google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי בורונדי–קוריאה הצפונית

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים ב-11 במרץ 1967, שנה אחרי נפילת המונרכיה בבורונדי והדחת נטארה החמישי, מלך בורונדי. מישל מיקומברו (נשיא בורונדי), סוציאליסט אפריקאי ממוצא טוטסי, שתמך בסין, שמר בתחילה על קשר הדוק עם צפון קוריאה, אולם בשנת 1971 התגלתה חתירה כביכול נגד הממשל הצבאי של מיקומברו שתוכננה על ידי צפון קוריאנים, בשיתוף בני הנוער של מפלגת Union for National Progress) UNP) בבורונדי, שהתנגדה שלשטונו של מיקומברו. במשך כמה חודשים הוא סירב לקבל את כתב האמנה של השגריר הצפון קוריאני, ואיים לגרש את כל אזרחי קוריאה הצפונית שבבורונדי.
למרות זאת, צפון קוריאה סייעה למשטר הטוטסי במהלך ההתקוממות של בני שבט ההוטו שפרצה בשנת 1972, ואשר כתוצאה ממנה נהרגו למעלה מ-150 אלף בני אדם בני שבט ההוטו. יחד עם סין וצרפת העניקה קוריאה הצפונית תמיכה צבאית למשטר בבורונדי במהלך ההתקוממות. בשנים שלאחר מכן היחסים בין המדינות שוקמו, ובשנת 1976 הבטיח מיקומברו תמיכה מלאה למדיניותו של קים איל-סונג, אולם הוא הודח באותה שנה. בסוף שנות ה-70, מהנדסים צפון קוריאנים הקימו ארמון נשיאותי ליורשו של מיקומברו, ז'אן-בפטיסט בגאזה.
הנשיא הבא של בורונדי, פייר בויויה (ששלט בשנים 1987–1993 ו-2003-1996), תמך גם הוא בקוריאה הצפונית, ובין השאר הביע תמיכה בתוכניות קוריאה הצפונית להשגת איחוד קוריאני. בנוסף, הוא דיווח על כך שסיוע אפשרי מקוריאה הצפונית לבורונדי נשלח במהלך מלחמת קונגו השנייה.
בשנת 2011 טענה בורונדי כי רכשה נשק סיני פגום מצפון קוריאה באמצעות חברה אוקראינית, ובכך שברה את אמברגו הנשק שהוטל על קוריאה הצפונית על ידי האו"ם.
TV3+ (דנמרק)

היסטוריה

מקור הערוץ TV3+ הוא בערוץ הילדים והנוער ZTV וערוץ הנשים TV6 שהושקו באמצע שנות ה-90 בידי קבוצת Kinnevik שהשקיעה רבות בהקמת ערוצי טלוויזיה ללא תשלום. באפריל 1996, נסגרו ערוצים ZTV ו- Sportskanalen וערוץ TV6 הוחלף בידי ערוץ שנקרא 3+. בתחילה, חלק TV3+ זמן מסך עם ערוץ הקניות TVG בבוקר, ZTV ששידר בצוהריים, ו-Sportskanalen בסופי שבוע, עד שערוצים אלו נסגרו.

TV3+ HD

הערוץ המשדר את שידורי הערוץ הרגיל בגרסה של HD, הושק ב-2 בפברואר 2010, יחד עם TV3 HD ו-TV3 PULSE HD. כמה מאירועי הספורט, כמו NFL, ליגת העל הדנית ליגת האלופות ופורמולה 1 משודרים ב-HD.
ניקולאי ואטוטין

קריירה מוקדמת

ואטוטין נולד למשפחת איכרים, ובשנת 1920 גויס לצבא האדום ונלחם כנגד אנשי נסטור מכנו. בשנה שלאחר מכן הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית וקיבל עמדות פיקוד בצבא. בעשור שהחל בשנת 1926 שילב לימודים במכללה הצבאית בפרונזה, ובאקדמיה של המטה הכללי, עם עמדות פיקוד בכירות בצבא. בין 1937 ל-1938, בזמן הטיהורים הגדולים הצליח לשרוד, כפי הנראה בשל פעילותו הנמרצת בשורות המפלגה, ואף להתקדם בתפקידיו. ב-1938 מונה לראש המטה של האזור הצבאי של קייב.
בשנת 1939 מונה לראש מטה החזית הדרומית של הצבא האדום, והיה בין מתכנני הפעולות הצבאיות לחלוקת פולין על פי הסכם ריבנטרופ מולוטוב. בשנת 1940, תחת פיקודו של גאורגי ז'וקוב, כבשה החזית הדרומית את אזור בסרביה מרומניה. לאור הצטיינותו בפעולות אלו העניק סטלין לואטוטין בשנת 1940 את דרגת לייטננט גנרל, ומינה אותו לראש אגף מבצעים במטה הכללי. על אף שישנם הסבורים כי תפקיד זה היה מעבר לכישוריו, היה ואטוטין לאחד מחביביו של סטלין, בזכות מוצאו הכפרי, גילו הצעיר, וקנאותו לאידאולוגיה הקומוניסטית. ואטוטין, וכמוהו כל הצמרת הצבאית של הצבא האדום, נכשל בהכנת הצבא למבצע ברברוסה, הפלישה הגרמנית לרוסיה ב-22 ביוני 1941.

