google/wiki40b huggingface dataset:
טאבו (סוציולוגיה)

טַאבּוּ (מפולינזית "טאפו" = המסומן, הלא רגיל, הלא ניתן למגע) או איסור חברתי, תרבותי או דתי. בעיקר כנגד שמות, חפצים, פעולות, אנשים ונושאי שיחה מסוימים, אשר נחשבים כלא-תקינים בחברה או בתרבות מסוימת. לעתים, מערכת איסורים אלה קשורה למושג הקדושה והטומאה החברתיים, כך שהעבירה עליהם נחשבת כגורמת תוצאות חמורות, משום כך עבירה על טאבו נחשבת למעשה שלא יעשה ואף למעשה נתעב.

מקור המילה

מקור המונח באי טהיטי, אליו הגיע ג'יימס קוק במסעותיו, במחצית השנייה של המאה ה-18. ג'יימס קוק נתקל שם במונח טאפו בהקשר לאיסור שהוטל על נשים לאכול בנוכחות גברים שהיה נהוג באי. בקרב ילידי פולינזיה שימש המונח לציון חפצים, מעשים, יישים רוחניים ובני אדם שהם אסורים במגע, בעשיה או בשימוש על פי מנהג או מטעמים דתיים-מאגיים. 
בדומה למקור זה, למילה טאבו יש מקור נוסף מאזור האוקיינוס השקט, והוא מהאי איווקי (Eueiki) וקשור לפולחן צמח הקאבה. המקור בשפה הוא דו-ערכי והוא קדוש וטמא בו זמנית. אצל עמים פולינזיים שונים היה הטאבו מוטל על ידי כהן מקומי, והוא יכול היה להיות מוטל על כל דבר. הטלת טאבו הפכה את מושא ההטלה לטמא. הטלת טאבו נעשתה הן מסיבות דתיות-אמוניות (כגון טאבו שהוטל על קברים), והן מסיבות מעשיות - דרך משל, אם כתוצאה מדיג מופרז הייתה סכנה שכל הדגים באזור יושמדו ולא יהיה יותר מה לדוג, היה הכהן מטיל טאבו על דגים.

כיום

כיום קיבל המושג "טאבו" משמעות משנית: טאבו פירושו עניין שקיימת הסכמה כללית שלא לעסוק בו. ככל הנראה, לא קיים טאבו אוניברסלי, עם זאת, קיימים כמה נושאים שהם טאבו במרבית החברות. לעיתים הטאבו נשאר גם לאחר שפג תוקפה של הסיבה הראשונית להיווצרותו. מהסיבה הזאת, יש טיעונים כי אפשר לחשוף את ההיסטוריה של תרבויות שונות על פי נושאי הטאבו שלהם, בהיעדר אמצעים אחרים.
זיגמונד פרויד בספרו קישר את הטאבו לתפיסה הפסיכואנליטית ואיסורים חברתיים הקשורים לגילוי עריות המצויים בתרבויות רבות.
דוגמה לטאבו מילולי, הלקוח מעולם היהדות, הוא הגיית השם המפורש של האל. בארצות הברית ובשאר מדינות דוברות אנגלית, קיים טאבו מילולי על שימוש במילה "Nigger" לתיאור אנשים ממוצא אפריקאי.

טאבו בתקשורת ההמונים

גורמי מדיה שונים למדו לאורך השנים להתאים עצמם לציפיות הערכיות של החברה בה הן מתקיימות. בהתאם, נוטים פרסומאים, עיתונאים, מוזיקאים ואנשי תקשורת אחרים להימנע מהצגת תכנים מסוימים או מעשיית שימוש באופני העברת מסרים אשר נוגדים את עקרונות הטאבו המקומיים. אלו שאינם עושים זאת בעצמם, עשויים לפעול תחת מערכות אשר כבר מכילות מנגנונים מערכתיים חיצוניים – הכוללים גם רגולציה הנוגעת לנושאים אסורים חברתית. 
על סוגיות העוסקות בחולי, מוות, קללות, קטינים ומין קיים קונצנזוס רחב באשר לשאיפה להדירן מהשיח התקשורתי – בעוד שטווח הקבלה של העיסוק בביקורת על ענייני גזע ודת משתנה בהתאם לאמצעי, המקור והמיקום. במדינות מערביות רבות נהוגה הקמה של וועדות מיוחדות שונות, שתפקידן לבחון את מידות ההתאמה של טקסטים תקשורתיים לנורמות וכללי השיח המקובלים באותה הקהילה. 
על אף האיסורים החוקיים המלווים בהימנעות או צנזורה עצמית מרובה, יוצרי התכנים (פרסומות, תוכניות, סרטים, סדרות, שירים וכו') נמצאים במשא ומתן מתמיד על מידת החופש אשר הם מבקשים לממש. מולם נאבקים ארגונים ומוסדות חברתיים, מדיניים ודתיים המבקשים למתן את השפה והעיסוק בנושאים רגישים העלולים להיחשב כ"טאבו" בתרבות הרלוונטית. על כן, הוגדרו נסיבות בהן יותר לשדר או לפרסם תכנים מן הסוג הנתפס כטאבו – בשעות ספציפיות, במקורות נבחרים ובאמצעים שאינם מאפשרים גישה ישירה לילדים או לציבור נבחר מסוים.
יוסף פורמון

