google/wiki40b huggingface dataset:
מחלקת השימור של ניו זילנד

מחלקת השימור של ניו זילנד (באנגלית: Department of Conservation; במאורית - Te Papa Atawhai) הידועה גם בראשי התיבות DOC היא הגוף האחראי על שמירת הטבע והאתרים ההיסטוריים בניו זילנד. מחלקת השימור היא גוף ציבורי הכפוף לשר השימור (Minister of Conservation) ניק סמית'(Hon Dr Nick Smith) ובתחום אחריותה נמצאות שמורות טבע ופארקים לאומיים המכסים כשליש משטחה של ניו זילנד.

היסטוריה

מחלקת השימור הוקמה בשנת 1987 מתוקף חוק השימור (Conservation Act 1987) כמיזוג בין מספר גופים שונים שעסקו עד אז בשמירת הטבע במדינה. החוק הסדיר את סמכויותיה של מחלקת השימור ונתן בידה את ניהול הפארקים הלאומיים של ניו זילנד, וכמעט 4000 שמורות טבע מסוגים שונים הקיימות במדינה. החוק גם הגדיר את מטרותיה של מחלקת השימור - לשמור על הטבע, הנופים, בעלי החיים, הצמחייה והמורשת ההיסטוריה של ניו זילנד, ולפתח את השטחים שבתחום אחריותה לטובת פעילות פנאי כך שניתן יהיה ליהנות מפירות השימור.
מחלקת השימור הוקמה מתוך מספר רב של גופים וסוכניות ממשלתיות שעסקו עד אז בשמירת הטבע והאתרים ההיסטוריים בניו זילנד, בשנותיה הראשונות התאום בין האגפים והמחוזות השונים היה לקוי, פעמים רבות נוצרה התנגשות בין הפעילות של אגף אחד למשנהו וציוד שהיה בשפע במחוז אחד היה חסר במחוז אחר. את שנת הפעילות הראשונה סיימה מחלקת השימור בחריגה תקציבית, וכך גם את השנה שאחריה, ובשנת 1989 נכנסה לתהליך של ארגון מחדש והבראה במסגרתו בוטל אחד מארבעת הדרגים הניהוליים, תפקידם של האגפים השונים הוגדר היטב וחובות בסך 11 מיליון דולר ניו זילנדי נפרסו על פני 7 השנים הבאות. שינוי נוסף שבוצע בשנת 1989 היה גביית תשלום סמלי על שימוש בבקתות לילה, עם הקמתה מחלקת השימור קיבלה לידיה את ניהולן של עשרות בקתות וחניוני קמפינג ביערות ובפארקים הלאומיים המשמשות כתחנות ללינה במהלך טרקים, מסעות דיג ונופש, עד לאותה שנה השימוש בבקתות היה חופשי אך עקב עלות התחזוקה שלהן והקשיים הכלכליים של מחלקת השימור הוחלט לגבות תשלום סמלי בעבור השימוש בהן, דבר שעורר מחאה בקרב הניו זילנדים.

אסון Cave Creek

ב-28 באפריל 1995 התמוטטה במת צפייה ב-Cave Creek שבפארק הלאומי פאפארואה בשעה שקבוצת סטודנטים עמדה עליה, בהתמוטטות נהרגו 13 סטודנטים ופקח של מחלקת השימור וארבעה סטודנטים נוספים שהיו על הבמה נפצעו. התאונה הקשה זיעזעה את דעת הקהל בניו זילנד ומחלקת השימור נדרשה לבדק בית. מיד לאחר המקרה נבדקו 106 במות הצפייה האחרות שהיו בתחום אחריותה של מחלקת השימור וב-15 מתוכן נמצאו ליקויים בטיחותיים חמורים והן נסגרו לשיפוצים.
בעקבות האסון הוקמה ועדת חקירה מלכותית (Royal Commission of Inquiry) ומחלקת השימור כולה נדרשה לבדק בית מעמיק. שר השימור, דניס מרשל (Denis Marshall), נאלץ להתפטר מתפקידו ונקבעו נהלים מחמירים לתכנון, בנייה, בדיקה ותחזוקה של כלל המתקנים שבאחריות מחלקת השימור.

מבנה

מחלקת השימור היא סוכנות ממשלתית, הכפופה לשרת השימור, בראש הסוכנות עומד המנהל הכללי (Director General), אל מוריסון. המשרד הראשי של מחלקת השימור ממוקם בוולינגטון, בירת ניו זילנד, ועוסק בניהול התקציב, מחקר ותכנון לטווח ארוך והחלטות רוחביות המשפיעות על פעילויות השימור בכל רחבי המדינה. על מנת לאפשר עבודת שטח יעילה מחולקת ניו זילנד ל-13 אזורי שימור (Conservancies) שונים, החופפים במידת מה לחלוקת ניו זילנד לחבלים, ובכל אחד מהם קיים משרד המהווה שלוחה ביצועית של מחלקת השימור. על מנת להקל על הקשר בין אזורי השימור למשרד המרכזי בוולינגטון קיימים שני משרדים אזוריים (Regional offices) - אחד בהמילטון המרכז את הפעילות באי הצפוני והשני בקרייסטצ'רץ', המרכז את הפעילות באי הדרומי.
סירה

