סטפן רובצקי

ביוגרפיה

סטפן רובצקי נולד בעיירה פיוטרקוב טריבונלסקי שבמרכז פולין. בעיירתו היה אחד ממארגניו של ארגון צופים חשאי ששימש ככר לפעילות לאומנית פולנית, כאשר מולדתו הייתה מחולקת בין רוסיה, גרמניה והאימפריה האוסטרו הונגרית. במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס רובצקי לצבא האוסטרו-הונגרי, ולאחר מכן אל "הלגיון הפולני" של יוזף פילסודסקי אשר לחם לצדו של הצבא האוסטרו-הונגרי, אך שאף לשחרר ולאחד את פולין. רובצקי נכלא בשנת 1917 מאחר שסירב להישבע אמונים לקיסר האוסטרו-הונגרי, ובפברואר 1918 שוחרר והצטרף בתחילה לצבא "פולנישה ורמאכט" שהוקם על ידי הגרמנים, ולאחר מכן לצבא פולין.
הוא נלחם במלחמה נגד ברית המועצות בשנים 1919–1921, ולאחר מכן נותר בצבא והיה בין מקימי שבועון הצבא הפולני. בין 1930 ל-1935 היה מפקד גדוד חי"ר באזור לשנו. מ-1939 אירגן את הגדוד הממוכן והממונע בוורשה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה והפלישה הנאצית לפולין לחם עם גדודו, אם כי הגדוד מעולם לא הגיע לרמה של מיכון ושינוע הדרושה להכינו לקרב.
במהלך התבוסה הפולנית הצליח רובצקי להימנע מן השבי, ושב לוורשה באוקטובר 1939. בשלב זה היה לאחד המפקדים (והחל משנת 1940 למפקד הראשי) של "Zwiazek Walki Zbrojnej"‏ (ZWZ; "האיגוד למאבק מזוין"), אחד מהארגונים שהרכיבו את המחתרת הפולנית, ארגון אשר נשמע להוראות הממשלה הפולנית הגולה. משנת 1942 כונה הארגון (לאחר שאיחד את כוחותיו עם מספר ארגוני מחתרת אחרים שפעלו על אדמת פולין) "ארמייה קריובה" ("צבא המולדת").
בשנים הראשונות לפעולתו, עד לפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941, עסק ה-ZWZ בעיקר בפעולות ארגון, רכישת נשק, גיוס תומכים, ואיחוד עם ארגונים נוספים שקמו בשטח. בשנת 1941 חל שינוי בפעילות זו, וה-ZWZ החל עוסק בלוחמת גרילה זעירה, ייצור נשק, אספקת מודיעין לבעלות הברית המערביות, וחבלה. עם זאת, ה-ZWZ, ולאחריו הארמייה קריובה לא ראו את תפקידם כמחויבות להתנגדות כוללת לשלטון הגרמני בכל מקום ובכל עת, אלא כהכנה לקראת התקוממות כללית אשר תגיע כאשר השעה תהיה כשרה לכך.
יחסו של גנרל רובצקי ליהודים היה מורכב. לפי ג'ושוע צימרמן, חוקר שהתמחה ביחס המחתרת הפולנית ליהודים, רובצקי גילה אהדה אישית ליהודים, ובמהלך התקופה שפיקד על ארמייה קראיובה עודד צירוף יהודים למחתרת, הוקיע את רצח היהודים וסייע לפעולות הצלה. מצד שני, כשהממשלה הפולנית הגולה הרבתה בהצהרות פרו-יהודיות, ואף הצהירה שליהודים יהיה שוויון זכויות בפולין לאחר המלחמה, התנגד רובצקי להצהרה, כדי לא לפגוע בתמיכה במחתרת בציבור הפולני, שחלקים גדולים ממנו מחזיקים עדיין בעמדות אנטישמיות.
במהלך מרד גטו ורשה שיוועו אנשי הארגון היהודי הלוחם לאספקת נשק ותחמושת. באמצעות קשרים הצליחו להגיע אל אנשי הממשלה הפולנית הגולה בלונדון, ואלו שאלו את רובצקי לדעתו. תשובתו הייתה כי "היהודים מבקשים נשק כאילו מחסני הארמייה קריובה מלאים". רובצקי התנגד לאספקת הנשק ממספר סיבות. ראשית כל, הוא פקפק ביכולתם של היהודים להילחם. שנית, מרד גטו ורשה נגד את האסטרטגיה של המחתרת הפולנית, להמתין עד לרגע השחרור ואז לפתוח בהתקוממות כללית. סיוע למרד ידלל את מחסני הנשק של הארמייה ויפגע ביכולתה למרוד בשעה הנכונה. שלישית, רובצקי חשש שמורדים יהודים קומוניסטים עלולים לסייע עם הנשק לסובייטים. רובצקי העדיף לסייע לאצ"י, המחתרת היהודית הימנית-רוויזיוניסטית, מאשר לארגון היהודי הלוחם שגילה אהדה לברית המועצות.
לאחר קבלת הוראה מלונדון סיפקה הארמייה קריובה לארגון היהודי הלוחם עשרה רובים, חמישים אקדחים וחמישים רימונים, שהיוו כעשרה אחוזים מן הנשק שהיה בידיו. במהלך הלחימה, התרשם רובצקי מביצועיהם של הלוחמים היהודים והורה לסייע להם. כוחות ארמייה קראיובה סייעו למורדים בגטו בסדרת פעולות רתק שנעשו לאורך החומות. האפקטיביות של פעולות אלו הייתה נמוכה, מפני שלארמייה קראיובה עצמה עדיין לא היה ניסיון צבאי ממשי בפעולות מסוג זה. למעשה, הסיוע לגטו היו המבצעים הצבאיים הפתוחים הראשונים שביצעה הארמייה, שיכולתה הקרבית עתידה להשתפר עד למרד הפולני ב-1944. למרד גטו ורשה סייעה גם ארמייה לודובה, המחתרת הקומוניסטית הקטנה יותר.
ב-30 ביוני 1943 נאסר רובצקי על ידי הגסטאפו בוורשה, ונשלח לברלין, שם נחקר על ידי נאצים רמי דרג כארנסט קלטנברונר, היינריך הימלר, יורגן שטרופ והיינריך מילר. הוצע לו לכרות ברית עם הנאצים נגד ברית המועצות אך הוא סירב. כפי הנראה נרצח במחנה זקסנהאוזן בשנת 1944.