מלחמת העולם השנייה ואחריתו

ב-30 ביוני מונה לראש המטה הכללי של החזית הצפון-מערבית, תפקיד שהלם את כישוריו - רצון חזק, אופטימיות, ויחס הולם לפיקודיו. בידיו הופקדה הגנתה של לנינגרד אל מול קבוצת ארמיות צפון של הוורמאכט בשורותיה פעל אחד מהמפקדים המוכשרים של הוורמאכט, הגנרל אריך פון מאנשטיין. ואטוטין הוביל את כוחותיו להתקפות נגד, והצליח לעצור את המתקפה הגרמנית. הוורמאכט לא הצליח לכבוש את לנינגרד בטרם הגיע החורף, ובסופו של דבר, על אף מצור כבד שגבה מיליוני קורבנות, עמדה העיר.
באוקטובר 1942 קיבל ואטוטין את הפיקוד על החזית הדרום-מערבית, אשר השתתפה בקרב סטלינגרד. ב-1943 מונה ואטוטין למפקד חזית וורונז'. החזית הפכה ביולי 1943 לחזית המרכזית במלחמה, כאשר לחמה נגד כוחות השריון של קבוצת ארמיות דרום, בראשותו של אריך פון מנשטיין, בקרב קורסק. הקרב היה לניצחון סובייטי מכריע, שיש הרואים בו את הניצחון המכריע במלחמה מבחינה צבאית.
לאחר הניצחון בקרב שונה שמה של החזית לחזית האוקראינית הראשונה. בנובמבר 1943 הוביל ואטוטין את חייליו לכיבוש קייב. ב-28 בפברואר 1944 נפגע קשה במארב של לאומנים אוקראינים, בנסיעה בעורף החזית. ב-15 באפריל 1944 מת מפצעיו. (על פי מקורות מסוימים נפגע ב-29 בפברואר ומת ב-14 באפריל.)
פט מקרורי

ביוגרפיה

מקרורי גדל במחוז גילפורד שבקרוליינה הצפונית. הוא סיים תואר ראשון בחינוך ובמדע המדינה בקטוובה קולג' ולאחר לימודיו עבר לשארלוט, שם עבד בחברת תשתיות החשמל דיוק אנרג'י במשך 28 שנים. 
ב-1989 נבחר למועצת העיר שארלוט וכיהן כחבר מועצה במשך שלוש קדנציות. ב-1995 נבחר לראש העיר שארלוט, וכיהן בתפקיד עד דצמבר 2009. ב-2008 התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת מושל המדינה, לאחר שהפסיד ליריבתו בוורלי פרדו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.2% מול 46.9%. לאחר תקופת כהונתו כראש העיר עבד במשרד עורכי דין Moore & Van Allen ושותף בחברת הייעוץ מקרורי ושות' שייסד אחיו פיל. 
ב-2012 נבחר למושל קרוליינה הצפונית ברוב של 54.6%, והושבע לתפקיד בינואר 2013. הוא התמודד לכהונה שנייה בנובמבר 2016 אך הפסיד לרוי קופר. 
מקרורי נשוי לאן.
מילאן (ג'ורג'יה)

גאוגרפיה

שטחה של העיר הוא 8.3 קמ"ר, מתוכם 8 קמ"ר שטחי יבשה ו-0.32 אחוז שטחי מים.

דמוגרפיה

במפקד אוכלוסין של שנת 2000, התגוררו בעיר 1,012 תושבים, 326 משקי בית ו-215 משפחות המתגוררות בעיירה. צפיפות האוכלוסייה הייתה 124.9 בני אדם לקמ"ר.
בנוסף לכך, מפקד האוכלוסין מציג את הפילוג הגזעי של מילאן, 64.7% לבנים, 34.88% אפרו-אמריקאים ו-0.40% מגזעים אחרים.
ב-28.8% מתוך 326 משקי הבית בעיירה יש ילדים מתחת לגיל 18, 52.5% הם זוגות נשואים שמתגוררים ביחד, 10.7% משפחות חד הוריות ללא אב, ו-34.0% הם לא משפחות.
18.2% מכלל העיירה הם קטינים, 14.9% בני 18 עד 24, 32.1% בני 25 עד 44, 21.6% בני 45 עד 64 ו-13.1% הם בני 65 ומעלה. חציון הגילאים הוא 36. על כל 100 נשים ישנם 154.9 גברים ועל כל 100 נשים בנות 18 ומעלה ישנם 166.2 גברים.
חציון ההכנסה למשק בית הוא 25,461 דולר וחציון ההכנסה למשפחה הוא 33,438 דולר. לגברים יש חציון הכנסה של 28,750 דולר לעומת 18,750 דולר של נשים. ההכנסה הממוצעת לנפש אחת היא 12,451 דולר. כ-19.8% משפחות וכ-22.8% מכלל האוכלוסייה הם מתחת לקו העוני, וכולל גם 29.7% מבני הנוער מתחת לגיל 18 וכ-28.8% מבני 65 ומעלה.
דוכסות בוקובינה

