google/wiki40b huggingface dataset:
אלון שמי

ביוגרפיה

שמי שחיין הפועל עירוני הוד השרון, התאמן בהדרכתו של זוהר גלילי. כיום הוא מתאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן. במהלך הקריירה שלו הוא זכה באליפויות הגילאים של ישראל לנערים ונוער וקבע שיאי ישראל לגילאים.

2015

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) זכה שמי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:58.27 דקות, אחרי דוד גמבורג מהפועל ירושלים (1:53.56 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:48.68 דקות ודוד פרידלנדר מהפועל דולפין נתניה (1:57.85 דקות) ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.13 שניות.

מדליית ארד באליפות אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בהודמזוושרהיי הונגריה ביולי 2016 זכה שמי במדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, איתי כרמי ודניס לוקטב בתוצאה של 7:23.03 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:51.40 דקות. הייתה זו נבחרת שליחים ישראלית ראשונה שזכתה במדליה במפעל זה. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:26.56 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.14 שניות, במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.86 שניות ובמקום 44 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 51.62 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 54.18 שניות, במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:51.95 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:03.08 דקות.

אלוף ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 1:55.26 דקות, לפני דוד פרידלנדר (1:56.68 דקות) ומתן סגל מהפועל ירושלים (1:56.68 דקות). 15 דקות לאחר מכן הוא זכה במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 52.94 שניות, אחרי מרקוס שלזינגר מהפועל דולפין נתניה שקבע שיא ישראלי חדש של 51.35 שניות ולפני לירן קונובלוב מהפועל ירושלים (53.48 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:47.60 דקות, אחרי לירן קונובלוב (1:45.31 דקות) ודניס לוקטב ממכבי אשדוד שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16, 17 ו-18 של 1:47.18 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.79 שניות.
Kunskapskanalen

היסטוריה

ב-6 במאי 2003 הוכרז על תוכניות להפעלת הערוץ. בשעה 18:15, ב-27 בספטמבר 2004 החלו שידורי הערוץ.
הערוץ שידר בימי ראשון-חמישי בין השעות 18:00-23:00.
שידורי הערוץ חולקו תחת הכותרת "עוד", ביום ראשון - היסטוריה, ביום שני - תרבות, ביום שלישי - טבע, ביום רביעי - מדע, וביום חמישי - העולם.
ב-20 בינואר 2006 החל הערוץ לשדר גם בימים שישי ושבת.
הערוץ שודר בעבר כמו ערוץ SVT Barnkanalen. ב-18 בינואר 2010 הערוץ החל לשדר כבר בשעה 9:00 בבוקר.
ב-25 בנובמבר 2013 הערוץ הגיש בקשה לדר בפורמט HDTV ב-16 באפריל 2014 הממשלה נתנה אור ירוק לערוץ לשדר בפורמט HDTV. כיום הערוץ משודר בפורמט זה בחלק מפלטפורמות לקליטת שידורי טלוויזיה בשוודיה, דוגמת Sappa, Bredbandsbolaget ו-Canal Digital.

הפצה

ערוץ הידע משודר בכל החבילות הבסיסיות של כל מפעילי הטלוויזיה, כלומר ל-70% מאוכלוסיית המדינה יש גישה לשידורי הערוץ.
החל ממצע 2005 הערוץ משודר באופן אנלוגי, דבר שהעלה באופן חד את זמינות הערוץ לאוכלוסיית שוודיה.
ביקורת הופנתה כלפי הערוץ על שאינו זמין באופן חופשי ברשתות הכבלים. ב-1 ביולי 2005 נכנס לתוקפו הסכם ובו נקבע כי הערוץ ישודר ללא תשלום ברשתות הכבלים.
שידורי הערוץ זמינים גם דרך SVT Play ו-UR Play.
סאיטאמה

מקור השם

מקור השם סאיטאמה הוא בשם המחוז סָקִיטָאמָה (埼玉郡), אשר נזכר באנתולוגיית השירה מן המאה ה-8 מאניושו. במשך השנים השתנתה הגיית השם לסאיטאמה. בעת הקמת העיר ב-2001 הוחלט כי שם העיר ייכתב בכתב היראגאנה ההברתי ולא בסימני קנג'י.

