google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי גרמניה–פקיסטן

המלחמה הקרה (1950–1990)

היחסים הבילטרליים בין לשתי הגרמניות לפקיסטן הם המשך ישיר של היחסים בין הראג' הבריטי לגרמניה, הם כוננו מיד לאחר קבלת העצמאות של פקיסטן. עם זאת, שתי הגרמניות טיפחו את יחסיהן עם הודו בשנות החמישים של המאה העשרים והזניחו את פקיסטן.
במהלך שנות החמישים ניסתה פקיסטן לקבל את תמיכתה של גרמניה המזרחית ולא המערבית, אלא שבשנות השישים החלה התדרדרות ביחסים בין המדינות ופקיסטן נאלצה לעבור ולתמוך בגרמניה המערבית, איתה ביססה יחסים חזקים ובריאים של שיתופי פעולה הדדיים.
בשנת 1961 ביקר נשיא פקיסטן איוב ח'אן בגרמניה המערבית ונפגש עם הקנצלר קונראד אדנאואר והנשיא היינריך ליבקה. ביקור זה היה הביקור הבילטרלי הראשון של שתי המדינות. באותן השנים, פיתחו פקיסטן וגרמניה המערבית תוכנית פיתוח לתעשייה של שתי המדינות, תוכנית שהובילה את פקיסטן להיות אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של גרמניה המערבית.
בשנות השישים החלה גרמניה המערבית בתוכנית רחבה ביותר לעזרה לפקיסטן. היא עזרה מאוד לתיעוש שעברה פקיסטן, והאידיאל שלה היה: "דוגמה לפיתוח כלכלי מצליח במדינה מתפתחת". גרמניה המערבית נשארה נייטרלית במלחמה שהתרחשה בשנת 1971 בין הודו לפקיסטן. בשנת 1972, גרמניה המזרחית הייתה המדינה הראשונה באירופה והשלישית בעולם להכיר בבנגלדש כמדינה עצמאית. בעקבות המהלך, במהלכן של שנות השבעים נרמלה פקיסטן את כל היחסים שלה עם מדינות הגוש הסובייטי. היחסים בין שתי הגרמניות לפקיסטן היו חמים עד לנפילת הגוש הסובייטי.

היסטוריה תרבותית

מאז שכוננו יחסיהן הדיפלומטיים, נהנות גרמניה ופקיסטן ממערכת יחסים לבבית וקרובה במיוחד. לפני איחוד גרמניה מחדש נהנתה פקיסטן מיחסים דיפלומטיים חמימים עם שתי הגרמניות - המזרחית והמערבית, גרמניה היא ביתם של 35,081 מהגרים פקיסטנים. בערך 1200 גרמנים יושבים בפקיסטן, הם מתגוררים בעיקר בקראצ'י, בלאהור, בפשאוור ובכוויתה. גרמניה פרסה בפקיסטן את נציגויותיה בצורה מספקת, הנציגויות הן: השגרירות באסלאמבאד, קונסוליה בקראצ'י, קונסוליה בלאהור, וקונסוליות כבוד בפשאוור ובכוויתה. גרמניה היא אחת מהמדינות ששיחקו תפקיד מרכזי באירועים המרכזיים שקרו בפוליטיקה של פקיסטן. המדינות האחרות ששיחקו תפקיד כזה הן הרפובליקה העממית של סין, ערב הסעודית, ארצות הברית והממלכה המאוחדת.

יחסים כלכליים

תחילת היחסים הכלכליים שבין גרמניה המערבית לפקיסטן היא ב-1961, תחילת התוכנית הגדולה לפיתוח הכלכלי והתעשייתי, עם סחר כולל של 2.3 מיליארד אירו. גרמניה היא כעת שותפת הסחר הרביעית בגודלה של פקיסטן.
במהלך שנות השבעים של המאה העשרים לקח זולפיקר עלי בהוטו את ההחלטה לחזק את היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה המערבית. תחת שלטון בהוטו, האקדמיות הצבאיות של כל אחת מהמדינות חתמו על ברית. הצוערים הגרמנים התאמנו לעיתים קרובות באקדמיה הצבאית של פקיסטן, ובתמורה התאמנו הצוערים הפקיסטנים בגרמניה. בשנות השמונים הברית בין גרמניה המערבית לפקיסטן הפכה לברית של ממש, ושתי המדינות ניהלו יחד מבצעים חשאיים למניעת התבססותה של ברית המועצות בשטח אפגניסטן.
בשנות התשעים הקימו גרמניה ופקיסטן ברית כלכלית הידועה כ"הפורום הכלכלי הפקיסטני-גרמני". הוא נוסד בשנת 1997 ומעורב בו השגריר הגרמני בפקיסטן. הסחר בין שתי המדינות התפתח ביותר בשנות העשרה והעשור הראשון של המאה העשרים ואחת, וצמח לתחומים שונים שלא נוגעים בתעשייה. באותן השנים נהייתה גרמניה לבת ברית קרובה של פקיסטן במלחמתה נגד הטליבאן. גרמניה היא מדינה חברה בפורום הדמוקרטי של פקיסטן, והיא עוזרת באופן ישיר לפיתוח הסוציואקונומי במדינה.
Oukitel K6000 Pro

