google/wiki40b huggingface dataset:
ראובן פיינשטיין

הרב שלום ראובן פיינשטיין (נולד באוגוסט 1937) הוא פוסק הלכה וראש ישיבה אמריקאי-אורתודוקסי. בנו של הרב משה פיינשטיין. משמש ראש ישיבת סטטן איילנד, שלוחת מתיבתא תפארת ירושלים בסטטן איילנד.

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית, הצעיר מארבעת ילדיהם של הרבנית שימה והרב משה פיינשטיין והיחיד מביניהם שנולד לאחר שהיגרו לארצות הברית מרוסיה.
הוא למד אצל אביו ובמוסדות לימוד אורתודוקסים אחרים בארצות הברית ובשנת 1966, ה'תשכ"ו, חבר לאביו בהקמת ישיבת סטטן איילנד. מאז הוא מתגורר בסטטן איילנד ומכהן כראש הישיבה שם, שהיא שלוחת מתיבתא תפארת ירושלים. בראש הקמפוס הישן של הישיבה עומד אחיו הגדול, הרב דוד פיינשטיין.
הרב פיינשטיין מצוטט רבות כמקור למסורות פסיקה הלכתית בשם אביו שהיה נחשב לאחד מגדולי פוסקי ההלכה החרדים לאחר השואה, בארצות הברית ובעולם כולו. יחד עם אחיו וגיסו הרב משה דוד טנדלר, הוא עומד בראש המכון המוציא לאור את כתבי אביו: "אגרות משה", "דברות משה" ו"דרש משה". וחיבר את הספר "פרקי שלום" על פרקי אבות.
הרב פיינשטיין פעיל בתחום הגיור וההקפדה על גיור אורתודוקסי כשר בארצות הברית ובעולם, במסגרת פעילותו זו כיהן כנשיא ועד ההלכה של ארגון "נצח משפחת ישראל" עד סגירתו, ומאז 2011 הוא נשיא ועד ההלכה של ארגון "תפארת בית ישראל".
הרב פיינשטיין היה נשוי לחוה שרה. ביולי 2018 עברו הרב פיינשטיין ואשתו תאונת דרכים קשה, בה נספתה אשתו.
נדב ארגמן

ביוגרפיה

ארגמן נולד לעמירם ותקווה ברמת השרון וגדל, מגיל שנתיים, בקיבוץ חמדיה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1978 התנדב לסיירת מטכ"ל אך עזב לאחר תקופה קצרה. לאחר שרות ביחידה אחרת של אמ"ן, יצא לקורס קצינים.
בשנת 1983 התגייס לשב"כ ושימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה. בשנים 2003–2007 שימש כראש אגף המבצעים בשב"כ ובשנים 2007–2011 שימש ראש מערך האבטחה של השב"כ בצפון אמריקה. בשנים 2011–2014 שימש כסגן ראש השירות. בין היתר פיקד על המבצע בו חוסל מפקד הזרוע הצבאית של החמאס, אחמד ג'עברי, בנובמבר 2012 בראשית מבצע עמוד ענן. 
בספטמבר 2014 הושאל לוועדה לאנרגיה אטומית. בספטמבר 2015 שב לכהן כסגן ראש השירות, עם מינויו של רוני אלשיך למפכ"ל המשטרה. בפברואר 2016 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו למנותו לראש השב"כ הבא. ב-8 במאי 2016 נכנס לתפקיד ראש השב"כ והחליף את קודמו יורם כהן. מייד עם כניסתו לתפקיד הציג תוכנית עבודה בת חמש נקודות, ובראשן העצמת יכולות השב"כ בתחומי הטכנולוגיה והסייבר. באמצע שנת 2017 אמר ארגמן כי פעילות הסייבר של השב"כ ושותפיו תרמה, מאז תחילת 2016, לאיתורם של למעלה מאלפיים מפגעים בודדים פוטנציאליים. בשנת 2019 פורסם כי קרוב לשליש מכוח האדם בשב"כ הם אנשי טכנולוגיה.
בתקופת העימותים בהר הבית (2017) הביע ראש השב"כ תמיכה בהסרת גלאי המתכות שהוצבו בשערי ההר. לאחר פיגוע הדקירה בשגרירות ישראל בירדן נשלח ארגמן לירדן לדון בשחרור המאבטח שהותקף, ואנשי השגרירות שהיו נצורים בה. בשנת 2018 פורסם כי הוא עמד בקשר הדוק עם ראשי המודיעין הכללי של מצרים, כדי להביא לרגיעה ברצועת עזה.
ארגמן הכפיל את מספר הנשים המכהנות בתפקידים בכירים בשירות, וכן הורה על שילוב נשים בתפקידי שטח ייחודיים. כמו כן, ארגמן הניע שינוי ארגוני לאיחוד גורמי הטכנולוגיה, הסייבר ומודיעין האותות לגוף מרכזי אחד. הוא יצר מערכת יחסים טובה והסכם מפורט בין אמ"ן לשב"כ על מנת למנוע בזבוז משאבים ופגיעה ביכולת המבצעית כתוצאה ממריבות סביב אחריות ותקציבים, כמו גם שיפר את שיתופי הפעולה עם גופי מודיעין של מדינות ידידותיות בעולם.
לארגמן תואר ראשון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה וכן תואר שני נוסף בביטחון ואסטרטגיה מאוניברסיטת חיפה. הוא גם בוגר המכללה לביטחון לאומי.
ארגמן נשוי לרות, ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים בראש העין.
שוק ההון

