google/wiki40b huggingface dataset:
דלקת הנרתיק והפות

הפלורה הרגילה

איברי המין של אישה בריאה כוללים כ-50 מינים של מיקרואורגניזמים, אשר נבדלים בהרכב על פי שלבי רבייה וחשיפה למספר גורמים, דוגמת אנטיביוטיקה וקוטלי זרע. במצבה התקין של פלורת הנרתיק, מתקיים איזון בין המיקרוארוגניזמים השונים, כשמיני הסוג Lactobacillus מהווים את המיקרואורגניזמים הדומיננטיים. לעומת זאת במצב של זיהום, או הפרת האיזון התקין מתרחש שגשוג וקולוניזציה של מיקרואורגניזמים פתוגניים או חיצוניים. קיימים שני מנגנונים המספקים הגנה לפלורה באופן טבעי והם:

חומצה לקטית

הגנה נוספת באפיתל הנרתיק מסופקת על ידי חומצה לקטית המיוצרת על ידי חיידקי הסוג Lactobacillus. הצטברות חומצת חלב שומרת על החומציות 3.8-4.5 בנרתיק. דבר זה מגן על חלל הנרתיק מהתיישבות של חיידקים חוץ-נרתיקיים שונים דוגמת חיידקי המעיים (Escherichia coli‏, Klebsiella pneumoniae‏, ‏Enterococcus ועוד), וכפועל יוצא מגן מפני זיהומי נרתיק, רחם, ודרכי שתן. הפלורה הטבעית של נשים לפני גיל המעבר מורכבת בעיקר מחיידקי Lactobacillus ממינים: Lactobacillus jensenii‏, Lactobacilus crispatus, ו-Lactobacillus iners. למינים אלה מאפיינים חשובים בהענקת הגנה למארח (יכולת יצירת ביופילם וייצור חומצות, מי חמצן וחומרים פעילי שטח). מיקרואורגניזם נוסף שניתן למצוא כחלק מהפלורה הטבעית התקינה בכ-25% בנשים בריאות לפני גיל המעבר היא פטרייה מהמין Candida albicans.

טריכומוניאזיס

טריכומוניאזיס הוא זיהום שכיח מחלה מועברת המועבר באמצעות מגע מיני. זיהום זה נגרם על ידי טפיל חד-תאי הנקרא Trichomonas vaginalis. הזיהום יכול להופיע בגברים ובנשים, אך הוא יותר שכיח בנשים. לעיתים קשה לאבחן זיהום זה מפני ש-50% מהמקרים הם ללא סימפטומים, והאבחון היחידי של הטפיל מבוסס על הימצאותו בהפרשות הנרתיק. התסמינים בקרב נשים כוללים גרד וכאב באזור הנרתיק, ושינויים בהפרשות הנרתיק. בקרב גברים התסמינים כוללים כאב לאחר מתן שתן או שפיכת זרע. טפיל זה הוא גורם עיקרי לדלקת נרתיק, דלקת השופכה, וערמונית. בנשים הרות הידבקות בטפיל יכולה לגרום ללידות מוקדמות ומשקל לידה נמוך. במקרים של סיבוכים עלול להגרום נזק לאזור צוואר הרחם וסיכון להידבקות בנגיף הכשל חיסוני הנרכש.
טיפול הבחירה בטריכומוניאזיס מתבסס על מתן אנטיביוטיקת מטרונידזול. במקרים של אי סבילות למטרונידזול ניתן לטפל באנטיביוטיקה אחרת. יש ליטול את כל המנה המומלצת ולהימנע ממגע מיני עד לחלוף הזיהום, במטרה למנוע הידבקות והישנות.
שיין גולד

ביוגרפיה

שיין גולד נולדה בסידני, אוסטרליה (ביום הראשון של התחרויות במשחקים האולימפיים שנערכו במלבורן ארץ הולדתה). בגיל 18 חודשים עברה גולד עם משפחתה לפיג'י. בהיותה בת 6 החלה להשתתף בתחרויות שחייה. היא התאמנה אצל המאמנים פורבס ואורסולה קרליל והעוזר שלהם טום גרין.
גולד שברה את השיא העולמי הראשון שלה ב-30 באפריל 1971 ב-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.9 שניות ולמחרת היום שיפרה גם את השיא העולמי ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.5 דקות.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה גולד ב-5 מדליות אישיות, 3 מזהב תוך כדי שהיא שוברת את שיאי העולם בשלושת המישחים שבהם ניצחה. ב-200 מטר חופשי (2:03.56 דקות) ב-400 מטר חופשי (4:19.04 דקות) וב-200 מטר מעורב אישי (2:23.07 דקות). היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:56.39 דקות) אחרי קינה רותהמר מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (8:53.68 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (59.06 שניות) אחרי האמריקאיות סנדי נילסון (58.59 שניות) ושירלי בבשוף (59.02 שניות). בנוסף היא שחתה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וסיימה עם חברותיה במקום השמיני. 
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה גולד בגיל 16 משחייה תחרותית. למרות זאת, נותרה אגדת שחייה.
גולד זכתה להיות אחת משמונת הספורטאים והספורטאיות האוסטרלים שהובילו את הדגל האולימפי באצטדיון באולימפיאדת סידני (2000).
נכון ל-2009, היא מחלקת את זמנה בין טסמניה וסידני ומשתתפת בתחרויות שחייה למאסטרס.
פרידריך הראשון, מלך וירטמברג

