google/wiki40b huggingface dataset:
מיכל זוארץ

ביוגרפיה

זוארץ נולדה, גדלה והתחנכה בבת ים. בת בכורה לשתי אחיות ואח. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינה - ראש לשכתו של הפרקליט הצבאי הראשי, אמנון סטרשנוב.
בשנת 1984 בהיותה בת 16, זכתה זוארץ בתחרות מלכת היופי של העיר בת ים. בעקבות הזכייה השתתפה זוארץ במספר רב של פרסומות, ביניהן הובילה מסע פרסום רחב היקף לעיתון "מעריב", והפכה לאחת הדוגמניות המובילות בישראל. בהמשך למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לצידם של השחקנים אקי אבני ואסי לוי.
בשנות התשעים השתתפה בסרטים: "אזרח אמריקאי" (1992), "אוטוביוגרפיה דמיונית" (1994), "זיכרון דברים" (1995), "צעירים לנצח" (1996), "שבזי" (1997) ו"אהבה ממבט שני" (1999). בנוסף השתתפה בסרט הולנדי קצר בשנת 1994 ובסרט טלוויזיה גרמני ב-1996.
בטלוויזיה הופיעה זוארץ בטלנובלה "המוסד" (1996), בשנת 1991 גילמה את דנה בסדרת המסתורין של מיקי בהגן "סיפורים לשעת לילה מאוחרת בפרק "התאונה". ב-1992 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה הקנדית "Sweating Bullets". ב-1999 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית 'חברים מחרסון' בכיכובו של השחקן אייל גפן ובבימויו של דן בירון. שם גם פגשה את מי שלימים הפך להיות בעלה, תסריטאי הדרמה יוסי אשדות. באותה שנה השתתפה גם בפרק בסדרה הקומית "פאזל" (פרק 4, עונה 1).
בשנת 1996 החלה להנחות את תוכנית הקולנוע "סינמה 3" בערוץ 33. היא הנחתה את תוכנית המוזיקה "בטברנה" בערוץ הראשון. 
בשנים 2003–2006 הנחתה את תוכנית האירוח של הערוץ הראשון "שישי עם מיכל". תוכנית זו זכתה לפופולריות בקרב הצופים, למרות הביקורות הקשות לה זכתה ממבקרי הטלוויזיה.
בשנת 1998 הגישה את התוכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית.
הגישה את הניקוד הישראלי באירוויזיון 2002 ובאירוויזיון 2003.
ב-2006 השתתפה כ"מוזה" בתוכנית "פרסי האופנה" בה מעצבים צעירים מתמודדים על פרס .
זוארץ שיחקה בהצגות תיאטרון ובהן "סיפור משפחתי", ו"פטרה" בתיאטרון הקאמרי, "בני ערובה", "חברים" בתיאטרון חיפה, באוקטובר 2003 השתתפה לראשונה בהצגות ילדים: "עולם האגדות של מיכל", "אוליבר טוויסט", "הקוסם מארץ עוץ", "פיטר פן", חנה'לה ושמלת השבת" ועוד. בשנת 2007 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 עם הרקדן חיים פרשטיין.
ב-2012 השתתפה זוארץ בתוכנית המציאות "הישרדות בעונת ה-V.I.P הראשונה, שם הודחה שישית.

חיים אישיים

זוארץ הייתה נשואה ליוסי אשדות ולהם בן משותף. בשנת 2012 התארסה עם משה לבקוביץ', וביולי 2013 הם נישאו. ב-6 באפריל 2018 נולדה בתם בהליך פונדקאות.
נוסחת קרמר

באלגברה ליניארית, נוסחת קרמר (או כלל קרמר) היא נוסחה מפורשת לפתרון מערכת משוואות ליניאריות בעזרת דטרמיננטות. היא קרויה על שם המתמטיקאי השווייצרי גבריאל קרמר.
מבחינה חישובית הנוסחה אינה יעילה, אך יש לה חשיבות כיוון שהיא נותנת ביטוי חד-משמעי של פתרון המערכת, מה שגם מאפשר להוכיח תכונות של מטריצות ודטרמיננטות. כך למשל הנוסחה מספקת ביטוי מפורש לאיבר הכללי של מטריצה הפוכה, באופן שנובע ממנו כי מטריצה היא הפיכה אם ורק אם הדטרמיננטה שלה שונה מ-0.

נוסחת קרמר

כידוע מאלגברה ליניארית, למערכת משוואות ריבועית (כלומר, מספר המשתנים שווה למספר המשוואות) המיוצגת על ידי , כאשר  היא מטריצה ריבועית, ו- הוא וקטור עמודה, קיים פתרון יחיד אם ורק אם . 
על פי נוסחת קרמר, הרכיב ה- של וקטור הפתרון  נתון על ידי

כאשר  היא המטריצה המתקבלת על ידי החלפת העמודה ה- שבמטריצה  בווקטור .

