google/wiki40b huggingface dataset:
ליאת רון

ביוגרפיה

ליאת רון נולדה בבאר שבע וגדלה ביישוב אבשלום שבחבל ימית, לאב אזרח עובד צה"ל ולאם מורה בבית ספר יסודי. לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים ופינוי חבל ימית, עברה משפחתה ליישוב עומר. כשבגרה ועברה לתל אביב החלה לדגמן, ופרשה מדוגמנות בגיל 24. לרון תואר ראשון כללי ובספרות עברית, ותואר שני בספרות עברית.
בשנים 1992 - 2003 הייתה כתבת מגזין בעיתון מעריב. בשנת 2004 הצטרפה לעיתון גלובס ככתבת במגזין G ובמגזין פירמה. עורכת את המדור פורטפוליו וכותבת טורי דעה. משנת 2011 הגישה תוכנית אינטרנטית בשם "סאבטקסט", בערוץ גלובס TV, יחד עם עיתונאי גלובס ניר קיפניס.בשנת 2018 החלה להגיש את "גלובסטוק", פודקאסט האקטואליה של העיתון, המציג את מאחורי הקלעים של כותרות היום

טלוויזיה

בשנת 1996 הגישה כשנה את תוכנית הבוקר "בוקר טוב ישראל" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנת 2011 החלה רון לשמש כפרשנית בתוכנית לילה כלכלי בערוץ 10, בהנחיית שרון גל, ולאחר מכן בהנחיית גדי סוקניק, עד לירידת התוכנית מן המסך. בתוכנית זו התעמתה רון עם ענבל אור באולפן, והביעה כנגדה ביקורת חריפה על אופן התנהלותה. במהלך העימות קראה רון שלא לקנות דירות מענבל אור, והזהירה כי היא תפשוט את הרגל. עימות זכור נוסף בתוכנית פרץ בין רון לרמי לוי על רקע ביקורת כנגד לוי שכתב עובד החברה לשעבר. במהלך העימות טענה רון כי לוי "מצטייר כשובניסט שונא נשים", ובתגובה השיב לוי כי רון מונעת מאינטרסים אישיים לאור היותה רעייתו של קובי טרייביש המחזיק במניות של טיב טעם, מתחרה בשוק המזון מול רשת השיווק של לוי.
בשנת 2012 שימשה כפרשנית בתוכנית "המגרש הכלכלי" בערוץ הספורט, שעסקה בחיבור בין עולם הספורט לכלכלה.
משנת 2013 משמשת רון בתפקיד חברת פאנל בתוכנית "המטה המרכזי" בערוץ 10.
משנת 2015 רון משמשת כמשתתפת אורחת בפאנל התוכנית הפטריוטים המשודרת בערוץ 20.
בנוסף, רון שימשה כחברת פאנל אורחת בתוכנית תיק תקשורת בתחנת חינוכית 23.

רדיו

בשנת 2013 החלה להגיש ברדיו תל אביב את התוכנית "אי זוגי", יחד עם עמיתה לעיתון גלובס ניר קיפניס, שכללה את סיכום השבוע החולף.
בשנים 2014 - 2015 השתתפה כפרשנית בתוכנית "חשבון פשוט" ששודרה ברדיו תל אביב ובתחנת גלי ישראל.
בשנת 2016 החלה להשתתף לעיתים בתוכנית גלי צה"ל המילה האחרונה, לצדה של עירית לינור.
משנת 2017 משדרת רון ברדיו צפון 104.5FM את תוכנית הבוקר היומית ליאת רון - לא דופקת חשבון העוסקת בנושאים המעסיקים את תושבי הצפון. נכון לשנת 2017 רון מגישה גם תוכנית בשם "עצמאי בשטח" המשודרת ברדיו תל אביב ופונה לעצמאים ועסקים קטנים, יחד עם רועי כהן נשיא להב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

חיים פרטיים

רון נשואה לאיש העסקים קובי טרייביטש ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב.
החומה (כתב עת)

החומה, ילקוט מאמרים מאנשי נטורי קרתא הוא כתב עת של נטורי קרתא, הרואה אור בירושלים מעת לעת מספר פעמים בשנה.
הגיליון הראשון ראה אור בתש"ד 1944; בשנים תש"ט-תשי"ג (1953-1949) ראה אור בשם: "אם אני חומה"; בשנים תשי"ג-תשי"ד (1954-1913) בשם "חומתנו"; ובשנת תשי"ד - בשם "משמרת חומתנו". ‬
עורך העיתון כיום (2012) הוא הרב אברהם יעקב עפשטיין. משתתפים בו כותבים מאנשי "נטורי קרתא" והמקורבים אליהם, כגון עמרם הלוי, יצחק בהר"ן, מ. שיש, איש ירושלים (שם עט), א. לייבאוויטש, י. לאנג, ו-י. העריך. בדרך כלל כולל כל גיליון כד (24) עמודים. העיתון עוסק בעניינים העומדים על הפרק מנקודת המבט של המוציאים לאור, בהם שאלת מימון תלמודי התורה והישיבות על ידי מדינת ישראל, שעליה דנים "נטורי קרתא" בחריפות עם מפלגת "אגודת ישראל" ומקורביה; וכן על סוגיית גיוס חרדים לצה"ל; על חפירות ארכאולוגיות באזורי קברים בארץ ישראל, הקרויים לגנאי "חיטוטי שכבי"; ועל התרבות והספרות החרדית בכללה.
מנחם פיינרו