היסטוריה

בתקופת אדו שגשגה העיירה אוראווה בהיותה על אחת משתי הדרכים הראשיות שהובילו מאדו לקיוטו. בשנת 1869 תחת תקופת מייג'י הוקם מחוז מחוז אוראווה שהעיירה הייתה לבירתו. שנתיים לאחר מכן מוזגו המחוזות אִיוואצוּקי, אוראווה ואוֹשי לכדי מחוז אחד – מחוז סאיטאמה – שאוראווה הייתה לבירתו. בשנת 1889 הוקמה העיירה יונו ו-10 שנים לאחר מכן הוקמה העיירה אומייה.
ברעידת האדמה הגדולה בקאנטו ב-1923 ניזוקה העיר טוקיו קשות, כמו גם ערים רבות מסביבה, אולם הנזק באוראווה היה פחות מזה של ערים אחרות באזור. משום כך, אינטלקטואלים רבים, ובמיוחד ציירים, היגרו לאוראווה והחלו בתהליך הפיכתה של העיירה לעיר. בשנים שלאחר מכן מוזגו מספר כפרים לתוך אוראווה, וזו הפכה לעיר ב-1934. בעקבות רעידת האדמה גם הועתקו אל אומייה גני טיפוח לעצי בונסאי והוקם בה כפר בונסאי. בשנת 1940 התמזגו לתוך אומייה מספר כפרים והיא הפכה לעיר. בשנת 1958 הפכה יונו לעיר השוכנת בין אוראווה לאומייה.
ב-1 במאי 2001 נוסדה העיר סאיטאמה ממיזוגן של אוראווה, אומייה ויונו. באפריל 2003 הפכה סאיטאמה לעיר בתקנה ממשלתית, מעמד השמור לערים גדולות, בדרך כלל עם מעל 500,000 תושבים, ואשר מעניק לרבעים בתחומי העיר סמכויות שלטונית מקומיות. שנתיים אחר כך התמזגה גם העיר איוואצוקי לתוך סאיטאמה.

גאוגרפיה

סאיטאמה שוכנת כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו, במרכזו של מישור קאנטו. פני העיר מישוריים ובתחומה אין הרים וגבעות, אלא רמות שגובהן אינו עולה על 20 מ' ברוב המקרים. חלקה המערבי של העיר שוכן בתחום השפלה שמנקז נהר ארקאווה. יתר חלקי העיר שוכנים על רמת אומייה.
מבחינה מנהלית העיר נחלקת ל-10 רבעים: צ'וּאוֹ, איווצוקי, קיטָה, מידוֹרי, מינאמי, מינוּמָה, נישי, אומייה, סאקורה ואוראווה.

כלכלה

כלכלת סאיטאמה מתבססת על עסקי מסחר. העיר מהווה את אחד ממרכזי המסחר הגדולים באזור מטרופולין טוקיו, ומשרתת בכך את מחוז סאיטאמה, את צפון חבל קאנטו ואת החלק הצפון-מזרחי של האי הונשו. מלבד מסחר ישנם בעיר מספר בתי חרושת ומפעלים לרכב, מזון, משקפיים, תרופות וצעצועים.

ממשל

ראש העיר של סאיטאמה נבחר בבחירות ישירות. במועצת העיר 64 חברים.
שארל הראשון ממונקו

שארל הראשון ממונקו (Charles I of Monaco נפטר ב-15 באוגוסט 1357) היה הלורד של מונקו ומייסד שושלת בית גרימלדי השולטת בנסיכות עד ימינו. שארל הראשון החזיק בדרגת אדמירל של צרפת וברון של סן דמטריו מממלכת נאפולי.

חייו

שארל הראשון היה בנו הבכור של רנייה הראשון מאשתו הראשונה סלווטיקה דל קרטו. בשנת 1301 נאלץ לצאת לגלות לאחר המפלה שספגה משפחתו מהרפובליקה של גנואה בקרב ההגנה על צוק מונקו שבו ישבו.
בשנת 1331, לאחר שלושים שנות שליטה של הרפובליקה של גנואה, הצליח שארל הראשון להחזיר לידיו את השליטה בצוק מונקו ושלט בו בחסותו של מלך צרפת עד מותו. בתקופת שלטונו ניהל מדיניות חוץ מאוזנת ושקולה מול ממלכת פרובאנס והרפובליקה של גנואה הגובלות בנסיכות הזעירה, ומדיניות פנים ליברלית כלפי נתיניו. בתמורה לכך העמיד שארל הראשון את הצי שלו לשימושה של צרפת, ואביריו שירתו בברכתו כשכירי חרב של שליטים אחרים.
ההכנסות הכספיות הגבוהות של הנסיכות הזעירה איפשרה לשארל לרכוש שטחים בקרבת הצוק מפרובנס וגנואה, ולהרחיב את שטחה. בתקופה זו נחשב לאציל העשיר ביותר בשטחי הריביירה הצרפתית של ימינו.
בשנת 1346 קיבל את תואר הלורד של מנטון לאחר שכבש אותה, וב-1355 צירף לעצמו את תואר הלורד של רוקברון.
משנת 1352 שלט בנסיכות מונקו במשותף עם דודו אנטוניו שהיה אחיו הצעיר של אביו, ובניו רנייה השני וגבריאל.
הצלחותיו הכלכליות והפוליטיות של שארל הראשון והרחבת שטחים שבשליטתו היו לצנינים בעיני שליטי גנואה שראו בפעולות אלה פרובוקציה. בשנת 1357 הטילה גנואה מצור ימי ויבשתי על מונקו ושארל נאלץ להיכנע, תוך שהוא מפסיד שטחים וכספים רבים. זמן קצר לאחר התבוסה מת מסיבות לא ברורות. בנו רנייה השני ירש אותו כשליט מונקו.
איתמר סיאני

איתמר סיאני (נולד בשנת 1940 בתימן) הוא צייר ישראלי.