דוגמה

נתונה מערכת המשוואות
כלומר המערכת מיוצגת על ידי המטריצה
, והווקטור  .
נחשב את הדטרמיננטות:
 
 
והפתרון נתון על ידי

הוכחה בעזרת התכונות של פונקציית נפח

נניח כי נתונה המערכת . נסמן את עמודות המטריצה ב . הטענה כי הווקטור  פותר את המערכת היא בעצם הטענה כי

נחשוב על הדטרמיננטה כעל פונקציית נפח, המקבלת כארגומנטים את עמודות המטריצה:
הדטרמיננטה  מתקבלת מהחלפת העמודה ה-k בעמודה b. כלומר:
מכיוון שהדטרמיננטה, כפונקציית נפח, היא ליניארית בכל רכיב, מתקבל
ומתכונת פונקציית הנפח,  לכל  מתקיים כי  ולכן נותרנו עם
ולכן .

הוכחה בעזרת הרחבת המטריצה

נניח כי נתונה מערכת לא הומוגנית:
כאשר  הוא וקטור הפתרון (היחיד) של המערכת. לחישוב האיבר ה- של , נוסיף למערכת משוואה אחת, כך:
כאשר בשורה התחתונה במטריצה כל האיברים הם אפס, פרט לעמודה ה- ולעמודה ה-. מכיוון שהווקטור  פותר את המערכת, קל לראות על ידי העברת אגפים כי הווקטור המורחב  פותר את המערכת המורחבת, שהיא כעת מערכת הומוגנית. טענה מאלגברה ליניארית אומרת כי למערכת משוואות הומוגנית יש פתרון לא טריוויאלי אם ורק אם הדטרמיננטה מתאפסת. הווקטור המורחב אינו וקטור האפס והוא פותר את המערכת, ולכן הדטרמיננטה של המטריצה המורחבת חייבת להתאפס. נפתח את הדטרמיננטה לפי השורה התחתונה, ונשים לב כי המינור ה- הוא פשוט הדטרמיננטה של המטריצה  מוכפל בגורם , מכיוון שכדי להביא את העמודה האחרונה למקום ה- יש לבצע על העמודות תמורה שהיא מחזור באורך . בנוסף, מהנוסחה לפיתוח המינור יש להכפיל בגורם  ולכן מתקבל:
 
כלומר,
דימיטרי טיומקין (שחמטאי)

ביוגרפיה

דימיטרי טיומקין נולד בריאזן. הוא עלה לישראל מברית המועצות לשעבר בשנת 1991. בשנת 1997 הוא זכה באליפות ישראל לנוער ובאליפות אירופה לנוער.
בשנת 1998 הוא הגיע לשלב חצי גמר באליפות ישראל. 
בתחילת המאה ה-21 הוא היגר לקנדה. בשנת 2004 הוא חלק את המקום ה-6-3 באליפות קנדה.
פרש משטרה

פרשי משטרת ישראל

במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר קיימות יחידות של פרשים.
פרשי המשטרה יוצאים לפעילות בעיקר באזורים כפריים, קיבוצים ובחופי הים. יחידות הפרשים פועלות באירועי הפגנות, ריסון ופיזור קהל רב. לסוסים אשר בשירות המשטרה יש מראה גדול ומאיים אשר מרתיע עבריינים מלנסות ולהתחכך בשוטרים. לסוסים אשר בחיל הפרשים של משטרת ישראל יש הגנה בחוק אשר תקיפתם שוות ערך לתקיפת שוטר מן המניין. הפרשים מצוידים באלה משטרתית, בסרבלים שחורים חסיני אש, קסדת ראש עם ריפוד עור בצוואר להגנה מפני תקיפות מאחור, מגיני גוף, תיק גב לציוד אישי ומתקן מים עם צינור לפה אשר מקל על הפרש בשתייה כאשר שתי ידיו על המושכות.
כאמור, פרשי המשטרה מסייעים ליס"מ בבקרת קהל ופיזור הפגנות. באירועי עמונה השתמשו השוטרים בחיל הפרשים, ואלו עזרו להם בריסון הקהל ובפיזורו. כנגד השוטרים נטען שהם השתמשו בסוסים לרמוס מפגינים.
חסידות ברדיוב

חסידות ברדיוב הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות צאנז. מקים השושלת היה רבי משה הלברשטאם, בנו של רבי ברוך מגורליץ, בנו של רבי חיים מצאנז.

