google/wiki40b huggingface dataset:
פנילאלנין

כימיה

כפי שמעיד שמה, פנילאלנין היא נגזרת של חומצת אמינו אחרת: אלאנין. שתי החומצות זהות בהרכבן, אלא שלפנילאלנין מתווספת קבוצת פניל (טבעת בנזן פחות אטום מימן אחד, C₆H₅). השייר של פנילאלנין מורכב מקבוצת מתילן (CH₂) אליה מחוברת קבוצת פניל. פנילאלנין היא, אם כן, אחת משלוש חומצות האמינו הארומטיות, ומביניהן היא ההידרופובית ביותר, שכן בשייר שלה אין קבוצת הידרוקסיל (כמו בטירוזין) ואין אטום חנקן (כמו בטריפטופן).
הממתיק המלאכותי אספרטיים מורכב מפנילאלנין ומחומצה אספרטית.

מקורות תזונה

פנילאלנין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.
מקור נוסף לפנילאלנין הוא הממתיק המלאכותי אספרטיים, אשר קיים במשקאות ומאכלים דיאטטיים רבים. האספרטיים מתפרק בגוף למספר תוצרים, אשר הפניאלנין הוא אחד מהם.

ביולוגיה

המחלה התורשתית פנילקטונוריה (Phenylketonuria - PKU) נגרמת כתוצאה מחוסר גנטי באנזים פנילאלנין הידרוקסילאז, המזרז את הפיכת הפנילאלנין בגוף לחומצת האמינו טירוזין. כתוצאה מכך מצטבר פנילאלנין במקומות שונים בגוף, ובעיקר במוח; הדבר גורם לפיגור שכלי מגיל צעיר ולתופעות אחרות. אם המחלה מזוהה בגיל צעיר, ניתן למנעה בקלות יחסית על ידי שמירה על דיאטה קפדנית נטולת פנילאלנין. PKU היא אחת המחלות התורשתיות הראשונות שנתגלו.
פול ווטקינס

ביוגרפיה

ווטקינס למד נגינה בצ'לו אצל ויליאם פלית', מליסה פלפס ויוהנס גוריצקי. בשנת 1988 זכה בתחרות המוזיקאי הצעיר של השנה מטעם הבי.בי.סי. במחלקת כלי מיתר. משנת 1990 עד 1997 היה הצ'לן הראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית.
ווטקינס הוא חבר באנסמבל נאש, שעמו ערך כמה הקלטות מסחריות. הוא היה מוזיקאי הבית של פסטיבל פישגארד בשנת 2005.
ווטקינס הופיע חמש פעמים בקונצרטי הפרומס, בהן קונצרט הלילה הראשון בשנת 2007. במרץ 2006 ניגן בביצוע בכורה קונצ'רטו מאת ריצ'רד רודני בנט עם תזמורת פילהרמוניה בסאות'בנק סנטר וחודשיים לאחר מכן גם הקליט אותו. בין הקלטותיו המסחריות ההקלטה הראשונה של  הקונצ'רקטו לצ'לו מאת סיריל סקוט.
לצד הקריירה שלו כצ'לן, החל ווטקינס לעסוק בניצוח. הוא זכה בפרס ראשון ובפרס הקהל בתחרות המנצחים של לידס לשנת 2002. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בפברואר 2006, עם הפילהרמונית של לונדון. כמנצח, הקליט ווטקינס לחברת וורנר קלאסיקס. הוא התמנה למנצח חבר של התזמורת הקאמרית האנגלית בעונת 2007-08. ביוני 2009 מינתה התזמורת את פול ווטקינס למנהל מוזיקלי, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2010/2009, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. ווטקינס כיהן כמנצח אורח ראשי של תזמורת אולסטר בעונת 2010/2009.
בעונת 2013/2012 עתיד ווטקינס להצטרף לרביעיית אמרסון, במקום הצ'לן היוצא דייוויד פינקל.
ווטקינס מנגן בצ'לו שנבנה בפריז בידי ז'אן-באטיסט ויום בשנת 1846.
יוהאן דויד אקרבאלד

יוהאן דויד אקרבאלד (בשוודית: Johan David Åkerblad; ‏6 במאי 1763, סטוקהולם - 7 בפברואר 1819, רומא) היה דיפלומט שוודי, פלאוגרף ואוריינטליסט.

