google/wiki40b huggingface dataset:
החברה קדישא של קהילת פראג

חברה קדישא גמילות חסד של אמת של קהילת פראג היה ארגון ללא כוונת רווח של קהילת פראג היהודית. החברה היא החברה קדישא שתקנותיה הן העתיקות ביותר שהשתמרו, ומנהגיה מהווים מקור לרבים ממנהגי הקבורה.

היסטוריה

החברה קדישא של קהילת פראג נוסדה בשנת ה'שכ"ד (1564), ותקנותיה מיוחסות לרבה של הקהילה באותה תקופה - המהר"ל מפראג. אף שידועות חברות-קדישא קדומות יותר, זו של קהילת וילנה הוקמה לפי מסורת מקומית עוד בשנת ה'רמ"ז (1487), לא נותר תיעוד לתקנות קדומות יותר. התקנות המוקדמות ביותר של החברה קדישא הווילנאית, מתוארכות לשנת ה'ת"ל (1670).
מלבד עיסוק בטהרת המת ובקבורתו, שכללו את ארגון ההלוויה והבאת מניין אנשים לכבוד המת; כללו פעילויות הארגון גם ביקור חולים, דאגה לטיפול רפואי הולם ומימונו, ותמיכה סוציאלית במשפחות. לאחר הקבורה, היו אנשי החברה קדישא מארגנים את ימי השבעה בבית המשפחה האבלה, והיו אחראים לאמירת קדיש אחרי מתים שלא השאירו קרובי משפחה שיעשו זאת.
סופר החברה קדישא בראשית המאה ה-19, משה וולף ייטלס (ייטלש), הדפיס בין השנים 1828–1830 את מנהגי החברה, לצד תפילות שנהגו לומר בשלבים השונים של העיסוק בנפטר. בהערות השוליים של שני כרכי הספר, משוקעות עובדות ואנקדוטות ממקרים שאירעו בקהילה, הלוויותיהם של רבניה כמו רבי מאיר פישלס ורבי יחזקאל לנדא, והוראות מיוחדות שלהם במקרים שונים.
בית הכנסת המיוחד לחברי החברה קדישא, היה הקלויז בפראג, שלצידו עמד "בית הטהרה" של החברה קדישא, ומאחוריהם בית הקברות היהודי העתיק בפראג
בתחילת המאה ה-21, משמש בית הכנסת כחלק ממתחם המוזיאון היהודי בפראג, ובו תצוגת קבע של תשמישי קדושה ופריטים שהיו בשימוש בטקסים יהודיים מהמאה ה-16 ועד המאה ה-19; ומוצגת בו תערוכת ציורים בממדים גדולים בסגנון הבארוק המאוחר, ובה 15 תמונות המתארות את פעילות החברה-קדישא. התמונות הוזמנו בידי הנהלת החברה-קדישא, הצייר אינו ידוע, אך תאריך ציור התמונות משוער לשנת 1772. בערך בתקופה זו חדלו לקבור בבית הקברות העתיק של העיר.
בצלאל אלוני

בצלאל אלוני (נולד ב-4 באפריל 1940 בפתח-תקווה) הוא אמרגן, אמן ויוצר ישראלי. שימש במשך למעלה מ-20 שנים כמלחין, מפיק ומנהל אמנותי של עפרה חזה. שני ספרי שירה שלו "דמעות כתובות" (1963) ו"ילדי הקט מחייך" (1965) ראו אור בהוצאת "מחברות לספרות", ובשנת 2007 כתב את הספר "מכתבים לעפרה" שגם הוצג כמחזה עם שירים בתיאטרון הצפון, בשנת 2009.