אופן פעולתו של שוק ההון

תפקידו העיקרי של שוק ההון הוא תיעול החיסכון במשק להשקעות יצרניות תוך הקצאה נכונה של החיסכון להשקעות היצרניות המבטיחות ביותר. תהליך זה נקרא היווי ההון (CAPITAL FORMATION) והוא תנאי ומפתח לצמיחה כלכלית.
בטווח הארוך, השוק הפיננסי עושה זאת על ידי החלפת מקורות כספיים בניירות ערך:
החוסכים מעמידים כספם לרשות המשקיעים, כאשר הללו מנפיקים ניירות ערך תמורת כספי החוסכים. בחודשים ובשנים שלאחר גיוס ההון, מקבלים בעלי ניירות הערך תזרים כספי מציבור המשקיעים כתשואה על השקעתם.
הבורסה מהווה מרכז לפעילות הפיננסית במשק ובה נקבע מחירם של ניירות הערך תוך תחרות חופשית בין המשתתפים במסחר. גם עסקות הנעשות מחוץ לבורסה מתבצעות בדרך כלל במחירים הנגזרים ממחירי ניירות הערך הנסחרים בבורסה.
התחרות בין החוסכים לקבלת התשואה הגבוהה ביותר (ברמת סיכון נתונה) והתחרות בין המנפיקים על המקורות הכספיים, יתעלו את כספי החוסכים אל ההשקעות היצרניות הטובות ביותר (ההשקעות שהרווחיות הצפויה מהן היא הגבוהה ביותר בכל רמת סיכון נתונה). המשקיעים בעלי תוכניות ההשקעה האטרקטיביות ביותר יוכלו ליצור אצל החוסכים ציפיות לקבלת התמורה הגבוהה ביותר, ועל כן יתרונם בתחרות על גיוס אותם הכספים. גיוס ההון נעשה כאמור על ידי הנפקת ניירות ערך. החברות שבאמתחתן תוכניות ההשקעה האטרקטיביות יותר, תוכלנה לגייס מקורות כספיים באמצעות הנפקת ניירות ערך אטרקטיביים במחיר גבוה.

יחסי גומלין

יחסי גומלין מתקיימים בין שוק ההון לשווקים נלווים, כגון שוק הנגזרים ושוק מטבע החוץ. משקיע יכול לחלק את תיק ההשקעות שלו בין מטבעות זרים ומכשירים פיננסיים מגוונים בנוסף למניות ואגרות חוב או במקומם.
גם גאופוליטיקה ואירועים בחדשות משפיעים על השוק בדרכים מגוונות. בישראל למשל, אין זה נדיר לראות ירידות שערים בבורסה בעקבות פיגוע.
15 מיליון נקודות

עלילה

אוכלוסייה מתגוררת בחלל סגור, אוטומטי, המכוסה כמעט כולו באריחי זכוכית שמשמשים כמסכי וידאו אינטראקטיביים עם תכנים בידוריים מותאמים אישית ופרסומות שמופיעות באופן תכוף. האנשים שנמצאים במתקן רוכבים על אופני כושר כדי לייצר חשמל תמורת נקודות זכות, "merits", שמשמשות להם כסוג של מטבע. החברה מדירה אנשים הסובלים מעודף משקל, והם עובדים כמנקים סביב המכונות (שם תוקפים אותם מילולית) או מושפלים בתוכניות בידור.
בינגהאם "בינג" מדסן (דניאל קלויה) ירש לאחרונה כמה מיליוני נקודות מאחיו המת. הוא שומע במקרה את אבי חאן (ג'סיקה בראון) שרה בשירותים, והוא מעודד אותה להירשם ל"Hot Shot", תוכנית בידור למציאת כשרונות בסגנון "X פקטור" שהזוכים בה יוכלו לוותר על חיי ה"עבדות" שבהם הם נמצאים, ולעבור לחיות חיי פאר. הם מבינים כי כרטיס השתתפות באודישן עולה 12 מיליון נקודות, ואבי נותנת לבינג בעל כורחה לקנות לה כרטיס. בינג מבין רק מאוחר יותר שהכרטיס עולה 15 מיליון נקודות – כמעט כל הנקודות שלו – אבל הוא קונה את הכרטיס בכל זאת. אבי הולכת לאודישן עם בינג המלווה, שם היא נדרשת לשתות משקה מסמם בשם "Cuppliance" - "צייתנות", ויוצאת לשיר את השיר "Anyone Who Knows What Love Is" של אירמה תומאס לשופטים הופ, צ'אריטי וווראטין. על אף שהתרשמו מיכולותיה, הם אומרים לה שאין יותר מקומות לזמרים, והופ מציע שתשתתף במקום זאת בתוכנית פורנוגרפית בשם "הבחורות של רייט". למרות התנגדותו של בינג מאחורי הקלעים, אבי הנתונה ללחץ מצד הקהל והשופטים ותחת המשקה המסמם הגורם לה לציית, מקבלת את ההצעה, בעוד בינג נשאר שבור לב.
יום אחד, בינג נחשף לפרסומת לתוכנית "הבחורות של רייט", בכיכובה של אבי. בינג נאלץ לראות את הפרסומת במלואה כיוון שלא נותרו לו נקודות שייתנו לו לדלג עליה, וכאשר הוא מסיט את מבטו, נשמע צפצוף חזק עד שהוא מסתכל בחזרה על המסך. בינג חובט בכעס באחד האריחים, ומנפץ אותו. הוא מרים חתיכת זכוכית שבורה וגודם לעצמו חתיכת עור ביד שמכילה את הקעקוע הזמני של "Hot Shot" שניתן לו באודישן. הוא מבלה את החודשים הקרובים בניסיון להשיג 15 מיליון נקודות כדי לקנות עוד כרטיס השתתפות ב"Hot Shot".
באודישן שלו, בינג מסתיר את הזכוכית במכנסיים שלו ואומר שהוא כבר שתה מהמשקה המסמם. הוא מתחיל את הופעתו באנמבר ריקוד, אבל באמצע הביצוע הוא שולף את הזכוכית ומאיים לשסף באמצעותה את גרונו. ווראטין מעודד אותו לעשות זאת, אבל השופטים האחרים אומרים לו לדבר. בינג נואם נאום מלא ברגשות זעם, ובוכה על כך שהמערכת אינה הוגנת ומביע את כעסו על כך שהשופטים גזלו ממנו את הדבר היחיד שהוא מצא במתקן שחש שהוא אמיתי וטהור. השופטים מתרשמים מ"הופעתו" ומציעים לו תוכנית משלו, בה הוא יוכל לנאום על המערכת מספר פעמים בשבוע.
במקום להתנגד למערכת, הוא מסכים, והוא נראה מסיים אחד מנאומיו בתא מזויף בפנטהאוס שלו. בנימה זו, הוא מביט החוצה מחדרו לקראת מה שנראה כיער ירוק עצום.

