google/wiki40b huggingface dataset:
אנקלדוס

מקור השם

כמו שאר ירחיו של שבתאי, אנקלדוס נקרא על שם דמות הקשורה לסטורן או למקבילו היווני קרונוס. אנקלדוס היה אחד הגיגאנטים (אחיהם למחצה של כרונוס) מן המיתולוגיה היוונית. אנקלדוס מסומן גם כשבתאי II.
השם לירח, כמו גם שמותיהם של שאר ששת הירחים של שבתאי שהיו ידועים באותה עת, הוצעו על ידי בנו של הרשל, ג'ון הרשל, ב-1847 במאמר "תוצאות תצפיות אסטרונומיות שנעשו בכף התקווה הטובה".
אתרים גאולוגיים שונים בירח קרויים על שם אנשים ומקומות מסיפורי אלף לילה ולילה.

מאפיינים פיזיים

תמונות ראשונות של פני השטח של אנקלדוס הגיעו מהחללית וויאג'ר 2, אשר חלפה על־ידו באוגוסט 1981. החללית קאסיני חלפה על־ידו שלוש פעמים בשנת 2005 וסיפקה פרטים נוספים.
התוצאות מהתצפיות של קאסיני סיפקו מידע רב שנדרש למודלים של מבנהו הפנימי של הירח. בין היתר, כלל המידע החדש שנאסף על ידי החללית הגדרה מדויקת יותר של המסה וצורת אליפסואיד תלת צירי, תצפיות ברזולוציה גבוהה של פני השטח ותובנות חדשות על הגאוכימיה של אנקלדוס.
אומדני מסה ממשימות וויאג'ר הביאו להנחה כי אנקלדוס מורכב כמעט כולו מקרח מים. בהתבסס על השפעות כוח המשיכה של אנקלדוס על קאסיני, התברר כי מסתו של הירח גדולה בהרבה ממה שחשבו בעבר, וצפיפותו הממוצעת 1.61 גרם/סמ"ק. צפיפות זו גבוהה מזו של ירחי קרח בינוניים אחרים של שבתאי, עובדה המצביעה על כך שבאנקלדוס אחוז גדול יותר של סיליקטים וברזל.
לפחות 5 סוגי שטחים זוהו על אנקלדוס. בנוסף למכתשים יש מישורים שטוחים ורכסים ובקעים קווים רחבים. לפחות חלק מפני השטח צעירים באופן יחסי, ככל הנראה בני פחות מ-100 מיליון שנה.
הקרח הנקי שמצוי על פני השטח של אנקלדוס נותן לו את האלבדו (החזרת האור של פני השטח) הגבוה ביותר של כל גוף במערכת השמש. משום שהוא מחזיר אור שמש כה רב, טמפרטורת פני השטח הממוצעת היא 201°C-.
במרץ 2005 נאס"א הודיעה כי מגנטומטר על חללית המחקר קאסיני זיהה אטמוספירה משמעותית, שייתכן ומייננת אדי מים. כיוון שכוח המשיכה של אנקלדוס חלש מכדי להחזיק באטמוספירה, האטמוספירה חייבת להתחדש ממקור כלשהו שנאס"א משערת שהוא הרי געש או גייזרים.

גילוי מים על פני הירח

בתחילת 2006 גילתה החללית קאסיני, שחגה סביב אנקלדוס, סילוני מים שפורצים מפני השטח בקוטב הדרומי שלו ומגיעים לגובה של כמה מאות קילומטרים. מקורם של המים הוא גייזר, סילון מים חמים ואדים, הפורץ בזמנים קבועים מנקב על פני הקרקע, באזור פעיל של הרי געש.
החוקרים סבורים כי אנקלדוס עשיר במאגר תת-קרקעי של מים. נמצאו גם עדויות לקיומם של חומרים אורגניים. המים יכולים, בעיקרון, לאפשר צורות חיים פשוטות. זהו הגוף הרביעי הידוע שבו יש עדויות על קיומם של מים במצב צבירה נוזלי, יחד עם כדור הארץ, הירח אירופה של צדק וכוכב הלכת מאדים בעוד על הירח של כדור הארץ נתגלו עדויות למים קפואים בלבד.
במאי 2011, מדעני נאס"א דיווחו כי אנקלדוס התגלה כנקודה הכי אפשרית ליישוב אנושי, פרט לכדור הארץ, במערכת השמש.
ב-3 באפריל 2014, נאס"א דיווחה על עדויות לאוקיינוס תת-קרקעי גדול על פי נתונים מחללית קאסיני. בעקבות הממצאים נאמר כי אנקלדוס הוא אחד המקומות הכי סבירים להימצאות חיים.
בספטמבר 2015 דווח כי מדידות החללית הוכיחו כי האוקיינוס התת-קרקעי הוא גלובלי ומקיף את כל פני הירח.
באפריל 2017, הודיע נאס"א כי לאחר בחינת המידע שהגיע ממעבר קאסיני ליד הירח, נמצאו עדויות למימן מולקולרי, ואף לפעילות הידרותרמית מתחת לפני השטח. הממצאים מגדילים את הסבירות למציאת חיים.
ב-27 ביוני 2018 דיווח מכון המחקר סאות'ווסט (Southwest Research Institute) שמהממצאים של קאסיני נמצא כי סילוני המים שהתגלו בירח מכילים תרכובת אורגנית, תנאי הבסיס להתפתחות חיים ככל הידוע.
דנבישייר