ביוגרפיה

אלוני נולד בפתח תקווה וגדל בתל אביב. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במחלקת החינוך של עיריית תל אביב. ב-1971 ייסד את "סדנת תיאטרון שכונת התקווה", כמחאה על המצב החברתי הקשה. הוא ניהל את הסדנה וכן כתב וביים את כל הצגות המחאה שהועלו על ידיה, בהן "פרחים מפלסטיק" (1971), "חשוד תמיד חשוד" (1972), "סמבוסק מתי הבחירות" (1973), "אהבה ראשונה" (1974), "וחוץ מזה הכול בסדר" (1975) ו"שיר השירים בשעשועים" (1976).
הצגות הסדנה הוצגו באופן קבוע באולם "צוותא" בתל אביב ובמקומות אחרים בישראל. ההצגה "חשוד תמיד חשוד" זיכתה את סדנת התקווה בפרס כינור דוד היוקרתי למחזה המיוחד של השנה. בין שחקני וזמרי הסדנה בלטה, כבר בימיה הראשונים, נערה צעירה ושמה עפרה חזה, שהייתה אז רק בת 14. עם הזמן היא הפכה לכוכבת הסדנה.
לאחר שבע שנים, ב-1978, "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" חדלה מפעילותה. בצלאל אלוני מצא את עצמו, כותב, מלחין, מפיק ומנהל את הקריירה של עפרה חזה. בין עשרות הלהיטים הגדולים שכתב לה: "תפילה", "אמן למילים", "אין זמן לתעות", "בית חם", "יד ביד", "הגשם", "שיר אהבה לחייל", "במנגינת הלב", "סימנים של אוהבים" ועוד רבים אחרים לאורך הקריירה שלה. להיטים אלה ואחרים זיכו את השניים באלבומי זהב ופלטינה בישראל ובחו"ל.
ב-1984 חזה ואלוני הקליטו את האלבום שירי תימן, שהופץ גם בעולם. הצלחת האלבום סימנה בתוך זמן קצר פריצה מטאורית אל קדמת המוזיקה העולמית. השניים המשיכו ליצור ואלבומיהם נמכרו במיליוני עותקים, בהם גם האלבום Kirya, שהיה מועמד לפרס הגראמי – הישג שאף אמן ישראלי לא רשם לעצמו עד היום.
אלוני היה הדמות המרכזית בהצלחתה של עפרה חזה בישראל ובעולם. כשלושים שנות קריירה מפוארת באו אל קיצן עם מותה הטרגי של הזמרת ב-23 בפברואר 2000.
לאחר מותה כתב אלוני את הספר "מכתבים לעפרה". ב-2009 עלתה בתיאטרון הצפון הדרמה המוזיקלית "עפרה" שכתב אלוני על בסיס הספר. את דמותה של עפרה חזה גילמו ליאל קולט ולירון סלע. את אלוני עצמו גילם גברי בנאי, ואת אשתו גילמה חגית דסברג.
ב-2010 הגיש יאיר חזה, אחיה של עפרה, תביעת דיבה נגד אלוני. ב-2012 קבע בית המשפט העליון כי אלוני אכן הוציא את דיבת יאיר חזה, כאשר טען בספרו ובמחזהו כי הלה נהג להכות את אחותו.
לאחרונה סיים בצלאל אלוני כתיבת שתי יצירות חדשות. הראשונה, מחזמר מקורי  בשם "גשרים" – ובו כמה מסיפורי האהבה הגדולים ביותר מן ההיסטוריה שזורים בתוך סיפור מרכזי של משפחה ישראלית בעלת מפעל ליצור מוצרי יופי וקוסמטיקה, העומד לפני פשיטת רגל בגלל המיתון הכבד ובגלל מדיניות הממשלה ביבוא מוצרים מתחרים.
היצירה השנייה, דרמה מוזיקלית בשם "קוסם, נערה שותקת וארגז הקרח" – סיפור אהבה של חייל ששרד את קרב אל עלמיין במלחמת העולם השנייה, נודד במדבר ופוגש נערה יפה ושותקת. (בהשראת סיפור אמיתי).

חיים אישיים

בצלאל אלוני נשוי לאוגניה, אב לניר ורועי וסב לדניאלה, אלכסי, הילי וגל. הוא דודה של אלינור אהרון.
מסכת גז

מסכת גז (בישראל ידועה כמסכות אב"כ) היא אמצעי מיגון נשימתי כנגד גז רעיל הנמצא באוויר, כתוצאה מהפעלת חל"כ (חומר לחימה כימי) או חלב"ג (חומר לחימה ביולוגי) או כתוצאה מתקלה שגרמה להשתחררות חומרים רעילים בפעילות אזרחית.

מסכות גז בישראל

בישראל קיימים מספר סוגים של אמצעי מיגון נשימתי, אשר מיועדים למקרה של מתקפה בלתי קונבציואנלית. ניתן לחלק את המסכות לשתי קטגוריות עיקריות. אזרחיות, וייעודיות ללוחם ולחייל. בנוסף גם קיים מגוון גדול של מסכות לתחום התעשייה.

מסכות אזרחיות

מסכת גז מסוג סימפלקס העשויה גומי, ומצוידת ברצועות המהדקות אותה לפני הלובש, בצורה שהאפשרות היחידה לחדירת אוויר היא דרך המסנן שבקדמתה.
בקדמת המסכה מותקן מסנן מסוג M80. מסנן זה הוא גם המסנן שבשימוש כלל כוחות צה"ל.
בישראל חולקו לציבור ערכות מגן, הכוללות מסכות גז מסוג סימפלקס, לקראת מלחמת המפרץ, כתגובה על הצהרה של סדאם חוסיין שיילחם בישראל בנשק כימי (הצהרה שלא מומשה). בשנים האחרונות נלקחו המסכות מהאזרחים לרענון, ואף התחילה חלוקה מחדש של המסכות. לאחר תחילת הליך פירוק מאגר הנשק הכימי של אסד, הוחלט להפסיק לנפק מסכות אזרחיות מכיוון שהאיום המרכזי בשימוש בנשק כימי על אזרחי ישראל היה מכיוונו של אסד.

מסכות ייעודיות

בידי כוחות צה"ל נמצאים שלושה סוגי מסכות גז. מסכת M15 המיועדת לשימוש כלל החיילים, מסכת שעון זהב, ומסכת אבן ספיר, המיועדות לשימוש של כוחות האב"כ הייעודיים בחיל ההנדסה ובפיקוד העורף שתי המסכות בעלות מבנה דומה במיוחד.