החסידות אחרי השואה

רבי יצחק בנו של רבי משה, היגר לארצות הברית בשנת תרצ"ג ופתח בית מדרש בבורו פארק. נפטר בכ"ט באלול תש"ד. לאחר פטירתו נמכר בית המדרש שלו לאדמו"ר מחוסט-טאש. בניו הסתופפו אצל דודם האדמו"ר מבלאז'וב.
בניו של הרב שמואל בנו של רבי משה מברדיוב כיהנו כאדמו"רים בברוקלין. רבי יקותיאל יהודה (זלמן לייב) חתנו של  דודו רבי יחיאל נתן ורבי חיים דוב בעריש (תרנ"א - תשל"א, חתן רבי יוסף מדינוב). חתנו של הרב שמואל, רבי דוד משה הלברשטאם כיהן אף הוא כאדמו"ר מברדיוב בברוקלין.
נכד נוסף הוא רבי טוביה מברדיוב.
יוסף פליישמן

ביוגרפיה

נולד בבודפשט בירת הונגריה. בגיל 4 עלה לישראל בעלייה ההמונית עם הוריו ואחיו. בשנת 1961 החל ללמוד בישיבה התיכונית "בני עקיבא רעננה". בשנת 1965 החל ללמוד בישיבת מרכז הרב. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1973 קיבל תואר ראשון במקרא ובהיסטוריה כללית, בשנת 1978 קיבל תואר שני במקרא במסלול האשורולוגי ובשנת 1985 קיבל תואר דוקטור במקרא במסלול האשורולוגי. בין השנים 1982–1980 למד באוניברסיטת לונדון. בשנים 1987–1986 המשיך בלימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. כיום מתגורר פליישמן בפתח תקווה.

פעילות אקדמית

משנת 1975 מרצה פליישמן באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1982 התמנה לראש מחלקת מו"פ – ראש צוות חדשנות פדגוגית במכללת לוינסקי. ב-2002 התמנה לראש מחלקה ויו"ר המועצה האקדמית העליונה במכללת גבעת וושינגטון. שם גם ניהל את תוכנית M.Ed. בתנ"ך. 
בשנת 2010 התמנה לפרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. הוא בעל הקתדרה על שם הרב ד"ר אשר וייזר.
בשנת 2012 התמנה חבר סנט האוניברסיטה והמועצה האקדמית העליונה של האוניברסיטה, ומכהן גם כיו"ר בוועדות הסנט.
חבר מערכת בכתבי העת: "Zeitschrift fuer Altorientalische und Biblische Rechtsgeschichte" ו"Jewish Law Association Studies".

משפחתו

הוריו הם פרי (יעקב) ואדית (טובה) פליישמן. נשוי לתחיה (לבית ליברמן) ואב לארבעה. נעמה, ביתו השנייה בעלת דוקטורט במשפטים.
לוב במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של לוב למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והיא הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה לוב עד כה. המשלחת כללה 7 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישגים בענף הרכיבה בה היא סיימה במקום התשיעי במוקדמות ולא העפילה למקצה הגמר ובענף ההרמת משקולות בה היא סיימה במקום השמיני. יתר ספורטאי המשלחת סיימו במקומות האחרונים בתחרויות בהם השתתפו.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם באולימפיאדת נוער זאת לא זכתה המשלחת במדליה או העפילה לגמר. המשלחת הגיעה להישגים בענף ההרמת משקולות בה היא סיימה במקום התשיעי ובענף האתלטיקה בה הגיעה בתחרות זריקת דיסקוס למקום ה-12. כמו כן, ספורטאי המשלחת השתתפו לראשונה בתחרויות בענף הקשתות.
כפר שחליים

כפר שחליים (גם כפר שיחלים וכפר שיחלייא) הייתה עיירה יהודית גדולה בשפלת יהודה, אשר נזכרת מספר פעמים בספרות חז"ל, וכן במקורות מאוחרים יותר.
העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה מאוד ביהודה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא, לצד כפר ביש וכפר דיכרין:
"אמר רב אסי ששים רבוא עיירות היו לו לינאי המלך בהר המלך וכל אחת ואחת היו בה כיוצאי מצרים חוץ משלש שהיו בהן כפלים כיוצאי מצרים, אלו הן כפר ביש כפר שיחליים כפר דכריא. כפר ביש דלא יהבי ביתא לאושפיזא, כפר שיחליים שהיתה פרנסתן מן שחליים, כפר דכריא אמר רבי יוחנן שהיו נשותיהן יולדות זכרים".
מקור שם היישוב מוסבר גם בתלמוד הירושלמי כך: "ולמה הוא קרי לון כפר שיחלייא דהוון מרביין ביניהון כאילין תחלוסייא" (ולמה הוא נקרא כפר שחליים, כיוון שבניהם רבו כמו הירקות הללו). על פי מקורות חז"ל, שחליים הוא סוג של ירק.
באונומסטיקון של אוסביוס מראשית המאה הרביעית לספירה הוזכר יישוב בשם SAALEIM כשבעה מיל ממערב לבית גוברין.
הגאוגרף בן ימי הביניים יאקות אל-חמאווי הזכיר באזור שפלת יהודה יישוב בן זמנו בשם סחלין. יישוב בשם זה נזכר גם במכתב צלבני משנת 1136 לספירה. הרמז המאוחר ביותר להשתמרות השם הוא שם היישוב מנשיה אלסחלין שתועד במפקד העות'מאני משנת 1596, ואשר מתייחס ככל הנראה לעראק אלמנשיה שבאזור קריית גת של ימינו.
Yesterday