בצעירותו

פרידריך נולד ב-6 בנובמבר 1754 בטרפטו דר רגה שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לפרידריך אויגן, שהיה מאוחר יותר דוכס וירטמברג, ולפרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתו של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט.
ב-15 באוקטובר 1780 התחתן פרידריך עם אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ממנה היו לו 4 ילדים.

רוסיה

מכיוון שלדודיו לא היו ילדים, היה אמור פרידריך לרשת בסופו של דבר את דוכסות וירטמברג. אולם, מאחר שדודו לא שיתף אותו בניהול הדוכסות, ליווה פרידריך בשנת 1782 את אחותו סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, שהתחתנה עם פאבל פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה, בעת מסעה לרוסיה. יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה שהתרשמה מפרידריך, מינתה אותו למושל הכללי של הדוכסות הגדולה של פינלנד. אוגוסטה הצטרפה לבעלה בפינלנד, ושם נולדו לשניים 4 ילדים. אולם, נישואי השניים לא היו מאושרים, ובשנת 1786 ברחה אוגוסטה לארמונה של יקטרינה, וטענה כי בעלה מתעלל בה, וכי הוא דו-מיני. יקטרינה שהזדעזעה מהעניין העניקה מקלט לאוגוסטה, ודרשה מפרידריך לעזוב את רוסיה.
אחותו סופיה דורותיאה מחתה בפני חמותה על היחס לאחיה, אולם יקטרינה טענה שהיא בסך הכל מנסה לקבור את התועבות שעשה פרידריך. פרידריך בתגובה טען שאוגוסטה היא בעלת מזג רע, והיא התנהגה כלפי המשרתים באלימות ובצורה שאינה מכובדת. אביה של אוגוסטה קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל גיבה את פרידריך, ואף סירב בכל תוקף לבקשתה של אוגוסטה להתגרש מפרידריך.
עד מהרה נוכחה יקטרינה לדעת שאכן אוגוסטה מתנהגת בגסות למשרתים, ומשום כך נתנה לה את טירת לוהדה, ושלחה עמה כאפוטרופוס את וילהלם פון פוהלמן. עד מהרה קיימה אוגוסטה יחסי מין עם פון פוהלמן, ונכנסה ממנו להריון. ב-27 בספטמבר 1788 ילדה אוגוסטה בן מת, ונוצר אצלה דימום כבד. פון פוהלמן סירב להזעיק רופא, מחשש שייחשפו יחסיו עמה, ועד מהרה מתה אוגוסטה מאבדן דם.
ב-18 במאי 1797 התחתן פרידריך עם שארלוט, הנסיכה המלכותית, בתם של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושארלוט ממקלנבורג-שטרליץ, ממנה הייתה לו בת אחת שמתה בלידה.

שלטונו

בשנת 1797 מת פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג, ובמקומו עלה פרידריך לשלטון. פרידריך חזר ונטל חלק במלחמה נגד צרפת נגד רצון נתיניו, וכאשר פלשו הצרפתים שוב לשטחי הדוכסות, פרש פרידריך לארלנגן, שם שהה עד לשלום לינוויל בשנת 1801.
במרץ 1802 נחתם הסכם עם צרפת, ובו הוסכם שפרידריך יעביר לצרפת את נחלותיו בגדה השמאלית של הריין, בתמורה לתשע ערים חופשיות ובכללן את רויטלינגן והיילברון, וכן עוד שטחים שיסופחו לדוכסות.
בשנת 1803 שודרגה הדוכסות למעמד של נסיכות הבוחר, וסופחו אליה עוד שטחים כחלק מחילוט נכסי הכנסייה באימפריה.
בשנת 1805 הצטרפה וירטמברג לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של ממלכה.
ב-1 בינואר 1806 הוכתר פרידריך למלך וירטמברג, ולאחר מכן סיפח פרידריך את נכסי הכנסייה במדינה וביטל את החוקה הישנה. פרידריך צירף את ממלכתו לקונפדרציה של הריין, ושלח את צבאו להילחם לצד נפוליאון. לאחר קרב לייפציג בשנת 1813 נטש פרידריך את נפוליאון ועבר להילחם לצד מדינות הקואליציה השישית, בתמורה לשמירה על תאריו ונחלותיו.
בקונגרס וינה אושרו תאריו ונחלותיו של פרידריך, והמדינה הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1816 הציג פרידריך בפני נתיניו חוקה חדשה, אך היא נדחתה על ידם. במהלך המהומות שנוצרו כתוצאה מכך, מת פרידריך ב-30 באוקטובר 1816, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם הראשון, מלך וירטמברג.
ברנהרד, רוזן אנהלט

