורים הם בהיקף רחב יחסית, משוכללים במבנם, ובחלקם קשורים רק באופן רופף לנושא הדיבר. ברובם, הם סיפורים חדשים, שלא נמצאו להם גרסאות בטקסטים קודמים.
לא ידוע מי חיבר את מדרש עשרת הדיברות. החוקרים משערים שנכתב בעיראק או בפרס, בתקופת הגאונים ויש משערים כי רבינו אשר הכהן חיברו.
חוקר הספרות העברית עלי יסיף רואה בחיבור שלב מעבר בין ספרות האגדה הקדומה לבין הספרות העברית של ימי הביניים, שבה עמדה היצירה הספרותית בפני עצמה ולא רק כתוספת לטקסט הלכתי. מהדורה מדעית של החיבור יצאה לאור בידי ענת שפירא לביא.
תחנה מרכזית רמלה

מבנה התחנה

התחנה כוללת בתוכה מרכז קניות בן שתי קומות כאשר התחתונה מביניהן משמשת כמפלס הרציפים של התחנה המרכזית. מקומות ההמתנה לאוטובוסים נמצאים בתוך המבנה, בשונה מתחנות מרכזיות אחרות בישראל, שכן הרציפים נמצאים בחוץ.
מעל התחנה המרכזית ישנו מבנה משרדים ובו משרדי ממשלה שונים.
בצמוד לתחנה ישנו חניון בן חמש קומות. במקור היו אמורות להיבנות שלוש קומות חניון נוספות אך רק השלד של המעליות של קומות אלו נבנה וגרם המדרגות אשר בנייתו נפסקה לאחר בניית הניצנים של קומה השישית שלא נבנתה.

שירות בתחנה

מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר למטרופולין תל אביב והמרכז, כולל ירושלים, את מרבית קווי האוטובוס מפעילה קווים, בין היתר קווים עירוניים, אזוריים וקווים לתל אביב, את שאר הקווים מפעילה אגד וכמה קווים בודדים מתחלקים בין סופרבוס, אפיקים, ומטרופולין, את השירות הבינעירוני לדרום ולצפון מפעילה רכבת ישראל באמצעות קווי רכבת מתחנת הרכבת רמלה הסמוכה לתחנה.
ארובה (טריטוריה)

היסטוריה

עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 היו בתי הזיקוק לנפט ונצואלי הענף הכלכלי הראשי של האי. אז נסגרו בתי הזיקוק לראשונה ומאותה עת כלכלת האי החלה נעה לכיוון התיירות. האי מארח 600,000 תיירים בשנה, רבים מהם מארצות הברית. עיקר המשיכה של האי בים הצלול ובחופיו המרהיבים. 
ארובה נפרדה ב-1 בינואר 1986 מיתר איי האנטילים ההולנדיים והפכה למרכיב אוטונומי נפרד בממלכת ארצות השפלה (המסגרת המדינית של הולנד והאנטילים ההולנדיים, קוראסאו, סנט מארטן וארובה). ראש המדינה בארובה הוא מלך הולנד, אשר מיוצג על ידי מושל. ראש ממשלתה הראשון של ארובה (1986–1989) היה הני אימן (Henny Eman), יהודי, ועד 2018 כיהן בראשות ממשלתה אחיו הצעיר מייק אימן.

כלכלה

מקור הקיום העיקרי הוא תיירות, כ-600,000 תיירים מבקרים באי מדי שנה. ענפים אחרים הם חקלאות (הגידול העיקרי הוא אלוורה), דיג, מפעלי זיקוק נפט ושירותים פיננסיים ואחרים. חברות אמריקניות, הולנדיות ואחרות מנצלות פרצות מס וכן מיעוט ופיגור בבקרת מס באמצעות חברות "מעבר לים" (off-shore) שמרכזן או חלק כלשהו ממרכיביהן בארובה.

תחבורה

אורך כל הדרכים באי הוא 380 קילומטר. נמל התעופה הבינלאומי המלכה ביאטריקס משמש את חברת התעופה המקומית וחברות זרות, המקיימות שירותים קבועים בין האי למדינות אמריקה הצפונית ואירופה. בנמל עברו כשני מיליון נוסעים נכון לשנת 2012.