הקלטת השיר

בהקלטת השיר מקרטני ניגן בגיטרה האקוסטית. הוא רצה לנגן השיר בסולם סול מז'ור, משום שכך היה לו נוח לנגן אותו בגיטרה, אך לשיר אותו בסולם פה מז'ור, שבו העדיף לשיר.
לכן, מקרטני כיוון את הגיטרה שלו טון למטה, כך שינגן בסולם סול מז'ור והגיטרה תישמע בסולם פה מז'ור.

חוסר שביעות רצונו של מקרטני

מקרטני הביע פעמים רבות את חוסר שביעות רצונו מסידור הקרדיט לכותבים. במקום "לנון ומקרטני" שאף מקרטני להשיב את הסידור שהתקיים בתקליט הראשון של הלהקה: "מקרטני ולנון". באלבום ההופעה Back in the U.S (משנת 2002), בניגוד לאלבומי הופעה ולקט קודמים, שינה מקרטני את סדר הקרדיט על דעתו, והדבר עורר מחאה מצד אלמנתו של לנון, יוקו אונו. בעקבות המחאה הגיעו אונו ומקרטני להסכמה כי מקרטני לא ישוב לעשות זאת בעתיד.
אן שרלי

אַן שֶרְלִי (באנגלית: Anne Shirley) היא הדמות המרכזית בסדרת הספרים שכתבה הסופרת לוסי מוד מונטגומרי. דמותה של אן הופיעה לראשונה ב-1908 בספר האסופית, המשיכה לככב לכל אורך סדרת הספרים הכוללת שמונה ספרים ובנוסף הופיעה בעוד 3 ספרים בהם היא דמות שולית. 
ביומנה כתבה מונטגומרי שהרעיון לסיפורה של אן הגיע מקרובי משפחתה שתכננו לאמץ ילד יתום וקיבלו במקומו ילדה. כמו כן כתבה שאת המודל למראה החיצוני של אן שרלי ביססה על דמותה של אוולין נסביט, על פי תמונה שחתכה ממגזין.
אן היא ילדה עתירת דמיון וחולמנית המשתדלת להיות טובה, אך מסתבכת בטעויות שונות ומגוונות בעיקר בשל גאוותה ודמיונה הפורה.
דמותה של אן שירלי עובדה לקולנוע ולטלוויזיה מספר פעמים, וגולמה בין היתר על ידי השחקניות מייגן פולווס ואמיבת' מקנאלטי.

קורות הדמות בסדרה

אן התייתמה בינקותה כשהוריה וולטר וברטה שרלי מתו מטיפוס. היא נשלחה לגור עם משפחת תומאס, ומאוחר יותר אצל משפחת המונד. כאשר מת מר המונד נשלחה אן לבית היתומים של הופטאון. מספר חודשים לאחר מכן פנו מתיו קטברט ואחותו מרילה, בעלי "החווה הירוקה" (במקור חוות "גגות ירוקים") שבכפר אבונלי הנמצא באי הנסיך אדוארד, בבקשה לשלוח להם ילד מבית היתומים לעזרה בעבודות המשק שבבעלותם. טעות במסירת הבקשה הובילה לכך, שבמקום לשלוח נער שלח בית היתומים את אן: ילדה בת 11, אדומת שער ופטפטנית. למרות היסוסיה, החליטה מרילה לאמץ את אן ולקחת על עצמה את חינוכה של הילדה המוזרה, הפרועה, הפטפטנית ועתירת הדמיון, השונה כל כך מעולמה הנוקשה והמעשי של מרילה. בחודש הראשון לשהותה בבית הספר נתקלת אן בגילברט בלייט אשר מקניט אותה בשל שערה האדום. מרוב זעם, היא שוברת את לוח הצפחה שלה (מעין "מחברת" עליה היו כותבים התלמידים בעבר) על ראשו ונענשת. במשך השנים הבאות שומרת אן טינה ומסרבת לסלוח גם לאחר שגילברט בלייט מתנצל. במהלך השנים נוחלת אן הצלחה גדולה בבית הספר ומוצאת ידידת נפש בדמותה של דיאנה ברי.  כוח דמיונה הפעיל יתר על המידה של אן, אוצר המילים המרשים שלה ומצבי רוחה הקיצוניים משפיעים מאוד על כל הסובבים אותה והיא מביאה אושר ונחמה למרילה ומתיו.
בסוף הספר הראשון בסדרה: "האסופית", מת מתיו. אן, זוכת מלגת "אייברי", מחליטה להישאר עם מרילה באבונלי ולוותר על המלגה כדי שתוכלנה להמשיך ולהחזיק בבית "החווה הירוקה". בספר הבא בסדרה, "אן מאבונלי", הופכת אן למורה בבית הספר באבונלי. לאחר סיום לימודיה בקולג' קווינס וקבלת תואר ראשון, היא ממשיכה במקצוע ההוראה בעיר השנייה בגודלה באי, קינגספורט. בעיר מתגוררת משפחת פרינלגס האליטיסטית, אשר מעמידה בפני אן אתגרים קשים בחינוך, אך למרות הכול אן מצליחה להתמודד מולם בגבורה. לאחר שלוש שנים, אן פוגשת את גילברט בלייט, מכרה הוותיק, שסיים את לימודי הרפואה שלו. הוא מציע לה נישואים אך היא מהססת ומסרבת להצעתו. לאחר סיום לימודיו, מגלה אן בעת חזרתה לאבונלי כי גילברט בלייט גוסס. כאשר גילברט מבריא הוא מציע לה נישואים בשנית והפעם היא מסכימה. הם נישאים ועוברים להתגורר בנקיק סיינט מארי, שם עובד גילברט כרופא ואן מביאה לעולם שבעה ילדים, הראשונה בהם מתה יממה לאחר לידתה.
שפטיה בן אמיתי

