google/wiki40b huggingface dataset:
ויברטור (אביזר מין)

ויברטור הוא מכשיר שנועד לרטוט כנגד הגוף ובכך לגרות את העצבים ולגרום להרגשת עונג ובמקרים מסוימים אף הרגשה ארוטית.

ראשית תולדות המכשיר

הוויברטור החשמלי הומצא בשנות ה-80 של המאה ה-19 על ידי הרופא והממציא האנגלי ג'וזף מורטימר גרנוויל . במשך מאות שנים טיפלו כביכול רופאים בנשים הלוקות ב"היסטריה נשית" על ידי מה שנקרא כיום "אוננות". למרות זאת, הרופאים לא ראו אוננות זו כמעשה מיני אלא כעבודה מפרכת הדורשת זמן רב. הוויברטור שיצר סטינר הפך את התהליך למהיר ופשוט הרבה יותר, ובשל כך, הפך להיות כלי רפואי מקובל. תוך זמן קצר יצאה לשוק גם גרסה ביתית שהצליחה לא פחות מהגרסה הרפואית המקורית. הוויברטור היה אחד מן המכשירים החשמליים הראשונים שנמכרו לצרכנים פרטיים, הרבה לפני מכשירים חשמליים "חיוניים" אחרים המוכרים לנו היום. ניתן היה לקנות ויברטור תשע שנים בטרם ניתן היה לקנות שואב אבק, ועשר שנים בטרם נמכר לצרכנים מגהץ חשמלי.
מכיוון שהוויברטור נחשב אז לכלי עזר לטיפול במחלה, הוא נמכר ברשתות גדולות כגון סירס. הקונוטציה המינית של המכשיר הגיעה עם הופעתם של הוויברטורים בסרטי פורנוגרפיה, שדחקו אותם מחוץ לשימושו של הציבור הרחב עד שבשנות ה-20 הם נעלמו כליל. הוויברטורים חזרו לשימוש הציבור רק בשנות ה-60.
יחסו של הממסד הרפואי בסוף המאה ה-19 לתופעת ה"היסטריה", כמו גם תהליך המצאתו של הוויברטור הראשון, מתוארים בסרט הקולנוע הבריטי "היסטריה"  משנת 2011, בו מככבים רופרט אוורט, פליסיטי ג'ונס, מגי ג'ילנהול וג'ונתן פרייס.

כיום

כיום הוויברטור הוא אביזר מין פופולרי. לצד השימוש כאביזר מין, ישנם ויברטורים המשווקים ככלי לעיסוי (למשל, עיסוי הגב). הקונים ויברטורים כצעצועי מין - משתמשים בהם לעינוג מיני, בעיקר באוננות. לרוב, ויברטורים עוזרים להגיע לאורגזמה במהירות ובקלות רבה יותר מאשר בגירוי עצמי ידני. נאמר אף כי הם מספקים אורגזמות יותר חזקות מאשר אלה שגירוי ידני מספק. לעיתים קרובות, ממליצים מטפלי מין על ויברטורים לנשים שמתקשות להשיג אורגזמה בדרכים אחרות. לפעמים זוגות משתמשים בהם על מנת לשפר את העונג של אחד מבני הזוג או של שניהם.
מכירת ויברטורים ואביזרים דומים אחרים אסורה במדינת אלבמה שבארצות הברית. איסור למכירת אביזרי מין שהיה קיים במדינות מיסיסיפי, אינדיאנה, וירג'יניה, לואיזיאנה ובמדינת טקסס בוטל בעקבות פסיקת בית המשפט הפדרלי לערעורים בשנת 2008.‏

סוגי ויברטורים

ויברטורים באים במגוון סוגים וצבעים. ויברטורים עם ארנבון הם ויברטורים שבאים בדרך כלל עם "חרוזים" בתוך הוויברטור, שמטרתם לגרות ולענג את בת-הזוג. הארנבונים לרוב יכולים להסתובב ולהעניק תחושת הנאה וסיפוק מועצמת. "מאלצי אורגזמה" הם ויברטורים שלהם תוספת המיועדת לגירוי הדגדגן. ויברטורים לנקודת הג'י הם ויברטורים ייעודיים לנקודת הג'י הנשית. ישנם גם ויברטורים אנאליים אשר מטרתם היא לגרות את אזור פי הטבעת מבפנים. ישנו מוצר נוסף בשם "כדורי רטט", זוג כדורים שרוטטים על הגוף כאשר מעבירים אותם עליו, ומיועדים לגירוי חיצוני עדין. 
הסוגים השונים של הוויברטורים מעניקים הן גירוי חיצוני ופנימי, ומאפשרים עינוג מתמשך ונשלט. עלותו של ויברטור משתנה בהתאם לעוצמתו, מהירות הסיבוב, המרכיבים והחומרים שמהם הוא עשוי, והפונקציות המצויות בוויברטור. ויברטורים לרוב ניתנים לרכישה בחנויות סקס ובחנויות לאביזרי מין.
ישנם סוגי ויברטורים שמיועדים להרכבה על הפין של אנשים עם קרע בחוט השדרה. על פי רוב, בעלי פגיעה בחוט השדרה, אפילו במיקום גבוה בחוט השדרה, מסוגלים להגיע לזקפה בכוחות עצמם, אבל הם זקוקים לגירוי מכני עוצמתי כדי להגיע לשפיכה.
ונזה (עץ פרי)

שימושים

הפירות משמשים כמזון לאדם ובעלי חיים נוספים, העלים משמשים למספוא ולדישון הקרקע, הגזע משמש ליצור רהיטים.

