בנגלדש

היסטוריה

עד 14 באוגוסט 1947 הייתה בנגלדש חלק מהודו הבריטית, מושבה בריטית שכללה גם את הודו ואת פקיסטן של ימינו. ב-1947 תם השלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית, והיא חולקה לשתי מדינות עצמאיות (ראו: חלוקת הודו): הודו, שכללה אזורים בעלי רוב הינדי, ופקיסטן, שכללה אזורים בעלי רוב מוסלמי. המדינה המוסלמית, פקיסטן, הייתה מחולקת לשני חלקים מרוחקים זה מזה, שהודו חצצה ביניהם: מזרח פקיסטן (בשטח שמהווה כיום את בנגלדש) ומערב פקיסטן (בגבולות פקיסטן של היום). בחלק המזרחי של המדינה שרר מרמור הולך וגובר נגד השלטון המרכזי, עקב קיפוח כלכלי, תרבותי ופוליטי מצדו.  ב-1971 פתחה ממשלת פקיסטן ברצח עם שנועד לדכא את השאיפות הלאומיות ואת התרבות ההינדית בבנגלדש (רצח העם הבנגלי). בתגובה הכריזו מנהיגים בנגלים ב-26 במרץ 1971 על עצמאות בנגלדש. מלחמת העצמאות של בנגלדש הסתיימה בדצמבר 1971 בניצחונם של תומכי העצמאות, שהסתייעו בהודו, על הצבא הפקיסטני. כיום בנגלדש מונה 162 מיליון נפש, וצפוי שם פיצוץ אוכלוסין (היא המדינה הצפופה ביותר בעולם שאינה עיר מדינה).

פוליטיקה וממשל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הפוליטיקה בבנגלדש מתבססת על דמוקרטיה ייצוגית ורב-מפלגתית. במדינה חלו תהליכי דמוקרטיזציה החל משנת 1990. למרות תהליכים אלו, עדיין יש אלו שמטילים ספקות בהגינותן של מערכות הבחירות, במיוחד זו שהתקיימה בשנת 2014.
ראש המדינה הוא הנשיא, ולו סמכויות טקסיות בעיקר. הוא נבחר על ידי הפרלמנט אחת לחמש שנים. ראש הממשלה מתמנה על ידי הנשיא באמון רוב הפרלמנט. ראש הממשלה הוא גם ראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. בפרלמנט עצמו חברים כ-350 נציגים. מתוכם נבחרים 300 בבחירות בשיטה הרובנית, ו-50 שמורים באופן מיוחד לנשים.
ראש הממשלה הנוכחית היא הסינה ואזד, שנכנסה לתפקיד בשנת 2009.

זכויות אדם

לפי "דו"ח חירות בעולם", בנגלדש מוגדרת כ"חופשית באופן חלקי", כשחופש העיתונות מוגדר כלא קיים בכלל. מדד השלום העולמי דירג את בנגלדש כמדינה השלישית בשלוותה בדרום אסיה (נכון ל-2015). גורמים בינלאומיים רבים גינו את מנגנוני הביטחון של המדינה על הפרות זכויות אדם, חטיפות והרג ללא משפט. הומוסקסואליות אינה מותרת במדינה, והעונש המקסימלי עליה הוא מאסר עולם.

כלכלה

בנגלדש היא מן המדינות העניות בעולם, וכ-60 אחוז מתושביה נמצאים מתחת לקו העוני. הכלכלה הבנגלית מבוססת בעיקר על חקלאות, ויותר ממחצית תושבי בנגלדש מתפרנסים מחקלאות. המשקים קטנים והאדמה פורייה, ובנגלדש היא המדינה הרביעית בעולם בגודל יבולי האורז, אלא שכל היבול נצרך בידי תושבי המדינה. מימי הנהרות משמשים להשקיה ולהפקת כוח חשמלי. רבים מן התושבים עובדים במטוואות הטקסטיל ובייצור בדי כותנה ומשי. 
מפעם לפעם פוקד רעב כבד את בנגלדש, עקב בצורת או שטפונות שמשמידים יבולים, ובין השנים 1971-1988 נספו יותר מ-5 מיליון בנגלדשים מרעב. עם זאת, מאז החל מוחמד יונוס לספק באמצעות בנק גרמין אשראי-זעיר לתושביה העניים של המדינה, חל שינוי דרמטי בשעור העוני במדינה, ובשנת 2006 אף קיבלו יונוס והבנק שהקים פרס נובל לשלום. על פי נתונים שהביא יונוס בספרו "עולם ללא עוני", פחת שעור העוני בבנגלדש מ-74% בין השנים 1973-1974, ל-57% בין השנים 1991-1992; ל-49% בשנת 2000 ול-40% בשנת 2005. מאז ממשיך שעור העוני לרדת בכאחוז אחד לשנה. במקביל, ירד שיעור גידול האוכלוסייה במדינה מממוצע שנתי של 3% בשנות השבעים ל-1.5% בשנת 2000. פעולותיו של יונוס ושל אישים וגורמים דומים נוספים המקדמים בבנגלדש ובמקומות אחרים בעולם את תפיסת 'העסקים החברתיים', תרמה לצמיחה הכלכלית ממנה נהנית בנגלדש].
על פי ספרו של יונוס, הייתה כלכלת בנגלדש ב-2005, הכלכלה השלישית בגודלה באזור לאחר הודו ופקיסטן. בשנות ה-80 עמד קצב הצמיחה השנתי בבנגלדש על 4% בלבד, ולעומת זאת ב-2006 הקצב הגיע ל-6.7%, והחקלאות שהייתה מקור הפרנסה העיקרי עמדה על פחות מ-50% מסך הפעילות הכלכלית. על פי נתוני מדד ההתפתחות האנושית של האו"ם, אותם מביא יונוס בספרו, התפתחה אוכלוסיית בנגלדש מהבחינה הזו בין 1980 ל-2004 ב-45%, וזאת לעומת 39% בהודו ו-16% בלבד בסרי לנקה.

