google/wiki40b huggingface dataset:
סאו טומה ופרינסיפה

יחסי חוץ

עד עצמאותה בשנת 1975, הייתה סאו טומה ופרינסיפה, כמושבה פורטוגזית, בעלת קשרים דיפלומטיים מעטים למעט אלו עם פורטוגל. בעקבות עצמאותה, הממשלה החדשה ביקשה להרחיב את יחסיה הדיפלומטיים. בשנים הראשונות, בלט בעיקר שיתוף עם מושבות פורטוגזית ביבשת אפריקה, ובמיוחד עם אנגולה. יחסים טובים ביבשת עם מדינות נוספות, ישנם בעיקר עם גבון והרפובליקה של קונגו. בדצמבר 2000, הצטרפה הסאו טומה ופרינסיפה לאיחוד האפריקאי, לאחר שצעד זה אושר על ידי האספה הלאומית.
בדצמבר 2016 הודיע משרד החוץ של סין, כי סאו טומה ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם טייוואן.
ממשלת סאו טומה ופרינסיפה שומרת בדרך כלל מדיניות חוץ המבוססת על נייטרליות, ורצון לשיתוף פעולה עם כל מדינה המוכנה לסייע בפיתוח הכלכלי של המדינה. בשנים האחרונות, קיים דגש רחב יותר ויותר על קיום קשרים עם ארצות הברית ומדינות מערב אירופה. המדינה חברה כיום במספר ארגונים בינלאומיים בנוסף לחברות באיחוד האפריקאי, וביניהם אפשר למנות את ארגון הסחר העולמי, ארגון התיירות העולמי וארגון הימאות הבינלאומי.

דמוגרפיה


בשנת 2010 הוערכה האוכלוסייה בכ-163,784 נפש, כאשר מתוכם 157,000 גרים על סאו טומה ו-6000 הנותרים גרים על פרינסיפה. כל התושבים הם צאצאים של אנשים שהובאו לאיים על ידי פורטוגל משנת 1470 ואילך.
השפה הדומיננטית שמהווה גם השפה הרשמית היא הפורטוגזית. ישנו גם שימוש בשפות קריאוליות. צרפתית ואנגלית נלמדות כשפות זרות במערכת החינוך. 82% מהתושבים משייכים עצמם לנצרות, מתוכם כ-71.9% לנצרות הקתולית, ו-10.2% לשאר הזרמים. 17.9% משייכים עצמם לדת אחרת או חסרי דת.
עבד אל-קאדר אל-חוסייני

מותו

עבד אל-קאדר אל חוסייני נהרג בקרב הקסטל, באזור מצודת הקסטל, בזמן ניסיון כיבוש המקום במסגרת הניסיונות להסרת המצור מעל ירושלים. בתום התקפת הכוחות הערביים, בלילה שבין 7 ל-8 באפריל 1948, עם שחר, התקרב עבד על-קאדר אל-חוסייני עם שניים מלוחמיו, שנשאו מטעני חבלה, לעבר עמדת הפיקוד של חטיבת עציוני. הרס"פ שהיה בעמדה הבחין בדמויות וירה לעברן. חיפוש בגופות, שערך מפקד כוחות הקסטל מרדכי גזית, העלה כי אחת מהגופות הייתה זו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני.
את מקומו של חוסייני בראש ה'ג'יהאד אל מוקאדס' תפס אבראהים אבו דיה. מותו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני המריץ בתחילה את הכוחות הערביים, אשר כבשו במהירות את המצודה. אולם זו חזרה לידי הפלמ"ח כאשר יחידה שנשלחה לכבוש את המצודה מצאה אותה ריקה; הכוחות הערביים היו עסוקים באותה עת בהלוויתו של אל-חוסייני. בשל ההערצה הרבה אליה זכה, נקבר אל-חוסייני על הר הבית, באחוזת קבר בדאר אל-ח'טיב, מאחורי החומה המערבית של החרם א-שריף (מצפון לרחבת התפילה של הכותל המערבי). הלווייתו הייתה גדולה והשתתפו בה עשרות אלפי מתאבלים. מותו נחשב מכה מוראלית קשה לכוחות הערביים הבלתי סדירים.
אלן רמזי (משורר)