חומרה

מכשיר אאוקיטל K6000 Pro מבוסס על ערכת השבבים MediaTek MT6753 הכוללת מעבד ARM Cortex-A53 בעל 8 ליבות ARMv8-A בתדירות מרבית 1300 מגה-הרץ, עם זיכרון מטמון 512 קילו-בתים בארכיטקטורה 64 ביט הבנוי בטכנולוגיה 28 ננומטר. ערכת השבבים גם כוללת מאיץ גרפי ARM Mali-T720 MP3 בעל 3 ליבות הפועלות בתדירות 450 מגה-הרץ.
לאאוקיטל K6000 Pro זיכרון (RAM) בגודל 3072 מגה-בתים מסוג LPDDR3 הפועל בתדירות 800 מגה-הרץ וגם נפח אחסון (ROM) בגודל 32768 מגה-בתים.

תוכנה

אאוקיטל K6000 Pro פועל על מערכת הפעלה אנדרואיד (מאנגלית: Android) של חברת גוגל (מאנגלית: Google). נכון לדצמבר 2017 המכשיר משתמש בגרסה 6.0 המכונה בשם מרשמלו (באנגלית: Marshmallow) אשר הושקה באוקטובר 2015.

צילום

המצלמה הראשית של אאוקיטל K6000 Pro ממוקמת בגב המכשיר ומשתמשת בחיישן OmniVision OV13850 אשר פועל בטכנולוגיית PureCel.
בעזרת חיישן בגודל 0.24 אינץ' המכשיר מצלם תמונות סטילס ברזולוציה 1.3 מגה-פיקסלים וסרטי וידאו ברזולוציה 2.06 מגה-פיקסלים בתדירות מרבית 30 פריימים לשנייה.
העדשה של המצלמה הראשית מספקת צמצם f/2.
למצלמה קיים פלאש מסוג LED כפול הממוקם ליד המצלמה הראשית.
המצלמה המשנית המכונה בשם סלפי (מאנגלית: selfie) ממוקמת ליד המסך של המכשיר ומשתמשת בחיישן OmniVision OV5670 אשר פועל בטכנולוגיה CMOS BSI 2 (backside illumination 2).
בעזרת החיישן אאוקיטל K6000 Pro מצלם תמונות סטילס ברזולוציה 0.5 מגה-פיקסלים וסרטי וידאו ברזולוציה 0.92 מגה-פיקסלים בתדירות מרבית 30 פריימים לשנייה.

מסך

מסך המכשיר בגודל 5.5 אינץ' אשר עושה שימוש בטכנולוגיה IPS אשר תופס קרוב ל-70.8 אחוז מפני השטח של הטלפון. רזולוציית המסך היא 1080X1920 פיקסלים בעומק הצבע 24 ביט, המספקת צפיפות 401 פיקסלים לאינץ'.

סוללה

בעזרת הסוללה בגודל 6000 מילאמפר-שעות שעשה שימוש בטכנולוגיה ליתיום פולימר, אאוקיטל K6000 Pro מספק זמן דיבור ברשתות דור שני של 46 שעות וזמן המתנה של 360 שעות. ברשתות דור שלישי המשיר מספק זמן דיבור של 46 שעות וזמן המתנה של 360 שעות.

מחירים

נכון לדצמבר 2017 בהתאם לנתונים שפורסמו באתר השוואת מחירים צ'יינה פרייס, אאוקיטל K6000 Pro נמכר בחנויות אינטרנט העולמיות במחירים שנעים בין 320 לבין 790 שקלים.
תיראופורה

התפתחות

הדינוזאורים הראשונים בסדרת תיראופורה הופיעו כבר בראשית תור היורה (גאולוגיה) והגיעו לשיאם ביורה המאוחרת, כאשר סדרת הסטגוזאוריה כללה מינים רבים שהתפשטו בכל חלקי העולם. הם היו אוכלי צמחים בינוניים עד גדולים והשריון שלהם כלל לחיות עצם, ולעיתים גם דוקרנים, על הגב ולעיתים גם על הכתפיים. זנבם לרוב היה מצויד ב"תגומייזר" - דוקרני עצם מצופים בקרטין ששימשו כנשק להגנה עצמית מפני טורפים. בתחילת הקרטיקון נכחדו הסטגוזאורים ובמקומם הופיעו האנקילוזאורים - דינוזאורים משוריינים בינוניים-גדולים שכל חלק גופם העליון כוסה בשריון אוסטאודרמים ולעיתים גם בדוקרני עצם. במינים המאוחרים של הסדרה, במשפחת האנקילוזאוריים, הם היו גם מצוידים באלת עצם כבדה בזנב ששימשה כנשק להגנה עצמית. אף שהם היו ממוגנים היטב הם לא היו נפוצים במספרים גדולים. הם שרדו עד סוף הקרטיקון, אז הוכחדו עם יתר הדינוזאורים בהכחדת קרטיקון-שלישון.
יובאן הורוואט