מתימן לישראל

סיאני, אימו ושלושת אחיו עלו לישראל בשנת 1949, לאחר שאביו שהיה סנדלר ונודע כמעצב נעליים, נפטר בתימן. כעבור גלגולים שונים מצא את דרכו לכפר הנוער מאיר שפיה על יד זכרון יעקב, מקום בו כבר למד שמעון אחיו הבכור, אשר לימים היה גם הוא לצייר ואיש תיאטרון. עד מהרה התגלה כישרונו הבולט בציור והוא זכה בתמיכת מחנכיו ומוריו שעודדו אותו להתמסר לציור. בגיל צעיר החל להציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצתיות. בתחילה בחר בערוץ שבין אקספרסיוניזם לבין אימפרסיוניזם, כשהוא מגלה קרבת-נפש לצייר היהודי הנודע מהאסכולה היהודית בפריז, חיים סוטין. השפעתו של סוטין היטיבה איתו בשנות התגבשותו. על כשרונו עמדו גם מוריו הציירים מרסל ינקו, משה מוקדי, צבי מאירוביץ, יעקב אגם ופרופ' יוסף שוורצמן.

אמן, מחנך והיסטוריון בקו ובצבע

שמו התחיל להיוודע בקרב חוגים של תומכי אמנים ישראלים הפעילים בחו"ל. הוא הוזמן להשתלם בלונדון בה חי בשנים 1968–1975, ונמנה עם אמני גולדסמית' קולג' של אוניברסיטת לונדון. בתקופת זו הוציא לאור אלבום נדיר של חמישה-עשר תחריטים גדולים שתיארו מעמדים שונים מהטסתם הדרמטית של יהודי תימן לישראל. עותקים מהאלבום נמצאים כיום באוספי מוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון תל אביב ובמוזיאון יודאיקה בשיקגו שבארצות הברית. במסגרת טיפוח אמנים בעלי-הישגים שנמנו עם בוגרי עליית הנוער הוצע לו לחזור לשפיה, ללמד במוסד אמנות ולהקים שם את בית היוצר שלו. תוך פרק זמן קצר קנה לעצמו שם כמורה-מחנך שהעמיד תלמידים רבים. במאיר שפיה מוצגת דרך-קבע סדרת הציורים החשובה שלו המתעדת את העלאת יהודי תימן במבצע מרבד הקסמים, אחד הסמלים החשובים של שיבת עם ישראל לארצו. במקביל המשיך להציג תערוכות יחיד רבות בישראל, אנגליה, ספרד ומקומות אחרים וזכה בהכרה והערכה מקצועית. באותן שנים גם אימץ ביכולת רבה את הדיאלוג המתקיים בין האמנות המופשטת והפיגורטיבית, ויצר שפה ברורה משל עצמו כשהוא מבטא עושר צבעוני ופיוטי מרתק. האמן מנשה קדישמן חתן פרס ישראל אמר עליו את הדברים הבאים: "איתמר סיאני הוא נכס תרבותי - צייר נפלא, אמן אמיתי שלא מוותר לעצמו בחיפוש אחרי ביטויים חדשים, כל הזמן מתפתח וחוקר. הוא חינך עשרות אמנים צעירים לאהבה ולרגישות והקים בשפיה את משכן האמנות שלו, שגם הוא נכס תרבותי אמיתי".