מבנה המסכה

מכילות ברדס, המיועד להגנה על כלל הפנים והצוואר, מפוח, המיועד להזרמת אוויר נקי לפנים המסכה, שני מסנני M80, המתחברים למפוח, צינור שרשורי, המחבר בין המפוח למסכה, ואמצעי נשיאה ייעודי למפוח.

מסננים

בישראל משתמשים במספר סוגי מסננים למסכות, כאשר המסנן הנפוץ ביותר הוא מסנן ה-M80. בנוסף קיימים במערך הצה"לי גם מסנן ABEK, ומסנן TEDA.

שיטת פעולה כללית

תהליך טיהור האוויר מרעלים על ידי המסנן נעשה בשלוש דרכים: פילטריזציה (סינון פשוט), ספיחת הרעלים, ותגובה כימית. תהליך הפילטריזציה מתבסס, בדומה למסננת, על מעבר של האוויר דרך חומר שבו חורים כה זעירים עד שאינם מאפשרים למולקולות הרעלנים (הגדולות ממולקולות האוויר) לעבור דרכם. תהליך הספיחה מתבצע כאשר האוויר המורעל זורם דרך חומר בעל פעילות כימית הסופחת את החומר הרעיל.
במסננים רבים נעשה שימוש בפחם פעיל, שהוא פחם עץ שעבר טיפול מיוחד, היוצר בו כמות גדולה מאוד של חורים מיקרוסקופיים, שמאפשרים שטח ספיגה גדול. כאשר האוויר עובר דרכו, נספגות בו המולקולות של החומר הרעיל ונשארות בתוכו.
בחלק מן המסננים משתמשים בחומרים שנקשרים לרעלנים, מתרכבים עמם ויוצרים מולקולות חדשות שאינן רעילות, או מולקולות הגדולות מכדי שיוכלו לצאת מן הפילטר. שיטת נטרול רעלים זאת היא ייעודית עבור רעלן ספציפי, ומצריכה שימוש בפילטר שונה לכל רעל.

מסנן m80

מיועד לסינון חל"כ עצבים נדיף ושאינו נדיף חל"כ כוויה, ולסינון חלב"ג.

מסנן ABEK

מיועד לסינון חל"כ עצבים נדיף ושאינו נדיף, חל"כ כוויה, אמוניה ותוצריה, ולסינון חלב"ג.

מסנן TEDA

מיועד לספוח חומרים רדיולוגיים, משתמש בשכבת פחם פעיל שעברה טיפול מיוחד לספיחת חלקיקים רדיולוגיים.
וילהלם שנמן

וילהלם שנמן (בגרמנית: Wilhelm Schönmann);‏ 1889–1970) היה שחמטאי גרמני.
שנמן חלק מקום 8-9 בתחרות המבורג 1910, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1913 (ניצח: פאול קריגר), ניצח את עמנואל לאסקר במשחק סימולטני בשנת 1914  והגיע למקום ה-15 בתחרות מנהיים באותה שנה (ניצח: הלגואה) 
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע שנמן למקום השני בתחרות ברלין 1920, למקום הרביעי בתחרות קיל בשנת 1920 (ניצח: היינריך וגנר ), חלק מקום ראשון בתחרות וינה 1926 (דרג ב'), חלק מקום 6-7 בתחרות ברמן 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 10-11 בתחרות מגדבורג בשנת 1927 (ניצח: רודולף שפילמן) , ניצח בתחרות לובק בשנת 1928, חלק מקום ראשון בתחרות המבורג 1930, הגיע למקום השני, אחרי הרברט הייניקה  בתחרות המבורג 1932 והגיע למקום השמיני בתחרות אאכן 1935 (האליפות השלישית של גרמניה, ניצח: קורט ריכטר).
שנמן ייצג את גרמניה באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט, ובאולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה.
בין היתר ניצח את יאן שולץ ואת יאנוש בלוג וסיים בתיקו עם גזה נאגי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק במספר תחרויות בינלאומיות בשחמט בהתכתבות.
ראזיה

תקציר העלילה

הסרט מתחיל בשנת 1982 בהרי האטלס, שם המורה עבדאללה, עקב לחץ של נציגי השלטון, צריך להפסיק ללמד בשפה הברברית בה מדברים תושבי המקום. שהוא מרגיש מאוכזב, מבואס וכאוב, הוא מחליט להיפרד מאהובתו יטו ולעזוב את המקום. הסרט ממשיך בשנת 2015, בה עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות נפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המודרני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר.
ולדימיר וואודסקי

קורות חייו

אביו אלכסנדר עמד בראש מעבדה במרכז האקדמי הרוסי למדע; אמו טטיאנה הייתה כימאית. וואודסקי למד באוניברסיטת מוסקבה, אך נשר מלימודיו בלי לסיים את התואר הראשון. עם זאת, המשיך לעסוק במתמטיקה, ובשנת 1992 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של דוד קשדן. את התואר קיבל ללא בקשה רשמית, בעקבות מספר פרסומים מובילים בתחום מחקרו.
וואודסקי למד את השפה הצרפתית באופן עצמאי, על מנת לקרוא טקסטים מתמטיים. בהמשך אף המשיך לחקור בנושאים אותם קרא בטקסטים אלו.
וואודסקי נפטר ב-30 בספטמבר 2017 בביתו שבפרינסטון.