מקור השם

פירוש השם בוקובינה הוא "ארץ עצי בוק (אשור)". שם זה נפוץ בהדרגה בתקופה האוסטרו-הונגרית. לפני כן נקרא החבל "הארץ העליונה", "ארץ מולדובה", "פלונינה" (Plonina), "קורדון" (Cordon) ו"ארבורואסה" (Arboroasa).

היסטוריה

בוקובינה שבמורדות המזרחיים של הרי הקרפטים, שכנה בעבר בלב נסיכות מולדובה, והעיר סוצ'אבה הייתה בירת המדינה ב-1388. בוקובינה, שהייתה ידועה בעיקר כ"ארץ העליונה" Ţara de Sus נשארה חלק מנסיכות מולדובה עד שנת 1769, ובמהלך המאה ה-16 עברה לחסות האימפריה העות'מאנית. בשנת 1769 נכבשה על ידי האימפריה הרוסית לשש שנים, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774).
באוקטובר 1774 נכבשה בוקובינה בידי אוסטריה, בטענה שהיא נחוצה למעבר בין טרנסילבניה לגליציה, שעברה לשליטה אוסטרית במסגרת חלוקת פולין ב-1772. ב-2 ביולי 1776 נקבע בהסכם פאלמוטקה כי באזור זה יעבור הגבול הרשמי בין האימפריה האוסטרית לבין האימפריה העות'מאנית. עד לשנת 1918 הייתה בוקובינה ארץ הכתר המזרחית ביותר באימפריה האוסטרית (אחר כך: האוסטרו הונגרית), ובירתה צ'רנוביץ.
בשנת 1804 הפך האזור לחלק מן האימפריה האוסטרית החדשה, ולאחר המהומה הפוליטית של מהפכות 1848, הפכה בוקובינה לנחלת כתר נפרדת כחלק מהאימפריה.
בשנת 1860 שוב התמזגה בוקובינה עם גליציה, אך עד מהרה היא הפכה שוב למחוז נפרד על פי החוקה החדשה משנת 1861, שהוציא הקיסר פרנץ יוזף הראשון. בשנת 1867, עם הארגון מחדש של האימפריה האוסטרית כאימפריה האוסטרו-הונגרית, היא הפכה לחלק מצייסליטניה ("אוסטריה").
הכוח הצבאי העיקרי באזור בזמן השלום היה רגימנט הרגלים ה-22 בצ'רנוביץ, שהיה אז רגימנט הלנדאוור היחיד עם רוב רומני (54%). עם זאת, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוקמו יחידות חדשות מאוכלוסיית בוקובינה. לרגימנטים של הלנדאוור ה-22, ה-23 וה-41, יחד עם הרגימנט הדראגונים ה-4, היה רוב רומני, ועל מנת לעודד את הגיוס, הורשו הרומנים ללבוש את הצבעים הלאומיים שלהם, וכן לקבל הדרכה רוחנית על ידי כמרים רומנים.
בשנים 1914–1915 חלקים גדולים מבוקובינה נכבשו על ידי הארמייה הרוסית השמינית בפיקודו של הגנרל אלכסיי ברוסילוב, לאחר התבוסה האוסטרו-הונגרית בקרב גליציה, והאזור נכבש מחדש על ידי מעצמות המרכז רק לאחר מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה הרוסית שבאה בעקבותיה. הכוחות הרומנים נלחמו באומץ, ורבים מהם נהרגו ונפצעו בקרבות, וחלקם אף זכו לעיטורי גבורה.
בסתיו 1918 התמוטטה האימפריה האוסטרו-הונגרית, ועד מהרה השתלטו כוחות אוקראינים על האזור, וניסו להצטרף לרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. אולם התושבים הרומנים בדוכסות מחו על ההשתלטות האוקראינית, וקראו לצבא הרומני לכבוש את האזור, ואכן עד מהרה כבש הצבא רומני את בוקובינה, והמנהיגים האוקראינים חצו את הדנייסטר ונמלטו לגליציה. השליטה הרומנית על המחוז הוכרה בעולם בחוזה סן-ז'רמן בשנת 1919, ובחוזה טריאנון בשנת 1920, כאשר גם הרפובליקה הגרמנית-אוסטרית וגם ממלכת הונגריה ויתרו על כל הטענות לבוקובינה.
The Yes Album