ניתוח

הפרק מסווג תחת הז'אנרים דיסטופיה, מדע בדיוני ודרמה. ראיין למבי השווה אותו לרומנים דיסטופיים כגון 1984, עולם חדש מופלא ו-We, בשל העלילה שסובבת סביב מערכת יחסים "חורצת גורלות". על פי סאם וולסטון, בינג הוא גיבור טראגי. בהקשר לקצב התקדמות העלילה, דייוויד סימס כתב כי הפרק הוא "חסכוני עם המידע שהוא נותן לצופה".
בסוף הפרק בינג מביט אל עבר יער עצום מבעד לאריחי הזכוכית. ניתן להסיק שהיער מוצג כמערכת מסכים, אך דרך נוספת להבין את סיום הפרק היא להניח כי היער לא מוצג על ידי מערכת מסכים, אלא נשקף על ידי חלונות פשוטים. פרשנות כזו מוסיפה ביקורת על כך שהאנושות בוחרת להקיף עצמה בטכנולוגיה ולא בטבע האמיתי.
ברני מק

ילדות ונערות

מק נולד בשיקגו וגדל במשפחה חד-הורית, עם אמו מרי, שמתה מסרטן כשהיה בן 16. הקריירה שלו החלה בבית הספר התיכון, כאשר הופיע מול ילדים בשכונה בדרום שיקגו. מאוחר יותר עברה המשפחה לטמפה שבפלורידה. בשנות העשרים לחייו עבד במגוון עבודות, בהן הובלת רהיטים ותחזוקה. לדברי מק, בילדותו היה ילד מוכה, שהוצלף בחגורה בידי אמו וסבתו.
ב-1977 נישא לרונדה מקלואו, ולזוג נולדה בת אחת.

קריירה

מק הופיע לראשונה כקומיקאי ב"מועדון הכותנה" בשיקגו. בגיל 32 זכה בתחרות לחיפוש כשרונות חדשים בתחום הסטנד-אפ. זמן מה הנחה תוכנית אירוח בשידור חי בשם "מק בחצות", ששודרה בערוץ HBO. לאחר מכן התחיל לשחק בסרטי קולנוע, בעיקר בתפקידים קטנים. מק פרץ לתודעה הציבורית בשנת 1995, בתפקידו כאב קלבר בסרט "שישי" בכיכובם של אייס קיוב וכריס טאקר. לאחר סרט זה, הופיע מק בעוד סרטים רבים והיה לאחד הקומיקאים האפרו-אמריקאים המצליחים ביותר בארצות הברית.
ב-2001 עלתה לשידור קומדיית מצבים של רשת FOX בשם "המופע של ברני מק" (The Bernie Mac Show), שבה מגלם מק גבר ההופך לאפוטרופוס על שלושת ילדיה של אחותו. הסדרה מתייחסת באופן פרודי לאירועים שונים בחייו של מק. בשנת 2002 זכתה הסדרה בפרס פיבודי, וירדה מהמסך בשנת 2006 לאחר חמש עונות.
בשנת 2007 התבטא מק בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן כי הוא מתכנן לפרוש מתחום הקומדיה, וכי ימשיך לעסוק בהפקה ובסרטי קולנוע. מק השתתף בסרטי הקולנוע "אושן 11" (2001), המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה (2003), "רובוטריקים" (2007) ו"מדגסקר 2: הבריחה לאפריקה" (2008), כאשר האחרון יצא אחרי מותו.
ברני מק סבל החל מ-1983 מסרקואידוזיס, אך לטענתו לא הייתה למחלה השפעה על חיי היומיום שלו. הוא נפטר ב-9 באוגוסט 2008, כשהוא בן 50, בעקבות סיבוכים של דלקת ריאות. הותיר אחריו אישה, בת ונכדה.
מדגם מקרי פשוט

