טרי גאר

ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

גאר נולדה בלייקווד, אוהיו. אביה, אדי גאר, היה שחקן וודוויל ממוצא אירי, והופיע בתפקידים על במות ברודוויי. אמה, פיליס גאר, הייתה רקדנית ממוצא אוסטרי. בהיותה בת 11 מת אביה, ואמה של גאר המשיכה לפרנס את שלושת ילדי המשפחה לבדה. גאר סיימה את בית הספר הקתולי בעיירה רוקי ריבר, באוהיו, ולאחר מכן החלה בקריירת משחק.
את תפקידיה הראשונים קיבלה בזכות מראה הבלונדינית הכל-אמריקאית הצעירה שאיפיין אותה בצעירותה. היו אלו תפקידים זעירים בקומדיות נעורים (הראשונה שבהן, "A Swingin' Affair" משנת 1963). היא הופיעה במספר סרטים של אלביס פרסלי בשנות ה-60, לרוב כרקדנית. בשנת 1968 הופיעה בתפקיד זעיר בסרטה של להקת המאנקיס "Head", כן הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות רבות, בהן מ.א.ש, מסע בין כוכבים, "המופע של דיק ואן דייק", "מקלאוד" ו"הזוג המוזר". בתחילת שנות ה-70 הופיעה באופן קבוע בתפקידים קומיים ב"מופע של סוני ושר".

קריירה קולנועית וטלוויזיונית

בשנת 1974 הצליחה גאר לפרוץ למעמד של שחקנית מובילה בעקבות הופעתה בשני סרטים. תפקיד דרמטי כבד שיחקה בסרטו של פרנסיס פורד קופולה, "השיחה", שם הופיעה בתור חברתו של איש ההאזנות הפרנואיד אותו שיחק ג'ין הקמן. תפקיד הפוך לחלוטין שיחקה בסרטו של מל ברוקס, "פרנקנשטיין הצעיר". בסרט שיחקה את אינגה, עוזרתו השופעת של ד"ר פרנקשטיין. לטענתה, קיבלה את התפקיד כאשר הופיעה למבחן הבד עם חזייה מרופדת בגרביים ישנות, מכיוון שהבינה כי התפקיד נסב כולו "על הציצים". תפקיד זה, שדרש הופעה מוגזמת ומבטא מזויף וכבד, איפשר לגאר להפגין את כשרונה הקומי.
במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 המוקדמות, הופיעה גאר בתפקידים חשובים בסרטים מצליחים. בסרטו של סטיבן ספילברג "מפגשים מהסוג השלישי" (1977) שיחקה את אשתו של ריצ'רד דרייפוס. כן הופיעה בתפקיד בולט בסרט "הו, אלוהים!" (1977) בו שיחק הקומיקאי הקשיש ג'ורג' ברנס את אלוהים המתגלה לג'ון דנוור. בשני סרטים אלו שיחקה תפקיד זהה כמעט - אשתו הסובלת של אדם המשנה את התנהגותו עקב התגלות על טבעית. סרטים אלו, והופעות נוספות שלה כהופעתה בסרט "הסייח השחור" (1979) שמרו על מעמדה כשחקנית מובילה בתקופה זו. בשנת 1982 הגיעה קריירת הקולנוע של גאר לשיא, כאשר הופיעה בסרטו של סידני פולאק "טוטסי", בתפקיד חברתו הנבגדת והטיפשה של דאסטין הופמן, המגלם שחקן המקבל תפקיד של אישה באופרת סבון ומתחזה לשם כך לאישה. הסרט היה בין הסרטים המצליחים בשנה זו, והופעתה בסרט הקנתה לגאר מועמדות לפרס האוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנה זו כיכבה גאר, לצידו של פרדריק פורסט בסרט המוזיקלי "אחד מהלב" שביים פרנסיס פורד קופולה. סרט זה היווה תפנית לרעה בקריירה של כל המעורבים בו. קופולה, שאיבד את השליטה בתקציבו של הסרט, יצר בעלות עצומה מוצר בעייתי. הסרט כשל בקופות, והביא להתמוטטות אולפני אמריקן זואיטרופ שהקים קופולה. שנת 1982 היוותה שיא בקריירה של גאר, ולאחריה לא קיבלה עוד תפקידים בולטים בקולנוע. גאר המשיכה להופיע בתפקידי משנה בסרטיהם של במאים מובילים. כך, למשל, הופיעה בתפקיד משמעותי בסרטו של מרטין סקורסזה "שגעון של לילה" (1985). תפקידה של גאר היה תפקיד של מעריצה מטורפת ומזדקנת של להקת "הקופים" בסרטם הופיעה שבע עשרה שנים קודם לכן. הופעות זכורות נוספות של גאר הן בסרטו של רוברט אלטמן "משהו ללבוש" (1994) ובסרט "טפשים ללא הפסקה" (1994). במקביל המשיכה גאר להופיע בטלוויזיה. היא הייתה אורחת קבועה בתוכניתו של דייוויד לטרמן, והופיעה בתפקידי אורח בסדרות כ"ER", "חוק וסדר: מחלק הקורבנות המיוחדים" ו"פליסיטי". כן זכורה הופעתה בתפקיד אמה של פיבי בסדרה "חברים" בה הופיעה במספר פרקים.

חייה הפרטיים

לגאר היו מספר מערכות יחסים יציבות עם גברים. בין 1979 ל-1983 הייתה חברתו של המפיק רוג'ר בירנבאום, לאחר מכן הייתה חברתו של רופא בשם דייוויד קיפר במהלך רוב שנות ה-80. בשנת 1993 נישאה לקבלן בשם ג'ון או'ניל, והשניים אמצו בת בשם מולי. הנישואים כשלו, והזוג הודיע על גירושיו בשנת 1996.
במהלך שנות ה-80 סבלה גאר מתופעות בריאותיות שונות, אך רק ב-1999 אובחנה באופן סופי כסובלת מטרשת נפוצה. היא נתנה פומבי למחלתה בראיון בשנת 2002, ובשנת 2005 הופיעה בראיון אצל לארי קינג בו דיברה בפירוט ובגילוי לב על מחלתה. גאר פעילה בארגונים שונים הנאבקים למען מודעות למחלה. בשנת 2006 סבלה מאירוע מוחי. על אף בעיות הבריאות שלה התעקשה גאר להמשיך ולעבוד, היא ממשיכה להופיע בתפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה, ואף שבה להופיע בתוכניתו של לטרמן.