google/wiki40b huggingface dataset:
הנדסה אזרחית

הנדסה אזרחית הוא תחום רחב של ההנדסה העוסק בתכנון, בתכן ובביצוע של מבנים ומערכות לצורכי התעשייה, הציבור והפרט.

המשימות האופייניות שהמהנדסים האזרחיים עוסקים בהן בעבודתם ההנדסית, כוללות מבנים ובניינים רבי קומות, מבני דיור ותעשייה, דרכים, שדות תעופה, נמלים, מתקני אנרגיה, גשרים, סכרים, ניצול משאבי מים, הידרולוגיה ומבנים הידרולוגיים, כבישים ומחלפים, אספקת מים וביוב והיבטים של ניהול הבנייה.
המושג הנדסה אזרחית הוא מושג עתיק שבא להבדיל בין ההנדסה הצבאית שעסקה בפיתוח ובנייה של ביצורים ואמצעי לחימה משוכללים להנדסה שעוסקת במטרות אזרחיות.

לימודי הנדסה אזרחית בישראל

תחומי ההנדסה השונים נלמדים במוסדות אקדמאים לרוב במשך ארבע שנים.
בישראל ניתן ללמוד תואר B.Sc בהנדסה אזרחית באוניברסיטת בן-גוריון, באוניברסיטת אריאל שבשומרון, במכללה להנדסה ע"ש סמי שמעון ובפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון (זוהי הפקולטה הוותיקה ביותר במוסד, הפועלת משנת 1924).
אריקה ג'ונג

קריירה

ג'ונג היא בוגרת מחזור 1963 של ברנארד קולג', בעלת תואר שני (1965) בספרות אנגלית של המאה ה-18 מאוניברסיטת קולומביה. ג'ונג ידועה בעיקר ברומן הראשון שלה "פחד גבהים"       (1973), שיצר סנסציה בגלל הטיפול הגלוי שלה בעולם הנסתר של הנשים. אף על פי שהוא מכיל אלמנטים מיניים רבים, הספר הוא בעיקר דין וחשבון של איזדורה ווינג, משוררת פמיניסטית נועזת בסוף שנות העשרים שלה שמחפשת דרך להתגבר על מוסכמות חברתיות כובלות ולהיות חופשיה לממש את תשוקותיה. הספר מכיל אלמנטים פסיכולוגיים והומוריסטיים רבים, כמו גם התייחסויות תרבותיות וספרותיות עשירות. דמותה של ג'ונג מעלה קונפליקטים רבים המתעוררים בקרב נשים בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 באמריקה. היא עוסקת בנשיות, באהבה, בחיפוש אחר חירות ומטרה, יהדות והגשמה עצמית. סאגת ההגשמה עצמית של איזדורה ווינג נמשכת בשני רומנים נוספים: "איך להציל את חייך במו ידייך" (1977) ו"מצנחים ונשיקות" (1984).

חיים אישיים

ג'ונג נישאה ארבע פעמים. סיפורם של שני הנישואין הראשונים שלה לאהובה מימי הקולג' מייקל וורתמן, ולאלן ג'ונג, פסיכיאטר אמריקני סיני, משתקפים בספרה 'פחד גבהים'. ג'ונג נישאה בשלישית לג'ונתן פאסט, סופר ומחנך לעבודה סוציאלית ובנו של הסופר הווארד פאסט. נישואין אלה תוארו בספרה של ג'ונג "איך להציל את חייך במו ידייך" ובספרה "מצנחים ונשיקות".
לג'ונג יש בת מנישואיה לג'ונתן פאסט, הסופרת מולי ג'ונג-פסט. כיום ג'ונג נשואה לקנת דייוויד בורוז, תובע מניו יורק. בין השנים 1966-1969 התגוררה ג'ונג עם בעלה השני בבסיס צבאי       בהיידלברג, גרמניה. היא נהגה לבקר תדיר בוונציה, וכתבה על העיר ברומן "בתו של שיילוק".
בשנת 2007, נרכש הארכיון הספרותי של ג'ונג על ידי אוניברסיטת קולומביה בניו יורק. 
ג'ונג מוזכרת בשירו של בוב דילן Highland משנת 1997. 
הראפר פול פול ברמן הזכיר ברצועה המוסיקלית N.O.W אישה שמאלנית צעירה שנושאת כרך בדיוני שנכתב כביכול על ידי אריקה ג'ונג וכותרתו "הטעות של אמריקה". 
ג'ונג תומכת בזכויות שוות ל-להט"ב ובעד לגליזציה של נישואים של בני אותו המין. לטענתה, "נישואים חד-מיניים הם ברכה, לא קללה. זה בהחלט מקדם יציבות ומשפחה. וזה בהחלט טוב לילדים."
סמל אפגניסטן