בסטטיסטיקה, מדגם מקרי פשוט הוא תת-קבוצה של פרטים (מדגם) הנבחרים מקבוצה גדולה יותר (אוכלוסייה). כל פרט נבחר באקראי לגמרי, כך שיש לו סיכוי שווה להיבחר בכל שלב של תהליך הדגימה, וכל תת-קבוצה של k פרטים היא בעלת סיכוי שווה להיבחר כמו כל תת-קבוצה אחרת מגודל k. תהליך זה נקרא בחירה מקרית פשוטה, ואין לבלבל אותו עם בחירה מקרית שיטתית. בחירה מקרית פשוטה היא שיטת סיקור חסרת הטיה.
בחירת מדגם מקרי פשוט היא שיטה בסיסית בבחירת מדגם, שכן היא יכולה לשמש כמרכיב בשיטות בחירה מורכבות יותר. העקרון של בחירת מדגם מקרי פשוט הוא שלכל פרט באוכלוסייה יש סיכוי שווה להיבחר. למשל, נניח ש-N סטודנטים רוצים לקבל כרטיס למשחק כדורסל, אך יש רק X<N כרטיסים פנויים, אז הם מחליטים על שיטה הוגנת להחליט מי יקבל כרטיס. כל סטודנט מקבל מספר בטווח מאפס עד N-1, ואז מייצרים מספרים באקראי, או באמצעים אלקטרוניים או מטבלה של מספרים אקראיים. מכל מספר שמחוץ לטווח אפס עד N-1 מתעלמים, וכן מתעלמים ממספרים שכבר הוגרלו. X המספרים הראשונים שייבחרו ייצגו את הסטודנטים שיקבלו כרטיסים.
באוכלוסיות קטנות ולעיתים גם באוכלוסיות גדולות, מדגם מקרי פשוט הוא מדגם ללא החזרה, קרי, לא ניתן לבחור פרט מהאוכלוסייה יותר מפעם אחת. אף על פי שניתן לבחרה מדגם מקרי פשוט עם החזרה, זהו דבר פחות נפוץ ולרוב יתואר באופן מפורש שמדגם מקרי פשוט נעשה עם החזרה. באוכלוסיות גדולות אין הבדל ממשי בין מדגם עם החזרה למדגם ללא החזרה, שכן הסיכוי לבחירה של פרט ספציפי מתוך האוכלוסייה הוא מאוד קטן ולכן הסיכוי לבחור פרט מסוים יותר מפעם אחת הוא גם כן מאוד קטן.
קיומו של מדגם חסר הטיה של פרטים הוא חשוב, שכן אם בוחרים מדגם מספר פעמים, המדגם הממוצע ייצג באופן יחסית מדויק את האוכלוסייה שממנה נבחר. עם זאת, אין שום הבטחה שמדגם בודד ייצג בצורה טובה את האוכלוסייה. מדגם מקרי פשוט פשוט מאפשר להסיק מסקנות על כלל האוכלוסייה בהתבסס על המדגם.
קשה לומר אני אוהב אותך

תקציר

הסדרה עוסקת בחייהם של חמישה צעירים בגילאי העשרים: נקג'ימה (איטה) הוא בחור צעיר שחולם ללכת בעקבות אביו שהיה צלם מלחמה מצליח. אך כרגע העבודות שהוא מצליח להשיג הם רק עבודות כעוזר למגזינים פורנוגרפיים. מיזונו (ג'ורי אואנו) היא מורה זמנית בבית הספר תיכון, הססנית ותמימה, שלא התנסתה במערכות יחסים עם גברים. נישימורה (מגומי סקי) היא חברתה הטובה של מיזונו, שהחבר שלה מתעלם ממנה לאחר שהיא גילתה שהיא בהריון. איצ'יארה (טצוג'י טמיימה) עובד במגזין ונסחט מינית על ידי המעסיקה שלו. פרק ("דוקטור", קים ג'ייה-ג'ונג) מעמיד פנים שהוא רופא כשלמעשה הוא עובד בחברה שמוכרת ציוד רפואי לרופאים. הוא מגיע ליפן מקוריאה הדרומית יחד עם אחותו הקטנה לאחר שהסתכסך עם אביו. כל החמישה נפגשים דרך טוויטר, והסדרה עוסקת במערכות היחסים שנרקמות ביניהם. מיזונו מתאהבת בנקג'ימה, אך היא מגלה שהוא מנהל מערכת יחסים עם אישה נשואה, חברתו משכבר ימים שנישאה בנישואי שידוך בשל אילוץ משפחתי לאדם אחר. דוקטור מתאהב במיזונו, אך היא לא מעוניינת לצאת איתו. לאחר שהוא מציל אותה מתקיפה, היא מוכנה לצאת איתו, למרות שהיא לא בטוחה לגבי הרגשות שלה לגביו. איצ'יארה מתאהב אף הוא בנקג'ימה, אך יודע שזו אהבה בלתי אפשרית. לקראת סוף הסדרה הוא מתאבד, דבר שמערער את כל חבריו. לאורך כל הסדרה מנהלים מיזונו ונקג'ימה יחסי ידידות, אך אף על פי שלשניהם יש רגשות אחד כלפי השני, נקג'ימה לא מגלה למיזונו על אהבתו משום שהיא יוצאת עם דוקטור, ואילו מיזונו חושבת שנקג'ימה אינו מעוניין בה. בסופו של דבר, דוקטור מחליט לחזור לקוריאה הדרומית בעקבות בקשת הוריו, והוא מבקש ממיזונו לבוא עמו. היא מסרבת, ונשארת ביפן. בסוף הסדרה משתמע שמיזונו ונקג'ימה יוצאים בסופו של דבר זה עם זה.
ויליאם רנקוויסט

