google/wiki40b huggingface dataset:
פגי אשקרופט

ביוגרפיה

פגי אשקרופט נולדה בקרוידון שבאנגליה, למדה בבית ספר למשחק "Central School of Speech and Drama" בלונדון. החלה להופיע על במות התיאטרון מגיל צעיר, הופעתה הראשונה בווסט אנד הייתה ב-1927, אחרי שלוש שנים גילמה את תפקיד דזדמונה במחזה אותלו לצידו של השחקן האפרו-אמריקאי פול רובסון. המשיכה להופיע בתיאטראות בלונדון ושיחקה בתפקידים רבים לצידו של ג'ון גילגוד. הופעותיה בסרטי קולנוע וטלוויזיה היו מעטות אך בלתי נשכחות. אחד מתפקידה הראשונים בקולנוע היה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "39 המדרגות". בשנת 1937 השתתפה בתוכנית טלוויזיה של ה-BBC, בה הוצג קטע מהמחזה "הלילה השנים עשר", זו הייתה הפקה ראשונה של מחזה שייקספירי בטלוויזיה.
התפקיד הידוע ביותר שלה בקולנוע היה בסרטו של דייוויד לין "המעבר להודו" משנת 1984 עבורו זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה. באותה שנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" בתפקיד בארבי בצ'לור, על תפקיד זה זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
אשקרופט הייתה נשואה וגרושה שלוש פעמים, היו לה בן ובת עם בעלה השלישי לורד ג'רמי הצ'ינסון. ב-1951 זכתה באות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) וב-1956 קיבלה את התואר "Dame Commander of the British Empire" . ב-14 ביוני 1991 מתה בלונדון משבץ בגיל 83.
לקסיקון משפחתי

תרגום לעברית

הספר ראה אור בעברית ב-1988 בשם "לקסיקון משפחתי", בסדרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בתרגומה של מרים שוסטרמן. ב-2012 יצא בספריה החדשה תרגום מחודש לעברית, על ידי אותה מתרגמת, מרים שוסטרמן-פדובאנו, יחד עם מנחם פרי כמתרגם שותף, תחת השם "אמרות משפחה".
על המניע לתרגום חוזר מעיד מנחם פרי בגב התרגום החדש: "התרגום ההוא, בנוסף לשגיאות ולאי דיוקים שבו, היה רק הד קלוש ללשון הגינזבורגית שהתרגום החדש מנסה להתקרב אליה ככל יכולתו". מבקרת הספרות שהם סמיט אינה משוכנעת שהתרגום החדש הצליח יותר במשימה זו:
על הצורך בתרגום חדש לספר אין עוררין. אכן, התרגום הישן לוקה באי דיוקים רבים ונוטה, נטייה אופיינית לתקופתו, להשתמש בשפה גבוהה גם במקומות שהשפה דיבורית במובהק. כך לדוגמה, בתרגום הישן חרדה אֵם המשפחה פן נכדיה יהלכו "חשופי שת", ומטיחה בבתה: "את באמת כלבתא" (עמ’ 183); בתרגום החדש החשש הוא שהילדים "יסתובבו עם הטוסיק בחוץ", והאמירה המוטחת בבת היא "תראי איזה כלבה את!" (עמ’ 221). אבל הפרט רחוק מלהעיד על הכלל, שכן בלא מעט מקומות, דווקא כשהתרגום הישן מצליח להתקרב למקור ומציע חלופה דיבורית וטבעית, מופיעה שפה גבוהה בתרגום החדש. כך למשל, "מתּי מקנאה" מומר ב"כליתי מקנאה”; "אתם יודעים שאין זה טעים לי!" - ב”אתם הלא יודעים שזה לא ערב לי!"; "אני דון קרלוס" - ב”הנני דון קרלוס"; "עייף מעט" - ב”עייף קמעה"; "אמת ושקר" מומר, משום מה, ב”אמת וכזב".
—
סטודיו (כתב עת)

תולדות כתב העת

"סטודיו" הוקם ב-1989 ביוזמת אילנה באומן, טולי באומן וחיים מאור, במרכז לאמנויות של סמינר גבעת חביבה, והוא יצא בתחילה כמוסף של על המשמר, בעריכתו של מאור.
ב-1993 החליפה את מאור שרה ברייטברג-סמל, וב-2003 התמנתה יעל ברגשטיין כעורכת במקום ברייטברג-סמל. זמן קצר לאחר פרישתה של ברגשטיין בשנת 2008 נסגר כתב העת על ידי קרן חבצלת, ובספטמבר אותה שנה רכשה אותו קבוצת "טיים אאוט", שבבעלות איש העסקים יובל סיגלר.
חוק כלים שלובים