סמל אפגניסטן הוא החותם הרשמי של המדינה המורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה.
במרכז הסמל ניצבת תמונה של מסגד עם אריג תפילה ומיחרב אשר פונה לכיוון מכה. משני צידי המסגד מתנוססים דגלים אשר מייצגים את דגלי אפגניסטן. לצידי הסמל ישנם שני זרי פרחים ובתחתית הסמל ישנה כרזה עליה כתוב בערבית שמה של המדינה.
בגלגול האחרון שלו, נוסף לסמל הכיתוב "שהאדה" בשפה הערבית, והוא מופיע בראש הסמל.
סמל אפגניסטן הופיע במספר דגלי אפגניסטן לאורך ההיסטוריה של המדינה. הדגל הכי ניכר הוא הדגל בתקופת שלטון הקומוניסטים מאוקטובר 1979 ועד אפריל 1980, שהיה דגל אדום כאשר בצידו השמאלי העליון הופיע סמל אפגניסטן. וכן בדגל אפגניסטן תחת שלטון הטאליבן במהלך שנות התשעים.
סיפור מסגרת

סיפור מסגרת הוא מרכיב מהעלילה ביצירות ספרותיות. הוא נותן מידע נוסף על חלקי העלילה האחרים, וחסר משמעות בלעדיהם. אך חלקי העלילה האחרים עשויים להיות משמעותיים בלעדיו ולהיתפס כיצירות אמנות שלמות.
סיפור המסגרת מופיע, בדרך כלל, בתחילת ובסוף כל קטע סיפורת אחר – דהיינו אם יש סיפור מרכזי אחד, הוא יופיע בתחילתו ובסופו, ואם יש סיפורים מרכזיים עצמאיים אחדים, הוא ישמש גם כקטעי קישור ביניהם. אולם הדבר אינו חייב להיות כך. סיפור המסגרת יכול להופיע רק בתחילת או רק בסוף היצירה ואפילו בנקודה אחת במרכזה.
מבחינה דקדוקית, סיפור המסגרת יכול להיכתב בזמן או בגוף אחר משאר היצירה. סיפור המסגרת עשוי להיכתב בסגנון שונה ממנה ואפילו על ידי מחבר אחר או בתקופה מאוחרת יותר מהתקופה בה נכתבה עיקר היצירה. במקרה קיצוני יש סיפור בתוך סיפור - לסיפור המסגרת יש עלילה מפותחת מאוד בפני עצמה.
וסט (לבוש)

וֵסְט (בעברית: מוֹתְנִיָּיה או לְסוּטָה (מלשון חז"ל)) הוא אפודת בד חסרת־שרוולים. באופן מסורתי, הווסט נלבש מעל החולצה והעניבה ומתחת למקטורן ולמעיל, כחלק מלבוש חגיגי או רשמי לגברים. הווסט מהווה חלק מחליפת שלושה חלקים, הכוללת בנוסף לו, גם מקטורן ומכנסיים. בעבר היה  הווסט נפוץ בלבוש הגברים המערבי, אולם משנות ה-30 של המאה ה-20 פחת השימוש בו.
הווסט נרכס בחזית בטור אנכי של כפתורים, או בשני טורי כפתורים מקבילים (רכיסה כפולה). בחליפת שלושה חלקים הבד החזיתי של הווסט זהה לבד של שני חלקי החליפה האחרים, בעוד שגב הווסט יתפר מבד שונה. בעת ששעוני כיס היו נפוצים, גברים נהגו להחזיק את שעון הכיס באחד מכיסי הווסט ולהצמיד את שרשרת השעון ללולאת אחד הכפתורים; בחלק מן הווסטים נתפרת לולאה מיוחדת לשרשרת השעון.
לא נהוג לחגור חגורת מכנסיים בעת לבישת חליפת שלושה חלקים. תחת זאת, המכנסים מוחזקים בכתפות, מתחת לווסט ומעל החולצה. באנגליה נהוג שלא לרכוס את הכפתור התחתון בווסט, מנהג המיוחס לראשונה לאדוארד השביעי עוד בעת שהיה נסיך ויילס, שעשה זאת מאילוצי גזרתו.

מקור השם וסט

מקור המילה וסט Vest באנגלית, הינו מן המנהג שהיה לצייד גבר צעיר בבגד מכובד, לפני שהוא יצא 'לעשות הון'. באיטלקית של המאה ה-13 Investire משמעותו  להכניס כסף במשהו בכוונה להרויח מכך. כך נוצרה המילה To invest =להשקיע.
אלישע שוחט

ביוגרפיה

אלישע שוחט נולד בכפר סבא. מגיל צעיר, בהיותו אוהד קבוצת הכדורגל של הפועל רמת גן, החל לאסוף חומר ולתעד את הספורט הישראלי בכתב יד.
הוא עבד כעיתונאי ב"חדשות" ו"עולם הספורט", וכתב לירחונים ולכתבי עת שונים ובהם, "כדורסל" "עולם הריצה" ו"להיטון" ובאתרי אינטרנט רבים ובהם "וואלה", "ספסל", "המכתש" ועוד.
בשנת 2006 הוציא לאור את ספרו הראשון, "100 שנות כדורגל 2006-1906" על תולדות הכדורגל בישראל. הספר הוגדר על ידי בעלי מקצוע וחובבי ספורט כ"תנ"ך של הכדורגל הישראלי".
בשנת 2018 יצא לאור ספרו השני, "ספר הכדורסל הישראלי", הסוקר את הכדורסל בישראל משנות ה-20 של המאה ה-20 עד לשנת 2018. הוא נפטר בטרם הספיק להשלים את מלאכת הכתיבה, ובניו, עוז ועומר, בשיתוף עם מנהלת ליגת העל בכדורסל השלימו את מלאכת הכתיבה, והוציאו את הספר כ-4 שנים לאחר פטירתו.
שוחט עזר לרבים מהעוסקים בענף הספורט בישראל ובתקשורת הספורט בישראל לקבל נתונים סטטיסטים, וסייע למועדונים רבים לקבל חומר היסטורי נדיר על ימי הבראשית שלהם.
לאחר פטירתו של שוחט, תרמה משפחתו את מפעל חייו, אוסף עצום של מידע בנושאי ספורט, לארכיון ע"ש צבי נשרי במכון וינגייט. האוסף כולל ספרים, עיתונים, רשימות, כתבות, מאמרים ועוד.
שוחט היה בעל תואר ראשון במדעי הרוח והחברה. היה נשוי ואב לשניים.
ברית החייל