קורות חייו

רנקוויסט נולד ב-1924 במילווקי, ויסקונסין. הוא שירת בצבא בתקופת מלחמת העולם השנייה, ואחר כך החל בלימודים אקדמיים. ב-1952 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סטנפורד. הוא סיים ראשון במחזורו ושימש מתמחה אצל שופט  בית המשפט העליון רוברט ג'קסון. בתקופת ממשלו של ריצ'רד ניקסון מונה בידי הנשיא, שהעריך את פעילותו הפוליטית השמרנית, לעוזר לתובע הכללי. ב-1973 מינה אותו ניקסון לשופט בבית המשפט העליון. המינוי אושר ברוב גדול בסנאט (68-26), לא לפני שהתחוללה סערה סביב מזכר מהתקופה שבה היה רנקוויסט מתמחה, ושבו ייעץ לשופט ג'קסון להתנגד להחלטה שפסלה הפרדה בין גזעים בטענה שהיא מנוגדת לחוקה. ב-1986 מינה אותו הנשיא רונלד רייגן לנשיא בית המשפט העליון במקומו של וורן ברגר, גם מינוי זה עבר (ברוב של 33–65) רק לאחר ימים ארוכים של ויכוחים בסנאט. רנקוויסט החל בתפקידו ב-26 בספטמבר 1986, את מקומו כשופט בבית המשפט העליון מילא אנטונין סקאליה.
תפקיד נשיא בית המשפט העליון אינו מקנה קול עודף בהצבעות, ורנקוויסט מצא את עצמו בדעת מיעוט ברבות מן ההחלטות, בשל נטייתו השמרנית הבלתי מתפשרת. מאחר שבית המשפט העליון האמריקאי יושב תמיד בהרכב מלא נמצא שאין לנשיא הכוח (שיש למקבילו הישראלי) להשפיע על התוצאה על ידי קביעת ההרכב. בתחילת כהונתו היה מרבה לכתוב דעות יחיד, אך בסיומה כבר היו בבית המשפט שמרנים ממנו, כמו השופטים אנטונין סקליה וקלרנס תומאס.
בין דעות המיעוט של רנקוויסט נמנית תמיכתו בזכותן של המדינות לאסור על הפלות בתחומן. רנקוויסט גם לא סבר שחוקים נגד קיום יחסי מין בין גברים סותרים את החוקה. הוא תמך בהתרת תפילות בבתי ספר ציבוריים, למרות עקרון הפרדת הדת מהמדינה.
גישתו לענישה הייתה מחמירה (אישר עונש מוות למפגרים ולקטינים ואפילו על אונס). תמך בזכויותיהן של המדינות מול הממשל הפדרלי. לרוב עמדתם של המדינות שמרנית יותר משל הממשל הפדרלי, אך אירע גם שדווקא היצמדותו לזכויות המדינות הובילה אותו לתמוך בתוצאה ליברלית יותר משופטי הרוב - כך היה כשתמך בזכותה של קליפורניה לאשר שימוש במריחואנה רפואית.
היה ידוע בהתנגדותו לאקטיביזם שיפוטי ליברלי. בראשית דרכו התנגד רנקוויסט לחובה להזהיר עצור שדברים שיאמר עלולים לשמש כנגדו, אך כחלק מהגמשה מסוימת בעמדותיו, הוא שינה את דעתו בנידון. רנקוויסט הצטרף להחלטה השנויה במחלוקת שהפסיקה את ספירת הקולות בפלורידה בבחירות 2000, ובכך העניקה למעשה את הנשיאות לג'ורג' בוש. בתוקף תפקידו כנשיא בית המשפט ניהל את משפט ההדחה נגד ביל קלינטון בסנאט.
בשלהי 2004 התברר כי רנקוויסט סובל מסרטן. מחלתו עוררה שמועות על פרישה צפויה, אולם הוא הודיע כי ימשיך בתפקידו כל עוד בריאותו מאפשרת זאת. הוא נפטר, בעודו מכהן כנשיא בית המשפט, ב-3 בספטמבר 2005, בביתו שבווירג'יניה. במקומו מונה לנשיא בית המשפט העליון ג'ון רוברטס.
רנקוויסט כתב ספרים רבים על בית המשפט העליון וההיסטוריה שלו.
מנחם מנדל הלברשטאם

רבי מנחם מנדל הלברשטאם (י"ד באדר א' תרל"ה -  ו' באייר תשי"ד, 9 במאי 1954) היה האדמו"ר השני מסטרופקוב.