ביוגרפיה

ברנהרד נולד בשנת 1140, לאלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג וסופיה מוינצנבורג, בתו של הרמן הראשון, רוזן וירצנבורג.
בשנת 1170 מת אביו, וברנהרד ירש את השטחים סביב טירת אנהלט, אשר הפכו מאוחר יותר לנסיכות אנהלט. בשנת 1172 מת אחיו הבכור אלברכט, רוזן באלנשטדט ללא יורשים, וברנהרד ירש אף את נחלותיו.
בשנת 1180 פרץ במלוא עוזו הסכסוך בין הקיסר פרידריך ברברוסה לבין היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, מאחר שמסעו של ברברוסה אל תוך לומברדיה הסתיים בכישלון מוחץ, והוא נטר טינה להיינריך, אשר לא סייע לו. פרידריך ניצל את עוינותם של הנסיכים הגרמנים האחרים כלפי היינריך, אשר ביסס בהצלחה מדינה חזקה ובעלת רצף טריטוריאלי שכללה את סקסוניה, בוואריה ושטחים ניכרים בצפון ובמזרח גרמניה – ודאג בשנת 1180 כי יישפט שלא-בפניו על אי-ציות, בפני חבר שופטים שהורכב מבישופים ומנסיכים. בהצהירו כי החוק הקיסרי גובר על החוק הגרמני המסורתי, הפשיט בית המשפט את היינריך משטחיו והכריז עליו כעל פורע חוק. אז פלש פרידריך עם הצבא הקיסרי לסקסוניה, כדי להוריד את דודנו על ברכיו. בעלי-בריתו של היינריך נטשו אותו, והוא נאלץ לבסוף להיכנע, בנובמבר 1181, ברייכסטאג שבארפורט. בעקבות כך, קיבל ברנהרד את שטחי דוכסות סקסוניה, אם כי שטחי הדוכסות צומצמו מאוד, וניתנו אף לנסיכים אחרים.
ברנהרד ניסה לאכוף את סמכותו בשטחים בין האלבה לים הבלטי, ובעקבות כך הסתכסך עם אדולף השלישי, רוזן הולשטיין, אך לא הצליח לכבוש את נחלותיו. בשנת 1183 מת אחיו דיטריך, רוזן וארבן, וברהרד ירש אף את נחלותיו. עד מהרה הסתכסך ברנהרד עם היינריך בורווין הראשון, הלורד של מקלנבורג ודודנו ניקולאוס הראשון, הלורד של מקלנבורג, אשר חברו אל בוגיסלאב הראשון, דוכס פומרניה נגד ברנהרד, ורק לאחר התערבות הדנים בראשות קנוט השישי, מלך דנמרק, נאלצו יריביו להיכנע לו, וליהפך לווסאלים שלו.
כדוכס סקסוניה, הפך ברנהרד למרשל האימפריה הרומית הקדושה, אותו קיבל בשנת 1190 בהכתרת היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם הוא קילקל את קשריו עם הקיסר בעקבות התנגדותו להפוך את הכתר הגרמני לתורשתי בבית הוהנשטאופן. בשנת 1198 הוא תמך בפיליפ משוואביה כקיסר, אולם לאחר מותו של פיליפ ב-21 ביוני 1208 בקרב עם אוטו מוויטלסבאך, תמך ברנהרד בבחירתו של אוטו מבראונשווייג לקיסר.
ב-2 בפברואר 1212 מת ברנהרד, ובנו היינריך הראשון, נסיך אנהלט ירש את נסיכות אנהלט, בעוד בנו אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ירש את דוכסות סקסוניה.
ויין בריידי

