google/wiki40b huggingface dataset:
קו 1 של הרכבת התחתית של ניו יורק

היסטוריה

כאשר הרכבת התחתית הראשונה נפתחה בין 1904 ו -1908, אחד מדפוסי השירות העיקריים היה במסלול ווסט סייד, שבו קו 1 המודרני משתמש. הרכבות אז היו נוסעות ממנהטן תחתית לפארק ואן קורטלנד דרך המסלול שנקרא עכשיו "IRT לקסינגטון אווניו קו". באותה תקופה היה גם שירות אקספרס עם רכבות מהירות באמצעות מסלולים מהירים מדרום לרחוב 96. כמה מהרכבות המהירות היו נוסעות לאטלנטיק אווניו בברוקלין דרך מנהרת רחוב ג'ורלימון בשעות העומס, בעקבות העומס הרב בקווי הרכבת החליטה הנהלת החברה לפתוח קו חדש שיסע מכיכר טיימס אל ברוקלין, חלקו הראשון של הקו עד לתחנת פנסילבניה נפתח ב־3 ביוני 1917. ב־1 ביולי 1918 הורחב מסלול הקו דרומה אל דרום-פרי. וב־1 באוגוסט באותה השנה נקרא "קו H", בשנת 1959 תוקצב הפרויקט ב־100,000,000 $ על מנת להרחיב ולשפץ את הקו, ההרחבה הסתימה בשנת 1989 עם עשרות תחנות ורכבות חדשות מה שאיפשר להוסיף עוד הרבה נסיעות לקו. באותה השנה שונה גם שם הקו ל- קו 1.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, היה צורך להעביר את הרכבות לתחנות הרכבת תחתית של ה-IRT בברודוויי-השדרה השביעית. מכיוון שהתחנות מתחת לאתר מרכז הסחר העולמי נפגעו קשות בהתמוטטות מגדלי התאומים. ושירות הקו נותב דרך מנהרת קלארק סטריט, רק ב־8 בספטמבר כאשר נבנתה תחנת מרכז הסחר העולמי החדש חזר הקו לנסוע דרך שם.

מסלול הקו

הקו יוצא מתחנת ואן קורטלנדט פארק שבשכונת קינגסברידג' הצפונית, נכנס למנהטן מצפון ומדלג על כל התחנות שבמערב הארלם. ברחוב ברודוויי הוא הופך למאסף ועוצר בכל התחנות שברחוב, גם ברחוב השדרה השביעית הוא ממשיך להיות מאסף ועובר גם דרך תחנת הרכבת התחתית כיכר טיימס/רחוב 42, הקו ממשיך לדרום מנהטן, חוצה אותה ומגיע עד למנהטן תחתית שם הוא גם עוצר בתחנת הרכבת התחתית מרכז הסחר העולמי החדש. מסלולו של הקו מסתיים בתחנת הרכבת התחתית דרום פרי שהיא התחנה הדרומית ביותר במנהטן.
ריו אבה

היסטוריה

לקבוצה אין הישגים משמעותיים עד כה, ומיקום השיא שלה בליגה הבכירה היה בשנת 1982/1981 כאשר סיימה במקום החמישי. שנתיים לאחר מכן בעונת 1984/1983 היא העפילה לגמר לראשונה בתולדותיה לגביע הפורטוגזי בו הפסידה לפורטו בתוצאה 4-1. את רוב שנות ה-90 הקבוצה בילתה בליגה השנייה אך בסיום עונת 1998/1999 הקבוצה זכתה באליפות וקודמה לליגת העל. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצה ירדה לליגה השנייה פעם נוספת לאחר שסיימה במקום השני מהסוף (מקום 16). לאחר שתי עונות בליגה השנייה הקבוצה שבה לליגה הראשונה ומאז נמצאת בה. בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה. בעונת 2013/2014 הגיעה לגמר הגביע הפורטוגלי, בפעם השנייה בתולדותיה בו הפסידה לבנפיקה, והגיעה גם לגמר גביע הליגה. למרות שלא זכתה בשום תואר היא השתתפה בליגה האירופית בעונת 2014/2015 בגלל שבנפיקה זכתה גם באליפות הליגה ועל כן השתתפה בליגת האלופות. בעקבות זאת,  ריו אבה שהפסידה בגמר הגביע שיחקה בליגה האירופית במקום בנפיקה. לאחר שגברה על גטבורג ואלפסבורג השוודיות בסיבוב השלישי ובפלייאוף בהתאמה, הקבוצה העפילה לשלב הבתים. את שלב הבתים סיימה במקום הרביעי והודחה מהטורניר. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות הקבוצה שהיא השתתפה במפעלים אירופאים.
קיה סטוניק

"קיה סטוניק" בישראל

"קיה סטוניק" משווקת בישראל משנת 2018. שלושת הדגמים המיובאים לישראל הם: "סטוניק 1.4 אורבן", "סטוניק 1.0 טורבו" ו"סטוניק 1.0 טורבו פרימיום" (כל הדגמים בקבוצת רישוי 2).
מחיר הדגמים השונים נע בין 109,425 - 120,425 ש"ח (נכון לאוגוסט 2018).
לב רדזיוילובסקי