ביוגרפיה

נולד לרבי אברהם שלום הלברשטאם האדמו"ר הראשון מסטרופקוב, ולחיה יהודית בתו של רבי אברהם חיים הורוביץ מלינסק. כסנדק בברית המילה שלו שימש רבי חיים הלברשטאם (ה"דברי חיים") מצאנז, הוא נקרא על שם סבו רבי מנחם מנדל מלינסק. 
בילדותו התייתם מאמו ונתגדל בבית זקינו משינאווא, בבחרותו קיבל סמיכה מהרב שמואל ענגיל אב"ד ראדומישלא, נישא לאסתר בת הרב יעקב קופל פרנס מראשי הקהל בגארליץ וחתן הרב רבי יוסף זאב מקשאנוב נכדו של הדברי חיים מצאנז.
בשנת ה'תרע"ט הוכתר על ידי אביו לרב הצעיר בסטרופקוב והקים ישיבה לבחורים שבה העביר מדי יום שני שיעורים, בעיון ובבקיאות. לאחר פטירת אביו בקיץ ה'ת"ש (1940), הוכתר לממלא מקום אביו כאדמו"ר מסטרופקוב. הוא שרד את ימי שואת יהודי הונגריה, בתחילת שנת תש"ה הסתתר בבונקר בפרשבורג, כשהוא מבטיח בכתב שכל יושבי הבונקר ינצלו. במלחמה איבד את כל משפחתו מלבד נכדה אחת שהקימה משפחה לאחר המלחמה, בחודש אייר תש"ה הגיע לציריך שבשווייץ, לאחר סיום המלחמה היגר לארצות הברית בחנוכה ה'תש"ז (1947). עם הגיעו החל בשיקום החסידות בבית המדרש שהקים בשכונת ויליאמסבורג. הוא נישא בשנית לבריינדל בת הרב שלמה ברוך פראגר אב"ד פטרוואסלע ונכד המהר"ם שיק.
בשנת תשי"ב הדרדר מצב בריאותו, ונפטר בו' באייר ה'תשי"ד, 9 במאי 1954, ארונו הובא ארצה והוא נטמן בח' באייר בהר המנוחות. הוא לא השאיר אחריו צאצאים שיכלו לשמש תחתיו בהנהגת החסידות ולאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר בן אחותו רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם.
חלק מדברי תורתו נדפסו בשנת תשט"ז בספר "דברי מנחם". בשנת תשע"ט יצא בהוצאה חדשה עם קורות חייו ועוד.
ארגונים בינלאומיים באירופה

הטבלה הבאה מפרטת את המדינות האירופאיות העצמאיות ואת חברותן בארגונים ואמנות  נבחרות
אדובי אקרובט

אדובי אקרובט רידר

אדובי אקרובט רידר (Adobe Acrobat Reader) היא תוכנה מבית אדובי מערכות המאפשרת צפייה בקובצי PDF והדפסה שלהם. היא זמינה להורדה ללא תשלום באתר הרשמי של אדובי. עד גרסה 5 נקראה התוכנה "אקרובט רידר" (Acrobat Reader) ומגרסה 6 עד 11 היא נקראה בשם "אדובי רידר". ומהגרסה הנוכחית (גרסה 12, 2015) שונה שמה ל"Adobe Acrobat Reader DC".
אדובי אקרובט רידר מאפשרת צפייה בלבד בקובצי PDF, ללא אפשרות עריכה, למעט כתיבת הערות והדגשת טקסט, תכונות שנוספו לתוכנה החל מגרסה 10 (עד אז היה ניתן להוסיף בתוכנה הערות, אך רק בקבצים שהוגדרו לכך באמצעות adobe acrobat). מחלק מקובצי הPDF ניתן להעתיק את המלל כתמליל והדבר מאפשר את נגישותם אל מי שמשתמש, למשל, בקורא מסך.
יוחנן לוי

