חלוצי החלל (מוזיקה)

שבק ס' - סיבוב ראשון

חמי ומירו החלו את דרכם המוזיקלית במאי 1992 כראפרים בלהקת The Floating Fat Man, ששינתה את שמה זמן קצר לאחר מכן לשבק ס'. הלהקה הופיעה בעיקר ביבנה וברחובות. את הפריצה שלה היא חבה להופעתה בתחרות להקות במועדון הרוקסן האגדי, שזיכתה אותה בניצחון. ההופעה האנרגטית והייחודית משכה תשומת לב רבה ללהקה ובהמשך היא הוחתמה על ידי חברת התקליטים NMC. לאחר עיכובים שכללו גניזה של הגרסה הראשונה של האלבום ושינוי של הרכב הסולנים (גולש קפטן ק' היה אז בלהקה, בזמן שמוקי ניגן על הבס), יצא לבסוף אלבום הבכורה של שבק ס' ב-1995 (קיימת מחלוקת בנוגע לשם של האלבום; שבק ס' / שבע / אימפריה) בהפקתו של יוסי פיין. באלבום הסופי משמשים חמי, מירו ומוקי כסולנים / ראפרים. מהאלבום יצאו הקליפים ל"מכופף הבננות" ו"אימפריה". שירים בולטים נוספים מהאלבום היו "אסאסינים", "סכנה לחברה", "המדינה בלהבות", "בעסקי ה-ש'" ו-"יום שמש".

העזיבה הראשונה של שבק ס'

באוגוסט 1996 עזב מירו את הלהקה ובינואר 1997 עזב גם חמי. באלבום השני של שב"ק ס' מאוגוסט 1997 ("בעטיפה של ממתק") השתתף חמי רק בשיר אחד - "לבקש את הקש". בחוברת האלבום חמי ומירו מוזכרים ברשימות התודות וכן זוכים לקרדיטים נוספים. מירו זוכה לקרדיט על כתיבת "עושים שמות על הבמות" והשניים זוכים לקרדיט על כתיבת "לבקש ת'קש". יותר מאוחר, בתקופת הפעילות האינטנסיבית של "חלוצי החלל" ב-2002–2003, השניים ביצעו קטעים מ"עושים שמות על הבמות", שהופיעו במקור ב"בעטיפה של ממתק" ובוצעו על ידי נמרוד רשף ומוקי, דבר שאכן רימז שהקרדיט על הכתיבה שייך למירו.
לאחר שהשניים עזבו את הלהקה הם החלו להופיע תחת השם "חלוצי החלל", אף על פי שהתיעוד הראשון של הופעה של "מירו וחלוצי החלל" היה עוד ב-1995.

שבק ס' - סיבוב שני

שבק ס' הגיעה לשיאים חדשים של הצלחה לאחר ששחררה את אלבומה השני, "בעטיפה של ממתק", שבו אל מוקי הצטרף כוכב ערוץ הילדים ושערי המגאזינים (פנאי פלוס, מעריב לנוער וכו') דאז נמרוד רשף (נימי-נים). סכסוך התגלע בתוך ההרכב. למוקי יוחסה הטענה שרשף "גונב את ההצגה". רשף עזב את הלהקה ובהמשך מירו וחמי שבו לשורותיה. יחדיו הם הוציאו את אלבומה השלישי של הלהקה, "כנען 2000". אומנותית האלבום נחשב כיום למוצלח אך מסחרית הוא נכשל כישלון חרוץ. הלהקה התפרקה זמן קצר לאחר יציאתו. מבין השירים הבולטים שבאלבום היו הסינגלים "נופל וקם" ו- "אין כבוד" ושירים מצוינים נוספים, דוגמת "שיר הגאנג'ה" הקורא לליגלזיציה של קנאביס, הראגאיי הרומנטי והקופצני של "רק תגידי לי" שבישר על הכיוון שמוקי יקח בהמשך, ושירי-אלבום אהובים נוספים כמו "מפילים את הפצצה", "מלחמת מיקרופון הזהב" ו"מספר אחד".

העזיבה השנייה של שבק ס' ואלבום הבכורה של חלוצי החלל

אחרי הוצאת האלבום השלישי של שב"ק ס' החליטו חברי הלהקה לקחת פסק זמן וחמי ומירו חזרו לשתף פעולה תחת השם חלוצי החלל. בשנת 2001 הם החלו לעבוד על אלבום עם רע מוכיח. האלבום הופק מוזיקלית על ידי מוכיח בניו יורק. רוב הקלטות המוזיקה בוצעו בניו יורק אך הקלטות השירה בוצעו בישראל. בשנת 2002 יצא האלבום בהפצה עצמית של חלוצי החלל תחת לייבל שהקימו בשם "המקלט".