ביוגרפיה

אבות אבותיו של הורוואט הגיעו במקור מסרביה הישנה. בשנות ה-70 של המאה ה-17, סבו מרקו קורטיץ' התיישב ב"גבול הצבאי" - אזור בין מלוכת הבסבורג לבין האימפריה העות'מאנית, בו התיישבו לראשונה סרבים בימי הביניים. קורטיץ' נלחם בצבאה של נסיכות אוסטריה וקיבל תואר אציל מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו של קורטיץ', סמואיל, היה בעל קרקעות בכפר הקרוי על שם משפחתו - קורטיצ'י, על יד ארד.
בשנת 1726 קיבל סמואיל שם אצילי - "דה קורטיץ'", מקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר ששימש כמושל העיר ואראדין שברומניה. ג'ובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' נולד לסמואיל בפטרוואראדין שבמלוכת הבסבורג ב-1722.
ב-1751, בגיל 21, יצרו יובאן ואחיו דימטרי קשר עם השגריר הרוסי לנסיכות אוסטריה על מנת לבקש להגר לרוסיה. השגריר קיבל את בקשתם של השניים בתנאי שהדבר יאושר על ידי הממשלה הרוסית. הממשלה לא רק אישרה את הבקשה אלא הציעה לכל המשפחות אזרחות ועבודה בצבא האימפריה הרוסית. למעשה, כל משפחות הקצינים ששירתו בצבא האוסטרי והיגרו לאוסטריה קיבלו אזרחות והקצינים קיבלו עבודה בצבא הרוסי. עוד לפני שבקשתו ברוסיה התקבלה הגיש הורוואט את בקשת ההתפטרות שלו לצבא האוסטרי יחד עם 281 קצינים נוספים. בקשות ההתפטרות הועברו מיד למריה תרזה שאישרה אותן מכיוון שבאותה העת לאימפריה הרוסית ולבית הבסבורג היו יחסים חמים.
ב-13 ביולי 1751 השגריר הרוסי באוסטריה קיבל את האישור הרשמי מיליזבטה, קיסרית רוסיה למעבר של הורוואט וקצינים נוספים לרוסיה. הורוואט קודם מיד לדרגת גנרל בצבא הרוסי וקצינים שהראו כישרון קיבלו דרגות גבוהות בצבא הרוסי מיד. ההגירה התבצעה בשלושה סבבים שונים. 
הורוואט הגיע לרוסיה פיזית בסוף ספטמבר 1751 והקים בה את "סרביה החדשה". רוב היישובים בסרביה החדשה נקראו על שם יישובים בסרביה עצמה ובאישור הקיסרית יליזבטה קראו על שמה מבצר שבנו. ב-1759 הקים הורוואט גדודי צבא לסרביה החדשה, והתחיל לפעול למען הקמת בית לאומי לסרבים בשטח האימפריה הרוסית. הוא הקים בית משפט עליון, משרדים שונים כגון; כלכלה, חוץ, אוצר, ביטחון וכו'.
בית המשפט שהורוואט עצמו הקים מצא אותו אשם בשחיתות ובצו של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, הוא גורש מסרביה החדשה וזו פורקה במספר שלבים. הוא חזר לאזור סרביה החדשה לשעבר רק ב-1775 ונפטר בדירתו שליד העיר חרקוב בגיל 64 בשנת 1886.
וידאר קיארטאנסון