ברית החייל היה איגוד ברוח התנועה הרוויזיוניסטית, של חיילים משוחררים יהודים, אשר פעל בשנות ה-30 של המאה ה-20, באירופה ובארץ ישראל.

הקמתה ופעולותיה

האיגוד נוסד בעיר ראדום שבפולין בשנת 1932. בראש הברית עמד זאב ז'בוטינסקי, שקיים תכתובת ענפה עם מפקדתה. עקרונות החינוך וההתנהגות של חברי ברית החייל כללו משמעת, צבאיות, טקסיות, הדר ונאמנות. חזון הברית היה הקמת מדינה עברית משתי גדות הירדן. וחבריה ערכו פעולות הסברה בקרב יהדות פולין. חוקת "ברית החייל" הייתה נושא לדיונים ובעלת חשיבות רבה לתפיסתם של חברי והנהגת התנועה הרוויזיוניסטית.
רוב אנשי "ברית החייל" היו חיילים ומפקדים לשעבר בצבא הפולני, בסביבות שנות השלושים לחייהם בעת הקמתה. חלקם היו חניכי תנועת בית"ר. עם זאת לא ראתה תנועת בית"ר ב"ברית החייל" מסגרת-המשך לחבריה, אלא בברית הציונים הרוויזיוניסטים (צה"ר). שנה לאחר הקמתה כללה "ברית החייל" למעלה מ-30 סניפים ונבחרה לה מפקדה. באוקטובר 1932, בוועידה הארצית של הברית, אושרו עקרונותיה של הציונות הרוויזיוניסטית. בסוף 1934 הוקמו סניפים של "ברית החייל" בשמונה ארצות אחרות באירופה. בתחילת 1935 החל יישום תוכנית להקמת בתי ספר להכשרה צבאית. הברית קיימה קשרים עם הצבא הפולני, ופעלה באישורו ובאישור משרד הפנים הפולני. אנשי "ברית החייל" העבירו הכשרות צבאיות ואימונים לחברי בית"ר.
ב-1937 התרחבו שורות האיגוד בפולין. דוד קרול, שהיה קצין מילואים בצבא פולין, היה ממנהליה המרכזיים אותה עת. מפקדה הראשי היה מירון שסקין. סניפים מרכזיים הוקמו בערים ורשה, ביאליסטוק ולובלין. בסניפים רבים פעלו גם אנשי אקדמיה ונכבדי קהילה, שראו זכות לעבוד יחד במסגרת אחת עם "אנשי העם".
ערב מלחמת העולם השנייה היו בשורות ברית החייל 25,000 חברים. בגטו ורשה היו אנשי הברית מרכיב באיגוד הצבאי היהודי. בתקופת השואה נספו רוב חברי הברית באירופה.

בארץ ישראל

רבים מחברי "ברית החייל" וחניכיה עלו לארץ ישראל, ועל פי חוק יכלו לקחת עמם נשק שהיה בבעלותם. עם בואם לארץ ישראל הם היו לעתודות לוחמים של מחתרת האצ"ל.
משנת 1936 היו כמה מאות חברים בסניף "ברית החייל" בארץ ישראל. ב-1937 הוקם סניף מרכזי לברית בתל אביב, שקיים קשרים עם סניפי וחברי הברית ברחבי העולם. רבים מאנשי "ברית החייל" נשלחו לשרת כשוטרים ונוטרים. קבוצה של נשים ארגנה הכשרת "עזרה ראשונה". מפקדי ברית החייל בארץ ישראל היו משה רוזנברג ומנחם ארבר, שגם היו מפקדים בבית"ר.
אוסף גדול, הכולל תעודות ומסמכים רבים על "ברית החייל", פעילותה וחבריה, נמצא בארכיון מכון ז'בוטינסקי בישראל.
היפריון (ירח)

גילוי ושם

היפריון התגלה על ידי צוות האסטרונומים ויליאם בונד וג'ורג' בונד (אב ובנו) ב-16 בספטמבר 1848, ובמקביל באופן בלתי תלוי על ידי ויליאם לאסל ב-18 בספטמבר 1848 שנתן לירח את שמו. לאסל קיבל את הצעתו של האסטרונום ג'ון הרשל אשר נתן את השמות לשבעת ירחי שבתאי שהתגלו קודם לכן, לפי המיתולוגיה היוונית. ולכן לאסל קרא לירח אחר היפריון, אחד מהטיטאנים, במיתולוגיה היוונית.