הונזה בישראל

לישראל הגיעו זרעים של הונזה בעיקר על ידי יוצאי איתיופיה ונעשו מספר ניסיונות מוצלחים לגדלו בישראל.

רבייה בטבע ובחקלאות

בטבע הונזה מופץ על ידי ציפורים שאוכלות את הפירות ומפיצות את הזרעים. העץ מתרבה בקלות ברבייה וגטטיבית ויכול להשריש במים תוך פחות מ-20 ימים.
להטביע את הביסמרק!

תקציר העלילה

קפטן ג'ונתן שפרד (קנת' מור) מתמנה לקצין מבצעים באדמירליות. הוא מתחיל את תפקידו בזמן קשה לבריטניה, צוללות ה-U-Boat ואוניות הצי הגרמני עושות שמות בשיירות האספקה לאי. במאי 1941 מתקבלו ידיעות שאוניית המערכה ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן, עומדות לצאת מהים הבלטי לאוקיינוס האטלנטי.
מרגל שנמצא על החוף בנורווגיה מבחין בשתי האוניות וממהר לשלוח תשדורת מורס אך מצליח רק לבשר על פרינץ אויגן לפני שהוא נהרג על ידי חייל גרמני. הבריטים משערים שהאונייה השנייה היא הביסמרק ומוכרז מצב חרום.
שפרד מטיל משמעת נוקשה בחדר המבצעים ומתקרב לקצינה אן דייוויס (דנה ווינטר). ארוסה של אן נהרג במערכה על דנקרק ואשתו של שפרד נהרגה בהפצצה בבליץ בלונדון. בנו משרת כתותחן על מטוס נושאת המטוסים ארק רויאל הנמצאת בים התיכון ליד גיברלטר.
מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל גינתר ליטיינס (קרל סטפאנק) נושא נאום נאצי נלהב בפני הלוחמים הגרמנים. הוא מבטיח למפקד הביסמרק, ארנסט לינדרמן (קרל מונר) ששניהם ייזכרו כגיבורים בתולדות גרמניה.
בקרב שמתנהל במצר דנמרק, מצליחים הגרמנים להטביע את אה"מ הוד ומתוך 1500 איש ניצלו רק שלושה. אה"מ פרינץ אוף ויילס נפגעה וניתקה מגע. זה היה ניצחון גרמני גדול שפורסם בכל תחנות השידור בעולם.
מצב הרוח בלונדון יורד, וינסטון צ'רצ'יל מתקשר לחדר המבצעים וכולם שומעים ברמקול את הוראתו "להטביע את הביסמרק" בכל מחיר!
המפקד לינדרמן מבקש לחזור לצרפת לשם תיקון הנזקים הקלים שנגרמו לביסמרק אך ליטיינס אומר שזה לא ימצא חן בעיני היטלר ומורה לו להמשיך לעבר השיירות ולפגוע בהן.
שפרד מקבל הודעה שבנו נעדר לאחר שמטוסו נחת בים מחוסר דלק. הוא ממשיך בתפקידו ביתר עוז עד שהוא מקבל הודעה שבנו נאסף חי מהים.
מטוס סיור קטלינה מגלה את הביסמרק ושפרד מורה למטוסי הפצצה פיירי סורדפיש מה"רויאל ארק" להפציץ אותה בפצצות טורפדו. בהפצצה נפגע מנגנון ההיגוי של האוניה והיא ממהרת בכיוון לצרפת. שפרד שולח לקראתה את אה"מ רודני, אה"מ ג'ורג' החמישי ואה"מ דורסטשייר הפותחות עליה באש ומטביעות אותה.
המתח בלונדון מתפוגג ושפרד מזמין את אן לארוחת ערב בלי לדעת שבחוץ כבר בוקר.
חדוות הבישול

המהדורה הראשונה (1931)

לאחר שרומבאואר התאלמנה היא התקשתה להתפרנס. היא השתמשה במחצית כספה על מנת להדפיס כתב יד אשר כלל את מתכוניה. הספר אויר על ידי בתה מריון רומבאואר בקר, שהייתה מורה לאמנות. עטיפת הספר, שצוירה על ידי בקר, תיאר את מרתה מבית עניה, הקדושה הנוצרית המגינה על הבישול, כשהיא הורגת דרקון.

מהדורות השפל הכלכלי ומלחמת העולם השנייה

במהדורה 1936, המהדורה הראשונה של הספר שיצאה בהוצאה מסחרית, הייתה דקה יותר מהמהדורה המקורית, ובשל השפל הכלכלי הגדול כללה מתכונים של שימור מזון, וכן מתכונים הכוללים בשר צייד כגון סנאי, אופוסום ודביבון מצוי. 
מהדורת 1943 שפורסמה במהלך מלחמת העולם השנייה, ומהדורת 1946 שפורסמה מיד לאחריה התייחסו לקיצוב המזון שהיה באותה עת בארצות הברית, וכללו מתכונים המתבססים על מוצרי הקיצוב (בעיקר קופסאות שימורים).