כלים שלובים הם כלים המאפשרים מעבר נוזל  בחופשיות ביניהם.
חוק כלים שלובים הוא חוק פיזיקלי הקובע כי גובה פני נוזל מסוים בכלים שלובים ישאף להיות שווה (אם פועל כוח משיכה). 
דוגמה לחוק כלים שלובים ניתן לראות בגובה פני הים. גובה פני הים בכל רחבי כדור הארץ כמעט אחיד (ההבדלים נובעים מהשפעות של גאות ושפל והפרשי מליחות), בכל הימים המחוברים זה לזה. לכן התמוססות הקרחונים בקטבים תביא לעליית גובה פני הים בכל כדור הארץ, ואיים טרופיים שכל גובהם סנטימטרים ספורים מעל גובה פני הים הנוכחיים יכוסו מים. לעומת זאת, ימים שאינם מחוברים לאוקיינוסים העולמיים הם בעלי מפלס שונה, למשל ים המלח והכנרת, שמפלס מימיהם עולה ויורד במנותק מהאוקיינוסים.
גובה פני המים בכלים המחוברים אינו תלוי בצורת הכלי או ברוחבו. לדוגמה, פני הים התיכון ופני האוקיינוס האטלנטי שואפים להיות באותו גובה, מכיוון שהם מחוברים במצר גיברלטר, למרות שהים התיכון קטן ורדוד בהרבה מהאוקיינוס האטלנטי. מאחר שהים התיכון שוכן באזור חם יחסית בתוך אגן סגור כמעט לגמרי, טמפרטורת המים בו גבוהה יותר והאידוי שלו מהיר יותר מזה של האוקיינוס האטלנטי, ואלמלא היו מחוברים, הוא היה מאבד מגובהו לעומת האוקיינוס האטלנטי (עד כדי התייבשות, כפי שקרה באירוע המסיני). בשל חוק הכלים השלובים, מזרים האוקיינוס האטלנטי מים רבים אל הים התיכון דרך מצר גיברלטר, כדי לאזן את גובה המים בין שניהם. בשל כך ישנה זרימה חזקה מאד במצר גיברלטר ממערב למזרח, ואף פעם לא להפך.
מבחינה פיזיקלית, מושתת חוק כלים שלובים על עקרון האנרגיה הפוטנציאלית המינימלית. בהינתן מגוון מצבים אפשריים שהמערכת יכולה להימצא בהם, המערכת תימצא במצב בעל האנרגיה הפוטנציאלית הנמוכה ביותר, כל עוד המערכת יכולה לעבור בקלות בין מצבים. האנרגיה הפוטנציאלית של טיפת נוזל מתבטאת בגובהה של הטיפה, כלומר במרחקה של הטיפה ממרכז כדור הארץ. האנרגיה הפוטנציאלית של כל המערכת תהיה הנמוכה ביותר כאשר הנוזל ממלא את המקומות הנמוכים ביותר האפשריים. מכיוון שמדובר בנוזל, הרי שאין כמעט התנגדות של הנוזל לזרימה (צמיגות). לו היה מדובר בזורם צמיג, למשל דבש קר, היה זמן ההגעה לשיווי משקל ארוך יותר.
עקרון הפעולה של כלי העבודה שטיכמוס, המשמש לפילוס, מבוסס על החוק.
כתר החרבות

פרולוג

בבארות דומאי סבנה (ראש שבט השאידו ה"זמנית") מגלה שלא רק אאס סדאי וחכמות מסוגלות לתעל- בדרך הקשה: אשאמאן שקורעים בני שאידו לגזרים. השאידו בורחים על נפשם. במגדל הלבן האמירלין אלאידה, שבונה לעצמה ארמון, מקבלת מכתב שרנד (מוצפן) נתפס ובדרך אליה. היא מפנטזת על הענשתו והענשת המורדות.

האמירלין הצעירה

רנד, פרין והחוכמות נאלצות להתמודד עם מציאות חדשה: 17 אאס סדאי שבויות ותשעה שנשבעו אמונים. רנד חוזר לקאירהיין ומגלה שקולבר תפסה את המלוכה (אחרי שקיבלה בספר הקודם "טיפ" מהאג'ה האדומה שרנד עומד "לצאת מהתמונה", כלומר ליפול בשבי) ורצחה שני אנשים. רק כדי לא להוציאה להורג (למרות שמגיע לה) הוא שולח אותה לגלות- והיא מעדיפה לתלות את עצמה. צבא נאמני הדרקון צר על איליאן.
בסלידר חניכה בשם ניקולה מנסה לסחוט את האמירלין אגווין ואגווין מעמידה אותה על מקומה. יחד עם סיואן היא מוצאת את לאן חבוי על ידי האג'ה הירוקה, קשור בניגוד לרצונו למירל, והן שולחות אותו לאבו דאר לנינאב תוך כדי שפוקדות על מירל להעביר לנינאב את הקשר.