מנחם פיינרו הוא פרופסור חבר בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב, דקאן הפקולטה לשעבר, העומד מאז שנת 2007 בראש הוועדה הממשלתית להרחבת סל הבריאות הפועלת לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
פרופסור פיינרו כיהן בעבר כיו"ר החברה הישראלית לרפואה פנימית כיו"ר ועדת התרופות בשרותי בריאות כללית, וכמנהל חטיבת הבריאות של קופת חולים מכבי שירותי בריאות. כן כיהן במשך למעלה מ-20 שנה כמנהל מחלקה לרפואה פנימית בבית החולים בילינסון. כיום משמש הפרופ' פיינרו כחבר ההנהלה וכחבר במועצה המדעית המייעצת של האגודה לזכויות החולה בישראל.
מעשה בשני גורו

קטעים מהשיר

מַעשֶׂה בִּשנֵי גורו: 

כֵּן גוּרוּ 

וְלֹא גוּרוּ, 

זוּג נֶחְמָד וְהֶבדֵלו 

כַּהֶבְדֵל בֵין כֵּן לְלֹא. 

הָאֶחָד הוּא גוּר חָביב, 

והַכֵּן לא מָש מפּיו 

ואָחִיהוּ עַקשָני הוּא 

וְהַלֹא לא מָש מִפּיהוּ.
שוורצוואלדשטדיון

היסטוריה

אצטדיונה הקודם של קבוצת פרייבורג היה וינטרשטדיון, בו עשתה הקבוצה שימוש החל משנת 1928. בשנת 1936 נאלצה הקבוצה לעזוב את האצטדיון, אשר הוסב למסלול המראה של הלופטוואפה, הזרוע האווירית של הוורמאכט. לאחר מלחמת העולם השנייה, לקבוצה לא היה מגרש ביתי משלה, והיא נאלצה לעשות שימוש במגרש של מועדון הספורט המקומי, טורנרשאפט. בשנת 1953 קיבל מועדון הכדורגל של פרייבורג שטח לטובת בניית אצטדיון אשר נחנך באופן רשמי ב-1 בספטמבר 1954 ונקרא "דרייזמשטדיון".
ב-1970 נבנה היציע הדרומי של האצטדיון, אשר הוסיף לתכולתו 480 מקומות ישיבה מקורים. לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה בשנת 1978, עלה הצורך להגדיל את תכולת האצטדיון. בשנת 1980 נבנה היציע המרכזי, אשר הוסיף לתכולת האצטדיון 1,800 מקומות ישיבה. כמו כן, הורחב יציע העמידה של האצטדיון. בתום העבודות עמדה תכולת האצטדיון הכללית על כ-15,000 צופים למשחק.
לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה בשנת 1993, הותקנו באצטדיון זרקורים. כמו כן, היציע המזרחי קורה והורחב ב-1,580 מקומות ישיבה. בשנת 1995 הורחבה תכולת היציע המרכזי לכ-5,000 צופים על ידי הוספת מקומות ישיבה ועמידה. בפגרת החורף של עונת 1994/1995 החל להיבנות יציע חדש בצידו הדרומי של האצטדיון, אשר נחנך ביולי 1995. בתום העבודות עמדה תכולת האצטדיון על כ-18,000 צופים. בשנת 1999 התקבע האצטדיון על תכולתו הנוכחית, לאחר הרחבת היציע הצפוני וחידוש היציע המזרחי. בתום העבודות עמדה תכולת היציע הצפוני על כ-6,000 מקומות עמידה, ושל היציע המזרחי על כ-7,000 מקומות ישיבה. כמו כן, כללו העבודות גם את קירוי היציעים, וכן הוספה של אזורים לבעלי מוגבלויות ביציע המזרחי.
בשנת 2004 רכשה חברת האנרגיה, באדנובה (Badenova), את זכויות השם של האצטדיון, ושמו שונה ל"אצטדיון באדנובה". באותה שנה נערכו שיפוצים באצטדיון במסגרתם הותקנו על גג האצטדיון לוחות סולאריים, המייצרים 250,000 ואט-שעה בשנה. משטח הדשא עבר להיות מחומם גם הוא בצורה ידידותית לסביבה, באמצעות מנוע סטרלינג. כמו כן, כללו השיפוצים את שדרוג אזור ה-VIP והקמה של מתחם אוהדים בצדו הצפוני של האצטדיון.
האצטדיון אירח מספר משחקים של נבחרות גרמניה השונות. כמו כן, במהלך מונדיאל 2006 שימש האצטדיון בתור מגרש האימונים של נבחרת הולנד.
בשנים 2012–2014 נקרא האצטדיון "אצטדיון מגה סולאר", על שם חברת האנגריה הסולארית הגרמנית, אשר רכשה את זכויות השם של האצטדיון. ב-25 בספטמבר 2014 רכשה חברת "שווארצוואלד טוריסמו" ("תיירות היער השחור") יחד עם מספר חברות שותפות נוספות את זכויות השם של האצטדיון, ושמו שונה תחילה ל"שטדיון אן דר שווארצוואלדשטראסה" ("אצטדיון על כביש היער השחור") ובהמשך ל"שווארצוואלדשטדיון" ("אצטדיון היער השחור").
נטעים (אגודה)