מהדורות 1962–1964 ומהדורת 1975

בשנת 1962, שנת פטירתה של רומבאואר הוצאה מהדורה של הספר, בלא הסכמתה של בקר, בתה של רומבאואר. בעקבות דרישתה של בקר פורסמו מהדורות מתוקנות בשנת 1963 ו-1964.
מהדורת 1964 הייתה המהדורה הראשונה של הספר שפורסמה בכריכה דקה, וזכתה להצלחה רבה.
מהדורת 1975 הייתה המהדורה האחרונה שנערכה על ידי בקר. מהדורה זו כללה למעלה מ-1,000 דפים.

מהדורת 1997

מהדורת 1997 עדכנה את הספר וכלל מתכונים אתניים חדשים רבים. המדורה פורסמה על ידי ההוצאה לאור סיימון ושוסטר ונערכה על ידי מריה גוארנשלי (Maria Guarnaschelli) בסיוע נכדה של רומבאואר, איתן בקר. המהדורה נכתבה על ידי שפים רבים, וכללה מתכונים מועטים של רומבאואר עצמה. 
בשנת 2006 יצאה לאור מהדורת יובל 75 שנים להוצאת הספר, אשר כלל 4,500 מתכונים, ובהם מתכונים מקוריים של רומבאואר.
מייפייר

היסטוריה

מאז שנת 1686 נערך מדי שנה במשך שבועיים בחודש מאי באתר שוק שפרד ועד שנת 1764 עת שקיום השוק באתר נאסר. קודם לשנת 1686 נערך השוק בהיימרקט, ולאחר שנה זו השוק נערך בבו.
שטח השכונה היה שטח פתוח חקלאי עד המאה ה-17. השטח הפך לפרוור עירוני של העיר באמצע המאה ה-17, ולרובע מגורים יוקרתי במהלך המאה ה-18. בשכונה התגוררו משפחת גרוונר העשירה. אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת נולדה בשכונה.
כיום השכונה כוללת בעיקר שטחי משרדים ומבני מגורים רבים הוסבו למשרדים שמרביתם עוסקים בהשקעות במקרקעין.
בכיכר גרוונר שבשכונה ממוקמת שגרירות ארצות הברית, וכן ממוקמות בשכונה האקדמיה המלכותית לאמנויות, מוזיאון בית הנדל, מלון בית גרוונר וקלארידג'ס.

גאוגרפיה

שכונת מייפר גובלת במערבה בהייד פארק (רחוב פארק ליין), בצפונה ברחוב אוקספורד, בדרומה בפיקדילי ובפארק גרין ובמזרחה ברחוב ריג'נטס.
ג'ימי צ'ו

שנותיו המוקדמות

צ'ו נולג בפננג שבמלזיה למשפחה של יצרני נעליים ממוצא סיני. שם משפחתו המקורי הוא "Chow" אך אוית בצורה מוטעית בתעודת לידתו תחת השם "Choo". הוא ייצר את הנעל הראשונה שלו בגיל 11. בשנת 1983 הוא סיים את לימודיו מאוניברסיטת האקני.

קריירה

צ'ו החל את עבודתו בסדנה הממוקמת במערב לונדון בשנת 1986. עיצוביו התפרסמו כאשר הופיעו במגזין האופנה המפורסם, "ווג". לאחר מכן, דיאנה, הנסיכה מוויילס הייתה אחת מהנשים שנעלו את עיצוביו של צ'ו.
בשנת 1996 הקים את החברה הנושאת את שמו, ג'ימי צ'ו, בעזרתה של תמרה מלון, עורכת מגזין ווג הבריטי.
באפריל 2001 מכר צ'ו את חלקו בחברה עבור סכום של 10 מיליון פאונד. מאז מתעסק צ'ו ביצירת קו אופנה תחת רישיון מהחברה המרכזית. מאז הקמתה התרחבה החברה לייצור אביזרי אופנה כמו תיקים.
ביולי 2017 תאגיד האופנה מייקל קורס רכשה את חברת ג׳ימי צ׳ו בכמיליארד ומאתיים מיליון דולר.
אוניברסיטת אוקלנד

אוניברסיטת אוקלנד (במאורית: Te Whare Wānanga o Tāmaki Makaurau) היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בניו זילנד, נמצאת בעיר אוקלנד, הגדולה בערי בניו זילנד. 
אוניברסיטת אוקלנד נוסדה בשנת 1883 תחת השם "אוניברסיטת ניו זילנד", ואת שמה הנוכחי, הכולל את השם המקביל בשפה המאורית, קיבלה בשנת 1984. האוניברסיטה כוללת שמונה פקולטות ומשתרעת על פני שישה קמפוסים. מספר הסטודנטים בה הוא 39000, נכון לשנת 2006. 
בשנת 2007, דורגה האוניברסיטה במקום החמישים בעולם בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם.
בין בוגרי אוניברסיטת אוקלנד המפורסמים נמצאת שאן אליאס, נשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד.
קרחון ריפיטר