כתר החרבות

באבו דאר נינאב ואליין סובלות מזלזול מצד מריליל ושאר האאס סדאי, עד שאליין מאיימת על מריליל בהאשמת בגידה. בטעות נינאב ואליין חושפות תא של נשים מתעלות (חלשות)- ומגלות שהמגדל הלבן ידע עליו ("האחווה"). מוגהדין מנסה לרצוח את נינאב ונכשלת, אבל שולחת את איספאן שפאר ופליון בהודה לבית בו מסתתרים חפצי הכח. האחווה, האאס סדאי, מאט וואנין מצליחים להתגבר על שתי האחיות השחורות ועל גולָם ולקחת את קערת הרוחות. פליון נמלטת. מאט מצליח לשכנע את האאס סדאי ובנות האחווה לצאת מאבו דאר- ממש ברגע האחרון: הסינצ'נים כובשים את אבו דאר בבליץ. נינאב ולאן מתחתנים בטקס של אנשי הים.
סמאל מבקר את השאידו ומעניק להם את "הכופת": דמוי מוט השבועות, איתו השאידו קושרים את גלינה קסבן אליהם בשבועות.
רנד מבקר במחנה המורדים מחוץ לקאירהיין ומורדט/פדן-פיין מתנקש בו. סמיצו טמגווה, האאס סדאי הצהובה החזקה ביותר כיום, נכשלת לרפאות אותו, אבל דמאר פלין, אשאמאן זקן שמומחה ברפואה מצליח (וסמיצו מפצירה בו שילמד אותה). כשרנד מתעורר הוא לוקח את צבאו לתוך מרכז איליאן ורודף בעצמו את סמאל. סמאל שלא רוצה להשמיד את העיר "שלו" בורח לשדאר לוגות, ושם רנד הורג אותו עם אש-להט. מועצת איליאן מודיעה לרנד שהמלך מאטין סטפנוס מת (למעשה הוא שבוי בידי המגדל הלבן) ולכן רנד הוא המלך החדש.
אנדרה ברינק

ביוגרפיה

ברינק נולד בשנת 1935 בורדה. כתב באפריקאנס ובאנגלית. הרומן הפוליטי הראשון שלו - Kennis van die aand (יצא לאור ב-1973, תורגם בשם "עת בחושך יביטו") היה הספר הראשון שנכתב באפריקאנס והוחרם על ידי הממשלה האפריקנית. בעקבות זאת תרגם את ספרו לאנגלית, תחת השם Looking on Darnkness. ברינק הוסיף לעסוק בתרגום, ותרגם גם מצרפתית ומספרדית. יצירותיו הראשונות של ברינק הושפעו בעיקר ממדיניות האפרטהייד. יצירותיו המאוחרות יותר עסקו בקולוניות לשעבר.
ברינק נפטר ב-6 בפברואר 2015, בזמן ששב בטיסה לדרום אפריקה מבלגיה בה קיבל תואר דוקטור של כבוד.
בן צייטלין

ביוגרפיה

צייטלין נולד במנהטן וגדל בשכונת סאניסיידס, קווינס ובכפר הסטינגס -און-האדסון שבמחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק. בן לאב יהודי, סטיב ג'ואל צייטלין ולאם פרוטסטנטית, מרי אמנדה דארגן. צייטלין הוא בוגר "אוניברסיטת ווסליין".
החל לעסוק בקולנוע כסטודנט ואף ביים שלושה סרטים קצרים לפני הפריצה שלו.
בתחילת 2012 סרט הביכורים העלילתי שלו "חיות הדרום הפראי". פתח את פסטיבל סאנדנס וזכה לשבחי במבקרים. בפסטיבל קאן זכה על סרטו בפרס מצלמת הזהב לסרט הביכורים הטוב ביותר.
במהלך 2012 צבר הסרט תאוצה רבה לקראת עונת הפרסים ובטקס האוסקר הסרט קיבל 4 מועמדויות. צייטלין היה לאחת ההפתעות המרעננות של אותה שנה כאשר הועמד לשני פרס אוסקר על עבודתו: לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ביחד עם התסריטאית לוסי אליבר.
שמואל ניסן גודינר

שמואל ניסן גוֹדִינֶר (בכתיב יידי: גאָדינער; ברוסית: Шмуэль Нисан Годинер;‏ 1893, טלחאני, בלארוס – 1941/‏1942, בקרבת מוסקבה) היה משורר, מחזאי, מתרגם וסופר יידי.