רב שפטיה בן אמיתי (או רבנא שפטיה בן אמיתי) היה מחכמי היהודים מקהילת אוריה, פוליה שבדרום איטליה. חי ופעל באזור השנים ד'ת"ר. רב שפטיה פעל כפייטן וכרופא. מסופר עליו כי ריפא את בתו של בסיליוס הראשון (קיסר האימפריה הביזנטית), ובכך הצליח לבטל גזירתו על קהילות יהודיות שונות בתפוצות.
ידוע לנו על פיוט אחד שכתב, הסליחה "ישראל נושע בה' תשועת עולמים", הנאמרת בקרב האשכנזים במספר מועדים.

משפחתו

רבי שפטיה הוא חלק ממשפחת אחימעץ האיטלקית, שקרותיה מסופרים במגילת אחימעץ. על פי המגילה, אחיו היו ר' חננאל בן אמיתי וכן אלעזר בן אמיתי. בנו של רבי שפטיה הוא הפייטן האיטלקי אמיתי, מגדולי פייטני איטליה. בנוסף, הייתה לו בת בשם כסיאה שנישאה לחסדיה בן אחיו חננאל.

פטירתו

רב שפטיה נפטר בשנת ד'תרמ"ו ללוח העברי, כמבואר במגילת אחימעץ.
אמיל יאנינגס

תולדות חייו

יאנינגס נולד בשווייץ לאם שהייתה יהודיה גרמנית] ואב אמריקאי. בנעוריו עברה משפחתו לגרמניה והוא הופיע כשחקן תיאטרון בלייפציג ובברמן ולאחר מלחמת העולם הראשונה בלהקת התיאטרון של מקס ריינהרדט בברלין.
בשנות העשרים הפך לשחקן ראינוע בחברת הפקת הסרטים הגרמנית UFA. הוא שיחק את אותלו, וטרטיף, את לואי ה-15 בסרט "דו-בארי" של ארנסט לוביטש ואת מפיסטופלס בגירסת פרידריך וילהלם מורנאו ל"פאוסט". בשנת 1926 עבר להוליווד לפי הזמנת אולפני פרמאונט, שם השתכר 400,000 דולר לשנה וביתו הפך למרכז חברתי למהגרים מעריצים מגרמניה. ב-1929 זכה בשני פרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידיו בסרטים "דרך כל בשר" ו"הפקודה האחרונה".
עם כניסת הסרטים המדברים לא יכול היה יאנינגס להמשיך ולהופיע בארצות הברית מכיוון שלא ידע כמעט אנגלית ודיבורו לא היה מובן. הוא שב לגרמניה ואף שכנע את במאי "המלאך הכחול", יוזף פון שטרנברג, לשוב אף הוא לגרמניה מארצות הברית על מנת לביים סרט מדבר שבו יככב יאנינגס בתפקיד הראשי, למרות יחסים אישיים קשים וסבוכים בין שניהם, שכללו כמעט התעללות של פון שטרנברג ביאנינגס. יאנינגס השלים את הסרט אך לא שב עוד לעבוד עם יוזף פון שטרנברג.
עם עליית הנאצים לשלטון היה יאנינגס, שנהנה מהחנופה שהרעיף עליו יוזף גבלס לשחקן מוביל ב-UFA, שהפכה להיות מחלקה במשרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם שהפיקה סרטי תעמולה נאציים. עם כניסת בעלות הברית לברלין ב-1945 הציג יאנינגס בפני הוועדה לדה-נאציפיקציה את פסלון האוסקר שלו כניסיון להוכיח את עברו האמריקאי.
הוא הוחרם ופרש לזלצבורג, שם מת.
יחיא סנוואר