מאימפרסיוניזם ועד למופשט

גודל הישגיו של סיאני נמדד לא רק על-פי יצירתו המרכזית שזורמת בערוץ ההנצחה של בני העדה, אלא נמדד גם על-פי כל שלבי סולם ציורו העומדים בפני עצמם, מדגישים את היותו בעל עין ולב של אימפרסיוניסט קלאסי, שמכחוליו עסיסיים והוא בורך בצבעוניות בעלת מרקם עשיר ורב רבדים. תמיד היה ונשאר פתוח לקלוט הדים וצלילים של זרמים חדשניים, שקיבלו ומקבלים את חותמם בכל עבודותיו, עד למופשט הלירי המעולה שלו. יכולותיו שהלכו והתחדדו עם השנים באו לביטוי שלם באותן דמויות שצייר; ילדים. נערים, מבוגרים וזקנים. אבל גם נחתמו היטב בציורי הנופים שהעלה על הניר ועל הבד. מחד הוא התברר כאמן שכאילו רק נושא אחד בוער בעצמותיו, מאידך הוא התגלה בכל שיעורו כצייר שכל נושא מעניין אותו וכל נושא מסקרן אותו ובעצם הוא יוצר רב-פנים שאינו חושש פעם אחר פעם למתוח את גבולותיו ולהעמיד מחדש במבחן את כישרונו ולתרום את מסקנותיו לתלמידיו. סיאני שלמד את תורת הציור אצל מורים בעלי-שם שנודעו גם כאמנים מהשורה הראשונה, העניק לא פחות מהם לקהל תלמידיו וקירב אותם להבנת סוד יכולתו של האדם ליצור מתוך עצמו ובכך להשאיר טביעת מעשה המתקיימת גם לאחר לכתו, במסגרת קשת של אפשרויות ביטוי שונות, בין אם מדובר באימפרסיוניזים או במופשט.
האלופה

עונה ראשונה

עונתה הראשונה של הסדרה כללה 119 פרקים. במרכזה עמדו שני משולשים רומנטיים: האחד בין קפטן הקבוצה סער פדידה, אשתו ליאן זליג ואהובתו לשעבר של פדידה מיטל אוגניסיאן, שהשתלטה על הקבוצה ממניעים מסתוריים; והשני בין קשר הקבוצה תום שלייפר, חברתו מילי דיאמנט ונערה בשם סיגי בר־חיים, שנקלעת במקרה לחיי הזוג לאחר שסבו של תום, אוסקר שלייפר, שגר יחד איתו, שכר אותה כמטפלת. קווי עלילה נוספים בעונה עוסקים במאבקי הכוח והכסף בקבוצה, מזימות, חברויות ואהבות, ביניהן אהבתם של דריה זליג, בתו של מנכ"ל הקבוצה, והחלוץ החדש הערבי, ג'לל קאסום. בסוף העונה סער ומיטל מחליטים להימלט יחד באמצעות היאכטה של ג'וזף, בעלה של מיטל, אך ג'וזף וליאן, אשתו של סער, מגלים זאת ומטמינים פצצות על היאכטה, בנוסף לתנין של ג'וזף. בפרק האחרון רואים את ג’וזף וליאן מפעילים את הפצצות.

עונה שנייה

עונתה השנייה של הסדרה כללה 99 פרקים, וקו העלילה הראשי שלה עוסק בסער, במערכת היחסים שלו עם ליאן ובאירועי היאכטה. העונה השנייה מתחילה בלב ים, כאשר מיטל מספרת לסער על קלטת מסתורית ולאחר מכן נעלמת בים. סער בסופו של דבר טובע, שוקע בתרדמת ונסחף אל החוף. כאשר הוא מתעורר לאחר חצי שנה הוא לא זוכר את שקרה, ומגלה כי ליאן, אשתו לשעבר היא עכשיו בת זוגו של בעלי הקבוצה החדשים, דורי בראל, יש לה תינוקת ותפקידה הוא תפעול פורטל האינטרנט של הקבוצה. העלילה עוסקת בפריחת אהבתם המחודשת של סער וליאן (קו העלילה הראשי), בעלילות הפורטל ועובדיו (קו העלילה השני) ובמזימות נגד ראש הממשלה (קו העלילה השלישי). במהלך העונה מנסה דורי לחבל במכוניתו של סער, אך מביא למותה של סיגי בר־חיים. בזירה נוספת בקריית הממשלה, זאביק, יועצו של ראש הממשלה ואביו של דורי הבעלים של הקבוצה, גורם לראש הממשלה להתפטר מתפקידו במתכוון לאחר שבדה פרשה של הטרדה מינית. במהלך אימון בחוף ניצנים סער נזכר באירועי היאכטה ומבין שליאן הייתה מעורבת.

עונה שלישית

עונתה השלישית והאחרונה של הסדרה כוללת 69 פרקים והיא נפתחת בסצנה בה פדידה מבקיע שער במדי קבוצת "מנצ'סטר יונייטד", אך מודח מן הקבוצה לאחר שהתגלה להנהלה שהוא נוטל סטרואידים. אוסקר שלייפר, סבו של תום, נפטר ומוריש לתום הון רב אשר טומן בחובו סוד חשוב. הכח ירושלים מעפילה לליגת האלופות וסוכנו של פדידה, ״אלי אלמדון״, מתגלה כאביו. באמצע העונה מתפתח רומן סודי בין תום לליאן שמוביל לבגידה בדריה וסער. לשם כך מחליט סער לנקום בתום בעזרת אביו והופך אותו לנכה, אבל ליאן כבר מתארסת לתום ונכנסת להריון עם בנם. הכח ירושלים מנצחת בגמר ליגת האלופות. הסדרה מסתיימת בכך שסער מתמוטט ומת.