מאפייני מסלול

היפריון שונה באופיו משאר הירחים בכך שמסלולו בעל אקסצנטריות גבוהה, תצורתו אינה כדורית והוא נמצא בתהודה מסלולית של 3:4 עם הירח טיטאן. כלומר, כאשר טיטאן מסיים ארבע הקפות סביב שבתאי, היפריון מסיים בדיוק שלוש הקפות. תצורת הסיבוב של הירח היא כאוטית, כלומר ללא סדר קבוע או צפוי מראש. היפריון, יחד עם הידרה וניקס הוא אחד מהירחים הבודדים במערכת השמש אשר אין לו סיבוב קבוע.

מחקר

החללית קאסיני ביצעה מספר יעפים ליד היפריון. הראשון היה ממרחק של 505 ק"מ, ב-26 בספטמבר 2005. שני יעפים נוספים בוצעו ממרחק של 58,000 ק"מ, באוגוסט וספטמבר 2011. היעף האחרון בוצע ב-31 במאי 2015 ממרחק של כ-34,000 ק"מ.
יוהאן לבנטל

חייו

לבנטל נולד בבודפשט, בן לסוחר יהודי. הוא רכש את השכלתו בגימנסיה באותה עיר. בשנת 1846 ניצח בדו-קרב מול קרל המפה בווינה +5 -4. קיבל מינוי אזרחי באַדְמִינִיסְטְרַצְיָה של לאיוש קושוט בשנת 1848.
לאחר התבוסה לאוסטריה ורוסיה, ונפילתו של קושוט, הוגלה לבנטל מהונגריה, והיגר לארצות הברית בשנת 1849; משם עבר בשנת 1851 ללונדון, שם השתקע לצמיתות.
בתחרות השחמט במנצ'סטר, בשנת 1857, ניצח לבנטל את אדולף אנדרסן וזכה במקום הראשון.
בשנת 1850, כשפול מורפי היה בן 12, ביקר לבנטל בניו אורלינס. לבנטל היה שחקן מקצועני חזק שלעיתים קרובות הביס שחקנים צעירים ומוכשרים. הוא התייחס למשחק מול מורפי כבזבוז זמן, והסכים לשחק רק מתוך רצון טוב ומחווה כלפי אביו של מורפי, השופט המכובד. כאשר מורפי הגיע למשחק, ליטף אותו לבנטל על ראשו כמחווה אבהית. לאחר המסע ה-12 הבין לבנטל כי הוא ניצב בפני שחקן חזק. בכל פעם שמורפי הניע את הכלים בצורה טובה, גבותיו של לבנטל הורמו מעלה באופן שארנסט מורפי תיאר כ"קומי". לבנטל שיחק שלושה משחקים מול מורפי במהלך שהותו בניו אורליאנס, והפסיד בשלושתם.
עם בואו של מורפי ללונדון, בשנת 1858, היה לבנטל אחד האמנים הראשונים שהתמודדו עם מורפי. מורפי ניצח +9 -3 =2 (תשעה ניצחונות, שלושה הפסדים, שתי תוצאות תיקו). "אני משוכנע שנוצחתי על ידי כח עליון" אמר לבנטל לאחר הדו-קרב. מורפי ידע שמקור ההכנסה היחיד של לבנטל הוא השחמט, ומשום שלא רצה שייחשב שחקן מקצועני כמו לבנטל, לאחר שהרוויח סך של 100 לירות שטרלינג בדו-קרב ביניהם, נתן מורפי ללבנטל רהיטים בשווי 120 לירות שטרלינג כמתנה לביתו החדש. ימים אחדים לאחר שנוצח על ידי מורפי זכה לבנטל להישגו הגדול ביותר: הוא ניצח בתחרות האיגוד האנגלי לשחמט שהתקיימה בבירמינגהם באוגוסט 1858.
הפרס הכספי היה 63 לירות שטרלינג.
בשנת 1860 ניצל לבנטל את הפופולריות הרבה של מורפי ופרסם ספר שכלל אוסף של משחקיו של מורפי, כולל ניתוחים והערות ביקורתיות. על פי הביוגרף של מורפי דוד לוסון, מורפי היה ידידותי ללבנטל והסכים לחתום על החומר שבספר; הקוראים סברו כי הספר נכתב על ידי מורפי למרות שלא כך היה הדבר. בקובץ הסרוק שנמצא בקישורים החיצוניים מופיע שמו של לבנטל בבירור.
במשך זמן מה שימש לבנטל כמזכיר מועדון השחמט סט. ג'ורג' בלונדון. הוא לימד שחמט והמציא את לוח ההדגמה הראשון. בשנת 1862 סייע לארגן תחרות בינלאומית ואף פרסם את ספר התחרות. שימש כעורך של מספר בטאונים ובהם "מגזין שחקני השחמט" בין השנים 1863-67.
בשנות השישים לחייו חלה לבנטל ולא היה מסוגל להמשיך להתפרנס. לורד רנדולף צ'רצ'יל ורבים אחרים תרמו כסף לקרן גמילות חסדים כדי לסייע ללבנטל. בהשפעת שחמטאי בשם וארד המיר לבנטל את דתו לנצרות קתולית. לבנטל מת בגיל 66 ליד הסטינגס.
מקס כריסטיאנסן

