google/wiki40b huggingface dataset:
אליעזר טולדנו

נעוריו

טולדנו, בנם של חיים ולינדה, נולד וגדל בקריית מוצקין. היה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא. סיים את לימודיו בקריית החינוך אורט קריית ביאליק.

שירות צבאי

התגייס לצה"ל בנובמבר 1991, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 101 ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שירת כסגן מפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 101. בהמשך שימש כקצין המבצעים (קמב"ץ) החטיבתי. לאחר מכן מונה למפקד פלגת ההכשרות בסיירת מטכ"ל. בשנת 2000 יצא לחופשה ללימודי תואר ראשון בכלכלה ובפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילת מבצע חומת מגן קטע את לימודיו, והצטרף ללחימה במסגרת חטיבת הצנחנים. לאחר סיום לימודיו מונה לסגן מפקד גדוד 890. לאחר לימודים בפו"ם מונה לסגן מפקד יחידת מגלן.
ביוני 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 101, וכיהן בתפקיד עד שנת 2006. במהלך התפקיד הוביל את הגדוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. ביוני 2006 מונה למפקד יחידת מגלן והוביל אותה בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בתחילת המלחמה כוח מהיחידה חילץ את גופותיהם של צוות הטנק מגדוד 82, שהושמד ממטען צד במהלך המרדף אחר החוטפים. בימים שלאחר מכן נורתה אש מרגמות, תול"ר ורקטות לעבר אביבים, יראון ויישובים נוספים, מאיזור ג'בל א-דיר הסמוך למארון א-ראס. כוח מהיחידה חצה את הגבול בכדי לסרוק את השטח ולפגוע בחוליות החזבאללה האחראיות לירי, הכוח התמקם בשטח סבוך עטור בצמחייה, הלוחמים הבחינו בדלת מתכת וברשתות הסוואה הפרושות מעליה (שטח זה הוגדר לאחר מכן בצה"ל "שמורת טבע") הם הטילו רימון לפיר, ממנו נהרגו מספר מחבלים, המחבלים הנותרים יצאו מפירים נוספים, ובקרב שהתפתח נהרגו שני לוחמים מהיחידה ושמונה מחבלים, בהם, אלו שנהרגו בפיר הראשון כתוצאה מפיצוץ הרימון. בהמשך הציע תוכנית פעולה לפגיעה במשגרי הרקטות של חזבאללה, התוכנית אושרה והיחידה ביצעה את מבצע נערי החוף שהוכתר כמוצלח. על פעילותה במלחמה, קיבלה היחידה צל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד המרכז, גדי שמני. בשנת 2008 סיים את תפקידו. בשנת 2009 מונה לקצין אג"ם של אוגדת איו"ש, ושימש בתפקיד עד שנת 2011, ובמקביל השתלם בקורס מפקדי חטיבות.
בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 226 ובמקביל למפקד מגמה בקורס מפקדי גדודים, ושימש בתפקידיו אלו עד שנת 2013. ב-16 במאי 2013 מונה למפקד חטיבת הצנחנים, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע שובו אחים ובמבצע צוק איתן, במהלכו הרגו לוחמי החטיבה 141 מחבלים בקרבות פנים אל פנים וכן הכווינו אש מנגד שהרגה כ-70 נוספים, חשפו 47 פירי מנהרות לחימה וארבע מנהרות התקפיות, וכן עצרו שבעה פעילי טרור. במהלך הלחימה נהרגו 9 מהלוחמים. ב-1 ביולי 2015 סיים את תפקידו. ב-3 בספטמבר 2015 הועלה לדרגת תא"ל וב-8 בספטמבר נכנס לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, ושירת בתפקיד זה עד 16 באוגוסט 2018. ב-24 באוקטובר 2018 מונה למפקד אוגדת עזה.

חיים פרטיים

טולדנו מתגורר ביישוב הסמוך ליבנה, נשוי למרה, עובדת סוציאלית ואב לחמישה ילדים. בעל תואר ראשון בכלכלה ובפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
סובארו FF-1

סובארו FF-1 היא מכונית יפנית המוגדרת כמכונית משפחתית קטנה, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב סובארו היפנית משנת 1969–1973.
דגם "סובארו FF-1" קרוי גם "Subaru FF-1 Star".

היסטוריה

ב-21 באוקטובר 1965 הציגה סובארו את ה-"סובארו 1000", ובשנת 1969 את דגם סובארו FF-1, שהיה כמעט זהה לדגם ה-"סובארו 1000", מלבד לנפח המנוע ששופר, ועוד מספר שינויים קוסמטים קלים.