קריירה

קיארטאנסון החל את דרכו במועדון האיסלנדי סלפוס ב-2006, כבר בהיותו בגיל 16. קיארטאנסון הצטרף למועדון האיסלנדי איי. בי. וי. מהליגה הבכירה, ולאחר תקופה של שנה וחצי במועדון חזר לסלפוס. לאחר שלוש עונות בסלפוס, עבר קיארטאנסון ב-2013 לפיילקיר. לאחר עונה טובה הצטרף בדצמבר 2013 לוואלרנגה מליגת העל הנורווגית. את שער הבכורה שלו בוואלרנגה כבש בניצחון 3–1 על בודה/גלימט. בואלרנגה רשם קיארטאנסון שיא אישי של 25 שערים בליגה ו-29 שערים בכל המסגרות, והוכתר בסוף העונה למלך השערים של ליגת העל הנורווגית.
ב-22 בינואר 2015 עבר קיארטאנסון לג'יאנגסו סונינג מליגת העל הסינית, אשר שילמה עבורו 3.5 מיליון יורו. ב-7 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה וכבש את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–2 לשנחאי דונגיה. קיארטאנסון לקח חלק חשוב בזכייה ההיסטורית הראשונה של הקבוצה בגביע הסיני, אחרי שכבש במסגרת זו ארבעה שערים. ב-27 בינואר 2016 חתם במאלמה מליגת העל השוודית. במהלך העונה כבש 14 שערים ב-20 משחקי ליגה, ו-3 שערים ב-6 משחקי גביע.
ב-30 באוגוסט 2016 חתם במכבי תל אביב ל-4 שנים עבור 3.5 מיליון אירו, והפך לרכש היקר בתולדות הכדורגל הישראלי. ב-15 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בהפסד 3–4 לזניט סנקט פטרבורג בליגה האירופית. ב-21 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–0 נגד בני סכנין. במחזור ה-23 של הליגה כבש שלושער בניצחון 3–0 על עירוני קריית שמונה, ובסך הכל כבש 19 שערים בעונת 2016/2017, וזכה בתואר מלך השערים של ליגת העל. בעונת 2017/2018 כבש 13 שערי ליגה, והבקיע את שער הניצחון בגמר גביע הטוטו מול הפועל באר שבע.
קיארטנסון שותף במשחקי ההכנה לליגה האירופית, אך בסוף חודש אוגוסט נמכר לקבוצת רוסטוב מליגת העל הרוסית, ששילמה עבורו 2.5 מיליון אירו. הוא כבש צמד שערים בניצחון 4–0 על סירזאן 2003 במסגרת הגביע הרוסי, אך בליגה התקשה למצוא מקום בהרכב ושותף רק בשמונה משחקים.
ב-18 במרץ 2019 הושאל להאמרבי השוודית לתקופה של חמישה חודשים בהם הבקיע חמישה שערים ב-12 הופעות. 
ב-20 ביולי 2019 הושאל לשנה לרובין קאזאן מליגת העל הרוסית והבקיע את שער הבכורה במשחק המחזור השלישי נגד אחמט גרוזני, בניצחון 1:0 ב-29 ביולי 2019.
פז"ם

בניהול משאבי אנוש, פָּזָ"ם (ראשי תיבות: פרק זמן מזערי או מינימלי) הוא מושג המציין את פרק הזמן שחייב לעבור טרם קידומו של עובד לדרגה הבאה במסלול הקידום שלו או לתפקיד בכיר יותר. 
המושג נמצא בשימוש נרחב בצה"ל, שבו קיים פז"ם לקידומו של חייל בדרגה.

פז"ם בצה"ל

קיימים מסלולי קידום שונים לחיילים במערכים השונים, באופן כללי לוחמים מקודמים מהר יותר (פז"ם קצר יותר) מתומכי לחימה, ואלו בתורם מקודמים מהר יותר מיתר החיילים.
למשרתי הקבע קיימים מסלולי קידום ייעודיים, המאפשרים קיצור פז"ם בין דרגות או הארכתו בהתאם למסלול. לנגדים מדרגת רס"ל ומעלה שיצאו לקצונה קיים קיצור פז"ם המאפשר הענקת דרגת רס"ן בתוך חמש שנים מקבלת הדרגה, ובכל מקרה מקבלים נגדים מדרגת רס"ל (עם ותק של שנה, לפחות) ומעלה דרגת סגן בעת מינויים לקצינים, במקום סגן משנה.
מניין משך הפז"ם מוקפא אם חייל נעדר משירות סדיר שלא ברשות, מרצה עונש מאסר (זמן המכונה "תקופה בלתי נמנית" או "תב"ן שלילי") או שנמצא בדחיית שירות (תקופה המוגדרת כ"תב"ן חיובי"). כמו כן, חייל שנכלא לא מקודם בדרגה למשך שנה מתאריך המשפט. חייל הנמצא בשבי, או שהוא מוגדר כנעדר מקודם בדרגות כאילו לא נעדר מן השירות, על פי מסלולו.
מהמשמעות הרשמית של המושג "פז"ם" נוצרו ביטויים בסלנג הצה"לי. כשם עצם, משמשת הטיית המילה פז"ם על מנת לתאר ותק. לדוגמה, "פז"מניק" הוא חייל ותיק ביחידה מסוימת, שכבר עברה תקופת הזמן בה הוא נחשב כחייל חדש ("צעיר"). פז"ם משמש גם כשם תואר לחפצים כמעט בלויים, שעברו הרפתקאות ותלאות.

הווי

למרות שעל פי המספרים האישיים לא ניתן לקבוע את מספר החיילים בצה"ל בכל עת נתונה, הרי שחיילי החובה יכולים לאמוד את הוותק של חייל ("הפז"ם") ואת מחזור הגיוס שלו לפי מספרו האישי. בהווי הצבאי קיימת באופן מסורתי מידה של התנשאות של החיילים הוותיקים על החיילים החדשים.
שבוע המודעות לא-מיניות

שבוע המודעות לא-מיניות הוא שבוע מודעות של הקהילה הא-מינית שמצוין באופן שנתי החל משנת 2009. שבוע זה מצוין בחציו השני של חודש אוקטובר והוא נוצר על מנת לקדם מודעות ולחגוג גאווה א-מינית, א-רומנטית, דמיסקסואלית ועוד נטיות אחרות על הקשת הא-מינית.