ביוגרפיה

אקרבלד החל ללמוד ב-1778 באוניברסיטת אופסלה לימודים קלאסיים ושפות מזרחיות וסיים ב-1782. בזכות שליטתו בשפות הוא נשלח כשגריר לקונסטנטינופול ב-1783. לאחר מילוי משימתו הוא טייל בין 1784 ל-1789 באסיה הקטנה, סוריה, ארץ ישראל, מצרים וצפון אפריקה. רשימותיו ממסעותיו אלו מוחזקות בספריית הוותיקן ברומא. עם שובו לשוודיה בסיום מסעותיו ב-1789, מונה למזכיר במשרד החוץ ולמתרגם מטורקית. ב-1791 נשלח שוב לטורקיה, שם חזר למסעות מחקר, ובאחד מהם לטרויה איבחן את הטפוגרפיה בכתביו של הומרוס.
ב-1800 ביצע מחקרים בגטינגן, וב-1802 נשלח כציר לפאריס, אך עוד באותה השנה נשלח להאג כממונה על היחסים ושוב הוחזר לפאריס. לאחר זמן לא רב, עזב את השירות הדיפלומטי והתיישב למספר שנים ברומא, שם, בעזרת תרומות מנדבנים בריטיים המשיך במחקריו הבלשניים, ובייחוד בשפות מצריות ובהם קופטית. הוא אסף חומר רב לכתיבת מילון קופטי, וכל מסמכיו נמצאים בעזבונו בספריה הלאומית השוודית בסטוקהולם.
אקרבאלד היה בין הראשונים שקידמו את פיענוח אבן רוזטה שהתגלתה ב-1798. האבן התגלתה על ידי צבאו של נפוליאון במסעותיו למצרים, אך הוחרמה על ידי הצבא הבריטי זמן קצר לאחר מכן ונשלחה ללונדון. העתקים ליתוגרפיים של האבן שהוכנו עוד בקהיר, הגיעו לידיו של סילבסטרה דה סאקי, מורו של אקרבאלד, וב-1802 החל אקרבאלד לחקור אותם. הוא התמקד תחילה בכתב הדמוטי ותוך כדי הערכתו כי זה הוא כתב אלפביתי, הצליח לזהות את כל שמות המקומות תוך חודשיים בלבד. הוא השתמש בידיעותיו בקופטית והצליח לקרוא מילים נוספות כמו "יווני", "מקדש" ו"מצרי" תוך כדי זיהוי 29 סימנים (בדיעבד רק 15 מהם באופן מדויק).
שיטת המחקר ההשוואתי שלו בין הכתב הדמוטי לקופטי הוותה את המפתח בעזרתה פיענח, מאוחר יותר, ז'אן-פרנסואה שמפוליון את כתב החרטומים.
אקרבאלד גם זיהה נכונה את הכתב על אריה פיראוס אשר מוצב בארסנאלה ככתב רוני
הדר (הוצאת ספרים)

הדר הייתה הוצאת ספרים ישראלית. הוקמה בשנת 1949 לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, על ידי יעקב עמרמי, שהיה חבר מפקדת האצ"ל בשנות הארבעים. בעשור הראשון לקיומה היו משרדי ההוצאה במרכז תל אביב הקטנה, ברחוב הרצל 10. הדר הייתה למעשה מפעל חייו, במשך עשרות שנים, של יעקב עמרמי.
השם "הדר" נלקח ממושג "ההדר" שיצר והסביר זאב ז'בוטינסקי בכתביו.
הדר הוציאה לאור כותרים על ההגות, הארגונים והפעילות הצבאית של אנשי תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות; ולצדם כותרי מחקר היסטורי וספרות יפה: שירה ופרוזה, ספרי ילדים ונוער, שחלקה נכתבה במקור בעברית וחלקה תורגמה משפות אחרות.
בשנת 1986 נרכשה הדר על ידי הוצאת זמורה ביתן.
רווח (חשבונאות)

רווח בחשבונאות הוא ההפרש החיובי המתקבל במהלך פעילות כלכלית מהכנסה לאחר ניכוי הוצאות שהוצאו ביצירת אותה הכנסה, בתקופה חשבונאית מסוימת. אם הסכום שמתקבל הוא שלילי - נוצר הפסד.
קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים - רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.
רווח חשבונאי הוא התוצאה של דוח רווח והפסד. ככזה, הוא מתייחס לפירמות, ולא ליחידים. הוא משקף את הפעילות הכלכלית בתקופה אליה מתייחס הדוח. הרווח החשבונאי מורכב מהפדיון, או ההכנסות, מהם מנוכות הוצאות החברה, כעלות המכר, עלויות שיווק, עלויות ניהול החברה, ועוד. בסוף התקופה החשבונאית, נתון הרווח מועבר ליתרת הרווח בהון העצמי (נקראת גם "עודפים"), המייצגת את הרווחים/הפסדים נטו שנצברו מתקופות קודמות בהון העצמי ועדיין לא חולקו כדיבידנד. מיתרה זאת, ניתן לחלק בעתיד דיבידנדים, באישור הדירקטוריון.
רבים רואים ברווח החשבונאי עיוות של המציאות הכלכלית והעסקית, ואילו אחרים רואים בו רע הכרחי, שנותן תמונה אודות הפעילות העסקית של הפירמה, ונותן כלי השוואה אחיד בין החברות השונות. הרווח החשבונאי הקלאסי כולל מספר תתי-סעיפים עיקריים. דוח רווח והפסד מתחיל משורת הפדיון, או ההכנסות.