קורות חיים

אלן רמזי נולד בלידהילס שבלאנארקשייר, והיה בנם של ג'ון רמזי (John Ramsay) ושל רעייתו אלי סאוור (Alice Bower). רמזי למד בבית הספר הקהילתי של קרופורד עד שאימו נפטרה בשנת 1700. בשל פטירתה, בשנת 1701 החל לעבוד כשוליה אצל יצרן פאות באדינבורו. בשנת 1712 נשא לאישה את כריסטיאן רוס (Christian Ross), והחל לעבוד כיצרן פאות. לבני הזוג נולדו שישה ילדים. בכור ילדיהם אלן רמזי היה לצייר דיוקנאות ידוע.
בשנת 1707 היה אחד ממקימי מועדון איזי (the Easy Club), והחל לכתוב שירה. בשנת 1715 הפך למשורר המועדון. מועדון זה הוקם לאחר האיחוד עם בריטניה וחבריו היו יעקובנים שהתנגדו לאיחוד זה. חברי המועדון השתמשו בשמות בדויים ספרותיים. רמזי השתמש בתחילה בשם איזאק ביקרסטאף (Isaac Bickerstaff) על פי דמות מספרו של ריצ'רד סטיל. בהמשך בחרו חברי המועדון בשמות בדויים סקוטיים ורמזי בחר בשמו של הסופר הסקוטי גאבין דגלס (Gavin Douglas)
בשנת 1716 פרסם את היצירה Christ's Kirk on the Green שמקורה בכתב ידי באנאטיין, עם הערות ותוספות משלו, ובשנת 1718 החל לפרסם את שיריו, ושנה לאחר מכן פרסם את אוסף "השירים הסקוטיים" (Scots Songs). הצלחת השירים הביא לפרסומם של שירים נוספים בשנת 1722.
בין השנים 1724–1727 פרסם שני אוספים של שירים סקוטיים - חלקם פרי עטו של רמזי, חלקם מאת חבריו וחלקם בלאדות ידועות. שירים אלה פורסמו תחת השם "אוסף שולחן התה" (The Tea-Table Miscellany). אוסף שירים סקוטיים שנכתבו לפני שנת 1600 פורסם על ידי רמזי תחת השם "ירוק העד" (The Ever Green).
בשנת 1725 פרסם רמזי את יצירתו "הרועה העדין" (The Gentle Shepherd) - הידועה ביצירותיו. יצירה זו זכתה להצלחה רבה, והוצגה כאופרה בשנת 1729.
בשנת 1726 פרסם בעילום שם את האוסף "שירים באנגלית ובלטינית על קשתים וחברת הקשתים המלכותית" (Poems in English and Latin, on the Archers and Royal Company of Archers, by several Hands).
אוסף שיריו השלם של רמזי פורסם בלונדון בשנת 1731 ובדבלין בשנת 1733.
אשתו של רמזי נפטרה בשנת 1743. 
בשנת 1755 עזב את חנותו ועבר להתגורר על מדרון קאסל רוק (Castle Rock), במבנה אשר נקרא עד היום "בקתת רמזי". 
רמזי נפטר ב-7 בינואר 1758 ונקבר בחצר כנסיית גרייפריירז (Greyfriars Kirkyard) באדינבורו.
חיים זליגמן

חייו

נולד בשם היינץ אלפרד זליגמן בעיר קרלסרוהה שבמחוז באדן בגרמניה, בן לאוסקר זליגמן ותיאה (תרזה) לבית דוקס, שניהם צאצאים למשפחות שעסקו בבנקאות. חיים היה האח השני מתוך חמישה אחים ואחיות. הוא למד בגימנסיה ההומניסטית ע"ש ביסמרק בקרלסרוהה, ואביו ראה אותו כממשיך דרכו בעסקי הבנקאות המשפחתיים.
חיים הצעיר לקח חלק בפעילות התנועות הציונית קדימה והחלוץ, ולאחר תקופת הכשרה חקלאית בשווייץ, עלה לארץ ישראל על גבי ספינת המעפילים "גליל", ב-1935.
לאחר העלייה, הצטרף זליגמן לקיבוץ גבעת ברנר, והיה מחברי קבוצת חירות, וממייסדי הקיבוץ. בתקופה זו עסק הקיבוץ בעיקר בחקלאות.
ב-1939 נישא זליגמן לשפרה גורביץ', חברת הקיבוץ שעלתה מליטא. מנישואים אלו נולדו להם שלושה ילדים: משה, מימי ויגאל. 

זליגמן התגייס לשורות הפלמ"ח בשנים 1941-1945.

בתקופה מאוחרת יותר, נודע לחיים, כי במקביל, המשפחה שנשארה בגרמניה סבלה מן המשטר הנאצי. ב-22 באוקטובר 1940, גורשה המשפחה במשלוח שכלל כ-7,500 יהודים מן המדינות באדן, פפאלץ ווירטמברג. המשלוח שהיה במסגרת תוכנית מדגסקר של אייכמן, היה למחנה המעצר גירס בצרפת של וישי. אביו נספה ב-1941, ואימו תיאה נפטרה בבית החולים בקורזה שבצרפת, ב-1947, לאחר שחרור המחנה. אחיו, ורנר והרברט הובלו לאושוויץ ושם נרצחו.
אחיו ארנסט ואחותו סופי, הצליחו להימלט ועלו לארץ בתום מלחמת העולם השנייה.
חיים שירת כשליח מטעם תנועת הנוער הבונים בצרפת, וסייע ליהודים צעירים, חלקם יוצאי מדינות צפון אפריקה לעלות לארץ ישראל. ב-1957 החל את לימודיו. תחילה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן באוניברסיטת תל אביב. בקיבוץ עבד כמחנך, מזכיר הקיבוץ ומנהל בית הספר היסודי.
שינוי דפוסי הקיבוץ מחברה אינטימית ושיתופית לחברה גדולה, הביא אותו לנתח את השורשים שעמדו בבסיס החברה הקיבוצית, מחקרו כלל הן את הרעיונות והן את ההישגים של החברה הקיבוצית בארץ ישראל.
הוא היה חוקר ושותף ביד טבנקין של התנועה הקיבוצית, ובשולחן הקומונות הבינלאומי. את הדוקטורט שלו כתב באוניברסיטת בילפלד הגרמנית. והיה ממייסדי חוג אורפלד.
זליגמן נפטר ב-25 בספטמבר 2009 כשהוא בן 96. הוא נטמן לצד אשתו, בבית העלמין בגבעת ברנר בערב יום הכיפורים התש"ע.
צבוע חום