גאוגרפיה

מחוז דנבישייר מכיל בעיקר אזורים הרריים ומרחבים גבוהים, ביניהם נמצאים מספר עמקים ונהרות. במזרח ניצב רכס הרי קלוויד (Clwydian Range), במערב גבעות הירת'וג (Hiraethog Moors) ורכס הרי ברווין (Berwyn range) בדרום המחוז. לאורך מרכז שטח המחוז, מדרום לצפון, משתרע עמק קלוויד הרחב והפורה. בקצה הצפוני של המחוז ישנה גם רצועת חוף.
בשטחי המחוז נמצאים מספר כפרים ועיירות קטנות. בין העיירות המרכזיות ניתן למנות את: ריל (Rhyl; ‏24,889), פרסטטין (Prestatyn; ‏18,496), דנבי (Denbigh; ‏8,783), רית'ין (Ruthin; ‏5,218), ריד'לן (Rhuddlan; ‏4,296), סינט אסאף (St Asaph; ‏3,491), ל'אנגול'ן (Llangollen; ‏3,412).

כלכלה

המחוז לא מכיל מוקדי תעשייה רבים, אלא מספר פארקי תעשייה בפרברי הערים הגדולות יותר, גם תעשייה זו היא לרוב תעשייה קלה ושירותים. רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות ותיירות. האזורים הגבוהים יותר מכילים חוות ושיטחי מראה בעיקר לגידול כבשים ובקר, בעוד שבעמקים ישנה חקלאות שדה (בעיקר חיטה ושעורה) ובקר לצורכי תעשיית מוצרי החלב.
כלכלת אתיופיה

היסטוריה

אתיופיה נותרה עצמאית בזמן ההשתלטות הקולוניאלית על אפריקה, עד ל-1936, כאשר הצבא האיטלקי פלש למדינה. כוחות בריטים ואתיופים ניצחו את האיטלקים ב-1941, ואתיופיה קיבלה חזרה את עצמאותה, עם החתימה על ההסכם האנגלו-אתיופי (1942).
ב-1930 מונה היילה סלאסי לקיסר אתיופיה.
לאחר הדחתו של היילה סלאסי בשנת 1974, כלכלתה של אתיופיה הפכה לסוציאליסטית. המדינה הפכה לגורם חזק ושולט במשק. חלק גדול מהכלכלה הועבר מבעלות פרטית למגזר הציבורי, כולל רוב התעשייה המודרנית ומשקים חקלאיים גדולים, כולל כל הקרקע החקלאית, הרכוש העירוני בשכירות, וכל המוסדות הפיננסיים. מאז 1991, הכלכלה נעשתה למבוזרת יותר, מוכוונת על ידי כוחות השוק ומדגישה את היוזמה האישית. על ידי שינוי מגמה זה קיווה השלטון להשיב עשור של הדרדרות כלכלית. ב-1993 החלה העברה של העסקים, התעשייה, הבנקאות, החקלאות והסחר למגזר הפרטי.
מאז 1991, אתיופיה ייסדה קשרים חמים עם ארצות הברית ועם מערב אירופה, וקיבלה מהם ומהבנק העולמי סיוע רב. ב-2004, הממשלה החלה בהעברתם של יותר מ-2 מיליון אנשים מהרמות היבשות במזרח, כשהיא טוענת כי העברה זו תביא לפחות מחסור במזון.
תמרה טראובמן

ביוגרפיה

תמרה טראובמן נולדה בסנטיאגו בירת צ'ילה, גדלה בקיבוץ מגידו בעמק יזרעאל, מתגוררת בתל אביב מאז היותה בת 16. עסקה בפעילות אקטיביסטית פוליטית. למדה מדעי החיים באוניברסיטה העברית ואחרי כן לימודי נשים ומגדר בתוכנית על שם ויקי שירן במכללת בית ברל. בראשית דרכה העיתונאית כתבה במקומון "מלאבס" של רשת שוקן וב"דבר ראשון". 
טראובמן כתבה בעיתון "הארץ" משנת 1998 עד לשנת 2009. בתחילה כתבה בנושאי בריאות ומדע ומאז שנת 2004 היא הכתבת לענייני השכלה גבוהה של העיתון. במסגרת זאת כתבה הרבה על אי-שוויון ואפליית נשים, מזרחים וערבים במערכת ההשכלה הגבוהה. אחדות מכתבותיה התפרסמו בעתון הגארדיאן וב-Center for Public Integrity. 
ערכה סדרת תחקירים שחשפו את תנאי הגידול של בעלי החיים במשקים החקלאים והסבל הכרוך בתעשיית הבשר. בסדרת תחקירים בולטת נוספת, ביחד עם יולי חרומצ'נקו היא בחנה את מאחורי הקלעים של תעשיית המזון שאנו אוכלים, ממה הוא עשוי והפער העצום בין השיווק והדימויים שיוצרת התעשייה לבין האופן שבו מכינים את המזון בפועל ומה מכניסים אליו. במסגרת זאת הצביעו על חיבורים כלכליים, תעשייתיים ופוליטיים לתעשיית המזון ושילובה בגלובליזציה. סדרה זו זיכתה אותן בפרס פראט לשנת 2006.
כעת  היא עובדת על ספרה הראשון, המכיל תחקיר העוסק בשורשי המשבר במערכת ההשכלה הגבוהה. הספר יראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים.
רולטה

