סטניסלב ויספיאנסקי

שנות ילדותו וצעירותו

סטניסלב ויספיאנסקי נולד בקרקוב, אז אוסטרו-הונגריה, כבנם של פרנצישק ויספיאנסקי ושל מריה לבית רוגובסקי. האב היה פסל והחזיק סטודיו משלו על גבעת ואבל. כשהילד היה בן 9, אמו נפטרה בשחפת. אביו, שהיה מכור לאלכוהול, לא היה מסוגל לטפל בו, והוא אומץ על ידי דודתו יואנה סטנקביצ'ובה ובעלה קז'ימייז'. משפחת סטנקביץ' נמנתה עם בני המעמד הבורגני האינטלקטואלי. את ביתם פקד, בין היתר, הצייר הידוע יאן מטייקו. הוא זיהה את כשרונותיו האמנותיים של סטניסלב והעניק לו את שיעורי הציור הראשונים. ויספיאנסקי למד בגימנסיה על שם אנה הקדושה, שהיה מוסד חינוך יחיד במינו. למרות איסור על ההוראה בפולנית במרבית מוסדות החינוך, כאן השיעורים ניתנו בכל זאת בפולנית. המורים השקיעו עניין רב בלהעניק לתלמידיהם ידע נרחב בהיסטוריה של פולין ושל ספרותה. בית הספר קנה לעצמו שם על ידי תלמידיו המפורסמים, כגון לוציאן רידל, סטניסלב אסטרייכר והנריק אופיינסקי שתפסו מקום מכובד בחיי התרבות של קרקוב. בימי לימודיו התיכוניים נמשך ויספיאנסקי במיוחד אל האמנות והספרות. לפי עדות אמו המאמצת, יואנה סטנקביצ'ובה, הוא נהג מילדותו לצייר בתים, בעלי חיים, צמחים, סמלים הרלדיים וקישוטים אמנותיים. הוא יצר גם שחזור דרמטי במיוחד של ציורו של מטייקו "סטפאן באטורי במצור על פסקוב".
בשנת 1887 נרשם ויספיאנסקי לפקולטה לפילוסופיה של האוניברסיטה היאגלונית בקרקוב ומקביל לבית הספר לאמנויות יפות בעיר, שבה היה לתלמידו של פלוריאן צינק. בעת לימודיו באוניברסיטה נכח גם בקורסים על אמנות, היסטוריה וספרות. מטייקו, שכיהן באותן השנים כדקאן בית הספר לאמנויות ביקש ממנו להצטרף ליצירת הפנים הפוליכרומי של הבזיליקה מרים הקדושה בקרקוב.

התחלת דרכו כצייר ומחזאי

בשנים 1895-1890 הפסיק ויספיאנסקי את לימודיו בקרקוב כדי לטייל ברחבי אירופה, בעיקר באיטליה, בשווייץ, בגרמניה, בפראג ובצרפת. שהותו בצרפת היוותה תחנה חשובה בהתפתחותו האמנותית. למד שם באקדמיית קולרוסי ומפני שדמי הלימודים שם היו גבוהים מאוד נזקק לקבלת מלגה. בעת ימיו בצרפת הכיר ויספיאנסקי את פול גוגן וביחד ביקרו במוזיאונים לאמנות. רושם עז עשה עליו יפי ציוריו של פובי דה שאבאן. ביקר גם בהצגות תיאטרון - של מחזות קלאסיים ושל שקספיר. מחזותיו העתידיים - "דניאל", "מלאגר" ו "חזרתו של אודיסאוס" נכתבו בהשראת מסורת המחזאות הקדומה. כתב באותה תקופה מספר מחזות כמו 'Królowa Polskiej Korony ("מלכת הכתר הפולני"), "ורשביאנקה" ואת הגרסאות הראשונות של "Legenda" (ה"אגדה"). מחזה אחרון זה התבסס על אגדה פולנית עתיקה על אודות וארס וסאווה.
באוגוסט 1894 חזר ויספיאנסקי לקרקוב ונעשה פעיל במסגרת התנועה המודרניסטית. עיצב ובאופן חלקי צייר את הפנים הפוליכרומי של החלק הגותי בכנסייה הפרנציסקנית, שהורכב ממראות מפולין, בעיקר מוטיבים פלורליים, גאומטריים והראלדיים. ראש הכנסייה עודד אותו לעצב גם כמה ויטראז'ים כמו "המבורכת שלומית", הסטיגמטה של פרנציסקוס הקדוש" ו"אלהים האב". עבור עיצוב הנוף של התל קושצ'ושקו (Kopiec Kościuszki) זכה בפרס "האקדמיה הפולנית ללימודים". כצייר, מעצב פנים ומשורר שיתף ויספיאנסקי פעולה עם התיאטרון העירוני. יצר תפאורות וריהוט להצגות תיאטרון ואף ביים מחזות שונים.