סירה היא כלי שיט קטן וללא סיפון.
תקנות משרד התחבורה בישראל (רשות הספנות והנמלים) מגדירות סירה ככלי שיט שאורכו אינו עולה על 7 מטרים, אשר מונע בכוח מנוע, מפרשים או משוטים. לעיתים משתמשים במונח "סירה" לציון כלי שיט קטן בעל סיפון, כמו למשל "סירת נתב" בנמל.
סירות נועדו לשיט במימי החופים, בנהרות, באגמים, בנמלים ובנתיבי מים פנימיים, אך לא בים הפתוח. הן משמשות בעיקר לספורט, לפנאי ולדיג, אך לעיתים גם להובלת מטענים ואנשים למרחקים קצרים מאוד.
המלה "סירה" נזכרת בתנ"ך (ספר עמוס, פרק ד', פסוק ב'): "... כִּי הִנֵּה יָמִים בָּאִים עֲלֵיכֶם; וְנִשָּׂא אֶתְכֶם בְּצִנּוֹת, וְאַחֲרִיתְכֶן בְּסִירוֹת דּוּגָה."רש"י במקום מפרש: "היא ספינה קטנה של ציידי דגים ולפי שקטנה היא קורא לה סיר וקורא לה בלשון משנה דוגית בבבא בתרא".
It's My Party Tour

רקע

בדצמבר 2018, יצא לאקרנים הסרט "סיבוב שני", בו השתתפה ג'ניפר לופז. בסמוך ליציאתו של הסרט, הכריזה כי בקיץ 2019, היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות שיתקיים במקומות שונים בארצות הברית ובקנדה. בין היתר, הצהירה כי סיבוב ההופעות יהיה מצומצם ביחס לקודם "Dance Again World Tour".
ב-1 באוגוסט 2019 ערכה לופז מופע בפארק הירקון בתל אביב.
סטרטיגרפיה

סוגי השכבות

סטרטיגרפיה עוסקת לרוב בניתוח סלעי משקע, שכן השכבות הגאולוגיות נוצרות, בדרך-כלל, בדרך של שקיעת חומר דטריטי בתוך ימות מתוקות ומלוחות או על קרקעית ים. הסטרטיגרפיה חוקרת גם סלעים געשיים הנוצרים מקרישת לבה הנפלטת מהרי געש בעת התפרצות געשית. כך נוהגים להבחין בין שכבות הבזלת שנקרשו, המצטברות בשכבות זו על-גבי זו. השכבתיות מעידה על מספר ההתפרצויות שאירעו במקום, ולפי מרכיבי השכבה – גם על סוג החומרים שנפלטו מהר הגעש. גם סלעים מותמרים, הנוצרים מסלעי משקע ומסלעי יסוד בתנאי לחץ וטמפרטורה גבוהים, ניתנים לבחינה לאור הבדיקה השכבתית.

שימושים

שימוש חשוב בסטרטיגרפיה הוא איתור שכבות רוויות נוזלים או גזים, כמו מים, נפט, גז טבעי או מינרלים. כאשר מתבצע קידוח לבאר מים, למציאת מקור נפט או לאיתור מרבץ מינרלים, מתקבל חתך של השכבות במקום הקידוח. לאחר ביצוע קידוחים נוספים בסביבה אפשר להעריך את מבנה השכבות הגאולוגי באותו אזור.
בדרך-כלל, נפט או גז מתגלים בסלעי משקע, כאשר הנוזל או הגז נתפס ב"מלכודת", בתחומה אין הוא יכול לצאת ובתוכה נוצר לחץ המאפשר למשאב לצאת אל פני הקרקע ללא השקעת אנרגיה באמצעות התקנת מתקן שאיבה. על-סמך חתכים שנעשו בעבר בסביבה, אפשר לקבוע היכן כדאי לבצע את הקידוחים הנוספים. את אלה ינסו לבצע בכיוונים נבחרים ועד לעומקים מוגדרים מראש לאור תוצאות קידוחי העבר. כך ניתן לאתר בסבירות רבה יותר – מים, נפט, גז או מינרל – במעמקי האדמה.

תולדות מדע הסטרטיגרפיה

את הבסיס התאורטי של הסטרטיגרפיה הניח ניקולאוס סטנו, שהציג את עקרון הסופרפוזיציה – לפיו שכבת סלע המונחת על-גבי שכבה אחרת היא צעירה ממנה.
ניתן להרחיב את העקרון ולהחילו גם על תופעות גאולוגיות נוספות. לדוגמה, אם שבר חוצה שכבות של סלעי משקע, הרי הוא צעיר מהן. בשנת 1669 נקבע כי שרידי המאובנים שנשארו בשכבות השונות יהיו המנחים לגבי טיבה של השכבה.
ויליאם סמית, המכונה "אבי הגאולוגיה האנגלית", היה הראשון שניסה ליישם את עקרון הסופרפוזיציה בקנה-מידה רחב בסוף המאה ה-18. הוא הכין את המפה הגאולוגית הראשונה של אנגליה, ובה הצביע על התכונות המובהקות הקיימות בשכבות הסלע ועל החשיבות של המאובנים בייחוס מתאם בין הזמנים בהם נוצרו השכבות.
בריסטול פייטר