אגודת נטעים הייתה חברה ציונית בבעלות פרטית, שנועדה לקדם התיישבות יהודית בארץ ישראל. היא נוסדה בשנת 1905 על ידי אהרן אייזנברג, חיים מיכל מיכלין וד"ר יצחק לוי. תוכנית הפעולה של אגודת נטעים הייתה להכין נחלות, מושבות ומטעים המוכנים להתיישבות ונושאים את עצמם כלכלית ולמכור אותם ברווח לעולים, כדי לחסוך מהעולים את הצורך להתחיל את ההתיישבות מבראשית. באפריל 1910 נרשמה החברה באופן רשמי אצל השלטונות העות'מאניים כחברה להתיישבות ברחבי האימפריה העות'מאנית, עם הון של 1,250,000 פרנק, שמקום מרכזה הרשמי הוא בקושטא. בכך הייתה נטעים האגודה ההתיישבותית הראשונה שהצליחה להרשם כחוק אצל השלטונות העות'מאניים.

אנשי האגודה

מנהל החברה בפועל היה אייזנברג שישב ברחובות, ושליחה בקושטא היה גד פרומקין שלמד שם משפטים באותה תקופה, ונרשם כמנהל הרשמי של האגודה. מנהלי מרכזי הנטיעות כללו את יוסף ויץ שניהל את המרכז ברחובות בשנים 1912-1915 ואחר כך עבר לנהל את חוות סג'רה, משה ליובין בחדרה, שמואל ישראל שטרנין במרכז הנטיעות עטה, אוריה פלדמן שהיה אגרונום ברחובות ואחר כך מנהל מרכז הנטיעות בחוות סג'רה, נחום וילבוש שניהל את אחד המרכזים בחדרה ויצחק אוקראינץ שעבד כמנהל בחוות סג'רה ומ-1918 כמנהל בחוות חפציבה.
בין קוני המניות של אגודת נטעים היו אישים ציוניים רבים וחברי הוועד האודסאי, בהם נורמן בנטוויץ', יוהאן קרמינצקי, בני משפחת ויסוצקי, מנחם אוסישקין, הארי פרידנוואלד ודוד וולפסון.
בשנת 1927 כיהנו בוועד האגודה: אהרן אייזנברג, יהודה גור (מטעם בנק אפ"ק), דב גיסין, חיים מיכל מיכלין, יצחק גולדברג, זאב גלוסקין וד"ר גולדבלאט.

אידאולוגיה

אגודת נטעים דגלה בשיתוף פעולה עם השלטונות הטורקים והסביבה הערבית, ביחד עם נאמנות מלאה לרעיון הציוני. אידאולוגיה זאת תאמה את זאת של הברון רוטשילד וראשי יק"א, דבר המסביר את הסכמתם המהירה לשתף פעולה עם האגודה. 
אגודת נטעים העסיקה במרכזי הנטיעות שלה פועלים רבים והקפידה על העסקה של כ-75% יהודים מתוך אידאולוגיה של עבודה עברית למרות העלות הגבוהה משמעותית, לעומת העסקת פועלים ערבים. בכך הייתה האגודה למעביד הגדול ביותר של פועלי העלייה השנייה ובשנת 1914 היא העסיקה כמאתיים בני העלייה השנייה שהיוו כ-15% מהפועלים החקלאיים בני העלייה השנייה בארץ ישראל. עם זאת, הקפידה האגודה על העסקת ערבים מתוך אידאולוגיה של עבודה מעורבת. בחוות סג'רה הדבר הביא לעימות בין אגודת נטעים ובין פועלי העלייה השנייה אשר ראו בהעסקת הערבים במקום סכנה ביטחונית עבורם. הועלתה גם ההשערה שהעימות פרץ בחוות סג'רה ולא במקומות אחרים, בגלל שבמקומות אחרים היו מטעי האגודה ליד מושבות בהם עבודה ערבית הייתה מקובלת, בעוד חוות סג'רה בגליל התחתון הייתה מנותקת ממושבות אחרות ובה ניתן היה להשיג תקדים של עבודה עברית בלבד.  
בשנים 1911-1912 בקשה הנהלת נטעים לקיים פעילות התיישבותית בסביבות קושטא. ההנחה הייתה שפעילות כלכלית לפיתוח האימפריה העות'מאנית תביא להידוק היחסים עם השלטונות העות'מאניים ותקל על הפעילות הציונית בארץ ישראל. אולם התנגדות של פעילים ציונים מרכזיים בארץ ישראל לכל פעילות מחוץ לארץ ישראל גרמה להם לנטוש את הרעיון.