שבק ס' - סיבוב שלישי

ב-2007 התאחדה להקת שבק ס', כאשר היא כוללת לראשונה את כל ארבעת הסולנים יחדיו. מאז הוציאה הלהקה שני אלבומי אולפן: "בום קרנבל" (2008) ו"פרה פרה" (2012). מאז חמי ומירו ולא פעילים כ"חלוצי החלל".

קונספט

כיאה לשם שבחרה לעצמה, הלהקה אימצה קונספט חללי לתוך הסאונד (למשל בטראק הנסתר "חרוזים"), הלוק (עלו להופיע כאשר הם לבושי חליפות חלל בסגנון "מסע בין כוכבים", כל הארט השיווקי) והתדמית שלהם. הגישה השיווקית הייתה חלוצית לחלוטין בזמנו: ליצור קשר בלתי-אמצעי עם הקהל, להביא להם את המוזיקה ואת השמחה, בלי לבקש כלום בחזרה. הלהקה הסתובבה ברחבי הארץ באמצעות משאית עמוסה בציוד הגברה, הידועה בשם "חללית הדודה" והופיעה במסיבות רחוב מאולתרות וחינמיות (ואפילו חילקה אוזו בחינם). את המסיבה עצרה לא אחת משטרת ישראל בטענות על רעש או מחסור באישורים רלוונטיים.
פרט להופעות הלא-שגרתיות, הלהקה שאפה לשמור על קשר עם מעריציה באמצעות הכלים החדשניים ביותר בזמנו: אתר אינטרנט שכלל פורום וכן פוסטים נרחבים, משעשעים, אינפורמטיביים והזויים בעת ובעונה אחת, מאת מירו וחמי.

שירי האלבום

שירי האלבום הצטיינו במילים מלאות כנות מדהימה, חדות לשון, חריפות מחשבה ואוונגרדיות אומנותית שהייתה מאוד קשה לעיכול בזמנו. לאלבום כולו יש צליל ייחודי שמהווה מכנה משותף יציב, אך משתנה באופן מגוון מאוד על פי האופי של השירים עצמם. הוא כולל מקצבים, סאונדים, כלי נגינה, צורות הגשה וסגנונות רבים, כמו גם תמות חוזרות, וקטעי מעבר. האלבום נפתח בקטע שמבוצע על ידי מוני מושונוב, שמציג את חמי ומירו כאומנים שזה עתה שבו מסיבוב הופעות בין-גלקטי. 
השיר הראשון, "מוזיקה", נפתח כמחווה רומנטית ומלאת פאסון לתחום עיסוקם ומושא אהבתם של חמי ומירו, ולאחר בית אחד חותך בחדות להמנון רוקנרולי רועש וסוחף, ולא מסתיים לפני שהוא עובר לקטע דאונרי נוסף שכולו התמכרות למסיבות. 
השיר הבא, "ימים טובים", ששימש כסינגל בכורה, בו מתארח אסף אמדורסקי, הוא נוסטלגיה משתהה של ילדות ותהליך התבגרות והתפקחות כואב ומתסכל שמזמין צורת התמודדות לא שונה בהרבה מזו שבשיר הקודם - בריחה. 
השיר "קראטה", שגם זכה לקליפ בו הוא קרוי "נוסע מערבה", מניח את ההתמודדות הקשה עם החיים בצד ולוקח את האסקפיזם להילוך גבוה, על גבי ביט דראם-אנד-בייס ושירה הזייתית של חמי שנפתחת ב "אני נוסע מערבה שם הרוח בקלאסה / כי אבי טולדנו יצא לי עם מאמא / אומרים שמה הכסף גדל על העצים / יעשה מה אני רוצה ואקבל מזומנים", ממשיכה עם "אני אסע כל הלילה, אדפוק קצת ספיד / אסע למערב שם יתפסו ממני כלי" ומתלכדת לפזמון השרמנטי-דמנטי "אני יודע קראטה ו-וודו גם / אני אעשה לך טובה ואפנה לך קצת זמן / לא צריך איפור, הצלקות אמיתיות / על החזה יש לי פרווה / אני נראה טוב בלי חולצה / נוסע מערבה, כן".
האלבום פנה גם לכיוון ההיפ הופ הטהור, ההארדקור, בשיר "כוח", שבו מתארחים סאבלימינל והצל (שהוציאו באותה השנה את אלבומם מצליח, "האור והצל"). הביט החלוצי השתלב בחרוזים בהם כל אחד מארבעת הראפרים מתייחס למושג "כוח" במובן שונה. בין הפזמון מצוותים נציג מטעם החלוצים עם נציג מטעם תאקט: סאבלימינל ומירו, ולאחר מכן חמי והצל. הציוות הזה מבליט את ההבדלים שבין שני ההרכבים. הצל, למשל, שר אגו-טריפ אגרסיבי טיפוסי ("כוח, כבוד / כסף, בנות / פרסום, תהילה / פאק איט הכל אשליה", "כל מילה - בול פגיעה / ישר לתוך מוח / נכנס כמו רומח / שבא לך לצרוח / ראשון נתפס לכם על הלשון כאילו פירסינג / אני פה נשאר / כולכם רק ליסינג"), בזמן שסאבלימינל מרביץ קטעים שנעים בין התייחסות אופיינית ל"מצב", לבין אמירות אנטי-מיליטנטיות ("אנשים מוחאים כפיים / הם כולם צריכים לצרוח / מתגייסים למשימה / עומדים דום / עמוד נוח!"), לבין אגוטריפ מושחז משל עצמו. חמי ומירו לוקחים את המושג "כוח" לכיוון הרבה פחות לוחמני ואגואיסטי, אלא יותר לעוצמה נפשית ורוחנית, למשל למען שלום. חמי מנצל את הבמה למעין תפילה שמטרתה העצמת האמונה העצמית והמוטיביציה, שמתחילה באיחולים כלליים ועוברת לפסים בוטים הרבה יותר ("תנו לי את הכח / עם הבוקר לזרוח / להתעורר כמו גלים ראשונים אל הרוח / תנו לי את הכח להילחם בכח / לא ניתן למערכת לשטוף לנו את המוח / אני רוצה רק קצת שקט / לעשן את העשב / שתניחו את החרב / מי צריך אותה בעצם? / בואו נגרש את העצב / נפשיר את הקרח / נצא לחופשי / כי יש לנו את הכח"). מירו, בתורו, מדבר על כוח כיכולת לעמוד באומץ כנגד הזרם, להיות נאמן לעצמך, ולפעול לשינוי מציאות מאתגרת ("מטען מוכן להתפוצץ / זו עת האמת להתפרץ / ולנתץ את המסכות שעל הפנים / את מה שבפנים לא קונים בשקלים / ודי במחסומים שמעוררים בנו פחדים / נהיה לעצמנו נאמנים / ואז נפתח וניזרח כמו כוכבים / אנחנו אוכלים מה שזורעים בואו לא נזרע עוד מרור / רק דבש, חלב גפנים לקידושים ומור / כי יום יבוא ונשתה יחדיו לחיים / בואו נביא ת'יום).