אוכלוסייה

80% מוּלָטִים והשאר שחורים, הודים ואירופאים (רובם הולנדים). 82% הם קתולים ,8% פְּרוֹטֶסְטַנְטִים והיתר הינדו, מוסלמים ואחרים. השפה הרשמית היא הולנדית, אך התושבים דוברים שפה מקומית בשם 'פפיאמנטו'. הריבוי הטבעי השנתי הממוצע (2002) 0.7%.
כיום יש בארובה פחות ממאה יהודים. ראשי הממשלה לשעבר, האחים הני אימן ומייק אימן הם יהודים והאחרון הוא אף ידיד קרוב של חסידות חב"ד. שליח חב"ד באי, הרב אהרן בלסברג, מכהן כרב האי.
עיר הבירה היא אורנייסטאד והיא מכילה כ-34,980 תושבים (2015).
כדור הארץ הנדיר

"כדור הארץ הנדיר: מדוע חיים מורכבים נדירים ביקום" (באנגלית: Rare Earth: Why Complex Life is Uncommon in the Universe) הוא ספר מדע פופולרי שפורסם בשנת 2000 ונכתב על ידי פיטר ווארד, גאולוג ופלאונטולוג, ודונלד י. בראונלי, אסטרונום ואסטרוביולוג. הספר עוסק בשאלה מדוע לא נמצאו חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ ומבקר גישות כמו עקרון הממוצעות, נוסחת דרייק וניסיונות לחיפוש חוצנים דוגמת פרויקט סט"י.
מיורי

יהודי מיורי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-500 יהודים, והתקיימו בה מפלגות ותנועות נוער יהודיות. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939 נאסרה פעילות זו.
עם פרוץ מבצע ברברוסה ערכו תושבים מקומיים פוגרום ביהודי העיירה, ורצחו בין היתר את רב הקהילה ואשתו. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, ב-3 ביולי 1941, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, וריכזו אותם בגטו.
ב-2 ביוני 1942 רצחו אנשי ס"ד 779 מיושבי הגטו שבעיירה ביער קרוקובקה הסמוך. בשעת האקציה הצליחו להימלט מהעיירה כ-80 יהודים.
המטוס הנשיאותי של רוסיה

נקודת הפיקוד האווירית של נשיא רוסיה הוא למעשה מטוסו של נשיא רוסיה, שדרכו מנהל הנשיא את הכוחות המזוינים של רוסיה. כלי הטיס העיקרי הוא מטוס איליושין IL-96 דגם 300.

היסטוריה

המטוס הראשון נבנה ב-1995 עבור הנשיא בוריס ילצין, כשהשני הוכנס לשירות בתקופת הנשיא ולדימיר פוטין והמריא לראשונה ב-21 באפריל 2003 (מטוס מספר 96016). את המטוס הטיס הטייס ויקטור גלקין. במטוס שלושה ברים, חדר מנוחה עם מיטה זוגית עבור הזוג הנשיאותי, חדר עבודה ומשרד הנשיא בגודל 10 מטרים רבועים וטרקלין מצופה זהב טהור.
עד 2010, מנהיגי ברית המועצות ורוסיה טסו רק בכלי טיס רוסיים. באוקטובר 2010 הנשיא דמיטרי מדבדב טס במטוס דגם Dassault Falcon 7X צרפתי בביקורו במחוז סחלין במזרח המדינה.

מטוסים נוספים בשירות הנשיא

מטוס נוסף המשרת את הנשיא הוא מטוס טופולב Tu-214SR, מטוס שידור להצפנת שיחות המבוצעות מהמטוס הנשיאותי ליעד אחר בשיחת טלפון. מטוס שירות שני הוא מטוס Tu-214SUS, מטוס לאחזקת תקשורת הנשיא ואבטחתה. המטוס הוא רכוש המינהל הנשיאותי הרוסי, הגוף האחראי גם להגדרת סדר יומו של הנשיא.