ביוגרפיה

נולד בשנת  1515. מקום הולדתו אינו ידוע, אך זאת כן ידוע שהקים משפחה וגידל את ילדיו בעיר  בסירס,  בה כיהן כרב עד לשנת 1560 בערך. הוא גם כיהן כרב בזאנטה. לעת זקנותו כיהן כרב וכראש ישיבה בפטרס. באותו זמן היו בפטרס שלוש עדות של ספרדים: סיציליאנים, קאסטיליאנים ואיטלינים, ואשר קיבלו עליהם את התמנותו עליהם, אמנם הייתה שם גם קהילה של  רומניוטים שלא הסכימו להתכופף למרותו. בנוסף הוא היה סבור  שגם בני קהילת לפנטו כפופים למרותו, ואף שם שני קהלים בעיר זו קיבלו את מרותו, ואילו בני הקהל הרומוניוטי שם לא הכירו בו. על אודות ויכוח זה נכתבו תשובות בספרי השו"ת, בדבר שאלת האוטונומיה של קהילות שונות והאם הם מחויבות להתבולל בקהילות האחרות המהוות רוב בעיר. 
פרק היסטורי נוסף משתקף מתוך תשובתיו ההלכתיות של  של רבי יוסף פורמון, במכתבים  מתקופת מלחמת קרב לפנטו (1569-1671). מתברר כי  רוב יהודי פאטראס עברו ללפנטו, והתעוררה שאלה האם המתארחים חייבים לשאת בעול מסי הקהל של המקומיים.
מלך (שחמט)

תפקידי המלך במשחק

בפתיחת המשחק ובאמצעו, המלך בדרך כלל לא משתתף באופן פעיל במשחק. במקום זאת, השחקן יגן בדרך כלל על המלך בעזרת הצרחה המביאה את המלך אל פינת הלוח, מאחורי שורה של רגלים ידידותיים. בסוף המשחק, כשרוב הכלים כבר נעלמו מהלוח, המלך יוצא בדרך כלל ממקום מחבואו ומשתתף באופן פעיל במשחק, וכך הוא מקבל תפקיד חשוב בקידום הרגלים להכתרה ותפקידים נוספים.
קשה להעריך את ערכו של המלך כי לא ניתן להחליפו תמורת כלים אחרים (בתוכנות שחמט בדרך כלל ערכו של המלך הוא 200). יחד עם זאת, למלך תפקיד חשוב בסוף המשחק ובדרך כלל מעריכים אותו מעט יותר מהרץ או מהפרש. עמנואל לסקר העריך אותו כשווה ערך לפרש ולרגלי גם יחד.

איומים על המלך

שחקן לא יכול להביא את המלך שלו לערוגה שנמצאת תחת איום של כלי יריב (וגם לא להעביר אותו בערוגה כזאת בהצרחה). איום על המלך של היריב נקרא "שח". על שחקן הנמצא ב"שח" להוציא מיד את המלך מהאיום. מצב שבו אין לשחקן דרך להסיר את האיום נקרא "מט" והוא ניצחון לשחקן המאיים.
עת־מול

עת־מול הוא כתב עת לתולדות עם ישראל וארץ ישראל, בהוצאת יד יצחק בן צבי. ייחודו של כתב העת הוא בפנייתו לקהל מגוון  כמו תלמידי תיכון, אקדמאים, חובבי ידיעת ארץ ישראל וכדומה.

היסטוריה

עת־מול החל לראות אור בשנת 1975 כשיתוף פעולה בין המכון לחקר התפוצות באוניברסיטת תל אביב ומשרד החינוך. עורכו הראשון היה הסופר וחוקר ארץ ישראל שלמה שבא, אשר לצדו פעלה ועדת מערכת  אקדמית, עליה נמנו מספר חוקרים בולטים מפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, כמו פרופ' שלמה סימונסון, שהיה מיוזמי כתב העת.
עת־מול יצא בפורמט פשוט ודל צבע, והמאמרים שפורסמו בו בראשית הדרך עסקו בנושאים יהודיים שונים בארץ ובעולם כמו עלילות הדם; "הגדת ראשי הציפורים" הנודעת; קרבותיו הכושלים של נפוליאון לכיבוש ארץ ישראל ועוד.