ביוגרפיה

לב הוא בנו של ד"ר ולדימיר רדזיוילובסקי ואחיו של פאבל רדזיוילוסקי. כשרונו במתמטיקה התגלה בגיל צעיר, כאשר בשנת 1995 זכה באולימפיאדה הארצית למתמטיקה (היום ע"ש יוסף גיליס). בשנת 1996 זכה באולימפיאדה ע"ש גרוסמן ובתחרות הערים. לב ייצג את ישראל באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית שלוש פעמים, כאשר הוא זכה פעם במדליית ארד ופעמיים במדליית כסף.
רדזיוילובסקי מפעיל בהתנדבות את תחרות הערים בישראל מאז שנת 2000 ומתחזק את אתר תחרות הערים.

נבחרת ישראל במתמטיקה

רדזיוילובסקי מאמן את נבחרת ישראל מאז שנת 2011 והוא האחראי הראשי על תהליך המיון והרכבת הנבחרת שמייצגת את ישראל. בין השנים 2011–2014 הוא גם שימש כראש המשלחת וטס ביחד עם הנבחרת לאולימפיאדה.
רדזיוילובסקי אחראי גם על הפעלת תחרות הסטודנטים הארצית ועל נבחרת ישראל לסטודנטים לתחרות ה-IMC. תחת הדרכתו זכתה הנבחרת שלוש פעמים במקום הראשון הכללי, בשנים 2014, 2017 ו 2019
קונאו (נפה)

גאוגרפיה

האלפים הימיים והאלפים הקוטיים מקיפים את הנפה, ממזרח ומדרום. בהרי המזרח, מתחיל עמק נהר טנרו, היוצר מעין שער בין ההרים. בתחילתו הוא יוצר מעין משטח נמוך של הרים לעומת סביבתו. עמק הנהר מתרחב במורד, לכיוון מערב ויצר את שפלת הנהר פו הרחבה והארוכה. לנפה יש מבנה אליפטי קיצונית. בחלקו העליון, נהר הפו זורם בשפיעה גבוהה, 3,841 מ³ לשנייה. בנפה זורמים יובלי נחלים רבים היוצרים עמקים . 50.8% משטח הנפה הוא הררי, 26.6% גבעות ורק 22.6% מישור.

תחבורה

הנפה סובלת מקשיים בתחבורה: הכבישים לא תואמים את צורכי התחבורה. הנפה משמשת אזור מעבר בין מחוזליגוריה לבין צרפת. במרות השנים ( נכתב בשנת 2007) נסלל הכביש המהיר בין אסטי לבין קונאו והוא מתחבר לכביש המהיר טורינו סבונה (Savona) שנפתח בשנת 2005. בנפר עובר גם קו הרכבות טורינו - סבונה, אחד מקווי הרכבות הישנים באיטליה. התוכנית לבניית מנהרה נוספת בין איטליה "מרקנטור" Mercantour וצרפת עדיין לא מתממשת בשל קשיים כספיים וכן תוכניות לחיבור ערים נוספות לכביש המהיר.

כלכלה

כלכלת הנפה מבוססת באופן מסורתי על גידול שדה ועל בגידול בעלי חיים. בין התעשיות המפורסמות של הנפה בקני מידה לאומי ובינלאומי: מפעלי טקסטיל "מירוליו" (Miroglio) בעיר "אלבה", יצרני ה-comparto הגדולים באיטליה. קיימים גם מפעלי צעצועים, דברי מאפה. קיים מפעל מוביל לייצור כלים להובלת מוצרים חקלאיים בשם Merlo Spa di San Defendente di Cervasca. מפעל לייצור זכוכיות, פלסטיקה ואביזרים ספורטיביים.
קאניז'ה

היסטוריה

היישוב מתועד בגסטה הונגרורום ומצוין כי במהלך המאה ה-9 נשלט על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה. לאחר קרב מוהאץ' עבר האזור לשליטת האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג. בהמשך שלטה באזור האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם השנייה עבר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור נמסר לחזקת הונגריה. לאחר המלחמה נכללה קאניז'ה בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובאזור התפתחה תעשייה. לאחר פירוק יוגוסלביה עברה העיירה לחזקת סרביה.

הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות יהודים בעיירה קיים משלהי המאה ה-18. לקראת מחצית המאה ה-19 הוקם בית העלמין וב-1861 הוקם בית הכנסת הקהילתי. בית הכנסת הקבוע הוקם ככל הנראה במקום מבנה בית כנסת קדום יותר ששכן במקום. בית הכנסת החדש היה בן שתי קומות, כאשר הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים. לאחר הקרע ביהדות הונגריה חל פילוג בקהילה לשני קהלים: נאולוגי ואורתודוקסי. בשלהי המאה הוקם בעיירה סניף של כל ישראל חברים. ב-1880 התגוררו בעיירה 371 יהודים, וב-1900 התגוררו 375 יהודים שהיוו 2.26 אחוזים מכלל תושביה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה פעילות ציונית בקרב הקהל הנאולוגי. לקהל האורתודוקסי השתייכו גם מספר משפחות יהודיות מכפרי הסביבה, כגון מהכפר מָארְטוֹנוֹש. קהילה נוסדה במארטונוש בשלהי המאה ה-18. ב-1800 הוקם בית כנסת לקהילה. ב-19 באפריל 1944 גורשו יהודי הכפר למחנות ההשמדה. הקהילה חרבה בשואה. ב-1949 נהרס שם מבנה בית הכנסת.
ב-1921 נמנו בקאניז'ה 285 יהודים, וב-1931 נמנו 223 יהודים.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקאניז'ה 174 יהודים. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. עד לסוף אותה השנה גורשו יהודי העיירה למחנות ההשמדה. איש מהמגורשים לא ניצל.
ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות המקומיים. ב-1994 הותקנה לוחית זיכרון לקהילה על קיר מבנה במקום בו עמד בית הכנסת. נכון ל-2002 עמד בית העלמין על תילו, הוא היה מוקף חומת אבן ובמצב סביר. בקאניז'ה נולד דן ריזינגר, צייר, מעצב גרפי וחתן פרס ישראל לעיצוב לשנת ה'תשנ"ח.
גיל אנידג'אר

גיל אנידג'אר (Gil Anidjar; נולד בצרפת ב-1964) הוא פרופסור חבר במחלקה ללימודי דתות ובמחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה.
אנידג'אר למד אצל ז'אק דרידה. הוא סיים דוקטורט בספרות השוואתית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 2010 ל-2011 משמש כחוקר אורח במכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
מטרייה אווירית

מטרייה אווירית הוא מונח צבאי, שמשמעותו היא מתן הגנה אווירית לכוח צבאי (לרוב קרקעי, אך לעיתים גם ימי ואווירי) נגד תקיפות אוויריות. את המטרייה האווירית ניתן לספק הן על ידי כלי טיס בכוננות יירוט והן על ידי מערכות הגנה אווירית כגון טילי קרקע-אוויר (טק"א). מטרתה של המטרייה האווירית היא למנוע מכלי טיס של האויב (כגון מטוסי קרב, מסוקי קרב ואפילו כטב"מים חמושים או רחפני נפץ) לפגוע בכוח הצבאי.
במדינות שלהן חילות אוויר מתקדמים הנהנים מעליונות אווירית המטרייה האווירית תסופק לרוב באמצעות מטוסי קרב בכוננות יירוט והרתעה אסטרטגית של הפלת כל כלי טיס שמאיים על המדינה. עם זאת, כלי טיס לא מספקים הגנה מפני ירי טילי קרקע-קרקע ולכן כדי לתת הגנה אווירית מלאה יש גם לפרוש סוללות יירוט טילים נייחות (כגון כיפת ברזל הישראלית או ה-MIM-104 פטריוט האמריקאי) או מתנייעות (כגון מגן גדעון הישראלית שנמצאת בפיתוח, או הפנציר-S1 הרוסית). מדינות ללא עליונות אווירית נוטות להתבסס על מערך טילי קרקע-אוויר לטווחים קצרים עד ארוכים ותותחי נ"מ לטווחים קצרים.
פבלוס, נסיך הכתר של יוון

ביוגרפיה

פבלוס נולד בארמון טאטוי, טאטוי ב-20 במאי 1967 לקונסטנטינוס השני, מלך יוון ואן-מארי, נסיכת דנמרק בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואינגריד, נסיכת שוודיה. עם לידתו איבדה אחותו אלכסיה, נסיכת יוון ודנמרק את תואר נסיכת הכתר, בשל חוק העדפת הבן הבכור. מכיוון שהמשפחה נרדפה על ידי תומכי החונטה השלטת שעלתה לשלטון זמן קצר קודם לידתו, ברחו בני המשפחה לרומא, ומשם לקופנהגן, שם התגוררו עם הסבתא אינגריד, מלכת דנמרק. בשנת 1973 מונה גאורגיוס פאפאדופולוס לנשיא יוון, ובשנת 1974 בוטלה המונרכיה לאחר תוצאות משאל עם שנערך במדינה. לאחר ביטול המונרכיה התגוררה המשפחה בלונדון, שם נולדו אחיו הצעירים תאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, ופיליפוס, נסיך יוון ודנמרק.
פבלוס למד במכללה ההלנית בלונדון שנוסדה על ידי הוריו, ולאחר סיום לימודיו בבית הספר סנדהרסט, שירת בצבא הבריטי, כלוטננט במשמר הדרגונים הסקוטי המלכותי. בשנת 1993 החל פבלוס את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'טאון, בוושינגטון די סי. בעת לימודיו חלק את דירתו עם בן דודו, פליפה השישי, מלך ספרד. בשנת 1995, הוענק לשניהם תואר ביחסים בינלאומיים (Master of Science in Foreign Servic).
ב-1 ביולי 1995 התחתן פבלוס בקתדרלת סנט סופיה, לונדון עם מארי שנטל מילר בתם של רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, אותה הכיר במסיבה 3 שנים קודם לכן. לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג בגריניץ', קונטיקט, שם עבד פבלוס בחברת הספנות צ'ארלס ר. וובר. מאוחר יותר, החל לעבוד בחברה בניו יורק כמנהל תיקי השקעות, ובשנת 2004 עברו בני הזוג להתגורר בלונדון.