גאוגרפיה

בנגלדש היא מדינה קטנה וצפופת אוכלוסין בדרום-מזרח אסיה, על חוף מפרץ בנגל שבאוקיינוס ההודי. היא גובלת בהודו ממערב, מצפון וממזרח. בדרום-מזרח יש לה גבול קצר עם מיאנמר. שפת המדינה היא בנגלית, והדת השלטת היא האסלאם.
בנגלדש מחולקת לשבעה מחוזות, שהגדול בהם הוא מחוז דאקה, שבו כ-46 מיליון תושבים (2010) ובו שוכנת עיר הבירה דאקה עם 10.4 מיליון תושבים (2009).
בדרום בנגלדש חיים כמה עשרות מיליוני בני אדם באזור נמוך מפני הים, שהוא פגיע מאוד לעליית מפלס הים. תהליך ההמלחה של מי התהום לאורך החוף כבר החל.

דמוגרפיה

בנגלדש היא מן המדינות המאוכלסות בעולם, אך בניגוד למדינות רבות אוכלוסין אחרות, שטחה קטן, ולכן צפיפות האוכלוסין בה היא מהגבוהות בעולם, ומבין המדינות שאינן מדינות אי או מדינות עיר - הגבוהה בעולם. בשל עונייה, מתקשה בנגלדש לכלכל את אוכלוסייתה, ומצב זה רק מחמיר בשל הריבוי הטבעי הגדול. האוכלוסייה כפרית בעיקרה. רבע מן הילדים במדינה אינם לומדים בבתי ספר. 43% מהאוכלוסייה חיים מתחת לקו העוני העומד על הכנסה בת 1.25 דולר לאדם ליום.

שפה

הבנגלים מהווים כ-98% מאזרחי המדינה. כמו כך גם השפה הבנגלית המדוברת כשפת אם על ידי 98% מהאוכלוסייה. זוהי השפה הרשמית, אם כי גם אנגלית משמשת רבות למטרות רשמיות. כל החוקים במדינה (ואף החוקה) כתובים גם בבנגלית וגם באנגלית. היא מדוברת במיוחד בקרב המעמד הגבוה והבינוני.

דת

האסלאם הוא הדת הדומיננטית במדינה, והמאמינים בה מהווים כ-86.6% מהאוכלוסייה. רוב מוחלט של המוסלמים הם סונים, ולאחר מכן ישנם גם שיעים ואחמדים. בנגלדש היא המדינה המוסלמית השלישית בגודלה בעולם (אחרי אינדונזיה ופקיסטן), ונמצאת בה הקהילה המוסלמית הרביעית בגודלה בעולם. רבים מהמוסלמים עוסקים בסופיות, שלה מורשת ארוכה באזור. אמנם המדינה מוגדרת כמוסלמית, אך ישנה הפרדה מסוימת בין דת למדינה, וישנו שוויון בין כל הדתות.
הדת השנייה בגודלה היא ההינדואיזם, ומאמיניה מונים כ-12.1% מהאוכלוסייה. הקהילה ההינדית בבנגלדש היא הקהילה ההינדית השלישית בגודלה בעולם אחרי הודו ונפאל. הדת השלישית היא הבודהיזם (0.6% מהאוכלוסייה), ולאחר מכן הנצרות (0.4% מהאוכלוסייה).

טריטוריה

באוגוסט 2015, נפתר סכסוך הגבולות שבין המדינה לבין הודו. הסכסוך הסדיר סופית חילופי מובלעות הודיות בבנגל עם מובלעות בנגליות בהודו. אזור הגבול היה מרובה מובלעות לפני ההסדרה. אחת המובלעות ההודיות שכנה בתוך מובלעת בנגלית בתוך מובלעת הודית בשטח בנגלדש.