מתיחת פנים

בשנת 1999 עבר כתב העת שינוי משמעותי, כאשר החל מגיליון 144 (אייר תשנ"ט 1999) עבר לידי יד יצחק בן צבי והחל לצאת בפורמט מהודר וצבעוני על נייר כרומו. המאמר הראשון בגרסה המחודשת הוקדש, ממש כמו בגיליון הראשון, להיבטים לא מוכרים למסעו של נפוליאון לכיבוש ארץ ישראל. 
בשנים האחרונות עבר כתב העת שינויים נוספים, הן מבחינה עיצובית והן מבחינת התכנים הנדונים בו, כמו למשל, הפיכת שלושה גיליונות מדי שנה לחוברות נושאיות, המוקדשות לנושא מוביל אחד, ומציגות זוויות לא מוכרות ומפתיעות סביב נושא נבחר (הרכבת בארץ ישראל; מאה שנה לבית הספר בצלאל; ספרים וספריות בעולם היהודי, וכדומה).

ייחודו של כתב העת

העיסוק בפרשיות היסטוריות וגאוגרפיות בעת־מול הוא על פי רוב מבט מזווית חדשה ולא מוכרת על האירועים הבולטים הגדולים, תוך הצגת דמויות, סיפורים, מקומות ומסורות המוכרות רק למעטים, וחשיפתן בפני הקהל הרחב. המאמרים בכתב העת קצרים למדי והם מלווים באיורים, תמונות היסטוריות, מפות, ותצלומים. 
לאורך השנים הופיעו בעת־מול פינות ומדורים קבועים רבים, בהם מדור על אירועים מעניינים בתולדות הארץ, שכתב דודו דיין; טור על מטבעות עתיקים מאת יעקב משורר; חידה בנושאים רלוונטיים שחיבר דן חמיצר, טור על כותרות העיתונות העברית, שכתבה תמר הירדני; סיפורי מפות מתקופות שונות; מדור שמות ומשפחות בישראל, שערך חנן רפפורט, ועוד.
מפעילות האמר קרבי

יחידת מפעילות האמר קרבי (מכונה בקיצור "יחידת המפעילות") בצה"ל, היא יחידת נשים הממוקמת בבסיס צאלים ונמצאת תחת המא"ט (מרכז אימונים טקטיים). היחידה שנוסדה ב-1997, היא חלק ממערך האימונים הטקטיים של זרוע היבשה ומטרתה היא להכשיר את הלוחמים (בעיקר המפקדים) לשדה הקרב.
לחיילות היחידה שרוך בצבע תכלת, כומתה שחורה עם סיכת שריון או חיל רגלים (נתון לבחירתן) ונעליים שחורות. תג היחידה הוא סמל הבסיס מל"י 500 (המרכז הלאומי לאימונים ביבשה - מחנה צאלים) שבעבר היה סמל חטיבה 500 בשריון.

הכשרה

תפקיד מפעילת האמר קרבי מיועד לנשים בלבד ותנאי הקבלה הם פרופיל 72 ומעלה ורישיון נהיגה אזרחי מכל סוג שהוא. למועמדות לשרות ללא רישיון ניתנת האפשרות לעשות קורס נהיגה קדם-צבאי. אורך הטירונות הוא כשלושה עד ארבעה שבועות (רובאי 02), אורך ההכשרה המלא, כולל הקורס, הוא 10 שבועות עד 3 חודשים.
לאורך כל שירותן הצבאי החל מהטירונות ועד השחרור החיילות נמצאות בבסיס "צאלים", להוציא תרגילים בשטח, בשירות הסדיר, שמתפרסים על כל רחבי הארץ. בעת תרגילים בצפון המפעילות מתארחות בבסיס "נפתלי".

מהלך השירות

יחידת המפעילות עוסקת באימונים ביבשה בשיתוף יחידות קרביות שונות. היחידה משתמשת בהאמרים "מחופשים" המדמים רק"מים (רכב קרבי משוריין) לדוגמה טנק או נגמ"ש, ומבצעת אימונים טקטיים, ללא אש, המדמים לחימה בשדה קרב ולחימה במצבי אמת שונים.
את האימונים עם יחידת המפעילות מבצעים מפקדים בדרגות שונות, שבזמן אמת יהיו עתידים לפקד על הרקמ"ים ופקודותיהם יכריעו את גורל המערכה. במהלך האימון המפעילה נוהגת בהאמר ומוכשרת לתפעל את המערכות השונות הקיימות בו. כל אימון שונה באופיו, באורכו, ביחידות הלוחמות המשתתפות בו ומיקומו בארץ.
תנאי השירות ביחידה כוללים שהייה ממושכת בשטח, עבודה עם אנשים משתנים, אכילת מנות קרב, לינה בשטח והתמודדות עם תנאי מזג האוויר בכל עונות השנה. אורך השירות הוא כ-24 חודשים.
יחידת המפעילות מורכבת כיום משש פלוגות, פלוגת ההכשרות- ראם, שתי פלוגות סדירות - "יעל" ו"אלה" (בתוכן כ-200 חיילות סדירות) ושלוש פלוגות מילואים - "רותם",דיה והדר. 
ביחידה קיימים צירי התפתחות שונים בתחום הפיקוד (מ"כיות, קצינות) תחום הלוגיסטיקה (סרס"פ, ב. קוד ועוד) ותחום ההדרכה (מדריכות ניוד, צפ"ה ומשקיות הסברה).
חייל בדיל