אילן יוחסין

בעת לידתו היה פבלוס צאצא לשלושה מלכים שהיו בחיים; אביו קונסטנטינוס השני, מלך יוון, סבו מצד אמו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, וסב אמו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה. כמו כן פבלוס הוא אחיין של מרגרט השנייה, מלכת דנמרק וסופיה, מלכת ספרד. בנוסף הוא צאצא של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק דרך שלושה מילדיו; גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, פרדריק השמיני, מלך דנמרק ותירה, נסיכת דנמרק, וצאצא של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת דרך בנה הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן ופעמיים דרך בתה ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, בנוסף, הוא צאצא של ז'וזפין דה בואנה אשתו של נפוליאון בונפרטה.
חיים אשר- דוּמּה

ילדות ועלייה לארץ ישראל

חיים אשר נולד ב-1924 בבגדד שבעיראק. בנם של מרים וציון לבית אשר. גדל במשפחה מרובת ילדים וקשת יום. בגיל 8 שנים נאלץ לזנוח את לימודיו לטובת עזרה במאפיית הפיתות בבעלות אביו. כבן למשפחת אופים נאלץ לעבוד קשה משעות הערב עד השעות הקטנות של הלילה, דבר שמנע ממנו לבקר בבית הספר. מאוחר יותר הצטרף לאחיו הבכור שם הועסק כעוזר ולמד את רזי המקצוע, ולאחר זמן הייתה המאפיה בבעלותו . בגיל 14, חיים אשר נקרא לשרת בצבא העיראקי בשנת 1938. הוא אולץ להתגייס לצבא העיראקי על פי חוק מהתקופה העות'מאנית, שאמר: "כל אזרח שמלאו לו 18 שנים חייב בגיוס" ושירת כתוצאה מכך שנתיים בעיר בַצֵרַה, אף על פי שהיה קטן בגילו אך עב גוף וחסון בממדי גופו דבר שהטעה את הרשויות.)                                                                                                                            בנערותו התאהב בענף הספורט את קריירת ההיאבקות החל בזמן שירותו הצבאי כאשר התאמן ב- זוארחנצ'י, שיטת אימונים פרסית עתיקה . בשנת 1943 בהיותו בגיל 19 שנים התמודד לראשונה על התואר 'אלוף עיראק' והיה ליהודי היחיד שזכה בתואר זה. מאוחר יותר בהיותו בגיל 25 העז והתחרה שוב כנגד אלוף עיראק ממוצא מוסלמי שהתמודד מולו, הכניעו ונטל ממנו את תוארו. עקב איומים על חייו נאלץ לברוח לאיראן, שם שהה חצי שנה ובשנת 1949 עלה לארץ ישראל.

פעילות ספורטיבית

חיים אשר, היה מתאבק  מבגדד אשר וכונה שַם "השור הבבלי". עם עלייתו ארצה פעל בעיר רמלה.  לכבוד זכייתו באליפות ישראל,  הוקם מועדון ספורט שהיה ממוקם ברחוב הגדוד העברי, אשר אותו ניהל. במקום התאמנו בעיקר צעירים ונזקקים. שימש כמתאבק גם כאשר כיהן כסגן ראש העיר.

פעילות פוליטית - חברתית

זמן קצר לאחר עלייתו ארצה, הקים אשר דומה מפלגה עצמאית בשם "התנועה לאחווה" (ע.נ). המפלגה, שהוקמה ב-1959 בעיר רמלה, הייתה גוף שהורכב מבני עדות המזרח ומטרתו הייתה דאגה לשוויון חברתי בישראל עבור עולים חדשים שהגיעו לעיר רמלה. חיים דומה אשר עמד ראש המפלגה, התמודד בבחירות באמצעותה ונבחר מספר פעמים למועצת העיר. חיים אשר תמיד רצה לעזור. פעילותו העיקרית הייתה בחתירה להקלה במסי עירייה, במציאת פתרון דיור למעוטי יכולת, באיתור תעסוקה למובטלים וחסרי פרנסה. כסגן ראש העיר היה אחראי על וועדת השמות והרחובות ופעל לראשונה להעניק שמות לרחובות העיר רמלה