שירי מחאה

פרט למסרים האמורים שמופיעים בשיר "כח", דברי המחאה החדים של החלוצים חוזרים בטראקים נוספים באלבום, "שן דובי", "מספיק קשקשת" ו-"'סתכל לתוך עיני". "שן דובי" המופתי הוא כנראה החריף שביניהם; זעקה אנטי-מלחמתית מהדהדת ומצמרמרת עם תחושה כללית של פאניקה רודפת, והגשה חסרת מעצורים או רחמים של חמי ומירו ("שן, דובי, שן / תראה ת'עולם / רק מלחמות ועשן, תישן / בחוץ בלאגן וטירוף האדם / לבירוקרטיה ופוליטיקה אתה לא מוכן / תישן, תישן / העולם מלא בכל מיני דפקט / אף פעם לא תדע עם מי להתעסק /  אחד את השני מבקר ומוכר / אף פעם לא תדע מי חבר, מי משקר / תישן, דובי, שן / העולם מסוכן / רק ייאוש ושנאת חינם / בחוץ השטן מחפש לו קורבן / הוא עומד בפינה ומחכה לך עם שאט-גאן", "תתחבא עמוק מתחת שמיכה / בחוץ יש שמועה על מלחמה שקרבה / אתה יודע מה עושים לדובים שכמותך /  הם מלבישים ברובים במדים וכומתה /  הם משחקים בך כמו משחק מחשב / יזרקו אותך בחורשה לעבר עורף האויב / יגידו לך לשכב, לזחול, לשפוך דם / אף פעם לא תדע נגד מי אתה נלחם! "). 
השיר "'סתכל לתוך עיני" (שעבורו צולם גם קליפ) מתייחס ספציפית למצב המדיני/פוליטי ומכוון את חיצי הביקורת לעבר הדת ומנהיגיה, מוסדות החינוך, הפוליטיקאים והגנרלים כאחראים למעגל האלימות הבלתי נגמר. במרכזו פנייה ישירה לאנשים עצמם, משני צדדי הסכסוך ("תסתכל לתוך עיני / מה אתה רואה? אני אותו דבר / את מי אתה שונא? / אחד הורג אחר / ועוד בשם האל / ואיש בחליפה על הכפתור לוחץ / אז אנחנו נולדים / בשר לתותחים / והם מוכרים טילים / מוכרים עוד מלחמה / בבית ספר מלמדים / על גיבורים מתים / הציונות, איזה שטות / רק השקלים מדברים"). בשיר מתארח הראפר הערבי-ישראלי תאמר נפאר, וכן הראפר האפרו-אמריקאי TY.