חייל בדיל הוא כינוי לדמות מיניאטורית של לוחם או דמות ידועה מההיסטוריה. החיילים משמשים בעיקר כחפצי נוי או למשחק.
המונח "חיילי בדיל" או "חיילי צעצוע" שימש במהלך השנים בספרות, בתיאטרון ובקולנוע יוצרים שונים להציג לוחמים זוטרים אשר נשלטים בידי מפקדים אדישים. במקרים אחרים שימש המונח כתיאור לילדים אשר הפכו ללוחמים בלתי סדירים עקב מצב נואש אליו נקלעו, כך, למשל בסרט "חיילי בדיל".
חבורה ציקלית

בתורת החבורות, חבורה ציקלית היא חבורה הנוצרת על ידי איבר אחד. כלומר כל אחד מאברי החבורה הוא חזקה של האיבר היוצר. כל חבורה כזו היא אבלית לפי כללי חזקות וחילופיות פעולת החיבור.
חבורות ציקליות הן הדוגמה הפשוטה ביותר לחבורה, ולפי משפט המיון לחבורות אבליות נוצרות סופית, אפשר להרכיב מהן (באמצעות מכפלה ישרה) את החבורות האבליות הנוצרות סופית. אם מרשים הרכבה מסובכת יותר, אפשר לבנות מן החבורות הציקליות את כל החבורות הפתירות.
חבורות ציקליות הן דוגמה למושג הכללי יותר, מודול ציקלי.

הגדרה, יחידות וסימון

באופן פורמלי, חבורה ציקלית היא חבורה  שבה קיים איבר  שהחזקות שלו מרכיבות את החבורה כולה. לאיבר כזה קוראים יוצר של החבורה. כאשר משתמשים בכתיב כפלי, מקובל לסמן את החבורה הציקלית הנוצרת על ידי איבר  בסימון .
כל שתי חבורות ציקליות בעלות אותו סדר הן איזומורפיות זו לזו, ולכן מוצדק לדבר על החבורה הציקלית מסדר n, בה' הידיעה.  כאשר רוצים להדגיש את סדר החבורה, מקובל לסמן את החבורה הציקלית הנוצרת על ידי איבר  מסדר n, כ-  ואפילו  (ראו חבורה מוצגת סופית).
החבורה האינסופית  הכוללת את כל המספרים השלמים, ביחס לפעולת החיבור, היא ציקלית. כל איבר שלה מתקבל מסיכום היוצר  לעצמו, מספר סופי של פעמים. חבורת המנה , המורכבת מן המספרים  עם פעולת החיבור מודולו המספר הטבעי , היא חבורה ציקלית מסדר , כאשר גם כאן,  הוא יוצר של החבורה. בהתאם לאיזומורפיזם של חבורות ציקליות מאותו סדר, נהוג להשתמש בחבורות אלו לייצוג כל החבורות הציקליות, כך שחבורה ציקלית מסדר  מיוצגת על ידי הסימון  (כלומר ), וכל חבורה ציקלית אינסופית מיוצגת על ידי הסימון .
בכל חבורה, תת-החבורה הנוצרת על ידי איבר אחד  (ומורכבת, על-פי ההגדרה, מכל החזקות ), היא חבורה ציקלית.

איברים

היוצר של חבורה ציקלית כמעט לעולם אינו יחיד. החבורה הציקלית האינסופית  נוצרת על ידי  או על ידי . לחבורה ציקלית  מסדר  יש  יוצרים (כאשר  היא פונקציית אוילר), שהם בדיוק החזקות  עבורן  זר ל-.
באופן כללי יותר, הסדר של איבר  הוא , כאשר  הוא המחלק המשותף המקסימלי של .

חבורת האוטומורפיזמים

מכיוון שאוטומורפיזם מוכרח להעביר יוצר של החבורה ליוצר אחר, יש לחבורה הציקלית מסדר  בדיוק  אוטומורפיזמים, וניתן להבחין שחבורת האוטומורפיזמים שלה איזומורפית לחבורת אוילר .
גאוס מצא שחבורת אוילר  היא ציקלית בדיוק כאשר  שווה ל-2, 4, חזקה של ראשוני אי-זוגי, או פעמיים חזקה של ראשוני אי-זוגי.