ביוגרפיה

יוחנן לוי נולד בשנת 1901 בברלין בירת גרמניה, משחר נעוריו התעניין הן בדברי ימי עם ישראל ובמדעי היהדות, כמו גם בתרבות הקלאסית של העולם היווני והרומי בעת העתיקה, אותם הפך למרכז משנתו האקדמית. למד באוניברסיטת ברלין אצל חוקרים בעלי שם כמו ורנר יגר , אדוארד נורדן, אדוארד מאייר ואולריך פון ויליאמוביץ-מלנדורף , ממנה קיבל את הדוקטורט בשנת 1926. במקביל ללימודיו האוניברסיטאיים, למד בבית המדרש הגבוה לחכמת ישראל בברלין. 
לוי היה ציוני משחר נעוריו, ובשנת 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. הוא לימד באוניברסיטה העברית שם היה מרצה לשפה הלטינית ולספרות רומית. לוי חקר את תקופת הבית השני, תוך הסתכלות של חקר האינטראקציה בין היהדות ליווניות, תוך ניתוח פילולוגי מעמיק של טקסטים ובקיאות רבה בשפות עתיקות ובמדעי היהדות, אסכולה שאליה שייכים גם אביגדור צ'ריקובר ומשה שוובה. מחקרו היה מועט בכמותו, היות שמת בגיל צעיר, אך פורץ דרך בגישתו. בתחילת מחקרו עסק בכתבי פילון, ולאחר מכן התעמק בספרות היהודית ההלניסטית ובספרות אבות הכנסייה. חלק ממאמריו לוקטו וכונסו על ידי תלמידיו וראו לאור בספר "עולמות נפגשים", חמש עשרה שנים לאחר מותו.
בשנת תשי"ז-1957 זכה בפרס ישראל במדעי הרוח, על מפעל חייו ולרגל הופעת ספרו Chaldean Oracles and Theurgy.
נפטר בירושלים, ב-20 ביולי 1945, י"ב באב תש"ה, ונקבר בהר הזיתים. בתקופת ירושלים המחולקת נהרס קברו, ולאחר כיבוש מזרח ירושלים במלחמת ששת הימים לוקטו עצמותיו בידי חברה קדישא ונקברו מחדש בקבר אחים.

פילון האלכסנדורני

במרכז חקירתו של יוחנן לוי עמדו פילון ותורתו התאולוגית. אליבא דלוי פיתח פילון את תורתו על בסיס תורת הגנוסיס הקדומה. על ידי חיי נזירות וסגפנות מתאחד היסוד האלוהי של האדם עם אלוהים, בתהליך המכונה 'השכרות הפכחת'. בנוסף לכך עסק לוי בהשפעת תורתו של פילון על הנצרות. כתבי פילון נשתמרו בשפה הארמנית, אך בטקסט לא מעובד דיו. לוי למד ארמנית בווינה ויצא בשנת 1929 למסע במזרח הקרוב, ברוסיה וארמניה, מטעם האקדמיה הפרוסית למדעים, לצורך העמקת ידיעותיו. הוא חקר את כתבי פילון במנזר הארמני שבעיר העתיקה בירושלים, והוציא מאמרים רבים על פילון ובהם פירוש ליצירתו, שהתפרסם בשנת 1939, ובכללו תרגום חלקי למקור היווני שאבד.
עבודת הדוקטורט של לוי נקראה sobria ebrietas, עסקה באופי המיסטי בכתביו של פילון ויצאה בדפוס ב-1929

התייחסות הספרות העתיקה על יהודים ויהדות

יוחנן לוי פיתח את המחקר שהופיע בספרו של תיאודור ריינך , המלקט את כל הטקסטים הספרותיים בעולם היווני והרומי על יהודים ויהדות. ידועים שני מאמרי המופת שלו: "דברי טציטוס על קדמוניות היהודים ומדותיהם" וכן: "דברי קיקרו על היהודים בנאום הסניגוריה על פלקוס".
מפעלו של לוי נגדע בשל מותו בדמי ימיו, ואותו המשיך והביא לכלל שלמות פרופסור מנחם שטרן בספרו "Greek and Latin Authors on Jews and Judaism", עליו קיבל מנחם שטרן את פרס ישראל.

תגליות נוספות

במשך כל ימי חייו חקר יוחנן לוי את חיי יוספוס פלביוס והתעניין בהשפעתו על ספרות ימי הביניים. הוא הפריך את התזה המופיעה בספרו של רוברט אייסלר על ישו והוכיח כי בכתבו של קליארכיוס מסולי, היהודי החכם המשוחח עם ישו הוא דמות שטווה בדמיונו הסופר.
ימאהה OX99-11

ימאהה OX99-11

דגם ה-"ימאהה OX99-11" הייתה המכונית הראשונה שחברת "ימאהה מוטור" בנתה (חלק לא מבוטל מפעילות החברה מתמקד בייצור אופנועים).
הדגם בעל "דלת חופה" בודדת.  תצורת דלת הדגם: מבנה וזווית פתיחת הדלת קרויה (באנגלית) "Vehicle canopy".
מהדגם יוצרו 3 אבות טיפוס.
תאוצת דגם ה-"ימאהה OX99-11" מ-0-100 קמ"ש היא 3.1 שניות.
סוג ומידות הצמיגים של דגם הימאהה : " F: 245/40ZR17; R: 315/35ZR17 "
מחירו של דגם ה-"ימאהה OX99-11" בשנת 1993, נקבע על כ-800,000 דולר, אבל בגלל משבר פיננסי ביפן, ועיכובים בהתקדמות הפרויקט, פרויקט  ייצור מסחרי של ה-"ימאהה OX99-11" בוטל.
סולאר אימפולס

סולאר אימפולס (באנגלית: Solar Impulse, מילולית: דחף שמשי) הוא פרויקט לפיתוח ובניית מטוס הנע באמצעות מנוע חשמלי המוזן מתאים סולאריים. הפרויקט הוקם ומנוהל בידי הפסכיאטר ברטראן פיקאר השווייצרי (בנו של אוגוסט פיקאר) ואיש העסקים והטייס אנדרה בורשברג.
החברה פיתחה עד כה שני מטוסים, הקרויים על שם החברה: סולאר אימפולס 1 ו-2. הסולאר אימפולס 1 שבר שיאים בטיסה למרחק ולזמן באמצעות מנוע חשמלי, כולל טיסה במשך 26 שעות בין ה-7 ל-8 ביולי 2010, בהן 9 שעות חשיכה, אז טס המטוס באמצעות אנרגיה שנצברה במצבריו. לאחר מכן הפגינה החברה את יכולות המטוס בטיסות שונות, כולל טיסה מקליפורניה לניו יורק ב-2013.
הסולאר אימפולס 2 הקיף את כדור הארץ בין ה-9 במרץ 2015 ל-26 ביולי 2016.

