google/wiki40b huggingface dataset:
קונדוריים

מיון

משפחת הקונדוריים כוללת שבעה מינים המשתייכים לחמישה סוגים. קיימת התלבטות רבה לגבי מיון הקונדוריים. הקונדוריים שייכים לסדרת הקונדוראים ובעבר השתייכו לסדרת דורסי יום, יחד עם עופות דורסים אחרים. דגימות DNA חדשות מעידות כי הם קרובים גם לחסידאים. המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא משפחת הטרטורניסים הנכחדת.

מאפיינים פיזיים

בני המשפחה הם עופות גדולים: משקלם נע בין קילוגרם אחד אצל מיני הקתרטס הקטנים ועד 15 ק"ג אצל קונדור האנדים, שהוא הגדול בין בין הדורסים ואף מהגדולים שבעופות.
הם מתמחים בדאייה, וכנפיהם הארוכות מותאמות לכך היטב. לקונדורים יש שטח כנפיים גדול יותר מכל עוף אחר, אף כי כנפיהם של חלק מעופות הים ארוכות יותר. גופם חזק ומוצק וזנבם קצר לרוב. ראשם קירח, כתוצאה מהתאמה לאכילת פגרים. המקור חד ומאונקל, ומותאם לקרוע נתחי בשר פגר, עם הבדלים בין המינים: לאורובו ולקתרטס מקור עדין וחלק יחסית המותאם לאכילת החלקים הרכים, ואילו למינים הגדולים יותר מקור גדול המסוגל לקרוע אף את עורה של חיה או בהמה גדולה כפרה או טפיר. רגליהם מותאמות היטב להליכה על הקרקע ולהחזקת הטרף כנגד האדמה בעודם גורעים ממנו נתחים, אך מכיוון שאינם צריכים לרוב לקטול את טרפם, אין לאצבעותיהם יכולת לפיתה וטפריהם קצרים וקהים. צבעיהם לרוב כהים, פרט ללבושו הצבעוני של הנשרון המלכותי.

חושים

חוש הראייה שלהם מפותח היטב, ומאפשר להם לאתר פגרים ממרחקים. גם חוש השמיעה מפותח. מיני הקתרטס מסוגלים אף לאתר פגר באמצעות חוש הריח, תכונה נדירה בין העופות.

הרגלי תזונה

הקונדוריים עשויים לקטול חיות קטנות, חלשות או פגועות, בייחוד המינים הגדולים, בעזרת כוחם ומקורם הגדול. אולם עיקר מזונם מהווים הפגרים. הם עשויים לאכול פגר בכל גודל ובכל מצב, אם כי מעדיפים את אלה של חיות גדולות. אלה עשויים למשוך אליהם מספר רב של פרטים ומינים. בדומה לנשרי העולם הישן הזהים להם במזונם, גם בין הקונדורים ניתן לראות סדר בולט בין המינים סביב הפגר: הקתרטס הם לרוב הראשונים אשר מאתרים את הפגר בעזרת חוש הריח המפותח שלהם, ועשויים לנחות עליו בעשרותיהם. היות שמקורם חלש יחסית, הם נוברים בעיני הפגר או בחלקיו הרקובים או הרכים יותר- הפה או פי הטבעת. האורובו השחורים עוקבים לרוב אחר הקתרטס מאחר שלהם עצמם אין חוש ריח ומפותח, ומשאותר הפגר הם נוחתים עליו בהמוניהם, לעיתים במספרים העולים פי כמה על הקתרטס. הם תוקפניים מאוד ועל אף שהם דומים לקתרטס בגודלם, הם אינם מתקשים לסלקם מהפגר. מקורם דק וארוך, מותאם היטב לחדור דרך חלקיו הרכים של הפגר בדומה לקתרטס, אך עדיין לא חזק דיו לבתק את עורו של פגר גדול. בהגיע הנשרונים המלכותיים (באזורים בהם הם מצויים), הגדולים במידה ניכרת משאר המינים הקטנים, הללו מפנים להם את דרכם לפגר והם לא מתקשים לבתק את עורו בעזרת מקורם החזק. הקונדורים הגדולים הם לרוב האחרונים המגיעים לפגר, אך הם גדולים פי כמה וכמה משאר המינים ועל כן הודפים אותם בקלות הצידה. בעזרת מקורם החזק הם קורעים את עור הפגר בקלות, ומשסיימו רשאים שאר המינים להמשיך באכילה.
גרשון בן-שחר

קורות חייו

נולד בירושלים בשנת 1942. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל. למד לתואר ראשון בסטטיסטיקה ובפסיכולוגיה, וכן לתואר שני ודוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