תיאור פיזי

צבוע חום בוגר מגיע למשקל של עד 50 ק"ג ורוחבו בין כתפיו הוא 70.6–86.8 ס"מ. בניגוד לצבוע מפוספס, לרוב אין הבדלי גודל בין הזכר לנקבה. פרוותו ארוכה ומדובללת, בעיקר באזור הגב והזנב, וצבעה חום כהה או שחור ברוב חלקי הגוף. צבע הפרווה בקדמת גופו הוא אפור, והרגליים מפוספסות באפור וצהוב. הפרווה באזור הצוואר והגב עשויה להזדקף ולשוות לו מראה גדול יותר. הוא מצויד בלסתות רבות עוצמה המסוגלות לשבור עצמות קשות שטורפים אחרים אינם מסוגלים לשבור, אף שיכולת זו נשחקת עם השנים. גולגולתו גדולה יחסית לזו של שאר הצבועיים.

תפוצה ובית גידול

בית גידולו של הצבוע החום מצוי בדרומה של יבשת אפריקה, במדינות בוטסואנה, דרום אפריקה, זימבבואה, נמיביה ומוזמביק. ריכוזי האוכלוסייה הגדולים ביותר הם באזור מדבר הקלהרי בנמיביה ולאורך החוף המערבי של המדינה. הצבוע החום מותאם לתנאי המדבר אך מעדיף את האזורים ההרריים והסלעיים, בהם הוא מוצא מחסה תחת העצים והשיחים בשעות היום.

התנהגות ותזונה

הצבוע החום הוא בעל חיים חברתי החי לרוב בקבוצה המונה זכר אחד, נקבה אחת וגורים, אף על פי שנצפו גם להקות המונות מספר זכרים ונקבות ביחד. מעריכים שבמצב זה קיים זכר דומיננטי אחד לפחות. הצבועים שומרים על מדרג חברתי ברור באמצעות מצגי איום הדדיים ומאבקי כוח לא אלימים. הלהקה שומרת על טריטוריה קבועה המשתרעת על פני 200–900 קמ"ר באזורי המדבר, אך באזורים המיושבים על ידי האדם שטחה מצטמצם לכמה עשרות קמ"ר בלבד. סימון הטריטוריה מתבצע על ידי ריח. הגירה של צבועים נפוצה, בעיקר בקרב הצעירים, המחפשים קבוצות משלהם בהגיעם לבגרות.
הצבוע החום פעיל בלילה ולרוב אוכל נבלות, אך מתקיים גם מתזונה של מכרסמים, חרקים, ביצים ופירות. לעיתים נדירות הוא טורף בעלי חיים גדולים יותר כמו אנטילופות ושועלים. במהלך החיפוש אחר מזון, עשוי צבוע בודד לנדוד למרחק של יותר מ-30 ק"מ בלילה אחד, כשהוא מסתמך על חוש הריח המפותח שלו לאיתור פגרים.

רבייה

נקבת הצבוע החום מתייחמת לראשונה בגיל שנתיים ולאחר מכן כל שנה, מחודש מאי עד אוגוסט. ההזדווגות מתרחשת לרוב בין צבועים מקבוצות שונות ולא מאותה קבוצה כמו אצל הצבועון, והזכרים מאותה קבוצה אינם מפגינים התנגדות ואף מסייעים לנקבה בגידול והאכלת הצאצאים. לרוב ממליטה רק הנקבה הדומיננטית, אך אם ממליטה נקבה נוספת, הן מסייעות זו לזו בגידול הגורים. ההריון נמשך כמאה ימים ובסופו ממליטה הנקבה בין צאצא אחד לחמישה, בתוך מאורה המוסתרת מטורפים. הגורים שוקלים כקילוגרם אחד עם לידתם ופוקחים את עיניהם לראשונה לאחר שמונה ימים. בגיל שלושה חודשים הם עוזבים את המאורה ועד גיל 14 חודשים הם נגמלים מחלב.