פייטר T

בשנת 2006 הכריזה בריסטול על יצור פייטר-T, גרסה משודרגת לפייטר-S. הפייטר-T היא בעלת מנוע V10 מוגדש טורבו המסוגל להפיק 1,012 כוח סוס. היצרן טוען כי מהירותה המרבית היא "מעל ל-430 קמ"ש" אולם היא מוגבלת אלקטרונית ל-362 קילומטר לשעה. הפייטר-T הראשונה נמסרה בספטמבר 2007. הספק מנועה היה גבוה מהבוגאטי ויירון שהחזיקה בשיא של 1,001 כוח סוס מ-2005, אך נמוך מהספק המנוע של ה"שלבי סופר-קאר איירו TT" האמריקנית, שהספקה בשנת 2007 עמד על 1,182 כוח סוס, והיא אף החזיקה בשיא המהירות למכוניות סדרתיות (נמדדו 412 קמ"ש רשמית על ידי גינס ב-2007. ב-2010 השיא חזר לגרסה משופרת של הויירון).
איגרת פטרוס הראשונה

איגרת פטרוס הראשונה היא איגרת מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי השליח פטרוס הקדוש בעת כהונתו כבישוף רומא. האיגרת ממוענת לקהילות הנוצריות השונות באסיה הקטנה שסבלו באותה עת מרדיפות דתיות.

מחבר האיגרת ותיארוכה

על פי משפט הפתיחה של האיגרת, היא נכתבה על ידי "פטרוס, שליחו של ישו". מספר מאבות הכנסייה, ובהם אירנאוס, טרטוליאן, קלמנס מאלכסנדריה ואוריגנס מאלכסנדריה כתבו כי המדובר בפטרוס הקדוש. 
פוליקרפוס ופאפיאס כתבו כי האיגרת נכתבה לפני תקופתם (היינו לפני אמצע המאה השנייה), לעומת זאת בקנון מוראטוריאן משנת 170 לערך לא נכללת איגרת זו כחלק מספרי הברית החדשה.
בניגוד לאיגרת פטרוס השנייה, שזהות מחברה הייתה שנויה במחלוקת כבר בעת העתיקה - עד המאה ה-18 לא הייתה מחלוקת כי איגרת זו נכתבה על ידי פטרוס, ורק לאחר תחילת המחקר המדעי המודרני הועלו הספקות הראשונות בדבר זהות המחבר. אם פטרוס כתב את האיגרת, הרי שזו נכתבה בין השנים 60–64 (שנת מותו של פטרוס).
ישנה סברה לפי האיגרת נכתבה על ידי סילוונוס, המזכיר (האמנואנסיס) של פטרוס, המוזכר בסיום האיגרת (כמקובל באיגרות יווניות): "נכתב על ידי סילוואנוס, האח הנאמן, כפי שהכתבתי לו" (פרק ה' 12). 
החוקרים המודרניים אינם מסכימים עם ההנחה שפטרוס, דייג מאזור הכנרת, כתב את האיגרת - בשל סגנון השפה היוונית שבה, האופייני לעירוני משכיל. כמו כן אין באיגרת כל התייחסות להיכרות אישית עם ישו (היכרות שהייתה לפטרוס). באיגרת 35 אזכורים לתנ"ך - כולם מבוססים על תרגום השבעים ולא על המקור העברי. החוקרים סבורים כי פטרוס הכיר את התנ"ך העברי ולא יכול היה להכיר את תרגום השבעים. המחקרים המודרניים מתארכים את האיגרת לשנים 70–90 לספירה.

קהל יעד

קהל היעד של האיגרת הם הקהילות בפונטוס, גלטיה, קפדוקיה, אסיה וביתיניה - חמש פרובינקיות רומיות באסיה הקטנה. האיגרת פונה למעשה לגויים שקיבלו את האמונה בישו ולא ליהודים שקיבלו את האמונה.

תוכן האיגרת

האיגרת מייעצת לנוצרים לעמוד בסבלנות מפני הרדיפות, ולהתמיד בעמידתם זו (א' 1 - ב' 10); עוד מציינת האיגרת כיצד לנהל אורח חיים נוצרי קדוש (ב' 11 - ג' 13); וכן מראה כיצד ישו והשליחים הטיפו לסבלנות ולקדושה. בסיום האיגרת מיעצת האיגרת לכמרים ולאנשי הקהילה.
מחשבון

מחשבון (ידוע גם בשם מחשב כיס) הוא מכשיר אלקטרוני שנועד לביצוע חישובים. קדמו למחשבון מכונת החישוב, שהיא מכשיר מכני לביצוע חישובים, סרגל חישוב ששימש בעיקר אנשי מדע ומהנדסים, בעיקר לפעולות כפל וחילוק והחשבונייה, ששימשה במשך אלפי שנים כשיטה לביצוע ארבע פעולות החשבון. המחשבון משמש לפתרון בעיות חישוביות פשוטות שאינן מצריכות שימוש במחשב. תלמידים וסטודנטים משתמשים במחשבונים לצורך לימודיהם, ומותר להכניסם לבחינות הבגרות.

