דג אוסקר

טקסונומיה

המין תואר לראשונה בשנת 1831 על ידי האיכתיולוג לואי אגסי תחת השם Lobotes ocellatus מאחר שהוא האמין בטעות שמדובר בדג ים. בהמשך סווג המין לסוג Astronotus. המין ידוע גם בשמות: Acara compressus, Acara hyposticta, Astronotus ocellatus zebra, ו-Astronotus orbiculatus.

תיאור

ישנם דיווחים על דגי אוסקר שהגיעו לגודל של 45 ס"מ ושקלו 1.6 ק"ג. פרטים שנלכדו בטבע הם בדרך כלל בעלי צבעים כהים וכתמים צהובים שצורתם מזכירה עין על הסנפירים. ישנן השערות לפיהן התצורות הללו מונעות מדגי פיראניה, השוכנים עם האוסקרים באותם אזורי מחיה טבעיים, לנשוך את סנפיריהם של האוסקרים. דגי אוסקר מסוגלים לשנות את צבעיהם במהירות, התנהגות הנצפית בעיקר בעת תצוגות איום טריטוריאליות וקרבות בין פרטים שונים מהמין. לדגי אוסקר צעירים צבעים שונים מלבוגרים. הם מפוספסים בפסים מעוקלים לבנים וכתומים וראשיהם מנוקדים.

תפוצה וסביבת מחיה

האוסקר מופיע באופן טבעי בפרו, אקוודור, קולומביה, ברזיל וגינאה הצרפתית, נהר האמזונאס, כולל אזור האגן ומערכת הנהרות (פוטומיו, ריו נגרו, סולימוס ואוקיאלי כמו כן ניתן למצוא אותם בשפכי הנהרות אפרואג' ואויפוק. בסביבתו הטבעית ניתן בדרך כלל למצוא את הדג בנהרות מים לבנים שבהם המים נעים לאט יחסית ונצפה כשהוא מסתתר תחת ענפים ששקעו. ניתן למצוא אוכלוסייה פראית גם בסין, בצפון אוסטרליה ובפלורידה כתוצר לוואי של המסחר בדגי נוי. המין מוגבל בתפוצתו בשל חוסר יכולתו לחיות בטמפרטורות נמוכות. טמפרטורה מתחת ל-12.9°C נחשבת קטלנית לדג.יש דיווחי תצפיות על הימצאות הזן בכנרת.

דו-צורתיות זוויגית

המין נחשב למונומורפי, כלומר - אין הבדל בין זכרים ונקבות. נטען כי הזכרים גדלים מהר יותר מהנקבות, ובחלק מהאוכלוסיות בטבע נראה כי לזכרים כתמים שחורים בבסיס סנפיר הגב שלהם. המין מגיע לבגרות מינית בסביבות גיל שנה מתרבה במשך תשע עד עשר שנים. תדירות ותזמון הרבייה קשור כנראה להופעת גשמים. לא הרבה ידוע על רביית האוסקרים בטבע, אך ידוע כי הם מטילים את הביצים על האדמה ושומרים על הצאצאים כזוג.
 המין אוסקר שחור (Astronotus crassipinnis) הקרוב לאוסקר נצפה כשהוא מאחסן מזון בפיו בעיתות סכנה, כנראה במטרה להגן עליו בצורה המזכירה את האופן שבו מחזיקים דגים מסוימים את צאצאיהם בפה לשם הגנה. התנהגות זו לא נצפתה אצל אוסקרים רגילים (A. ocellatus). בשבי נצפו זוגות דגים כשהם בוחרים ומנקים שטח ישר, אופקי או אנכי, ועליו הם מטילים בין 1,000 ל-3,000 ביצים. כמו רוב הציקלידים גם האוסקר מטפל בצאצאיו, אך תקופת הטיפול בטבע אינה ידועה.

תזונה

באקווריום ביתי ניתן להאכיל אוסקרים באוכל מוכן ייעודי לדגים טורפים גדולים, סרטנים קטנים, תולעים וחרקים כמו זבובים וחגבים. האכלה באוכל חי עשויה להגביר את קצב הגדילה, אך מגבירה את הסיכום לחשוף את הדג לטפילים שונים. רצוי שלא להאכיל את הדגים בבשר עוף או בשר בקר ויונקים אחרים לאורך זמן שכן בשר שומני תורם להיווצרות מחלת שומן בכבד. ניתן להאכיל את הדגים גם בפירות שונים כמו מלונים ותפוזים, שכן בטבע הם נוהגים לאכול פירות שנפלו למים. למעשה יאכלו האוסקרים כמעט כל דבר שייפול למים. ניתן להאכילם גם בדגים חיים, אך יש להיזהר שלא להאכילם בדגים העשירים באנזים תיאמינאז הנקשר לוויטמין B1 ויוצר חוסר בו. בטבע ניזונים האוסקרים בעיקר על שוכני קרקעית מסדרתהשפמנונאים כגון Bunocephalus, Rineloricaria, ו-Ochmacanthus. האוסקרים תופסים טרף באמצעות מנגנון שאיבה. דווחו מקרים שבהם אוסקרים שכבו על הצד במטרה להתחזות למתים כטקטיקה להשגת מזון. דג האוסקר זקוק לוויטמין C ובהיעדרו יפתח בעיות בריאות.

רבייה מבוקרת

במרוצת השנים פותחו מספר זנים בעלי מראה מיוחד עבור תעשיית דגי הנוי. זנים אלה כוללים דגים בעלי כתמים אדומים מודגשים ומרובים יותר לאורך גופם, לבקנים, בהירים וזהובים. דגי אוסקר בעלי כתמים אדומים משוישים נמכרים תחת השם אוסקר נמר אדום. אוסקרים שמרבית גופם מכוסה אדום נמכרים תחת השם אוסקר אדום. דגם הצבע האדום משתנה בין הפרטים השונים. ישנו דיווח על דג מהממלכה המאוחדת שהסימנים האדומים שעל גופו יצרו את המילה "אללה" בערבית. בשנים האחרונות פותחו גם זנים ארוכי סנפירים. המין הוא בין המינים שעוברים לעיתים תהליך של צביעת דגים מלאכותית. תהליך זה מזיק לבריאותם של הדגים.