רקע

סטיב האו כבר הצטרף להרכב, וניגן ברחבת הבמה. שירי האלבום ארוכים ומורכבים יותר מאלה שבשני האלבומים הראשונים כמו "Yours Is No Disgrace", "Starship Trooper", ו-"Perpetual Change". דבר זה גם יקרה באלבומים Close to the Edge, Tales from Topographic Oceans ו-Relayer.
צלילי החלל האלקטרוניים של הגיטרה ב"Starship Trooper" הושגו באמצעות פלאנג'ינג, מכשיר שהיה חדש יחסית בזמן ההקלטה.
טוני קיי העדיף לנגן על אורגן האמונד ופסנתר מאשר על הכלים החדשים באותה התקופה כמו: המוג. זוהי הסיבה שבה קיי הוחלף בריק וויקמן מלהקת Strawbs (וויקמן עצמו התנסה בקלידים החדשים).
בשנת 2000 במגזין Q, האלבום נבחר במקום ה-86 ברשימת 100 האלבומים הבריטים הטובים ביותר.
הסולו האקוסטי של האו ב-"Clap" (בדרך כלל  בשגיאה קוראים לו "The Clap"), הושפע כבדות מהקטע של דייבי גרהאם, 'Fingerbuster'. הקטע נכתב כדי לחגוג את הולדת בנו של האו, דילן.
לפי דבריו של אליס קופר בתוכנית הרדיו שלו, לילות עם אליס קופר, אנדרסון טען שהוא כתב את שני החלקים הראשונים של "Starship Trooper" לבד, אם כי החלק "Disillusion" (שהתפתח משיר מוקדם של הלהקה "For Everyone", נשמע ב-Something's Coming: The BBC Recordings 1969–1970 וThe Word is Live ולכן הקרדיט גם ניתן לכריס סקווייר.
החלק Würm של "Starship Trooper" הוא הקדנצה מתמשכת של אקורדים (G-EB-C) של נגינה בהרכב וחזרה: ליווי ראשון: גיטרה חשמלית בערוץ סטריאו בערוץ ימני, ואז גיטרה אקוסטית, דוושות בס, ותופים מהערוץ האמצעי, אז גיטרה, אורגן ובס עם טרמולו ודיסטורשן בערוץ השמאלי, ואז מתחיל את סולו הגיטרה, שמתחלף מצד לצד. כל החלק נמשך 3 וחצי דקות. "Würm" התפתח במקור משיר בשם "Neither Street" על ידי להקתו הקודמת של האו, Bodast. בעוד "Würm" (ללא אומלאוט על "U") משמעותו באנגלית עתיקה היא "דרקון", Würm הוא נהר בגרמניה, מה שנותן את שמו לעידן קרח בגאולוגיה.
זווית ישרה ומחוגה

זווית ישרה ומחוגה (בעברית גם: מזווית ומחוגה; באנגלית: Square and Compasses) הוא סמל בינלאומי, המזוהה ביותר עם הבנייה החופשית. הזווית הישרה והמחוגה הם כלים של אדריכלים ומשמשים בטקסים של הבנייה החופשית כדי ללמד לקחים סמליים. 
לשכות בנייה חופשית וטקסים מאסוניים מסבירים את הסמלים האלה כלקחים בהתנהגות: למשל, ספר "סדר העבודה בדרגת תלמיד־בונה־חופשי" של הלשכה הגדולה למדינת ישראל מסביר אותם כך: "המזווית תכוון את פעולותינו, והמחוגה תתווה תחום ליחסינו עם בני־האדם בכלל ועם אחינו הבונים החופשיים בפרט". 
עם זאת, מכיוון שהבנייה החופשית אינה דוגמטית, אין פרשנות מוסכמת לסמלים האלה (או לכל סמל מאסוני אחר), שמשמש את כלל הבנייה החופשית.

עם האות G

בארצות דוברות אנגלית הזווית הישרה והמחוגה מוצגות לעיתים קרובות עם האות G במרכז. האות מתפרשת בתור סמל למילים שונות באזורים שונים. הפרשנויות הנפוצות ביותר: "G" מייצגת את אלוהים (God) ומזכירה לבונים החופשיים שאלוהים נמצא במרכז של הבנייה החופשית. בהקשר הזה היא יכול לסמל גם את האדריכל הגדול של היקום (The Great Architect of the Universe), רמז לאלוהים. בהקשר אחר, האות מייצגת גאומטריה (Geometry), שמתוארת בתור "האצילה שבמדעים" ו"היסוד שעליו מוקם מוקם מבנה־העל של הבנייה החופשית".
Java Servlet