האבודה

לאחר שירדה העונה הראשונה מהמסך אורנג' השיקה סדרת ספין אוף להאלופה הנקראת האבודה הסדרה שודרה בסלולר ב- obox live (פורטל אורנג') ובאתר ynet.
לסדרה היו 21 פרקים וכל פרק היה בין 2-3 דקות. מורן אייזנשטיין שיחקה בתפקיד ראשי בשם קרן גמזו.
יששכר יעקבסון

יששכר יעקבסון (המבורג, ט"ז בשבט תרס"א פברואר 1901 – תל אביב, א' בטבת תשל"ג דצמבר 1972) היה מחנך ומחבר ספרים במקרא ובתחומי יהדות נוספים.

ביוגרפיה

יששכר יעקובסון נולד בהמבורג להוריו שהשתייכו לקהילה של היהדות האורתודוקסית המקומית. למד בתלמוד תורה בעיר, ובבית ספר תיכון כללי. למד תורה מפי רב העיר יוסף צבי קרליבך, בישיבת גלנטה בסלובקיה, ובבית המדרש לרבנים בברלין. כן למד באוניברסיטאות בגרמניה שפות שמיות, פילוסופיה ועוד.
משנת 1925 לימד בתלמוד תורה של הרב קרליבך. בגרמניה החל בהוצאת חוברות בנושאי יהדות לנוער ומבוגרים במסגרת תנועת תורה ועבודה, וכן תרגום של לגרמנית של יצירות מופת של הוגים יהודים. פעילותו התרחבה עם עליית הנאצים לשלטון והאיסור שהוטל על היהודים ללמוד בבתי ספר גרמניים.
באותן שנים הכין את ספרו הגדול "עם ותורה" בשני כרכים (Volk und Tora :eine Arbeitsbuch zur jüdischen Geschichte und Literatur). הספר נדפס בשנת 1937, אולם כמעט כל העותקים נשרפו על ידי הנאצים. יעקובסון נשא לאשה את חנה ויסברג, שליוותה אותו כל ימיו בעבודתו החינוכית ובהוצאת ספריו.
בליל הבדולח נעצרו הוא ואשתו ושוחרר לאחר 15 יום. משם נמלטו להולנד וסמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה עלו לארץ ישראל.
יעקובסון קבע את מגוריו בתל אביב. הוא עסק בהוראה בבית הספר היסודי "מוריה", בישיבת היישוב החדש ובסמינר תלפיות. העביר הרצאות בבית הכנסת אחוד שיבת ציון ובמקומות נוספים. לחוג נוער שהתאסף בביתו מדי ערב שבת הוא העביר שיעורים בפרשת השבוע ובהפטרה. שיעורים אלו היוו הבסיס לספריו הידועים "בינה במקרא" ו"חזון המקרא".
בשנותיו האחרונות הוציא את פירושו לסידור "נתיב בינה" שבחלקו יצא לאחר פטירתו.
זלצבורג

היסטוריה

פירושו של שם העיר בגרמנית הוא "מבצר המלח"; בעבר נחצב מלח רב מהרי הסביבה, ושוּנע לאורך הנהר העובר בזלצבורג. כבר לפני 2,500 שנה החלו הקלטים לכרות מלח באזור. במאה ה-8 נוסדה העיר וניתן לה שמה על ידי הקדוש הנוצרי רופרט איש זלצבורג. בשנת 1805 העיר סופחה לאימפריה האוסטרית. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו כמחצית ממבני העיר בהפצצות בעלות הברית אף שמבני התרבות והדת נותרו רובם ללא פגע. העיר נכבשה בידי חיילי ארצות הברית ב-5 במאי 1945.

תיירות

העיר העתיקה של זלצבורג, הנמצאת על הגדה הדרום-מערבית של נהר זלצך, ידועה באדריכלות הבארוק המפוארת של בנייניה ובכנסיותיה העתיקות, ובהן קתדרלה גדולה. בעיר 34 מוזיאונים - יותר מכל עיר אוסטרית אחרת, כולל וינה. בניגוד לרוב ערי גרמניה ואוסטריה, מרבית מבני התרבות והדת של זלצבורג לא נפגעו במלחמת העולם השנייה, ועברה נשמר היטב. זלצבורג נמצאת כשלוש שעות נסיעה מווינה ופחות משעתיים נסיעה ממינכן, וניתן לשלבה בטיול לאחת מערים אלו.
סרט הקולנוע "צלילי המוסיקה" צולם ב-1965 בעיר ובסביבותיה; מעריצים רבים של הסרט המצליח, אשר למרבה הפלא כמעט ולא מוּכּר באוסטריה עצמה, מבקרים בעיר בשל כך. בית הולדתו של מוצרט מהווה אף הוא אתר תיירות ראשון במעלה.