ציון

שבוע המודעות לא-מיניות הוא שבוע בינלאומי המאורגן על ידי ארגון "שבוע המודעות לא-מיניות" (AAW) הנוצר על מנת לעורר את המודעות לנטיות הרומנטיות והמיניות שנופלות תחת הקשת הא-מינית, הכוללות א-רומנטיות, דמיסקסואליות, א-מיניות ועוד. שבוע המודעות לא-מיניות נוצר כדי לקדם את המודעות לאותם סטראוטיפים שגויים שאנשים תחת הקשת הא-מינית חווים. הם מקיימים את מטרתם ברובה דרך שיתוף תכנים א-מיניים במדיה - סרטונים, כתבות, ראיונות, סרטי תעודה ועוד פלטפורמות שונות ברשת ואמצעי התקשורת.
בנוסף מתנדבי הארגון מרחבי העולם מקיים אירועים קהילתיים הכוללים קורסים, הרצאות או פרזנטציות בנוגע לא-מיניות, הסברה בנוגע לאפליה והשמצת א-מיניים בתרבות הפופ ובמדיה.
בישראל, בדומה לפעילות בעולם רובה מתבצעת במדיה - ראיונות לתקשורת, רדיו וטלוויזיה.
גויוק חאן

שירותו הצבאי

גויוק החל את דרכו כמפקד צבאי תחת שלטונם של ג'ינגיס ואוגדיי, בתפקיד זה הצטיין כאשר כבשו הכוחות שבפיקודו ב-1233 את ממלכת פוקסיאן-וואנו הגורג'נית. גויוק כמו גם קרובי משפחתו האחרים כדוגמת באטו, היה שותף בפלישה המונגולית לרוסיה ואירופה. 
המערכה באירופה: אביו של גויוק - אוגדיי חאן - נתן את הפיקוד על הצבא לסבוטאי שהיה המפקד המוכשר ביותר בצבא המונגולי ולבאטו שהיה בנו של ג'וצ'י, הבכור בין בניו של ג'ינגיס חאן שהעניק לגוצ'י וצאצאיו את כל השטח שנמצא מערבית להרי אורל וצפונית להים השחור. מכיוון שאירופה נכללת בתחום השליטה העתידי של צאצאי ג'וצ'י והעובדה שבאטו היה הבכור בין נכדיו של ג'ינגיס חאן (דבר בעל משמעות גדולה אצל המונגולים), החליט אוגדיי חאן לתת הפיקוד על הצבא לבאטו. גויוק נאלץ לשרת כמפקד בצבא תחת פיקודו של באטו וסבוטאי, דבר שהכעיס אותו מאוד מכיוון שהוא היה בנו של החאן ולכן ציפה להוביל את הצבא. לאחר שהמונגולים כבשו את רוסיה, פרץ ויכוח בין בניו של אוגדיי חאן, גויוק ובורי לבין באטו שבמהלכו העליבו השניים את באטו שבתגובה שלח רץ אל אוגדיי חאן להודיע לו על ההצלחה במערכה ברוסיה ועל התנהגות בניו של אוגדיי חאן כלפיו. אוגדיי שרתח מזעם על גויוק קרא לו לשוב מיד למונגוליה ושם הוכיח אותו על התנהגותו, שלל ממנו את צבאו (ולפי כמה סבורות גם את זכותו למשול אחרי מותו של אוגדיי) וגזר עליו להישאר בנחלתו שבמערב סין, בעוד הצבא המונגולי ממשיך במסע המלחמה לתוך אירופה.

עלייתו לשלטון

עם מותו של אוגדיי, הופסקה המערכה באירופה וכל הנסיכים המונגולים נקראו לשוב למונגוליה כדי לבחור חאן חדש. הצבא באירופה שעמד בשערי וינה קיבל את ההודעה על מותו של אוגדיי והמערכה הופסקה בפתאומיות כאשר כל הנסיכים, חוץ מבאטו, חזרו למונגוליה. באטו התמקם בשטח שבין הוולגה לקייב, הקים באזור זה את הממלכה המונגולית אורדת הזהב, וביסס בה את כוחו וצבאו. באטו ניסה למשוך זמן ולדחות את עלייתו של גויוק לשלטון בכך שלא הגיע למונגוליה כדי לבחור חאן חדש (לפי הוראותיו של ג'ינג'יס חאן היה על כל הנסיכים להתכנס ולבחור חאן). בתקופת זמן זו קיבלה על עצמה אלמנתו של אוגדיי חאן, טורגנה ח'אטון את השלטון בפועל למשך חמש שנים, בהם פעלה לקידום מעמדו של גויוק. לבסוף החליט באטו לשלוח את אחיו הצעיר להצביע במקומו. ב-1246 התמנה גויוק לחאן הגדול.