Servlet (סֶרְוְלֶט; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: שָׁרָתִית) היא טכנולוגיית צד-שרת מבוססת Java, המהווה את אחד מממשקי תכנות היישומים של Java Enterprise Edition. המפרט של Java Servlet מגדיר את האופן בו רכיב תוכנה הכתוב בשפת ג'אווה ורץ בצד השרת, יכול להגיב לבקשות המגיעות מצד הלקוח (לדוגמה, בקשות HTTP מסוג GET ו-POST). סרוולטים הם מחלקות Java, אשר עקרונית יכולות לתקשר על גבי כל פרוטוקול שרת–לקוח, אבל השימוש הנפוץ ביותר ב-Servlets הוא עם פרוטוקול ה-HTTP. לפיכך, המילה "Servlet" לבדה בדרך כלל משמשת בהקשר ל-"HTTP Servlet". סרוולט הוא אובייקט המקבל בקשה (request) ויוצר תגובה (response) על סמך אותה בקשה.
Servlets רצים על גבי שרת HTTP והם מהווים את המקבילה של ג'אווה לטכנולוגיות אחרות לתוכן ווב דינמי, כדוגמת PHP ו-ASP.NET. בדרך כלל, התוכן שנוצר על ידי Servlets הם דפי HTML, אבל אלה יכולים להיות גם נתונים בצורות אחרות, כמו JSON ,XML, ועוד. Servlets יכולים לשמור מידע אודות המצב (state) בתוך משתני session, על פני טרנזקציות שרת רבות, על ידי שימוש ב-cookies או ב-URL rewriting.
כדי לפרוס Servlet, נדרש שימוש ב-Web container (נקרא גם Servlet container) - רכיב בשרת HTTP המשמש לאינטראקציה עם ה-Servlets. רכיב זה אחראי על ניהול מחזור החיים של servlets, ממפה בין כתובת URL ל-Servlet ספציפי, ומוודא שהבקשה הנכנסת ב-URL היא בעלת הרשאות גישה מתאימות. ממשק תכנות היישומים Servlet המוכל ב-package בשם javax.servlet, מגדיר את האינטראקציות המצופות בין web container ל-servlet.
סרוולטים ניתנים ליצירה באופן אוטומטי מתוך (JavaServer Pages (JSP, על ידי ה-JavaServer Pages compiler. ההבדל בין Servlets ל-JSP הוא בכך שב-Servlets משבצים קוד HTML בתוך קוד Java, ואילו ב-JSP זה הפוך, שם קוד Java משובץ בתוך קוד HTML.
אף על פי שהשימוש הישיר ב-Servlets לצורך יצירת קוד HTML הפך לנדיר, תשתית התוכנה JavaServer Faces שהיא high-level יותר לעומת Servlets ומשמשת ליצירת יישומי רשת על פי מודל ה-MVC, עדיין משתמשת מפורשות בטכנולוגיית ה-Servlet לצורך טיפול שהוא יותר low-level בבקשות ותגובות. צורת שימוש ישנה יותר ב-Servlets, היא בצימוד לשימוש ב-JSP בתבנית הנקראת Model 2, שגם היא סוג של תבנית העיצוב MVC.
מוגדר היטב

במתמטיקה, הביטוי מוגדר היטב מתאר את האופן שבו בנויה הגדרה מתמטית – העשויה להיות בנויה כראוי, ולתאר את מה שהיא מתיימרת לתאר, או להיות רק מראית-עין של הגדרה שכתובה על-פי כללי התחביר המתמטיים, אך אינה מגדירה בפועל דבר. 
בדרך כלל, הגדרה מתמטית מתייחסת ישירות לעצם המוגדר, ואינה טעונה בדיקה. למשל, "במספרים השלמים, ה'עוקב' של x הוא המספר x+1": מכיוון שבמערכת המספרים השלמים ניתן לחבר, הערך של x+1 מוגדר באופן חד-משמעי. עם זאת, ישנם מצבים שבהם ההגדרה מסתמכת על הנחות סמויות, שאותן יש לוודא על-מנת שההגדרה תהיה תקפה. ישנם כמה מצבים שכיחים, שבהם יש להשקיע מאמץ מסוים כדי להראות שהעצם שאותו רוצים להגדיר אכן מוגדר היטב.

תכונות של אובייקט

"אם G חבורה, יהי  האוטומורפיזם המוגדר לפי ". לכל איבר , האיבר ההפוך  קיים; אבל הנוסחה הזו עדיין אינה הופכת את  לאוטומורפיזם, אף על פי שההגדרה טוענת שזה האובייקט שהתקבל (ואכן,  אינו בהכרח אוטומורפיזם). במקרה כזה, אפשר לומר " מוגדר היטב משום ש- G חבורה אבלית" (תכונת האבליות של G אכן מבטיחה שהפונקציה תהיה אוטומורפיזם).