פדיון

כבר בשורת הפדיון נוצרת בעיה בהגדרת הרווח. בעיה זו נקראת לעיתים "עיתוי ההכרה בהכנסה". הפדיון מוגדר כזרימה של סחורות ושירותים אל מחוץ לפירמה, או כתמורה לפירמה ממכירת סחורות ושירותים אלה. ברם, מאחר שהדוח הוא תקופתי, הרי ששירות יכול שייפרש על שתי תקופות עוקבות, ואז קיים הכרח לחלק את התמורה ביניהן. סחורות שנשלחו ללקוח בחו"ל וטרם הגיעו ליעדן - האם ניתן לרושמן כהכנסה.
בעיה נוספת היא האם בכלל ניתן להכיר בהכנסות מסוימות. חברות רבות נוטות להגדיל את שורת המכירות לקראת תום התקופה החשבונאית כדי להציג מצג לפיו מכירותיהן צמחו וכדי לעמוד בתחזיות אנליסטים. בפועל, מכירות אלו מתבצעות באשראי, ונרשם כנגדן חוב לקוח. בפועל, רבים המקרים בהם המכירה מתבטלת, והרווח הופך להפסד.

רווח גולמי

רווח גולמי הוא פדיון הפירמה בניכוי עלות המכר. שיעור הרווח הגולמי (רווח גולמי / פדיון) הוא מדד המאפשר להבין עד כמה העסק יעיל מבחינת ייצור והפצת התוצר.

רווח נקי

הרווח לאחר תשלום המיסים (בדרך כלל מס חברות) החלים עליו.
הדר עוזרי

ביוגרפיה

עוזרי נולדה וגדלה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שלושה אחים. למדה בתיכון ע"ש "גולדה מאיר".
בשנת 2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והגיעה למקום הרביעי. 
זמן קצר לאחר תום התוכנית השתתפה במחזמר "שיר נולד". 
עוזרי התגייסה לצה"ל בקיץ 2006 ושירתה בלהקת חיל החינוך.
בשנת 2006 הגישה לצידם של אביב אלוש ודנה פרידר את התוכניות "שיחה צפופה", "מהסיפורש'ך" ו"בוגי" בערוץ ניקלודיאון.
בסוף 2006 חתמה עוזרי על חוזה בסוכנות "טאלנט הפקות". בקיץ 2008 עבדה על אלבום סולו בהפקת תמיר קליסקי ויעקב למאי שמתוכו יצאו הסינגלים "בשבילי" ו"גלים גבוהים", אולם האלבום לא יצא לאור.
באמצע 2012 שימשה במשך כמה חודשים מגישת רצף בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10. באותה שנה המועמדות הסופיות לתחרות "מלכת היופי" צילמו קליפ לשיר שלה, Gilrls Lie.
בשנת 2013 השתתפה בתחרות ה"קדם אירוויזיון" עם השיר "תן מעוואל", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" ובסרט הקולנוע "רימון הזהב".
מרגיט נונקה

ביוגרפיה

נונקה נולדה בשצ'צ'ין. היא הייתה מיס נורדריין-וסטפאליה, וב-1955 הייתה גם למיס גרמניה.
בתחרות מיס תבל 1955 הגיעה למקום הרביעי, ובתחרות מיס אירופה 1956 הגיעה למקום הראשון.
ב-1957 שיחקה בדרמת הספורט האיטלקית "I fidanzati della morte" ובקומדיית הסלפסטיק "Das haut hin".
ב-1959 שיחקה בסרט האוסטרי "Geliebte Bestie"; בתפקיד הראשי בסרט "Zwölf Mädchen und ein Mann", לצד גולש הסקי טוני זיילר; ובסרט "Bobby Dodd greift ein גילמה מזכירה.
ב-1964 הופיעה בקומדיה "Liebesgrüße aus Tirol", לצד השחקן פיטר ווק.
ב-1972 התחתנה עם השחקן פיטר גרדן, והם גרו במינכן.
ב-10 בינואר 2015 הלכה נונקה לעולמה.
Colour the Small One

ביקורת

מגזין הרולינג סטון הפנו כלפי האלבום ביקורת מעורבת בה הם דירגו אותו בכשניים וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. מגזין האובזרבר העניקו לו שלושה כוכבי זהב והפנו כלפיו ביקורת חיובית. בדומה לכך, פיצ'פורק מדיה סקרו את האלבום בחיוב גם כן.
לבסוף קיבל האלבום ציון משוכלל של 77 באתר מטקריטיק.
Vogue (שיר)

הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדים רבים בעולם. השיר מוקם במקום הראשון במעל ל-30 מצעדי סינגלים ביניהם המצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, האוסטרלי והקנדי. השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1990, כשמכר מעל ל-6 מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר זיכה את מדונה ב-3 פרסי VMA.
ביטול חמץ

שיטת רש"י

על מקור החיוב בתורה על מצוות הביטול נחלקו רש"י ובעלי התוספות. אך למעשה אין זו מחלוקת על המקור בלבד. עצם מהותו של הביטול שונה לפי כל אחד מהמקורות השונים. מדבריו של רש"י נראה כי הביטול הוא קיום מצוות "תשביתו" שנאמרה בתורה: "... אַךְ בַּיּוֹם הָרִאשׁוֹן תַּשְׁבִּיתוּ שְּׂאֹר מִבָּתֵּיכֶם כִּי כָּל אֹכֵל חָמֵץ וְנִכְרְתָה הַנֶּפֶשׁ הַהִוא מִיִּשְׂרָאֵל מִיּוֹם הָרִאשֹׁן עַד יוֹם הַשְּׁבִעִי" (ספר שמות, פרק י"ב, פסוק ט"ו) ועל זה מעיר רש"י: "דכתיב 'תשביתו' ולא כתיב 'תבערו', והשבתה דלב היא השבתה". לדבריו, כאשר התורה מצווה להשבית את החמץ, אין הכוונה להשבתה מציאותית, אלא די בהשבתה בלב.
הרמב"ן בחידושיו למסכת פסחים מבאר: "ביטול כשמו, שיבטלו בלבו מתורת חמץ ואינו רוצה בקיומו, וכך הוא משמעות ההשבתה בכל מקום, כעניין ולא תשבית מלח ברית אלהיך, לא תבטל, וכן נמי [גם] משמעות שביתה - ביטול, וכן אונקלוס מתרגם תבטלון חמירא".

שיטת בעלי התוספות

לעומת רש"י, הר"י בתוספות סובר שמקור הביטול הוא מדרשת הגמרא: "לֹא יֵרָאֶה לְךָ - שלך אי אתה רואה אבל אתה רואה של אחרים ושל גבוה" (ספר שמות, פרק י"ג, ז'), מדרשה זו עולה שאדם עובר על איסור חמץ של "בל ייראה ובל יימצא" רק אם החמץ שייך לו. כשמדובר בחמץ של אחרים, אפילו אם הוא נמצא ברשותו, אינו עובר עליו. מהות האיסור היא בזיקה הממונית שיש בין האדם לחמץ. וכאן, לשיטתו, נכנס עניין ביטול החמץ, שהוא למעשה הפקר: "דמאחר שביטלו הוי הפקר ויצא מרשותו".
ניצן

בבוטניקה, ניצן  הוא הצטברות תאי עובר שטרם עברו תהליך של מיון.
הניצן, אשר עשוי להישאר רדום למשך זמן מה, יכול להתפתח לגבעול, ענף, עלה או פרח. רוב הניצנים, בעיקר של צמחים הגדלים באזורים קרים מוגנים על ידי עלים חיצוניים ולפעמים אף עוטים מעטפת נוספת שנראית כנוזל דביק. לרוב כאשר הניצן מתפתח העלים נושרים אך ישנם מקרים שהם מתפתחים ומעטרים את המקום בו היה הניצן. אצל פרחים למשל, הם הופכים לעלי הכותרת שלהם. במקרים בהם נושרים העלים נוצרות "צלקות" על הענף ובאמצעות צלקות אלה ניתן להעריך את גילו של כל ענף. ישנם גם מקרים בהם אין עלים המגוננים על הניצן. בדרך כלל בצמחים האלה הניצן מוגן על ידי סיבים קטנים בחלקו החיצוני.
הניצן הוא איבר וגטטיבי בצמח, בדומה לעלה, גבעול ושורש. כלומר, איבר שאינו קשור ברבייה מינית. כל ניצן הוא גבעול בפוטנציה, אך קיימת גם התמיינות תאים לפריחה. כלומר פרח הוא גלגול של גבעול. הניצן הראשי מתפתח מן הנצרון, ולאחר מכן מתפתחים ניצנים צדדיים.
בתופעה הנקראת "שלטון הקודקוד" קודקוד הצמיחה של הניצן הראשי, מעכב את ההתפתחות הניצנים הצדדים הכי קרובים אליו. דרגת העיכוב יורדת עד שנגמרת, ככל שמתרחקים מהגבעול הראשי. בכל הצמחים התכונה קיימת - בנצר הראשוני בלבד, ישנם צמחים שבהם התכונה משתנה מזמן לזמן. כלומר  קיימת פרק זמן מסוים ואז נעלמת. או לחלופין קיימת רק בענפים, או רק בגבעול הראשי ולא בצדדים. דבר זה משפיע על צורתו של הצמח.  
בהשאלה, משמשת המילה לציון תחילתו של תהליך או מגמה, דוגמת "ניצני התיישבות" לציון ניסיונות התיישבות ראשוניים.
דניס ארווין