פירוק לגורמים

המכפלה הישרה של שתי חבורות ציקליות  היא חבורה ציקלית, אם ורק אם n ו- m זרים. במקרה זה, כמובן, היא איזומורפית ל- . מן המשפט היסודי של האריתמטיקה נובע שאפשר לפרק כל חבורה ציקלית למכפלה ישרה של חבורות ציקליות שכל אחת מהן מסדר חזקה של ראשוני. לדוגמה, .
ישראל שפירא (ביבליוגרף)

ישראל שפירא (Israel Schapiro;‏ 5 בדצמבר 1882 – 2 ביוני 1957) היה ביבליוגרף, ספרן ומזרחן אמריקאי-ישראלי ממוצא רוסי. ראש המחלקה לספרות שמית ומזרחית בספריית הקונגרס ופרופסור ללימודים שמיים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

ביוגרפיה

נולד בעיירה סייני שבפלך סובאלק, בפולין הרוסית (ליטא), בנם של לאה לבית גלנטי והסופר ט"ף שפירא. עד גיל בר-מצווה למד בבית ספר תיכון רוסי, אחר-כך למד שנתיים וחצי בישיבת טלז ולבסוף למד שנה וחצי לימודים אקסטרניים לתעודת בגרות בעיר קובנה. כשהיה בן שמונה-עשרה נסע לגרמניה, למד באוניברסיטת ברלין – ובבית המדרש לרבנים בברלין ובבית המדרש ע"ש פייטל היינה אפרים (Veitel-Heine Ephraim'sche Lehranstalt) בברלין – ובאוניברסיטת שטרסבורג ובשנת 1906 (תרס"ו) קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
בשנת 1907 (תרס"ז) נשלח מטעם חברת עזרה של יהודי גרמניה לשמש מורה ראשי בבית המדרש למורים בירושלים שבהנהלת אפרים כהן-רייס, שם עבד כשלוש שנים כמורה לתולדות עם ישראל, ספרות עברית, מקרא ותלמוד. בשנת 1910 (תרע"א) היגר לארצות הברית. במשך כשנתיים התגורר בניו יורק, ובה שימש עיתונאי (שותפו של ראובן בריינין כעורך השבועון "הדרור") ומרצה למורים בלשכת החינוך שבנשיאותו של יהודה לייב מאגנס.
בשנת 1913 חבר לצוות ההקמה של המחלקה לספרות שמית ומזרחית בספריית הקונגרס שבוושינגטון הבירה (שהתבססה על ספרייתו של אפרים דיינרד, שנרכשה בתרומתו של יעקב שיף), והתמנה לעמוד בראשה. החל בשנת 1917 שימש במקביל גם פרופסור מן המניין ללימודים שמיים (ספרות שמית והיסטוריה עברית) באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, ופרסם מאמרים רבים. כמו כן, תרגם את ספרה של נהידה רות לצרוס "ביקשתיך" (Ich suchte Dich) מגרמנית לעברית.
בתפקידו בספריית הקונגרס שימש שלושים שנה, עד שבשנת תש"ד התפטר ממשרתו עם פנסיה קבועה לכל ימי חייו במטרה לעלות מיד לארץ ישראל. מפאת המצב הביטחוני בארץ נדחתה נסיעתו, והוא התגורר מספר שנים בלוס אנג'לס, עד שבשנת תש"י עלה ארצה והתיישב בעיר חולון.
שפירא נפטר ב-2 ביוני 1957 בבית החולים הדסה בתל אביב, ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
נגיעות

שותפים באלבום

ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים רבים. ביניהם, חיים לרוז, גידי רז, יזהר אשדות, אורן לוטנברג, דני מקוב, טל שגב, פיטר רוט, שרון רוטר, אסף אמדורסקי, קרני פוסטל, עודד פרח, ג'וני שועלי, דן תורן, מיכה שטרית וגדי פוגטש. בנוסף, בשיר "זה לא יכול להיות שאף פעם אין יריות" מסומפל קולו של סטיבן הוקינג.
דרוזופילה

תסיסנית כאורגניזם מודל

המין D. melanogaster (תסיסנית המחקר) משמש רבות במחקרים בגנטיקה והוא אורגניזם מודל מצוי בביולוגיה התפתחותית ואף זכה לכינוי "חרק המחמד של הגנטיקאים".
תכונותיו של המין שהפכו אותו לאורגניזם מועדף על ידי הגנטיקאים, ביחס לחרקים אחרים, הן הקלות היחסית שבגידולו בתנאי מעבדה, קצב ריבוי גבוה, מחזור חיים קצר, ממדי גוף קטנים ביחס לחרקים המאפשרים אחסון מדגם גדול של זבובי תסיסנית בשטח אחסון קטן ומבנה כרומוזומלי פשוט הכולל 4 זוגות כרומוזומים גדולים פיזית.
בשנת 2012 טרודי מאקאי פרסמה קטלוג של הגנום השלם של 200 סוגים שונים של דרוזופילה.