תרומתו למתמטיקה

עסק לאורך חייו בתחומי מחקר שונים באלגברה. יחס עם פביאן מורל הציגו השניים תורת הומוטופיה של סכמות. בעזרת כלים שפיתח ממה שמוכר כיום בתור קוהומולוגיה מוטיבית, הוכיח את השערת מילנור הקושרת את תורת K האלגברית ותורת הקוהומולוגיה. בעקבות הישג זה, זכה במדליית פילדס בשנת 2002. מאוחר יותר, בשנת 2009, הכריז על הוכחה מלאה של השערת בלוך-קאטו, המכלילה את השערת מילנור, וידועה בתור ה-Norm residue isomorphism theorem.
באפריל 2016 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גטבורג השוודית.
זוהר יעקובסון

ביוגרפיה

יעקובסון נולדה בוואזן או אוזהן, (Ouazzane) בצפון מערב מרוקו, ליהודה ולונה ביתן. בשנת 1967, כשהייתה בת 12, עלתה יחד עם הוריה וארבעת אחיה ואחיותיה לישראל. המשפחה התיישבה בבאר שבע.
אב המשפחה יהודה היה חייט במקצועו. האם לונה עבדה במרכז טיפולי לילדים חרשים אילמים בבאר שבע, הם גידלו את חמשת ילדיהם בדירת שיכון בשכונה ד' צפון באר שבע.
אחים: יהושע ביתן (1956) היום רב קהילת יוצאי מרוקו בלוס אנג'לס, אסתר ביתן (1959) בעלת סטודיו לקרמיקה אמנית יוצרת ומורה בהרצליה, מיכל טאיטו (1961) פיזיותרפיסטית ומטפלת ברפואה סינית ויפנית ושלומי ביתן (1966) מהנדס תעשייה וניהול ניהל במשך 15 שנים את החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע.
בעלת תואר ראשון בפילוסופיה וספרות צרפתית באוניברסיטה בן-גוריון בנגב. הייתה פעילה חברתית בתנועת עודד, הצטרפה לקבוצת מייסדי תמ"י (תנועת מסורת ישראל), והייתה אקטיביסטית בתנועת המחאה הפנתרים השחורים.
זוהר נשואה (1979) ליענקל'ה יעקובסון, ואם לליאור (1982) וטל (1983–2009) מתגוררת בתל אביב.
בשנת 1984 הקימה את "תיאטרון הכיסא" לייצוג הצגות יחיד של יענקל'ה יעקובסון, "הסיסמה: עוגת קרם" (1986) פרס מסקין על הצגת היחיד, "מבט לאחור: האיש עם המעיל והכובע" (1989), "ניסו 1" (1993), "לאן אתה רץ" (2000).
בשנת 1990 הקימה את "זוהר יעקובסון – ייצוג והפקה בע"מ", סוכנות ייצוג לשחקנים, יוצרים, אמני במה, קולנוע, טלוויזיה וניו-מדיה מהגדולות והמשפיעות בישראל. הסוכנות הפכה לאורך השנים ועד היום למראה הרב תרבותית של ישראל. הסוכנות מייצגת את טובי השחקנים והיוצרים בתחום הקולנוע, טלוויזיה אמנותי ומדיה מסחרית כמו: אורנה בנאי, גורי אלפי, מילי אביטל, יהודה לוי, אניה בוקשטיין, רן דנקר, שני כהן, רועי בר-נתן, צחי גראד, חן אמסלם, מגי אזרזר, עלמה זק, זאב רווח, יחזקאל לזרוב, אושרי כהן, אקי אבני, ליאורה ריבלין, נועה תשבי, שירה האס ועוד רבים וטובים.