לאחר מלחמת העולם הראשונה

מלחמת העולם הראשונה הביאה קשיים כלכליים על האגודה והיא נאלצה לקחת הלוואות מבנק אפ"ק ולמשכן כנגדם את פרדסיה. על רקע טענות שהאגודה אינה מעסיקה די פועלים יהודים נוצרה מתיחות בינה ובין הפועלים היהודים.
פעילותה של האגודה הייתה מודל עבור הסתדרות בני בנימין אשר בשנות ה-20 עסקה בהקמת משקים למכירה לבעלי הון.
ג'ון אלן (כדורסלן)

קריירת כדורסל תיכונים

אלן שיחק בתיכון "קואטסוויל" העירוני והיה הקלע המוביל בתולדותיו עם 2,372 נקודות (עקף את ריפ המילטון שלימים יהיה כוכבה של הדטרויט פיסטונס). בשנתו האחרונה בתיכון קלע בממוצע 26 נקודות למשחק והוביל את התיכון לאליפות מדינת פנסילבניה ב-2001. באותה השנה גם נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וגם למשחק ה-"EA Sports Roundball Classic All-American Game" בו קלע 29 נקודות והוביל את רשימת קלעי המשחק.
הוא גם נבחר לחמישייה השנייה של משחק "האול-אמריקן" במגזין פארייד, המגזין "USA TODAY" דירג אותו בחמישייה השלישית של שחקני התיכונים ברחבי ארצות הברית, ומגזין "SLMA" שיבח את הופעתו ב"אול-אמריקן".

קריירת מכללות

אלן בחר לשחק באוניברסיטת סיטון הול והופיע במדיה בין 2001 ל-2005. הוא הצליח לקלוע בספרות כפולות במשך כל ארבע העונות שלו במדי האוניברסיטה ונבחר לחמישיית הרוקיז של מחוז ה-"BIG EAST" לשנת 2002 ולחמישייה השנייה של מגזין "מטרופוליטן" ב-2003. עם תום לימודיו ניסה את מזלו בדראפט ה-NBA אך לא נבחר בידי שום מועדון.

קריירה מקצוענית

אלן בחר להתחיל את הקריירה שלו בליגת ה-USBL החצי מקצוענית שמשוחקת בקיץ, והצטיין במדי הניו ג'רזי פליירס מה שהוביל לזכייתו בתואר "רוקי השנה" לשנת 2005.
אלן ניסה את מזלו בליגת הקיץ של ה-NBA במדי הדטרויט פיסטונס בשנת 2005 אך לא הצליח להשיג חוזה, ולאחר מכן עבר לשחק במדי קובוט מפינלנד את עונת 2005/2006. 
בעונת 2006/2007 שיחק במדי עירוני רמת גן ועזר לה להישאר בליגת העל בכדורסל.
בעונת 2007/2008 שיחק במדי בראונשוויג מהבונדסליגה. 
ב-2008/2009 שיחק במדי שטרסבורג IG מליגת העל הצרפתית בכדורסל, ששיחקה גם בגביע יול"ב.
בעונת 2009/2010 שב לשחק במדי בראונשוויג הגרמנית. 
בעונת 2010/2011 פתח את העונה במדי קאוחוקי קרחו בסקט מהליגה הפינית אך שוחרר בטרם נגמרה השנה האזרחית ועבר לברמרהאפן מהבונדסליגה הגרמנית עד לתום עונת 2011.
בעונת 2011/2012 עבר לשחק במדי ולוצלאווק מליגת העל הפולנית בכדורסל. בקיץ של 2012 שיחק במדי "Reales de La Vega" מהרפובליקה הדומיניקנית ובתום העונה שם פרש מכדורסל מקצועני.
מוסא דמבלה (כדורגלן צרפתי)

פולהאם

דמבלה החל לשחק במחלקת הנוער של US סרז'י קלו, ובשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של פריז סן ז'רמן. בשנת 2012 עבר למחלקת הנוער של פולהאם מהפרמייר ליג. ב-30 בנובמבר 2013 ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את קיירן ריצ'רדסון בדקה ה-83 בהפסד 3-0 לוסטהאם יונייטד במסגרת המחזור ה-13 בליגה. דמבלה ערך הופעת ליגה אחת נוספת בעונה זו, שהסתיימה בירידתה של פולהאם לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. 
ב-28 באוקטובר 2014 הבקיע דמבלה את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בהפסד 5-2 לדרבי קאונטי בגביע הפוטבול ליג. בליגה ערך דמבלה 11 הופעות. ב-13 בספטמבר 2015 הבקיע דמבלה את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-30 בניצחון 2-1 על בלקברן רוברס במסגרת המחזור השישי. בעונת 2015/2016, שהייתה עונת השיא שלו במועדון, ערך דמבלה 43 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים.