קורות חיים

שמואל ניסן גודינר נולד בעיירה טלחאני שבקרבת מינסק (אז באימפריה הרוסית) בשנת 1893  למשפחה דתית מסורתית. אביו היה מלמד דרדקים. אבל את בנו לימד גם לימודי יהדות כלליים. היה מנעוריו חבר מסור של המפלגה הקומוניסטית הרוסית. קודם לכן היה ממייסדי תנועת "הבונד הצעיר".
כשהיה שמואל ניסן בן 15, נדד עם משפחתו לוורשה בירת פולין. הוא היה שוליית נפחים, עבד גם בבית חרושת, ותוך כך השלים את חינוכו העצמי בקלאסיקה האירופית. הוא שלט היטב ברוסית, בפולנית ובגרמנית. עוד בשהותו בוורשה החל לכתוב ולפרסם את סיפוריו. החונך הספרותי שלו היה י"ל פרץ, שעודדו להמשיך בכתיבה.
בשנת 1912 גויס לצבא הצאר הרוסי, ונשלח לקווקז, לעשות שם את תקופת טירונותו. בשנת 1914 נשלח עם יחידתו לקרבות מלחמת העולם הראשונה באזורים שמעבר להרי הקרפטים. הוא נפצע בקרב ונלקח בשבי על ידי הצבא האוסטרי. שמואל ניסן הצליח להימלט מהשבי וחזר לוורשה שהייתה אז תחת כיבוש גרמני.
בוורשה הצטרף למפלגה הקומוניסטית, חזר לרוסיה והצטרף לכוחות המהפכה. בשנת 1921 נשלח על ידי המפלגה למכון הספרותי הגבוה על שמו של המשורר ולרי בריוסוב, למד שם שנתיים ויצר את יצירות היידיש שלו שתאמו לדרישות המשטר. הוא כתב גם שירים, אבל כוחו נתגלה בסיפורת. נושאי כתיבתו בראשית דרכו היו סיפורי המהפכה ומלחמת האזרחים ברוסיה.
שמואל ניסן גודינר הצטרף לסופרי היידיש הקומוניסטים ופרסם בכתב העת "שטערן" (יידיש: 'כוכב') בעיר מינסק, ובכתבי העת היידישיסטים של המשטר. כתב מחזות ותרגם מיצירות הסופרים הסובייטים (יורי אולשה, פיודור גלדקוב וליליה סייפולינה), ערך גם כמה אנתולוגיות של יוצרי יידיש. הוא ביקר כמה פעמים בבירוביג'ן, וסייע בהקמת מוסדות תרבות ביידיש הנאמנים למשטר.
בקיץ 1941, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, התגייס לפרטיזנים שנותרו מאחורי החזית, אך חזר למוסקבה. ממוסקבה נשלח שוב  כמפקד פרטיזנים, ונהרג בקרב נגד הגרמנים. 
ספריו הרבים ביידיש נפוצו בכל רחבי העולם היהודי, כולל ארצות הברית וארץ ישראל. לאחר מותו יצאו אחדים מספריו במהדורות חוזרות, בניו יורק, בהוצאת איקו"ף, בשנת 1950. אף יצירה של גודינר לא תורגמה לעברית.
הרצל באזוב

חייו ויצירתו

הרצל היה בנו הבכור של הרב דוד באזוב, איש דת ציוני, ממנהיגי הציונות בגאורגיה בתחילת דרכה, וספג את ערכי הדת והציונות משחר ילדותו. הוא נולד בעיר אוני והחל את לימודיו התיכוניים בעיר אוני וסיים אותם בשנת 1923 בטכניקום בטביליסי. בשנת 1927 סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בפקולטה למשפטים. לאחר מכן עבד כמשפטן בבטאון "המשפט הסובייטי" (საბჭოთა სამართლის). 
בשנת 1918, בעודו תלמיד בבית הספר הופיעו שיריו וסיפוריו הראשונים, בבטאון החדש "בקול היהודי" (ებრაელის ხმაში), תחת שם העט "גר-בי". עיתון זה היה פרי פעילותו הציונית של דוד אביו של הרצל, שהופיע באוגוסט 1917 בוועידת ציוני הקווקז, שנערכה בבאקו, כנציג יהודי גאורגיה. כתוצאה מנאומו בוועידה זו נוסד בית ספר עברי-ציוני. ונוסד בכותאיסי הבטאון הציוני הראשון בשפה הגאורגית. בין הכותבים בבטאון היו דוד באזוב, בנו הרצל, נתן אליהשווילי, בן ציון אליגולשווילי ועוד. 
בשנים 1921–1922 יסד באזוב, יחד עם הצייר או. ג'פרידזה וד. ג'נלידזה (תיאטרון), את הבטאון "אוני", ובשנת 1923 הופיע בטביליסי. שיריו וסיפוריו ותרגומיו פורסמו בעיתונות המקומית בטביליסי, ביניהם תרגום מעברית לגאורגית של שיר השירים (1924). בשנים 1924–1925 הוא מפרסם בעיתון "מכבי" את: "יהודי", "מכבי", "קין", "הנודד הנצחי" - מונולוג, "אלוור רודריגז" - מחיי יהודי ספרד במאה ה-15, סיפורים ומאמרים הקשורים לחיי היהודים, ההיסטוריה שלהם ורוחניותם. באותה תקופה היה באזוב מעורה היטב בחיים התרבותיים בעיר, והיה היוזם של נשפים, קונצרטים, ומחזות הקשורים בנושאים יהודיים (כל זאת במקביל לפעילותו הציונית של אביו). בתקופה זו הקים באזוב את להקת הדרמה "קדימה" שהציגה ממחזותיו, את: "הדירה הסודית" - על חיי אנוסי ספרד. מחזותיו היו בעיקר על חיי היהודים. ממחזותיו היו "הגיבורה היהודיה" ועוד. באותן שנים ייסד באזוב יחד עם אחרים את האגודה "עבודה", שתפקידה היה הפצת הרעיון הציוני, ויצירת קשר עם החלוצים בשאיפה לעלות לארץ ישראל. ובין כל עיסוקיו, לימוד באוניברסיטה בטביליסי, הוראת מבוגרים בערבים במטרה לחסל את האנאלפביתיות, הוא השתתף בירחון "תיאטרון וחיים".
בשנת 1928 כתב באזוב (נדפס כספר נפרד בשנת 1929) את המחזה הדרמטי אלגוריה סימבולית "דילאמרי" (დილლეამარი) על המיסטיקה של בן אברהם, הופעת המחזה הציבה את באזוב כסופר מוביל בקרב יהודי גאורגיה. 
במשך תקופה קצרה לאחר מכן פרסם באזוב עשרה מחזות, שהמוכרים מביניהם הם: "האילמים החלו לדבר" (მუნჯები ალაპარაკდნენ, 1931), "אדם בלי כבוד" (განურჩევლად პიროვნებისა, 1933), איצקה ריז'ינשווילי (იცკა რიჟინაშვილი, 1936). רובם של המחזות הפכו לחלק מהרפרטואר הגאורגי בשנות השלושים. 
בתחילת שנות השלושים הוא פרסם טרילוגיה על חיי יהודי גאורגיה. הראשון מביניהם "פתאים" הופיע בגאורגית בשנת (ფეთხაინი, 1934), וברוסית בשנת (Петхайн, 1936). עבודתו הפוריה הופרעה על ידי הרדיפה הפוליטת הסובייטית תחת שלטונו של סטלין. בשנת 1937 הוא נעצר במוסקבה והוסגר לטביליסי ושם הוא נורה למוות במהלך חקירה. לאחר מותו, בשנת 1955, טוהר שמו. רחוב בעיר הולדתו אוני נקרא על שמו.
המניפסט השחור