קריירה אקדמית

כבר עם סיום עבודת המוסמך שלו, בשנת 1970, להקים את יחידת הבחינות בפקולטה למדעי החברה, במטרה לבנות מערכת בחינות אובייקטיבית, וכן מערך מיון לקבלת סטודנטים בפקולטה למדעי החברה. מערכת הבחינות, שכונתה לימים "הפסיכומטרי", אומצה תוך זמן קצר על ידי שאר הפקולטות באוניברסיטה, והיוותה את התשתית להקמת המרכז הארצי לבחינות ולהערכה. בעקבות זאת זכה לכינוי "האבא של הפסיכומטרי".
במקביל לעבודת הפיתוח של הבחינה הפסיכומטרית, השלים בן-שחר את הדוקטורט בפסיכופיזיולוגיה, תוך התקדמות בחקר תגובות אוריינטציה (OR), ובתהליך ההביטואציה (habituation, התרגלות), שהן תגובות התנהגותיות ופיזיולוגיות לשינויים בסביבה או לגירויים חדשים, וכן לגירויים בעלי משמעות מיוחדת בעבור הפרט; כמו כן התמחה באבחון מידע באמצעות תגובות פיזיולוגיות. הוא התעניין ביישומים של המחקר, בכך שתופעות פסיכו-פיזיולוגיות עשויות להצביע על מידע חבוי על התנסויות אנושיות. הוא סיים את עבודת הדוקטורט בשנת 1975, ובילה שנה אחת בלימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת נורת'ווסטרן שבאילינוי, ארצות הברית, שם התמחה במחקר הערכה. בשנת 1976 התקבל כמרצה במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. הוא המשיך את מחקריו בתחום הפסיכופיזיולוגיה ובתחום המדידה החינוכית והפסיכולוגית.

השגים בולטים

בן-שחר הוא בין החוקרים המובילים בעולם כיום בנושא אבחון מידע באמצעות תגובות פיזיולוגיות. מחקריו בנושאים תגובות אוריינטציה ואיבחון פסיכו-פיזיולוגי פורסמו בכתבי העת המובילים בעולם, וכן בשני ספרים.
בין השאר, מחקריו הביאו אותו למסקנה ש"גילוי האמת" באמצעות מכשיר הפוליגרף, שאמור להיות יישום של עקרונות פסיכופיזיולוגיים, הוא חסר לחלוטין בסיס מדעי. בסדרת מאמרים וחוות דעת מקצועיות טען בן-שחר, שיש להחליף את השיטה הקיימת המיועדת לאבחון שקרים בשיטה המיועדת לאבחון מידע, שהיא בעלת תוקף מדעי מבוסס. מאמצים אלו השפיעו על הפסילה של בדיקת הפוליגרף כראיה קבילה בהליכי שיפוט פלילי בישראל.
בשנת 2011 זכה פרופ' בן-שחר בפרס א.מ.ת (אמנות, מדע ותרבות) על תרומתו לאבחון פסיכופיזיולוגי. בטקס קבלת הפרס הוא נבחר לשאת דברים בשם מקבלי הפרס.

חזונו החינוכי

ב-1 באוקטובר 2003 החל לכהן כנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ומילא את התפקיד במשך 5 שנים. בתפקיד זה שקד על קידום החזון שלו באשר להשכלה גבוהה. על פי חזונו, יש לטפח מצוינות באמצעות מוסדות אקדמיים בעלי סף קבלה גבוה; ובמקביל להם לספק השכלה גבוהה לכל, באמצעות מכללות ומוסדות חינוך נגישים לכל דורש, תוך שמירה על רמה אקדמית גבוהה.
עם סיום כהונתו באוניברסיטה הפתוחה חזר לעסוק במחקר באוניברסיטה העברית.
מגפאונה של אוסטרליה

מיני המגפאונה של אוסטרליה היא הפאונה של בעלי החיים הגדולים ביותר אשר חיים ביבשת אוסטרליה (המונח מתאר בעלי חיים שמגיעים למשקל 40 קילוגרם ומעלה ובדרך כלל גדולים מאדם). מרבית המינים הגדולים של אוסטרליה שיגשגו בתקופת הפליסטוקן ונכחדו בידי האדם אך עדיין יש מספר בעלי חיים גדולים ביבשת.