אישים

בין האישים הידועים שנולדו בזלצבורג ניתן למנות את המלחין וולפגאנג אמאדיאוס מוצארט ואת הפיזיקאי כריסטיאן דופלר (מגלה התופעה הקרויה על שמו). הסופר היהודי שטפן צווייג התגורר בעיר במשך 15 שנים; ב-1934 עקר מהעיר עקב התגברות הנאציזם. בנימין זאב הרצל התגורר בעיר בזמן התמחותו במשפטים ב-1884.
דניאל בנלולו

ביוגרפיה

נולד במרוקו, ובשנת 1969 עלה לישראל. כיהן בעבר כחבר מועצת העיר אשדוד.
בבחירות לכנסת ה-16 נבחר לראשונה לכהן כחבר כנסת מטעם הליכוד. עם הקמת מפלגת קדימה בשלהי 2005 החליטה סיעת הליכוד למנות את בנלולו ליושב ראש ועדת הכנסת תחת רוני בר-און שפרש מהסיעה ומונה לשר התשתיות הלאומיות. בפועל בנלולו כיהן שלושה וחצי חודשים בתפקיד (פברואר-מאי 2006).
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוא הוצב במקום ה-16, אך הליכוד זכה רק ב-12 מנדטים והוא לא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-43 ברשימת הליכוד לכנסת, ולא נבחר.
במאי 2012 נבחר למנכ"ל נמל תל אביב, אולם רשות החברות הממשלתיות עצרה את המינוי עקב חוסר עמידה בתנאי הסף לתפקיד.
בנלולו גרוש ואב לשניים.
סאבל (הרלדיקה)

בהרלדיקה, סאבל (מצרפתית: Sable, שחור) הוא טינקטורת שחור. היא שייכת לקבוצת הטינקטורות הכהות, ה"צבעים", והיא מצוירת על פי רוב כצבע שחור. בגילוף ובחריטה האזורים הצבועים בסאבל מיוצגים בפסים אופקיים ואנכיים היוצרים דוגמת רשת או לחלופין מסומנים בסימון .sa.
המונח לקוח מצבע פרוותו של הצובל.
טיטאן (ירח)

מידע כללי

טיטאן הוא ירח קר, אפל ואפוף ערפל ואבק. הוא הירח השני בגודלו במערכת השמש, אחרי גנימד, ירחו של צדק. הוא גדול יותר מכוכב הלכת כוכב חמה וקוטרו שווה כמעט למחצית קוטרו של כדור הארץ. הוא ידוע גם זה כמה עשרות שנים כירח היחיד במערכת השמש המכיל אטמוספירה. האטמוספירה שלו מורכבת מ־94% חנקן ו־6% מתאן. בטיטאן קיימים רבים מחומרי הגלם של החיים, כולל חנקן, פחמן ומים, אך במרחק 1.4 מיליארד ק"מ מהשמש, נעולים מרבית המים בטיטאן, אם לא כולם, בקרח, כך שהגשם היורד במקומות שונים על פני הירח עשוי ברובו ממתאן - המרכיב העיקרי בגז הטבעי המשמש לחימום בכדור הארץ. המתאן משמש גם מרכיב חשוב בתרכובות אורגניות אחרות.
טיטאן מקבל רק כאחוז אחד מאנרגיית השמש, לעומת כדור הארץ, ולכן הטמפרטורות הממוצעות בו הן מינוס 180 מעלות צלזיוס.
טיטאן הולך ותופס לו מקום של כבוד ברשימת האתרים לחיפוש אחר חיים חוצניים. בדומה לירחו של צדק, אירופה, עשוי טיטאן להסתיר בחובו, מתחת לשכבת הקרח שעל פניו, שכבה תת־קרחית של מים זורמים.
פני השטח קרים מדי למים זורמים, שהם הדבר הדרוש ביותר לחיים כפי שאנחנו מכירים אותם, אך עמוק מתחת לפני השטח עשוי להיות מספיק חם כדי להמיס את הקרח, ומדענים מצאו על טיטאן מולקולות אורגניות פשוטות, הדומות לאלו של דלק למכוניות. המולקולות הללו רחוקות מאוד מחיים, אך הן צעד ראשון לקראתם.
ב־14 בינואר 2005 נחתה הגשושית הויגנס על פניו של טיטאן ושידרה משם צילומים לכדור הארץ. מניתוח צילומים אלו, עולה שעל פניו של טיטאן מתקיימות תופעות גאולוגיות מסוג דיונות חול שנגרמות באמצעות רוחות, ערוצי נחלים ונהרות עם חלוקי נחל, מקווי אגמים וימות, ובליית סלעים שנגרמות על ידי "מחזור מתאן": המתאן מתאדה מימות מתאן נוזלי, מתעבה לענני מתאן אשר מורידים גשמי מתאן שנקווים למאגרים תת־קרקעיים שפורצים במעיינות וזורמים אל ימות המתאן בנחלים וחוזר חלילה בדומה ל"מחזור המים" על פני כדור הארץ.
ימות המתאן מרוכזות בעיקר בקטבים הקרים יותר, בהם מצב הצבירה הטבעי של המתאן הוא נוזל.
מחקרים מ-2018 מצאו כי על טיטאן מתחוללות סופות אבק. זהו המקום השלישי במערכת השמש שבו זוהתה סופת אבק, אחרי כדור הארץ ומאדים.
אליפות רוסיה בכדורמים