מבנה גוף

בצורתם האופיינית, לזבובי תסיסנית צבע כתום-חום ואורכם נע סביב 3.1 עד ל-4.3 מילימטר. לרוב המינים עיניים אדומות. הבוגרים צהבהבים עם פסים כהים על הבטן.

התפתחות עוברית

ההתפתחות העוברית של הזבוב Droshophila melanogaster נמשכת בערך כיממה ומחולקת ל 17 שלבים בעלי איפיונים שונים: בשלב הראשון ועד לרביעי מתרחשות 14 חלוקות גרעין כך שמתקבל תא מרובה גרעינים. גרעינים אלו נעים לכיוון פריפרית התא. בתהליך ה cellularization נוצרת ממברנה סביב גרעיני התא, כך נוצרת שכבת תאים הנקראת בלסטודרם המקיפה את החלמון. בשלבים 6-7 מתרחשת גסטרולציה היוצרת את המעי. בשלבים 8-11 מתרחשת התארכות שכבת הנבט ובשלבים 12-13 נסוגה שכבה זו. התפתחות ראש הזבוב וסגירת האזור הדורסלי גבי מתרחש בשלבים 14-15 ולבסוף בשלבים 16-17 מתרחשת דיפרנציאציה אחרונה של התאים לקראת בקיעת העובר מהביצה.
ייעור

ייעור הוא תהליך יצירת יער באזור לא מיוער. ייעור מחדש הוא תהליך שיקום של יער - טבעית, על ידי זריעה טבעית או צמיחה משורשים, או מלאכותית, על ידי זריעה ונטיעה מכוונות. ממשלות וארגונים רבים מעודדים תוכניות ייעור, להגברת לכידת הפחמן הדו-חמצני מהאטמוספירה, לשמירה על המגוון הביולוגי, ליצירת ריאות ירוקות ועוד.

תהליכים ביולוגיים

התהוות קרחת יער נובעת מדפוס גדילה של צמחים, ומהפרעה באזור מקומי שסופה ריווח סבכת היער. דינמיקת קרחת היער אופיינית גם ליערות הטרופיים וגם ליערות ממוזגים, ויש לה השפעה רבה על חיי היער. שילוב של הגורמים הללו עלול להביא לבירוא היער, ולאובדן החלק העליון של הקרקע, העשיר בחומרים אורגניים. ללא הקרקע, היערות אינם יכולים להתפתח, אלא לאחר תהליך ארוך של יצירת קרקע, אם ארוזיה מאפשרת זאת.

באזורי קרקע דלה

במקומות מסוימים, יערות זקוקים לעזרה על מנת לשקם עצמם בגלל תנאים סביבתיים. למשל, באזורים צחיחים, היה ויער נהרס, הקרקע עלולה להתייבש ולהפוך עוינת לצמיחת עץ חדש. רעיית יתר באזורי היער, וניצול יתר של משאביו גם הם פוגמים ביכולתו להשתקם. בחלק מהאזורים הטרופיים, בירוא היערות עלול לגרום להקשחת החלק העליון של הקרקע (duricrust), לעיתים על ידי צמנטציה של סיליקה (duripan), ובכך לאטום את הקרקע לחלחול מים וצמיחת שורשים. לעיתים, ייעור מחדש הוא בלתי אפשרי מאחר שבקרקע כבר נעשה שימוש בידי אדם. במקרים אחרים, נדרשת עבודה מכנית של שבירת חלקי הקרקע שהתקשו, ולאחר מכן השקיה זהירה ומתמשכת, והגנה נוספת, כמו גידור.

בישראל

בישראל, מופקדת קרן קיימת לישראל על הייעור. קק"ל נוטעת יערות במקומות שבהם לא היו יערות קודם, וגם משקמת יערות שניזוקו ממזיקים, שרפות, בצורות, שלג ותוחלת חיי העצים. בצפון הארץ ובמרכזה מתרכזת הפעילות בעיקר בחידוש היערות ופחות בנטיעת יערות חדשים. כמו כן, קק"ל אחראית להדברת עשבייה המתחרה בנטיעות, להדברת מזיקים ומחלות, ולמניעת כריתה לא חוקית. מלבד נטיעת היער ואחזקתו קק"ל אחראית גם על בניית שירותים שונים לציבור, כגון חניונים, גני משחקים וכו'.
על פי פרופסור אבי פרבולוצקי], הייעור הישראלי הוא בשיטת הייעור המסחרי, בדומה לנעשה באירופה, שמטרתה היא לטפח יער שישמש בסופו של דבר לכריתה ולשימוש אדם. שיטה זו מכתיבה נטיעת עץ ממין אחד, זקוף עם מעט הסתעפויות, דלילות יחסית ונוחות גישה. פרבולוצקי מציע לבחון מחדש שיטה זו, לשנות אותה ולשלב בה עקרונות מהייעור האקולוגי, שטעון פחות התערבות אדם.
ב-1995 אושרה על ידי הממשלה תוכנית המתאר הארצית ליער ולייעור (תמ"א 22), בשיתוף עם קק"ל, מינהל מקרקעי ישראל, המשרד לאיכות הסביבה ומשרד הפנים.
קוסטה בראווה