הכחדת הפליסטוקן

בתקופת הפליסטוקן שוטטו ברחבי היבשת המבודדת כיסאים מגודלים, עופות לא מעופפים וזוחלים טורפים כבדים, בתהליך ענקיות איים. רבים מהם נכחדו אחריה עקב הגעת האדם בסירות ורפסודות מאסיה או מאיים באוקיינוס ההודי ליבשת לפני 65–70 אלף שנה. האנשים הקדומים, האבוריג'ינים הכחידו את מרבית מיני הענק של היבשת.
השיטות בהם השמיד האדם את מיני הענק, דבר שנרמז מחפיפת תאריכי הגעת האדם לאיים למאובנים של חיות הענק האחרונים. גם בטסמניה שהאדם הגיע אליה מאוחר יותר חלה אותה ההכחדה. ההכחדה נמשכה עד הזמן האחרון כשמינים כמו זאב טסמני נכחדו במהלך המאה ה-20. ההשמדה נגרמה מציד לבשר או להגנה, גניבת ביצים והפצת מינים לא ילידים כמו הדינגו ושועל אדום ביבשת המבודדת וכן חקלאות רחבה, כריתת יערות ושריפות מכוונות.
למרות ההכחדות הרבות, גם כיום יש באוסטרליה מספר מינים ענקיים, חלקם בסכנת הכחדה בטבע.
בתרבות האבוריג'ינית חלק מהמינים שהוכחדו שימשו השראה למספר מינים מבריאת העולם האבוריג'ינית כמו נחש הקשת  וכן למפלצות שמקורם באוסטרליה כמו הבוניפ  שמבוסס אולי על הדיפרוטודון הענק.
ירון רוזן

ביוגרפיה

רוזן נולד ברחובות, סבו מצד אמו הוא בנימין דישון-דויטש שנהרג במלחמת העצמאות. בגיל שלוש עבר ליפן והתגורר שם במשך שש שנים במסגרת שליחות של משפחתו. כשהיה בכיתה י"א עברה המשפחה שוב ליפן שם סיים את לימודיו התיכוניים ולאחר מכן שב לישראל להתגייס כחייל בודד לצה"ל. 
בינואר 1986 התגייס לקורס טיס 115 אותו סיים במגמת מסוקים ב-1988. שירת כטייס יסעור בטייסת דורסי הלילה. ב-1995 מונה לסמ"ט ב' בטייסת (סגן מפקד הטייסת האחראי בין השאר על תוכניות, תרגילים ולוחות זמנים) ומילא תפקיד זה בעת אסון המסוקים בפברואר 1997. בעקבות התאונה ומסקנות ועדת החקירה הודח מתפקידו ונקבע שבמשך שלוש שנים לא ישרת בתפקיד פיקודי. בתקופת השעייתו שירת בחטיבת המבצעים.
רוזן עבר הסבה למסוקי AH-1 קוברה ואפאצ'י AH-64, הוא שירת בטייסת 190 ("מגע הקסם") במהלך מלחמת לבנון השנייה. בהמשך שירותו פיקד על טייסת 190, על מגמת מסוקים בבית הספר לטיסה, שימש ראש ענף השתתפות במטה חיל האוויר ופיקד על היחידה לשיתוף פעולה. בנובמבר 2013 מונה לראש להק השתתפות ומסוקים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2016. בתפקידו הבא מונה לראש מטה הסייבר באגף התקשוב וההגנה בסייבר.
רוזן בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלימודים אסטרטגיים מאוניברסיטת חיל האוויר האמריקאי. נשוי ואב לארבעה.
אנרגיה

בפיזיקה, אֵנֶרְגִּיָּה היא גודל פיזיקלי סקלרי, שמציין את כמות העבודה היכולה להיעשות על ידי כוח, המסייע להבנה בכל תחומי הפיזיקה. לפי הגדרה כללית יותר, אנרגיה היא הגודל הפיזיקלי שנשמר כתוצאה מכך שחוקי הפיזיקה קבועים בזמן. ובמובן אחר, הכושר לבצע עבודה.
את האנרגיה ניתן לסווג לכמה מחלקות עיקריות, אנרגיה פוטנציאלית שהיא אנרגיה אצורה במערכת, אנרגיה קינטית הקשורה לתנועת גופים, ואנרגיה של שדות, שהיא אנרגיה הקשורה בקיומם של שדות־כוח, למשל שדה אלקטרומגנטי או שדה כבידה. אנרגיה יכולה לעבור מגוף אחד לשני וללבוש צורות שונות, אולם חוק שימור האנרגיה קובע שסכום האנרגיה של כל הגופים והשדות במערכת סגורה הוא גודל קבוע, כלומר אינה נוצרת מאין או נעלמת.

המונח

המונח 'אנרגיה' במשמעותו המודרנית נטבע על ידי הרופא והפיזיקאי הגרמני הרמן פון הלמהולץ כאשר ניסח את חוק שימור האנרגיה, שעל פיו אנרגיה אינה "נעלמת" או נוצרת מאין, אלא רק משנה את פניה,מה שאומר שכמות האנרגיה הקיימת ביקום כולו אינה משתנה, כלומר הייתה קיימת תמיד.
מקור המלה ביוונית: energeia - עשייה; חיבור המילים en ("ב־") ו־ergon ("עבודה, פעולה"). בלטינית: actualis, מ-actus (מעשה). בעברית של ימי הביניים: "בפועל" - מה שקיים (ביוונית: dynamis). "בכוח" - מה שאפשרי אך לא קיים (בלטינית: potentialis).
האקדמיה ללשון העברית הציעה בשנת 1930 את המילה מֶרֶץ במקביל למילה אנרגיה, אך זנחה מילה זו כעבור עשור.