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המועצה הגאוגרפית של ניו זילנד בשנת 1998.
הקרחון נקרא על שמו של משחזר הרדיו שהוצב על ידי ניו זילנד על הר ניוול הסמוך.
עליות לאחר קום המדינה

העלייה לארץ מסוף המאה ה-20 ועד היום

בשנים 1990–2009, עלו מברית המועצות לשעבר כמיליון בני אדם, מאמריקה הלטינית כ-40,000 (מתוכם 7,000 ב-2002), מארצות הברית וקנדה כ-50,000, מאנגליה כ-10,000, מצרפת כ-40,000, מאתיופיה כ-70,000 (מתוכם 20,000 ב-1991), וממדינות אחרות כ-60,000.
בין השנים 1999 – 2002  המשבר הפוליטי והכלכלי שפקד את ארגנטינה גרם למהלומה לענף הבנקאות, בעקבותיו נעלמו מיליארדי דולרים בפיקדונות ונוצרה פגיעה קשה במעמד הביניים במדינה. רוב יהדות ארגנטינה (200,000 איש בערך) הושפעה ישירות מהמצב. חלקם בחרו בעקבות כך להתחיל מחדש ולעלות לישראל משום שראו בכך הזדמנות לשינוי במצבם.
בין השנים 2000-2015 עלו מארצות שונות באמריקה הלטינית כ-30,000 יהודים.
מאידך, בשנים אלו מספר העולים מארצות הברית לא עלה. מניתוח של אורי רדלר עולה כי הגידול באוכלוסייה היהודית בישראל על בסיס העולים מתקזז כמעט לגמרי עם כמספר הישראלים ש'יורדים' מישראל.
פסחא של הסוסים

פסחא של הסוסים או יום חמישי של הסוסות (ברומנית: Paştele cailor או Joia iepelor בבולגרית: Konski Veligden) הוא ספק מנהג, ספק חג מקובל ביישובים שונים ברומניה.
על פי אגדה נוצרית הסוסים הרעישו בעת שמרים, אם ישו ילדה אותו, לכן קוללו שיהיו תמיד רעבים, חוץ מיום אחד בשנה, ביום  בו נחוג פסחא של הסוסים. ביום זה מאכילים היטב את הסוסים, לא מעבידים אותם ולא רותמים אותם לעגלות ובעבר, באזורים מסוימים, נהגו לערוך טקסים דתיים בהם ביקשו בריאות טובה לבעלי חיים אלה.

הניב

פסחא של הסוסים נחוג בעיר טרגובישטה שברומניה על ידי המיעוט הבולגרי החי בה, בכל שנה בשבת הראשונה של צום הפסחא, אך במקומות אחרים יש לחג מועד אחר. המועד המשתנה של החג, לפי המנהגים המקומיים, גרמו לכך שקשה לעקוב ולדעת מראש מתי החג מתקיים ומכאן נגזר הניב הרומני "La paştele cailor" (בפסחא של הסוסים), שמשמעותו: במועד לא ידוע בעתיד, כנראה אף פעם. לדוגמה: "מתי משה יחזיר את חובו?", "בפסחא של הסוסים!" (אף פעם).
צבי חשין

ביוגרפיה

חשין נולד בדנציג שבגרמניה, ובשנת 1936, בעקבות התגברות הנאציזם, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב עמה בחיפה. בנעוריו הצטרף לארגון "ההגנה", וב-1947, בסיום לימודיו התיכוניים בתיכון חוגים, הצטרף למשטרת היישוב היהודית. עם הקמת צה"ל צורף חשין לחטיבה 7, עמה לחם במלחמת העצמאות. בסיום שירותו הוא החל בלימודי הנדסה בטכניון, ובשנת 1955 סיים לימודי תואר שני בהנדסה אזרחית ובמכניקה. בשנת 1957 הוכתר בתואר דוקטור מהסורבון.
במהלך לימודיו לתואר שני, תחת הנחייתו של מרכוס ריינר, הסתייע בידו של חשין לפתח את עבודתו של אלברט איינשטיין ולהסב את שיטתו לחישוב צמיגות של תרחיפים עבור חישוב אלסטיות של מוצקים מורכבים. בסורבון למד חשין שנתיים, במהלכן פותחו על ידו שיטות ספורות לחיזוק גשרים. לאחר הסמכתו לדוקטורט הוא שב לישראל ועבד כמרצה במחלקה למכניקה של הטכניון. בשנת 1959 עזב חשין לארצות הברית, עבד כחוקר באוניברסיטת הרווארד ופיתח מודל מתמטי לחישוב תכונות פיזיקליות של חומרים מרוכבים. בעקבות הצלחתו הוצעה לו משרת פרופסור בבית הספר להנדסה מכנית באוניברסיטת פנסילבניה, בה הוא עבד בשנים 1960–1971. במהלך תקופה זו עבד חשין עם שמואל שטריקמן ומחקרם המשותף בנושא חישוב אלסטיות של חומרים מרוכבים, שפורסם בשנת 1963, נבחר בשנת 2000 לאחת ממאה העבודות החשובות במכניקה במאה העשרים.
בשנת 1971 שב חשין לטכניון, בדרג פרופסור, אך בשנת 1973 הוא נענה להזמנת אוניברסיטת תל אביב לייסד בתחומיה את המחלקה למכניקה, חומרים ומבנים. בשנים 1973–1977, ובשנית בין 1979–1981, עמד חשין בראש המחלקה. עבודתו באוניברסיטה נמשכה עד צאתו לגמלאות, בשנת 1997, ובמהלך השנים הוא הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטת פנסילבניה (1977–1979, 1989–1992), לבית הספר הפוליטכני בצרפת (1992, 1997), לאוניברסיטת ברקלי (1994) ולאוניברסיטת קיימברידג' (1996). בשנים 1980–1999 היה חשין מופקד הקתדרה על שם נתן קמינגס למכניקת מוצקים. כמו כן הוא עבד כחוקר עבור הצי האמריקני, חיל האוויר האמריקני וסוכנות החלל האמריקנית (בין 1961 - 1996, לסירוגין) ועבור רפאל. נוסף לכך הוא כיהן כנשיא החברה הישראלית למכניקה תאורטית ויישומית (1976–1993) והיה חבר האספה הכללית של האיגוד הבינלאומי למכניקה תאורטית ויישומית.
חשין זכה בפרס לנדאו (1972), בפרס ישראל להנדסה (2007), ובמדליית בנג'מין פרנקלין בתחום הנדסת מכונות לשנת 2012 על עבודתו בתחום החומרים המרוכבים. בשנת 1984 הנפיקה אוניברסיטת דלאוור מדליה על הצטיינות בחומרים מרוכבים הנושאת את דיוקנו.
נפטר באוקטובר 2017, בגיל 88.
משה בקר