קוסטה בראווה (בספרדית ובקטלאנית: Costa Brava) היא רצועת חוף במחוז ז'ירונה, בצפון חבל קטלוניה שבספרד, שמשתרעת לאורך הים התיכון מבּלָנַס (Blanes), כ-60 קילומטר צפון-מזרחית לברצלונה, ועד הגבול הצרפתי והרי הפירנאים. שמו של הקוסטה בראווה, שפירושו "החוף הפרוע", ניתן לו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כאשר הוא נחשב כאתר תיירות אופנתי ויוקרתי. מאז, דעכה מעט תדמית זו, בייחוד לאור עליית אתרי תיירות אחרים בדרום ספרד ובצפון אפריקה.
לאורך השנים היה הקוסטה בראווה גם מוקד משיכה לאמנים שהתגוררו במקום. שני האמנים הבולטים ביותר שפעלו בו היו פבלו פיקאסו וסלבדור דאלי שנולד בפיגרס הסמוכה, ונפש בפורט ליגאט.
חלקיק וירטואלי

חלקיק וירטואלי הוא חלקיק שהקשר של תורת היחסות הפרטית בין מסה, תנע ואנרגיה לא מתקיים עבורו למשך זמן קצר. זמן החיים של חלקיק וירטואלי מוכתב על ידי עקרון האי-ודאות. חלקיק וירטואלי קרוי גם "חלקיק שלא על קליפת המסה" (off-mass-shell).
הדוגמה הפשוטה ביותר היא מינהור של חלקיק דרך מחסום פוטנציאל. בתחומי המחסום החלקיק מתקיים כחלקיק וירטואלי. הפתח לקיומם של חלקיקים וירטואליים הוא עקרון האי-ודאות של הייזנברג, לפיו האי-ודאות באנרגיה של חלקיק מתכונתית הפוכה ל"זמן המדידה" של החלקיק. לכן עבור זמנים קצרים מספיק האי-ודאות באנרגיה מספיק גדולה כדי לאפשר מעבר דרך המחסום. "זמן המדידה" בהקשר זה הוא, בקירוב, זמן המעבר דרך מחסום הפוטנציאל. באופן כללי יותר, מחסום הפוטנציאל עבור תהליך וירטואלי כלשהו, הוא הפרש האנרגיה הדרוש כדי להפוך את החלקיק הווירטואלי ל"חלקיק אמיתי" (בתהליך המשמר אנרגיה).
יחסי פינלנד–קזחסטן

היסטוריה

היחסים בין רפובליקת פינלנד לרפובליקת קזחסטן כוננו ב-13 במאי 1992, מיד לאחר עצמאות קזחסטן מברית המועצות.
פינלנד קידמה שיתוף פעולה במסגרת האיחוד האירופי עם קזחסטן ומדינות מרכז אסיה בתקופת נשיאותה ב-2006 וקידמה שיתוף פעולה ביטחוני, דמוקרטיזציה של מדינות האזור, ושמירה על זכויות האדם בהתאם לעקרונות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. פינלנד קידמה את השתתפותה של קזחסטן בארגון, והכניסה אותה למספר ועדות. בשנת 2009 יצא מסמך המפרט את כל ההכנות של קזחסטן לקראת היותה יושבת הראש של הוועדה הכלכלית-סביבתית בשנת 2010.

קשרים תחבורתיים

בשנת 2017 פתחה פינאייר קו עונתי בין אסטנה להלסינקי. השגריר הפיני בקזחסטן התייחס למהלך ואמר כי הוא מקווה שהקשר החדש יגביר את הקשרים העסקיים בין המדינות.
דיז'ון תומפסון

