מיכל אופנהיים

ביוגרפיה

אופנהיים נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל שבע הצטרפה למקהלת "בת קול" בקונסרבטוריון שטריקר. במסגרת הפעילות במקהלה, השתתפה בהפקות של האופרה הישראלית החדשה, בפסטיבל הזמריה, בהפקות טלוויזיוניות ובפסטיבלים בינלאומיים. שנתיים אחר כך, החלה בלימודי נגינה בצ'לו, שנמשכו מספר שנים.
בגיל שש עשרה החלה ללמוד במגמת הג'אז בתיכון עירוני א'. במקביל ללימודים, כתבה מוזיקה להצגותיו של חברה לכיתה, במאי התיאטרון העצמאי אריאל אפרים אשבל, בהן השתתפה גם כשחקנית. באותן שנים, התוודעה למוזיקה ניסיונית ולסצנת הג'אז התל אביבית. הייתה פעילה במסגרת המועדון התל אביבי "הגדה השמאלית". היא הקימה ביחד עם טל הפטר ויונתן אבישי שלישייה של שני פסנתרים וקול ושרה עם הרכב האוונגרד "תל אביב ארט אנסמבל". הופיעה גם עם המוזיקאי הרולד רובין.
בהיותה בת עשרים הקימה יחד עם מאיה דוניץ (אותה הכירה במועדון "הגדה השמאלית") את ההרכב הווקאלי-ניסיוני "מקהלת גבעול", שביצע רפרטואר קנוני לצד יצירות מקוריות. עם משתתפי "גבעול" נמנו קרני פוסטל, אורי בראונר כנרות, רביד כחלני, נעם ענבר, דוניץ, ריף כהן וחברי להקת בום פם. "גבעול" פעלה בשנים 2003–2008, הופיעה ברחבי ישראל והשתתפה בפסטיבלים. "גבעול" שיתפה פעולה עם האמנים הישראלים ברי סחרוף, רמי פורטיס, ארקדי דוכין ואריאל אשבל ועם אמנים בינלאומיים כמו אלוין קוראן ודייוויס מוס .
לאורך השנים הפגישה בעבודותיה מגוון סגנונות אמנותיים ומוזיקליים, מאינדי פופ ועד לאוונגרד. במרבית היצירות ממלא קולה רחב המנעד תפקיד מרכזי, הן בשירה והן ככלי מוזיקלי.
עבודותיה הוצגו בפסטיבלים ובתיאטראות שונים, ביניהם; "Hardcortex" בתיאטרון החאן ירושלים (2006), "בעזרת נשים", (פסטיבל אינטימאדנס 2007), "Hush little piano", בגלריה לאומנות חיפה (2008), אירועי 'אוהבים אמנות' (2012) מוסררה מיקס (2014), מוזיאון תל אביב (2015), "ניגונית" פסטיבל הצילום הבינלאומי ביפו (2016).
ב-2008 הייתה שותפה ליצירת אלבום הילדים "הרחק הרחק בארץ כוש", בו גם שרה. מחבר המילים הוא אהוד אבישי ומלחין המנגינה הוא יונתן אבישי בנו. באלבום שרו גם ישראל גוריון, יונתן אבישי, עידו מוסרי ורונה קינן.
שותפה ליצירותיהם הבימתיות-מוזיקליות של יונתן לוי ונועם ענבר, ביניהן "רפול והים" (הזירה הבין תחומית 2014), "הבור והבסיס" (עונת התרבות 2015) ו"קנטטת הג'יבריש" (מוזיאון תל אביב 2017) ״עצום״ (קיץ 2018).

the VOICES

החל מ-2015 אופנהיים עובדת עם הכוריאוגרפית מאי זרחי על פרקטיס המשלב עבודת קול וגוף, תנועה ומוזיקה. עבודה זו היא שיתוף הפעולה השני של זרחי ואופנהיים. בעבודה המשותפת שלהן מתקיימת חקירה, של חומריות הקול לחומריות של התנועה. בthe VOICES הן מאגדות אנסמבל נשי של רקדניות וזמרות וביחד הן מבקשות לבדוק את המרחב בין מדיום המחול למדיום המוזיקה. עבודתן הראשונה אותה הציגו בפסטיבל צוללן הייתה "כן" (מוזיאון תל אביב 2015). יצירתן השנייה ‪'the VOICES‪' הוצגה בתיאטרון ענבל 2017.
שיבחו את היצירה רות אשל ואבי פיטשון בעיתון הארץ.

חיים אישיים

סבא רבא שלה מצד אמה, יעקב אוסובסקי, היה כלכלן ברוסיה ובר-פלוגתא של סטלין שישב בכלא בסיביר.

אביה, אברהם אופנהיים, עלה לישראל מפולין ב-1930 והיה אמן יודאיקה שעיצב וייצא את תשמישי הקדושה שייצר במפעלו לאירופה וארצות הברית.

אמה, מרים אופנהיים לבית הד-הולנדר, ילידת ירושלים, הייתה מורה לחינוך מוזיקלי לגיל הרך וזמרת במקהלת רינת.

למיכל אח הגדול ממנה בארבע שנים, יונתן.
נשואה לאמן דניאל לנדאו, אם לשלושה ילדים ומתגוררת בתל אביב.

לימודים והוראה

אופנהיים מלמדת שיעורי פיתוח קול באוניברסיטת תל אביב במחלקת משחק ובאקדמיה למוסיקה ומחול.
הרבה מעבודותיה מבוססות על "הדרך לגילוי הקול"- שיטה שפותחה בגרמניה בשנות העשרים של המאה העשרים בידי הזמרת השוודית ולבורג ורבק סוורדסטרום בתמיכתו של מייסד האנתרופוסופיה רודולף שטיינר,
לצד חקירה קולית עצמאית של אופנהיים. פיתחה ומפתחת סדנא בשם ״קול חלל״ אשר העבירה בין השאר באקדמיה למחול ירושלים, המדרשה לאמנות בית ברל, ובמרכז ללימוד כוריאוגרפיה כלים.
מעבירה הדרכות קוליות להפקות תיאטרון ומחול, בין השאר "בשורות טובות ומשיבות נפש" מאת נעמי יואלי, תיאטרון עלילה מקומית, "אנאל ואגינה" מאת ענת דניאלי
, ‪"Common emotions‪", יסמין גודר, פסטיבל צוללן, ‪"Lungs‪" שחר בנימיני.