שיווק סובארו FF-1 בישראל

חברת "יפנאוטו", החלה לשווק את הסובארו בארץ, בסוף שנות השישים. משרדיה היו ברחוב המסגר בתל אביב.
הרכב היפני השני לאחר ה-סובארו 360 שיובא לארץ בסוף שנות השישים היה ה-"סובארו FF-1 ", בגרסת 4 דלתות. למעשה היה זה הרכב המשפחתי הראשון שיובא מיפן ושנחל הצלחה גדולה בארץ.
דני שובבני (סרט)

תקציר העלילה

בסרט זה, דניס נאלץ לגור באופן זמני אצל מר וילסון בעקבות נסיעתם של הוריו לעבוד בערים אחרות, אף על פי שמר וילסון שונא את דניס בגלל תעלוליו. באותו זמן מגיע גנב בשם סם המאיים להפר את שלוות העיירה, אולם בסוף דניס תופס אותו וסם נכלא.
סופר נובים

עלילה

ארבעה חברים מקבלים כדורי קרב מיוחדים המעניקים להם כוחות על. בעזרתם עליהם לעצור וירוס קטלני המאיים להשמיד את האנושות.
תעשיין

תעשיין הוא בעל הון המשקיע את הונו בתעשייה, בפיתוח מפעלים ובתי חרושת. דמות התעשיין ותפקידו בכלכלה נוצרו בעת המהפכה התעשייתית במאה ה-18. בתאוריה הקפיטליסטית התעשיין הוא אחד המנועים המרכזיים של הצמיחה הכלכלית בזכות היוזמה האישית, ההשקעה והתחרות ששכרה בצידה.
התעשיין משקיע ברכש אמצעי ייצור (חומרי גלם, מכונות, נדל"ן), בהקמת בתי חרושת ובהעסקת פועלים שכירים ובעלי מקצוע אחרים. רבים מהתעשיינים, אך לא כולם, הם יזמים או ממציאים המייצרים מוצרים שהם עצמם פיתחו או המציאו. אחרים צמחו מתפקידי ניהול בכירים או מתחום אצולת ההון.
תאוריית המרקסיזם רואה בתעשיין הקפיטליסט גורם נצלני. לפי תאוריית הערך של העבודה ערכו של התוצר התעשייתי קיים אך ורק הודות לעבודה שנעשתה על מנת להביאו למצבו או צורתו הנוכחית. התעשיין מקבל סכום כסף הגדול בהרבה מהשקעתו המקורית, על ידי תשלום לעובדיו שהוא נמוך בהרבה מערכה האמיתי של התוצרת. לכן, מרקסיסטים תומכים בכך שעל הפועלים עצמם להחזיק באמצעי הייצור.
בין התעשיינים הבולטים בישראל ניתן למנות את דב לאוטמן, אלי הורביץ, סטף ורטהיימר ודן פרופר.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי

זוכים ומועמדים

הערה: הסרט עם הסימן † זכה באוסקר

הערה: הסרט עם הסימן * היה מועמד לאוסקר
מטילדה גז

ביוגרפיה

גז נולדה בשנת 1918 למשפחת ביתן בסוסה שבתוניסיה להורים בעלי מעמד בקהילה היהודית.
בשנת 1936 נישאה ועברה להתגורר עם משפחת בעלה בעיר ספאקס, ממנה גורשה עם הקהילה היהודית המקומית במהלך מלחמת העולם השנייה. על ימים אלו אמרה גז, לימים, שהלכה בגאווה עם טלאי צהוב כסמל יהודי. לאחר חזרת המשפחה לביתם, החלה גז לפעול לקידום הציונות. פעילותה בפדרציה הציונית של תוניסיה הובילה לפעילות ציבורית רחבה במסגרת עליית הנוער, ויצו וארגונים חברתיים ויהודיים נוספים. בוויצו נבחרה לשמש נשיאת הארגון הארצי והשתתפה מטעמה בקונגרס הציוני הכ"ד (1956).
ביקורה בירושלים ופגישתה עם דוד בן-גוריון הובילו להחלטתה לעלות עם משפחתה לישראל. כעבור חודשים ספורים שלחה את בנה במסגרת עליית הנוער ולאחר מכן הצטרפה עם בתה. בעלה הצטרף למשפחה לאחר חיסול עסקיו.
עם עלייתה לישראל החלה גז לפעול במסגרת מפא"י ועבדה במחלקת הקליטה של המפלגה. גז השתתפה בכינוסי הסברה של מפא"י, בין השאר בקרב העולים דוברי צרפתית.
קשריה עם בן-גוריון הובילו לפרישתה עמו אל שורות רפ"י, מטעמה נבחרה לכנסת השישית. לאורך שלוש כנסות כיהנה כחברת הכנסת והייתה פעילה בוועדת הפנים, בוועדת העבודה, בוועדה לשירותים חברתיים ובועדת החינוך והתרבות. גז הייתה פעילה בדרישה להנהגת ביטוח בריאות ממלכתי. בסוף 1967 הייתה גז בין המתנגדים לאיחוד עם מפא"י ואחדות העבודה, אולם משדעתה לא נתקבלה הסכימה להצטרף למפלגת העבודה שהוקמה כתוצאה מהאיחוד.
בשנת 1974 נבחרה להנהלת בית ברל. כן הייתה ראש מחלקת הקליטה במפלגתה ופעלה להקמת ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
בשנת 1977 פרשה מהכנסת, אך המשיכה בפעילות פוליטית בלשכת מפלגתה. בסוף 1977 נבחרה לנציגה לקונגרס הציוני. בשנת 1980 נבחרה לוועדה המדינית של המפלגה. בשנת 1983 קיבלה את אות יקיר התנועה הציונית.
גז התגוררה בשכונת רמת אביב מאז עלייתה מטוניס, והייתה אם לשניים. בנה, ג'ורג', לקה במחלת נפש בעת שירותו הצבאי.

עמדותיה

גז נמנתה על ניצי מפלגת העבודה. באוקטובר 1974 חתמה יחד עם משה דיין על עצומה של הליכוד נגד החזרת יהודה ושומרון, מתוך ראייה שיהודה ושומרון הם הלב של המדינה. כן הייתה חברה בחוג לשלמות הארץ במפלגתה. בסוף שנת 1974 נמנתה על חברי מפלגת העבודה שקראו לממשלת אחדות עם הליכוד ובאוגוסט 1975 נמנתה על המתנגדים להסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975. בשנת 1976 הייתה חברה בוועד של חברי כנסת שקרא לחידוש היישוב היהודי בחברון. במאי 1978 כתבה מכתב למערכת שבו הביעה תמיכה בדברי הרמטכ"ל, רפאל איתן, שצה"ל לא יוכל להגן על מדינת ישראל ללא יהודה, שומרון והגולן.
מונטיצ'ליט

תכונות

נוסחת המבנה הכימי של מונטיצ'ליט טהור היא CaMgSiO₄. המונטיצ'ליט יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל קירששטייניט העשיר בברזל (CaFeSiO₄), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין.
כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, המונטיצ'ליט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כפי שמוצג באיור 1. היונים של המגנזיום מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הפורסטריט, והפרמטרים שלו הם: Å‏a=4.815‏, b=11.155Å‏, c=6.438Å.
המונטיצ'ליט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. אך גם כגבישים מפותחים שצורתם מנסרות דקות עד 5 ס"מ. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.05.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של המונטיצ'ליט נע בין 1.63 ל-1.68. צבעם של גבישי המונטיצ'ליט הוא בדרך כלל לבן, אפור ירקרק עד אפור. פיסה דקה מנוסרת של מונטיצ'ליט היא חסרת צבע.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1831 בהר סומה (Monte Somma)‏ במחוז קמפניה, שבאיטליה. המינרל קרוי על שם תאודורו מונטיצ'לי (Teodoro Monticelli‏; 1845-1759), מינרלוג איטלקי הידוע בשל מחקריו על הגאולוגיה והוולקנולוגיה של הר הווזוב, ובשל אוסף המינרלים הגדול שהיה במוזיאון שהקים על שמו בנאפולי. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה באוניברסיטת נאפולי.