אליפות ברית המועצות בכדורמים

אליפות ברית המועצות בכדורמים הייתה התחרות הלאומית הראשונה בתחום כדורמים בשטחי ברית המועצות ותחילה אורגנה כאליפות בין נבחרות הערים בשנים 1925–1937. החל משנת 1937 נערכת אליפות לאומית בין מועדוני הכדורמים.
בשנת 1993 אורגנה מחדש כאליפות רוסיה בכדורמים.
דפני זוניגה

ראשית חייה

זוניגה נולדה בברקלי. היא החלה להתעניין במשחק בעת לימודיה בתיכון, והופיעה במספר הצגות בבית הספר. למדה בנעוריה בבית הספר למשחק "Young Conservatory of ACT" שבסן פרנסיסקו. זוניגה, אימה ואחותה עברו לרידינג, ורמונט לאחר גירושי ההורים. היא סיימה לימודיה בתיכון ב-1980 ולמדה תיאטרון אומנותי באוניברסיטת קליפורניה.

טלוויזיה

זוניגה החלה להיכנס לתודעה הציבורית בשנות ה-90, בזכות תפקידה במלרוז פלייס בתור ג'ו ריינולדס. אף על פי כך, הקריירה הטלוויזיונית שלה החלה עשר שנים מוקדם יותר כשהופיעה במספר פרקים בסדרה קשרי משפחה (1984) כחברתו של אלכס פ. קיטון. ב-1985 היא כיכבה לצד לוסיל בול בסרט הטלוויזיה הדרמטי "Stone Pillow", ושיחקה במיני-סדרה "Degrees of Guilt". היא הייתה אחת מהמדבבים בסדרת האנימציה "Stories from My Childhood"‏ (1988), וכיכבה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "Pandora's Clock"‏ (1996).
בין 2004–2005 שיחקה זוניגה בסדרה "החלומות האמריקאיים". היא שיחקה את הדמות הראשית בסדרה של ABC Family "אנשים יפים" (2005–2006). ב-2007, היא כיכבה בבכורת העונה החמישית של סדרת הדרמה ניפ/טאק.
במהלך השנים כיכבה זוניגה בכמה סרטי טלוויזיה, שבהם "Secret Lives"‏ (2005), "The Obsession"‏ (2006), "שחזור של חג המולד" (2006) ו"כלה בהזמנה", שבכורתו הייתה ב-8 בנובמבר 2008 בהולמרק.
מ-2007 משחקת זוניגה בסדרה "מגרש ביתי" (CW) את ויקטוריה דייוויס הקשוחה. היא שיחזרה את דמותה של הנסיכה וספה משיגעון בחלל בספין-אוף לסרט, סדרת אנימציה תחת אותו השם בעברית (באנגלית התרגום לשם הסדרה הוא "שיגעון בחלל: סדרת האנימציה").
ב-2009 היא חזרה לתפקיד ג'ו ריינולדס בגרסה המחודשת של "מלרוז פלייס", אך הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
ב-2010 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "On Strike for Christmas".

קולנוע

הקריירה הקולנועית שלה התקיימה במקביל לקריירה הטלוויזיונית שלה, כך שעבודתה בקולנוע הייתה פחות פורה מזו בטלוויזיה. שני הסרטים הראשונים שלקחה בהם חלק היו סרטי האימה "The Dorm That Dripped Blood"‏ (1981) ו"The Initiation"‏ (1983) שבו שיחקה לצד האנטר טיילו מהיפים והאמיצים. ב-1985 היא שיחקה בסרט "Vision Quest". באותה שנה היא כיכבה לצד ג'ון קיוזק בסרט רומן על בטוח. ב-1986 היא כיכבה בסרט הפולחן "נערות מודרניות". היא הייתה השחקנית הראשית בסרטים שיגעון בחלל (1987), "Last Rites"‏ (1988), "Gross Anatomy" לצד מת'יו מודין (1989), הזבוב 2 (1989) ו"Staying Together" לצד שון אוסטין (1989). היא גם כיכבה בסרטים "Artificial Lies"‏ (2000), "Enemies of Laughter"‏ (2000), כלב אבוד (2003), "A-List"‏ (2006), "שחזור של חג המולד" (2006) ו"The Scene"‏ (2009). היא דיבבה בגרסה האנגלית של סרט האנימציה הרוסי מ-1977, "The Humpbacked Horse".