העלילה

נייג'ל אירוויין, ראש ה-SIS לשעבר מגייס את ג'ייסון מונק, סוכן חשאי ב-CIA במהלך המלחמה הקרה וקודם לכן סמל בחיל המודיעין של צבא ארצות הברית שלחם במלחמת וייטנאם, במטרה לסכל את השתלטותו של רודן על רוסיה. מונק עובר השתלמויות שנות בטירת פורבס בלב בריטניה במטרה לרענן את כישוריו. בין היתר הוא  ובכלל זה בשימוש במחשבים ואימוני ירי באקדח מאת סמל בכיר ביחידת ה-SAS. בתום ההכשרה יוצא מונק לרוסיה, אולם לרודן מסייע אנאטולי גרישין, קולונל בדימוס בKGB שהינו יריבו המושבע של מונק.
סן נו ריקיו

חייו

ריקיו החל את לימודי טקס התה בגיל צעיר אצל אמן תה בשם Kitamuki Dōchin ובשנת 1540 החל ללמוד אצל Takeno Jō-ō, נזיר זן ואמן תה ידוע, אשר לימד אותו טקס תה שונה מעט מהטקס ההמוני שהיה פופולרי באותה תקופה. הטקס החדש נקרא תה ואבי (Wabi Cha), והוא נשען על פילוסופיית הוואבי המדגישה פשטות, צניעות ומציאת יופי בדברים היומיומיים והלא מושלמים. ריקיו, אשר נהג לתרגל זן, הגיע להבנה כי תרגול הכנת התה על כל שלביו הוא הדרך הטובה ביותר לתרגול זן. הוא  לימד את ארבעת העקרונות של התה, אלה הם הרמוניה, טהרה, שלוה והערכה. כמו כן הוא הדגיש שיש להימנע מהתפארות וממותרות. כך הפכה הכנת התה והגשתו לטקס אשר אפשר לאנשים להתרכז בהווה, ביופי הפשוט והרגיל, לרוקן את התודעה ואולי אף להגיע להארה.
עד 1560 אירח ריקיו אין ספור טקסי תה וביסס עצמו כאמן תה מוביל. בשנת 1570 פגש את הדאימיו אודה נובונאגה (Oda Nobunaga) וארח אותו בטקס תה. מאותו הרגע הפך נובונאגה לפטרונו של ריקיו, וזה האחרון עזר לו וייעץ לו בעת אירוח טקסי תה. הטקס, שבאותה תקופה התבצע באולמות גדולים ומפוארים וכלל משתתפים רבים, אפשר למנהיגים ולאנשים בעלי ההשפעה להציג את עושרם ועצמתם בפומבי ונתן להם לגיטימציה לשליטה. בנוסף, בתקופה זו של מלחמות רבות בין דאימיו בעלי עצמה, היה ריקיו מארח סמוראים רבים בטקסי תה אשר סיפקו להם הפוגה ומנוחה מהלחימה והזדמנות לאגירת כוחות מחודשים. עם מותו של נובונאגה, הפך ריקיו לאמן התה של יורשו, טויוטומי הידיושי (Toyotomi Hideyoshi), השליט הצבאי שאיחד את יפן לאחר תקופת מלחמות ארוכה (1467-1573). הם אירחו יחד טקסי תה רבים ובהם טקסים מפוארים ביותר בארמון הקיסר. היה זה הזמן בו הקיסר העניק לסן סואקי את שמו סן נו ריקיו.
באותה תקופה החל ריקיו מתנגד לראוותנות והזוהר של טקס התה והחל מקדם את טקס הוובי הצנוע יותר. יש הטוענים כי התנגדות זו יצרה מחלוקת קשה בינו לבין הידיושי אשר ציווה עליו לבצע התאבדות (ספוקו). התאבדותו של ריקיו התבצעה לאחר טקס תה ובנוכחות אורחים רבים.
השפעתו של ריקיו על טקס התה ומרכיביו הייתה רבה. בטקס שיצר הוא ביטל לחלוטין את המעמדות והתמקד בריקון התודעה והתרכזות ביופי הפשוט של חפצים יומיומיים. כדי ליישם זאת, הקטין סן נו ריקיו את חדר התה ובכך יצר מצב של אחווה, שיתוף וקרבה בין משתתפי הטקס ועיצב סביבה המשרה תחושת רוגע ושלווה טבעית. 
ריקיו בנה אגן מים (Water Basin) בחצר חדר התה על מנת שהאורחים ישטפו מידיהם את האבק המזהם וייטהרו לפני כניסתם. האגן מוקם נמוך, קרוב לאדמה, על מנת לאלץ גם את האנשים המכובדים, החזקים והמשפיעים ביותר להתכופף, ובכך להזכיר להם כי הם שווים בין האורחים ושעליהם להיות צנועים. את העיקרון הזה הוא יישם גם בכניסה הנמוכה לחדר התה ובכך טשטש כל הבדל מעמדות.  בנוסף לשינויים אלה יצר ריקיו את כלי הכנת התה והגשתו (Raku Ware) ברוח הוואבי. לשם כך הוא בחר חומרים פשוטים ויומיומיים המדגישים את ההיבט הרגיל והיומיומי שבתה. כלים אלה הם נראים גסים, פגומים ולא סימטריים, דבר המדגיש את יופיים הפשוט. 
סן נו ריקיו, היה בין אמני התה הידועים והמובילים ביפן שעיצבו במהלך השנים את טקס התה שאנו מכירים כיום על פי תפיסת עולמו הצנועה ואסתטיקת הוואבי בה דגל אותה שאב ממוריו הידועים והמוערכים. טקס צנוע, פשוט המשרה אווירת שלווה ושוויון, שם דגש גם על הכנת והגשת התה, ועל תרגול הזן.
מאוריציו סארי