ביוגרפיה

נולד כיחיא אבראהים חסן סנוואר ב-1962 או 1963. גדל במחנה הפליטים ח'אן יונס. מקור משפחתו מאל-מג'דל (אשקלון). לאחר סיום בית הספר למד באוניברסיטה האסלאמית בעזה, וקיבל תואר ראשון בלימודים ערביים.
היה מראשוני הפעילים בגדודי עז א-דין אל-קסאם.
ב-1989 הורשע ברצח פלסטינים שחשד בהם כי שיתפו פעולה עם ישראל, ונידון לחמישה מאסרי עולם. 
בשנת 2008 בעת שהיה בכלא בישראל עבר ניתוח להסרת גידול במוח.
ב-2011 שוחרר במסגרת עסקת שליט, ונחשב לבכיר המשוחררים בהסכם זה. עובדה זו העלתה את קרנו בקרב אנשי הארגון. 
ב-2015 הוא הוכרז כטרוריסט על ידי ממשלת ארצות הברית.
בפברואר 2017 נבחר בבחירות פנימיות למנהיג חמאס ברצועת עזה והחליף את אסמאעיל הנייה, שמילא תפקיד זה. בין השניים נוצר נתק שמשפיע על הארגון. הוביל את העימותים בגבול ישראל – רצועת עזה שהחלו במרץ 2018, ואף השתתף באופן אישי בהפגנות סמוך לגדר הגבול. 
אחיו הצעיר הוא מוחמד סנוואר.
אימונית

אימונית (בסלנג: טרנינג; מאנגלית: Training Suits - בגד אימון) היא בגד אשר מורכב בדרך כלל משני חלקים: מכנסיים ומקטורן (ז'קט). האימונית עשויה מכותנה, מסיב סינתטי (לרוב פוליאסטר) או מתערובות שלהם. המקטורן כולל רוכסן וכיסים. האימוניות מיוצרות בשלל צבעים ועיצובים.
מכנסי האימונית עשויים בדרך כלל מכותנה ובאופן מסורתי הם מיוצרים בצבע אפור אף על פי שכיום הם זמינים למעשה במגוון רחב של צבעים ועיצובים. המאפיין הבולט ברוב מכנסי הטרנינג הוא הרצועה האלסטית הממוקמת באזור המותן.
הגזרה הרחבה והרופפת של המכנסיים מעניקים למכנסיים גמישות ונוחות יתרה. בשל רמת הנוחיות שהם מספקות, מכנסי הטרנינג הפכו עם השנים לפריט לבוש נפוץ.
האימונית נועדה במקור לשימוש בספורט - ספורטאים נוהגים ללבוש את האימוניות מעל לביגוד אותו הם לובשים בתחרויות (כגון חולצות ריצה ומכנסיים קצרים או בגדי ים) על מנת לשמור על חום הגוף ונוהגים להסיר את האימוניות לפני התחרות עצמה. עם השנים הפכה האימונית לפריט לבוש אופנתי נפוץ הן בקרב צעירים והן בקרב מבוגרים.
אייר טרקטור AT-802

גרסאות

הדגם הבסיסי של AT-802 כולל שני מכלים לנשיאת חומרים בגוף המטוס ומערכת כני נסע קבועה, בתצורה משולשת עם גלגל זנב.
בגרסה המכונה "פַיֶיר בוס" (Fire Boss) נוספים מצופים ההופכים את המטוס לאמפיבי. בנחיתה על מים יכול הפייר בוס למלא במים את המכלים הרגילים, וכן מכלים נוספים (בקיבולת של 265 ליטר) הנמצאים במצופים.
למטוס יש גרסה צבאית בשם AT-802U הכוללת תא טייס משוריין, מכלי דלק ממוגנים וחיזוקים בגוף המאפשרים למטוס לשאת תחמושת במשקל 3720 קילוגרם.
גרסת ה-AT-802 היא דו מושבית, ו-AT-802A חד מושבית. גרסה AT-802F כוללת מערכת ממוחשבת לכיבוי שרפות.