הנצחתו

נפטר בשנת 2001 ובשנת 2010 התכנסה וועדת שמות והנצחה בעירייה אשר החליטה להסב את רחוב "הפועל" על שם חיים אשר ז"ל. למרות תרומתו הרבה, טוענים בעיריית רמלה כי להצעה לקרוא לרחוב בעיר על שמו היו כמה מתנגדים, דווקא מכיוון התושבים המתגוררים במקום. לאחר פרסום ההצעה, הביעו המתנגדים את עמדתם בכתב בפני ועדת שמות והנצחה, אך לאחר שיקולי המתנגדים מול התומכים, קיבלו חברי הוועדה את בקשת המשפחה והמליצו על שינוי שם הרחוב. החלטת הוועדה בעירייה הועברה לאישור משרד הפנים ובאוקטובר 2010  הרחוב שונה באופן רשמי.
אדג'וונט

אַדְג'וּוָנְט (או: אַדְג'וּבַנְט) (מאנגלית: Adjuvant; בעברית: מִמְרָץ) הוא חומר אשר מגביר את התגובה החיסונית לאנטיגן אשר מוזרק יחד איתו.
אדג'וונטים מוזרקים בחיסון פעיל על מנת לעורר את מערכת החיסון להתייחס לאנטיגן באופן מוגבר.
המערכת החיסונית מבחינה בין גורם עצמי, לגורם זר (אנטיגן). גורם זר מותקף על ידה, בניגוד לגורם עצמי. אדג'וונט מגביר את יכולת הזיהוי של גורם כגורם זר. בתגובה הגוף מפעיל שרשרת תגובות תאיות שפועלות בסופו של דבר נגד החומר שנלווה לאדג'וונט. התוצאה היא, שאם נרצה לעורר את מערכת החיסון כנגד גורם מסוים, למשל בחיסון, אדג'וונט יצור פעולה יעילה יותר.
חלק מהאדג'וונטים פועלים על ידי כך שהם משחררים את האנטיגן לאט לאורך זמן, וכך נוצרת תגובה טובה יותר, בדגש על המערכת הנרכשת (לימפוציטים). רבים מהאדג'וונטים כוללים חלקים בקטריאליים המגרים את המקרופאגים בסביבתם.
אין להתבלבל עם "טיפול אדג'וונטי" במחלת הסרטן, שם מדובר בטיפול כימותרפי הנוסף לניתוח.

סוגי אדג'וונטים הנמצאים בשימוש

האדג'וונט הוותיק ביותר הנמצא בשימוש כבר עשרות שנים ומצוי ברוב חיסוני השגרה הוא מלח אלומיניום. בעשור האחרון נוספו לשימוש אדג'וונטים חדשים בעלי עוצמה גדולה יותר כמו למשל אדג'וונטים המבוססים על אמולסיה של שמן ומים כמו האדג'וונט MF59 המצוי בתרכיב לשפעת FOCETRIA והמכיל את המרכיב סקוולן, והאדג'וונט AS03 המכיל תרכובת של ויטמין E והמצוי בתרכיב לשפעת PANDEMRIX. שימוש נוסף באאדג'וונט חדש נעשה בתרכיב CERVARIX לסרטן צוואר הרחם המכיל את האדג'וונט AS04. כמו כן אדג'וונטים יכולים להיות ליפוזומים, ISCOMS, פראונד אדג'וונט (Freunds adjuvant) עם ובלי מיקובקטריה, די-פפטיד מדופן החיידק של מיקובקטריום, ציטוקינים דוגמת IL-2 ו IL-12, בשילוב עם אינטרפרון גמא.
ליגה ג'

היסטוריה

ליגה ג' הוקמה לראשונה בשנת 1951 כשלישית בחשיבותה בכדורגל הישראלי, מתחת לליגה א' וליגה ב'. בשנת 1955, לאחר שנוספה ליגה ושם הליגה הבכירה שונה לליגה הלאומית, ליגה ג' הפכה לרביעית בחשיבותה. בשנת 1976, כשנוספה הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה, ליגה ג' הפכה לחמישית בחשיבותה. בשנת 1999, לאחר הקמת ליגת העל, הפכה לשישית בחשיבותה. בסוף עונת 2008/2009, ועקב הרפורמה לצמצום הליגה הארצית בכדורגל, חזרה ליגה ג' להיות החמישית בחשיבותה.

ליגה ד'

בשנת 1958, הוקמה "ליגה ד" מתחת לליגה ג', כדי לתת מקום לקבוצות נוספות שהוקמו. אחרי עונה אחת הוקמו מחוזות חדשים לליגה ג' והליגה בוטלה.
"ליגה ד" הוקמה שוב החל מעונת 1969/1970 ועד תום עונת 1984/1985, ובוטלה שוב בשל ירידה במספר הקבוצות.