חייו

בריידי נולד וגדל בעיר אורלנדו שבפלורידה. עם סיום לימודיו עבד בפארק השעשועים דיסניוורלד הסמוך, כבן דמותו של נמיר מספר הילדים "פו הדב". במקביל, החל להופיע כסטנד-אפיסט במועדון מקומי. בהמשך עקר ללאס וגאס, וב-1996 הגיע ללוס אנג'לס. 
ב-1998 הצטרף לצוות הקבוע של סדרת הטלוויזיה "של מי השורה הזאת בכלל?", המבוססת על אלתורי קומיקאים. הקומיקאים האחרים בצוות הקבוע של הסדרה היו ריאן סטיילס וקולין מוקרי, והמנחה היה דרו קארי. הופעתו בתוכנית הקנתה לו חשיפה רבה, והוא התבלט בה גם כבעל יכולות קוליות, וכחקיין של זמרים. בשנת 2003 זכה בפרס אמי על הופעתו בתוכנית, בקטגוריית ההופעה האישית הטובה ביותר במופע מוזיקלי או בקומדיה, והיה הראשון מזה עשור שזכה בקטגוריה זו בשל הופעה בסדרת טלוויזיה (קודמיו זכו בפרס בשל הופעתם במופעים חד-פעמיים).
ב-2001 קיבל תוכנית משלו ברשת ABC, בשם "The Wayne Brady Show". ב-2002 החל להנחות תוכנית אירוח בעלת שם זהה, באותו ערוץ. תוכנית האירוח, ששודרה במשך שנתיים, זכתה בפרס אמי לתוכניות יומיות במשותף עם "The View" בשנת 2003, בטקס שהנחה בריידי עצמו, בקטגוריית תוכנית האירוח הטובה ביותר. הוא עצמו זכה בפרס זה בקטגוריית מנחה תוכנית האירוח הטוב ביותר, בשנים 2003 ו-2004, כשהוא גובר על מועמדים כברברה וולטרס, אלן דג'נרס ופיל מקגרו.
ב-2004 הופיע בריידי לראשונה על בימות התיאטרון, כשהחל לגלם את דמותו של עורך הדין בילי פלין במחזמר "שיקגו" בברודוויי.
ב-2006 הנחה שתי תוכניות טלוויזיה: ותוכנית המציאות "Celebrity Duets", ששודרה ברשת פוקס, ו-"That's What I'm Talking About", שעסקה באפרו-אמריקאים בתעשיית הבידור האמריקאית. ב-2009 החל להנחות גרסה חדשה של השעשועון "עשינו עסק" ברשת CBS. ויין שיחק ב"איך פגשתי את אמא" את אח של ברני. 
בשנת 2008 הקליט בריידי את אלבום הרית'ם אנד בלוז "A Long Time Coming". בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-157 במצעד המכירות בילבורד 200 ולמקום ה-20 במצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז וההיפ הופ. האלבום כלל גירסת כיסוי ל-"A Change Is Gonna Come" שסאם קוק ביצע ב-1964. ביצוע זה הקנה לו מועמדות לפרס הגראמי.
בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ד"ר ריס בקינגהאם באופרת הסבון "היפים והאמיצים", ועל תפקידו היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרת דרמה לשנת 2019.
ניקול דה בור

קריירה

ניקול התחילה לשחק בגיל צעיר, בתפקיד הראשי בהפקה של בית-הספר של "הקוסם מארץ עוץ". הופעת הבכורה של בטלוויזיה הייתה ב-"Freddy the Freeloader's Christmas Dinner", בכיכובם של רד סקלטון ווינסנט פרייס.
הופעותיה הטלוויזיוניות המשמעותיות הראשונות היו בתפקיד קבוע בסדרה "9B" של CBS, ולאחר מכן בתפקיד אורח קבוע בתוכנית מערכונים קנדית בשם "The Kids in the Hall" בתפקיד לורה, חברתו של בובי טראנס (ברוס מק'קולק). ב-1995 שיחקה בסרט הקומדיה "המסע הבכיר של למפון הלאומי".  לאחר מכן, בשנת 1996, הופיעה בסרט בשם "Brain Candy".
תפקיד משחק ראשי ראשון שלה הגיע בשנת 1997, בערוץ Sci-Fi, בסדרה "Deepwater Black" (המוכרת גם בשם "Mission Genesis"), בתפקיד יונה. לאחר מכן הופיעה בסרט הפולחן בתחום המדע הבדיוני "קיוב", בשנת 1997. היא הופיעה במספר פרקים של סדרת המדע הבדיוני הקנדית "The Outer Limits", לצד רוברט פטריק והארי המלין.
תפקידיה המפורסמים ביותר היו אזרי דקס ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (עונה 7, שנים 1998–1999), וכשרה באנרמן ב-"החצי האפל" (שבוטלה בדצמבר 2007, לאחר 6 עונות).
דה בור לוהקה לתפקיד של ד"ר אליסון פורטר, בסדרה "סטארגייט אטלנטיס" של ערוץ Sci-Fi (עונה 5, פרק 7 - "Whispers").
תעצמי את העיניים

העלילה

מזי מאוהבת בנחום. חברתה הטובה רוחמה מייעצת לה שאם היא מעוניינת בו, היא צריכה לשכב איתו. השתיים יוצאות למסע בן יום ברחובות תל אביב, עד למפגש הגורלי עם נחום.
רוברטה פיטרס

רוברטה פיטרס (באנגלית: Roberta Peters;‏ 4 במאי 1930 – 18 בינואר 2017) הייתה זמרת סופרן קולורטורה ושחקנית יהודייה אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות הקריירה הארוכה שלה במטרופוליטן אופרה. ב־1998 זכתה במדליה הלאומית לאמנויות.