מקור ותפוצה

המונטיצ'ליט נוצר בהתמרה של דולומיט צורני, בהתמרת מגע בין אבני גיר לגברו עשיר באוליבין, בסלעי סקארן בהתמרת מגע בין גרניט לדולומיט, ובסלע היסוד קרבונאטיט שהוא תוצר של מאגמה ענייה בסיליקה ועשירה בפחמן דו-חמצני. במקרים נדירים בסלעי היסוד פרידוטיט ונפליניט.
מקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא מונטיצ'ליט כוללים את הר סומה, סמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה שבאיטליה (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה); בגבעת סקאוט (Scawt Hill), ליד העיר הנמל לרן במחוז אנטרים שבצפון אירלנד; באי מאק (Muck) שבסקוטלנד; בקרסטמור (Crestmore) מחוז ריברסייד שבקליפורניה, ובמגנט קוב (Magnet Cove) במחוז הוט ספרינג (Hot Spring) שבארקנסו שבארצות הברית, ובמסיב קובדור בחצי האי קולה שברוסיה.
בישראל ניתן למצוא מונטיצ'ליט בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.
השבחה

השבחה הוא מונח בחקלאות המתאר יצירת זני צמחים או גזעי בעלי חיים בעלי תכונות רצויות.

הכלאה

הרבייה זוויגית של בעלי חיים עם תכונות שונות כדי לנסות לקבל את הטוב משניהם. בחקלאות המודרנית הזנים הם לרוב בעלי שונות גנטית נמוכה (צמחים מורבים במקרים רבים ברבייה אל-זוויגית. לאחר הכלאות יש צורך בברירה של התוצרים כדי לבדוק מי מהם קיבלו את התכונות הרצויות. אם כי יש גם שימוש ישיר בהכלאה (און כלאיים).

מדע השבחת זנים

אפשר להבין את המושג "השבחת זנים" אם חוזרים לרגע אל התאוריה של צ'ארלס דרווין בספרו המפורסם "מוצא המינים". שם טען דרווין כי במאבק האבולוציוני המתמשך על הקיום רק זנים ומינים המצליחים להסתגל, באמצעות שינויים קטנים ומועילים בתכונותיהם – שורדים. בדומה לכך, מדע השבחת הזנים זהו למעשה תהליך של שינוי תכונות של צמחים על מנת לייצר תכונות רצויות בצמחים, ולשפר אותם, מעין אבולוציה בזעיר אנפין. רק שכאן, השבחת זנים היא לצורכי האדם.
פיץ' פרפקט 2

עלילה

אחרי שהופעת הלהקה "הברדן בלאס" ביום הולדתו של הנשיא ברק אובמה הסתיימה כאסון, הלהקה הושעתה מביצוע הופעות אקפלה בפרהסיה. מנהיגת הלהקה, בקה מיטשל (אנה קנדריק), עושה עסקה ולפיה הלהקה תחזור אם הלהקה תנצח בטורניר האקפלות העולמית.
במהלך הסרט הן פוגשות מספר פעמים את הלהקה שמולה יתחרו בגמר. להקה גרמנית ששמה "דאס סאונד מאשין" (עם בירגיטה יורט סורנסן) שגורמת לברדן בלאס לחשוב שהן פחות טובות, הן מנסות לחקות את הלהקה הגרמנית אבל זה נגמר באסון.
לאחר כמה ימים אמא ובת מגיעות לאוניברסיטת ברדן, האמא הייתה חברת להקת "הברדן בלאס" בצעירותה וסיפרה לבתה אמילי עליה ועל חוויותיה בה, לכן היא נרשמה לאוניברסיטה מסיבה אחת - והיא כדי להיות נערת בלה.
היא מגיעה לביתן של הלהקה ושרה את השיר "flashlight" שכתבה בעצמה ומתקבלת ללהקה. כדי להתאחד מחדש הן הולכות למחנה גיבוש של עובדים שהקימה אוברי (אנה קאמפ) אחרי שסיימה את הלימודים.
בזמן המחנה, הסוד של בקה מתגלה (היא עובדת בחברת הקלטות ולא מספרת לבנות) והכל מתפוצץ, היא רוצה לעזוב את המחנה ואת הלהקה.
כשבקה ברחה מהמחנה, היא נתפסה ברשת לתפיסת דובים. היא צועקת לעזרה מחברותיה ללהקה, כשהן מגלות אותה, קלואי מתחילה להתגרות בה על שבקה חושבת שהיא משתלטת על העניינים ושהיא יותר מידי תלויה בלהקה ולכן היא לא מוכנה עדיין לסיים ללמוד בניגוד לחברותיה ללהקה.
לבסוף בקה מצליחה להיחלץ מהרשת. הבנות ואוברי יושבות מסביב למדורה, ומדברות מה יהיו התוכניות שלהן בסוף השנה שלהן באוניברסיטה כולן מתחילות לשיר את "When i'm gone" ("שיר הכוסות"),השיר שבקה חיברה (ובמקרה גם שרה אותו לאודישן הקבלה לסרט עצמו), והבנות מצליחות למצוא את קולן ולהתאחד מחדש.
אחרי כמה ימים הן מגיעות לקופנהגן, לטורניר האקפלה העולמי, שם פוגשות את להקת "דאס סאונד מאשין".
"הברדן בלאס" שרות את השיר שכתבה אמילי, בשיתוף דורות קודמים של בלות בהן אמא של אמילי ואוברי.
טלי שרוט