שיא הקריירה

ויספיאנסקי שיתף פעולה גם עם חברת ידידי האמנות היפה בקרקוב ובאמצע שנות ה-1880 התמנה לעורך האמנותי של השבועון "ז'יציה" (החיים). למרבה האכזבה הדרמות הראשונות שלו "אגדה" (1897) "דניאל ומלאגרה" (1898) לא התקבלו בהתלהבות על ידי הבקורת. לעומת זו המחזה "ורשביאנקה" זכה להערכה מידית. הצגת הבכורה שלו ב-2 ביולי 1901 עם מריה מדז'ייבסקה בתפקיד מריה, היוותה ציון דרך בקריירה של ויספיאנסקי כיוצר דרמות לאומיות. בשנים 1900-1898 הוצאו לאור המחזות "פרוטסילס ולאודאמיה", "ללוול" ו"לגיון". הדרמה האחרונה שיקפה גישה פולמוסית של המחבר מנקודת מבט רוטמנטית כלפי ההיסטוריה. בשנת 1900 התחתן ויספיאנסקי עם תאודורה תאופילה פּיטקו (1957-1868) אם ארבעת ילדיו. בנובמבר אותה שנה השתתף בחתונת ידידו לוציאן רידל בברונוביצה, כפר על-יד קרקוב. החתונה נתנה לו השראה בכתיבת המחזה Wesele ("החתונה") שבו הציג ויספיאנסקי תמונה בקורתית סרקסטית של החברה הפולנית במאה ה-19. באמצעות מחזה זה, שזכה בהצלחה, הפך מעמדו של ויספיאנסקי מאמן של תנועת "פולין הצעירה" בעל הצלחות בינוניות בתחום האמנות הכתובה והחזותית, למחזאי חוזה לאומי ממש, שמקומו בפולין דומה לזה של ייטס באירלנד, של או'ניל בארצות הברית או מטרלינק בבלגיה. "החתונה" הוצג על במת התיאטרון אף על פי שהצנזורה אסרה על מכירת הטקסט שלה.
אחרי הצלחת "החתונה" פרסם ויספיאנסקי עוד ארבעה מחזות מבוססים על תולדות פולין: "Wyzwolenie" (השחרור), Achilles (אכילס), Bolesław Śmiały (בולסלב האמיץ), ו-Legenda II ("האגדה ב"). בשנים הבאות פרסם את "Skałka" ואת "Powrót Odysa" (חזרתו של אודיסאוס), ותרגם את ה"סיד" של פייר קורניי ואת "זאיר" מאת וולטר.
בשנת 1906 התמנה ויספיאנסקי למרצה באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב ונבחר גם למועצת העיר. אולם מצב בריאותו באותה התקופה הידרדר. הוא חלה בסיבוכים של העגבת, מחלה חשוכת מרפא באותן השנים, וניסה לטפל בעצמו ברימאנוב ובבאד האל. לבסוף התיישב בבית קטן בכפר ונגז'צה, על יד קרקוב.
ויספיאנסקי נפטר בשנת 1907 והובא לקבורה בקרקוב. יום לווייתו הפך ליום אבל לאומי. הוא נקבר בקריפטה של האישים החשובים, מעין פנתאון של פולין, בכנסיית סקאלקה בקרקוב.
לזוג ויספיאנסקי היו 4 ילדים: 3 בנים - תאודור (שנולד מקשר זוגי קודם של תאופילה תאודורה פיטקו), מייצ'יסלב בולסלב, סטניסלב הבן, ובת - הלנה.