המטוס הנשיאותי הרוסי מאובטח על ידי יחידת האוויר 235 של חיל האוויר הרוסי והיא זו שמלווה את הנשיא הרוסי בטיסותיו לחו"ל, במשך שנים היחידה ליוותה גם את מנהיגי המדינה הסובייטית. בסיסם של חיילי היחידה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו, שם גם חונה המטוס הנשיאותי.
במרץ 2010, הנשיא המכהן דמיטרי מדבדב הזמין שני מטוסים נוספים ממפעל המטוסים של וורונז' מדגם איליושין IL-96-300PU. באותה שנה המינהל הנשיאותי רכש מטוס אנטונוב An-148, לליווי המטוס הנשיאותי.
האסקדרילה הלבנה

האסקדרילה הלבנה (ברומנית: Escadrila Albă) המכונה גם האסקדרילה הסניטרית, הייתה יחידת תעופה צבאית רומנית מופעלת בידי טייסות רומניות, שעסקה בהעברת פצועים במהלך מלחמת העולם השנייה ושימשה כשירות אמבולנסים אוויריים.
האסקדרילה הלבנה הורכבה ממטוסים קטנים, בעיקר מסוג RWD-13 מתוצרת פולין. המטוסים היו צבועים בלבן עם צלב אדום ומכאן כינוי היחידה, שהומצא על ידי קורציו מלפרטה. כל הטייסים היו נשים ובאותה תקופה הייתה יחידה במינה בין חילות האוויר. היחידה הורכבה ב-1939 לפי מודל הארגון הצבאי למחצה הפיני Lotta Svärd. ב-1942 היחידה שינתה שמה ל-Escadrila 108 Transport Uşor (אסקדרילה 108 תובלה קלה) והוצבה באזור סטלינגרד, בשדה התעופה קוטלניקובו. בשלב זה הצטרפו לאסקדרילה טייסות נוספות, בהן גם סמאראנדה בראסקו.
למרות סימון המטוסים עם הצלב האדום, הם הותקפו על ידי מטוסים סובייטיים, לכן, מסוף 1941, נצבעו המטוסים בצבעי הסוואה. 
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 ועליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה פורקה האסקדרילה והטייסות הגיעו לבתי כלא או במקרים הטובים יותר סולקו מחיל האוויר והודרי.
מעגל הקווינטות

מעגל הקווינטות הוא כינוי לספירת הקווינטות אשר מתחילה בצליל מסוים ומסיימת בו (כבמעגל). בנוסף, מעגל הקווינטות הוא דרך לזכור את מספר סימני ההיתק בסולמות מז'וריים ומינורים ואת סדרם. הראשון שתיאר את מעגל הקווינטות היה המלחין והתאורטיקאי הגרמני בן תקופת הבארוק יוהאן דויד הייניכן, בחיבורו משנת 1728 Der Generalbass in der Composition.
מעגל הקווינטות מתחיל בדו מז'ור (ללא סימני היתק) (או לחלופין לה מינור), המסומן במקום שנמצאת השעה 12 בשעון. מצד ימין שלו יופיעו לפי הסדר שמות הסולמות עם הדיאזים ובצמוד אליהם מספר סימני ההיתק שלהם. מצד שמאל שלו יופיעו שמות הסולמות עם הבמולים ובצמוד אליהם מספר סימני ההיתק שלהם.
המרווח בין כל סולם לזה שמימינו הוא קווינטה זכה (שלושה טונים וחצי) ומכאן שמו: מעגל הקווינטות.
במקומן של השעות 5-6-7 בשעון ישנה תופעה של התנגשות בין הסולמות עם הדיאזים לסולמות עם הבמולים (בתמונה חסר דו (C) במול ליד ה-B במקום של השעה 5). יוצא שבכל "תא" ישנם שני סולמות שנשמעים זהים. נוצר מצב של אנהרמוניה בין שני הסולמות. כך לדוגמה  דו דיאז מז'ור (C#M) ורה במול מז'ור (DbM) נמצאים באותו "תא" וכשהם מנוגנים הם נשמעים זהים.
הקנון המדעי