רולטה (מצרפתית: Roulette, מילולית: "גלגל קטן") היא משחק מזל פופולרי של הימורים, הנפוץ בבתי קזינו. הרולטה היא גלגל שעליו תאים ממוספרים. מפעיל הרולטה מסובב את הגלגל, ומטיל פנימה כדור קטן. לאחר זמן מה, הגלגל נעצר והכדור נופל לתוך אחד התאים. על המהמרים לנחש היכן ייעצר הכדור.

היסטוריה של המשחק

הימורי רולטה החלו בצרפת בסוף המאה ה-18 או אף לפני כן. בספר שיצא לאור בפריז ב-1801 מוזכר משחק שהתקיים ב-1796. בצרפת החדשה פורסם  ב-1758 איסור על משחקי מזל, ובהם גם רולטה.
ב-1843 פיתחו שני צרפתים את הלוח עם האפס היחיד (0), ומשחק זה הפך למשחק המקובל בצרפת. משחק הרולטה התפשט מאוד במהלך המאה ה-19 והפך לאחד ממשחקי ההימורים הפופולריים, לרוב בגרסת האפס הכפול (00).

אופן המשחק

שולחן רולטה כולל גלגל המחולק ל־37 (רולטה בעלת אפס יחיד) או 38 (ברולטה בעלת שני תאי אפסים) תאים ממוספרים, ולוח בעל חלוקה דומה. המספרים ברולטה נחלקים למספרים אדומים ולמספרים שחורים, בהתאם לרקע עליו רשום המספר. תאי האפס מופיעים על רקע ירוק.
המפעיל (המכונה גם "קרופייה") קורא למהמרים לבצע את הימוריהם, בטרם יסובב את הגלגל ויטיל לתוכו את הכדור (ולעיתים, אפילו גם קצת לאחר מכן). ההימור מתבצע באמצעות הנחת ז'יטונים (אסימוני משחק בעלי ערך כספי) על לוח המשחק (לרוב, מרבד לבד ירוק), תוך ניסיון לנחש באיזה תא ייעצר הכדור (או, לחלופין, האם התא שבו ייעצר הכדור יהיה אדום או שחור, זוגי או בלתי זוגי, או בעל תכונה אחרת כלשהי). ההימור יכול להתבצע עד לרגע בו מודיע המפעיל כי אין להמר יותר ("No more bets").

סיכויי זכייה וההסתברות להפסד

המשחק מתוכנן כך שבכל סיבוב של הרולטה, בית הקזינו ירוויח מספר אחוזים מההימורים. הסיבה לכך היא קיומם של האפסים.
הימור על אחד מהאפסים או על מספר יחיד מזכה את המהמר, אם זכה, בסכום ההימור כפול 35, בעוד שהסיכוי לזכייה הוא 1 ל-38. משמעו של דבר הוא, כי מהמר שיהמר על כל המספרים באותו סיבוב, כולל האפסים, בסכום של דולר אחד לכל מספר, בהוצאה של 38 דולר, יישאר עם 36 דולר בלבד (סכום ההימור על המספר הזוכה ועוד 35) – הפסד של 2 דולרים. מכאן, שההימור הבסיסי על מספר ברולטה כרוך בהסתברות להפסד של 5.26% (), וזהו גם הרווח של הקזינו.
גם הימורים אחרים מגיעים לרוב לאותה הסתברות. הימור על צבע אדום ב-100 דולר, יזכה את המהמר ב-100 דולר, במידה ומספר אדום עלה בגורל. הסיכוי להרוויח בהימור זה הוא 18 (מספרים אדומים) מתוך 38, והסיכוי להפסיד הוא 20 (18 שחורים ועוד שני האפסים הירוקים) מתוך 38, כך שתוחלת ההפסד היא שוב 5.26% ().