קריירת מועדונים

כריסטיאנסן נולד בעיר פלנסבורג שבמדינת שלזוויג הולשטיין שבגרמניה, ובנעוריו שיחק במועדונים במדינה זו, שהבכיר שבהם היה הולשטיין קיל. בשנת 2011 החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצת הנוער של האנזה רוסטוק. במרץ 2014, עת היה בן 17, החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצה הבכירה של המועדון ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית, וערך את הבכורה במשחק ליגה מול שטוטגרטר קיקרס. כריסטיאנסן הציג יכולת טובה בעקביות ועניין קבוצות מליגות גבוהות יותר.
בפגרת החורף של עונת 2014/15 נמכר כריסטיאנסן מהנזה רוסטוק, שסבלה מקשיים כלכליים, לאינגולשטאט 04, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, והתמודדה על עלייה לבונדסליגה. כריסטיאנסן ערך ארבע הופעות באינגולשטאט עד לתום העונה, שבסיומה העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, והיה חלק מעונת בכורה מוצלחת של המועדון בעונת 2015/2016 בבונדסליגה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-11 המפתיע, כשכריסטיאנסן משתף פעולה בקישור עם אלמוג כהן, אלפרדו מוראלס ומת'יו לקי. בזכות יכולתו הטובה זכה כריסטיאנסן לזימון לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בעונת 2016/2017 נשרו אינגולשטאט וכריסטיאנסן אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 2017/18 כשלו כריסטיאנסן ואינגולשטאט לשוב אל הבונדסליגה.
בקיץ 2018 חתם כריסטיאנסן בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה.

קריירה בינלאומית

כריסטיאנסן שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות, ואף שימש קפטן בנבחרת גרמניה עד גיל 20. בשנת 2016 כריסטיאנסן היה חלק מהסגל של גרמניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). כריסטיאנסן ערך שתי הופעות בטורניר זה, שתיהן בשלב הבתים. ההופעה הראשונה הייתה בתיקו 2-2 מול נבחרת מקסיקו, כאשר החליף בדקה ה-89 את מקס מאייר. במשחק האחרון בשלב הבתים, בו הביסה גרמניה את נבחרת פיג'י בתוצאה 10-0, פתח כריסטיאנסן בהרכב, והוחלף בדקה ה-67 על ידי גרישה פרומל במצב של 9-0. זו הייתה הופעתו האחרונה של כריסטיאנסן בטורניר זה, בו זכתה גרמניה במדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בפנדלים בגמר לנבחרת האולימפית של ברזיל.
מרווה משולשת

רפואה עממית

מרווה משולשת משמשת ברפואה העממית ומוזכרת כבר מימי הרומאים בהקשר של שימוש רפואי בספרו של אסף הרופא. השימושים בה רבים ובמסורת תושבי המזרח התיכון היא נחשבת כאחד מצמחי המרפא העיקריים. הצמח משמש לחיזוק הגוף בשל כמות הצורן שבו וכן לבעיות במחזור החודשי כאבי בטן, טחורים ועצירת דימום ולמערכת העיכול בכלל. העלים מכילים שמן אתרי וטאנינים המשפיעים על - חיטוי וניקוי כלי הנשימה, כיוח, הרגעת עצבים, מניעת היווצרות אבנים בכליות, צימות, ועוד.
קייס עבד אל-כרים

קייס עבד אל-כרים (אבו ליילא) הוא חבר הלשכה הפוליטית של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ומנהיג בכיר בארגון.
אל-כרים, תושב רמאללה, למד כלכלה באנגליה והיה חבר החזית העממית לשחרור פלסטין. לאחר מכן נמנה עם מייסדי החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. בשנת 2006 נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשות רשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, המפלגה העממית הפלסטינית והאיגוד הפלסטיני הדמוקרטי. כחבר המועצה נבחר לשמש יו"ר הוועדה לעניינים חברתיים, ובשנת 2009 הוזכר כמועמד מטעם מפלגתו לשר בממשלה הפלסטינית.
בשנת 2008 התבטא אבו ליילא בנושא הסכסוך הישראלי פלסטיני, והביע תקווה לפתרון הכולל שתי מדינות בשטח ישראל כשלב ביניים לגיבוש הישות הלאומית הפלסטינית והקמת מדינה דמוקרטית מאוחדת לשני העמים.
באוגוסט 2001 אירע פיצוץ בביתו שברמאללה, ללא נפגעים בנפש.
יוסה דמארץ

יוסה דמארץ (בפלמית: José Desmarets,‏ 1921–2008) היה פוליטיקאי בלגי וחסיד אומות העולם.

מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה

בנובמבר 1943, לאחר מעצר שרל הולה (Charles Hulin), אחד מפעילי המחתרת הבלגית , בהאל שבבלגיה , נמלט מישל וינדסברג, היהודי שהסתתר אצל הולה, לביתו של לאון זמארץ, חמו (אבי אשתו) של הולה, שהיה מפקד תא המחתרת המקומי. וינדסברג הסתתר במשך מספר חודשים בבית זה עם יוסה דמראץ, בנו של לאון, שהיה סטודנט. 
בינואר 1944 נעצר איש הקשר שהסתיר את וינדסברג בביתה של משפחת דמראץ, והיה צורך להעביר את וינדסברג למסתור בחווה בעיירה לה לובייר (La Louvière) שבדרום מערב בלגיה. הנסיעה ברכבת הייתה מסוכנת, ולכן שכר יוסה אופני טנדם והשניים רכבו יחד למקום המסתור החדש של וינדסברג. יוסה דמארץ ביקר את וינדסברג מספר פעמים במקום מסתורו החדש, כדי להבטיח את שלומו ולדאוג למחסורו. עקב פעילותו זאת נעצר דמארץ על ידי הגרמנים וגורש למחנה ריכוז אך שרד.

לאחר המלחמה

דמארץ היה בעל תואר במדע המדינה ותואר דוקטור במשפטים. הוא היה פעיל במפלגה הסוציאליסטית הנוצרית של בלגיה . בשנים 1979 עד 1981 היה שר ההגנה של בלגיה וסגן ראש ממשלת בלגיה.
ב-1982 העניק יד ושם לדמארץ את אות חסידי אומות העולם.
אקאני סימבינה

ביוגרפיה

סימבינה נולד בקמפטון פארק שבמחוז חאוטנג בדרום אפריקה. 
בדצמבר 2012 קבע שיא דרום אפריקה עד גיל 20 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות. הוא השתתף באוניברסיאדת קאזאן (2013) ולא העפיל לריצת הגמר. ב-2014 סיים שני באליפות דרום אפריקה באתלטיקה בריצת 100 מטר, במשחקי חבר העמים 2014 סיים חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.37 שניות. 
באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-11 בחצי הגמר בתוצאה של 10.02 שניות. באותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר באוניברסיאדת קוואנגג'ו בשיא אישי של 9.97 שניות וזכה במדליית ארד עם נבחרת השליחים. בתחילת 2016 קבע שיא דרום אפריקה של 9.96 שניות. ביוני אותה שנה זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים. 
ביולי 2016 קבע שיא דרום אפריקה בריצת 100 מטר של 9.89 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים חמישי בגמר ריצת 100 מטר בתוצאה של 9.94 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים חמישי בתוצאה של 10.01 שניות. באפריל 2018 זכה במדליית זהב במשחקי חבר העמים בתוצאה של 10.03 שניות ובמדליית כסף בריצת שליחים 100X4 מטר.
יאן פיטרסזון סוולינק

חייו

סוולינק נולד בדוונטר. רבים מבני משפחתו היו מוזיקאים - בעיקר נגני עוגב - וידוע שלמד אצל יאן וילמסזון לוסי וגם אצל ג'וזפו צארלינו, המלחין והתאורטיקן המפורסם, בוונציה.
סוולינק מייצג את שיא ההתפתחות באסכולת המקלדת ההולנדית, ולמעשה ייצג את אחת הפסגות הגבוהות ביותר שהושגה במורכבות קונטרפונקטית ובעידון בכלי מקלדת לפני יוהאן סבסטיאן באך. עם זאת, היה סוולינק מלחין מוכשר ומיומן גם במוזיקה ווקאלית, שחיבר יותר מ-250 יצירות קולית (שאנסונים, מדריגלים, מוטטים ומזמורי תהלים). לכמה מחידושיו של סוולינק נודעה חשיבות מוזיקלית רבה, ביניהם הפוגה - הוא היה הראשון לכתוב פוגה לעוגב, שמתחילה בפשטות, בנושא יחיד, וצוברת עוד ועוד מרקם ומורכבות עד לשיא ולפתרון המסיים, רעיון שבאך שיכלל והביא לידי שלמות בסוף תקופת הבארוק.
מבחינה סגנונית, המוזיקה של סוולינק גם מאחדת את העושר, המורכבות ותחושת המרחב של אנדריאה גבריאלי וג'ובאני גבריאלי, שאותם הכיר מאז ימיו בוונציה, ואת הקישוטיות והצורות האינטימיות של מלחיני המקלדת האנגלים. בפיתוח צורני, בייחוד בשימוש בנושא נגדי, סטרטו ונקודת עוגב, המוזיקה שלו עברה בהרבה את יצירותיו של ג'ירולאמו פרסקובלדי - קודמה הקרוב ביותר - וצופה קדימה אל באך.
סוולינק היה אמן האלתור, שהוכתר בתואר הלא-רשמי "אורפיאוס מאמסטרדם". יותר מ-70 מיצירות המקלדת שלו שרדו, ורבות מהן דומות אולי לאלתורים, שתושבי אמסטרדם בסביבות 1600 היו עשויים לשמוע. אפילו המוזיקה הווקאלית שלו, השמרנית יותר מכתיבתו למקלדת, מגלה מורכבות ריתמית מרשימה ועושר בלתי רגיל של תחבולות קונטרפונקטיות. 
השפעתו כמורה לא נפלה אולי מזו שהייתה לו כמלחין, הואיל ותלמידיו כללו את האסכולה הצפון-גרמנית הגדולה, ביניהם יעקב, מיכאל והירונימוס פרטוריוס, היינריך שיידמן, פאול זייפרט וסמואל וגוטפריד שיידט. בגרמניה נודע כ"יוצר נגני העוגב" והיה מבוקש מאוד כמורה.
השפעתו הייתה בינלאומית: לדוגמה, מספר יצירות שלו מופיעות ב"ספר הווירג'ינל של פיצוויליאם", המכיל פרט לכך בעיקר יצירות של מלחינים אנגלים. סוולינק כתב וריאציות של ה"לאקרימה פאוואן" של ג'ון דאולנד, שזכה לפרסום עולמי וג'ון בול, מלחין המקלדת האנגלי, כתב קובץ וריאציות על נושא של סוולינק, אות לקשר הקרוב בין אסכולות הקומפוזיציה השונות משני עברי התעלה האנגלית.
יאן פיטרסזון סוולינק מת באמסטרדם ב-1621.
אלכסנדר מורוזביץ'