פעילות חברתית

בשנת 2010 הקימה ביחד עם יענקל'ה יעקובסון את "מרכז טל" לרפואה אונקולוגית אינטגרטיבית, לאחר שאיבדו את ביתם, טל ב 26/12/2009 בת 26 בלבד.
במרכז טל מציעים טיפולים ברפואה משלימה שנועדו לסייע בתסמינים של מחלת הסרטן והטיפולים בה. הטיפולים המשלימים מסייעים בשיפור איכות החיים על ידי הפחתת תסמינים כמו כאב, נוירופתיה, חולשה, גלי חום, בחילות ותסמיני מערכת העיכול מתח וחרדה. כמו כן, מרכז טל עורך מחקרים (קליניים ופרה קליניים) במטרה להוכיח את יעילות הטיפול האינטגרטיבי בהתמודדות עם מחלת הסרטן ותופעות הלוואי הנובעות מהטיפול הקונבנציונלי.
בשנת 2010 בני המשפחה תרמו והקימו בקמפוס ברושים לרפואה משלימה, אוניברסיטת תל אביב, את המרכז לתזונה בריאה ע"ש טל יעקובסון. 
משנת 2010 המשפחה מעניקה מדי שנה את פרס ע"ש טל יעקובסון פסטיבל Animix לסרט הסטודנטים הטוב ביותר.
בשנת 2015 יזמה והקימה את קהילת "חלאס סרטן" לצעירים שאובחנו כחולי סרטן. קהילת חלאסרטן מספקת מעגלים של תמיכה, הזדהות, השראה, חברות ורצון טוב, על מנת להעצים את כוחותיהם של המתמודדים הצעירים עם המחלה.
בשנת 2017 יזמה ביחד עם אייל שפרינגר וג'סיקה הלפרין את הוצאתו לאור של "בישולחיים" ספר מתכונים של תזונה מסורתית ככלי מסייע בטיפול בסרטן.
מנזר פראפונטוב

היסטוריה

המנזר הוקם בשנת 1398 על ידי פראפונט הקדוש שפעל ביחד עם קיריל בלאוזרסקי, שהיה גם הוא לקדוש. חשיבות המנזר גדלה בתקופת מרטיניאן הקדוש אשר התמנה בשנת 1447 לראש לאוורת השילוש-סרגייב. במחצית השנייה של המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16 הפך המנזר למרכז הדתי, התרבותי והאידאולוגי של האזור, ונודעה לו גם השפעה פוליטיקית. לצידו של מנזר קירילו-בלאוזרסקי היה מנזר פראפונטוב לאתר דתי אותו פקדו נציגי האצולה הרוסית וצארים, ומקרב נזיריו יצאו מנהיגי הכנסייה הרוסית באותה עת. בנוסף שימש המנזר כמקום גלותם של מתנגדי הממסד הדתי, כמו הפטריארך ניקון. 
המנזר נכבש על ידי הפולנים בתחילת המאה ה-17 ולאחר שחרורו הוקמו בו מספר כנסיות חדשות. 
עם העברת שרידי גופתו של מרטיניאן הקדוש אל המנזר, חשיבותו גדלה, ובבעלותו היו אדמות רבות בסביבה. מנזר פראפטוב החל שוקע במהלך המאה ה-18 ולבסוף נסגר לחלוטין על ידי הצאר פאבל הראשון בשנת 1798. הוא נפתח שוב כמנזר לנזירות בשנת 1904 ותפקד משך 20 שנים עד שנסגר על ידי הסובייטים בשנת 1924. מאז 1975 משמש המנזר כמוזיאון.
דזנג דזה

חייו

דזנג שן היה צעיר מקונפוציוס ב46 שנים. הוא היה יליד דרום העיר ווּ במדינת לוּ, ובנו של דְזֶנְג דְייֵן, אחד מהתלמידים הראשונים של קונפוציוס.
כאשר היה בן 16, משלח על ידי אביו ללמוד אצל קונפוציוס. מאוחר יותר החשיבו אותו הקונפוציאנים לתלמיד השני במעמדו, אחרי יֵן חְווֵי. על פי דְווָאן מוּצְה "אין נושא שהוא לא למד, הופעתו מכובדת, מוסריותו יציבה, מילותיו מפיחות אמון, לפני אדם גדול הוא מזדקף בגאוות כבוד עצמי, וגבותיו הן של אורך ימים." הוא היה ידוע בכיבוד ההורים שלו, ולאחר מותם של הוריו הוא לא יכל לקרוא את מזמורי האבל מבלי שיחשוב עליהם ויתרגש עד דמעות. הוא היה כותב פורה, וחיבר עשרה ספרים שמאוגדים ב"קלאסיקת הטקסים של דָאי הזקן". מסופר שהוא כתב או ערך את "הקלאסיקה של כיבוד הורים" תחת הנחיית קונפוציוס. הוא גם מקושר עם העברת "תורת הגדול". הוא קושר לראשונה לפולחן קונפוציוס ב-668 לספירה, אך ב-1267 הוא התקדם היות אחד מ"ארבעת המעריכים של קונפוציוס". התואר "המציג של העקרונות הבסיסיים של החכם" ניתן לו בתקופת שלטונו של גְ'יָאגִ'ינְג משושלת מינג, כאשר הוא קושר ליֵן חְווֵי.
דזנג דזה הקים אסכולה משלו ולימד את דְזְה סְה (קוֹנְג גִ'י), נכדו של קונפוציוס, שבתורו היה מורהו של מנציוס, ולפיכך התחיל שרשרת של מלמדי המסורות הקונפוציאניות האורתודוקסיות. הוא נחשב לאחד מארבעת החכמים של הקונפוציאניזם, ביחד עם יֵן חְווֵי, דְזְה סְה ומנציוס.