פיתוח ומבנה כלכלי

פיתוח המטוס החל ב-2009, לאחר כשש שנות מחקר בשיתוף עם האקול פוליטכניק הפדרלי של לוזאן. בצוות הפיתוח השתתפו כ-50 מומחים מתחומים שונים ומשש מדינות שונות וכ-100 יועצים חיצוניים. המימון לפיתוח ניתן על ידי מספר רב של חברות (כולל אומגה, טויוטה וסוכנות החלל האירופית) ואנשים פרטיים. באוקטובר 2013 הודיע פיטר דיאמנדיס על תמיכתו בתוכנית.

סולאר אימפולס 1

המטוס הראשון שפותח, הסולאר אימפולס 1 (קוד רישום כלי טיס: HB-SIA) הוא בעל מוטת כנפיים של 63.4 מטרים. לשם השוואה, מטוס ה-איירבוס A340, ממטוסי הנוסעים הגדולים בעולם, בעל מוטות כנפיים דומות. תא הטייס נבנה מטעמי חיסכון באנרגיה ללא שמירה על לחץ אוויר ונועד לאדם אחד בלבד - הטייס. למטוס ארבעה מנועים חשמליים, לכל אחד מדחף בעל שני להבים, ועל גבי כנפי המטוס הורכבו 11,628 תאים פוטו-וולטאיים. התאים מטעינים סט סוללות ליתיום פולימר. תאורטית, המטוס יכול לשהות באוויר לנצח, כאשר במהלך היום נטענות הסוללות במידה מספקת המאפשרת למטוס להמשיך לטוס במשך כל הלילה עד לבוקר למחרת.
המטוס תוכנן מטעמי חיסכון באנרגיה כך שישקול מעט ככל האפשר, מרבית גופו נבנתה מחומרים מרוכבים קלים במיוחד. בשל כך, המטוס מסוגל להמריא במהירות נמוכה במיוחד, 35 קמ"ש בלבד. מהירותו המקסימלית של המטוס נמוכה, כ-70 קמ"ש. סייג הרום של המטוס הוא 8,500 מטרים.
המטוס המריא לראשונה לטיסה נסיונית קצרה ב-3 בדצמבר 2009, ולטיסה ארוכה יותר, בת 87 דקות ב-7 באפריל 2010. ב-28 במאי באותה שנה, המריא המטוס כאשר סוללותיו ריקות, כדי לבחון את האפשרות שניתן לטעון את הסוללות תוך כדי טיסה, דבר שאכן הצליח.

סולאר אימפולס 2

פיתוח המטוס השני בסדרה (קוד רישום כלי טיס: HB-SIB) החל ב-2011. המטוס המריא לראשונה ב-2 ביוני 2014, לאחר עיכוב משמעותי בפיתוח בעקבות כישלון מבנה המטוס בבדיקות מקדימות ב-2012.
מוטות כנפיו של הסולאר אימפולס 2 גדולות אף יותר משל קודמו: 71.9 מטרים, רק במעט קטנות יותר משל ה-איירבוס A380, הגדול שבמטוסי הנוסעים. אך בשונה מה-A380 הענק והכבד, הסולאר אימפולס 2 שוקל כמשקלה של מכונית ממוצעת, 2,300 ק"ג בלבד. על כנפיו מורכבים 17,248 תאים פוטו-וולטאים, המספקים אנרגיה לארבעה מנועים חשמליים המחוברים לרוטורים בעלי שני להבים.
גם בדגם זה תא הטייס נבנה ללא שמירה על לחץ אוויר, כך שעל הטייס להשתמש במסכת חמצן בעת טיסה בגבהים בהם שיעור החמצן באוויר נמוך. דגם זה נבנה כך שיוכל לטוס במהירות כפולה משל קודמו, עד לכ-140 קמ"ש ובעל סייג רום גדול יותר, עד ל-12,000 מטר מעל גובה פני הים.
ניבה לניר

ביוגרפיה

נולדה בקיבוץ עין החורש. היא הייתה ממייסדות התנועה הפוליטית שמאל ישראלי חדש, אשר הוקמה בשנת 1968. הייתה כתבת בבמחנה נח"ל, דבר, על המשמר וכיום כותבת בהארץ.
לניר שימשה כיועצת ודוברת של יצחק רבין במספר מערכות בחירות וכיועצת שלו בשנותיו כשר ביטחון, בין השנים 1984 ל-1988 ואחר כך בעת כהונתו השנייה כראש ממשלה]. היא הייתה אחת מהמארגנות של עצרת התמיכה ברבין בשנת 1995, בה הוא נרצח. שימשה כדוברת איגוד הבנקים.
לניר היא גרושתו של החוקר הפרטי מאיר פלבסקי.