ביוגרפיה

רוברטה פיטרס (במקור פיטרמן) נולדה בניו יורק שבארצות הברית בשנת 1930 למשפחה יהודייה, ילדתם היחידה של סולומון, אביה, שהיה מוכר נעליים, ורות' פיטרמן (לשעבר הירסץ'), כובענית. אף על פי שלמשפחה הייתה הכנסה צנועה, הוריה שלחו את פיטרס לשיעורי פסנתר, משחק ובלט.
סבתא של פיטרס, שעבדה במלצרות, הכירה דרך עבודתה, את הטנור והחזן יאן פירס ושכנע אותו להקשיב לפיטקס כשהייתה בת 13. הוא התרשם מכישוריה והמליץ לה ללמוד עם ווליאם הרמן. הרמן דאג שתקבל השכלה שתסייע לה כזמרת אופרה והיא למדה איטלקית, גרמנית, וצרפתית. כמו כן, פיטרס נחשפה לאופרה ומוזיקה קלאסית כחלק מהכשרתה.
בגיל 19, פיטרס השתתפה באודישן במטרופוליטן שארגנו לה פירס ורודלף בינג שהיה המנהל הכללי של המטרופוליטן אופרה, באותם ימים, החתים אותה על חוזה לעשרים שבועות, 120 דולר לשבוע. היא הופיעה לראשונה ב-1950 כמחליפה של הרגע האחרון בדמותה של זרלינה באופרה "דון ג'ובאני" מאת מוצרט וקצרה תשבחות רבות. הופעת הבכורה המקורית שלה הייתה אמורה להיות בתור המלכה של הלילה בחליל הקסם, חודשיים מאוחר יותר.

חיים מקצועיים

פיטרס הופיעה 515 פעם מעל בימת המטרופוליטן אופרה ביותר מעשרים תפקידים שונים. הצלחתה בניו יורק הובילה אותה להופיע בבתי אופרה נוספים ברחבי העולם. מאוחר יותר ניסתה להרחיב את הרפרטואר שלה בתפקידי סופרנו לירי, כאשר שיחקה מחוץ לניו יורק והופיעה במחזות זמר קומיים. פיטרס הופיעה בקובנט גרדן (1951), זלצבורג ( 1963), וינה (1963), מינכן (1964) וברלין (1971), ועבדה ביחד עם תיאטרון בולשוי ומרינסקי (1972), בנוסף התלוותה להרבה הרכבים קטנים יותר מסביב לארצות הברית,.
בנוסף לקריירה שלה באופרה, פיטרס הייתה שגרירה של המוזיקה הקלאסית. היא הופיעה ברסיטלים ובכיתות אמן ברחבי העולם והייתה חלק מ-65 תוכניות "המופע של אד סאליבן". הקריירה הטלוויזיונית שלה כללה תוכניות מוזיקה, אופרה, לצד מגוון סדרות אחרת (כולל תוכניות לילידים) והתפרשה משנות ה-50 ועד שנות השמונים.

פעילות ציבורית והתנדבות

על אף שלפיטרס לא הייתה השכלה מוזיקלית פורמלית, היא חילקה מלגות לזמרות צעירות והתנדבה בארגונים יהודיים. היא הופיעה לפני חיילים ישראליים בזמן מלחמת ששת הימים. פיטרס שמשה בנוסף גם כיושבת הראש הקרן הלאומית סיסטיק פיברוביז, ובמועצות של אגודת אופרת מטרופוליטן ושל תאגיד קרנגי הול. היא הופיעה בקונצרטים לגיוס תרומות למין תרופות לחקר האיידס, והקימה קרן מלגות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 מינה אותה הנשיא ג'ורג' בוש למועצה הלאומית לאמנויות.
פיטרס קיבלה פרסים והוקרה במהלך השנים: ב-1964 מפדרציית מועדוני הנשים, והקרן לתרבות יהודית (1997). בשנת 2000, ראש עיריית ניו יורק, רודולף ג'וליאני, העניק לה את מדליון הנדל להעשרת חיי התרבות של ניו-יורק.

חיים אישיים

פיטרס הייתה נשואה לבריטון רוברט מריל ב־1952, לאחר שנים סיפרה שהתאהבה בקול ולא באדם. הזוג התגרש, אך נשאר בקשרי חברות והמשיך להופיע יחד. ב-1955, היא התחתנה עם ברטם פילדס, ונולדו להם שני בנים. פיטרס נפטרה ב-18 בינואר 2017 ממחלת הפרקינסון.
יאיר לוי (זמר)

ביוגרפיה

יאיר לוי נולד וגדל בזכרון יעקב, בילדותו למד בבית ספר אורט השומרון בנימינה. בתיכון היה חבר בלהקת "פידבק".
בשנת 2007 התגייס לוי לשייטת 13 והחל את מסלול הלוחם, אותו סיים בהצלחה בשנת 2009. לאחר 5 שנות שירות כלוחם יצא לוי לקורס קצינים והשתחרר בשנת 2015 בדרגת סרן.