ביוגרפיה

בשנת 1993 הוענק לו תואר רב אמן. באותה שנה בטילבורך לראשונה נערכה תחרות בשיטת נוקאאוט ומורוזביץ' ניצח בו את מייקל אדמס. בהמשך הוא ניצח במספר תחרויות.
בשנת 1995 יכולתו של מורוזביץ' ירדה ומד כושרו ירד ל-2590. אמנם לקראת שנת 1998 הוא התאושש והחל לנצח בתחרויות. בשנת 1998 הוא ניצח לראשונה באליפות רוסיה בשחמט.
בשנת 1999 הוא דורג במקום השלישי באליפות העולם, אך בסופו של דבר לא השתתף. בשנת 2000 הוא דורג במקום השני באליפות העולם אך הודח בסיבוב הרביעי. בשנת 2002 הוא דורג במקום השלישי באליפות העולם אך הודח בסיבוב הרביעי על ידי רוסלן פונומריוב, שזכה בתואר. בשנת 2004 הוא דורג במקום השני באליפות העולם, אך לא התייצב. באליפות העולם בשחמט 2007 הוא הגיע למוקם השישי.
בשנת 2005 הוא הגיע למקום הרביעי באליפות העולם. במהלך שנת 2008 הוא דורג שני בעולם לפי מד כושר.
ב-2007 הוא סיים במקום השני בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20).
בזה נבבה

בזה נבבה (נולד ב-20 בדצמבר 1983) הוא רץ מרתון ישראלי עיוור, מאמן אתלטיקה ומורה לחינוך גופני.

חייו

נבבה נולד באתיופיה, עיוור מלידה. אביו, שראה שנולד לו ילד עיוור, נבהל ועזב את אמו של נבבה. נבבה עלה לישראל בגיל 7. הוא גר עם אמו בצפת ולאחר מכן למד בירושלים בבית חינוך עיוורים. לאחר שסיים את לימודי התיכון למד טכנאות קול ובזה הוא עוסק לפרנסתו.
נבבה החל לעסוק בספורט דרך עמותת אתגרים בירושלים. תחילת דרכו הייתה ברכיבה על אופני טנדם (אופניים לשני רוכבים). בהמשך החל להתאמן בריצות ארוכות, בהתחלה בליווי מתנדבים בלבד, ובהמשך גם בליווי מאמן ריצה מקצועי.
נבבה רץ בליווי מתנדב כאשר השניים קשורים זה לזה בגומייה במותן או בפרק היד. באפריל 2007 התמודד במרתון רוטרדם מתוך מטרה לעמוד בקריטריון האולימפי לקראת אולימפיאדת בייג'ינג. בשל תנאי מזג אוויר קשים פרשו רבים מקרב משתתפי המרתון. נבבה סיים את המירוץ במקום הראשון, בזמן של 3:22 שעות, 4 דקות יותר מהמינימום האולימפי. מכיוון שמועד זה היה ההזדמנות האחרונה לעבור את דרישות המינימום לאולימפיאדה זו, ותנאי מזג האוויר הקיצוניים לא ניתנו להשוואה הוגנת, ערער לוועד האולימפי פעמים רבות, ואפילו לבית המשפט הבינלאומי בהאג, כדי שיאפשרו לו לעמוד בקריטריון פעם נוספת. לבסוף הצליח להשיג הזדמנות נוספת לעמוד בקריטריון, ובאוקטובר 2007 השתתף במרתון אמסטרדם. הוא הגיע ראשון בין הרצים העיוורים ואף השיג את המינימום האולימפי לאולימפיאדת בייג'ינג כשחצה את קו הסיום לאחר 3 שעות ו-15 דקות, 5 דקות מהר מהמינימום. עם נבבה רצו עופר בן דור ובנו גיא בן דור, מתנדבי אתגרים. באולימפיאדת בייג'ינג הגיע למקום החמישי, כרץ העיוור המהיר ביותר בעולם, מתוך אלפי רצים עיוורים. כ-35 מטר לפני סוף המירוץ, שחרר בן דור את הגומייה ואפשר לנבבה לחצות את קו הסיום לבדו ולהיות הרץ העיוור הראשון שמסיים ריצה ללא עזרה. 
כיום, עוסק נבבה בהוראת ספורט והנחלתו לנוער בתיכון מור מטרו-ווסט רעננה.