ביוגרפיה

בקר נולד בתל אביב לזוג הורים שחקני תיאטרון הבימה - פנינה פרח וישראל בקר. את שירותו בצה"ל עשה בלהקת גייסות השריון. בהמשך,  למד משחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובסטודיו למשחק בניו יורק.
תפקידו הראשון כשחקן תיאטרון היה התפקיד הראשי שגילם בהצגה "סיפור פשוט" מאת ש"י עגנון, בתיאטרון הבימה. במהלך שנות השמונים שיחק בקר בהצגות שונות בתיאטרון זה.
במהלך שנות השמונים הופיע בקר יחד עם גילה חסיד במופע של שירי תיאטרון. בשנת 1984 השתתף בערב מחווה למלחין סשה ארגוב, ובשנת 1985 השתתף ברביו קומי-אקטואלי בשם "כחול לבן בצבעים" - הופעת בכורה עבורו ברביו מוזיקלי שכזה.  
בדצמבר 1986 השתתף לראשונה בפסטיבל שירי הילדים מספר 17 עם השיר "רק בן שש" (מילים אהוד מנור, לחן ועיבוד: אילן וירצברג).  
בשנת 1989 הופיע לצידה של מיקי קם במחזמר "קברט" בתיאטרון הבימה. בשנה זו הנחה גם את תחרות הקדם-אירוויזיון 1989 עם שירה גרא. 
בעקבות השתתפותו של בקר בתוכנית הטלוויזיה "הדרן לשמואל רודנסקי", נוצר קשר בינו לבין הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר. שמר כתבה עבורו מחזור שירים שלם בשם "חפצים אישיים", אשר הופק כאלבום על ידי עדי רנרט והופץ בשנת 1987. כלל שירי האלבום נכתבו על ידי שמר במיוחד עבור בקר, פרט לשיר "מה שלומך אחות" שנכתב במקור לחוה אלברשטיין ולריימונד אבקסיס. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית רבה, אך מספר שירים בו נותרו מוכרים עד היום, ביניהם "גג", "גיא" (אשר נכתב על בנו של בקר) ו"תות" (הידוע בזכות השורה "תות שדה מרמת השרון"). האלבום הופץ בשנת 1995 בגרסת תקליטור, ובו שיר נוסף, גם הוא פרי עטה של נעמי שמר, שנקרא "בראשון לספטמבר". הקשר בין בקר לבין שמר לא דעך, והוא השתתף ב-1993 בקלטת וידאו לילדים בשם "אצלנו בפסנתר", בה שר בתפקיד אורח את השיר "גיא", יחד עם מיקי קם, חיים צינוביץ ורינת גבאי. 
גילם את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מתגלגלים" של הערוץ הראשון, על קורות תיאטרון נודד.
במהלך שנות התשעים שיחק בקר בהצגות שונות בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון חיפה, ובשנת 2001 שיחק גם בהצגה בתיאטרון הקאמרי, ב-1998 הגיש את סדרת הסרטונים בטלוויזיה החינוכית "ארץ קטנה-גדולה".
בשנת 2007 העלה בקר ברחבי הארץ מופע מוזיקלי בשם "סולו", בו הוא שר ממיטב הקלאסיקות של הזמר העברי. בעקבות מופע זה, שהיה גם מופע אורח בפסטיבל "תיאטרונטו" בשנה זו, יצא אלבום הופעה בשם "משה בקר - סולו" אשר כולל מבחר משירי המופע.
לאורך קריירת המשחק שלו, זכה בקר בפרסי "כינור דוד", "ורד והכסף" ו"תפוח הזהב" כשחקן השנה.
במאי 2011 פרסם את השיר "נוסע רחוק", אשר כתב בקר בעצמו ללחן של ארקדי דוכין. בעקבות הצלחתו, הוציא את האלבום "מוסה סוסה", בו כתב את כל מילות השירים ואת רוב הלחנים.
בקר נשוי לשחקנית יעל פרל בקר, אב לשני בנים.
קפלר-186f