תקופת שלטונו

שלטונו של גויוק היה רעוע וקצר מועד. על אף הצלחות יחסיות בחזית הסינית נגד שושלת סונג וכיבוש איראן, הוא נאלץ להתמודד עם בעיות פנים בדמות באטו וקרוביו, ועם חוסר פופולריות. ב-1248 זימן גויוק את באטו למונגוליה, במה שרבים מפרשים כתחבולה שנועדה לאסרו. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל - גויוק נפטר בגיל 42 באותה השנה, בעקבות שילוב קטלני של אלכוהוליזם ושיגרון. הוא היה בדרכו לאורדת הזהב של באטו, ספק כדי לסגור איתו חשבון (סברה פחות אפשרית מכיוון שהוא התקדם לעבר שטחו של באטו עם צבא די קטן) ספק כדי לחדש את מסע המלחמה באירופה ולגייס צבא נוסף מכוחותיו של באטו. אלמנתו לקחה עליה את השלטון בפועל, אך נכשלה בניסיונה להעביר את השלטון למשפחתה, ומונגקה נתמנה לחאן ב-1251.
יאן בדנארק

קריירת מועדונים

בדנארק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לך פוזנן. ב-23 בספטמבר 2013 בדנארק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–2 נגד פיאסט גילוויציה. בעונת 2015/2016 הושאל לגורניק לצ'זנה, ובסיום העונה חזר לפוזנן.
ב-1 ביולי 2017 בדנארק חתם לחמש שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג תמורת 5 מיליון פאונד. רק, ב-14 באפריל 2018 בדנארק ערך את הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לצ'לסי.

קריירה בינלאומית

ב-4 בספטמבר 2017 בדנארק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בניצחון 0–3 נגד קזחסטן. בדנארק נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד יפן ב-28 ביוני.
פיקה (בד)

פיקה (Piqué) הוא סגנון אריג. בדרך כלל משתמשים ליצירתו בחוט כותנה, ואריגתו מתאפיינת בפתילים מקבילים מוגבהים ובצלעות עדינות, של כותנה בחיבור אלכסוני וכותנה עם אריגת פתיל, דהיינו אריגה של יותר מחוט אחד ביחד. בדרך כלל מראה בד הכותנה הוא פתילים או אמרות מוגבהות הנמשכים לאורך הבד.
אריג הפיקה קל לכביסה ועמיד, לכן הוא שימושי בעונות החמות. הוא משמש ליצירת שמיכות קיץ וחולצות פולו. ניתן לתפור ממנו שמלות, גופיות, בגדי ילדים, בגדי ספורט, מנשאי בד לתינוק ואביזרי אופנה.
מקור בד הפיקה באנגליה, שם הוא כונה מרסלה (marcella). חולצה לבנה מבד זה הייתה פריט לבוש בסגנון המכונה "עניבה לבנה". זהו קוד הלבוש הרשמי ביותר אשר נהוג מאז המאה ה-18 באירופה. בד המרסלה הומצא במיוחד לקוד לבוש זה. הבד שימש בעיקר לחולצות לבנות מחויטות. זאת משום יכולתו להכיל יותר עמילן, מה שמבטיח את קשיחותה ונוקשותה של חזית החולצה. חולצת המרסלה באנגליה החליפה את רוב סוגי החולצות שקדמו לקוד לבוש זה ושהיו פשוטות יותר. אריגה זו פותחה על ידי תעשיות הכותנה במחוז לנקשייר האנגלי, בסוף המאה ה-18, בתקופת המהפכה התעשייתית. זו היא הטכניקה הממוכנת של אריגת בד כפול עם חוט עבה רציף בשתי וערב. בד הפיקה שימש במקור כחיקוי לשמיכות שהיו נפוצות באזור מרסיי בצרפת. ומכאן השם מרסלה.
As Coleguinhas - Vol. 4

רקע והפקה

לאחר שהוציאו ארבעה אלבומי אולפן, הודיעו הצמד כי האלבום החמישי שלהן עתיד לצאת לאור בשנת 2014, לאחר שהקליטו אותו בין השנים 2013-14, האלבום הוצא לחנויות ב-22 במרץ 2014. את האלבום הפיקה סימריה מנדס, ואת כל שירי האלבום כתבו סימריה וסימונה כאחד.
מעגן מיכאל

היסטוריה

היישוב עלה לקרקע ב-25 באוגוסט 1949 על אדמות ביצות כבארה שיובשו, ונחשב לקיבוץ הראשון של תנועת הצופים העבריים.