סקירה כללית

הקנון המדעי מציג סיכום של חלקים מתחומים שונים של המדע, וראיונות נרחבים של מדענים שעובדים בתחומים אלו. העיקרון של אנג'יר הוא שהבנת היסודות של התחומים העיקריים של המדע יכולה לסייע בהבנת סוגיות מדעיות נוכחיות, ושתהליך זה צריך להיות מהנה. במבוא שלה אנג'יר כותבת:
בטוח שאתם צריכים להתמצא במדע, מאותה סיבה עצמה שדוקטור סוס, הנוהג לומר ש"אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים", מציע לקוראיו: "דברים כאלה כיף לעשות / וכיף - תמיד זה טוב מאוד."
— הקנון המדעי, עמוד 28
בקנון המדעי, אנג'יר מביאה ציטוטים של מדענים אותם היא ראיינה על מגוון נושאים כגון: איך אטומים עובדים, למה יש תגובות כימיות ואיך הן פועלות, איך התאים בגופנו והדנ"א בנויים ואיך הם מתפקדים, ומה אנו יודעים על מרחבי היקום כיום. דרך עדשת מדענים שונים אנו יכולים להתחיל להבין כיצד הם חווים את עבודתם, איך הם חושבים, ומדוע הם עושים מה שהם עושים.
גונאר נילסן

קריירת מועדונים

נילסן התחיל את הקריירה שלו בהבנר בולטפלאג ממנה עבר לבולדקלובן פראם. ב-2 ביולי 2007 חתם בבלקברן רוברס. ב-8 באוגוסט 2008 הושאל למאת'רוול מליגת העל הסקוטית.
בינואר 2009 חתם במנצ'סטר סיטי לשנתיים וחצי והושאל לרקסהאם. ב-28 במרץ 2009 נילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 להיסטון. ב-24 באפריל 2010 נילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בסיטי כאשר נכנס כמחליף במקומו של שיי גיבן במהלך משחק הליגה נגד ארסנל, ובכך הפך לכדורגלן הפארואזי הראשון שרושם דקות משחק בפרמייר ליג. בקיץ של אותה שנה, האריך את חוזהו בסיטי עד שנת 2012
ב-23 ביולי 2010 נילסן הושאל לטרמניר רוברס עד לינואר 2011. ב-7 באוגוסט נילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק הליגה נגד אולדהאם אתלטיק. כחודש לאחר מכן נפצע במהלך משחק של נבחרתו איי פארו.
באפריל 2013 חתם בסילקבורג מליגת העל הדנית, אחרי 8 חודשים ללא קבוצה. ב-8 באפריל 2013 נילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אולבורג.
ב-3 ביולי 2013 נילסן חתם לשנתיים במאת'רוול, בה שיחק בשנת 2008. ב-8 במרץ 2015 שוחרר מהקבוצה.
ב-4 באפריל 2015 נילסן חתם לעונה בשטיארנן מליגת העל האיסלנדית. בסיום העונה נבחר לכדורגלן העונה של המועדון.
ב-28 באוקטובר 2015 נילסן חתם לשלוש עונות בהפנרפיירדיר.

קריירה בינלאומית

ב-22 במרץ 2009 נילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו בניצחון 1-2 נגד איסלנד. ב-3 ביוני 2016 נילסן ענד לראשונה את סרט הקפטן בניצחון 0-2 נגד קוסובו.
פלגרייב מקמילן