סלטיק

ב-28 ביוני 2016 חתם דמבלה בסלטיק מליגת העל הסקוטית על חוזה ל-4 שנים. ב-12 ביולי, ביום הולדתו ה-20, ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 74 דקות בהפסד 1-0 ללינקולן רד אימפס במשחק הראשון של סיבוב ההעפלה השני לליגת האלופות לעונת 2016/2017. ב-3 באוגוסט הבקיע דמבלה את שער הבכורה שלו במועדון, שער מכריע בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 2-1 על אסטנה במשחק הגומלין של סיבוב ההעפלה השלישי לליגת האלופות. ב-7 באוגוסט ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על הארט אוף מידלות'יאן במסגרת המחזור הראשון. ב-10 באוגוסט הבקיע דמבלה צמד שערים בניצחון 5-0 על מאת'רוול במסגרת גביע הליגה הסקוטית. ב-17 באוגוסט הבקיע דמבלה שער בדקה ה-73 בניצחון 5-2 על הפועל באר שבע במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות. ב-10 בספטמבר הבקיע דמבלה את שעריו הראשונים בליגה, שלושער בניצחון 5-1 על גלאזגו ריינג'רס במסגרת המחזור החמישי. ב-13 בספטמבר ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות ואף החטיא פנדל בהפסד 7-0 לברצלונה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים. ב-28 בספטמבר הבקיע דמבלה צמד שערים בתיקו 3-3 נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של ליגת האלופות, ארבעה ימים לאחר שהבקיע צמד בליגה בניצחון 6-1 על קילמרנוק במסגרת המחזור השביעי.

ליון

ב-31 באוגוסט 2018 חתם דמבלה לחמש שנים באולימפיק ליון.
הפרעת סומטיזציה

גורמים, דרגות וגורמי סיכון

המחלה מאופיינת בתלונות גופניות מרובות הנמשכות שנים, ואשר עלולות לכלול כל אחת ממערכות הגוף. התלונות הנפוצות ביותר כוללות כאב כרוני ובעיות במערכת העיכול, מערכת העצבים ומערכת הרבייה. ההפרעה מתחילה בדרך כלל לפני גיל 30 וקיימת בשכיחות גבוהה יותר אצל נשים. מחקרים עדכניים הצביעו על שכיחות גבוהה יותר של הפרעה זו בקרב אנשים עם תסמונת המעי הרגיז וחולים בעלי כאב כרוני.
קיימות סטיגמות רבות לגבי סומטיזציה, ורופאים רבים פוטרים את החולים בה בתואנה שהם בעלי בעיות שקיימות אך ורק בראשם ודמיונם. למרות זאת, ככל שמעמיקים ללמוד על הקשרים שבין המוח, מערכת העיכול והמערכת החיסונית, הפרעות הנובעות מסומטיזציה הופכות למובנות יותר. לפיכך, אין לראות בהפרעות אלו מצבים "מזויפים", שהחולה יכול להיפטר מהם אם רק יבחר לעשות כן.
בדרך כלל, התסמינים חריפים עד כדי הפרעה לעבודה ומערכות יחסים, דבר הגורם ללוקים בסומטיזציה לבקר רופאים ואף לקחת תרופות. היסטוריה ארוכת שנים של תלונות על מחלות קיימת פעמים רבות. ובכל זאת, למרות שנערכת חקירה מקיפה, מעולם לא נמצא גורם רפואי נסתר המסביר את התסמינים. לחץ נפשי ("stress") גורם לעיתים קרובות להחמרת התסמינים.

סימנים ובדיקות

בדיקה גופנית מקיפה ומבחנים אבחונים מבוצעים כדי לשלול גורמים פיזיים. הבדיקות המבוצעות תלויות בתסמינים מהם סובל המתלונן. כמו כן, מבוצעת הערכה פסיכולוגית כדי לשלול את קיומן של הפרעות דומות.

טיפול

ברגע שקיומם של גורמים אחרים נשלל וניתנה אבחנה של הפרעת סומטיזציה, מטרת הטיפול היא לעזור לחולה ללמוד לשלוט בתסמינים. לעיתים קרובות קיימת הפרעה רגשית שיכולה להגיב לטיפול קונבנציונלי, כגון תרופות נוגדות דיכאון. במקרים רבים לוקים בהפרעה זו מודים רק לעיתים רחוקות שהיא עשויה להיגרם, לפחות בחלקה, על ידי בעיות נפשיות, ויסרבו פעמים רבות להתחיל בטיפול פסיכיאטרי.
מערכת יחסים תומכת עם ספק שירותי בריאות המבין את המטופל היא המרכיב החשוב ביותר בטיפול. פגישות בפרקי זמן קבועים כדי לבחון מחדש את התסמינים ואת מנגנוני ההתמודדות של המטופל עוזרות לתהליך הטיפול. הסברת תוצאות הבדיקות למטופל גם כן עוזרות לטיפול, ולכן לא מומלץ להגיד למטופלים שהתסמינים שלהם דמיוניים. עם ההבנה הנוכחית של יחסי הגומלין הסבוכים הקיימים בין המוח לשאר חלקי הגוף, מדענים הוכיחו כי תסמינים פיזיים אמיתיים יכולים לנבוע מלחץ פסיכולוגי.