מחשבון מדעי

הבחנה נוספת בין סוגי מחשבונים היא ההבחנה בין מחשבון מדעי למחשבון רגיל. מחשבון רגיל מסוגל לבצע את ארבע פעולות החשבון, ולעיתים פעולות פשוטות נוספות, כגון חישוב באחוזים והוצאת שורש ריבועי. מחשבון מדעי מסוגל לבצע גם פונקציות טריגונומטריות, חזקה, לוגריתם ועוד. סוג נוסף הוא מחשבון פיננסי, שכולל פונקציות לחישובים פיננסיים: חישובי ריבית, היוון וכדומה; ועוד סוג הוא מחשבון גרפי, אשר היכולת הראשית שלו בין שלל יכולותיו היא לשרטט את גרף הפונקציה.

מחשבונים מודרניים

מערכות הפעלה רבות כוללות תוכנת מחשבון, המחקה את פעולתו של מחשבון רגיל או מדעי.
כיום, מחשבונים משולבים בטלפונים סלולריים או בעזרי PDA. ישנם שעוני יד שכוללים בתוכם מחשבון.

תצוגה של מספרים גדולים, כתיב מדעי וכתיב הנדסי

גודל התצוגה ברוב המחשבונים מוגבל מאוד, והצגת מספרים גדולים מספיק או קטנים מספיק בערכם המוחלט לא אפשרית בצורה פשוטה: במחשב בן 8 ספרות, המספר הגדול ביותר שניתן להצגה בצורה פשוטה הוא מאה מיליון פחות 1, משום שלהצגת 100 מיליון נחוצות 9 ספרות. בדומה, בהצגת מספרים קטנים בערכם המוחלט, מפסידים דיוק, ומתחת גודל מסוים מוצג 0. כדי להתגבר על המגבלה הזו, משתמשים בצורת הרישום המדעית - כתיב חזקות. כיוון שלרוב התצוגה היא חד-ממדית (שורה אחת), ולא ניתן לשלב כתיב עילי (superscript) של מעריך החזקה ( בביטוי ), משתמשים (בדרך כלל) באות האנגלית הגדולה E (אין להתבלבל עם הקבוע המתמטי e או עם פונקציית האקספוננט  !), להפרדת המספר לשני חלקים – החלק שנמצא אחרי ה-E והחלק שנמצא לפני ה-E. כדי לקבל את המספר המיוצג בצורת כתיבה זו, יש לכפול את המספר שנמצא לפני ה-E במספר שנמצא אחרי ה-E ומייצג את מעריך החזקה שבסיסה 10. באופן כללי, המספר  מייצג את המספר .
מחשבונים מדעיים רבים תומכים בשני סוגים של תצוגה מדעית - "כתיב מדעי" ו"כתיב הנדסי": בכתיב מדעי, החלק השלם של המנטיסה הוא בן ספרה אחת, בין 1 ל-9 (לעולם לא 0), ובכתיב הנדסי, החלק השלם של המנטיסה הוא בין 1 ל-999, והאקספוננט מתחלק ב-3. הסיבה היא שנהוג להשתמש במידות ומשקולות שהן כפולות של 1000 אחת של השנייה: במדידת זמנים נהוג להשתמש בננושנייה, מיקרושנייה, מילישנייה ושניות, במדידת מרחקים משתמשים במיקרון, מילימטר, מטר וקילומטר, במדידת משקל במיקרוגרם, מיליגרם, גרם, קילוגרם וטון, וכן הלאה. בהנדסה לא מקובל להשתמש ביחידות הביניים, כמו סנטימטר ודצימטר. במדעים, נהוג להשתמש ביחידה אחת לכל גודל - פעמים רבות במערכת היחידות הבינלאומית. מחשבונים מדעיים בדרך כלל מאפשרים למשתמש לבחור בין הצגת תוצאות החישוב בכתיב מדעי וכתיב הנדסי.
אברהם גיורא קריצ'בסקי

אברהם גיורא קריצ'בסקי (כינוי מחתרתי: דן; 27 בדצמבר 1902 – 29 ביוני 1943) היה  סגן מפקד ההגנה בירושלים, מפקד הסניף הירושלמי והתל אביבי של האצ"ל,

ביוגרפיה

קריצ'בסקי נולד בזולוטונושי, פלך פולטאבה באוקראינה, ב-27 בדצמבר 1902, לבן-ציון ולסוניה לבית אברבנאל.
קריצ'בסקי קיבל חינוך מסורתי וכללי. בגיל צעיר הצטרף  לציונות ולתנועת החלוץ. קריצ'בסקי נשאר נאמן לה גם אחרי שהשלטון הבולשביקי ברוסיה אסר כל פעילות ציונית. היה פעיל בקבוצת אודסה.
בדרכו לארץ-ישראל עבר לפולין משם לרומניה. בצ'רנוביץ נפצע, לאחר שהשתתף בהגנה עצמית של יהודים נגד סטודנטים פורעים.
קריצ'בסקי עלה לארץ-ישראל בשנת 1922.