עבודות נוספות

באמצע שנות ה-90 הופיעה בקליפ של בוב סיגר לצד מאט לה-בלאנק. זוניגה הפיקה וביימה לצד סטיבן לת'ם את הסרט הדוקומנטרי "The Future We Will Create: Inside the World of TED"‏ (2007), שנותן מבט על ועידת TED השנתית במונטרי, קליפורניה.
בפברואר ומרץ 2008 היא הופיעה בהצגה "The Scene" מאת תרזה רבק, בתיאטרון הבובות בסן פרנסיסקו.

חיים אישיים

אחותה הקטנה, ג'ניפר, היא גם שחקנית שסרטה הראשון היה "A Woman, Her Men and Her Futon"‏ (1992).
זוניגה מקדישה את זמנה לקמפיינים למען איכות הסביבה.
ב-2004 הייתה זוניגה קורבן להרעלת כספית, שנגרמה מאכילת דגים יתר על המידה. היא הודתה שהייתה אוכלת סושי ארבע פעמים בשבוע. כתוצאה מהמחלה, היא סבלה מאובדן זיכרון, כאבי ראש, התקפי בכי, פריחות בעור ודיכאון. אחרי שעברה דיאגנוזה, זוניגה הפסיקה לאכול דגים והחלה לשתות שייקים עשירים בחלבונים כדי לנקות את גופה מהמחלה.
פראטר

פראטר (בגרמנית: Prater) הוא הפארק הציבורי הגדול בעיר וינה. הפארק שוכן בין נהר הדנובה לבין תעלת הדנובה. הפארק ידוע בעיקר בשל פארק השעשועים וורסטפראטר (Wurstelprater) שבו נמצא גלגל הענק "וינר ריזנראד" ולצידו אצטדיון ארנסט האפל, שנקרא בעבר "אצטדיון פראטר".

היסטוריה

בשנת 1162 נמסר השטח למשפחה בשם דה פראטו (de Prato) על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השם "פראטר" מופיע לראשונה בתעודה משנת 1403 בהתייחס לאי בדנובה, הוראת השם התרחבה עם הזמן לשטח הסמוך. בשנת 1560 נרכש השטח על ידי מקסימיליאן השני, שהפך אותו לשטח ציד קיסרי. יורשו, רודולף השני, אסר כניסת אזרחים לשטח. ב-1766 הכריז יוזף השני על השטח כפארק ציבורי פתוח לכל, הוא גם נתן רישיון לפתיחת בתי קפה ובתי בירה בשטח, דבר שסייע להפיכת המקום לאזור בידור ושעשועים. הציד היה מותר בפארק עד 1920. בשנת 1838 נפתחה סמוך לשער הכניסה לפארק תחנת הרכבת הצפונית (Nordbahnhof) ששינתה את שמה ל"כוכב פראטר" (Praterstern) ב-1959.
בשנת 1873 התקיימה בשטח הפארק התערוכה העולמית של וינה (1873) עבורה נבנה מבנה עגול (רוטונדה), שעלה באש בשנת 1937. כיום נמצא במקום זה מרכז התערוכות (Messegelände). ב-1897 הוקם הגלגל הענק, שהפך את הפארק לאטרקציה בקנה מידה אירופאי. בין 2004 ל-2008 נערכו שיפוצים נרחבים בפארק, שכללו הרחבת קו הרכבת התחתית של וינה אל הפארק והקמת שלוש תחנות לאורכו.

פארק השעשועים

פארק השעשועים נפתח ב-1895 ביוזמתו של גאבור שטיינר עם תצוגה שנקראה "ונציה בווינה" שכללה לגונה מלאכותית ואשר דימתה סיור בעיר. מתכנן התצוגה היה האדריכל הציוני אוסקר מרמורק והצייר מוזר. ב-1897 צורף לתצוגה הגלגל הענק, שהיה הגדול באירופה. בתיאטרון פתוח הוצגו אופרטות של פרנץ להאר ואחרים.
כיום הכניסה לפארק היא חינם, אך יש לשלם בנפרד עבור כל אטרקציה. בנוסף לגלגל הענק מכיל הפארק אטרקציות מקובלות כגון רכבת הרים, רכבת שדים, קרוסלות ופלנטריום. הדמות "קלפאטי" (Calafati), שהיה חלק מקרוסלה בשם "סין הגדולה" בראשית ימי הפארק מהווה את סמלו. מוזיאון קטן מציג את תולדות המקום.