שם הקיבוץ נגזר מההחלטה להקים מעגן דייג בחוף הים ומשמו של מיכאל פולק, מייסד מפעל המלט "נשר" ואחד מחברי ארגון פיק"א.
חברי קבוצת הצופים א', בוגרי הגימנסיה הרצליה בתל אביב, בית הספר הריאלי בחיפה והגימנסיה העברית רחביה בירושלים התקבצו לגרעין המגשים הראשון של תנועת הצופים. ב־1942 יצאו להכנה להתיישבות במושבה פרדס חנה. שם הצטרפו אליהם חברות נוער א' וב' מקיבוץ עין גב, שעלו לארץ מגרמניה ואוסטריה עם עליית הנוער. בסיום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946, נקראו על ידי ההגנה לעבור לגבעת הקיבוצים ולעבוד במכון איילון - מפעל סודי לייצור כדורי תשעה מילימטר, שנבנה שמונה מטר מתחת לאדמה. לאחר קום המדינה נסגר מכון איילון וחברי הקבוצה, יחד עם המצטרפים שבדרך, עלו לקרקע. חלומם היה "להקים קיבוץ של דייגים" ולהיות הקיבוץ הראשון שעוסק בחקלאות ימית.

מבנה ארגוני

הקיבוץ מנוהל על ידי מערכת של גופים נבחרים שבראשם אספת החברים. ההצבעה באספה היא באמצעות תוכנת מחשב מאובטחת.
עיקרי המבנה הארגוני מלמעלה למטה: מועצה כללית ומזכ"ל; 5 הנהלות: חברתית, בינוי ושיכון, משאבי אנוש, כספית ועסקית. תחת הנהלות אלו יש אשכולות, רשויות וועדות. המנהלים והחברים נבחרים באספה הכללית.

חינוך ופנאי

בקיבוץ נמצא בית הספר המשותף חוף הכרמל, בית הספר על-יסודי אזורי של תלמידי מועצה אזורית חוף הכרמל, ובו לומדים כ-1,500 תלמידים מכיתה ז' עד י"ב. כמו כן נמצא בקיבוץ בית הספר היסודי האזורי מעגנים.
אולפן מעגן מיכאל הוא אולפן העברית הגדול בתנועה הקיבוצית והוא פועל בקיבוץ משנת 1958. רבים מבוגריו נשארו בקיבוץ והקימו בו את ביתם. הקיבוץ לוקח חלק גם בתוכנית תל"מ ובתוכנית אימוץ חיילים בודדים של התנועה הקיבוצית.
הקיבוץ מפעיל מערך של חוגי פנאי למבוגרים ולילדים ומועדון כדורגל המשותף עם המועצה האזורית חוף הכרמל. בקיבוץ פועלת קבוצת הכדורסל הפועל מעגן מיכאל. מועדון שייט "הימיה", הוקם בראשית ימיו של הקיבוץ ופועל כמרכז לפעילות חינוכית ימית. מרכז נונה לאמנויות הקול פועל בקיבוץ עם מבוגרים וילדים.
פיודור אברמוב

ביוגרפיה

פיודור אברמוב נולד בשנת 1920 במשפחת איכרים כבן הצעיר מבין חמשה ילדים, ביישוב ורקולה בנפת פינז'סק שבפלך ארכנגלסק בצפון רוסיה. אביו, אלכסנדר סטפאנוביץ' אברמוב (1921-1878), עבד בהסעות בארכנגלזסק. האם, סטפנידה פבלובנה לבית זאווארזין (1947-1883), הייתה איכרה, בת למשפחת אדוקי האמונה הנוצרית-אורתודוקסית הישנה. כשפיודור היה בן שנתיים אביו נפטר מסיבוך של כריתת רגל שנמקה בעקבות מכת קור. אחרי סיום סית ספר יסודי בוורקולה, עבר אברמוב ללמוד בבית הספר של הכפר קושקופאלה. בשנת 1933 עבר לכפר קרפוגורה (45 ק"ם מרחק מוורקולה) כדי לסיים 10 שנות לימוד בתיכון המקומי. עקב הצטיינותו בלימודים התקבל ב-1938 ללא בחינות כניסה לפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת לנינגרד.
בשנת 1941 הוא הפסיק את לימודיו כדי להתנדב בחזית ולהשתתף ב"מלחמה הגדולה להגנת המולדת" נגד הפולשים הגרמנים. הוא שירת כמקלען ואחר כך בעקבות פציעה קשה בקרב במסגרת חיל הרגלים. טופל בבית חולים צבאי בלנינגרד בימי המצור ופונה לעורף דרך אגם לאדוגה הקפוא באחד מכלי הרכב האחרונים. עקב ידיעתו שפות זרות שובץ בארגון הסובייטי לריגול נגדי. ב-17 באפריל 1943 התחיל לשרת כחוקר בארגון זה. אברמוב עוטר בעיטור מסדר המלחמה למען המולדת, במדליה להגנת לנינגרד ומדליית הניצחון על גרמניה. בשנת 1945 התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, שהייתה המפלגה היחידה והשלטת במדינה.
אחרי המלחמה סיים את לימודיו בשנת 1948. בשנת 1951 סיים עבודת תואר על יצירתו של מיכאיל שולוחוב. בשנים 1960-1951 הוא לימד כמרצה במכון לספרות סובייטית של אוניברסיטת לנינגרד. החל משנת 1962 התפרנס מכתיבה בלבד.