קריירה

ארווין נולד וגדל בקורק שבאירלנד ולמד בבית הספר סקול קריוסט רי שבעיר. כתלמיד בבית הספר הוא הצטיין הן בכדורגל גאלי והן בהרלינג, לפני שהחליט לעבור למשחק הכדורגל. במהלך משחקי ההרלינג הוא שיחק מספר פעמים בקרוק פארק, האצטדיון הגדול באירלנד, ושיחק גם נגד ניאל קווין, חברו לעתיד בנבחרת הכדורגל האירית.
ארווין החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1983 בקבוצת לידס יונייטד, ששיחקה באותו זמן בליגה השנייה. לאחר שלוש שנים בקבוצה במהלכן השתתף ב-72 משחקים, הפך לשחקן חופשי ועבר לאולדהאם אתלטיק ב-1986. במדי אולדהאם הוא שיחק ארבע שנים ובעונתו האחרונה בקבוצה, 1989/1990, סייע לה להגיע לחצי גמר גביע ה-FA ולמשחק הגמר של גביע הפוטבול ליג. לאחר אותה עונה נרכש כרטיס שחקנו של ארווין על ידי הקבוצה הבכירה מנצ'סטר יונייטד, ששילמה תמורתו 650,000 לירות שטרלינג.
במדי מנצ'סטר יונייטד שיחק ארווין 12 שנים והיה אחד מהשחקנים החשובים בהגנת הקבוצה. הוא היה שותף לזכייתה בשבע אליפויות הפרמייר ליג, בשלושה גביעים אנגליים בשנים 1994, 1996 ו-1999, בגביע הפוטבול ליג ב-1992 ובגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1991. לשיא הגיע עם הקבוצה בעונת 1998/1999, עת סייע לה לזכות בטרבל - ליגת האלופות, אליפות הפרמייר ליג וגביע ה-FA.
ארווין שיחק לרוב בעמדות הבלם וליכולתו היציבה בהגנה בשילוב ההשפעה שהייתה לו על משחק ההתקפה היו חלק גדול בהצלחה של מנצ'סטר. הוא התמחה גם בלקיחת בעיטות חופשיות ובעיטות עונשין, ולקראת סיום הקריירה שלו שיחק גם כמגן שמאלי כשהועדף על פני פיל נוויל שהיה צעיר ממנו. במהלך תקופתו במנצ'סטר יונייטד נבחר ארווין פעמיים לנבחרת העונה בליגה האנגלית, בשנים 1994 ו-1999.
במקביל למשחקו במנצ'סטר יונייטד שיחק ארווין בין השנים 1990 ו-1999 בנבחרת אירלנד, במדיה שיחק 56 פעמים וכבש ארבעה שערים. הוא היה שותף להעפלת הנבחרת האירית לשלב שמינית הגמר במונדיאל 1994. את הופעתו האחרונה במדי מנצ'סטר יונייטד ערך ארווין במשחק מול צ'רלטון אתלטיק באולד טראפורד ב-12 במאי 2002, וכהוקרה על תרומתו הרבה לקבוצה קיבל מהמאמן אלכס פרגוסון את סרט הקפטן במשחק זה.
ארווין הצטרף לקבוצת וולברהמפטון וונדררס כשחקן חופשי ביולי 2002, באותו זמן שבו הגיע לקבוצה גם חברו לשעבר במנצ'סטר יונייטד, פול אינס. בעונתו הראשונה בוולבס, 2002/2003, הוא הבקיע שני שערים וסייע לקבוצה לעלות לפרמייר ליג. כאשר שיחקה הקבוצה נגד מנצ'סטר יונייטד בעונה שלאחר מכן זכה ארווין לתשואות ביציעי האולד טראפורד. בסיום עונת 2003/2004 ירדה וולבס בחזרה לליגת המשנה וארווין הודיע על פרישה מכדורגל, בגיל 38. לאחר פרישתו, החל ארווין ב-2004 לעבוד כמגיש בערוץ הטלוויזיה של מנצ'סטר יונייטד והוא משמש בתפקיד זה עד היום.
ממלוגיה