קפלר-186f הוא כוכב לכת דמוי ארץ המקיף את הננס האדום, קפלר-186, המרוחק 492 שנות אור מכדור הארץ. זהו כוכב הלכת החוץ שמשי הראשון עם רדיוס דומה לזה של כדור הארץ שהתגלה באזור ישיב של כוכב אחר.
טלסקופ החלל קפלר של נאס"א איתר כוכב לכת זה תוך שימוש בשיטת הליקוי, שינוי בעוצמת האור של כוכב האם, יחד עם עוד ארבעה כוכבי לכת נוספים המקיפים את הכוכב בקרבה גדולה בהרבה (כולם מעט גדולים יותר מכדור הארץ). נדרש ניתוח של שלוש שנים של נתונים כדי למצוא את איתותיו. התוצאות הוצגו לראשונה בכנס ב-19 מרץ 2014 ופרטים נוספים דווחו בכלי התקשורת באותה העת. ההודעה הפומבית המלאה הייתה ב-17 באפריל 2014, ולאחר מכן התפרסם בכתב העת Science.
כוכב הלכת החוץ שמשי גדול
הואיל ויכול לנתקו

במשפט העברי, הואיל ויכול לנתקו היא סברא האומרת, כי כאשר אדם אוחז חפץ בצורה חלקית, אך בכוח אחיזה חלקית זו יש לו שליטה מוחלטת על כל החפץ, כך שהוא יכול למשוך את כל החפץ לרשותו, נחשב הדבר כאילו החפץ ברשותו.

המקור בתלמוד

במסכת בבא מציעא רצה האמורא רבי אבהו לומר, כי המגביה חפץ בצורה חלקית, והחלק השני מוגבה על ידי אדם אחר - דבר הגורם בעייתיות בקניין הגבהה אותו הוא מבקש ליישם (שכן קניין הגבהה הוא מעשה קניין הנגרם על ידי שמורה ומראה כי החפץ הנקנה הוא בשליטתו וברשותו), ניתן לומר כי הקניין חל אף על פי שחציו השני הוא ביד אחר, מכיוון שהוא יכול לנתקו מאחיזת האחר במשיכה קלה, כך שאין אחיזת האחר גורמת בעייתיות בקניינו.
הגמרא, מגיעה למסקנא, כי הלכה זו של רבי אבהו אינה נכונה כלל ואולי אף לא אמרה מעולם, שכן כאשר חפץ מסוים מוגבה בחלקו השני ביד אחר, נמצא שאין לפנינו כלל מעשה הגבהה, כי מהותו של מעשה הגבהה הוא שכולו יהיה מוגבה מהמקום האחר בו הוא היה; ואילו כאן, חלקו עדיין נמצא ועומד ביד השני האוחזו. למרות זאת, פוסק הרמב"ם, כי מהגמרא ניתן להסיק ש"יכול לנתקו" היא סברא נכונה מצד עצמה ובכוחה להסיר את הבעייתיות שבאחיזת האחר מצד היותה מורה על החיסרון בבעלותו, שהרי "יכול לנתקו" אומר כי בכוחו להסיר את אחיזת האחר מהחפץ בקלות ואם כן כל החפץ למעשה ברשותו, אלא שבקניין הגבהה יש בעיה צדדית אחרת, והיא החיסרון שבעצם קניין ההגבהה, שהרי חפץ שנמצא ביד אחר אינו מוגבה כלל.

פסק הרמב"ם

על פי את פוסק הרמב"ם, כלל בהלכות קניין חליפין. כאשר אדם מקנה לחבירו בגד כדי לקנות תחתיו דבר אחר - שזה הוא מהות קניין החליפין, גם אם הקונה אינו אוחז את הבגד לחלוטין, כך שהוא לא לגמרי ברשותו, אם הוא יכול לנתקו - די בכך.

פסק חכמי התוספות

חכמי התוספות חלוקים על הרמב"ם, והם סבורים של "יכול לנתקו" אין כל משמעות הלכתית. על פי זה הם פוסקים הלכה כזו: אדם הקונה חפץ בקניין משיכה, ומכניס אותו לרשותו, ואדם אחר אוחז בחפץ בצורה שהוא יכול לנתקו, אין אחיזת האחר מפריעה לקניינו של האדם הקונה את החפץ, שכן כשם ש"יכול לנתקו", אינה מחשיבה את החפץ ברשותו של האוחז, כך היא לא יכולה להפריע לאדם אחר לקנות את החפץ.
במקום אחר פוסקת הגמרא, כי אדם הנותן לאשתו גט, ולאחר שנתן את הגט בידה לשם גירושין, הוא אוחז עדיין את הגט בצורה שהוא יכול לנתקו מידה, היא לא מגורשת, שכן על הגט להיות "ספר כריתות" - כלומר ספר ומסמך הכורת אותה ממנו לחלוטין, ואם היא עדיין קשורה אליו בשעת נתינת הגט, אין הגט נחשב ל"ספר כריתות".
Death, Come Near Me