ביוגרפיה

שרוט נולדה ביישוב עומר. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר. למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן השלימה תואר שני בפסיכולוגיה וכלכלה ודוקטורט בפסיכולוגיה ומדעי המוח, באוניברסיטת ניו יורק. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת הרווארד והקולג' האוניברסיטאי של לונדון. מחקרה מתמקד במדעי המוח בתחומים של אופטימיות, זכרונות רגשיים ודיסוננס קוגניטיבי. למחקריה של שרוט השלכות בתחומי הבריאות, הפיננסים, אבטחת מידע,
מאמריה של שרוט הופיעו בכתבי עת מדעיים רבים בהם Nature, Science, nature neuroscience וב-psychological science. מאמריה גם התפרסמו בעיתונות הכתובה בין היתר בניו יורק טיימס, אובזרבר, ובמגזין טיים.
טלי שרוט ייסדה ומנהלת את "מעבדת המוח הרגשי" באוניברסיטת לונדון. שרוט קיבלה מענקי מחקר מקרן ולקם, מהפורום לפילוסופיה אירופית, ומהאקדמיה הבריטית למענקי מחקר לפוסט דוקטורט.
בשנת 2012 הופיעה שרוט בועידת TED והרצתה בנושא הטיית האופטימיות. הרצאתה המובאת באתר TED זכתה נכון לספטמבר 2018 לכ-2.1 מיליון צפיות.

חיים פרטיים

שרוט נשואה לג'וש, חוקר מוח ב־MIT ולהם שני ילדים. היא מתגוררת לסירוגין בבוסטון ולונדון.
פורטרטים ונופים