ממולוגיה (מיוונית: ממוס - יונקים, לוגיה (λογία) פירושו "תורה") הוא ענף בזואולוגיה העוסק בחקר היונקים בהיבטים המשותפים שלהם כגון פרווה, לב בעל 4 חדרים, מערכת עצבים מורכבת, בעלי שליה, הנקת ולדות ועוד.
בנוסף לשונות החיצונית בין המינים, ממולוגים חוקרים את האבולוציה, ההתנהגות, סוגי המזון, גנטיקה, מגוון גנטי והדינמיקה של האוכלוסייה של היונקים השונים.
הממולוגיה מחולקת למספר תחומים אשר כל אחד מהם חוקרת סדרות שונות של יונקים כגון פרימטולוגיה (חקר הפרימטים), סטולוגיה (חקר היונקים הימיים), היפולוגיה (חקר הפרסתנים).

היסטוריה של הממולוגיה

בעת העתיקה, אריסטו תיאר קבוצה של בעלי חוליות, הולכי ארבע, יונקי שליה (הולד נוצר בגוף האם, בניגוד להטלת ביצה שבה הולד מתפתח) ובעל שיער.
תחילת הממולוגיה המודרנית החל במאה ה-17 כאשר ג'ון ריי, שנחשב לאחד מאבות ידיעת הטבע המודרניים, החל להפריד בין המשפחות השונות של בעלי חוליות. באותו זמן, פרנסיס ווילוג'בי גילה כי ליונקים ימיים יש את אותם מאפיינים שיש להולכי ארבע ויונקי שליה והיה הראשון לשייך את היונקים הימיים כחלק מהיונקים.
ז'ורז'-לואי לקלרק דה בופון את יצירתו היסטוריה של הטבע (Histoire naturelle) במאה ה-18, יצירה זו כללה את כל הידע על הטבע שהיה ידוע עד זמנו. בתוך יצירה זו היו 12 כרכים (מתוך 36) שנכתבו בשיתוף עם לואי ג'ון-מרי דובנטון (Louis Jean-Marie Daubenton) שתיארו את הולכי הארבע, ספר זה הכיל תיאורים אנטומיים של 200 מינים שהיוו את הבסיס של ההשוואה האנטומית בין סוגי יונקים שונים עד למאה ה-19.
ב-1758 במסגרת המיון הטקסונומי שערך, הגדיר קארולוס ליניאוס את היונקים בעקבות בלוטת החלב ולא לפי מאפיין אחר, למשל לפי השיער כמו שעשה אריסטו, שינוי זה הוסיף את היונקים הימיים והעטלפים למחלקת היונקים והוציאם ממחלקת הדגים והעופות, בהתאמה. גילוי בעלי ביב (משפחה אשר מטילה ביצים אך הולדות יונקות מבלוטות חלב) 40 שנה מאוחר יותר, תמך בחלוקה שנעשתה על ידי ליניאוס.
ב-1825 פרדריק קיווייה הגדיר את השיניים כמאפיין את היונקים. ארבע שנים מאוחר יותר הוא חילק את היונקים ל-11 סדרות: Quadrumana (פרימטים בעלי ארבע ידיים) ,אוכלי חרקים, טורפים, כלבי ים, חיות כיס אוכלי פירות (Marsupialia frugivore), מכרסמים, מחוסרי שיניים, בעלי ביב, Pachydermata (סדרה פוליפילטיות שאינה בשימוש היום), מעלי גירה ויונקים ימיים. באותה שנה, אחיו ז'ורז' קיווייה חילק ל-9 סדרות: Quadrumana, Bimana (שתי סדרות אלו מרכיבות היום את הפרימטים), טורפים, חיות כיס, מכרסמים, מחוסרי שיניים, Pachydermata, מעלי גירה ויונקים ימיים.
במאה ה-19, קארל ארנסט פון בהר (Karl Ernst von Baer) חקר את האמבריולוגיה של היונקים.
חורבה (סרט)

תקציר העלילה

שלושה רוצחים, בני נוער, נמלטים לחורבה מבודדת בה הם נאלצים להתמודד עם הפער שנפער בין האידאולוגיה הרומנטית שהובילה למעשה הרצח לבין המציאות האפלה שלפתע שאבה אותם. לבד וביחד הם מתחילים לעכל את המשמעויות האמתיות של הרצח אותו הם ביצעו.