שימור

אוכלוסיית הצבוע החום מוערכת ב-5,000 עד 8,000 פרטים, ונשקפת לו סכנה בשל יחסם השלילי של התושבים המקומיים, הרואים בו סכנה למקנה, אף על פי שמקרי טריפה על ידי צבועים חומים הם נדירים יחסית. הרעלות ומלכודות גרמו במשך השנים לדילול האוכלוסייה, כמו גם התפשטות החקלאות, המצמצמת את שטחי הצבועים וכופה עליהם מגע תכוף יותר עם האדם. עם זאת, יכולת ההסתגלות המהירה של הצבוע החום ושרידותו באזורים חקלאיים נותנת תקווה למאמצי השימור. כיום הוא מוגדר כקרוב לסיכון על ידי ארגון IUCN.
יונה צליוק

יונה צַלְיוּק (1903 – 1990) הייתה ציירת ישראלית.

ביוגרפיה

צליוק נולדה באודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית בשנת 1903. בשנת 1905 עלתה לארץ ישראל. לאחר לימודיה ב"בצלאל" למדה באקדמיה הממלכתית לאמנות בברלין, ובשנות ה-20 למדה בפריז אצל אנדרה לוֹט (Lhote) והושפעה מן האמנות המודרניסטית. בפריז עבדה למחייתה ברישום אופנה. בשנת 1926 שבה לארץ והייתה חלק מדור האמנים המודרניסטים של "תקופת מגדל דוד".
השתתפה בחלק מתערוכות "האוהל", ואחר כך מיעטה לצייר. נפטרה בשנת 1990.
נחל נדר

נַחַל נֵדֶר הוא נחל בהר הכרמל באזור הכרמל הגבוה. תחילתו  ליד שכונת דניה בחיפה ליד קו פרשת המים וכביש 672 והוא זורם  על הצלע המערבית של הכרמל לכוון דרום מערב ונשפך לנחל גלים באזור מדרום לטירת כרמל. שמו של הנחל ניתן לו על פי שמו הערבי של המעיין "עין-נד'יר" שממשמעותו אינה ידועה. שפך הנחל וגדותיו הם אתרי פריחה לאירוס ארצישראלי, כלנית מצויה, חצב מצוי ועוד. אופי הצמחייה בנחל הוא חורש ים תיכוני שחלקו נפגע בשריפה שהתרחשה בשנת 1989. בערוץ הנחל עובר שביל מסומן שחור. ב-12 בדצמבר 2010, הוכרז שטח של 203.7 דונם בנחל כגן לאומי והוא הרחבה צפונית לפארק הכרמל.

המאבק על נחל נדר

מזה מספר שנים מתנהל מאבק של גופים ירוקים ובראשם ארגון מגמה ירוקה מאוניברסיטת חיפה והחברה להגנת הטבע כנגד תוכניות בנייה של רבי קומות וקאנטרי קלאב בנחל. תוכנית בנייה באזור אושרה עוד בשנת 1977. ב-8 באפריל 2010 החליטה מועצת עיריית חיפה לדחות את תוכניות הבנייה בנחל ולהחזירן לדיון נוסף  בוועדה המקומית לתכנון ובנייה. הדחיה נעשה בעקבות המאבק הציבורי בנושא. תוספת ההרחבה של הגן הלאומי בנחל נדר יכולה למנוע פתוח עתידי של בינוי ותשתיות באזור.

עין קדם

בעבר היו בנחל שלושה מעיינות מתוכם שני מעיינות  "עין נדר" ו"עין קנים"  התייבשו. המעיין השלישי הוא  "עין קדם" הנובע כ-400 מטר לפני שפכו של נחל נדר לנחל גלים. זהו מעיין שכבה  הנובע משתי ניקבות חצובות שנחצבו בעת העתיקה כנראה כדי להגביר את שפיעת המעיין. השכבה  האטומה היא של טוף געשי רך בצבע אפור ירקרק, והשכבה מעליה היא של סלע גיר הבנוי ממאובני נֶריִנֵיאוֹת. הימצאותן מעידה על התפתחותה של שונית רודיסטים בעבר. מי המעיין נובעים מקו המגע בין שתי השכבות. מי המעיין היו מקור המים העיקרי של הכפר הערבי א-טירה. ברצפת הניקבה הימנית חצובה תעלה ממנה זורמים מי המעיין החוצה, הניקבה השמאלית חסומה בקיר בטון שהמים מצטברים מאחוריו וזורמים החוצה דרך צינור היורד במורד הנחל. בצמוד לצינור נמצאים שרידי אמת מים קדומה שבתוכה צינור חרס, כנראה מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית אשר הובילה בעבר את מי המעיין ליישוב הקדום  ששכן במקום. מדרום למעיין במרחק של כ-50 מטר צומח עץ שקמה גדול. בחפירה ארכאולוגית שנערכה בנחל גלים בשנת 2000, נמצאו שרידים של שלוש אמות שהובילו מים מעין קדם לכפר א-טירה. אמות אלה נסקרו על ידי אברהרד פון-מולינן שסקר את הכרמל ותעד את ממצאיו בין השנים 1908-1907.
Data Access Object