אנרגיה כיכולת לבצע עבודה

אנרגיה היא רק אחד מהגדלים שמגדירים מצב של מערכת. מדדים נוספים הם למשל מסה, טמפרטורה, נפח או לחץ. כאמור, האנרגיה לובשת צורות שונות שניתנות להמרה זו בזו. החוק הראשון של התרמודינמיקה, חוק שימור האנרגיה, קושר בין האנרגיה הכוללת של המערכת (או הגוף) לבין החום והעבודה שניתן לקבל מאנרגיה זו: . כאשר מעוניינים להסיק את הבית, שואפים ליצירת חום מרבי, ואילו כאשר מעוניינים בהנעת מכונית, למשל, שואפים לעבודה מרבית. מתוך החוק הראשון והשני של התרמודינמיקה נובע כי רק חלק מן האנרגיה יכול להפוך לעבודה, בהתאם לנצילות הפקתה.
ביצוע עבודה גורם להמרת סוג אחד של אנרגיה לסוגים אחרים. למשל: כאשר שדה כבידה גורם לגוף ליפול, הוא ממיר את האנרגיה הפוטנציאלית הכובדית של הגוף באנרגיה קינטית.

חום

המושג חום מתאר מעבר של אנרגיה מגוף אחד למשנהו, המתבצע דרך מספר גדול של תנועות מיקרוסקופיות אקראיות. מעבר חום בדרך כלל גורם לשינויים בטמפרטורה, על פי חוקי התרמודינמיקה. החום אינו צורת אנרגיה נפרדת. כדוגמה פשוטה, כאשר גז אידיאלי מתחמם מעל להבה, (כלומר הטמפרטורה שלו עולה,) סך האנרגיה הקינטית של כל החלקיקים המהווים את הגז, עולה. מאחר שאת אותה התוצאה ניתן להשיג על ידי דחיסה מכנית של הגז, כלומר ללא מעבר חום, ברור שאין טעם לחשוב על "החום שבתוך הגז". בשני המקרים האנרגיה של הגז היא קינטית, ובשני המקרים היא גדלה. ההבדל הוא באופן שבו מתרחש מעבר האנרגיה לתוך הגז.

יחידות מידה לאנרגיה

במערכת היחידות הבינלאומית, יחידת המידה של אנרגיה חד קלרית היא ג'ול (J), כאשר ג'ול אחד היא האנרגיה הקינטית של מערכת שמסתה שני קילוגרם והיא נעה במהירות של מטר אחד בשנייה. כמו כן, ניתן להגדיר ג'ול אחד כעבודה שמבצע כוח של ניוטון אחד לאורך מטר אחד. בנוסף, ניתן להשתמש ביחידות של אלקטרון וולט (eV). אלקטרון וולט הוא האנרגיה הקינטית שמקבל אלקטרון כאשר הוא מואץ בהפרש מתחים של וולט אחד. . בתיאור תהליכים גרעיניים יחידה שימושית היא מגה אלקטרון וולט:
.
יחידות מידה נוספות לאנרגיה הן: קלוריה וארג.
השבחה באמצעות מוטציות

השבחה באמצעות מוטציות היא השבחה (יצירת זני צמחים חדשים באמצעות יצירת מוטציות מכוונות בפרטים קיימים.
תהליך ההשבחה מתחיל ביצירת מוטציות. לרוב משתמשים בהקרנה של זרעים או רקמות אחרות בקרינת גמא, אך לעיתים גם בקרני רנטגן או חשיפה לכימיכלים שונים כגון אתיל מתאנסולפונאט (‏, 1-ניטרוזו-1-מתילאוראה  ו־1-ניטרוזו-1-אתילאוראה .
לאחר מכן בוחנים תוצרים שונים של החשיפה. צריכים לבדוק שהם תקינים, וכן שיש להם את התכונה הרצויה (לדוגמה: אם מטרת ההשבחה הייתה יצירת זן שעמיד בפני מזיק כלשהו, בודקים אם הצמח עמיד בפני המזיק).

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

יישומים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רן צמח

רן צמח (נולד ב-30 במאי 1969) הוא פסנתרן ישראלי, שזכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בטוקיו.