פלגרייב מקמילן (באנגלית: Palgrave Macmillan) היא הוצאת ספרים אקדמית בינלאומית אשר הוקמה בשנת 2000 כתוצאה ממיזוג של שתי הוצאות, St. Martin's Press Scholarly and Reference האמריקאית ו-Macmillan Publishers הבריטית. מטה ההוצאה שוכן בהמפשייר שבאנגליה.
מקמילאן הוקמה בשנת 1843 על ידי דניאל ואלכסנדר מקמילן. בשנת 1952 הוקמה St. Martin’s Press. היחידה לספרות אקדמאית שלה נקראה Palgrave.
ההוצאה מתמחה בספרים בתחומי הרוח והחברה, היסטוריה, מדעי המדינה, ספרות, מנהל עסקים וכלכלה. נכון ל-2010 יצאו למעלה מ-5,000 כותרים בהוצאה.
בשנת 2009 השיקה את Palgrave Connect, פלטפורמה לספרים דיגיטליים.
אליוט אברמס

ביוגרפיה

אברמס נולד בניו יורק, סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד ב-1969, תואר שני ביחסים בינלאומיים בבית הספר לכלכלה של לונדון ב-1970 ותואר במשפטים בהרווארד ב-1973. תמך והשתתף במסע הבחירות של הסנאטור הנרי ג'קסון ממדינת וושינגטון למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית ב-1976 (המנצח היה ג'ימי קרטר). בשנים 1977–1979 היה יועץ מיוחד ולבסוף אף ראש המטה של הסנאטור הדמוקרטי דניאל פטריק מויניהאן. בתפקיד זה הכיר את רחל דקטר, בתה של מידג' דקטר נאו קונסרבטיבית ידועה ובתו החורגת של נורמן פודהורץ בעלה השני, עורך ה"קומנטרי" לשעבר ומראשי הניאו קונסרבטיבים, ואחותו למחצה של ג'ון פודהורץ, נאו קונסרבטיבי ידוע נוסף (עורך "קומנטרי" כיום). ב-1980 נישא אברמס לרחל ולהם שלושה ילדים.

קריירה

אברמס שירת בתפקידי מדיניות חוץ בימי שני נשיאים רפובליקנים של ארצות הברית: רונלד רייגן וג'ורג' בוש (הבן). בתקופת ממשל רייגן, עת כיהן כעוזר מזכיר המדינה לענייני זכויות אדם ועניינים הומניטריים, ועוזר לענייני מדינות אמריקה. הוא נודע בשל מעורבותו בהחלטות שנויות במחלוקת הנוגעות למדיניות החוץ כלפי ניקרגואה ואל סלוודור. בעקבות פרשת איראן-קונטראס הוא הורשע בעבירות של הלנת מידע מהקונגרס ונידון למאסר על תנאי. הוא קיבל חנינה מג'ורג' בוש (האב).
בתקופת כהונתו הראשונה של בוש (הבן), שימש אברמס עוזר מיוחד לנשיא ומנהל בכיר במועצה לביטחון לאומי לענייני המזרח התיכון וצפון אפריקה. בתחילת הקדנציה השנייה של בוש, הוא קודם לתפקיד סגן היועץ לביטחון לאומי לענייני אסטרטגיית הדמוקרטיה העולמית, האחראי על קידום הדמוקרטיה בעולם. מינויו זה בידי הנשיא בוש (הבן) היה שנוי במחלוקת עקב הרשעתו של אברמס בשנת 1991 בהעלמת מידע מהקונגרס. עם זאת, בהיות התפקיד ייעוצי הוא לא היה חייב באישור הקונגרס.
דב לנדאו