בארץ-ישראל

קריצ'בסקי הצטרף לארגון ההגנה בירושלים. תוך פרק זמן קצר התבלט וקודם. קריצ'בסקי ומפקדו אברהם תהומי נשלחו לקורס מדריכים ארצי, קורס "איטליה 22", שהתקיים על הר הכרמל באוגוסט 1925 ונמשך 14 שבועות. היה זה קורס המפקדים הארצי היחידי שקיימה ההגנה בשנות העשרים. "הקבוצה הירושלמית" ובראשם אברהם תהומי ואברהם קריצ'בסקי הצטיינו באימונים ובליכוד הפנימי ביניהם.
קריצ'בסקי השתלם בקורסים של הדרכה ופיקוד והגיע לדרגת סגן מפקד ההגנה בירושלים. לאחר פרעות תרפ"ט לקח ק'יצ'בסקי חלק במפקדת העיר, בפיקודו של אברהם תהומי ביחד עם : רחל ינאית, יעקב דוסטרובסקי-דורי, ויוסף אבידר (רוכל).
על אברהם וחבריו נכתב בתולדות ההגנה כך:
"עוד בשנות העשרים התבלטה בין מפקדי ירושלים קבוצת-חברים מלוכדת
שראו עצמם כבני משפחה אחת וכאחראים יחידים לביטחון העיר וסביבותיה.
בראשה של קבוצה זו עמדו שני ה"אברהמים": אברהם זילברג (אברהם תהומי)
ואברהם קריצ'בסקי, שהיו קשורים קשרים חברתיים עם קבוצת-חברים
שעלתה בראשית שנות העשרים מדרום-רוסיה - "הקבוצה האודיסאית" -
וכמה מחבריה שימשו כמפקדים גבוהים בהגנה במקומות שונים בארץ.
כולם הצטיינו במסירותם לעבודת ההגנה, השקיעו בה את כל מרצם וכוחם
וראו בפעולתה את תוכן חייהם. בניגוד לרוח הפציפיסטית - כביכול -
ששררה אז בציבור היהודי בארץ ואשר השפיעה גם על רוח ההגנה בשנים
ההן, הייתה קבוצה זו חדורה רוח שאפשר להגדירה כ"מיליטריסטית".
".
— ספר תולדות ההגנה, כרך שני, עמ' 426.
בשנת 1929 מונה קריצ'בסקי למדריך ההגנה בשומרון, ולאחר מכן למדריך ההגנה בגליל העליון.
בארץ ישראל שינה קריצ'בסקי את שם משפחתו לגיורא.
אחת התוצאות של פרעות תרפ"ט הייתה הפילוג שחל בארגון ההגנה באפריל 1931, שהביא להקמתו של "הארגון הצבאי לאומי בארץ-ישראל". הפילוג היה קשור באברהם תהומי ששימש מפקד מחוז ירושלים בהגנה, וחבריו בצמרת הארגון.
בשנת 1930 יצא קריצ'בסקי ללימודים אקדמיים בברלין. לפי בקשתו של אברהם תהומי, לאחר התבססות הארגון מחדש בירושלים, הפסיק את לימודיו וחזר להתמנות כמפקד הסניף הירושלמי מטעם האצ"ל. קריצ'בסקי אירגן קבוצת אינטלקטואלים אשר רובם היו סטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים, והם הציעו את השם: "הארגון הצבאי לאומי בארץ-ישראל". את ההצעה העביר קריצ'בסקי לתהומי והמרכז אישר אותו כשמו הרשמי של הארגון).
בשנת 1939 נישא לרופאת הילדים הד"ר שרה קרפ. הזוג עבר לתל אביב.
כשהוקם האיחוד מחדש נתמנה לסגן המפקד בהגנה המאוחדת, אך בגלל החיכוכים בין אנשי שני הזרמים, פרש מן העבודה בהגנה והסתדר כפקיד בחברת "מסחר ותעשייה" בתל אביב.
קריצ'בסקי נפטר בתל אביב, ב-29 ביוני 1943, ממחלה ממארת. 
בנו דן אשר נולד ארבעה ימים לפני מותו, נקרא בשם כינוי- המחתרת של אביו.
צ'האטיסגאר

היסטוריה

האזור נשלט בשנים 1845-1947 על ידי הממלכה המאוחדת. מ-1 בנובמבר 1956 הפכה המדינה לחלק ממאדהיה פרדש. כך היה במשך 44 שנים בדיוק. תנועות בדלניות החלו לפעול עוד בשנות ה-20 של המאה ה-20. תנועות אלו אמנם לא היו מאורגנות היטב, אך גדלו במשך השנים. הביקוש למדינה נפרדת התגבר בשנות ה-90. תמיכה זו נתמכה על ידי הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגת העם ההודית.  ב-25 באוגוסט 2000 נשיא הודו נתן את הסכמתו להקמת מדינה עצמאית, וכך אכן קרה ב-1 בנובמבר באותה השנה.