סיבוכים

סיבוכים עלולים להיגרם כתוצאה מבדיקות פולשניות ומההערכות הרבות שמבוצעות במטופל בזמן החיפושים אחר הגורם לתסמינים. כמו כן, עלולה להתפתח תלות במשכך כאבים או סמי הרגעה. מערכת יחסים לא טובה עם ספק שירותי הבריאות עלולה להחמיר את המצב, וכך גם הערכות רפואיות המבוצעות על ידי ספקים רבים.

מניעה

ייעוץ או התערבות פסיכולוגית אחרת עשויה לעזור לאנשים המועדים ללקות בסומטיזציה ללמוד דרכים אחרות להתמודד עם לחצים נפשיים. הדבר יכול לעזור להפחית את עוצמת התסמינים.
ממלכת חג'אז

היסטוריה

במהלך מלחמת העולם הראשונה הבריטים ניהלו התכתבויות באוקטובר 1915 עם שריף מכה חוסיין בן עלי במהלכן הבטיח סיר הנרי מקמהון שעמד אז בראש השגרירות הבריטית במצרים כי הבריטים יכירו בו מלך של כלל המדינות הערביות של אסיה פרט ללבנון, מערב סוריה, דרום ומזרחה של חצי האי ערב. מבחינת הבריטים היה המקום אסטרטגי למען ניצחונם עקב הימצאות מסילת הרכבת החיג'אזית העות'מאנית. על סמך ההבטחה התחיל השריף את המרד הערבי כנגד העות'מאנים במהלכה נפגעה המסילה מספר פעמים.
לאחר סיום המלחמה בציפייה למימוש ההבטחות הכריז על עצמו חוסיין בן עלי כמלך על כלל הערבים. בריטניה בעקבות הסכם הסודי עם צרפת קיבלה רק היותו מלך חג'אז אך כפיצוי על גילוי ההסכם נתנה לצאצאיו את השטחים בעבר הירדן ועיראק. עד אז ב-1919 חוסיין ניסה לאחד את הערבים בעצמו והתחיל בקרבות עם סולטנות נג'ד. הוא הובס אך כוחות בריטיים מנעו את תבוסתו הסופית.
בעקבות ההפסד העלה חוסיין את המיסים והוסיף כסף לצבאו. במרץ 1924 בעקבות ביטול הח'ליפה העות'מאני הכריז על עצמו כחליפה, דבר שהרגיז את השושלת הסעודית בנג'ד שפתח במלחמה חדשה בספטמבר אותה השנה. מכיוון שבקיץ חוסיין כונן יחסים עם ברית המועצות ונפתחה בג'דה קונסוליה רשמית הבריטים שהיו עוינים את שניהם לא התערבו רשמית והביאו לכך שבאוקטובר חוסיין הוכרח לפרוש על ידי אספת האצילים.
בנו עלי נסוג עם כוחותיו ממכה ומאל-מדינה והגן על ג'דה במשך שנה. באוקטובר 1925 שליטה של נג'ד אבן סעוד בתמורה למספר ויתורים השיג את ההכרה דה פקטו של בריטניה בסיפוח חג'אז. ב-22 בדצמבר אותה השנה ג'דה נכנעה, עלי עזב את הממלכה ואצילים נשבעו אמונים לאבן סעוד עוד קודם לכן.
כביש הצפון

היסטוריה

הכביש נסלל בשנת 1937 במסגרת הניסיונות לדכא את המרד הערבי הגדול. לאחר סלילת הכביש, נפרסה לאורך תוואי הכביש גדר שכונתה "גדר הצפון" (שהעבודה עליה הסתיימה ביולי 1938), גדר שהמשיכה לאחר מכן דרומה, מאזור מצודת כח אל הכנרת. לאורך הכביש הוקמו מצודות טגארט, המצויות כיום ביערה, שומרה, סאסא, אביבים ומצודת כח. 16 פילבוקסים הוצבו בצידי הכביש בין המצודות. בתקופת המנדט הבריטי לא היה המעבר בכביש חופשי, והצריך רישיון מיוחד. תוואי הכביש החל ליד הכפר באסה, כיום המושב בצת והעיירה שלומי, והסתיים בנקודה הסמוכה למצודת כח, תוך שהוא עובר בסמוך ליישובים הערבים הגדולים בסביבה. הכביש נסלל במרחק של מספר קילומטרים מן הגבול. גדר הצפון פורקה בשנת 1942, אך המצודות והפילבוקסים נותרו לאורך הכביש.
באוקטובר 1949 הוכללו חלקים נכבדים של הכביש באזור ביטחון שהתנועה בו נאסרה ללא היתר. בשנות ה-50 היה הכביש במצב ירוד, ובשנת 1960 הוחל בתיקונו באזור מושב גורן. בינואר 1964 נפתח הכביש מחדש לתנועה לאחר ששופץ באופן שאיפשר לשוב ולהשתמש בו.
בשנת 1972 שופץ הכביש בין סאסא ומרגליות.