ביוגרפיה

צמח נולד בעיר אשדוד, והחל את לימודי הפסנתר בגיל 6 בהדרכת אמו ואביו. לאחר כשנתיים התקבל לכיתתו של פרופסור אריה ורדי, שעמו למד באינטנסיביות במשך 14 שנים.
בין גיל 11 לגיל 17 זכה ברציפות בפרסים הראשונים בתחרות פרס קלרמונט. בגיל 12 הופיע לראשונה כסולן עם התזמורת הסימפונית ירושלים וגארי ברתיני, בנגינת הקונצ'רטו השני של מנדלסון בשידור חי בקול ישראל. באותה השנה הופיע לראשונה גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע קונצ'רטו של באך, וכעבור שנה ביצע עם הפילהרמונית וזובין מהטה את הקונצ'רטו הראשון של רחמנינוב בקונצרט ששודר בטלוויזיה הישראלית ובקול ישראל. מאז הופיע באופן קבוע עם כל התזמורות הישראליות המוכרות, ונתן רסיטלים ושידורים חיים ברדיו.
בנובמבר 1986, בהיותו הצעיר מבין 84 מתמודדים מכל רחבי העולם, זכה במדליית זהב ובפרסים מיוחדים נוספים בתחרות הבינלאומית לפסנתר של יפן בטוקיו. בעקבות הישג זה הוזמן לסיורי קונצרטים רבים ביפן, באירופה ובישראל, והקליט עבור הטלוויזיה והרדיו. כמו כן הופעות חיות שלו הוקלטו על ידי חברת התקליטים "Fontec".
צמח היה ידוע עוד טרם זכייתו בפרס בטוקיו כפסנתרן וירטואוז, וזכה לשבחים מהפסנתרנים מאוריציו פוליני, אריה ורדי וכריסטוף אשנבאך.
צמח הוזמן להשתתף בפסטיבל לציון 100 שנים להולדתו של ארתור רובינשטיין עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזובין מהטה. בשנים שלאחר מכן הוזמן להופיע באולמות חשובים ברוסיה, פולין, ארצות הברית, איטליה, בריטניה, יפן ועוד.
בשנת 1991 הוזמן המוזיקאי המצרי טהא נאג'י, המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קהיר להופעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים (זאת הייתה ההופעה הפומבית היחידה עד כה של מוזיקאי מצרי בישראל); צמח היה הסולן בקונצרט זה ששודר בשידור חי בקול ישראל, ובצע בו את הקונצ'רטו הראשון של צ'ייקובסקי .
בהמשך שנות ה-90, המשיך צמח את לימודיו אצל הפסנתרן ראסל שרמן בבוסטון, שם סיים את לימודי תואר האמן בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.
במקביל לפעילותו כפסנתרן קונצרטים עוסק צמח גם בהדרכת ואימון פסנתרנים מתקדמים.
צמח מתגורר עם אשתו וחמשת ילדיהם המשותפים בזכרון יעקב, והוא בוגר תארים ראשון ושני גם במדעי המחשב מהטכניון בחיפה.
בחירה חברתית

בתורת המשחקים, בחירה חברתית היא הליך שבו בוחרים בין מספר מועמדים באופן המביא בחשבון את ההעדפות של המצביעים. לדוגמה, אזרחים הבוחרים את מועמדיהם לכנסת, או דיירים הבוחרים את המועמדים לוועד הבית. פרדוקס ארו ופרדוקסים דומים לו מראים שלא קיימת שיטת הצבעה "מוצלחת" באופן חד משמעי, ולכן עוסקת תורת הבחירה החברתית בקריטריונים שונים להצלחה של שיטת הצבעה, ובשיטות שונות העומדות בחלק מן הקריטריונים האלה.

טיפוסי בחירות

הליך של בחירה חברתית יוצא כאמור מן ההעדפות של המצביעים, ומחזיר הכרעה משותפת. ההעדפה של מצביע יכולה לכלול בחירת המועמד המועדף עליו בלבד (כמו בבחירות אישיות לראשות הממשלה), דירוג מלא של כל המועמדים, דירוג חלקי (כמו באירוויזיון) או כל יחס סדר על קבוצת המועמדים. תוצאת ההליך יכולה להיות בחירה של זוכה יחיד, או דירוג מלא של המועמדים, ועשויה לכלול גם תוצאות תיקו.
הנחת היסוד היא שכל מצביע בפני עצמו נוהג באופן רציונלי, כלומר שאם הוא מעדיף את a על b ואת b על c, אז הוא מעדיף את a על c. באופן פורמלי, כל מצביע בוחר יחס סדר (לאו דווקא ליניארי). בהקשר זה, יחס הסדר נקרא גם יחס העדפות. בגישה מתמטית זו, בחירה חברתית היא שלשה סדורה הכוללת את קבוצת המצביעים N, את קבוצת המועמדים A, ופונקציה המתאימה לכל מצביע את יחס ההעדפות שלו.
פונקציית בחירה (או שיטת בחירה) היא פונקציה המקבלת את העדפות המצביעים (פורמלית, את הבחירה החברתית), ומחזירה יחס טרנזיטיבי על המועמדים. פונקציה כזו, המוגדרת היטב עבור כל העדפה, נקראת פונקציה אוניברסלית.
מבחינים בין פונקציית בחירה חברתית המקבלת מכל מצביע יחס העדפות חזק ומחזירה אפשרות אחת מועדפת, לבין פונקציית רווחה חברתית המקבלת מכל מצביע יחס העדפות, ואמורה להחזיר יחס העדפות של המועמדים.
יעד (הכנסת התשיעית)