כלכלה

המדינה מיוערת מאוד וחלק ניכר מפרנסת התושבים מגיע מתעשיית העץ. באופן כללי, החקלאות מהווה נדבך מרכזי מאוד בכלכלה ובתעסוקה הארצית. עם זאת, הפרודוקטיביות של החקלאות נמוכה, בעיקר בגלל חוסר בתשתיות טכנולוגיות ומערכות השקיה מוגבלות. הגידולים העיקריים הם אורז, תירס ושמנים שונים.
אין במדינה אתרי תיירות וגם לא תשתית מתאימה ולכן כמעט ואינה נהנית מתיירות חוץ או פנים.
התעשייה המקומית נחשבת למבוססת, והתעשייה המרכזית במדינה היא תעשיית הפלדה.

תחבורה


בצ'האטיסגאר  יש כ-11 כבישים ארציים, אם כי חלק מהכבישים הם באיכות ירודה ויש מעט כבישים מהירים. מערכת הרכבות המסחרית נחשבת למפותחת מאוד.

דמוגרפיה ותרבות


צ'האטיסגאר היא מדינה כפרית מאוד, כאשר רק 20% מהתושבים מתגוררים בערים. השפה הרשמית היא הינדית. ישנו שימוש נרחב גם בשפות שבטיות.

פוליטיקה וממשל

לאור חוקת הודו, שיטת השלטון בצ'האטיסגאר היא דמוקרטיה פרלמנטרית וייצוגית. המושל (ראש המדינה) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. השר הראשי (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה\ קואליציית מפלגות בפרלמנט. הפרלמנט החד-ביתי מורכב מ-90 נציגים הנבחרים אחת לחמש שנים. הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2013, ובהן מפלגת העם ההודית זכתה ל-49 מושבים, הקונגרס הלאומי ההודי זכה ב-39 מושבים ושני מושבים נוספים אוישו על ידי עצמאיים ומפלגות קטנות. המדינה שולחת 11 נציגים ללוק סבהה (הבית התחתון של הפרלמנט הארצי) ו-5 נציגים לרג'יה סבהה (הבית העליון של הפרלמנט הארצי).

מחוזות


במדינה ישנם כ-27 מחוזות.
איזומריות ציס-טראנס

תכונות פיזיקליות של איזומרי ציס וטראנס

לעיתים קרובות לאיזומרי ציס וטראנס תכונות פיזיקליות שונות. ההבדלים בין האיזומרים נובעים בדרך כלל מצורת המולקולה, או ממומנט הדיפול הכולל שלה. הבדלים אלה יכולים להיות קטנים מאוד, כמו במקרה של נקודת הרתיחה של אלקנים לא מסועפים - לציס-2-פנטן טמפרטורת רתיחה של 36°C, ולטרנס-2-פנטן - 37°C. לעומתם, במקרה כמו ציקלואוקטן, לאיזומר הציס טמפ' רתיחה של 145°C, ולטראנס - 75°C בלבד. ההבדל הגדול בין האיזומרים נובע מהמתח הטבעתי הגדול בטראנס-ציקלואוקטן, שגם מפחית מאוד את יציבותו לעומת איזומר הציס. במקרה אחר, 2-butenedioic acid, ההבדלים הגדולים בתכונות הפיזיקליות ובריאקטיביות הביאו למתן שני שמות שונים לגמרי - אזור הציס קרוי חומצה מלאית, והטראנס - חומצה פומרית.
ניתן לזהות מגמות כלליות במקרה של איזומרים גאומטריים הנובעים מנוכחות קשרים כפולים, ובמיוחד כאשר שני המתמירים זהים. מגמות אלה נובעות מהעובדה שהדיפולים של המתמירים באיזומר הטראנס מתקזזים (עקב הפנייה לכיוונים מנוגדים), בעוד שבאיזומר הציס נוצר דיפול שקול חזק בכיוון המשותף. כתוצאה מכך, לאיזומרי טראנס יש בדרך כלל צפיפות נמוכה יותר מאשר לאיזומרי ציס.
לפי March, באופן כללי לטראנס-אלקנים סימטריה גבוהה מאיזומרי הציס, ויש להם נקודת רתיחה גבוהה יותר, ומסיסות נמוכה יותר בממסים אינרטיים. קבועי הפיצול האופייניים בספקטרוסקופיית NMR גבוהים יותר עבור איזומר הטראנס (בין 12 ל-18 הרץ, ערך טיפוסי: 15Hz), לעומת איזומר הציס (בין 0 ל-12 הרץ, ערך טיפוסי: 8Hz).