הנחת קיום סמויה

"עבור מספר שלם , נגדיר את 'המחצית השלמה' של  להיות המספר השלם , המקיים ". מובן שלא תמיד קיים מספר שלם כזה, ולכן ההגדרה פגומה. כך גם ההגדרה "ה'שומר' של מספר שלם  הוא המספר השלם הגדול ביותר שסכום ספרותיו, ועוד מספר ספרותיו, שווה ל-" – אמנם קיים מספר כזה, אבל טענה זו אינה כה מובנת מאליה; לכן, יש לבדוק שה"שומר" הוגדר היטב.
פרדריקה מבאדן

ביוגרפיה

פרדריקה נולדה ב-12 במרץ 1781 בקרלסרוהה, לקרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ולאמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. פרדריקה קיבלה חינוך רדוד, ובנוסף היא חלתה בשיגרון בהיותה בת שנתיים, מה שהותיר אותה חלשה וחולנית. בשנת 1792 נסעה פרדריקה עם אחותה לואיזה מבאדן לרוסיה, שם התחתנה לבסוף לואיזה עם אלכסנדר פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ב-31 באוקטובר 1797 התחתנה פרדריקה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, לאחר שהוא לא הסכים להתחתן עם לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין ואלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. נראה היה שנישואין אלו יגרמו למלחמה נגד רוסיה, אך השנאה הפנאטית המשותפת של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, ושל גוסטב אדולף כלפי הרפובליקה הצרפתית, הובילה לכריתת ברית בין השניים. בתחילה היו הנישואים כושלים, בין השאר בשל חוסר ניסיונם והקושי להיקשר רגשית שהיה לגוסטב אדולף, אולם לאחר לידת בנם הבכור גוסטב, נסיך ואסה בשנת 1799 השתפרו היחסים ביניהם, והם חיו חיי משפחה שקטים והרמוניים. בשנת 1801 ביקר אותה אביה קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן יחד עם אחיה קרל, ובחזרתם לגרמניה נהרג אביה בהתהפכות מרכבתו.
בשנת 1805 יצא גוסטב אדולף לגרמניה, להשתתף במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית, ופרדריקה לקחה את הפרידה ממנו בצורה קשה. בשנת 1807 הצטרפה פרדריקה לבעלה במלמו, ואף אירחה את אחותה מריה, נסיכת באדן שברחה מדוכסות בראונשווייג מפני נפוליאון.
בשנת 1809 הודח בעלה מתפקידו, לטובת דודו קרל השלושה עשר, מלך שוודיה, וכל המשפחה הושמה במעצר בית. לאחר תקופה קצרה שוחררו בני המשפחה, ולאחר שלא הורשו להגר לבריטניה, הם התיישבו בדוכסות הגדולה של באדן. עד מהרה התדרדרו היחסים בין פרדריקה ובעלה, ובשנת 1812 הם התגרשו, והילדים נשלחו להיות תחת חסותו של דודם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. פרדריקה בילתה את עיקר זמנה בבאדן ובשווייץ, אולם טיילה רבות בגרמניה, איטליה ושווייץ. בשנת 1819 התחתנה בתה סופיה, נסיכת שוודיה עם לאופולד, נסיך באדן, וב-25 בספטמבר 1826 מתה פרדריקה בלוזאן שבשווייץ.
ישיבת קלצק (ארץ ישראל)

ישיבת קלצק פרדס חנה - רחובות, הייתה ישיבה שהוקמה על ידי הרב צבי יהודה מלצר, על שם ישיבת קלצק בליטא, שהוקמה על ידי אביו הרב איסר זלמן מלצר, ובראשה עמד גיסו הרב אהרן קוטלר. 
הישיבה פעלה בין השנים תש"א - תשי"ז, אז התאחדה עם ישיבת הדרום.

הקמת הישיבה בפרדס חנה

הרב צבי יהודה פתח את הישיבה כסניף של ישיבת קלצק בליטא. הרב אהרן קוטלר סייע לו בהקמת הישיבה והבטיח סיוע חודשי, אך עד הקמת הישיבה, בשנת תש"א, חרבה ישיבת קלצק בליטא.
הקבוצה הראשונה של הבחורים הייתה של שלושים בחורים, בעיקר מישיבת חברון, בהם הרב שניאור קוטלר והרב דב יפה. בין צוות הישיבה היה הרב זבולון גרז שהתגורר בחדרה והרב יואל קלופט ששהה כל השבוע בישיבה, וחזר לירושלים רק לשבת. הרב שניאור קוטלר מסר שיעורים בישיבה בעודו בחור. 
הישיבה הוקמה בבית הכנסת של המושבה פרדס חנה, כשחדרי השיעורים וחדר האוכל היו בחדרים הסמוכים לבית הכנסת. לאחר תקופה, כשראה שבני המושבה אינם שולחים את בניהם לישיבה, פתח הרב מלצר את מדרשיית נעם.