קריירה

לאחר השחרור החל לוי לעבוד על אלבום הבכורה שלו "שוב לנשום" ובשנת 2016 החל לוי להוציא שירים ראשונים מתוך האלבום. ביולי 2016 הוציא לרדיו את שירו הראשון, "גם כשאת". חודש לאחר מכן הוציא את השיר "מנגן" בו אירח את ארקדי דוכין. השיר, הנשמע כשיר אהבה, למעשה מדבר על געגועיו של לוי לגיטרה שלו אשר שכח לקחת לטיולו בקוסטה ריקה. השיר זכה להיות שיר השבוע ברשת ג' ונכנס למצעד הישראלי. בנובמבר 2016 הוציא לוי את השיר "שוב לנשום". שיר שכתב לוי לאחר שמצא את עצמו שבועות ספורים לאחר שהשתחרר מהצבא וטס לנפאל. מספר שבועות לאחר המלחמה יצא לטיול בהרי ההימלאיה לכיוון האוורסט. הניגוד בין מלחמה לחופש הוביל לכתיבת השיר, שהפך גם לשמו של האלבום. בינואר 2017 הוציא לוי את הדואט "תן לי" עם ענת מלמוד, שיר תפילה בו משתתף גם המפיק והיוצר משה לוי אשר אף נכנס לפלייליסט גלגלצ. במרץ 2017 הוציא לוי את השיר "עוף קדימה" שיר שכתב זיו שילון לזכרו של חברו הטוב סרן יוחאי קלנגל. באפריל 2017 השיק לוי את אלבום הבכורה שלו בזאפה הרצליה. את הוצאת האלבום מימן באמצעות קמפיין הדסטארט על סך 61,085 ש"ח.
באוגוסט 2017 הוציא לוי את "נסחף אלייך", השיר הראשון מתוך אלבומו השני. בקליפ של השיר משתתף חברו לצוות מהצבא דין מירושניקוב.
כנסיית נוטרדאם די או

אדריכלות

כאמור, הכנסייה היא הדוגמה המוצלחת ביותר לאדריכלות הדתית המודרנית. הכנסייה חדשנית בעיצובה בכל המובנים, ובבנייתה הייתה מהפכנית בכך ששינתה מוסכמות בנות מאות רבות של שנים.
המבנה הוא מבנה בטון בעל קירות עבים במיוחד. הגג המיוחד של המבנה עשוי בטון חשוף ומונח בשיפוע כלפי צדה האחורי של הכנסייה. הגג מנותק מהקירות העבים התומכים אותו על ידי חריץ דק ורק עמודים קטנים נושאים את המשקל שלו. הגג מעניק תחושה של מסה גדולה אך חסרת משקל מעל חלל הכנסייה ומקנה מראה מיוחד לחזית. כאשר יורד גשם, המים מתנקזים אל קצהו האחורי של הגג ויוצרים מעין מזרקה.
האלמנטים המקוריים ביותר במבנה הם שני הקירות העבים הנראים מאסיביים במיוחד מן החזית הראשית ונמצאים בהטייה קלה. אחד הקירות, המשמש כקיר הימני של חלל התפילה, מחורר בחלונות ויטראז' ומחדיר אור למבנה בדומה לקירות בקתדרלות ימי הביניים. רוחב החלונות משתנה כך שהחלונות נראים גדולים מאוד מבחוץ אך מהווים חריצי אור קטנים כלפי פנים המבנה. בנוסף, החלונות מפוזרים באופן חסר סימטריה וללא סידור ברור, דבר המאפיין מאוד את המודרניזם. הקיר הנוסף הנמצא מאחורי במת הדרשה הוא בעל חלון אחד מסוג כזה המחדיר אור באופן דרמטי לתוך המבנה.
אדריכלות הכנסייה הייתה דבר חדש ומקורי במיוחד בזמן בנייתה והיוותה מקור השראה חשוב לבניית כנסיות נוספות ברחבי העולם בסגנון מודרניסטי ופוסט-מודרניסטי. רבים מתייחסים אל מבנה זה כאל יצירת מופת אדריכלית של המאה ה-20 והטובה ביותר של האדריכל לה קורבוזיה.
גאומטריה סינתטית

גאומטריה סינתטית היא ענף של הגאומטריה המתבסס על אקסיומות, משפטים וטיעונים לוגיים כדי להתוות את התפתחות הגאומטריה, זאת בניגוד לגאומטריה אנליטית וגאומטריה אלגברית אשר עושות שימוש באנליזה ואלגברה כדי לבצע חישובים גאומטריים ולפתור בעיות.