בתכנות מוכוון עצמים, תבנית Data Access Object (בקיצור DAO) היא תבנית עיצוב המשמשת כממשק מופשט למסד נתונים או למנגנון אחסנת נתונים דומה. התבנית מספקת פעולות מוגדרות מבלי לחשוף את דרך המימוש ומפרידה את האופן שבו ניגש היישום לנתונים, מיצוגם במסד נתונים מסוים. ליישום, הנתונים מוצגים כטיפוסים ואובייקטים עסקיים.
דור פלס

ביוגרפיה

פלס בוגר תואר ראשון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במגמת בימוי. ביים מספר הצגות במסגרת תיאטרון האוניברסיטה.
"אחר צהריים קסום" מאת וולפגאנג באואר בתרגום שמעון לוי עיבוד ובימוי 2001 (עם השחקנים: ג'וש שגיא ואלחי לויט). "דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו" מאת פדריקו גרסיה לורקה, בתרגום רנה ליטוין 2002 (עם איציק כהן)
כשחקן תיאטרון הופיע בהצגות: "זינגר" בבימוי מיכה לבינסון ו"שלוש אחיות" בבימוי גדליה בסר (תיאטרון באר שבע), "סינים סינים" בבימוי ניקו ניתאי (תיאטרון הסמטה), "שמוליק של זהרה" מאת חגית רכבי ניקוליבסקי (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער), ו"הנציב" (החאן הירושלמי).
ביים בתיאטרון הבימה את ההצגה "ליזליזה". בתיאטרון הסמטה ביים את "ברבוניות" (בהשתתפות: מיכאל כורש, מיכל ורד, יואב בר-לב), "אוטוסטראדה" (בהשתתפות: משה איבגי, שירה פרבר) ו"ווקמן" (בהשתתפות: ליאור מילר, ואורן שבו). בתיאטרונטו ביים את "שיחה ממתינה" שחקנית ענת ברזילי, ובסטודיו למשחק בחולון את "מכון ליווי". השתתף בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא, בו ביים את "הזולה של דדי" (שחקנים:הילי ילון ויניב מויאל) ו"קרדיט" שחקנים: יהודה מור, קארין אופיר. השפעת קרני גמא על ציפורני החתול, "משהו יפה" ו"הבחורים בדלת ממול" מאת תום גריפין. במסגרת האקדמיה לאמנויות המופע
פלס כיהן 15 שנה כמנהל האמנותי ובמאי הבית של התיאטרון העירוני נתניה, במסגרתו הקים סדנאות תיאטרון וביים את ההצגות: "המין השני", "איפה הכסף", "הפרדס" (מאת יוסף בר יוסף), "רק אתמול נולדה", "שמונה נשים", "הצעת נישואין" (מאת צ'כוב), "הורים איומים" (מאת ז'אן קוקטו), "אל תקרא לי מותק", "קערת עץ", "מים גנובים" (פלס זכה בפרס הבימוי בפסטיבל "כל הארץ במה" על הצגה זו, שזכתה גם בפרס ההצגה הטובה ביותר, ובעקבות זאת היא הוצגה גם בתיאטרון צוותא), "תיאטרון בסלון", "קלפנים" (מאת ניקולאי גוגול), "הניחוח של חנה", ופסטיבל אקט 2 בחיפה.
פלס ביים הצגות ומופעים נוספים שהוצגו בבימות שונות: "צחצ'ח" (מופע של צח חרמון), "אחת ולתמיד" (מופע של הדר לוין), "עסקה משפחתית", "הבית שאני אוהב", "אהבה ראשונה", "רימון בין לבבות" (בהשתתפות:יוסי עיני ואורן שבו, "שרוט", "על אנשים והמצאות", "מכות" (הצגה לנוער בכיכובם של אורן שבו ויניב פולישוק), "לב חדש", "סקופ", "העמק הירוק", "סתם בצחוק", "נחש במתנה", "עצבוני שכמוני", "החיים הטובים"(בהשתתפות: ישראל גוריון, "שמוליק של זוהרה" (מאת חגית רכבי), "נשף הגנבים" (מאת ז'אן אנווי) ו"חנה סנש" (מאת אהרון מגד).
פלס ביים גם שתי הצגות מחול, "מדברים ברגליים" ו"היער הנעלם".
ביים מספר הצגות גם בארצות הברית, במישיגן ובפנסילבניה.
פלס הופיע כשחקן גם בקולנוע, בסרט "אקסימו לימון"] ובסרט "פרא" בבימוי יורם גל (1999). בטלוויזיה שיחק פלס בסדרות "האישה באפור", "רמת אביב ג'" (1995), "קריאת כיוון", "אורחי דין" ו"האי" (2007). כן שיחק בסרטי סטודנטים ובפרסומות.
כיום פלס מביים הצגות ומעביר סדנאות תיאטרון. במקביל מביים, מלמד משחק ושיעורים באמנות הלחימה אייקידו, שבה יש לו חגורה שחורה בדרגת דאן 4, באקדמיה לאמנויות המופע ובבתי ספר בתל אביב.