מעבר הישיבה לרחובות

בשנת תש"ז, מונה הרב מלצר לרבה של רחובות, במקום חותנו הרב צבי שטיינמן. הוא העביר את הישיבה לרחובות, כשיחד עמו עברו גם הרב קלופט והרב גרז אותם מינה גם לרבני שכונות בעיר. הישיבה שכנה בבית הכנסת הגדול של רחובות ברחוב בנימין, ומול בית הכנסת, במבנה ארעי, היה חדר השיעורים. מעבר לכביש היה חדר האוכל ומגורי התלמידים, במבנים ששמשו קודם לכן כאורוות של הצבא הבריטי, שעמדו סמוך למקום בו ניצב כיום בית שפירא.
עם פרוץ מלחמת העצמאות הצטרפו התלמידים לכוחות הלוחמים והישיבה התפרקה. לאחר קום המדינה הוקמה הישיבה מחדש.
באותה תקופה הביא את בן דודתו, הרב שך, לכהן כר"מ בישיבה. הרב שך נשאר כל השבוע בישיבה, ולשבתות חזר לירושלים. לאחר מעברו של הרב שך לישיבת פוניבז' בשנת תשי"ב, מילא את מקומו הרב יצחק קוליץ. בנוסף כיהן בישיבה הרב אלימלך בר שאול, עמו הגיעו מספר תלמידים מישיבת חברון, אשר כונו ה"עבריתניקים", בשל רצונם לשמוע שיעורים בעברית. בנוסף כיהנו בישיבה הרב מאיר צבי ברגמן, ראש ישיבת רשב"י וחתנו של הרב שך והרב משה שמעון וינטרוב.
בשנת תשי"ד הקים הרב מלצר את ישיבת הדרום, לבחורים ממשפחות פחות אדוקות. הישיבה הוקמה לצד ישיבת קלצק. בשנת תשי"ז בנה מבנה לישיבת הדרום, סמוך לביתו של חיים ויצמן. בתקופה זו התאחדו שתי הישיבות. חלק מצוות הישיבה, בהם הרב ברגמן, המשיכו ללמד בישיבת הדרום.
FXO

FXO הם ראשי תיבות באנגלית של Foreign Exchange Office. זהו התקן הממלא תפקיד של טלפון המתחבר לרשת הטלפון הציבורית (PSTN). בדומה לטלפון רגיל, הוא אחראי ליצירת חיווי on-hook ("שפופרת מונחת") ו־off-hook ("שפופרת מורמת"). 
דוגמאות להתקני FXO הם טלפונים אנלוגיים, מודמים (אנלוגיים, להבדיל ממודמי ADSL או מודמי כבלים) ופקסים. כמו כן ישנם כרטיסי FXO עבור מחשבים אשר מאפשרים לתוכנה להתחבר לרשת הטלפוניה. לדוגמה, התקן שמחבר שירות VOIP לרשת הטלפון.
מול התקן FXO נמצא התקן FXS, בדרך כלל של מרכזיית הטלפון.
זמירות ופיוטים לשבת

זמירות ופיוטים לשבת הם טקסטים פיוטיים ששרים בעדות אשכנז במהלך סעודות שבת, ובעדות ספרד גם בבית הכנסת לפני תחילת התפילה ולעיתים במהלכה. ברובם חוברו הזמירות והפיוטים בין המאות ה-14 וה-17, אם כי פיוטים רבים חוברו גם לאחר מכן, ועד ימינו.
מטרת הזמירות הוא להנעים את ארוחות השבת, לייחד אותן מארוחות בימי החול ולהזכיר על השולחן דברי תורה. המקור למנהג זמירות שבת נמצא כבר בתלמוד הבבלי (מגילה יב ע"ב), בספר הזוהר ובדברי רבי יהודה החסיד.
"זמירון" הוא חוברת קטנה ובה כל הסדר הטקסי של השבת, הכולל את הקידושים השונים, ההבדלה, ברכת המזון ואת הזמירות השונות המתחלקות לערב שבת, לסעודת יום השבת, לסעודה שלישית ולמוצאי השבת.
הנושאים העיקריים בזמירות הם הלל ושבח לאל שנתן יום מנוחה, וגדלות השבת ומעלתה. בכמה מהזמירות למוצאי שבת מוזכר אליהו הנביא, שעל פי אמונת המסורת יושב במוצאי שבת תחת עץ החיים ומונה את זכויותיהם של ישראל, כתיקון על קטרוגו בזמן שהיה עלי אדמות.
בחלק מהזמירות חתומים באקרוסטיכון שמות מחבריהם במילים הראשונות של כל בית או שורה.

מהדורות ופירושים

ברבות השנים, ניצלו מחברים רבים את הפופולריות של הזמירונים וספרי הפיוטים, כדי להפיץ את חידושיהם ופירושיהם. כך התפתחה ספרות ענפה של מהדורות רבות של זמירות שבת, עם הוספות כמו פרקי לימוד ייחודיים לזמני סעודות השבת, פנינים והוספות, ואף פיוטים עצמאיים מחודשים לשבתות ומועדים.