תיאור

"פורטרטים ונופים" היא סדרת ציורים שיצרה דגנית ברסט בין השנים 1985-1983. הן הוצגו לראשונה בתערוכה בשם "פורטרטים ונופים" שהתקיימה בשנת 1985 בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב-יפו בין התאריכים 31 במרץ - 22 באפריל.
הסדרה מכילה קבוצה גדולה של עבודות, מרביתן בגובה של 66 ס"מ וברוחב של 100 ס"מ, בהן מופיעים דמויות של ראשי גברים, הלקוחות מתוך דפי לטרסט. ראשים אלו הם בעלי חזות גנרית, כמעיון אב-טיפוס של גבר. הם הועברו אל הנייר בטכניקה של הדפס רשת. סביבן, יצרה האמנית מארג של סימנים גרפיים, שצוירו בטכניקות שונות כגון צבעי מים, גואש ובעזרת עט לבד (טוש), המחברים בין הדמויות הללו. יצירת הסדרה הושפעה מן הנובלה הסאטירית "שטוחלנדיה: רומאנסה רבת-ממדים" (Flatland: A Romance of Many Dimensions) מאת אדווין אבוט אבוט. בנובלה זו מתאר אבוט עולם דו-ממדי שתושביו הם מצולעים המתחלקים לקאסטות שונות בהתאם למספר צלעותיהם. בנוסף, הנשים בעלילה מתוארות כקווים ישרים.
ברוב העבודות בסדרה ברסט יצרה צמדים של ראשים, שחוברו ביניהם בעזרת פס עבה בצבע ורוד. על חלק מן הראשים מצויר קו שחור דק. בכמה ציורים מופיעים הראשים על רקע של מעגלים שונים העשויים להתפרש כדימויים של מים. התיאור המדעי-סאטירי של אבוט מומר בעבודות אל מרחב של אמנות ושל מיניות. מיניות זו באה לביטוי גם בדימויי איקונוגרפי של סיגרים, שמעשנים חלק מן הדמויות, וגם בטקסט "Rose as Ralph" המופיע באחת מן העבודות.
עבודות מן הסדרה נמצאות באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים, אוסף בנק לאומי ובאוספים אחרים.
צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בתקופת החגים הנוצרית, טריקסי נורא עצובה מכיוון שבזמן המשחק בוני לא מתייחסת אליה כאל דינוזאור. מאוחר יותר בוני לוקחת את טריקסי, שריף וודי, באז שנות-אור, רקס, ואת קישוט החג המלאכית קיטי לביתו של חברה הטוב מייסון על מנת לשחק ביחד. אולם לבסוף בוני זורקת את הצעצועים אל חדר המשחקים של מייסון ומצטרפת אליו למשחק וידאו.
הצעצועים של בוני חוקרים את חדר המשחקים ומגלים שהוא נשלט בידי ה"באטלזאורים", צעצועי לחימה מגניבים שמייסון קיבל לחג המולד, והמנהיגים שלהם רפטילוס מקסימוס והכומר. טריקסי מתלהבת מהם מתקשרת איתם בתור דינוזאורית. היא ורקס הוכתרו כלוחמים, ונאלצו לקחת את וודי ובאז בתור אסירים. רפטילוס וטריקסי נהיו קרובים זה לזו אולם מתגלה שהבאטלזאורים עדיין לא שוחקו והם לא יודעים מה זה להיות צעצועים. לצערה של טריקסי הצעצועים האחרים של טריקסי הותקפו בזירה, וודי ובאז הובאו לזירת הלחימה, אולם טריקסי הגנה עליהם. הכומר גילה את השם "בוני" על רגלה של טריקסי והאשים אתה בבגידה. טריקסי ברחה ורפטילוס נאלץ לרדוף אחריה, היא מראה לו את הקופסה שלו אשר גורמת לו לכעוס.
בזירה, הכומר השתלט על הרובוט שקיבל רקס ואילץ אותו להוציא את וודי ובאז להורג. הם מבינים שהכומר פוחד ממייסון והמצב שלהם כצעצועים. כאשר מייסון מרוכז במשחקי הווידאו, הכומר שולט בבאטלזאורים ובחדר המשחקים כולו. הכומר מנסה להשמיד וודי, באז והמלאכית קיטי. בחדר השינה של מייסון, רפטילוס ניסה למנוע מטריקסי לכבות את משחק הווידאו. היא משכנעת אותו "להיכנע" לילד שלו בשביל זמן המשחק שיעשה אותו למה שהוא רוצה, ורפטילוס כיבה את המשחק. כאשר מייסון מצא את רפטילוס, בוני שיחקה איתו, דבר ששכנע את מייסון לעשות את אותו הדבר. הילדים חזרו לחדר המשחקים ווודי ובאז ניצלו, הם שיחקו בבאטלזאורים ובכל יתר הצעצועים בכל מיני דברים. רפטילוס כינה את החוויה "מרהיבה".
בחזרה לחדרה של בוני, טריקסי מספרת לכל הצעצועים שהיא "הדינוזאור של בוני", והיא שמחה על כל מצב שבוני תתן לה. באותו לילה בחדרו של מייסון, רפטילוס שמח על השם שמייסון נתן על ידו וציפה לראות את טריקסי בשעת המשחקים הבאה.

הפצה

הספיישל קיבל 6.79 מיליון צופים, וזכה לביקורות אובות מהמבקרים. בערוץ דיסני, הסרט קיבל 3.27 מיליון צופים וזכה לסדרה הנצפית ברשת באותו לילה.
אייטור קראנקה

קריירת משחק

קראנקה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של דפורטיבו אלאבס, בסמוך למקום מגוריו, ועבר לעונה אחת במדי הנוער של אתלטיק בילבאו בשנת 1992 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה אז בליגת המשנה הספרדית. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה הבכירה ערך ב-7 בנובמבר 1993. מאמן הקבוצה יופ היינקס נתן לו את ההזדמנות וקראנקה שיחק 90 דקות מול סלטה ויגו, במשחק שהסתיים בשוויון 1-1. עד לסיום העונה המשיך קראנקה לשחק לסירוגין בקבוצת המילואים ובקבוצה הבכירה, עד שקודם סופית לקבוצה הבכירה של המועדון.
לקראת עונת 1997/1998 מונה יופ היינקס לתפקיד המאמן בריאל מדריד, והמאמן החתים בקבוצה את קראנקה. במהלך תקופתו במדריד, שימש קראנקה בעיקר כשחקן מחליף. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה ריאל בליגת האלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר על יובנטוס, אך קראנקה לא היה בסגל למשחק. הוא החמיץ את מירב עונת 1998/1999 עקב בעיה בלב, אך חזר כדי לזכות בשנית בליגת האלופות, כשעלה בהרכב הפותח בניצחון הקבוצה במשחק הגמר על ולנסיה בתוצאה 0-3. עונה אחר כך היה שחקן משמעותי יותר בריאל, ועזר לה לזכות באליפות ספרד ראשונה אחרי ארבע שנים. בעונה שאחריה השיגה ריאל זכייה נוספת בליגת האלופות, הפעם קראנקה ישב על הספסל ולא שותף בניצחון 1-2 במשחק הגמר על באייר לברקוזן.
לאחר חמש עונות במדריד, ולקראת עונת 2002/2003, חזר קראנקה לאתלטיק בילבאו. הישג השיא שלו עם הקבוצה היה המקום החמישי בעונת 2003/2004, שהבטיח לקבוצה העפלה לגביע אופ"א. לאחר ארבע עונות במדי בילבאו, עזב קראנקה לעונת פרישה בארצות הברית במדי קולורדו ראפידס, ולאחריה פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ספרד