סימוני E/Z

שיטת ציס/טרנס למתן שמות אינה מתאימה למקרים בהם יש יותר משני מתמירים שונים על אטומי הקשר הכפול. למקרים אלה פותחה שיטת סימון E/Z - האות Z מגיעה מהמילה הגרמנית zusammen ("ביחד"), המחליפה את הסימון ציס, והאות E - מהמילה entgegen ("נגד"), המחליפה את הסימון טראנס. 
ההבחנה בין איזומר E ל-Z נעשית בעזרת כללי הדירוג של קהאן-אינגולד-פרלוג. באופן כללי - לאטומים בעלי מספר אטומי גבוה יותר - דירוג גבוה יותר ועבור אטומים זהים, קבוצות גדולות יותר (אתיל לעומת מתיל, לדוגמה) מקבלות דירוג גבוה יותר. אם שני המתמירים בעלי הדירוג הגבוה ביותר (אחד מכל צד של הקשר הכפול) פונים לאותו כיוון - האיזומר יכונה Z, ואם הם פונים לכיוונים מנוגדים - יכונה E.
חמש עשרה דקות של תהילה

"חמש עשרה דקות של תהילה" הוא ביטוי המתייחס אל תהילה קצרה ובת חלוף של אדם בעולם התרבות והבידור, בעיקר בהקשר של התרבות הפופולרית.

היסטוריה

האמן האמריקאי אנדי וורהול טבע את הביטוי בשנת 1968 כאשר אמר כי "בעתיד, כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". כחלוץ אמנות הפופ-ארט, עם אמירה אמנותית משמעותית ונוקבת בנושא התרבות הפופולרית החדשה של שנות ה-60, התייחס וורהול בהתבטאות זו אל מושג התהילה והפרסום באותה הרוח שבה הפך ביצירתו מותגים פופולריים כגון קוקה-קולה ומרילין מונרו ליצירות אמנות. ב-1979 חזר על הביטוי באומרו: "תחזיתי משנות ה-60 התגשמה: בעתיד כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". לאחר שמאס להגיב שוב ושוב על ההתבטאות, חזר וורהול באופן הומוריסטי על הביטוי בגרסאות שונות כגון "בעתיד 15 אנשים יהיו מפורסמים" או "בתוך 15 דקות, כולם יהיו מפורסמים".
ההתבטאות של וורהול נאמרה על רקע תופעת ה"ידוענים" (סלבריטיז), הממחישים כי בכוחם של אמצעי התקשורת המודרניים להביא לפרסום עולמי כמו גם לגרום לאישיות מסוימת להישכח כמעט לחלוטין ובן רגע. המושג "15 דקות של תהילה" קיבל משנה תוקף בעידן הדיגיטלי ורב הערוצים שאותו לא יכול היה אפילו וורהול לחזות.
כיום נעשה בביטוי שימוש נפוץ בתחום תעשיית הבידור בהקשר של "כוכבים לרגע". הוא מתייחס פעמים רבות אל אנשים פשוטים שזכו לפרסום רגעי והפכו לכוכבים ידועים לפרק זמן קצר מאוד בזכות תוכנית טלוויזיה או אירוע אקטואלי הקשור אליהם. במיוחד, מתייחס הביטוי לאנשים שהתפרסמו באינטרנט באתרים כגון YouTube, רשתות חברתיות כמו פייסבוק או בתוכניות המציאות של זמננו. פעמים רבות מושג זה מוזכר בביטוי "לנצל את 15 הדקות שלו" ביחס ל"כוכב לרגע", שמשמעו לפעול בזמן אותן 15 דקות מטאפוריות שבה תשומת לב הקהל מופנית אליו כדי להפוך לכוכב שימשיך להיות מפורסם ולהופיע בתקשורת ולא להיעלם במהרה חזרה אל האלמוניות.
נראה שהביטוי היה רווח גם בשלהי המאה ה-19. במאמרו "בית הספר של העיתונאי" שנכנס לספר, שמקבץ את המאמרים בהם סיקר תיאודור הרצל את הפרלמנט הצרפתי, בין השנים 1891-1895, "היכל בורבון", מתאר הרצל אבות טיפוס של פוליטיקאים, ביניהם "אלה אשר חיו פעם ואשר היה להם פעם רבע שעה של זוהר". מסגנון הכתיבה נדמה כי הרצל מצטט ביטוי קיים, וכי לא הוא המציא אותו.
טייני בודהה

היסטוריה

ב-2008, לורי דשן, מייסדת טייני בודהה, התמודדה עם סגנון חיים של עבודה מאוד תובענית. היא הייתה נוסעת ממקום למקום ברחבי ארצות הברית מתוקף תפקידה עם חברות שיווק. לאחר שהתפכחה מחיי הנוודים, שלא יצאו כפי שקיוותה, פנתה לורי לרשתות החברתיות והחלה לצייץ ציטוטי חכמה שעזרו לה להשתחרר מהסבל ולפתח חדווה.
שנה לאחר מכן, ב-2009, השיקה את אתר TinyBuddha.com.