מבנה הליגה

הליגה מורכבת משמונה מחוזות, כאשר אלופות כל אחד המחוזות עולות לליגה ב'. בעבר היו בליגה ג' 12 מחוזות, אבל התפרקותן של קבוצות רבות הביאה לצמצום מספר המחוזות בהדרגתיות. בין המחוזות שאינם קיימים עוד: ליגה ג' מחוז גליל מערבי, ליגה ג' מחוז מפרץ, ליגה ג' מחוז חיפה, ליגה ג' מחוז דן, ליגה ג' מחוז נגב.
הקבוצה שסיימה במקום הראשון בכל אחת מהליגות עולה לליגה ב' לפי מיקומה הגאוגרפי, ושתי הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים מכל אחד ממחוזות ליגה ב' יורדת לאחת הליגות בליגה ג' לפי מיקומה הגאוגרפי.
הצופים הדרוזים

הקמת התנועה

בתור תלמידו של אריה כרוך, מייסד תנועת הצופים העבריים בישראל, קיבל על עצמו סלמאן פלאח את משימת הקמתו של ארגון הצופים הדרוזים בשנת 1954. 
מיד לאחר הקמת תנועת הצופים הדרוזים בישראל בשנת 1954, נבחר ד"ר סלמאן פלאח ליושב הראש של הארגון. בשנת 1956 הוא ייצג אותו כאחד הארגונים המייסדים של התאחדות הצופים והצופות בישראל וחתם על מגילת היסוד של תנועת הצופים בטקס ההקמה, שהתקיים בלשכתו של נשיא המדינה דאז, יצחק בן צבי.
פאי בעקרב

תכונות

π בעקרב הוא למעשה מערכת בת לפחות שלושה כוכבים במרחק של כ-585 שנות אור ממערכת השמש, ושמורכבת משני כוכבי הסדרה הראשית כחולים מסוג ספקטרלי B וכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F. בשל קרבתו של הכוכב למישור המלקה הוא מוסתר מדי פעם על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי נוגה.

π בעקרב Aa ו-π בעקרב Ab

π בעקרב A הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי שמורכב משני כוכבי הסדרה הראשית כחולים מסוגים ספקטרליים B1 V ו-B2 V. מסותיהם של בני הזוג הן 10 מסות שמש ו-6.3 מסות שמש ורדיוסיהם כ-5 רדיוסי שמש ו-4 רדיוסי שמש בהתאמה. טמפרטורות פני הכוכבים הן כ-25,100 קלווין וכ-21,000 קלווין, אך לא ניתן להפריד את קרינתם ועוצמת ההארה המשותפת שלהם היא פי 1,900 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך רוב הקרינה היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת של בני הזוג היא למעלה מפי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן הקפה של יום אחד, 13 שעות ו-41 דקות במסלול כמעט מעגלי כך שהמרחק ביניהם הוא כ-15 רדיוסי שמש בלבד או כ-0.07 של יחידה אסטרונומית. מישור ההקפה נטוי ב-42 מעלות ביחס לקו הראייה אליהם ובשל גודלם של הכוכבים וקרבתם הם מסתירים חלקית זה את זה פעמיים בכל הקפה והבהירות הכוללת שלהם יורדת בכ-3 מאיות של דרגת בהירות. בשל כך הכוכב מסווג כמשתנה לוקה מהסוג של β בנבל.

π בעקרב B

π בעקרב B נמצא במרחק של כ-50 שניות קשת מ-π בעקרב A והוא מסווג ככוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F4 V. עם זאת, בהירותו היא רק מדרגה 12.2, שבמרחקה של המערכת, שקולה לעוצמת הארה של כשליש מזו של השמש, בעוד שכוכבי הסדרה הראשית מסוג F אמורים להאיר בעוצמה גדולה פי 10 מכך. ייתכן שהזיהוי הספקטרלי של הכוכב שגוי בגלל קרבתו ל-π בעקרב A הבהיר ממנו בהרבה ומדובר למעשה בכוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K, או שמדידת המרחק שגויה והוא רחוק בהרבה וכלל לא קשור אל π בעקרב A. אם הוא כן נמצא באותו המרחק, אז הוא מקיף את הזוג π בעקרב A במרחק של לפחות 8,000 יחידות אסטרונומיות ולוקח לו לפחות 160,000 שנים להקיף את בני הזוג. כנראה שהכוכב הוא בעצמו כוכב כפול.
תוכנית הקונפדרציה