בין השנים 1993 ל-1996, קראנקה היה חלק מנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21. הוא ערך במדיה 14 הופעות, ביניהן בשני טורנירי אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, שהסתיימו במקום שלישי (1994) ושני (1996). הוא ייצג את הנבחרת האולימפית של ספרד באולימפיאדת אטלנטה (1996), שהודחה ברבע גמר הטורניר.
במדי נבחרת ספרד ערך קראנקה הופעה אחת בלבד, ב-26 באפריל 1995, בניצחון 0-2 בירבאן על ארמניה במסגרת מוקדמות יורו 1996.
לקראנקה גם 6 הופעות במדי נבחרת חבל הבסקים בכדורגל בין השנים 1994-2004.

קריירת אימון

כשנתיים לאחר פרישתו מונה קראנקה לתפקיד מאמן נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 16. בשנת 2010 הוא מונה על ידי ז'וזה מוריניו לתפקיד עוזר המאמן של ריאל מדריד. קראנקה נשלח לעיתים קרובות להתראיין בכלי התקשורת במקומו של המאמן, עקב סכסוכים חוזרים ונשנים בין המאמן לתקשורת. 
ב-13 בנובמבר 2013 מונה קראנקה בפעם הראשונה לתפקיד המאמן הראשי, לאחר שחתם בקבוצת מידלסברו מליגת המשנה האנגלית. הקבוצה, שהחלה את העונה עם יכולת חלשה ודורגה רק במקום ה-16, פיטרה את מאמנה והעניקה את ההזדמנות לקראנקה, שהיה למאמן הזר הראשון בהיסטוריה של המועדון. המאמן הוביל את הקבוצה למקום ה-12 בטבלה בסיום העונה. בעונת 2015/2016 הוביל קראנקה את הקבוצה למקום השני ממנו העפילה לפרמייר ליג. ב-16 במרץ 2017 פוטר מתפקידו לאחר שלוש וחצי שנים. 
ב-9 בינואר 2018 מונה קראנקה למאמן נוטינגהאם פורסט מהצ'מפיונשיפ. ב-11 בינואר 2019 התפטר מתפקידו.
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים

הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים תל אביב הוא הגדול מסוגו בעולם ונחשב לאחד החשובים בתחומו.
פסטיבל הסרטים שנערך בחודש יוני, מארח בתל אביב מאות סטודנטים, מרצים ואורחי כבוד ידועי שם מהשורה הראשונה של תעשיית הקולנוע בעולם, לשבוע של קולנוע ולמפגש תרבותי. מאות סרטים, הקרנות בכורה, אירועים קולנועיים, סדנאות, כנסים ופרויקטים מיוחדים מתקיימים זה לצד זה, ומזמינים אלפי מבקרים לאולמות סינמטק תל אביב מדי יום. החל משנת 2013 הוא מתקיים אחת לשנה, בחודש יוני, בתל אביב.
הפסטיבל נתמך על ידי אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב, מועצת הקולנוע במשרד התרבות וגופים נוספים.
הפסטיבל ה-19 התקיים בין ה-18 במאי ל-24 ביוני 2017.