הכביש כיום

תוואי הכביש כיום מקביל ברובו לתוואי הכביש המנדטורי, אך הוא סוטה ממנו במספר קטעים. לאורך השנים עבר הכביש שיפוצים ושיפורים רבים. במספר מקומות בכביש מפנים שלטים ל"כביש הצפון הישן", לקטעים של קילומטרים ספורים בתוואי הכביש ההיסטורי, העוברים במסלול צפוני מעט מזה של הכביש הראשי הסלול כיום, ושבים ומתחברים אליו. החברה הלאומית לדרכים מכשירה מדי פעם קטעים חדשים העוברים בעורפם של יישובי הצפון, ובכך מרחיקה את הכביש מקו הגבול, ומאפשרת כניסה אל היישובים מכיוון פנים הארץ. 
מספרו של "כביש הצפון" ברשת הארצית הוא כביש 899, והוא מתחיל במערב בצומת בצת שבגליל המערבי, בסמוך לחוף הים בין ראש הנקרה לאכזיב, מקום בו הוא נפגש עם כביש 4. כביש הצפון מטפס דרך בקעת שפע, חוצה את נחל בצת ליד יערה, וחולף מדרום ליישובים אבן מנחם ונטועה. הוא נפגש עם כביש 89 בצומת חירם ליד סאסא, ולאחר מכן עובר בתוואי של נחל דישון. לאחר מלכיה יורד הכביש לבקעת קדש ונפרד מקו הגבול הבינלאומי עם לבנון. לאחר מצודת כ"ח יורד הכביש בתלילות אל עמק החולה ומסתיים בצומת כ"ח, מקום בו הוא נפגש עם כביש 90.
לאורכו של הכביש מצויים יישובים רבים, מרביתם מושבים, קיבוצים ומצפים. הכביש עובר בסמוך ליישובי המועצות האזוריות מטה אשר ומעלה יוסף במערב, והגליל העליון, מרום הגליל ומבואות החרמון במזרח. בנוסף, מצויים בסמוך לו בסיסים ומוצבים רבים של צה"ל. עד לשנת 2014, כל הכביש היה בתחום עוצבת ברעם, שמפקדתה ממוקמת בשומרה במצודה שהייתה חלק מגדר הצפון. החל מ-2014, תחום האחריות של העוצבה צומצם עד לאביבים. הפלוגה שהייתה במלכיה פורקה, וצורפה לעוצבת חירם, ולכן העוצבה אחראית על הקטע הזה של הכביש.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נגרמו נזקים לקטעים שונים בכביש, עקב נסיעת טנקים וכלים כבדים של צה"ל על תוואי הכביש. לאחר המלחמה נעשה ריבוד ותיקון הכביש, ונסלל ברובו מחדש.
צ'ארלס ג'יימס פוקס

ביוגרפיה

פוקס נולד ב-24 בינואר 1749 בלונדון, למשפחה עשירה ורבת-עוצמה, הבן השני מבין אלה שלא מתו בילדותם. אביו, הנרי פוקס, היה פוליטיקאי בכיר, שכיהן בין היתר כשר המלחמה וכיושב ראש בית הנבחרים.
למד בבית הספר התיכון באיטון, ולאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד אך לא השלימם. את הקריירה הפרלמנטרית שלו החל ב-1768, בגיל 19 בלבד, ובמהירה התבלט בכישורי הנאום שלו.
למשך תקופות קצרות כיהן פוקס כשר חוץ: תחילה בממשלותיהם של המרקיז מרוקינגהאם (1782) ושל לורד נורת' (1783) ובסוף דרכו ב"ממשלת כל הכשרונות" של ויליאם גרנוויל ב-1806. פוקס היה הראשון שנשא בתואר הרשמי מזכיר המדינה לענייני חוץ. עם זאת, לאורך רוב הקריירה שלו לא זכה פוקס לתפקיד שר, בעיקר כיוון שהמלך ג'ורג' השלישי תיעב אותו אישית והתנגד לשילובו בממשלה. פוקס זכור בעיקר מפעילותו כראש האופוזיציה וכיריבו הבלתי-נלאה של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן, שניחן אף הוא בכישורים רטוריים מעולים. יריבות זו שִחזרה את היריבות בין הנרי פוקס, אביו של צ'ארלס, לבין ויליאם פיט האב.
עמדותיו של פוקס, שהיו בתחילה ליברליות מתונות, הלכו ונעשו רדיקליות, במושגי התקופה, בהשפעת אדמונד ברק, המהפכה האמריקאית ובהמשך המהפכה הצרפתית. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית תמך פוקס בגלוי בבני המושבות, על-אף שנלחמו נגד ארצו שלו. הוא קרא לביטול סחר העבדים, תמך בחירויות הפרט ובפרט חופש הביטוי וחופש הדת וברפורמות פוליטיות שיחזקו את בית הנבחרים ויפחיתו מכוחם של הכתר והאריסטוקרטיה. פוקס קידם בברכה את המהפכה הצרפתית. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות קרא פוקס לכינון שלום עם צרפת, וביקר את צעדי הדיכוי הפנימי שנקט פיט בימי המלחמה.
ב-1788, כאשר התערערה בריאותו הנפשית של המלך ג'ורג' השלישי, עמד פוקס מאחורי יוזמה למנות לעוצר את הנסיך מוויילס, לימים ג'ורג' הרביעי, בציפייה שהנסיך ימנהו לראש ממשלה. היוזמה עוררה מאבק פוליטי חריף שכונה "משבר העוצרות", ולבסוף שב המלך לאיתנו לפני שיצא המהלך לפועל.
לאחר מותו של יריבו הגדול פיט בינואר 1806, מצא פוקס את דרכו לשולחן הממשלה ומונה בשנית לשר החוץ. על בסיס אמונתו כי צרפת רוצה בשלום והאחריות להתמשכות המלחמה נופלת על בריטניה והממלכות האחרות שהיו שותפותיה לקואליציות האנטי-צרפתיות, החל פוקס במשא ומתן נמרץ עם טליראן, שר החוץ הצרפתי, בתקווה להביא לסיום המלחמה. לאכזבתו של פוקס, הניסיון נכשל ואף ערער את אמונתו הקודמת בכוונותיה של צרפת. המשא ומתן לא התקדם, והתברר כי הצרפתים מנסים במקביל להגיע להסכם עם רוסיה, שהיה עלול לבודד את בריטניה במלחמתה.
הישגו הפוליטי האחרון של פוקס היה העברת חוק שהגביל משמעותית את סחר העבדים, צעד לקראת איסור גורף, שהוטל חודשים אחדים לאחר מותו.
בחייו הפרטיים, שהיו פומביים למדי, נודע פוקס באורח חייו הראוותני, הבזבזני וקל הדעת, גם במונחי השכבות הגבוהות של זמנו.
איטלו-דיסקו