המפלגה בכנסת

הכנסת התשיעית (1977-1981)
מנדט אחד: אסף יגורי
מועמדי המפלגה בבחירות לכנסת העשירית (1981)
אסף יגורי, משה ישי, יוסף קולק לרשימת מועמדים מלאה ראו
תמונות קצרות

עלילה

בני הזוג הווארד (ברוס דוויסון) ואן (אנדי מקדואל) פיניגן מתכוננים לחגיגת יום ההולדת של בנם, בה בשעה נפגע הילד בתאונת דרכים ושוקע בתרדמת. האופה אנדי ביטקוור (לייל לווט), ממנו הוזמנה עוגת יום הולדת, זועם כאשר המזמינים, בני הזוג פיניגן, אינם מגיעים על מנת לאסוף את העוגה שהכין ומחליט להתעלל בהם. אביו של הווארד, פול (ג'ק למון) מחליט לחזור לפתע לחייו לאחר שנים של העדרות.
במקביל, לואיס קיזר (ג'ניפר ג'ייסון לי), אם צעירה שהיא גם נערת שיחות ארוטיות בטלפון, מנהלת שיחה ארוטית בטון משועמם, בשעה שהיא מטפלת בבתה התינוקת. בעלה, מנקה הבריכות ג'רי קייזר (כריס פן), מבין שאשתו מכניסה כך כסף, אך אינו מרוצה מעבודתה. בין היתר מנקה קייזר את בריכתן של הצ'לנית המופנמת זואי (לורי סינגר), שצלילי נגינתה מלווים את הסרט ושל אמה, זמרת הג'אז המזדקנת טס טריינר (אני רוס), שרודה בה.
הזוגות ד"ר רלף (מת'יו מודין) ומריאן (ג'וליאן מור) ויימן וסטיוארט (פרד ווארד) וקלייר (אן ארצ'ר) קיין נפגשים לארוחה משותפת למרות היכרות קלושה. סטיוארט, יחד עם חבריו גורדון ג'ונסון (באק הנרי) וורן מילר (יואי לואיס) גילו קודם לכן בעת דיג, גופת צעירה בנהר בו דגו.
לטייס הריסוס "סטורמי" ות'רס (פיטר גלאגר) נמאס מיחסיה של אשתו לשעבר בטי (פרנסס מקדורמנד) עם השוטר ג'ין שפרד (טים רובינס) והוא הורס בשיטתיות את ביתם המשותף לשעבר. אשתו של השוטר, שרי (מדלין סטו) מודעת לבגידתו בה, אך פיתחה גישה של אדישות לעניין.
הזוג העני ביותר הם המלצרית דורין פיגוט (לילי טומלין) ובעלה השיכור כמעט תמיד, ארל (טום וייטס). למרות עוניים ושכרותו המתמדת של ארל, בני הזוג הם היחידים בסרט המציגים חיי נישואים המבוססים על אהבת אמת וקשר רגשי עמוק.
בירצ'ה

תולדות היישוב

האזכור הראשון ליישוב, שהיה בבעלות אצולה, הוא מן המאה ה-15. במאה ה-19 התפתח היישוב, ונודע בשל ירידי הסוסים שהתקיימו בו ובשל תעשיית הבדים המקומית. עד שנת 1876 שכנו בכפר שלטונות המחוז.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש הכפר פעמיים בידי הרוסים, ומספר בתים בו הועלו באש.

יהודי בירצ'ה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-16. במאה ה-19 התפתח היישוב היהודי בכפר, והגיע לכמחצית מכלל תושבי המקום. תחילה הייתה כפופה הקהילה בכפר לקהילת דוברומיל, אך במחצית השנייה של המאה ה-19 נעשתה לעצמאית. רוב יהודי הכפר נמנו על חסידות דינוב, ומיעוטם על חסידות סדיגורה.
בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה פרעו הקוזקים ביהודי המקום, תוך ביצוע מעשי שוד, אונס ורצח. בין מלחמות העולם עזבו את הכפר רבים מיהודיו. בשנות העשרים ושלושים גברה הפעילות הציונית ביישוב, ופעלו בו תנועות הנוער בית"ר, הנוער הציוני, השומר הצעיר ואחווה. בשנים אלו נמנו ביישוב כ-1,040 יהודים, מתוך כ-1,930 תושבים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלל הכפר בשטח השליטה הסובייטי, וביוני 1941 נכבש בידי הגרמנים, אשר הפקידו את השליטה במקום בידי המשטרה האוקראינית, אשר רצחה תוך זמן קצר 16 מנכבדי הקהילה.
עד מהרה הוטלו על היהודים בכפר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט עם מגן דוד על הזרוע וביצוע עבודות כפייה, וכן נשדד רכוש יהודי. כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט, אשר הצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר, חפצי ערך ופרוות.
ביולי 1942 נערכה ביישוב אקציה בידי אנשי משטרה גרמנים ואוקראינים, במהלכה רוכזו יהודי הכפר בכיכר השוק, תוך שימוש באלימות רבה, ואולצו לכרוע ברך במקום משך מספר שעות. לאחר מכן, הוצעדו יהודי היישוב כ-30 ק"מ עד לגטו פשמישל, ממנו הועברו מאוחר יותר להשמדה עם יתר יושביו.
משה דן טברסקי