רולטה צרפתית

הרולטה הצרפתית, הקרויה גם "רולטה אירופאית" (סוג הרולטה השני קרוי "רולטה אמריקאית"), מאופיינת במופע יחיד של אפס, ולכן סיכויי הזכייה בה גבוהים יותר. הרולטה הצרפתית נפוצה בעיקר באירופה, אך כמעט לא קיימת ביתר העולם. ברולטה צרפתית ההסתברות להפסד היא רק כ-2.7%.
סקרסדייל

היסטוריה

אדמת העיירה נרכשה בסוף המאה ה-17 על ידי קיילב היטקות' (שהיה ראש העירייה ה-31 של ניו יורק), ובשנת 1701 הקים בה אחוזה מלכותית. מקור שם העיירה הוא מהכפר סאטון סקרסדייל, הממוקם במחוז דרבישייר שבממלכה המאוחדת, משם הגיעו אבותיו. לאחר מותו של היטקות' בשנת 1721, בנותיו ירשו את האדמה. בשנת 1774 עזבונו חדל וב-7 במרץ 1788 סקרסדייל נוסדה באופן רשמי. ההתיישבות החדשה חוותה לחימה במהלך המהפכה האמריקאית. מאורעות אלה שימשו את הסופר ג'יימס פנימור קופר לכתיבת ספרו "המרגל".
בשנת 1846 העיירה חוברה לקו הרכבת של הארלם-ניו יורק. בתחילת המאה ה-20 הוקמו מוסדות שונים בעיירה, בין היתר בתי ספר וחנות מכולת ראשונה שנפתחה בשנת 1912. בשנת 1915 עלה מספר התושבים לכ-3,000. בשנת 1930 מספר התושבים האמיר לכ-10,000.

גאוגרפיה

לפי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 17 קמ"ר, מתוכם 0.15 אחוז מים. העיירה ממוקמת כ-40 קילומטרים ממידטאון מנהטן, אליה ניתן להגיע ברכבת תוך כ-30 דקות. בעיירה שורר אקלים יבשתי (Dfa במיון לפי שיטת קפן), עם מזג אוויר חורפי קר ומושלג, ומזג אוויר קיצי חם ולח. הטמפרטורות בקיץ הן בין 16.8 ל-30 מעלות צלזיוס ובחורף בין 4 למינוס 6.6 מעלות צלזיוס.

אוכלוסייה

במפקד האוכלוסין לשנת 2000, חיו בעיירה 17,823 תושבים, מתוכם 84.1% לבנים, 12.6% אסיאתים, 1.5% אפרו-אמריקאים ו-2.6% היספנים או לטיניים. צפיפות האוכלוסין הייתה 1,036.4 תושבים לקמ"ר.
השכר החציוני השנתי בעיירה עמד על 182,792 דולרים למשק בית, ו-291,542 דולרים למשפחה. ההכנסה הממוצעת לנפש עמדה על 89,907 דולרים. נתונים אלה מיקמו את העיירה במקום ה-59 בקרב הערים בעלות ההכנסה הגבוהה ביותר בארצות הברית, ובמקום השני בקרב הערים בהן מספר התושבים גבוה מ-10,000. כ-1.7% ממשפחות העיירה ו-2.8% מתושביה חיו מתחת לקו העוני, ביניהם 3.2% ילדים מתחת לגיל 18 ו-2.3% בקרב האוכלוסייה המבוגרת מעל גיל 65.
נכון לשנת 2000, סקרסדייל היא יעד מבוקש בקרב יפנים המתגוררים בארצות הברית. בשנת 1991, המוני אנשי עסקים יפניים העובדים בניו יורק, העתיקו את מגוריהם לסקרסדייל. בעיירה פעילה גם קהילה יהודית גדולה.
בשנת 2018 דורגה העיירה במקום השלישי ברשימת הערים האמידות של בלומברג.

חינוך

בעיירה קיימים חמישה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת ותיכון אחד.
שלולית חורף

שלולית חורף (גם: בריכת חורף, בריכה עונתית, שטח הצפה) היא מערכת אקולוגית עונתית וייחודית הנוצרת מהיקוות של נגר עילי בכל מקום בו מצויים בקרקע שקעים, טבעיים או מעשה ידי אדם, בעקבות ירידת גשמים באגן הניקוז של המערכת ו/או עליית מי תהום. בית גידול לח מסוג שלולית חורף אפיין את מרזבות מישור החוף וכיום הולך ונעלם מן הנוף עד כדי הכחדה בשל הפיתוח והעיור המואצים. הכחדת שלולית החורף מביאה בעקבותיה הכחדתם של דו-חיים התלויים בה.

מבחינים בין שלוליות עפר לבריכות סלע. שלוליות עפר אופייניות לאזורים מישוריים, והן נוצרות מעל שכבת קרקע אטימה. בריכות סלע אופייניות לאזורים הרריים, והן נוצרות מעל סלעים. סוג הקרקעית של הבריכה משפיע על קצב איבוד המים כתוצאה מחלחול ועל הרכב החומרים המומסים במים.

מחויבות לאומית ובינלאומית לשימור בריכות החורף

בשנת 1992 חתמה מדינת ישראל על אמנת ריו לשימור המגוון הביולוגי ואישררה אותה בשנת 1995.