ישראל

ישראל מפעילה משנת 2011, במסגרת טייסת 249 (פעלה במקור במסגרת חיל האוויר הישראלי וכיום פועלת במסגרת היחידה האווירית של משטרת ישראל), שישה מטוסים מדגם AT-802F רגילים ושני מטוסים מדגם הפייר-בוס הימי שהוסבו לדגם הרגיל (בעקבות אי מציאת טייסים מתאימים להטסת המטוס) לכיבוי שריפות.
חבל הרוהר

חבל הרוהר בעבר ובהווה

בתור החבל התעשייתי ביותר בגרמניה סבל החבל רבות ממלחמות העולם: אחרי מלחמת העולם הראשונה, השתלטו הצרפתים על החבל על מנת לקבל פיצויים מגרמניה (לפירוט ראו רפובליקת ויימאר); במהלך מלחמת העולם השנייה סבל החבל מהפצצות כבדות ביותר של בעלות הברית, אשר הפכו אותו לעיי חורבות.
החבל נחשב, כאמור, לאזור תעשייתי ותיק, מהראשונים שקמו באירופה. עד לא מזמן שלטו באזור מפעלי תעשייה כבדה, רכב ומתכות. בנוסף, היו באזור מכרות פחם רבים. בשנים האחרונות עובר החבל "מתיחת פנים" ומנסה לשנות את תדמיתו התעשייתית והאפורה. למעשה, רק 37% משטח החבל הם שטח בנוי. 40% מהווים שטח חקלאי ו-23% הם אגמים ויערות. זיהום האוויר, אשר היה נפוץ למדי בערי החבל בשנות ה-60 וה-70, נעלם כמעט כליל.
את מכרות הפחם והמפעלים הכבדים החליפו בשנים האחרונות מוסדות תרבות מהראשונים במעלה בגרמניה, כגון בתי אופרה, היכלי קונצרטים ופארקי שעשועים. ה-Deutschlandexpress בעיר גלזנקירכן (Gelsenkirchen) היה עד לשנת 2001 מתחם דגמי הרכבות הגדול בעולם (כיום המתחם הגדול בעולם נמצא אף הוא בגרמניה, בעיר המבורג). למרות שחבל הרוהר אינו מהווה יעד תיירותי אופייני, תיירים רבים המתעניינים בתולדות המהפכה התעשייתית מבקרים בהמוניהם במוזיאונים השונים בחבל ובכמה מפעלים ומכרות לשעבר, אשר נפתחו לציבור. בנוסף, קיים בחבל הרוהר מספר רב מאוד של טירות עתיקות ושל חורבות בעלות ערך היסטורי, אשר מושכות גם הן מספר ניכר של תיירים.
וילם סכאוטן

וילֶם קורנליס סְכַאוּטֶן (בהולנדית: Willem Cornelisz Schouten בסביבות 1567–1625) היה ימאי הולנדי שעבד בשירות חברת הודו המזרחית ההולנדית. הוא היה הראשון שהפליג בנתיב כף הורן אל האוקיינוס השקט.

חייו

וילם קורנליס סכאוטן נולד בסביבות 1567 בהורן שבהולנד.
בשנת 1615 הפליגו וילם קורנליס סכאוטן ויאקוב לה מייר מטקסל שבהולנד, בראש משלחת במימון איזאק לה מייר ו"החברה הדרומית" שלו, חלק בחלק עם סכאוטן. מטרתו העיקרית של המסע הייתה למצוא את "טרה אוסטרליס", שחמקה מהם. מטרה נוספת הייתה לעקוף את מגבלות הסחר של חברת הודו המזרחית ההולנדית במציאת נתיב חדש לאוקיינוס השקט ואיי התבלינים. בשנת 1616 הקיף סכאוטן את כף הורן, שאותו כינה על שם ספינתו, שאבדה זמן קצר קודם לכן ולזכר הספנים, שמצאו את מותם באש שכילתה את הספינה. הוא שייט לאורך החופים הצפוניים של גינאה החדשה וביקר באיים הסמוכים, לרבות אלה הנודעים כיום כאיי סכאוטן. לפני שיצאו למסע ההיסטורי של הקפת כף הורן, הצטיידו סכאוטן ויאקוב לה מייר ב-24,000 לימונים, שרכשו מילידי סיירה לאון תמורת "כמה חרוזים וסכיני נירנברג", כדי למנוע את מחלת הצפדת, שעשתה שמות בימאים במסעות קודמים. 
אף כי סכאוטן פתח נתיב שלא נודע קודם, חברת הודו המזרחית ההולנדית טענה להפרת מונופול הסחר שלה אל איי התבלינים. סכאוטן נאסר (ולאחר זמן שוחרר) וספינתו הוחרמה ביאווה. בשובו חזר להפליג כנציג חברת הודו המזרחית ההולנדית ובאחד ממסעותיו אלה מת סמוך לחופי מדגסקר, בשנת 1625.
צ'יאנג מאי

היסטוריה

בעבר הייתה העיר חלק מהממלכה הצפונית שהשתרעה על טריטוריות שכיום שייכות ללאוס, תאילנד, ומיאנמר, ומרכזה היה בעיר לואנג פראבנג (העיר השנייה בחשיבותה בלאוס).