רבי משה דן טברסקי ( - י"ג בשבט תר"פ) היה אדמו"ר חסידי, בדור השלישי בשושלת סקווירא.

ביוגרפיה

היה בנו השני של רבי אברהם יהושע העשיל מסקווירא, וחתנו של רבי חיים יהודה מאיר חודורוב מברדיטשוב (חתנו של רבי דוד טברסקי מטולנה). לאחר פטירת סבו רבי יצחק מסקווירא, מילא אביו את מקומו ביחד עם אחיו רבי ישראל ורבי דוד. לאחר פטירתו בג' בכסלו תרמ"ז הקימו האחים חצרות נפרדים בסקווירא, ורבי משה דן מונה כממשיכו של אביו בחצר הוותיק. החסידים בסקווירא קיבלו את רבי משה דן כמנהיגם ומאידך חסידי סקווירא באירופה היו נוסעים לדודו רבי דוד.
בשנת תרע"ט בעקבות המהפכה הבולשביקית עזב את סקווירא לקייב, יחד עם דודו רבי דוד, שם נפטר עקב המגפות שהשתוללו בעיר בי"ג בשבט ה'תר"פ.
בארוד בארוד

בָּארוּד  בָּארוּד הוא שיר חלוצים בארץ ישראל שחובר כנראה בשנות העלייה השלישית והולחן בלחן עממי רוסי. השיר חובר על ידי אלמונים, תחילה בגרסתו הרוסית הארוכה בשם: Во кузнице, ואחר כך בגרסה עברית קצרה. הגרסה הרוסית מפרטת מגוון עבודות של חלוצים, ואילו הגרסה העברית מתארת את עבודת החציבה בארץ וצעקות "בארוד" שנלוו אליה.
המילה בארוד משמעה אבק שריפה או חומר נפץ: بارود בערבית. המילה שימשה כקריאת אזהרה לפני פיצוץ סלעים. הוזכרה בשירו של אברהם שלונסקי "תה ואורז" שחובר ב-1922.
השיר מתאר שלב חשוב בעבודות החציבה של חלוצים בתקופת העלייה השלישית ולאחריה, כאשר כריית האבן לבניין בתים וכבישים נעשתה באמצעות פיצוצים באתרים סלעיים מוגדרים. חומר הנפץ הוטמן בין הסלעים, וגרם לפיצוץ שהעיף אבנים למרחקים לא משוערים. על כן נהגו עובדי החציבה, יהודים וערבים, להשמיע כמה צעקות "בארוד בארוד" נמרצות לפני הדלקת חומר הנפץ, כדי להזהיר את העובדים ואת העוברים ושבים להתרחק במהירות או לתפוס מחסה.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה

פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה (באנגלית: Golden Globe Award for Best Motion Picture – Drama). זהו פרס הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הפקה יוצאת מן הכלל לסרט קולנוע מסוגת הדרמה. הפרס נחשב לאחד המנבאים המדויקים ביותר לזכייה בפרס אוסקר.
כשנוסד פרס גלובוס הזהב, בשנים הראשונות להענקתו, הייתה קטגוריה אחת לסרט הטוב ביותר. החל מהשנה התשיעית להענקת הפרס, הקטגוריה פוצלה לשתיים: הסרט הטוב ביותר - דרמה והסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. ב-1953 שתי הקטגוריות אוחדו שוב באופן חד-פעמי, והחל מ-1954 ועד היום שני הפרסים מוענקים בנפרד וברציפות מדי שנה.
בדרך כלל הפרס מוענק לסרט הנבחר מתוך חמישה מועמדים סופיים, אולם היו לכך מספר חריגים: ב-1962 התמודדו על הפרס עשרה מועמדים סופיים, ב-1963 התמודדו עליו שמונה מועמדים, בשנים 1973, 1986, 1987, 2000 ו-2004 הופיעו ברשימת המועמדים הסופית ששה סרטים, וב-1987 ו-2007 התמודדו על הפרס שבעה סרטים. 
מתוך 62 הסרטים שזכו בפרס עד היום (פברואר 2013), 31 סרטים זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר שהוענק באותה שנה. האחרון שבהם היה "ארגו" (2012).
ויה אפיה