ביוגרפיה

דב לנדאו נולד בשנת 1930 בסגד, הונגריה, לאביו שמחה שהיה מו"צ בקהילה היהודית האורתודוקסית, ולאמו מלכה, משפחתו הייתה משפחה חרדית ציונית, למד בחדר, בבית-ספר ובישיבה. בזמן השואה עבד כעובד כפייה ואחר כך שהה בברגן בלזן ובטרזינשטט. ב-1945 עשה כששה חדשים בהכשרת בני עקיבא - כפר הנוער הדתי בדסק. משם יצא למחנות שארית הפליטה בגרמניה (לייפהיים), ובסוף שנת 1946 עבר לצרפת כדי לחכות לעליה. עלה בעליה אי-ליגלית באנית המעפילים "המעפיל האלמוני", אך נתפס על ידי הבריטים ונשלח לקפריסין, שם למד בישיבת בני עקיבא שבמקום. ב-1947 עלה לארץ, למד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה ובבית הספר החקלאי "כפר הנוער הדתי", ושירת בצה"ל. למד באוניברסיטת בר-אילן ספרות, פסיכולוגיה, תנ"ך ופילוסופיה, ובשנת 1968–1969 למד צרפתית ותולדות האמנות באוניברסיטת גטה בשטרסבורג. בין מוריו הבולטים: הרב משה צבי נריה, הרב אריה בינה, פרופסור ברוך קורצוייל שהדריכו בעבודת הדוקטור על התפתחות הסונטה העברית, ופרופסור נחמה ליבוביץ שאצלה סיגל את החשיבה הלוגית הפרשנית.
במקביל לימד במגוון רחב של מסגרות, בחינוך היסודי (בכפר הרואה וביישובי ספר), בחינוך התיכוני (ישיבת נחלים, תיכון צייטלין, ועוד) והעל-תיכוני (מכללת תלפיות, מכללת ירושלים לבנות ומכללת אורות). בשנת 1966 החל ללמד באוניברסיטת בר-אילן, עד יציאתו לגמלאות ב-1999. היה מרצה אורח באוניברסיטת בן-גוריון (1973-1975), פרופסור אורח באוניברסיטת ליון בצרפת (1980), בסמינר לרבנים בבודפשט ובאוניברסיטת פייץ' בהונגריה (1992). בשנת 1980 עלה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1991 עלה לדרגת פרופסור מן המניין. שימש גם כראש המחלקה לספרות משווה (1997-1999). בשנת 1971 קיבל את פרס נורדאו לספרות ובשנת 2006 נבחר כ"יקיר החינוך הדתי". פעמים מספר שימש שופט לפרסים, בהן פעמיים כשופט לפרס ביאליק (1982, 2004).
בשנים 1978–1992 שימש בצד עבודתו האקדמית, מפקח ארצי להוראת ספרות ולשון בחינוך הדתי. היה חבר בוועדות לתוכניות לימודים לספרות ולחיבור, וכיהן כיו"ר ועדת המקצוע במנהל החינוך הדתי. במסגרות אלו הרבה לעסוק בפיתוח שיטות הוראה בתחום הספרות וביישום אופני החשיבה הלוגית בהוראת הספרות המקרא והאמנות. שלושה מספריו מכוונים לנושא זה, וספריו האחרים עוסקים בהבהרת מושגי היסוד של הספרות ובפרשנות של הטקסט הספרותי. משך שנים אחדות שימש יו"ר הוועדה האקדמית ליד אגף המכללות במשרד החינוך.
עד פטירתו שימש כחבר בחבר הנאמנים, בוועדה האקדמית ובמערכת השנתון של מכללת שאנן (קריית שמואל-חיפה), וכיו"ר ועדת המינויים, חבר הוועדה האקדמית וחבר מערכת השנתון של המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום בנתיבות. כמו כן, ניהל את הפורום למורי ספרות באתר "דעת". נוסף לאמור, שימש לנדאו כחבר הנהלת "בית העדות" של ותיקי בני עקיבא בניר גלים, וכיושב ראש עמותת ותיקי בני עקיבא ממרכז אירופה.
נפטר ב-ז' טבת תשע"ד, 10 בדצמבר 2013.
דב לנדאו התגורר בפתח-תקווה, היה נשוי לשרה לבית פרידמן (מורה לספרות בגמלאות) ואב לחמישה ילדים.
יחסי ישראל–סורינאם

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו בפברואר 1976. בעבר התגוררה בסורינאם קהילה יהודית גדולה, אשר אף קלטה פליטים יהודים מגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, אולם לאחר המלחמה היגרו יהודים רבים, חלקם לישראל וחלקם למדינות אחרות, וכיום הקהילה מונה רק כמה עשרות משפחות.

יחסים דיפלומטיים

ישראל מחזיקה קונסוליה בבירת סורינאם פרמריבו, ואילו סורינאם מחזיקה בישראל קונסוליה בתל אביב.