קריירה

במכללה שיחק תומפסון במכללת UCLA, וקלע בממוצע 15.6 נקודות למשחק. הוא נבחר על ידי הניו יורק ניקס בסיבוב השני של הדראפט בשנת 2005, במקום ה-54. הוא הועבר בטרייד לפיניקס סאנס ושיחק 10 משחקים בהם קלע 2.8 נקודות ב-4.3 דקות משחק בממוצע. לאחר מכן עבר לשחק ב-NBDL בקבוצת אלבקרקי ת'נדרבירדס והציג ממוצעים מרשימים של 20.3 נקודות, 9.3 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק. בשל פציעה בברכו הוא לא שיחק בעונת 2006.
בינואר 2007 הוא הוחתם לחוזה של עשרה ימים באטלנטה הוקס, ושיחק 6 משחקים בהם קלע 2.8 נקודות ב-8.3 דקות בממוצע. בהמשך עבר לאלבה ברלין מגרמניה. בשנת 2008 עבר לאזובמאש מאריופול, עימה זכה באליפות אוקראינה. בליגה האוקראינית העמיד תומפסון ממוצעים של 14.1 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו- 2.3 אסיסטים ב-30.8 דקות משחק בממוצע. 
בעונת 2009 חתם בקבוצת הפועל ירושלים הישראלית, וכעבור שנה עבר לשחק בספרטק סנקט פטרבורג מליגת הכדורסל המקצוענית של רוסיה. ב-2015 שיחק בהפועל תל אביב בחציה השני של העונה בה הפגין יכולת חלשה.
בנובמבר 2016 חתם בהפועל ירושלים ובינואר 2017 עבר תומפסון לניז'ני נובגורוד הרוסית.
יעקב אפשטיין (רב)

ביוגרפיה ופעילות

נולד בשנת 1954 בקיבוץ סעד. הוא נכדו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. למד בבית הספר היסודי דעת ובבית הספר התיכון בקבוצת יבנה. למד בישיבת מרכז הרב והיה תלמידם של הרב צבי יהודה קוק והרב אברהם אלקנה שפירא. שירת בחטיבת גולני כקצין.
בעבר התגורר במושב קשת ובעצמונה שבגוש קטיף. כיום מתגורר ביישוב שומריה.
הרב אפשטיין הוא חוקר תורני, עורך ספרים במסגרת מכון התורה והארץ ובאופן פרטי. במסגרת עבודתו ערך את "באהלה של תורה", סדרת ספרי שו"ת בחמישה חלקים מאת הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן. כן היה מעורכי המהדורות החדשות של ספרי הראי"ה "שבת הארץ" (על הלכות שמיטה) ו"חוקות הארץ" על הלכות כלאים.
גולת הכותרת של חיבוריו היא סדרת ספרי השו"ת חבל נחלתו, עשרים כרכים בהם מחקרים ושאלות בהלכה בעניינים שונים. הסכמות לספריו קיבל מרבותיו, הרבנים אברהם אלקנה כהנא שפירא, יעקב אריאל, אביגדור נבנצאל ודב ליאור. בספריו מביא הרב אפשטיין מאות הלכות מאת רבנים אלה, בע"פ ובכתב.
פרסם במהלך השנים מאמרים רבים בכתבי העת תחומין, התורה והארץ, צוהר, אמונת עתיך ועוד. כמו כן ערך ספר לזכר גוש קטיף ובו עשרות מאמרים של רבני ותושבי המקום.
מכוניות 3

עלילת הסרט

לייטנינג מקווין הוא אחד ממכוניות המרוץ הגדולות בתחום לזמנו, מסלול המירוצים הוא כבר ביתו והקריירה שלו כבר נחשבת לאגדה. כאשר הוא כבר הופך למבוגר וותיק בתחום, נכנס לתמונה מכונית מרוץ טירון בשם - ג׳קסון סטורם - מכונית הייטק מתקדמת, חדשנית ומהירה יותר. סטורם מערער את ביטחונו של לייטנינג האגדי, מכוניות ותיקות בתחום מגיעות לסוף דרכן ומעוזבות מתחרויות, בזמן שמכוניות ההייטק נכנסות לתמונה, שוברות שיאים ומשנות את פני המשחק. במירוץ האחרון לעונה מנסה לייטנינג להוכיח לעצמו שזה לא הסוף שלו בעולם המירוצים, אך הוא מאבד שליטה ומתרסק על המסלול. זה נראה כאילו לייטנינג מגיע לקץ הקריירה שלו. הוא מכין את עצמו לעונה הבאה של המירוצים כדי להוכיח לעצמו כי הוא עדיין מסוגל להתעסק במקצוע שכל כך משמעותי עבורו. מכונית צעירה ונלהבת בשם קרוז רמירז מכינה את לייטנינג למרוץ הגורלי ביותר בקריירה שלו. לייטנינג נאבק בזקנה, בלחץ וההתחות של החברה כלפיו, בקיומו של הדור הבא, ומנסה להבין מה אדם אמור לעשות כאשר הוא הולך ומזדקן, והדבר שהקדשת לו את כל חייך בורח לך בין הידיים ואינך יכול להימנע מכך.