הווה

עם מגוון כתבות המתעדכנות על בסיס יומי, ציטוטי חכמה וסדרת ספרים תחת אמתחתו, שואף Tiny Buddha לחקור וליישם את העקרונות והאידיאליים הבודהיסטים השימושיים ואשר מהווים עזר רב בטיפול באתגרי היום-יום בעולמנו המודרני.
על פי חברת ההוצאה לאור, הרפר וון (HarperOne), יש לטייני בודהה למעלה משלושה מיליון מבקרים מדי חודש.
ביוני 2014, רכשה קאטרין רנץ המילטון, מחברת הרפר וון, את הזכויות הבלעדיות, במכירה פומבית, לספרה של לורי דשן 365 Tiny Love Challenges from Tiny Buddha: A Year of Simple Daily Activities for a Blissfully Connected Life. תיווך העסקה נעשה על ידי לינדה קונר מסוכנות לינדה קונר. הספר מתוכנן לצאת לאור בנובמבר 2015.
יוהנה סופיה מבוואריה

ביוגרפיה

יוהנה סופיה נולדה בשנת 1374, לאלברכט הראשון, דוכס בוואריה ולמרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן.
ב-24 באפריל 1390 התחתנה יוהנה סופיה עם אלברכט הרביעי, דוכס אוסטריה, בנישואים שאורגנו על מנת לסיים את הסכסוך בין אביה אלברכט הראשון, דוכס בוואריה לחמיה אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה. בעלה היה מסוכסך עם משפחתה, עקב תמיכתו בונצל, מלך גרמניה ובאחיו זיגמונד, מלך הונגריה, שהיו עוינים את בית ויטלסבאך. לאחר מותו של אלברכט בשנת 1404 חיתנה יוהנה סופיה את בתה מרגרטה עם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה, ואילו בנה אלברכט החמישי, דוכס אוסטריה התחתן עם אליזבת מלוקסמבורג, ולימים הוכתר כמלך הרומאים, וכן כמלך הונגריה ובוהמיה. ב-15 בנובמבר 1410 מתה יוהנה סופיה בביתה בווינה.
משפט הטבע

משפט הטבע (בלטינית: jus naturale) היא אחת מגישות המשפט הקלאסיות ובבסיסה העמדה כי קיים חוק טבעי נצחי, לא משתנה, טבוע בעולם ובאדם. גילויו הוא פרי רציונליות שניתנת להסקה מתוך הטבע והטבע משקף את החוכמה האלוהית. משפט הטבע הוא נורמה הקיימת באופן עצמאי, בלא תלות בחוק שנחקק על ידי בני אדם תחת משטר מסוים, בחברה או במדינה. קרי, עיגונה של הנורמה בחוק הוא הצהרתי בלבד, שכן הנורמה קיימת גם ללא החוק. למונח משפט הטבע מקום בפילוסופיה של המשפט, בהשקפת עולם, או כסוג מיוחד של חוק, בהתאם לנסיבות שבהן נעשה שימוש במונח. תורת משפט הטבע הוצגה לראשונה על ידי אריסטו ומאוחר יותר אומצה לתוך הנצרות על ידי תומאס אקווינס.
הבנה אחת של המושג "משפט הטבע" היא "חוק של הטבע" – זאת אומרת, העיקרון כי הדברים הם כפי שהם, כיוון שכך הם. שימוש כזה במונח תקף באופן מיוחד בסקוטלנד, שם המונח "משפט הטבע" תופס מקום מקביל למשפט האזרחי ולמשפט הפלילי והשימוש בו אינו מוגבל לבני אדם.
מנקודת מבט פילוסופית, במסורות המשפט האנגלי והאמריקאי, העקרונות של משפט הטבע באים לידי ביטוי, בין במפורש או במשתמע, במסמכים כגון המגנה כרטה והצהרת העצמאות של ארצות הברית, שם מתייחסים לזכויות, באופן ישיר או עקיף, כזכויות טבועות. לדוגמה הביטוי: "...שהרי כל בני האדם נבראו שווים, ובוראם העניק להם זכויות שאין ליטול מהם" מבטא את הרעיון כי מדובר בזכויות טבעיות שתוקפן אינו מותנה בעיגונם בחוק. המילים המקדימות משפט זה: "אנו סבורים שאמיתות אלה ברורות מאליהן", מביעות בצורה מפורשת השקפה פילוסופית של משפט הטבע.

גישות של משפט הטבע בעולם המודרני

כיום יש ניסיון להוציא את המשפט הטבעי מהדת ולחבר אותו למוסר האוניברסלי. המשפט הטבעי מבוסס על חשיבה של האדם על מה שטוב ואין צורך בהוכחה. אם החוק סוטה מהטוב הבסיסי (חיים, ידע, הגיון, דת...) יש לו פחות תוקף מוסרי – הוא לא בטל אך הוא מבוקר על ידי המשפט הטבעי. המשפט הטבעי מפסיק להיות מקור תוקף למשפט הפוזיטיבי והופך להיות כלי פרשני לביקורת עליו. הבסיס למשפט הטבעי נלמד מהסכמות משותפות לכלל בני האדם. לכל קהילה יש טובים אנושיים שונים שנובעים מתפיסות מוסריות שונות ולכן המשפט הטבעי אינו מקור לדין הרצוי אלא רק ביקורת עליו. מקור התוקף של המשפט הוא פוזיטיביזם.