פעילותו בתחום הספרות והבקורת הספרותית

בשנת 1954 פרסם אברמוב את המאמר Люди колхозной деревни в послевоенной прозе ("אנשי הקולהוז בפרוזה שלאחר המלחמה") -שהופיע במגזין הספרותי "נובי מיר", ובו מתח בקורת חריפה על יצירות ס.פ. בבאייבסקי שהיללו וייפו בצורה מזויפת את חיי האיכרים בכפרים הסובייטיים. המאמר משך גינוי בתקשורת הכתובה, מצד איגוד הסופרים ובהצהרה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית מ- 23 ביולי 1954 - על שגיאות מערכת העיתון "נובי מיר". אברמוב דרש באותו מאמר ביטול החוק ששלל מהאיכרים הזכות לדרכונים פנימיים והמליץ להקצות להם שיעור גדול יותר מפרי עמלם. עקב פרסום מאמר זה סולק אברמוב ממערכת העיתון "נווה".
הרומן שלו הראשון "בראטיה אי סיוסטרי" (אחים ואחיות* נכתב ב-1958. הוא מוקדש לחיים הקשים של האיכרים ברוסיה הצפונית בימי מלחמת העולם השנייה. אברמוב כתב אחר כך שני המשכים לרומן זה - "דווה זימי אי טרי לטה" (שני חורפים ושני קיצים) (1968) ו"פוטי - פרפוטיה" (דרכים וצמתים) (1973). בשנת 1978 הוא כתב רומן נוסף "דום" (הבית).
הסופר נפטר בלנינגרד במאי 1983 בגיל 63 בעת שעבד עת כתיבת הרומן ,Chistaya Kniga (ספר ישר) על רוסיה והאזור הולדתו בתחית המאה ה-20, המהפכה ומלחמת האזרחים. הרומן נשאר בלתי גמור.
פיודור אברמוב הובא לקבורה על הגדה הימנית של הנהר פינגה. בגדה השמאלית שלו נמצא המנזר ארטמייבו-ורקולסקי שאברמוב נאבק שנים רבות למען שיפוצו.
אברמוב היה נשוי לליודמילה קרוטקובה.

מקורות

א.מ. טורקוב - הערך "פיודור אברמוב" ב- פ.א. ניקולאייב (עורך) - סופרים רוסים מן המאה ה-20 - לקסיקון ביוגרפי, ההוצאה לאור המדעית, האנציקלופדיה הרוסית הגדולה, ההוצאה לאור "רנדוו-אם" 2000 (ברוסית) עמודים 7–8
רודולף סצ'ינסקי

ביוגרפיה

סצ'ינסקי נולד בתקופת הזוהר של האימפריה האוסטרו-הונגרית בכלל ווינה בפרט. יוהאן שטראוס (הבן) שלט במוזיקה הווינאית וסצ'ינסקי הושפע ממנו. הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר מאימו אך לא ראה במוזיקה את עיקר עיסוקו. הוא נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטה, הגיע לתואר דוקטור למשפטים ועבד בשירות הממשלה. הוא כתב והלחין שירים וינאיים שהתפרסמו רק באוסטריה וכתב מספר מחקרים על השירים הווינאים העממיים ומספר מלודרמות בהשראת שירים של משוררים אוסטרים הוא היה חבר בהתאחדות המלחינים האוסטרים ובמשך 25 שנים היה סגן נשיא החברה האוסטרית למלחינים, סופרים ומולי"ם למוזיקה. ב-1948 קבל את הפרס היוקרתי של טבעת הכבוד של וינה.

וינה, עיר חלומותי

סצ'ינסקי היה נשאר ידוע רק באוסטריה לולא כתב והלחין את השיר "וינה, עיר חלומותי" (בגרמנית - Wien, du Stadt meiner Träume) בשנת 1913, ערב מלחמת העולם הראשונה. הוא קיטלג אתו כאופוס 1. המילים המתארות את וינה באופן אידילי ונוסטלגי בליווי המוזיקה המושכת בקצב ואלס איטי גרמו להצלחה בינלאומית של השיר המתרפק על עברה המזהיר של וינה. סצ'ינסקי נמצא ברשימה ארוכה של מלחינים שהתפרסמו בגלל יצירה אחת. 
השיר זכה עד היום לביצועים רבים כמו של אליזבת שוורצקופף, ריכרד טאובר, אנדרה ריו, הטנורים פלסידו דומינגו, חוסה קארראס, לוצ'אנו פאבארוטי, בוורלי סילס, בירגיט נילסון ועוד.
השיר שובץ בסרטים ובסדרות טלוויזיה בעיקר אוסטריות. הבמאי סטנלי קובריק שילב קטע קצר ממנו בפס הקול של סרטו האחרון עיניים עצומות לרווחה.