הופעות מתוקשרות

בזה השתתף ב-2004 כדוגמן בתצוגת אופנה תחת הכותרת "אני נכה וסקסי", ששילבה דוגמנים מקצועיים ודוגמנים נכים. כמו כן השתתף בסרטון פרסומת לבנק הפועלים העוסק במעורבות בקהילה ומציג ספורטאים חברי עמותת אתגרים.
קונסולת משחקים

קונסולת משחקים היא מחשב ייעודי המשמש למשחק במשחקי וידאו. קונסולות משחקים משתמשות בדרך-כלל בצג טלוויזיה או צג מחשב להקרנת המשחק, אך ישנן גם קונסולות ניידות שיש להן צג משל עצמן, וניתן לקחת אותן ממקום למקום בקלות.
המכשיר העיקרי המשמש לשליטה במשחק הוא בקר משחק.
בעבר היה אפשר בקלות להבדיל בין המחשב לבין קונסולת המשחקים: לא ניתן היה לחבר לקונסולה עכבר או מקלדת, והדבר היחיד שניתן היה לעשות עם הקונסולה הוא לשחק (ולא לגלוש באינטרנט, להשתמש בתוכנות וכו'). כיום קיימות קונסולות אשר ניתן לחבר להן עכבר ומקלדת, ויש אפילו כאלו שניתנות לחיבור לאינטרנט על מנת להוריד אליהן משחקים שונים. ישנן גם קונסלות משחקים המאפשרות הרצת לינוקס.
בעקבות התפתחות השבב האלקטרוני החלו מסוף שנות ה־70 לייצר קונסולות משחקים (היו כמה אנלוגיות עוד מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 כגון ה-Magnavox Odyssey, אבל הן לא זכו לפופולריות). הנפוצה בהן הייתה של חברת אטארי. אטארי אפשרה משחקים בעלי זיכרון וגרפיקה מוגבלים יחסית.
נכון ל-2018, היצרנים הבולטים בתחום זה הם נינטנדו עם ה־Nintendo Switch ההיברידית והNintendo 3DS הניידת, סוני עם פלייסטיישן 4 הנייחת וגם ה-PS Vita הניידת ומיקרוסופט עם הXbox One. בדור השביעי של הקונסולות הנייחות, אשר הושק בסוף 2005, התווספו לקונסולות גם יכולות רשת מתקדמות, שמאפשרות הזרמת מדיה מהמחשב דרך הרשת הביתית וחיבור לרשתות חברתיות. הדור הנוכחי הוא הדור השמיני של הקונסולות. נינטנדו כבר הוציאה קונסולה בדור השמיני, ה-Wii U, אך הקונסולה נכשלה ובשנת 2017 נינטנדו הוציאה את ה-Switch. הקונסולה אינה חלק מהדור באופן רשמי ויכול להיות שהיא תחילתו של הדור התשיעי, אבל כרגע היא נחשבת מהדור השמיני.
קונסולות משחקים מתאפיינות במעבדים ומעבדים גרפיים חזקים וזיכרון רב. עם השנים נוספו רכיבים נוספים, כגון דיסק קשיח למטרות התקנת משחקים ושמירת תוכן; חיבור רשת שמקשר בין הקונסולה לרשת הביתית ומאפשר גישה לאינטרנט; כמו גם אפשרות לחיבור אביזרים חיצוניים דוגמת מצלמה ובקרי משחק ייעודיים.
שערי האש

עלילה

בשנת 480 לפנה"ס מתאר קסאונס, נושא כלים ספרטני שהינו הניצול היחיד מקרב תרמופילאי, בפני מלך פרס את סיפור הקרב והלוחמים הספרטנים שלחמו בו, כמו גם את סיפורו האישי. קסאונס מתאר כיצד פיקד מלך ספרטה, לאונידס על 300 לוחמיו בקרב נואש שמטרתו לעכב, ולו לימים מספר, את הצבא הפרסי האדיר. בתוך כך פורש קסאונס בפני המלך את הווי החיים בספרטה, על ערכיה ולוחמיה. הספר מסתיים עם ניצחון הברית ההלנית בקרב פלטאיה.

השפעה

הספר מתאר תהליכים הקשורים להכנת לוחמים לקרב, לחוסן המנטלי הדרוש ללוחם בקרב עצמו, ובמניעים המובילים לוחמים לסכן את חייהם. במקביל הוא מציג ערכים הקשורים ללחימה ולמנהיגות כגון דוגמה אישית, אחריות ומקצועיות. לאור הדיוק בתיאור התהליכים ובנכונות   הממצאים שמציג פרספילד, משמש הספר כהשראה למפקדים שונים בצה"ל וניתן כשי למפקדים ולוחמים בחיל הרגלים והיחידות המובחרות.