היסטוריה

הגאומטריה של אוקלידס הייתה סינתטית, אף על פי שלא כל ספריו עסקו בגאומטריה טהורה. 
החקר האקסיומטי האינטימי של הגאומטריה האוקלידית במאה ה-19 הוביל לגילוי של גאומטריות לא אוקלידיות, המתבססות על אקסיומות אחרות. גאוס, בולאי ולובצ'בסקי גילו במקביל את הגאומטריה ההיפרבולית, בה אקסיומת המקבילים האוקלידית מוחלפת באחרת. פואנקרה גילה את המודל הגאומטרי הפיזיקלי הראשון של הגאומטריה ההיפרבולית, הידוע כמודל הדיסק של פואנקרה. 
תור הזהב של הגאומטריה הסינתטית היה במאה ה-19, כאשר שיטות אנליטיות מורכבות שהתבססו על קואורדינטות וחשבון אינפיניטסימלי נזנחו כמעט לחלוטין בידי גאומטרנים כמו יאקוב שטיינר, זאת לטובת התפתחות סינתטית טהורה של גאומטריה פרויקטיבית. גאומטריה פרויקטיבית היא למעשה הביטוי הפשוט והאלגנטי ביותר של כל מערכת גאומטרית אפשרית.
דוגמה אחרת היא התפתחותה של שיטת האינוורסיה באמצעות לודוויג עמנואל מגנוס, אשר היא סינתטית ברוח שלה. הפעולה של היפוך מבטאת אנליזה של המישור.
מאידך, התאוריה של תורת היחסות הפרטית התפתחה במקורה באופן אנליטי; דרך האלגברה הליניארית של טרנספורמציות לורנץ, ורק ב-1912 גילברט ניוטון לואיס ואדווין בידוול ווילסון פיתחו גישה סינתטית לתאוריה, אשר נתנה אמון רב יותר ביסודות התאוריה של המרחב-זמן.

גאומטריה חישובית סינתטית

בצמידות לגאומטריה חישובית, ענף הגאומטריה סינתטית חישובית נוצר, ויש לו קשרים, למשל, עם תורת המטרואיד. גאומטריה דיפרנציאלית סינתטית היא יישום של תורות הטופוס לביסוס יסודות התאוריה של יריעות חלקות.
לוצי מורטון

ביוגרפיה

מורטון נולדה בניו טאטון, שבצ'שייר. לאחר מכן, משפחתה עברה לבלאקפול, שבלנקשייר. אביה אלפרד מורטון שימש כעוזר לראש העירייה. בגיל 10 היא החלה להתאמן בשחייה במועדון המקומי בהדרכתו של ג'ורג' סוובריק.

שיאנית עולם

בשנת 1916 קבעה מורטון במשחה ל-150 יארד גב שיא עולם חדש, אך היא לא הצליחה לממש את יכולתה מאחר שהמשחקים האולימפיים אותה שנה לא נערכו עקב מלחמת העולם הראשונה. את סגנון הגב היא שחתה בסגנון "גב קלאסי" (ידיים ביחד מעל המים ורגליים בסגנון חזה). 
מורטון נודעה גם כשחיינית מים פתוחים, לאחר שזכתה ב-5 משחים יוקרתיים בבריטניה.
בשנת 1920 קבעה מורטון במשחה ל-200 יארד חזה שיא עולם חדש של 3:06 דקות. גם באולימפיאדת אנטוורפן (1920) היא לא יכלה לממש את יכולותיה מאחר שמשחי הגב והחזה לא נערכו בה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז (1924) זכתה מורטון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:33.2 דקות, לפני אגנס ג'ראטי מארצות הברית (3:34.0 דקות) שקבעה את התוצאה המהירה בתחרות בשלב חצי הגמר (3:27.6 דקות) ובת ארצה גלדיס קרסון (3:35.4 דקות). בת ארצה אירן ג'ילברט שיאנית העולם, שסבלה ממחלה סיימה במקום החמישי.
מיד לאחר המשחקים האולימפיים פרשה מורטון משחייה תחרותית, אך שימשה כמורה וכמאמנת שחייה, במשך 42 שנים.
בשנת 1927 נישאה מורטון להנרי היטון.
אלי כהן (במאי)

ביוגרפיה

בצה"ל שירת כמפקד להקת הנח"ל. בין השנים 1963–1967 למד תיאטרון ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1970–1971 למד בבית הספר לקולנוע בלונדון .

משחק

בסוף שנות ה-60, במקביל לסיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון ובקולנוע, בדרך כלל בתפקידי הגבר הצעיר והנאה.

בתיאטרון

בתיאטרון זווית: ב-1966 שיחק בהצגה "הדיבוק מנווה שאנן" מאת עמיצור אילן שביים אברהם אסיאו.
בתיאטרון זווית: ב-1967 שיחק בהצגה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר שביים ראובן מורגן.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1968 שיחק בהצגה "הביתה" מאת הרולד פינטר שביים לאונרד שך; בהצגה "אנריקו" מאת לואיג'י פירנדלו שביים גרשון פלוטקין ובהצגה "נוכלים ואוהבים" מאת ג'ורג' פרקהאר שביים שמואל בונים ובהצגה "הנרי הרביעי" מאת שייקספיר שביים שמואל בונים. ב-1967 שיחק בהצגה "הפטנט" מאת אן ג'ליקו שביים שומאל בונים. ב-1969 שיחק בהצגה "ליזיסטרטה" מאת אריסטופנס שביים עודד קוטלר.
בתיאטרון צוותא: ב-1969 גילם את התפקיד הראשי לצד מרים ברנשטיין כהן בהצגה "לא ביום ולא בלילה" מאת אברהם רז שביים ארנון תמיר.
בתיאטרון הבימה: ב-1971 גילם את אלוורו בהצגה "השושנה המקועקעת" מאת טנסי ויליאמס שביים מייקל מיצ'ם. ב-1973 גילם את בריק בהצגה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי וויליאמס שביים מייקל מיצ'ם.
שלוש פעמים גילם את אסטרגון לצד שמעון לב ארי שגילם את ולדימיר בהצגה "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט: בפעם הראשונה, ב-1966, במסגרת הצגה שהועלתה על ידי החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב בבימויה של עדנה שביט; בפעם השנייה, ב-1974 הופיעו בצה"ל ובתיאטרון צוותא בבימויה של שביט; ובפעם השלישית, ב-1980.

בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1967 גילם את נוסי - הטירון שהשבוי הערבי חוטף ממנו את הנשק - בסרט "סיירים" שכתבו אברהם הפנר ואורנה ספקטור וביים מיכה שגריר. באותה שנה השתתף כהן בסרט "הוא הלך בשדות" שכתב וביים יוסף מילוא (ע"פ הספר "הוא הלך בשדות" של משה שמיר). ב-1968 גילם את אלי בסרט "אסירי החופש" שכתבו יגאל לב, נתן שחם ויונה זרצקי שגם ביים. הסרט עסק בחופשה בת 24 שעות שמקבלים שלושה אסירים וכלל סצנת אהבה בין אלי כהן ודליה פרידלנד שנחשבה נועזת בישראל של אותם זמנים. הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפסטיבל קאן ב-1968 וזכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים "פנום פן" 1968. ב-1969 שיחק בסרט "חמישה ימים בסיני" שביים מאוריציו לוצ'ידי. ב-1972 שיחק בסרט "לא ביום ולא בלילה"ביים סטיבן הילארד שטרן ע"פ מחזה מאת אברהם רז. לסרט זה גם כתב את התסריט לצד גיזה סלונים.
ב-1988 גילם את מקס גנץ בסרט "הקיץ של אביה" שכתב לצד גילה אלמגור וחיים בוזגלו וביים בעצמו. ב-1998 גילם את אלפרד בסרט "סודות משפחה" שכתבו יהודית קציר, שמי זרחין ואיתן ענר וביימה ניצה גונן. ב-2001 גילם תפקיד אורח - דוד של מאור (עדי טרר) - בסדרה "פלורנטין". ב-2007 גילם את דן בסרט "החוב" שכתבו עידו רוזנבלום ואסף ברנשטיין שגם ביים. בין השנים 2008–2010 גילם את אורי שדות בסדרה "עד החתונה" שכתב אבנר ברנהיימר וביימו דפנה לוין ועודד לוטן. ב-2013 גילם את זינגר בסדרה "בני ערובה" שביימו רותם שמיר ועמרי גבעון. ב-2014 שיחק בסרט "ההיא שחוזרת הביתה" שכתבה וביימה מיה דרייפוס.
תפסיר אל-קוראן אל-עט'ים

תפסיר אל-קוראן אל עט'ים (تفسير القرآن العظيم; תעתיק מדויק מערבית: תפסיר אלקראן אלעט'ים; הגייה מקורבת: תפסיר אל-קוראן אל-עזים) ובשמו הפופולרי תפסיר אִבן כת'יר ("تفسير ابن كثير") הוא תפסיר סוני-קלאסי, שנכתב על ידי אבן כת'יר. נחשב לאחד התפסירים המקובלים ביותר של הקוראן.
הוא נחשב לסיכום של התפסיר הקדום יותר שנכתב על ידי מוחמד אבן ג'ריר א-טברי, תפסיר א-טברי. ייחודו של תפסיר זה שהפכה אותו לפופולרי, הוא שימוש המחבר בחדית' כדי להסביר כל פסוק ופרק בקוראן. התפסיר תורגם לשפות שונות ובהם אנגלית, בנגלית ואורדו. התרגום הבנגלי בוצע על ידי מג'יבאר רחמן בבנגלדש.
Angel Heart

רקע

בשנת 1992, הודיעה טיילר כי אלבום האולפן התשיעי שלה אמור לצאת בזמן הקרוב. האלבום לבסוף יצא ב-5 באוקטובר באותה שנה ובמהרה זכה להצלחה רבה, המבקרים שיבחו רבות את הזמרת על השירים והסינגלים שיצאו מן האלבום ובנוסף טיילר אף כתבה שיר בשם "You're the Greatest Love", אשר זכה לשבחים רבים גם על הכתיבה, וגם על עצם היותו בין השירים המרגשים והחזקים ביותר מן האלבום. על עטיפת האלבום ניתן לראות את טיילר כשהיא לובשת שמלה אדומה עם מעיל עור שחור, ולב אדום בוהק שמהווה את הקונספט של האלבום "לב של מלאך", אז היא הביאה לב אדום שמתאר את ליבו של המלאך.