בשנת 1993 חתמה מדינת ישראל על אמנת רמסר ובה היא מתחייבת לשמור על מקווי מים בעלי חשיבות בינלאומית, מתוך הכרה בחשיבותם לשמירה על המגוון הביולוגי בכלל ועל עופות מים בפרט.

בתי הגידול הלחים בישראל הם בעלי חשיבות בינלאומית רבה בשל מיקומה באזור יובשני למחצה, מפגש בין שלוש יבשות, בעל מגוון רחב של תנאים אקלימיים וגיאומורפולוגיים. המגוון הביולוגי הרחב בקנה מידה עולמי שישראל מצטיינת בו ואשר התפתח בתנאים אלה, מיוחד עקב ההתאמות הנדרשות מהפאונה ומהפלורה לתנאי המחיה האופייניים.

החוק הישראלי מגדיר רבים מערכי הטבע בבריכות החורף כ'ערך טבע מוגן'. רשות הטבע והגנים מופקדת על אכיפת חוק זה. במידה ורוצים לשמור על השלוליות יש להכריז על הפיכת השלוליות העיקריות בארץ לשמורות טבע.

היווצרות והתייבשות

שלוליות נוצרות עם רדת הגשמים בכל מקום שבו מצויות בקרקע שקערוריות, טבעיות או מעשה ידי אדם. להיווצרותן יש כמה גורמים:
בעונת החורף יורדות כמויות גדולות של משקעים בפרק זמן קצר יחסית, ובמקומות רבים באגן הניקוז אין הקרקע מסוגלת עוד לקלוט את הנגר העילי. בה בעת מים שכן חלחלו לקרקע מביאים לעליית מפלס מי התהום הרדודים. כך או כך התוצאה אחת: היקוות של שלוליות במקומות הנמוכים. לאורך שפלת החוף בארץ מצויים ריכוזים של קרקע כבדה הקרויה נזאז. קרקע זו מונעת את חלחול מי הגשמים ותורמת אף היא להיקוות המים על פניה. כשפוסקים הגשמים והקיץ מגיע, מתייבשות השלוליות בהדרגה, בכפוף בכמות מי הגשמים הניקווים מחד, ובקצב חלחול המים לקרקע והתאדותם, מאידך. באזורים של צפון הארץ ומרכזה, העשירים יחסית במשקעים, הבריכות רבות ומשך קיומן ארוך (עד שמונה חודשים בשנה). ככל שמדרימים מספרן פוחת ומשך קיומן מתקצר.
פסאודוספירה

הפסאודוספירה התאורטית

במובן הכללי ביותר שלה, הפסאודוספירה עם רדיוס R הוא כל משטח עם עקמומיות גאוס , באנלוגיה לכדור עם רדיוס R, שהוא משטח עם עקמומיות
. המונח נטבע על ידי אוגניו בלטרמי במאמרו מ-1868 על מודלים של גאומטריה היפרבולית.

טרקטריקויד

המונח "פסאודוספירה" מתייחס למשטח מסוים שנקרא טרקטריקויד: שנוצר על ידי סיבוב עקום הטרקטריקס מסביב לאסימפטוטה שלו. כדוגמה, חצי הפסאודוספירה (עם רדיוס 1) הוא משטח סיבוב שניתן להצגה פרמטרית באופן הבא:
זהו משטח עם עקמומיות גאוס שלילית קבועה ולכן הוא איזומטרי מקומית למישור ההיפרבולי.
טטקס טטובו

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1953 ושיחק בליגה  המקדונית הרפובליקאית שהייתה הליגה השלישית במערכת הליגות של יוגוסלביה. בשנים 1965, 1969, 1974 זכה באליפות הליגה המקדונית הרפובליקאית. בסוף עונת 1977/1978 עלה לליגה היוגוסלבית השנייה. המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1980/1981 סיים את הליגה השנייה במקום הראשון ועלה לליגה היוגוסלבית הראשונה. אחרי עונה אחת בליגה הראשונה ירד לליגה היוגוסלבית השנייה. 
בעונת 1982/1983 שיחק בגביע היוגוסלבי. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סלובודה טוזלה. בסוף עונת 1983/1984 הגיע למקום 16 מתוך 18 קבוצות בליגה היוגוסלבית השנייה וירד לליגה המקדונית הרפובליקאית. בעונת 1984/1985 זכה באליפות הליגה המקדונית הרפובליקאית בפעם הרביעית וחזר לליגה היוגוסלבית השנייה. 
המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1987/1988 ירד לליגה האינטר רפובליקאית היוגוסלבית שהוקמה בשנת 1988 והייתה הליגה השלישית בין הליגה היוגוסלבית השנייה והליגות הרפובליקאיות. ליגה זו פעלה במשך 3 עונות בלבד והמועדון שיחק בליגה זו ב 3 עונות  פעילותה. בסוף עונת 1990/1991 עלה לליגה היוגוסלבית השנייה.  המועדון שיחק עונה אחת בליגה היוגוסלבית השנייה שהייתה העונה האחרונה של ליגה זו.
בעונת 1992/1993 לאחר התפרקות יוגוסלביה המועדון עבר לשחק בליגת העל המקדונית. בסוף העונה ירד לליגה המקדונית השנייה. המועדון שיחק 16 עונות ברציפות בליגה המקדונית השנייה ובסוף עונת 2008/2009 סיים את הליגה במקום הראשון והעפיל לליגת העל המקדונית.
בעונת 2002/2003 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת וארדאר סקופיה. בעונת 2005/2006 הגיע לרבע גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת סילקס. בעונת 2006/2007 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת ברגלניקה שטיפ. בעונת 2007/2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת וארדאר סקופיה. 
בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע המקדוני והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת ונטספילס. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת אלפסבורג משוודיה והודח מהטורניר.
בעונת 2010/2011 הגיע לגמר הגביע המקדוני. בעונת 2011/2012 הגיע לרבע גמר הגביע המקדוני. בעונת 2012/2013 זכה בגביע המקדוני פעם השנייה ובסוף העונה סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. בעקבות זכייתו בגביע בפעם השנייה העפיל לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסיד לקבוצת פיוניק ירוואן והודח מהטורניר. בסוף העונה סיים את הליגה השנייה במקום השני והעפיל לליגת העל המקדונית.
דייוויד באלדאצ'י