חיים אישיים

פלס גרוש ואב לשלושה.
ב-25 ביולי 2014 נפל בנו רועי, קצין בנח"ל, בעת מבצע צוק איתן.
שושלת

שושלת היא שורה של שליטים השייכים לאותה משפחה, הנמשכת במשך דורות רבים. שושלת, העוברת בדרך כלל רק דרך הצאצאים הזכרים, נקראת גם "בית" (בעיקר באירופה), כגון בית הבסבורג. המונח משמש לעיתים גם כדי לתאר את התקופה בה אותה משפחה שלטה, או את האירועים והאופנות של אותה התקופה, למשל "אגרטל שושלת מינג" או סגנון טיודור. היסטוריונים 
בדרך כלל נוהגים להתייחס להיסטוריה של מדינה מסוימת בתוך מסגרת של רצף שושלות, במיוחד באומות כמו סין, מצרים העתיקה וממלכת פרס. רוב ההיסטוריה הפוליטית של אירופה הושפעה או נשלטה על ידי שושלות כמו השושלת הקרולינגית, השושלת הקאפטינגית, שושלת הבסבורג, שושלת סטיוארט, שושלת הוהנצולרן ושושלת רומנוב. 
עד המאה ה-19 היה זה מובן מאליו שאחד מתפקידיו הלגיטימיים של המלך היה להגדיל את שושלתו, כלומר, להגדיל את שטחיהם, עושרם וכוחם של בני משפחתו.
"נישואים שושלתיים" הם כאלו שנענים לחוקים ולהגבלות של השושלת כך שלצאצאים של אותם נישואים תישאר זכות הירושה וזכויות מלכותיות אחרות.
זלמן רונקיל (השני)

רבי שלמה זלמן רונקיל (או רונקֶל; נפטר בשנת ה'שכ"ב, 1562) היה רב ולמדן מחכמי קראקא בדורו של הרמ"א.

ביוגרפיה

נולד לרב יואל רונקיל מצאצאי רבי זלמן רונקיל אב"ד מגנצא. למד בישיבה בפדובה אצל רבי אברהם מינץ בנו של רבי יהודה מינץ, נישא לרייזל קצנלנבוגן, נכדת רבו, בת חתנו רבי מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה).
עמד לימין רבו, רבי אברהם מינץ בעת המחלוקת עם רבי יעקב פולק, ומוזכר לגנאי ב"כתב החרם" שהוציא האחרון נגד רבו.
הוא נפטר בקראקא בשנת ה'שכ"ב, 1562, ונקבר בה. בנו היה רבי חיים, וצאצאיהם כונו ח"ר על שם בנו ואשתו: חיים רייזל'ס.
יש המייחסים לו את החיבור "חתן דמים" (פראג שס"ה), אך כבר הוכיח יצחק יודלוב שהזיהוי שגוי וכי המחבר הוא רבי זלמן רונקיל הראשון.
סבון

סבון הוא תערובת דטרגנטים פעילת שטח המיועדת לניקוי הגוף, לכביסה או לניקיון כללי. בדרך כלל סבון נמכר בצורה מוצקה של פיסות מרובעות או מעוגלות או בצורה נוזלית בבקבוקים (בדרך כלל סבון לידיים ולשטיפת כלים).
סבונים רבים מיוצרים מתערובת של מלחים נתרניים או אשלגניים של חומצות שומן, הנוצרים בתהליך הנקרא סיבון (בלעז: סַפּוֹנִיפִיקַצְיָה): בתגובה של אסטרים של חומצות שומן (מסורתית, נעשה שימוש בטריגליצרידים) עם בסיסים (כנתרן הידרוקסידי או אשלגן הידרוקסידי), בטמפרטורה של 80-100°C. האסטר עובר הידרוליזה ומתקבלת תערובת של כוהל ומלח חומצת שומן, המהווה סבון גולמי. כאשר בתהליך הייצור מחליפים את חומצת השומן בסולפט (מלח של חומצה גופרתית), התוצר הסופי ידוע בשם אל-סבון.

היסטוריה

השימוש באפר צמחים יחד עם שומן מהחי לייצור סבון היה ידוע במשך אלפי שנים. בתהליך שריפת האפר נותרים מלחי אשלגן כאשלגן פחמתי. כבר בימי קדם ידעו שכאשר מבשלים שומן בתמיסה של מים ואפר, מתקבלת תמיסה סמיכה, המסוגלת לסלק כתמים. העדויות הקדומות ביותר לסבון הן מבבל, משנת 2800 לפנה"ס.
ייתכן כי במקרא נזכר שימוש בסבון:
"כי אם תכבסי בנתר ותרבי לך בורית, נכתם עוונך" (ירמיהו, ב', כ"ב). סבורים כי הפיניקים הם שהפיצו טכניקה זו באירופה במאה השישית לפנה"ס. בספרות התלמודית נזכרו מספר צמחים, ובהם אהל, עדעד ומלחית (מלחית אשלגנית), כצמחי מדבר ומלחה, שלאחר שריפתם נקראו "אשלג".
לפני כאלף שנים היו בדרום אירופה כמה מרכזים חשובים לתעשיית סבון ובהם העיר סאבונה שבאיטליה, ששמה מזכיר את שמו של תוצר זה. עד לפני מאתיים שנה הייתה תעשיית הסבון ביתית בעיקרה, והיה צורך לאסוף כמויות ניכרות של אפר כדי להפיק את הסבון.
ב-1790 גילה הצרפתי ניקולה לבלאן שיטה לייצר סודה לכביסה ממלח בישול רגיל וגרם בכך למהפכה בתעשיית הסבון. מאז נתאפשר לרכז את תעשיית הסבון ולייעלה וכך להוריד את מחיר המוצר.
מקור המילה בעברית חדשה, מצרפתית: savon, מגרמנית: Seife. המילה מצויה גם בתלמוד בכתיב "צפון": "שונה צבע הואיל ויכול להעבירו על ידי צפון" מהלטינית: sapo, דרך היוונית: sapon) σαπων). מקור המילה כנראה בגאלית, "חומר שומני לצביעת השׂער", והגיע ללטינית דרך הגרמנית העתיקה.