כיבוד הורים

דזנג שן היה ידוע בכיבוד ההורים שלו. אחרי מות הוריו הוא לא יכל לקרוא את מזמורי האבל מבלי לפרוץ בדמעות.
אגדה מפורסמת בשם "נשיכה באצבע וכאב בלב" שמצויה בספר "עשרים וארבעה כיבודי הורים" (二十四孝) מתקופת שושלת יואן מספרת על דזנג שן כי יום אחד בעת שאסף עץ להסקה, הופיעו אורחים בלתי קרואים בביתו, ואמו נשכה את אצבעה. באותו רגע חש דזנג דזה כאב חד בליבו. הוא מיד ידע כי אמו נזקקת לו, ומיהר הביתה אליה.

צאצאים

ב-1452 קיבלו צאצאי דזנג דזה וצאצאיהם של מנציוס, יֵן חְווֵי, ג'וֹאוּ דוּן-יִי וג'וּ שִׂי את התואר דוקטור חמש הקלאסיקות.
בטאיוון ישנה משרה בשם "פקיד הפולחן לדזנג דזה", אותו מחזיק צאצא של דזנג דזה. משרות דומות של פולחן לאב קדמון ידוע מוחזקות בידי צאצאי מנציוס, צאצאי יֵן חְווֵי, וצאצאי קונפוציוס.
סובו

היסטוריה

ההרכב הוקם ב-1995 בירושלים על ידי דניאל קרימן (גיטרת סלייד, מפוחית) ואסף גנצמן (שירה, בס) לאחר שהכירו בפאב הירושלמי מייקס פלייס 
בו דניאל היה מופיע על בסיס שבועי. בשנים הראשונות ההרכב הופיע והקליט בשם "Southbound Train", אך בהמשך השם שונה לקצר וקליט יותר. ב-1998 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה "Southbound Train" עם שירי בלוז קלסיים לצד קטעים מקוריים באנגלית.
SOBO היא גם להקת הבית של מייק'ס פלייס.
ב-2002 זכתה הלהקה במדליית זהב בפסטיבל הבלוז "דלטה נווי" בסנקט פטרבורג, רוסיה.
סובו הייתה הלהקה הישראלית הראשונה שייצגה את ישראל בתחרות הבלוז הבינלאומית IBC  בממפיס, ארצות הברית, בשנת 2004.
ב-2007 ניגנה הלהקה באחד מתוך שלושה מופעים מרכזיים בפסטיבל הבלוז במוסקבה. באותה שנה יצא לאור אלבומם השני שרוב השירים בו נכתבו על ידי גנצמן וקרימן בעברית ובאנגלית.
ב-2011 שבה הלהקה לפסטיבל הבלוז "דלטה נווי" בסנקט פטרבורג כמופע המרכזי. מאז הם מופיעים באופן קבוע ברוסיה, במדינות מזרח אירופה, גרמניה וצפון אמריקה.
ב-2013 הופיעה הלהקה בפסטיבל "בלוז אורל" ביקטרינבורג.
ב-2014 יוצא האלבום השלישי של הלהקה, "Catfish Boogie". סובו מופיעים בפסטיבל הבלוז באוסנבריק, גרמניה.
ב-2016 הופיעה הלהקה בפסטיבל הג'אז באילת.
ב-2017 השתתפה הלהקה בפעם השנייה בתחרות IBC  בממפיס, ועלו לגמר שהתקיים בתיאטרון אורפיאום  האגדי. באותה שנה ההייתה הלהקה למופע המרכזי באחד מפסטיבלי הבלוז הגדולים והחשובים באירופה - ראווה בלוז  בקטוביץ, פולין. כמו כן, באותה שנה גם יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "Single Barrel Shuffle". האלבום הופק והוקלט באולפנו של ירון בכר, אשר גם משתתף בו בנגינה על קלידים ופסנתר.
ב-2018 סובו הופיעו בחגיגת יום העצמאות של קנדה באדמונטון, אלברטה בהזמנה של אחד ממועדני הבלוז הוותיקים בקנדה Blues on Whyte.
במאי 2019 מתוכננות הופעות של סובו עם ג'ימי ברנס בארץ.

שיתופי פעולה

במהלך השנים שיתפה הלהקה פעולה עם נגני בלוז בולטים כגון סוני לנדרט, מרקוס קינג, אנה פופוביץ', קני "בלוז בוס" ויין , ג'ון לי הוקר הצעיר, אולי בראון, ג'יי סי סמית, אלוון ג'ונסון, Gov't Mule, רוברט לייטהאוז, קנדי קיין, לאורה צ'ווז, ליל ג'ימי ריד, שרון לואיס, שליחי הבלוז, שלמה מזרחי, לייזר לויד, סרגיי וורונוב(רו'), בלוז קומפני(גר') ורבים אחרים.
כימיא עליזאדה