קורות חיים

באלדאצ'י נולד ב-1960 בריצ'מונד, בירת וירג'יניה, לג'ויס רוז ורודולף באלדאצ'י.
סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת וירג'יניה, במהלכם נהג לכתוב סיפורים קצרים בזמנו הפנוי. בתשע השנים שלאחר מכן עסק בעריכת דין בוושינגטון הבירה. לאחר מכן עבר להתגורר באלכסנדריה (וירג'יניה), שם כתב סיפורים קצרים ותסריטים שלא נחלו הצלחה ואז עבר לכתיבה ספרותית. לאחר 3 שנים של כתיבה הוציא לאור את רומן הביכורים שלו "נשיא מעל החוק" שאף עובד לגרסה קולנועית בכיכובו שלו, ובהפקתו ובבימויו של קלינט איסטווד. הסרט, בניגוד לספר שהפך לרב-מכר בינלאומי עם צאתו, לא זכה להצלחה.
בהמשך פרסם למעלה מ-36 רומנים וששה ספרים לבני הנעורים. עבודותיו התפרסמו מעת לעת בעיתונים, מגזינים וכתבי עת רבים אחרים ברחבי העולם.
ספריו תורגמו ל-45 שפות שנמכרו בלמעלה מ-80 מדינות העולם וכן הודפסו לכ-110 מיליון עותקים עד כה, מה שהופך אותו לאחד מהסופרים המצליחים ביותר בהיסטוריה.
כל ספריו היו לרבי מכר ורובם עמדו בראש טבלאות המכירות.
באלדאצ'י מתגורר בריצ'מונד שבווירג'יניה עם אשתו, מישל קולין, ושני ילדיהם.
באלדאצ'י משרת כשגרירו הלאומי של ארגון ללא מטרות רווח למען טרשת נפוצה. הוא נוטל חלק בארגוני צדקה רבים, וייסד יחד עם אשתו קרן לקידום האוריינות בארצות הברית. ב-1997 נכלל ברשימת 51 האנשים היפים בעולם של המגזין פיפל.

ביביליוגרפיה

כל ספריו של באלדאצ'י שראו אור בעברית יצאו בהוצאת מודן.
מיכאל הרביג

ביוגרפיה

מיכאל הרביג נולד במינכן. החל בשנת 1992 להנחות תוכניות רדיו. מ-1997 ועד 2002 ביים והופיע בתוכנית הקומדייה "Bullyparade", ביחד עם עמיתיו כריסטיאן תרמיץ וריק קבאניאן. התוכנית התבססה על פרודיה על נושאים שונים. בהמשך, על בסיס התוכנית, צולמו גם סרטים. הראשון יצא לאור בשנת 2001 וזכה להצלחה גדולה בגרמניה (11.7 מיליון צופים). גם הסרט השני בסדרה, שהוקרן בשנת 2004, זכה להצלחה גדולה.
על המשחק בסרטים הוא זכה במספר פרסים גרמנים.
היהודי הבינלאומי

היהודי הבינלאומי (באנגלית: The International Jew) הוא שמה של סדרה בת ארבעה ספרונים אנטישמיים שנכתבו על ידי ארנסט לייבולד, ויליאם ג. קמרון ובוריס ברסול. הסדרה היא אוסף של מאמרים בשם "היהודי הבינלאומי: בעיית העולם העיקרית" שהופיעה בעיתון ה"דירבורן אינדיפנדנט"  שבבעלות התעשיין הנרי פורד במהלך שנת 1920. 
המאמרים התבססו בעיקר על הפרוטוקולים של זקני ציון.