תגובות

הסרט הוקרן בהקרנות מסחריות באולמות האוזן השלישית ובסינמטקים, קיבל ביקורות אוהדות ממבקרי הקולנוע ואף הושווה לסרט אלפנט.
הוכחה בדרך השלילה

הוכחה בדרך השלילה, ידועה גם בשם הוכחה עקיפה או (שיטת ה-) אֵלִימִינַצְיָה (בלטינית: Reductio ad absurdum – רֶדּוּקְצְיוֹ אַדּ אַבְּסוּרְדּוּם - רדוקציה לאבסורד .R.A) היא טכניקת הוכחה, המשמשת במתמטיקה, בלוגיקה ובפילוסופיה, במסגרתה מוכיחים ששלילת ההנחה המבוקשת היא סתירה (אבסורד), ועל כן ההנחה נכונה. הסתירה מוכיחה שנקודת המוצא שלנו הייתה שגויה.
יש לשים לב כי שיטה זו משתמשת בכלל השלישי מן הנמנע בלוגיקה – או שמשהו הוא נכון, או שהוא אינו נכון, ועל כן, אם הנחנו שהטענה אינה נכונה והגענו לסתירה, נובע מכך שהיא בהכרח נכונה. ישנם זרמים במתמטיקה, דוגמת האינטואיציוניזם, שאינם מקבלים כלל זה, ובפרט דוחים את הטענה ששלילה כפולה משמעותה חיוב; על כן, אינם רואים הוכחה בדרך השלילה כהוכחה קבילה.

מתמטיקה

הוכחה בדרך השלילה נפוצה למדי במתמטיקה. אוקלידס הִרְבָּה להשתמש בהוכחות בדרך השלילה, וכמה מהן התפרסמו במיוחד, כמו ההוכחה לכך שאין מספר ראשוני שהוא הגדול ביותר; כלומר, שיש אינסוף מספרים ראשוניים. ההוכחה מובאת במלואה בערך קיומם של אינסוף מספרים ראשוניים. הוכחה על דרך השלילה נוספת, הידועה כבר מן הזמן העתיק ומופיעה למשל בכתבי אריסטו היא ההוכחה ששורש 2 אינו רציונלי.

בהגות היהודית

בתלמוד מופיעה לעיתים קרובות הוכחה על דרך השלילה. כך לדוגמה בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב', מובאת דעה המוכיחה שמצווה להדליק נר חנוכה מתחת לעשרה טפחים, על ידי קבלת ההנחה, באופן זמני ולצורך העניין, שההפך נכון (שאין להגביל את גובה נר חנוכה ל-10 טפחים), ומוכיחה שאם נניח כך, יש לזה סתירה ממשנה מפורשת.
גם בשאר הספרות היהודית נעשה שימוש בהוכחות בדרך השלילה. כך למשל בספר "משנה תורה" מביא הרמב"ם הוכחה לקיום הבחירה החופשית: אילו לא הייתה בחירה חופשית, לא היה טעם בתורה, ולא הייתה הצדקה לשכר ועונש.
מגדל המים (בית הספר ויצמן)

מגדל המים הניצב בשטח בית הספר ויצמן בהרצליה מוגדר כאתר מורשת לאומית.

היסטוריה

המגדל, אשר נבנה ב-1926, היה אחד ממפעלי הבניה הגדולים ביותר בתקופתו. הוא מומן על ידי החברה "קהילת ציון אמריקאית", אותה חברה שמימנה רבות מפיתוחי המושבה הרצליה, תוכנן על ידי המהנדסים "הקר-ילין" ונבנה בפועל על ידי חברת "סולל בונה" על גבעת המייסדים, עליה שוכן כיום גם בית הספר ויצמן. תוכניתם של המהנדסים לבניית המגדל הייתה העזה אדריכלית.
מגדל המים, אשר מתנשא לגובה מרשים של 26 מטרים (על פי מרדכי נאור 30 מטרים, בהתאם לדברי בן ציון מיכאלי, ו-27 מטרים על פי חנוך בניהו), היה המגדל הגבוה בארץ באותה תקופה, ולחץ המים שצבר הספיק לשנים רבות. כדי להעביר את מי המגדל לתושבי הרצליה, החלה עבודה מקיפה של הנחת צינורות וחיבור ברזים. מודדי מים הותקנו בכל בית, דבר שלא היה מקובל בארץ בתקופה זו. על מנת לבצע את העבודה, הוקמה החברה "הספקת מים לעיר הרצליה", שהפכה מאוחר יותר לאגודה בשם "אגודת מפעל המים בע"מ", ואיגדה את חברות המים הקודמות של המושבה. האגודה סיפקה מי שתייה לתושבים ומי השקיה לפרדסים, ובחריגה מתחומה סללה כביש בין הרצליה לתל אביב. בעת סיום עבודות הבנייה וחיבור הצינורות, החליף המגדל את הצורך לשאוב מים ידנית, מאחר שבמהלך הבניה הונחה משאבה המעבירה מי באר אל המגדל, או לקנות אותם מהכפר הערבי הסמוך, ג'ליל, פעולות שהיוו את כל הספקת המים המקומית לפני הקמת המגדל. 
מאוחר יותר הוקמה על גג המגדל תחנת תקשורת של סניף ההגנה בהרצליה, בה נעשה שימוש בהליוגרף לשם איתות אור. התחנה הופעלה על ידי צעירי המושבה והפכה את הרצליה לחולייה חשובה ברשת הקשר של ההגנה. בימי חירום או מתיחות פעלה התחנה במשך כל שעות היממה.
צ'ארלס וילקס

תחילת דרכו

וילקס נולד בעיר ניו יורק בשנת 1798, הצטרף לחיל הים האמריקאי אחרי ששרת מספר שנים בצי הסוחר, ומונה בראש מחסן המפות והכלים בשנת 1833.