תוכנית הקונפדרציה הייתה תוכנית מדינית שהגו חוסיין מלך ירדן וראש אש"ף יאסר ערפאת בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 באשר לעתידן של ממלכת ירדן ושל יהודה ושומרון. התוכנית גרסה כי לאחר נסיגה ישראלית לגבולות ה-4 ביוני 1967 (אך ללא הכרה במדינת ישראל) תקום קונפדרציה ערבית שבה תהיינה חברות ירדן בגדה המזרחית ופלסטין ביהודה ושומרון. התוכנית התקבלה באפריל 1983 אך ניסיונות למימושה נכשלו לאור חוסר הסכמות בין הצדדים.
תוכנית הקונפדרציה הייתה מושתתת על רעיון תוכנית הפדרציה שהציע המלך חוסיין ב-1972, שבמרכזה הכרה בייחודיות של האוכלוסייה הפלסטינית ושל האוכלוסייה העבר-ירדנית, תוך שמירה על שיתוף פעולה בענייני ביטחון וכלכלה בין שתי הגדות. תוכנית הקונפדרציה הייתה פחות מחייבת מאשר האלטרנטיבה הפדרטיבית ואפשרה חופש פעולה גדול יותר מבחינה אוטונומית, ולכן הייתה עדיפה מבחינתו של אש"ף. הסיבות ההיסטוריות שהובילו לגיבוש תוכנית הקונפדרציה מקורן היה באינטרס משותף של שני הצדדים: ירדן, משאיבדה את זכות הייצוג שלה לעם הפלסטיני בעקבות ועידת רבאט ניסתה באופן עקבי ליצור נקודות אחיזה מחודשות ביהודה ושומרון; ואילו אש"ף שגורש מלבנון לאחר פלישת ישראל ב-1982 היה זקוק לבסיס המדיני של ירדן.
גיבוש התוכנית החל עם ביקורו של יאסר ערפאת בעמאן באוקטובר 1982. בשיחות עם המלך חוסיין השניים הסכימו על מסגרת קונפדרטיבית לאחר הקמתה של מדינה פלסטינית ביהודה ושומרון. ערפאת העדיף את האופציה הקונפדרלית של ירדן על פני תוכנית רייגן שהוצעה בספטמבר 1982, משום שהאחרונה חייבה הכרה ערבית בישראל. בפברואר 1983 התכנסה באלג'יריה המועצה הלאומית הפלסטינית ה-16 ואישרה את תוכנית הקונפדרציה. בראשית אפריל 1983 ערפאת וחוסיין אישרו טיוטה של התוכנית הקונפדרטיבית, אך במקביל ערפאת סירב לחתום על ההסכם הסופי בתואנות שונות. לבסוף הכריז חוסיין על כישלון תוכנית הקונפדרציה המשותפת עם אש"ף.
למרות הכישלון הראשוני של תוכנית הקונפדרציה, היא המשיכה להוות קו מנחה במדיניות הירדנית עד לניתוק הזיקה ביולי 1988. במחצית השנייה של שנת 1983 יחסיו של ערפאת עם נשיא סוריה חאפז אל-אסד הידרדרו, ואש"ף מצאה את עצמה מבודדת עוד יותר בזירה הערבית. לאחר שאלג'יריה סירבה לארח את הכינוס ה-17 של המועצה הלאומית הפלסטינית, ניאות חוסיין לארח כינוס זה בעמאן בנובמבר 1984. בפברואר 1985 נחתם הסכם נוסף בין הצדדים שגם הוא מבוסס על הרעיון הקונפדרטיבי, אולם בעקבות התנגדות פנימית באש"ף לקבלת החלטה 242 כבסיס למשא-ומתן נכשלו השיחות פעם נוספת.
גם לאחר ניתוק הקשרים עם אש"ף, חוסיין המשיך לקרוא לתושבי יהודה ושומרון הפלסטינים לתמוך ברעיון הקונפדרטיבי ולאיחוד מחודש בין שתי הגדות במסגרת של אוטונומיה פלסטינית. ניסיונות אלו מצד ירדן נפסקו רק לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה בשנת 1987, שסימלה לדעתו של חוסיין את הדרישה הפלסטינית לריבונות מוחלטת במנותק מירדן. ב-28 ביולי 1988 הכריז חוסיין על ניתוק הזיקה בין יהודה ושומרון לירדן.
אחמד נאטור

אחמד חסן נאטור, יליד קלנסווה שבמשולש, הוא משפטן, מרצה, מחבר ואיש דת. נשוי ואב ל-6 ילדים.

השכלה וקריירה אקדמית

לנאטור שני תארים ראשונים: בשפה וספרות ערבית ולימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית; ובמשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
הוא המשיך את לימודיו והוסמך לתואר שני בתקשורת המונים ותרבות באוניברסיטה העברית וכן לתואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא השלים תואר שלישי וקיבל תואר ד"ר למשפטים מהאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון DC.
כיום הוא פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית ופרופסור של כבוד באוניברסיטה הפתוחה.
פרופ' נאטור הרצה בעבר ובהווה במגוון מוסדות אקדמיים: האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, המרכז הבינתחומי הרצליה, אוניברסיטת חיפה, מכללת בית ברל, מכללת נתניה, אוניברסיטת א-נג'אח בשכם, אוניברסיטת נבדה, אוניברסיטת ייל וכן באוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון DC.
לואי, נסיך לוקסמבורג