השיר Death, Come Near Me הוא שיר דום מטאל-גותי אפי, של להקת המטאל Draconian. השיר נכתב במקור עבור הדמו Dark Oceans We Cry, אך עובד מחדש באופן מקצועי יותר והופיע באלבום Arcane Rain Fell. זהו שירה הארוך ביותר של Draconian ואורכו הוא כ-15 דקות ו-22 שניות.
שיר זה עמד במוקד שערוריה, כאשר אמא שלחה ללהקה מכתב ובו טענה שבנה התאבד בעקבות האזנה לשירי הלהקה ובפרט לשיר Death, Come Near Me. בתגובה הביע הסולן יאקובסון צער, אך דחה את הטענה שהילד התאבד בגלל המוזיקה.
מבחינה מוזיקלית מדובר בשיר דום מטאל במקצב איטי, שבו משולבים בשירת היפה והחייה הגרואלינג של אנדרס יאקובסון והסופרן של ליסה יוהנסון. השיר נפתח בקטע אקוסטי שקט אך קודר, ובהמשך מצטרפות הגיטרות החשמליות הכבדות. כעבור 3 דקות בערך, מדקלם הסולן "By Day I Sleep, At Night I Weep" (בעברית: "ביום אני ישן, בלילה אני מתייפח") ואז מתחילים קטעי השירה. מילות השיר עוסקות בכמיהה למוות ומתארות כיצד הדובר נכשל בחייו, ומבקש את המוות כמפלט שייתן לו אהבה ומרגוע לנפשו הדואבת. השיר מסתיים בשורה "Oh Death, Come Near Us, And Give Us Life" (בעברית: "הו, מוות, התקרב נא אלינו, והענק לנו חיים").
אסון קריסת המקווה באודסה

אסון קריסת המקווה באודסה אירע ב-26 באפריל 1871, ליל ו' באייר ה'תרל"א: כיפת המקווה באודסה קרסה בשעה ששהו בו שלושים טובלות וילדיהן. באסון נהרגו שש נשים ונפצעו רבות אחרות.

האסון

הקהילה היהודית המאורגנת באודסה לא החזיקה מקווה רשמי בעיר מחוסר ביקוש, ונשים אדוקות שביקשו לטבול לנידתן נאלצו לעשות שימוש במקוואות פרטיים שהיו ברובם מוזנחים. המבנה הישן, שהיה בבעלות האחים נוביקוב, לא עבר עבודות שימור במשך שישים שנה מאז בנייתו. בשעה 18:00 בערב יום רביעי, ה-26 באפריל 1871, קרסה כיפת האבנים של "בית המרחץ של ברומברג" ברחוב הדואר באודסה. בשעה זו שלאחר צאת הכוכבים היה המקווה עמוס בשלושים טובלות, שחלקן באו עם ילדיהן. שש נשים נהרגו במקום, בהן הבלנית, כלה ערב חתונתה, ואישה בשלבי היריון מתקדמים; רבות אחרות נפצעו בדרגות חומרה שונות מפגיעת האבנים.
לאחר האסון האשים אלכסנדר הלוי צדרבוים במאמר מערכת בעיתונו "המליץ" את פרנסי הקהילה החרדית בעיר ברשלנות פושעת שהובילה לאסון. לדבריו, פנו אליו רב הקהילה, רבי יחיאל מיכל צבי הירש היילפרין וחברי בית הדין שלו כבר שמונה שנים לפני האסון, כדי להיוועץ בו כיצד לגרום ליושב ראש הקהילה לתכנן מראש את תקציב הקהילה לארבע שנים, דבר שיאפשר תכנון הקצאת משאבים לבניית מקווה חדש ותקין. למרות שמתחילה דחו הממונים את הרב בלעג, לאחר התערבותו של אר"ז הוחלט להקצות 1,000 רובלים מדי שנה לצורך העניין, אך למרות זאת לא נעשה דבר.
בעקבות האסון תבע צדרבוים, שעקר שנה קודם לכן מאודסה לבירה סנקט פטרבורג, מהקהילה לממן הקמת בית מדרש לרבנים לפי דגם בית המדרש לרבנים בברלין שהוחלט אז להקימו (נחנך ב-1874), תוך שהוא משתמש באלגוריה על קריסת המבנה הישן והצורך בבנייה חדשה, כלפי מערכת החינוך היהודית.
דרימוורקס

היסטוריה

ב-1994 החברה הוקמה על ידי סטיבן ספילברג (הבמאי והמפיק), ג'פרי קצנברג (לשעבר מנהל חטיבת ההנפשה באולפני דיסני) ודייוויד גפן (מייסד חברת המוזיקה Geffen Records), עם תמיכה כספית מצדו של פול אלן (ממייסדי מיקרוסופט).
חטיבת המוזיקה של החברה לא עמדה בציפיות, ונמכרה ב-2003 לחברת Universal Music Group.
דרימוורקס רשמה הצלחה מרשימה בתחום סרטי הקולנוע, ובמיוחד בסרטי האנימציה. בעקבות ההצלחה החליטה החברה להפריד את פעילותה בתחום האנימציה במסגרת חברת אולפני ההנפשה של דרימוורקס, ויצאה להנפקה בבורסה.
בעקבות חובות של למעלה מ-400 מיליון דולר נמכרה חברת דרימוורקס (לא כולל חטיבת האנימציה שכאמור הונפקה בנפרד) לחברת פרמאונט תמורת 1.3 מיליארד דולר כולל כיסוי החובות.
בלוגו של החברה (שמופיע בתחילת כל סרטיה) מוצג חצי ירח, עליו יושב איש ובידו חכה.