יצירתו

יצירתו של ויספיאנסקי אלקלקטית מאוד. היא כוללת לצד מחזות ושירה, גם רישומים של נופי קרקוב, איורי ספרים, ציורי שמן ופסטל, דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים, ויטראז'ים, אמנות גרפית, עיצובי רהיטים ועיצובי פנים, עיצוביו בוואוול.
עם יצירותיו הידועות ביותר נמנים הדיוקן העצמי משנת 1890 ורישומיו בעת המסעות ברחבי פולין ובאירופה. מתוך ציורי צמחים יצר עשבייה שלמה. לרוב השתמש עם זאת בטכניקות פסטל. ציורי הפסטל הראשונים שלו נוצרו בשנים 1894-1890. הם מציגים בעיקר בני משפחה, ידידים ואמנים אחרים. ויספיאנסקי צייר גם את ילדיו במצבי יומיום שונים כגון בזמן שינה או ארוחה - למשל "Helenka" "הלנקה" (1900), מאוסף המוזיאון הלאומי בקרקוב, Śpiący Staś ("סטאש ישן") משנת 1902, נמצא ב"מוזיאון שלזיה" בקטוביצה), Śpiący Mietek ("מייטק ישן") (1904, במוזיאון לאמנות בלודז', "Macierzyństwo" ("אמהות") (1905, במוזיאון הלאומי בקרקוב), "Żona artysty z synkiem Stasiem" ("אשת האמן עם בנם סטאש") (1904, במוזיאון שלזיה העליונה בביטום).
בטכניקה זו הוא צייר רבים ממכריו ומאמני התקופה: בין השאר, את קז'ימייז' לבנדבוסקי, יאצק מלצ'בסקי, אליזה פארנסקה, משפחת קרישטלוביץ', לודוויק סולסקי, אירנה סולסקה, הצייר יאן סטניסלבסקי. בין ציורי הנוף ניתן להזכיר את תמונות הנופים של קרקוב, כגון של הפארק "פלאנטי", ציורי בעלי חיים מסוג Desmanus (האחרונים גם בציורי שמן), תמונות של הנהרות רודאבה וויסלה, בתים כפריים בגרבובו, ובשלהי חייו - נופים שנשקפו מן הסטודיו שלו על תל קושצ'ושקו. הוא יצר גם פוסטר למחזה של מטרלינק "Intérieur" "פנים" (בפולנית: Wnętrze)

ויטראז'ים ועיצובי פנים

מורשתו האמנותית כוללת פרט לציוריו גם ויטראז'ים, פוליכרומים ועיצובי פנים. אחרי שנת 1889 השתתף, לבקשת יאן מטייקו, בעבודות השימור של בזיליקת מרים הקדושה בקרקוב. יחד עם יוזף מהופר צייר בה 36 ויטראז'ים. 
בעת שהותם בפריז שניהם יצרו שתי קופסאות שנועדו לתחרות לעיצוב קישוטים עבור האולם רודולפינום בפראג. יצר גם עיצובי מסכים לתיאטרון על שם יוליוש סלובצקי בקרקוב. 
הוא עיצב לבד ויטראז'ים ופוליכרומים בכנסייה הפרנציסקנית בקרקוב. הויטראז' המפורסם Stań się או "אלהים האב" מציג בהשארת ספר בראשית את בריאת האור והפרדת המים. ויטראז'ים נוספים נמצאים בפרסביטריום של הכנסייה, ביניהם "שלומית המבורכת" המשליכה את הכתר מעל ראשה ופרנציסקוס הקדוש המקבל סטיגמטה. ויספיאנסקי יצר גם ויטארז'ים עם תמונותיהם של סטניסלב הקדוש, המלכים קז'ימייז' הגדול והנריק החסוד שנועדו לקתדרלת ואוול (הם יוצרו בפועל רק מאוחר, והוצגו החל מהשנים 2007-2005 ב"ביתן ויספיאנסקי 2000"). ב-4 ויטראז'ים נוספים נראים מוטיבים צמחיים המציגים יסודות של אש ומים. חבים לויספיאנסקי גם את עיצוב חדר התצוגות של החברה לאמנויות היפות ואת מדרגות וקישוט האולם של בית החברה הרפואית בקרקוב. בשנת 1905 יחד עם ולדיסלב אקיילסקי עיצב את גבעת ואוול (מה שנקרא ה"אקרופוליס").