אופן פעולת הסבון

הסבון, ככל הדטרגנטים, פועל כך: החלק ההידרופובי ("שונא-מים") של מולקולת הסבון הוא החומצה השומנית, שנקשרת לשומן - שהוא הלכלוך. החלק ההידרופילי ("אוהב-מים") של מולקולת הסבון נמס במים. כך נוצרות מיצלות – גושי שומן עטופים במולקולות סבון, כאשר הקצה ההידרופילי פונה כלפי חוץ וממיס את הגוש במים. כך בעזרת הסבון מתמוסס ונשטף החלק השומני במים.
ג'ף לאץ

ביוגרפיה

לאץ סטודנט במיניסוטה.
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכה לאץ ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 55.4 שניות, לפני מייקל קוק מארצות הברית (55.5 שניות) ורוברטו שטראוס ממקסיקו (56.4 שניות), במשחה שלחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 8:19.5 דקות, לפני קנדה (8:30.7 דקות) ודרום אפריקה (8:30.8 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכביה חדש של 4:09.8 דקות, לפני ישראל (4:16.4 דקות) ודרום אפריקה (4:19.1 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.3 דקות, אחרי חבריו לנבחרת ארצות הברית אנדי להנר (58.3 שניות) וסמואל פרנקלין (59.4 שניות).
אורי בן ארי (כדורסלן)

קריירה

אורי בן ארי החל את הקריירה בעונת 1971/1972 במכבי רמת גן. הוא שיחק בשורותיה 13 עונות רצופות, קלע במסגרתה 3566 נקודות, והוא נחשב לשני בדירוג הקלעים של הקבוצה בכל הזמנים, לאחר דורון ג'מצ'י. בעונת 1984/1985 הצטרף ליריבה העירונית הפועל רמת גן במסגרתה שיחק 3 עונות. סך הכל קלע 4135 נקודות בליגה הלאומית. בן ארי שיחק גם במכבי חדרה מכבי חדרה מהליגה הארצית.
בן ארי שיחק בנבחרות ישראל השונות. בשנת 1972 הוא ייצג את נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה שהתקיימה ביוגוסלביה, לצידם של מיקי ברקוביץ, מוטי ארואסטי, שוקי שוורץ, ואביגדור מוסקוביץ'. הנבחרת הגיעה למקום הרביעי. בשנת 1979 שיחק במסגרת נבחרת ישראל הבוגרת וזכה במסגרתה במדליית כסף, לאחר הפסד בגמר לברית המועצות.

לאחר פרישתו ממשחק

בן ארי הוא יזם, יועץ ומשמש בתפקידים בכירים בתעשיית ההייטק. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
הוא שימש בתפקיד סמנכ"ל שיווק בחברת אינטרנט זהב ובשנת 2000 מונה לתפקיד מנכ"ל חברת הבת אינטרנט זהב אינטרנשיונל. בשנים 2007-2001 שימש כסגן נשיא לשיווק גלובלי בחברת נס טכנולוגיות. בשנת 2008 מונה לתפקיד יו"ר חברת קווינקו ומנכ"ל חברת הבת QLI העוסקת בהפעלת בתי מלון ובתי קזינו. משנת 2007 משמש כמנכ"ל חברת יו. בי. איי ונצ'ורס העוסקת בייעוץ לחברות בינלאומיות בתחומי טכנולוגיה.
בשנת 2006 ייסד עם אנשי עסקים נוספים את קרן אתנה העוסקת בהעצמת מורים וקידום מעמדם, והוא משמש כנשיא הקרן. פעילות הליבה של הקרן היא חלוקת מחשבים ניידים למורים, על מנת לשפר את איכות ההוראה.
אדואר פיליפ