ראשית דרכו

סארי נולד ב-10 בינואר 1959 בנאפולי שבאיטליה, להורים שהגיעו לעיר מטוסקנה בעקבות עבודתו של אב המשפחה כפועל בניין באחד מהפרויקטים בעיר. לאחר שתמה העסקתו של אביו, חזרה משפחתו של סארי לנאפולי והוא חילק את זמנו בין משחקי כדורגל חובבנים בהם שיחק בשעות אחר הצהריים והערב בקבוצת ASD ג'אלו בלו פילינה, לבין עבודתו כבנקאי בבנק מונטה די פסקי די סיינה בשעות הבוקר. בגיל 40 החל סארי גם לאמן במשחקים בקבוצות החובבניות בהם שיחק. מאוחר יותר ובעקבות תשוקתו הרבה לתחום - החליט לעזוב את עבודתו כבנקאי ולהקדיש את כל יומו לאימון כדורגל.

ראשית דרכו

בשנת 2000, לאחר מספר שנות עבודה כמאמן חובבן בקבוצות קטנות בטוסקנה, החל סארי את קריירת האימון המקצועית שלו במועדון מעט גדול יותר מאלו שאימן בהם עד כה - סאנסובינו, אף הוא מטוסקנה. בעקבות הצלחותיו בסאנסובינו וסנובאזנה, מונה בשנת 2005 למאמן פסקארה האיטלקית ששיחקה באותה עונה בסרייה ב'. מאז ועד 2011 עבר סארי במועדונים נוספים רבים בליגת הנמוכות ברחבי איטליה, כאשר בכולם לא השלים יותר מעונה אחת, על-אף שבחלק מן הקבוצות זכה להצלחה ולשבחים מצד אנשי תקשורת וכדורגל רבים.

אמפולי

בשנת 2011, בעקבות הצלחתו בסורנטו, מונה סארי למאמן אמפולי - הקבוצה הבכירה במחוז מגוריו טוסקנה. בעונתו הראשונה במועדון זכה להצלחה רבה והגיע עם קבוצתו עד לגמר פלייאוף העלייה לסרייה א', שם הפסידה לליבורנו. בעונתו השנייה עמד במשימה והעפיל עם המועדון, לראשונה לאחר שש שנים, לסרייה א'. לקראת עונת 2014/2015 - עונתנו הראשונה בליגה הבכירה, הוערך על ידי התקשורת כי קבוצתו תרד ליגה בסיום העונה, זאת בעקבות הכנסת שחקני נוער רבים למועדון. למרות הציפיות הפסימיות, הוביל סארי את קבוצתו להישארות בליגה וסיום במקום ה15 וזכה לשבחים.