תקופתו כמגלה ארצות

בשנים 1838–1842 הוא פיקד על המשלחת האמריקאית הראשונה לאנטארקטיקה, שנודעה בשם משלחת וילקס. במהלך המסע, סקרו וילקס וצוותו את היבשת האנטארקטית וכן כ - 280 איים באוקיינוס השקט ובחוף האמריקאי של האוקיינוס השקט. הייתה זו משלחת שמיפתה יותר שטח וים מכל ניסיון קודם לחקור את אנטארקטיקה ואת האוקיינוס השקט, למעט ג'יימס קוק. וילקס היה בן זמנו של חוקר אנרטקטיקה הבריטי, ג'יימס קלארק רוס, ועל שמם של השניים נקראים אתרים טבעיים באנטארקטיקה. מדף קרח הנימצא סמוך לארץ וילקס ניקרא על שמו של רוס.

תקופתו כקצין בחיל הים האמריקאי

בהיותו קצין בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, פיקד וילקס על ספינת המלחמה סן חסינטו ב-8 בנובמבר 1861, ויירט את ספינת הדואר הבריטית טרנט בתעלת בהאמה, שם מצא ושבה את ג'יימס מסון ואת ג'ון סלידל, נציבי הקונפדרציה לבריטניה. "פרשת טרנט", כפי שכונתה, הייתה חבית חומר נפץ דיפלומטית. בראשית הפרשה קבלו את וילקס בתשואות אבל ממשל לינקולן הרגיש עצבנות מה לנוכח האפשרות שבריטניה תהפוך לבעלת - בריתם של אנשי הקונפדרציה ותכריז מלחמה על ארצות הברית, וכך שוחררו השבויים. בשנת 1866 יצא צ'ארלס וילקס לגמלאות בדרגת סגן - אדמירל, לאחר שנטל תפקיד בהקמת המיצפה הימי של ארצות הברית בוושינגטון. הוא מת ב-8 בפברואר 1877.
ג'סיקה הנוויק

ביוגרפיה

ג'סיקה הנוויק נולדה ב-30 באוגוסט 1992 במחוז סארי שבאנגליה לזוג הורים מהגרים, אם מסינגפור שהשתייכה לבני ההאן ואב מזמביה. את לימודי המשחק הראשוניים שלה היא עשתה בבית הספר לתיאטרון "Redroofs", ואת כישוריה היא רכשה בתיאטרון הנוער הלאומי של אנגליה. ביוני 2009, היא לוהקה לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "לוחמי רוח" של רשת "BBC", ובכך הפכה לשחקנית הראשונה ממזרח אסיה המובילה סדרה בטלוויזיה הבריטית. לקראת התפקיד, היא התאמנה באמנות הלחימה "וו-שו", ועל משחקה הייתה מועמדת לפרסים שונים.
בתחילת 2013, הנוויק החלה להופיע בתיאטרון, וגילמה את הדמות הראשית במחזה "Running on the Cracks" בהתבסס על ספרה של ג'וליה דונלדסון. על הופעתה, זכתה לשבחים רבים. בהמשך אותה השנה, היא לוהקה לסדרה "אובססיה: תשוקות אפלות" של רשת "דיסקברי חקירות", ולאחר מכן הצטרפה לסדרה "Silk" של רשת "BBC One". כמו כן, היא הופיעה בסדרה "Lewis" של רשת "ITV".
ב-2015, הנוויק הצטרפה לסדרה "משחקי הכס" של רשת "HBO" בעונתה החמישית. היא גילמה את דמותה של נימריה סאנד, עד העונה השביעית. ב-2016, היא הופיעה בסרט "מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר" בתפקיד קטן וזכתה להערצה ניכרת מצד המעריצים. ב-2017, היא לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "איירון פיסט" של הזרמת המדיה "Netflix", כדמותה של קולין ווינג. היא שבה לגלם הדמות בספין-אוף "דפנדרס". בספטמבר 2018 שבה לגלם את דמותה של קולין ווינג בעונה השנייה של "איירון פיסט" שעלתה ב-"נטפליקס".
ב-2020 תופיע בסרט גודזילה נגד קונג.