חיים

לואי נולד ב-3 באוגוסט 1986 בבית החולים הדוכסית הגדולה שרלוט שבלוקסמבורג סיטי. הוא השלישי מבין ילדיהם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. יש לו שני אחים גדולים בשם גיום ופליקס, אח צעיר בשם סבסטיאן ואחות צעירה בשם אלכסנדרה. לואי למד בבית הספר לורנצוויילר (Lorentzweiler) ולאחר מכן ב"בית הספר האמריקאי של לוקסמבורג". ב-1998 נכנס ללימודים בפנימייה בשווייץ אותה סיים ב-2005. הוא גם שרת כמש"ק בצבא לוקסמבורג.
בתקופת לימודיו הוא פיתח עניין מיוחד בסיוע הומניטרי, והשתתף במשימה של ארגון לא ממשלתי במומבאי, הודו. במהלך המשימה הוא בין היתר לימד אנגלית ילדי רחוב מקומיים. עם שובו לאירופה הוא ביצע שנת השתלמות במטה הצלב האדום בז'נבה. בחופשות הוא השתתף בתוכניות לטיפול בילדים ועזרה לקשישים. במאי 2014 הוא סיים תואר ראשון בתקשורת בריצ'מונד, האוניברסיטה האמריקאית הבינלאומית בלונדון (Richmond, The American International University in London). עבודת הדוקטורט שלו עסקה בפרסומת הומניטרית. 
לואי דובר לוקסמבורגית, צרפתית, גרמנית ואנגלית בצורה שוטפת, ובצורה פחות טובה בספרדית. הוא הפטרון של טניס שולחן בלוקסמבורג, וכן של הפדרציה הלוקסמבורגית לאומניות לחימה והפדרציה לאווירונאוטיקה. הוא בעל רישיון טיס בפני עצמו. תחביביו העיקריים הם רכיבה על אופניים וצלילה.

משפחתו

בתקופת שירותו בצבא פגש לואי את קורפורל (רב"ט) טסי אנטוני המבוגרת ממנו בשנה, והחל לקיים עמה רומן. בספטמבר 2005 הודיעו הוריו של לואי רשמית על קיומה מערכת היחסים, כמו גם על כך שאנטוני נמצאת בהריון. ב-12 במרץ 2006 ילדה אנטוני בן בבית חולים פרטי בז'נבה. הילד, שקיבל את השם גבריאל, היה הנכד הראשון של הדוכס והדוכסית. ב-29 בספטמבר של אותה שנה, נישאו לואי ואנטוני בעיר גילסדורף (Gilsdorf). מכיוון שהיו אלו נישואים מורגנטיים, לואי ויתר על זכות הירושה ומצאצאיו נשללה האפשרות לרשת את הכתר. למרות שלואי עצמו המשיך לשמור על תאריו, הרי שבניו לא קיבלו את התואר "נסיך נסאו" השמור לנכדי הדוכס הגדול, ותחת זאת קיבלו את השם "נסאו" כשם משפחה. 
ב-21 בספטמבר 2007 נולד לבני הזוג בן נוסף, נח. הוא הוטבל בכנסייה בגילסדורף, היכן שנישאו הוריו. ב-23 ביוני 2009, לרגל "היום הלאומי של לוקסמבורג", העניקו הדוכס והדוכסית לאנטוני את התואר "הוד מעלתה נסיכת לוקסמבורג", ולבניה את התואר "נסיך נסאו". המשפחה התגוררה בלונדון. ב-18 בינואר 2017 הודיעו לואי וטסי על כוונתם להתגרש. הם התגרשו ב-17 בפברואר של אותה שנה ותאריה של טסי נשללו ממנה.

תואר

תארו הרשמי של הנסיך לואי הוא "הוד מלכותו הנסיך לואי מלוקסמבורג, נסיך נסאו, נסיך בורבון-פארמה". התואר "נסיך בורבון-פארמה" בוטל ב-1968 בידי סבו של לואי, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אולם חודש ב-1995.
סדר קשר

סדר קשר (באנגלית BO, bond order) הוא מושג מתוך תאוריית האורביטלים המולקולריים אשר מגדיר את מספר הקשרים נטו במולקולה.
חישוב סדר הקשר נעשה על ידי ההפרש בין מס' האלקטרונים באורביטלים קושרים ומספר האלקטרונים באורביטלים אנטי קושרים חלקי 2: (BO=1/2(N-N.
תוצאה של המשוואה תיתן את מספר הקשרים נטו במולקולה.

דוגמה לסדר הקשר של חנקן מולקולרי

במולקולת חנקן, N₂, נמצאים שני אלקטרונים קושרים באורביטל סיגמא 2s, ארבעה אלקטרונים באורביטל פאי 2p קושר ועוד שני אלקטרונים באורביטל סיגמא 2p קושר. בנוסף, ישנם שני אלקטרונים קושרים באורביטל סיגמא 2s אנטי קושר. לסיכום ישנם 8 אלקטרונים קושרים ו2 אנטי קושרים. מציבים במשוואה ומקבלים: BO=1/2(8-2)=3, זאת אומרת שלמולקולת חנקן ישנם 3 קשרים ומכאן ניתן להסיק את מבנה המולקולה.