ויה אפיה (בלטינית ובאיטלקית Via Appia) הייתה הדרך הרומאית הראשונה שנסללה. ויה אפיה קישרה בין רומא לקמפניה ודרום איטליה, והגיעה עד לברונדיסיום (כיום ברינדיזי שבמחוז פוליה). הדרך נסללה במהלך המלחמות הסאמניטיות, ועיקר תפקידה היה צבאי - מתן אפשרות לתנועה גדולה של כוחות צבאיים ממקום למקום - אך בהמשך נודעה לדרך זו גם חשיבות כלכלית רבה.
הדרך נקראת על שמו של המדינאי אפיוס קלאודיוס קאיקוס, שיזם את סלילתה בשנת 312 לפנה"ס. 

המשורר סטטיוס כתב על הדרך: 
" Appia longarum teritur regina viarum"
(לטינית: דרך אפיה היא מלכת הדרכים הארוכות)
על פי המסורת הנוצרית, בדרך אפיה פגש פטרוס את ישו ושאל אותו קוו ואדיס? ("לאן אתה הולך?") ונענה על ידי ישו שהוא הולך להיצלב בשנית.

סלילת הדרכים ברומא

אחד מהתחומים העיקריים שבהם בלטה רומא העתיקה היה הכישרון ההנדסי של הרומאים, שבלט בעיקר בשני תחומים ציבוריים: בניית אמות מים וסלילת דרכים.
האימרה "כל הדרכים מובילות לרומא" לא הייתה בגדר אמירה סתמית. הרומאים היו אומנים בסלילה, ובשיא האימפריה כללו הדרכים הרומאיות 85,000 קילומטר של דרכים סלולות שקישרו בין כ-370 יעדים.
הרומאים נזקקו לדרכים על מנת להוביל אספקה לצבאם שכבש שטחים והגדיל את מרחבי הרפובליקה. כמעט לכל מקום שאליו הגיע הצבא הרומי, נסללה דרך. לאור הרחבת האימפריה הייתה לדרכי היבשה חשיבות בשליטה צבאית, כלכלית ומנהלית. הדרכים הרומאיות נקראו בדרך כלל על שם הקנסור שיזם את הקמתן.
המונח "אבן מיל" (milestone) הוא המצאה רומית - אבני דרך לסימון מרחקים. עמודי הדרכים ברפובליקה, בגובה של 1.80 מטר, ציינו את המרחק שעבר מתחילת הדרך, בדרך כלל מעיר ראשית. על עמודי הדרך נכתב תיאור הסלילה תוך הקדשה לקיסר השליט באותה עת.
אבני הדרך הוצבו לאורך הדרכים, כאשר על כל 1,000 מידות אורך רומאיות, שנקראו פאסום, הוצבה אבן אחת. מצוידים בכוח עבודה זול, לא היססו סוללי הדרכים לקצר מרחקים על ידי חפירת מנהרות, בניית גשרים וחציית שדות מעובדים.
המילה הלטינית via היא המקור לשם "דרך" בכמה מהשפות הלטיניות.

מסלולה של ויה אפיה

מהפורום רומאנום ברומא, בה ניתן לראות קטעים מהדרך גם ימינו, עברה הדרך בערים הבאות: ארקיה - פונדי - פורמיה - מינטורנה - סינואצה - קפואה - קאודיום - בנוונטום (בנוונטו).
בבנוונטום התפצלה הדרך לשניים:
הקטע הדרומי: אקלאנום - אקוילניה - ונוסיה - פילביום - טרנטום (טאראנטו) - אוריה - ברונדיסיום.
הקטע הצפוני: אאקה - קנוסיום (קנוסה) - בוטונטי - באריום (בארי) - נאפוליס - אגנטיה - ברונדיסיום.

ויה אפיה אנטיקה

דרך אפיה הוזנחה עם השנים והשימוש בה הלך ופחת. בשנת 1784 הורה האפיפיור פיוס ה-6 על סלילת דרך חלופית, ודרך אפיה החדשה נסללה במקביל לתוואי הדרך הישנה. הדרך החדשה נסללה עד הגבעות האלבניות, כ-20 קילומטר דרומית לרומא. הדרך החדשה נקראה דרך אפיה החדשה (via Appia nuova) ובמקביל קיבלה הדרך הקיימת את השם דרך אפיה הישנה (via Appia antica), והפכה לאתר תיירותי ברומא.
חלק מהדרך הישנה עודנו משמש לנסיעת מכוניות, ולאורכו ניתן לחזות בקברים וקטקומבות. עוד מצויה בקטע זה כנסיית "דומינה, קוו ואדיס" שבה על פי המסורת הנוצרית פגש פטרוס את ישו ושאלו את השאלה "Domine, Quo Vadis" (לטינית: "לאן אתה הולך, האדון?").