נאפולי

ב-11 ביוני 2015, לאור הצלחתו באמפולי, חתם סארי לעונה אחת כמאמן קבוצת נאפולי, עיר הולדתו, שם החליף את רפאל בניטס הספרדי. מיד עם כניסתו לתפקיד, הביא סארי לקבוצה את השוער פפה ריינה, הקשר אלן מרקוס ואת המגן אלסייד היסאיי, שלושה שחקנים שייחשבו כמובילי הקבוצה בשנים שלאחר מכן. לאחר עונה אחת במועדון בסיומה נפרדה קבוצתו מגונסאלו היגוואין, מלך שערי הקבוצה והליגה האיטלקית באותה עונה עם 35 שערים, שנמכר ליובנטוס עבור 90 מיליון יורו, חתם סארי לשלש שנים נוספות במועדון. בעונת 2016–2017 הוביל סארי את קבוצתו למקום השלישי בליגה האיטלקית ובסיומה של העונה נבחר למאמן השנה בסרייה א'. בעקבות הצלחתו בעונה זו, האריך סארי את חוזהו במועדון עד ל-2020. את עונת 2017–2018 החלה נאפולי בהצלחה רבה וקבעה שיא חדש לניצחונות רצופים בליגה האיטלקית. במהלך כל החורף הובילה נאפולי את טבלת הסרייה א', זכתה באליפות החורף. אמנם לקראת סיום העונה נאפולי תחת סארי איבדה גובה במירוץ האליפות וסיימה במקום השני לאחר יובנטוס. לאחר סיום עונת 2017/2018 סארי עזב את נאפולי.

צ'לסי

ב-14 ביולי 2018, חתם סארי כמאמן קבוצת צ'לסי, שם החליף את אנטוניו קונטה בן ארצו. בעונתו הראשונה במועדון סיים עם הקבוצה במקום השלישי בטבלת הפרמייר-ליג, בעקבותיה חזרה הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות אחרי שנת היעדרות. ב-29 במאי 2019 זכה עם קבוצתו בליגה האירופית, לאחר ניצחון 4-1 על ארסנל בגמר שנערך בבאקו, בירת אזרבייג'ן, התואר הראשון של סארי כמאמן.

יובנטוס

ב-16 ביוני 2019 מונה סארי למאמן יובנטוס.
סטוריבורד

סְטוֹרִיבּוֹרְד (באנגלית: Storyboard; בתרגום חופשי: תרחיש) הוא תכנון גרפי מוקדם לצורך צפייה טרום-חזותית לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע. התכנון הגרפי הומצא על ידי וולט דיסני בראשית שנות ה-30.

מקורות

תהליך הסטוריבורד הוא מורכב ואורך זמן רב. התכנון הומצא על ידי חברת וולט דיסני בראשית שנות ה-30. סרטים רבים משתמשים בתכנון הגרפי הזה אך ב-1970 השימוש הפך לפחות נפוץ מבעבר בעקבות המעבר להנפשה ממוחשבת שאינה מצריכה את הסטוריבורד. השימוש הראשון בסטוריבורד נעשה בסרטון הקצר שלושה חזירונים קטנים. הסרט חלף עם הרוח היה הראשון שעשה שימוש מלא בתכנון הגרפי. ב-1940 הסטוריבורד הצטרף גם לסרטי הלייב-אקשן, אך בשיטה מעט שונה.

סרטי לייב אקשן

השימוש בסטוריבורד בסרטי לייב-אקשן נעשה כדי ליצור טייזרים מוקדמים ופרסומות לטלוויזיה בקלות. בנוסף, הסטוריבורד חוסך עלויות הפקה ומוזיל יצירת סרטים.

תיאטרון

ישנה טעות נפוצה אשר לפיה משתמשים בתכנון הגרפי בתיאטרון, אך הדבר אינו נפוץ. מפיק התיאטרון הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי היה מהיחידים אשר השתמשו בתכנון למחזות והצגות.

אנימציה

הסטוריבורד נוצר עבור סרטים מונפשים, ומאז יצירתו משמש כדבר המרכזי שעוזר להפיק סרטים וסדרות מונפשות. הנפשת הסטוריבורד מורכבת מציורים מוקדמים, דיאלוגים והערות. האולפנים הידועים בשימוש נרחב בתכנון הם דרימוורקס אנימציות, סוני אנימציות, אולפני ההנפשה של וולט דיסני ופיקסאר בישראל. הסרטים 9.99$, ואלס עם באשיר והמסע לכוכב המינימיקים נעשו ברובם בתכנון זה ולמעשה כך הפקתם הוזלה.

קומיקס

מספר קומיקסאים משתמשים בתכנון ליצירת הקומיקס שלהם בשיטה מעט שונה, השימוש כך אינו נפוץ וקורה לעיתים נדירות בקרוס-אוברים על מנת להזיל את ההפקה.

יתרונות

היתרון הגדול בשימוש הוא הוזלת ההפקה. יתרון נוסף הוא שינויים בעלילה שיכולים להתבצע ברגע מבלי לעבור על תהליך ההפקה שנית. יתרונות נוספים רבים קיימים בייחוד להנפשה, בלייב-אקשן קיימים כמה וכמה חסרונות.
The Cowsills

קורות הלהקה

הצלחתה הגדולה של הלהקה באה ב-1967 עם הוצאתו לאור של הסינגל "The Rain, The Park & Other Things" אשר מוכר גם בשמו העממי "The Flower Girl". הסינגל הגיע למקום השני בבילבורד הוט 100. הסינגל נכלל באלבום שנשא את שם הלהקה, והצלחתו הובילה להצלחת האלבום אשר דורג במקום ה-31 במצעד האמריקני והפך לאלבום זהב. חברי הלהקה זומנו להופיע בתוכניות טלוויזיה פופולריות בארצות הברית כגון: המופע של אד סאליבן, ו-The Tonight Show.
הלהקה המשיכה להוציא מספר רב של אלבומים וסינגלים עד לפירוקה ב-1972 עת פנו חלק מחבריה לקריירה עצמאית. לאורך השנים חזרו חברי הלהקה לעבוד ולהופיע ביחד.
אבנר רבן