תפוצה והשפעה

סדרת 'היהודי הבינלאומי' נחלה הצלחה גדולה מאוד בארצות הברית ובאירופה. בארצות הברית בלבד הופצו כחצי מיליון עותקים. הסדרה תורגמה לרוב השפות האירופאיות, בהן גרמנית, רוסית וספרדית. בגרמניה, הסדרה זכתה לפופולריות הגדולה ביותר והייתה נר לרגליה של התנועה האנטישמית. המוציא לאור הגרמני, תיאודור פריץ, הדפיס בין השנים 1920–1922 שש מהדורות של הסדרה, ועד לשנת 1933 הדפיס 29 מהדורות. 
אדולף היטלר השתמש בגרסה המקוצרת של הסדרה במסגרת מסע התעמולה שלו נגד היהודים. בשנת 1923 דווח כי היטלר "מפיץ את ספריו של פורד במשלוחים הממלאים קרונות שלמים". כשנודע להיטלר שפורד עשוי להתמודד לתפקיד נשיא ארצות הברית, הוא אמר לעיתונאי אמריקאי: "הלוואי שיכולתי לסייע לו [...] לאחרונה תרגמנו את המאמרים שכתב בגנותם של היהודים, והוצאנו אותם לאור. ספרו של פורד מופץ במיליוני עותקים ברחבי גרמניה". במהלך משפטי נירנברג שבהם נשפט כפושע מלחמה, ציין באלדור פון שיראך מראשי המשטר הנאצי בגרמניה, כי לסדרה 'היהודי הבינלאומי' הייתה השפעה עמוקה עליו ועל חבריו בנעוריהם ותרמה להפיכתו לאנטישמי.

ביקורת

הליגה נגד השמצה וארגונים יהודיים נוספים יצאו נגד סדרת 'היהודי הבינלאומי'. נגד פורד לא אורגן חרם רשמי, אך יהודים רבים סירבו לרכוש מכוניות מהתוצרת שלו. פורד תחילה התעלם מהמחאה, אולם תביעות דיבה שהוגשו נגדו על ידי אהרון שפירו, ועצומה עליה חתמו 100 אישים אמריקאים, לרבות הנשיא לשעבר ויליאם האוורד טאפט, ג'יין אדמס, קלרנס דרו ורוברט פרוסט, גרמו לו לשקול את צעדיו מחדש. ביוני 1927, שיגר פורד מכתב ללואי מרשל, מנהיג הקהילה היהודית באמריקה, בו טען כי לא ידע כלל על התוכן האנטישמי שהופץ בדפי העיתון שלו, והתנער מאחריות הן למאמרים האנטישמים בעיתון והן לסדרת 'היהודי הבינלאומי'. פורד הפסיק להוציא לאור את העיתון שלו, ולקראת סוף שנת 1927, הוציא את 'היהודי הבינלאומי' מחוץ לשוק. למרות זאת, בתחילת שנות השלושים, עותקים של הסדרה הופצו באופן רחב היקף בכל רחבי אירופה ודרום אמריקה.
I Just Can't Wait to Be King

גרסת הסרט

בסרט מ-1994 השיר מותחל בידי סימבה הגור לאחר שהוא ונלה מנסים לחמוק מזאזו המנסה לשדך ביניהם, עקב טקסים חוקיים. סימבה מתחיל לשיר על רצונו הנאיבי לשלוט, לבטל חוקים, להיות חופשי ולהחליט ככל שירצה. המסר של השיר הוא רצונם של הצעירים לפרוק עול או לדמיין כוח ועוצמה חסרת אחריות בבגרות מבלי רצון באחריות. הציורים והקולות בקטע זה נראים בצבעוניות לא טבעית.
לשם כך סימבה משתמש בפופולריות שלו בין החיות באפריקה כדי לפגוע בזאזו. בסוף השיר סימבה ונלה נראים מעל גב יען ומתחתיהם ערימת חיות השרים לכבודו, עד שהמגדל נופל. זאזו נתקע מתחת לקרנף גדול המעכב אותו מספיק כדי שסימבה ונלה יברחו לבית הקברות שבקצוות צוק התקווה.
ואולם לאחר שסימבה מרגיש אשמה על מות אביו הוא מאבד את רצונו לשוב לחזור ולמלוך, מה שמרמז על הבגרות המצננת את שאיפות הצעירים ותמימותם.

השיר במלך האריות 3

בסרט מלך האריות 3 רואים את טימון ופומבה המתעוררים עקב מצעד החיות השרים לסימבה. טימון הכעוס נותן לאחד הפילים מכה וכך מפיל את כל המבנה, אלא שטימון ופומבה נקלעים לתוך המפולת וטימון נתקע מתחת לחיה גדולה וגם מבנה העץ בו ישנו נהרס.