רקע

בסוף שנות ה-70, כאשר בארצות הברית נתפס הדיסקו כזרם פופוליסטי ונדוש, התפתח באירופה סגנון האיטלו-דיסקו, בהתאם להתפתחות הטכנולוגית ולסביבה התרבותית - תפוצת הסינתיסייזרים הביתיים, תחנות הרדיו האזוריות והפורמט הטלוויזיוני תואם Top Of The Pops.  
האיטלו דיסקו מאופיין באווירה של "כיף" ומשתמש במקצב הבסיסי של הדיסקו, ללא האספקטים הפאנקיים, תוך שימוש נרחב במוזיקה אלקטרונית.

היסודות של האיטלו-דיסקו

האחראי הראשי להתפתחות סגנון זה הוא ג'ורג'ו מורודר, מפיק איטלקי ממוצא גרמני שפעל במינכן שבגרמניה. מורודר הפיק בסוף שנות השבעים סדרה של להיטי דיסקו אלקטרוני מהפכניים ובהם "I Feel Love" של דונה סאמר ב-1977, ופסקול הסרט "אקספרס של חצות" ב-1978. במקביל צברה המוזיקה האלקטרונית פופולריות גם בצרפת, ועם הקרוס-אובר למיינסטרים ניתן למנות שם כמה להיטי מצעדים ובהם Space בשירם "Magic Fly", ו-Cerrone בשירו "Supernature".

מקורות השם "איטלו"

הסגנון כונה "איטלו" בנסיבות מסחריות גרידא, ומחוץ לאיטליה נחשב לצליל "אירופאי" (Euro-Pop) ולאו דווקא איטלקי. מה עוד שאת רוב המוזיקה שמכנים כיום "איטלו" לא עשו באיטליה כי אם בצרפת וגרמניה.
ב-1978 הקימו בניו-יורק צוות מפיקים איטלקיים את בית ההפקה "Goody Music Records", שטבע את צליל ה"בוגי" שהתפתח עם הזמן לאיטלו האופייני. לאחר שהלייבל פשט את הרגל ב-1982, כמה מהמפיקים (צ'לסו ואלי, מאורו מאלוואסי) "חזרו הביתה" ועמדו מאז מאחורי כמה מהקלאסיקות הגדולות של הז'אנר, ואף מאחורי הפקות של אמנים איטלקיים גדולים אחרים שלא קשורים לז'אנר, כגון להקת מאטיה באזאר, ארוס רמאצוטי, אנדראה בוצ'לי וכו'. ראוי לציין גם שכמה מהזמרים האיטלקיים המפורסמים כיום החלו בסגנון ה"איטלו-דיסקו" ובהם צוקרו (בלהקה בשם Taxi), ג'ובאנוטי וכו'.

תור הזהב והדעיכה

האיטלו-דיסקו נתפס בשעתו כמוזיקת הפופ האלקטרונית-פרופר הראשונה. הוא פרץ אל הזרם המרכזי בשנת 1982, והיה במרכז הבמה עד לשנת 1988, אז הלך ודעך אל מול פריחת מוזיקת ההאוס והטכנו, סגנונות שהתפתחו ממנו. 
רבים מאמני האיטלו-דיסקו נשארו במרכז הבמה גם כאמני יורודאנס (לדוגמה, Savage, שהקים את חברת התקליטים DWA שהנפיקה אמנים כגון Ice MC, Corona, Alexia, Double You ו- Whigfield) כאשר בתחילת שנות התשעים השליטו את צליל האיטלו-האוס (Black Box, Cappella וכו')