קריירה

עליזאדה זכתה במדליית ארד בטאקוונדו בקטגוריית המשקל 57 ק"ג באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו כשגברה על יריבתה השוודית ניקיטה גלסנוביץ'. בזכות ניצחונה הייתה לאישה האיראנית הראשונה לזכות במדליה במשחקים האולימפיים. היא גם זכתה במדליית זהב בקטגוריית המשקל 63 ק"ג לנשים במשחקים האולימפיים לנוער בנאנג'ינג 2014. באליפות העולם שנערכה ב-2015, היא הביסה את ג'ייד ג'ונס, שזכתה במדלית הזהב באולימפיאדות של 2012 ו-2016. ב-2017 זכתה עליזאדה במדליית כסף באליפות העולם בטאקוונדו.
בשנת 2018 הייתה אמורה לשאת את הדגל במשחקי אסיה, אך בגלל פציעה בברך היא הוחלפה על ידי אלהה אחמדי.
איסטנופרט

איסטנופרט (או איסיס-נופרט, או איסיטנופרט, שמשמעותו במצרית עתיקה "איסיס היפה") הייתה אחת מנשותיו הראשיות של המלך רעמסס השני, ואימו של יורש העצר מרנפתח, שמלך לאחר מותו של רעמסס השני. היא חיה במאה ה-13 לפנה"ס. היא הייתה אחת מהנשים הבולטות בין הנשים המלכותיות של רעמסס השני, ביחד עם נפרטרי. לאחר מותה של נפרטרי, בערך בשנה ה-24 למלכותו של רעמסס השני, הפכה איסטנופרט לאישה הבכירה והראשית.

תאריה

תאריה כפי שהופיעו בכתובות היו: "לידי אצילה", "הגדולה לשבחים", "אם המלך", "גבירת כל שתי הארצות", "אשת המלך" ו"אשתו הראשית של המלך".
סרצנים

"סָרָצֶנִים" או "סָרָקֶנִים" (בלטינית: Saracen) היה הכינוי שנתנו הרומאים העתיקים לכל השבטים "הפראיים" שממזרח לאימפריה שלהם. בימי הביניים (בייחוד בתקופת מסעות הצלב) היה סרצנים הכינוי לערבים, לפרסים, לטורקמנים, ולמוסלמים בכלל בפי הנוצרים, בין אם מוצאם מחצי האי ערב, מאסיה הקטנה או מכל מקום אחר.
יש המשערים כי מקור המילה במונח הערבי شرقيين (שַׁרְקִיִין), שמשמעותו "מזרחיים", אך על פי המילון האנגלי של אוקספורד אין ודאות כי אטימולוגיה זו נכונה. על פי השערה אחרת מקור המילה הוא ב"מושרקה" כלומר משותף, במשמעות שותפיהם של הרומאים בשמירה על הלימס. בכתבים הנוצריים מבואר המונח כמכוון ל"אלו שאינם מצד שרה", לאמור צאצאי ישמעאל בן הגר. בזמנים מאוחרים יותר שימש המונח גם לציון שודדי ים מן הים התיכון.
האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה

האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה נוסדה בשנת 1996 במטרה לקדם את ההכרה והפעילות בנושאי מדע בדיוני ופנטסיה במדינת ישראל. היא מוגדרת כמוסד ללא כוונת רווח, וכל פעולותיה נעשות בהתנדבות.

היסטוריה והווה

האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה נוסדה בבית הסופר בתל אביב במאי 1996, בכנס בו השתתף הסופר הבריטי בריאן אולדיס. מייסדיה הם עמוס גפן, עמנואל לוטם ואהרון האופטמן, תומאס גודמן, אורציון ברתנא, אבי כץ ואבנר פרידמן (אשר יזם את הקמתה ונרשם כחבר הראשון בה). 
כחלק ממטרותיה, האגודה תמכה ותומכת בפעילויות מקומיות ברוח זו, ובכללן פעילויות תאים מקומיים, מועדוני קריאה בכל הארץ וסדנאות כתיבה.
מרוץ עכברים

מרוץ עכברים הוא ביטוי המתאר מרדף אינסופי שנועד מראש להיכשל או שהוא חסר תועלת. הביטוי מדמה את בני האדם לעכברים הרצים להשיג גבינה, אך ללא הצלחה. לרוב, הביטוי מתייחס לרצון להתקדם כלכלית ולהתעשר. המרוץ מתאר תהליך מתיש פיסי ונפשית שדומה לאורח חיים שאינו מאפשר מנוחה ורגיעה.
בוריס פודולסקי

ילדות ולימודים אקדמיים

פודולסקי נולד ב-1896 למשפחה יהודית ענייה בטאגאנרוג שבאימפריה הרוסית. ב-1913 היגר לארצות הברית. לאחר שקיבל תואר בוגר בהנדסת חשמל מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1918, שירת בצבא ולאחר מכן עבד בחברת החשמל של לוס אנג'לס. ב-1926 קיבל תואר מוסמך במתמטיקה מאוניברסיטת דרום קליפורניה. ב-1928 הוענק לו תואר דוקטור בפיזיקה תאורטית מטעם המכון הטכנולוגי של קליפורניה.