אודות הפסטיבל

הפסטיבל נוסד בשנת 1986 ביוזמתם של סטודנטים מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובראשם לורנס פרייס, ליסה שילוח, ג'יל דמתי פיינגולד ושוקי פרידמן, במטרה לקדם ולטפח יצירה קולנועית סטודנטיאלית ישראלית ובינלאומית. 
כיום נחשב הפסטיבל כגדול מסוגו בעולם, וכבמה העיקרית להצגת קולנוע צעיר בארץ. הוא מוכר באופן רשמי כפסטיבל של CILECT, ארגון הגג הבינלאומי של בתי-הספר לקולנוע וטלוויזיה, ומשתתפים בו עשרות מוסדות לימודי קולנוע מהארץ ומרחבי העולם. עד שנת 2012 נערך הפסטיבל אחת לשנתיים, בחודש יוני, אך החל מ-2013 החל הפסטיבל להתקיים במתכונת שנתית. הפסטיבל נערך בסינמטק תל אביב וברחבי העיר ואורכו כשמונה ימים.
הפסטיבל פועל כגוף ללא מטרות רווח, מנוהל ומופק כולו על ידי סטודנטים מהחוג לקולנוע מאוניברסיטת תל אביב. מנהלי הפסטיבל מתחלפים מדי שנתיים ונבחרים מתוך בוגרי החוג הטריים, על ידי ועדה של ראשי החוג. בין מנהלי הפסטיבל בעבר היוצרים והמפיקים שוקי פרידמן, לירן עצמור (שלטון החוק), ירון שני (עג'מי), ארנון גולדפינגר (הדירה), יריב מוזר ואחרים.
הפסטיבל מקדם ומפתח את תחום סרטי הסטודנטים בארץ ובעולם, באמצעות פרסים יוקרתיים (בשנת 2012 חולק פרס ראשון בשווי של 58,000 ₪ לסרט הזוכה) ובאמצעות עשרות כיתות האמן בתחומים שונים. 
בפסטיבל ה-16 הוצגו 65 סרטים בתחרות הבינלאומית, 25 סרטים בתחרות הישראלית, ועוד עשרות סרטים במסגרות השונות של הפסטיבל, בהן 
התחרות הים-תיכונית, פרויקט אוטובוס הסרטים, הפרויקט התיעודי-חברתי, הפרויקט הישראלי-פלסטיני "ספורט", מחוות לבמאים, כיתות אומן ועוד. 
השנה יכהן כנשיא כבוד של הפסטיבל המפיק הידוע סטיב טיש (Steve Tisch). טיש הוא אחד המפיקים המצליחים ביותר בתעשיית הקולנוע האמריקאית. בנוסף להיותו מפיק, הוא מכהן גם כיושב הראש וסגן הנשיא בפועל של קבוצת הפוטבול New York
Giants, והוא למעשה האדם היחיד האוחז באמתחתו גם בפסלון אוסקר וגם בטבעת ה"סופרבול". טיש זכה באוסקר כמפיק הסרט "פורסט גאמפ" - זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בשנת 1994, ואת טבעת ה"סופרבול" קיבל כיושב ראש New York Giants פעמיים, בשנים 2008 ו-2012.
מאיר בן דב

חייו

נולד במטולה, בן לעטרה לישנסקי, הבת הראשונה שנולדה במושבה מטולה, ולגרשון קוסקובצקי, איש העלייה השנייה, שהיה ממגיני תל-חי ויושב-ראש ועד המושבה. דודו אברהם היה נציג בקונגרס הציוני השישי (בו נדונה תוכנית אוגנדה). סבו, מאיר לישנסקי, איש העלייה הראשונה, היה ממייסדי המושבה והיה גם המוכתר שלה במשך 18 שנה.
בן דב סיים את לימודי הארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
השתתף בחפירות ברמת רחל, מצדה, תל-ערד, אשדוד ותל זרור. בשנים 1966-1967 ניהל את חפירת המבצר הצלבני "בלוואר" (Belvoir) בכוכב הירדן.
ב-1968 מונה לסגן מנהל החפירות הארכאולוגיות שליד הר הבית לצידו של בנימין מזר. בשנת 1976 החליף את מזר והיה האחראי לשימור ולשחזור האתר עד 1986.
במסגרת החפירות של נחמן אביגד ברובע היהודי ניהל את שטח החפירה של הפינה הדרומית-מזרחית של כנסיית הניאה הבולטת מתחום העיר העתיקה דרומה, כנסייה שרובה מצוי ברובע היהודי.
ניהל חפירה ברמלה בה נחשפו ב-1979 שרידי ארמון בית אומיה.
שימש ארכאולוג ראשי של רשות שמורות הטבע, ושל משרד הדתות. בתפקיד זה היה אחראי על החפירות במנהרת הכותל שבירושלים.
משמש כיום, בין היתר, כיועץ לגופים ממשלתיים ולארגונים אחרים.