קריאה נוספת

זמירות לשבת וברכת המזון ע"פ כתבי יד ודפוסים ישנים, בעריכת י.י. ינקלביץ, תשע"ב.  מהדורה זו מנסה לברר את הנוסח הנכון על פי כתבי יד ודפוסים שונים.
בליינד למון ג'פרסון

קורות חייו

ג'פרסון נולד עיוור בחווה חקלאית טקסס, בה היו הוריו אריסים. בראשית שנות העשרה של המאה ה-20 החל נודד עם גיטרה באזור דאלאס, תוך שהוא מנגן בקרנות רחוב ולפני מספרות. קולו המיוחד, הגבוה מאד, וסגנון הליווי העצמי הייחודי שלו בגיטרה (פינגר סטייל) בו אגודל יד ימין מפיק באס קצבי ומשתנה, בעוד יתר האצבעות פורטות אקורדים ומלודיה, משכו תשומת לב. בדאלאס פגש בזמרים לדבלי, לייטנינג הופקינס וטי-בון ווקר, שתמורת שיעורי גיטרה שימש לו כנער-נחייה. מרכזיותה של הגיטרה ושילוב הנגינה עם השירה יצרו את הסגנון שנקרא מאוחר יותר "טקסס בלוז". 
בינואר 1926 עבר לשיקגו ושם הקליט בחברת פרמאונט רקורדס. תקליטו הראשון כלל שני שירי גוספל ("I Want to be like Jesus in my Heart" ו-"All I Want is that Pure Religion") תחת השם דיקן אל. ג'יי. בייטס (Deacon L. J. Bates). התקליט הבא, ממרץ אותה שנה היה כבר תקליט בלוז שכלל את השירים "Booster Blues" ו-"Dry Southern Blues" והפך ללהיט. עד הקלטה זו הייתה מוזיקת הבלוז נחלתן של זמרות כמא רייני, שרה מרטין, ביג מאמא ת'ורנטון ובסי סמית' וזמרים-גברים לא זכו להצלחה (גם קולו של ג'פרסון לא היה קול גברי).
עד מותו הקליט ג'פרסון עבור פרמאונט למעלה מ-100 שירים.

השיר "Match Box Blues"

שירו "Match Box Blues" הוא בלוז 12 תיבות שהוקלט ב-1927. בשנת 1955 ביסס קארל פרקינס על לחן זה שיר רוקבילי והקליט אותו מבלי לתת מזכה (קרדיט) לג'פרסון. ב-1961 החלה להקת הביטלס בראשות ג'ון לנון ופיט בסט לנגן גירסת כיסוי לשיר זה בהופעותיה בהמבורג. השיר נבחר על ידי היכל התהילה של הרוק אנד רול לאחד מ-500 השירים שהשפיעו על הרוק אנד רול.
שועי העיר קאלה

שועי העיר קאלה (בצרפתית: Les Bourgeois de Calais) הוא אחד הפסלים המפורסמים ביותר של אוגוסט רודן. הפסל הושלם בשנת 1888 ומתאר את כניעת העיר קאלה בשנת 1347 לאדוארד השלישי לאחר מצור שנמשך למעלה משנה במהלך מלחמת מאה השנים.
אדוארד השלישי הציע לא להרוס את העיר אם ששת החשובים בנכבדי העיר יגיעו כשחבלים לצווארם, ויתנו לו את מפתחות העיר ואת חייהם. שישה מאנשי העיר הגיעו אל אדוארד השלישי במחשבה שהם יוצאו להורג, אבל לאחר שכנוע רב מצד מלכת אנגליה פיליפה מאנו, הסכים אדוארד השלישי לא להוציאם להורג. הפסל מציג את אופייה השונה של כל אחת משש הדמויות.
בשנת 1880 הציע ראש עיריית קאלה להקים את הפסל בכיכר העיר. ההצעה של רודן הייתה שנויה במחלוקת, משהציגה את שועי העיר (הבורגנים) לא כ"גיבורים" אלא כאנשים שבורים וכואבים. הפסל היה חדשני בכך שהציג את האנשים בגובה פני הצופים, ולא גבוה על כן נישא (אף שעד שנת 1924, ובניגוד להנחיותיו של רודן, הוצג הפסל על כן גבוה). הפסל המקורי נמצא בקאלה.

פסלים ברחבי העולם

על פי חוק צרפתי הותרה יצירתם של לא יותר מ-12 העתקים. העתקים אלו נמצאים בגני מגדל ויקטוריה בלונדון, במוזיאון רודן בפריז, בהמוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו, במוזיאון ני קרלסברג גליפטוטק בקופנהגן, במוזיאון רודן בפילדלפיה, באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, במוזיאון המטרופוליטן ובמוזיאון ברוקלין בניו יורק ובגני מוזיאון הירשהורן בוושינגטון, וכן במוזיאון ישראל בירושלים.