קריירה

במסגרת מלגה של המועצה הלאומית למחקר, פודולסקי בילה שנה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואחר כך שנה באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1930 חזר אל המכון הטכנולוגי של קליפורניה לעבוד עם ריצ'רד ס. טולמן במשך שנה. לאחר מכן עבר למכון האוקראיני לפיזיקה וטכנולוגיה בחרקוב שבברית המועצות, שם עבד בשיתוף עם ולדימיר פוק, פול דיראק (שהיה שם בביקור) ולב לנדאו. בשנת 1933 חזר לארצות הברית עם מלגה מטעם המכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
במכתב מ-10 בנובמבר 1933 לאברהם פלֶקסנר, המנהל-המייסד של המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, תיאר איינשטיין את פודולסקי כ"אחד המבריקים ביותר מבין הצעירים שעבדו ופורסמו עם פול דיראק". ב-1935 כתבו איינשטיין ואחרים במכון מכתבי המלצה לפודולסקי, שהופנו אל לואיס ט' מור, דקאן בית הספר ללימודי מוסמכים של אוניברסיטת סינסינטי, ובו כתב איינשטיין: "אני שמח לספר לך כי אני מעריך מאוד את יכולותיו של פודולסקי ... הוא חוקר עצמאי בעל כישרון שאינו מוטל בספק". בשנת 1935 קיבל פודולסקי משרה כפרופסור לפיזיקה מתמטית באוניברסיטת סינסינטי. ב-1961 עבר לאוניברסיטת זייווייר (Xavier) שבסינסינטי, שם עבד עד מותו ב-1966.

עבודתו

במסגרת עבודה עם אלברט איינשטיין ונתן רוזן הגה פודולסקי את הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן. מאמר מפורסם זה עורר דיון על הפירוש של מכניקת הקוונטים, שהגיע לשיאו עם משפט בל ועם הופעת תורת האינפורמציה הקוונטית.
בשנת 1933 ביקשו פודולסקי ולב לנדאו לכתוב ספר לימוד על אלקטרומגנטיות המתחיל בתורת היחסות הפרטית ושם דגש על הנחות תאורטיות לעומת חוקים שמקורם בניסוי. פרויקט זה לא נשא פרי, בשל חזרתו של פודולסקי לארצות הברית. על אותו בסיס, חיברו פודולסקי וקייזר קוּנץ את "יסודות האלקטרודינמיקה" (1969), שבנו של פודולסקי, רוברט, תרם לו את רוב השאלות שבסוף כל פרק.

ריגול

בספר משנת 2009 בשם "מרגלים: עלייתו ונפילתו של הק.ג.ב.באמריקה" (Spies: The Rise and Fall of the KGB in America), מזוהה פודולסקי כמרגל בזמן מלחמת העולם השנייה. על פי הנטען שם, פודולסקי התקשר עם המודיעין הסובייטי והמליץ לברית המועצות על עיבוד אורניום-235. כפי שנראה ממסמכי הק.ג.ב. ומסמכי וינונה פודולסקי פעל תחת שם קוד "קוונטום", והעביר כנראה לידיעת הסובייטים מידע שצבר מהמגעים שלו בקהילה המדעית: משוואות כימיות מורכבות על תהליך של דיפוזיה גזית כדי להפריד אורניום-235 משאריות אורניום-238 לא רצויות. על פי מקורות סובייטיים שנותחו לאחרונה על ידי היסטוריונים, בניגוד למרבית המרגלים הסובייטיים שפעלו בארצות הברית, שהעבירו מידע רק מטעמים אידאולוגיים, נראה כי פודולסקי העביר את המידע הזה תמורת מחיר (300 דולר).

בתרבות

דמותו של פודולסקי מגולמת על ידי השחקן ג 'ין סאקס בסרט ההוליוודי אהבה אטומית ‏ (1994).
Earth Angel (Will You Be Mine)

רקע

השיר נכתב על ידי ג'סי בלוויין וקרטיס ויליאמס שנת 1954.
השיר הוקלט לראשונה על ידי להקת הדו-וופ האמריקנית The Penguins. השיר הוקלט בביתו של אחד מחברי הלהקה אשר בחלקה הדרומי של לוס אנג'לס.
מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים

מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים הוא מכון מחקר, הפועל במסגרת בית הספר ע"ש פדרמן למדיניות ציבורית וממשל, באוניברסיטה העברית בירושלים. לראשו התמנה אפרים הלוי, לשעבר ראש המוסד וראש המועצה לביטחון לאומי.
המרכז הוקם רשמית בשנת 2003, וייעודו ליזום בדיקות ומחקרים יישומים, הנוגעים לבעיות יסוד של המדינה - בראייה אסטרטגית ומדינית. המרכז משתף פעולה עם אוניברסיטאות ומכוני מחקר נוספים בישראל, בין היתר במחקר חדש, שנערך על ידי פרופ' אריה רטנר ראש המרכז לחקר פשיעה, משפט וחברה באוניברסיטת חיפה. במחקר זה נמצא שקיימת ירידה חדה באמון הציבור במערכת המשפט, והוא זכה לאזכורים רבים בעת פרסומו (ביולי 2007).