גרסת המחזמר

במחזמר על הסרט מבצע את השיר סקוט אירבי רניאר לצד קג'ואנה שופורד וג'ף הויל.
בנסורי

בנסורי הוא חליל צד הודי, העשוי מבמבוק. לבנסורי עשרות גדלים שונים, השונים זה מזה במנעדם. ככל שהכלי גדול יותר, כך מנעדו נמוך יותר.
החלילים מיוצרים במרווחים של חצי טון האחד מהשני כך ששנים עשר חלילים יוצרים סט שלם. לבנסורי שבעה חורים בצד אחד שלו, אשר אחד מהם נפרד מהאחרים ומשמש כפייה. את החורים סוגרים לרוב בעזרת כריות האמצע של האצבעות השנייה השלישית והכרית הקיצונית של האצבע הרביעית בכל יד.
האגודלים משמשים לאחיזת הכלי כמו גם הזרת של יד ימין - במקרה של אחיזה 'ימנית'
הנשיפה לבנסורי דומה מאוד לנשיפה לחליל צד מערבי.
היות שהחורים של הבנסורי גדולים, הוא מאפשר משחק חופשי ביותר עם גובהי הצליל, שימוש בפורטמנטו ומשחק עם רבעי טונים. המנעד של הכלי הוא שתי אוקטבות. פחות מחליל צד מערבי
הצליל של הבנסורי הוא חם ומלא יותר מזה של חליל הצד המערבי בצלילים הנמוכים והאמצעיים, ומעט שטוח יותר בצלילים הגבוהים שלו. לעיתים הצליל שלו מזכיר את צלילו של החליל הערבי, הקרוי נאי.
מנעדו של הבנסורי נקרא לפי הקוורטה שמעל התו הנמוך ביותר (כך שחליל שהצליל הנמוך ביותר שלו הוא רה, ייקרא חליל של סול, היות שהתו הנמוך ביותר משמש כדומיננטה).
גדול נגני הבנסורי של ימינו הוא האריפראסאד צ'אוראסיה אשר ביסס את מעמדו של הכלי כאחד הכלים החשובים במוזיקה קלאסית הודית. מזה שנים רבות הוא מופיע ברחבי העולם במוזיקה קלאסית הודית וגם כחלק מהרכבי פיוז'ן ומוזיקת עולם שונים. זקיר חוסיין, ג'ון מקלפלין, יאן גרברק ולארי קורייל הם רק חלק מהשמות איתם הוא שיתף פעולה בעבר.
צבא האופל

תקציר העלילה

הגיבור, אש (קמפבל), אשר גילה בסרט הקודם בסדרה את ה"ספר המתים", ושיחרר בעקבות כך שדים, נשאב לתוך מערבולת זמן שנגרמה על ידי קריאת הכישוף שהביס את השדים בסרט הקודם. אש מגיע לאנגליה של שנת 1300, שם המקומיים מחשיבים אותו כ"גיבור מן השמים" אשר נועד להציל את האנושות מן החיים-מתים. אש חייב כעת להנהיג את הקרב של האנושות נגד צבא החיים-מתים ולהחזיר לרשותו את ספר המתים על מנת להציל את המין האנושי ולחזור להווה.
ג'ורג'ו בלאדונה

ג'ורג'ו בלאדונה (באיטלקית: Giorgio Belladonna; ‏7 ביוני 1923 - 12 במאי 1995) היה שחקן ברידג' איטלקי שנחשב לאחד מגדולי שחקני הברידג' בכל הזמנים. 
בלאדונה זכה ב-16 אליפויות עולם לקבוצות ביחד עם חבריו לקבוצה הכחולה שייצגה את איטליה ונחשבת קבוצת הברידג' הטובה ביותר בכל הזמנים. שותפו בקבוצה זו בחלק מאליפויות העולם היה בניטו גארוצו, וביתר האליפויות ולטר אווארלי. 
איגוד הברידג' העולמי (WBF) דירג אותו כראשון בעולם במשך שנים רבות. בנוסף לכך הוא זכה עשר פעמים באליפות אירופה לקבוצות בשנים 1956 עד 1979 ושלוש פעמים במקום ראשון באולימפיאדות לברידג' בשנים 1964, 1968 ו-1972. בלאדונה נחשב גם לתאורטיקן חשוב. הוא הממציא העיקרי של שיטת ההכרזה רומן קלאב וביחד עם גארוצו המציא את שיטת ההכרזה Super Precision.
בלאדונה נחשב לממציא הרעיון של משחק בקלף קטן מתחת לקלף גדול. טכניקת משחק כזו מכונה בז'רגון המקצועי של שחקני ברידג' Belladonna coup

ביוגרפיה

בלאדונה היה עובד ציבור שהתגורר ברומא. בצעירותו היה שחקן כדורגל. הוא למד ארכיטקטורה ומשפטים אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1944 למד ברידג', אבל הפך למקצוען שאינו עובד בעבודה אחרת רק לאחר 26 שנים.
בלאדונה היה נשוי ואב לבן ובת. 
בשלהי הקריירה שלו שיחק בקבוצת ברידג' מקצוענית של עומר שריף שהופיעה במשחקי ראווה.