גאוגרפיה

צ'יאנג מאי ממוקמת בצפון-מערב תאילנד, ונמצאת במרחק שעתיים נסיעה מן הגבולות עם מיאנמר ולאוס. היא משמשת כמרכז תיירות, וכמקום אשר ממנו יוצאים תיירים לסיורים בכל האזור הצפון-מערבי של תאילנד. בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי.
בתחום הטריטוריאלי של צ'יאנג מאי ישנן אטרקציות תיירותיות רבות כגון בזאר הלילה, גן חיות המכיל פנדות (נתרמו על ידי סין), מקדש דוי-סוטפ העתיק, מפלי מים, גייזרים ועוד.

שפה

הדיאלקט המקומי המדובר בצ'יאנג מאי וסביבתה שונה מעט מהשפה התאית המדוברת בשאר אזורי המדינה. פירוש שם העיר הוא "העיר החדשה". בלשון המקומית העיר נקראת גם נקוואין-פינג, על שם נהר פינג לגדתו היא שוכנת.
אנטליהספור

היסטוריה

אנטליהספור הוקמה בשנת 1966 כתוצאה מאיחודן של שלוש קבוצות מקומיות, יניקאפי סוספור, אילק אישיקספור ופרוקרומספור, בעיר החוף אנטליה. הקבוצה התחרתה בליגות הנמוכות בטורקיה בטרם עלה לסופר ליג בשנת 1982. התקופה הראשונה של הקבוצה בליגה העליונה נמשכה שנתיים, כשבתום עונת 1984/1985 ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן עלתה בשנית לליגה הראשונה, אך ירדה בחזרה בתום העונה. הקבוצה התחרתה בליגה השנייה עד סוף עונת 1993/1994, אז ניצח 2-3 את איסטמבולספור לאחר הארכה בגמר של פלייאוף הקידום ללגיה הבכירה.
התקופה הארוכה ביותר של הקבוצה בליגה העליונה נמשכה עד שנת 2002, ובמהלכה התחרה בגביע האינטרטוטו פעמיים, ובגביע אופ"א פעם אחת. הקבוצה העפילה לגמר הגביע הטורקי בשנת 2000, אך הפסידה 5-3 לאחר הארכה לגלאטסראיי. אנטליהספור התחרתה בגביע אופ"א בעונת 2000/2001. הקבוצה ניצחה את ורדר ברמן 0-2 בחוץ, אבל במשחק השני הוא הפסידה 6-0. הקבוצה ירדה בסוף עונת 2001/2002 לליגה השנייה, לאחר שסיימה בנקודה אחת מתחת לקו האדום.
הקבוצה עלתה חזרה לסופר ליג בעונת 2005/2006, לאחר שסיים במקום השני בליגה השנייה. בשנה שלאחר מכן ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, אך הצליחה לשוב לליגה הבכירה כעבור עונה. הקבוצה סיימה במקום התשיעי בסוף עונת 2009/2010.

סמל המועדון

סמל המועדון כולל את האותיות: A (אנטליה) ו-S (ספור, ספורט בטורקית) בהתאמה. בין האותיות מופיע "הצריח המחורץ", מינרט של מסגד עתיק מהתקופה הסלג'וקית ומסמליה של העיר אנטליה. שלוש הצורות המלבניות באיור המינרט מסמלות את שלושת המועדונים שהתאחדו והקימו יחד את אנטליהספור.

אצטדיון

מגרשה הביתי של הקבוצה עד 2015 היה אצטדיון אקדניז יוניברסיטי, והייתה לו תכולה של 7,083 מושבים.
בשנת 2013 החלה אנטליהספור בבנייתו של אצטדיון חדש, אצטדיון ניו אנטליה שבו 32,539 מושבים. האצטדיון נפתח ב-25 באוקטובר 2015.
ג'ין באואר

ביוגרפיה

באואר נולד בהוליווד, הוא סיים תואר בסוציולוגיה ולאחר מכן למד לתואר שני בכלכלה חקלאית באוניברסיטת קורנל, בשנות השמונים לאחר שטייל ברחבי ארצות הברית ולמד על הבעיות הקיימות בחקלאות ובין היתר הוא האמין שהתנאים בהם מוחזקות החיות במשקים השונים הוא לא סביר וזהו דבר שהוביל אותו להקים את הארגון "חוות מקלט" (Farm Sanctuary) הפועל למען חיות המשק. הארגון פעל לראשונה בפנסילבניה והציל כבשים שהיו לכודות בשדות, 
בשנת 1996 הוא זכה בפרס אבי לשלום על פועלו למען זכויות בעלי החיים, וב-2001 זכה בפרס היכל התהילה לבעלי החיים.
בשנת 2008 פרסם את ספרו הראשון "חוות המקלט: שינוי הלב והמוח אודות חיות ואוכל".
ג'ין באואר הופיע רבות בטלוויזיה האמריקאית ונודע בפועלו בתחום. "טיים מגזין" כינה אותו "המצפון של תנועת האוכל". הוא גם מילא תפקיד חשוב בחוקים המגבילים גידול בעלי חיים בתעשייה.