ביוגרפיה

פיליפ נולד ברואן שבצרפת, להורים שעסקו בהוראה וגדל בבית שמאלי פוליטית. לאחר שלוש שנות לימוד סיים תואר ראשון במכון למדע המדינה פריז ב-1992. לאחר מכן למד בבית הספר הלאומי למינהל  בשנים 1995–1997. בשנותיו במכון למדע המדינה תמך במישל רוקאר, שכיהן כראש ממשלת צרפת תחת הנשיא פרנסואה מיטראן, והושפע ממנו, וכן הזדהה עם מחנה תומכי רוקאר ועם המחנה הסוציאל-דמוקרטי במפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. כשסיים את לימודיו בבית הספר הלאומי למינהל עבר לעבוד במועצת המדינה של צרפת.
הוא שימש כראש עיריית לה האבר בשנים 2010–2017, וכן ייצג אזור בסן-מריטים באספה הלאומית עד יוני 2017, תפקידים מהם פרש לאחר מינויו לראש ממשלת צרפת.
לאחר בחירתו של עמנואל מקרון לנשיאות, הוא מינה ב-15 במאי 2017 את פיליפ לראש ממשלת צרפת תחתיו. הוא ירש בתפקידו את ברנאר קזנב מהמפלגה הסוציאליסטית. פיליפ הוביל בהצלחה את מפלגתו של מקרון, קדימה!, לצד בריתה עם מפלגת מודם (MoDem) מהמרכז בראשותו של פרנסואה ביירו, לרוב מוחלט בבחירות לפרלמנט הצרפתי 2017, עם כ-350 מושבים.
פיליפ נשוי ואב לשלושה.
אינדר

אינדר (באווסטית: Indra; בפהלווי: Indar; בפרסית: اندر) הוא אחד הדיווים הראשיים בדת הזורואסטרית. 
האטימולוגיה של השם "אינדר" אינה ודאית. ייתכן כי המקור הוא השורש הפרוטו-הודו-אירופי *H₃eid- שמשמעותו "להתנפח", "להיות חזק".
אינדר מדיח את האנשים ומסיח את דעתם מן המעשים הטובים, בעיקר בנוגע ללבישת המלבושים הראויים (שַבּיג וכּוסְתיג).
באחרית הימים אינדר יילחם נגד ארדוהישת.
חיים בן בצלאל

רבי חיים בן בצלאל (1520 (לערך) פוזנן – 1588, פרידברג) רב ופוסק. אחיו הגדול של המהר"ל מפראג. 
למד מפי יצחק הספרדי בנעוריו. בהמשך למד בלובלין מפי המהרש"ל ורבי שלום שכנא, והיה חברו ללימודים של הרמ"א. 
ב-1549 יצא לגרמניה ועמד בראש ישיבה בוורמס, ובהמשך נתמנה לרב הקהילה במקום. משם עבר להיות רבה של קהילת פרידברג בהסן העילית, שם כיהן ברבנות עד יום מותו.
אנליטיקל גרפיקס

מוצרי "דסקטופ"

Systems Tool Kit או STK

אנלטיקאים משתמשים בתוכנה זו למידול מערכות מורכבות (פלטפורמות מוטסות, לוויינים, רכבים ועוד), יחד עם החיישנים שלהם ומטענים עודפים של תקשורת ואחרים, בסביבת המשימה שלהם. המערכת משלבת המחשה ויזואלית ומאפשרת ניתוח והבנה של התנהגות וביצועי המערכת.
Orbit Determination Tool Kit או ODTK

ODTK מספק אפשרות לקביעת מסלולים של לוויינים לאורך כל חייהם עם שילוב של מערכות לחישה של לוויינים. הטכנולוגיה בעלת פטנט רשום על החברה.

מוצרי שרת ופיתוח

SDK

חבילת פיתוח, SDK, מאפשרת לקהילת מפתחים לבנות אפליקציות מעל הטכנולוגיה של החברה ולהרחיבה עם פונקיונאליות מותאמת למערכות 
STK Server

STK Server הוא מוצר מדף של תכנת שרת ליצירת, ניהול והפצה של מודלי משימה ושירותי אנליזה מעל האינטרנט או רשת מקומית, התומכים האפליקציות קצה על בסיס דפדפן או מקומיות. 
יישומי ושירותי הרשת נוצרים בשרת ומספקים שירות למשתמשי הקצה המפתחים מעל ה STK
Cesium

Cesium הוא שמה של ספריית Javascript ליצירת מודלים תלת-ממדיים ודו-ממדיים להרצה בדפדפן ללא התקנה (Plugin). הספרייה משתמשת ב WebGL להאצה חומרתית של ההרצה הגרפית, היא תומכת בכל הפלטפורמות והדפדפנים.
צליל מיתר

הצלחה

האלבום זכה להצלחה גדולה עם מכירת של למעלה מ-120,000 עותקים תוך זמן קצר. באותו זמן, הוא הוכתר כ"אלבום פלטינה כפול" הכי נמכר באותה שנה. עד היום מכר האלבום מעל לכ-200,000 עותקים, דבר ההופך אותו לאלבום הרביעי הכי נמכר של גולן ולאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל אי פעם. הביקורות על האלבום היו חיוביות ורבים מחשיבים את האלבום ואת שיר הנושא כבין היצירות המוצלחות של גולן.