הפקות בולטות לאורך השנים

סרטים בולטים שהופקו בסטודיו דרימוורקס לאורך השנים:
חסם שמאלי קדמי חלקי

אבחנה מבדלת

סטיית ציר שמאלית נגרמת גם כתוצאה מאוטם תחתון (אולם באוטם ניתן לראות גלי Q עמוקים), או כתוצאה מהיפרטרופיה של החדר השמאלי (ואז תהיה תבנית של היפוך גלי T- strain pattern יחד עם זווית שלילית הנמוכה לרוב מ-60-).

חשיבות קלינית

חסם שמאלי קדמי חלקי קיים בכ- 4% מהמקרים של אוטם חריף בשריר הלב. זהו הפגם הנפוץ ביותר במערכת ההולכה התוך חדרית, במקרים של אוטם חריף, כאשר העורק left anterior descending הוא הגורם לכך. 
חסם שמאלי קדמי חלקי מקושר גם למחלות לב נוספות שונות, כגון קרדיומיופתיות, מחלות מסתמים ועוד.
בלפר (סרט)

עלילה

שלמה בלפר, ילד חוץ שהגיע לקיבוץ לאחר שאביו ברח מהארץ, רוצה אף הוא ללכת בדרכי אביו שעושה עסקים בוונצואלה. הוא חולם על הרגע שבו אביו ישלח לו כרטיס טיסה, והוא יעזוב את הקיבוץ. בינתיים, הוא רובץ בחדרו ומסרב להצטרף לחיי הקהילה השיתופית. יום אחד אביו מופיע בקיבוץ. אולם, בניגוד לבנו שכבר מתכנן לו ולאביו כיוונים חדשים של פעילות עסקית, האב רוצה לפרוש מעסקיו וליהנות מהשקט של הקיבוץ. בלפר עוזב את הקיבוץ ומגיע לבית שמש, שם הוא נישא לבעלת בוטיק אופנה ומצטרף לעסקי הבנייה של אביה, בחיפושו המתמיד אחר הכסף והאושר.
אודט פילפול

אודט פילפול (בצרפתית: Odette Larrieu Pilpoul; ‏1906, בורדו - 2004, בורדו) הייתה חסידת אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

בתקופת לימודיה הפכה פילפול לחברתה של לורט קרסו (Carasso), יהודיה ממוצא יווני שרכשה אזרחות צרפתית בזכות נישואיה לז'ורז' ארדיטי, אזרח צרפתי.
בעלה של אודט פילפול, ז'ק פילפול, היה יהודי ונולד בראשון לציון.

פעילותה בתקופת השואה

במאי 1941, בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, מונתה פילפול לתפקיד סגנית מנהלת הרובע השלישי של פריז. 
ביולי 1942, במהלך גירוש היהודים מפריז, ביקשה לורט מאודט פילפול לעזור לה להסתיר את הוריה. פילפול הסתירה את ההורים בביתה במשך מספר חודשים. היא השיגה עבורם מסמכי זהות מזויפים, וכך גם לאודט ולבעלה, כדי למנוע את גירושם למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה.
שוטרים צרפתים חשפו את המחבוא ועצרו את הנוכחים, אך הסכימו לשחררם בתמורה לכך שפילפול תעיד לטובתם לאחר המלחמה. לאחר השחרור עשתה זאת פילפול.
פילפול הצילה יהודים רבים מפני גירוש, בכך שהזהירה אותם מפני פשיטות משטרתיות עליהן קיבלה מידע מבעוד מועד. היא מצאה מקומות מסתור עבור יהודים, סיפקה להם מסמכי זהות מזויפים וכן השיגה להם כרטיסי קיצוב מזון. הצלת היהודים הייתה חלק מפעילותה בשורות הרזיסטנס לטובת כלל מתנגדי משטר וישי והכיבוש הנאצי, פעילות במסגרתה הצילה מאות אנשים.
ב-3 במרץ 1944 נעצרה פילפול על ידי הגסטפו. היא גורשה למחנות הריכוז רוונסברוק ובוכנוואלד אך שרדה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוענקו לפילפול, כאות הוקרה על פעולותיה, אות צלב המלחמה, מדליית הרזיסטנס, אות לגיון הכבוד הצרפתי וצלב מלחמת העולם השנייה (צר').

הנצחה

בשנת 2002 הוכרה פילפול על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם. 
בשנת 2006, שנת המאה להולדתה של פילפול, נקרא על שמה אולם בבית העירייה של הרובע השלישי של פריז ונחנך שם לוח זיכרון המנציח את פעולתה בתקופת המלחמה. פילפול הונצחה במספר מוקדים נוספים בצרפת.