ביוגרפיה

אבנר רבן נולד ב-10 במאי 1937 בקיבוץ רמת דוד. את שירותו הצבאי עשה בשייטת 13 ולאחר שחרורו למד אמנות במכללת אורנים. רבן לימד גאוגרפיה בבית הספר האזורי ביפעת וריכז חוגי העשרה בארכאולוגיה. במסגרת סקר ישראל היה הממונה על הטיפול במפות סקר משמר העמק ונהלל.  
ב-1960 היה ביחד עם אלישע לינדר ממייסדי "האגודה למחקר תת-ימי בישראל". הוא למד גאוגרפיה וארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1972 ולאחר סיום התואר הראשון התקבל למסלול ישיר לדוקטורט בארכאולוגיה. במהלך לימודי הדוקטורט שהה שנה כתלמיד מחקר בבית הספר האמריקאי ללימודים קלאסיים באתונה. ב-1981 קיבל את תואר הדוקטור על מחקרו "תפוצתו ומקורותיו של הקנקן המיטלטל לסוגיו, במזרחו של הים התיכון, בתקופת המקרא" (בהנחיית טרודה דותן ואיזידור פרלמן). הוא היה מזכיר האגודה למחקר תת-ימי בישראל ויושב ראש המכון ללימודי ים, מכון שהיה אחד ממקימיו.
כבוגר תואר ראשון התחיל ללמד בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה, ב-1974 התחיל ללמד בחוג לציוויליזציות ימיות, חוג שהיה ממקימיו, ובמקביל לימד במכללת אוהל שרה (כיום מכללת עמק יזרעאל על שם מקס שטרן). מ-1991 היה ראש החוג לציוויליזציות ימיות וראש המרכז ללימודי ים על שם רקנאטי וכן חבר הוועד המנהל של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. ב-1992 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-1999 פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה.
היה חבר בעשרות גופים הקשורים למדע, ארכאולוגיה, חקר ארץ ישראל. השתתף בעשרות כנסים מדעיים וימי עיון שאת חלקם יזם. היה בחבר הנאמנים של מכללת עמק יזרעאל.
רבן נפטר באנגליה ב-11 בפברואר 2004, במהלך שנת שבתון באוקספורד. מדי שנה מתקיים באוניברסיטת חיפה כנס ארכאולוגי לזכרו. הכנס נעשה בשיתוף עם רשות העתיקות החוג לארכאולוגיה, החוג לציוויליזציות ימיות ומוזיאון הכט.
רבן היה חוקר ראשי של נמל קיסריה ההרודיאני, מחקר אותו ניהל במשך עשרים עונות חפירה, הוביל משלחות מחקר בנמלי הים התיכון, יזם וניהל את סקר ים סוף. רבן היה שותף בחקר אתר הצלמיות בשבי ציון, חקר את תל עכו, נמל עכו ועתלית. הוא גילה ספינת משא בים סוף שטבעה במאה ה-17 ועליה מאות כדים ייחודים. על סמך חפירות שערך בים וביבשה, הוא שיחזר את מתאר המעגן הפנימי של נמל קיסריה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, עמד בראש צוות שחקר את הספינה העות'מאנית אל-שריעה שטבעה בכנרת בשנת 1918.
רבן זכה לפרסים מטעם ממשלת איטליה ואונסקו על תרומתו למחקר הארכאולוגי הימי.
מיקרוטכנולוגיה

מיקרוטכנולוגיה הוא שם כולל טכנולוגיות, מערכות, התקנים ורכיבים בגדלים הנעים בסביבות אחד מיקרומטר (מיליונית המטר, 10⁻⁶ מטר, 1μm).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מדענים הצליחו לשלב מספר רב של טרנזיסטורים מיקרוסקופיים לתוך שבב בודד, רכיבים אלו הדגימו ביצועים טובים יותר, אמינות גבוהה ובמקביל גרמו להקטנת עלויות ונפח. טכנולוגיה זו האיצה בצורה משמעותית את מהפכת האינפורמציה.
מאוחר יותר, החלו למזער גם התקנים מכניים בטכנולוגית MEMS, תוך שמירת היתרונות הבולטים שטכנולוגיה זו הביאה לעולם.
כאשר הרכיבים האלקטרוניים מהווים את ה"מוח" והחישובים שצריכים להיות במערכת, הרכיבים המכניים מהווים את "העיניים", "הידיים" ושאר האיברים היכולים לתקשר (פיזית) עם העולם החיצון.
כיום רכיבי מיקרו-טכנולוגיה מכניים מהווים בסיס למגוון רחב של מוצרים כמו כריות אויר לרכבים, מדפסות הזרקת דיו, מכשירי מד לחץ דם ומקרנים.
טכנולוגיות זו מקיפה את האדם בכל תחומי החיים והסברה היא כי בעתיד אף יותר בזכות המחקר בענף הננוטכנולוגיה.