google/wiki40b huggingface dataset:
צבעים חיבוריים

היסטוריה

ג'יימס קלרק מקסוול נחשב לאבי השיטה. מקסוול ערך את הניסוי הראשון בצילום צבע, בעזרתו של הצלם תומאס סוטון. בניסוי צולם סרט בד צבעוני, באמצעות סרט צילום שחור לבן כשלוש פעמים, כאשר בכל פעם מושם על המצלמה פילטר באחד משלושת צבעי היסוד. לאחר הפיתוח הוקרנו שלוש התמונות בחפיפה, באמצעות שלושה מקרנים, כאשר על כל מקרן יש פילטר בהתאם לצבע היסוד המתאים. התמונה שהתקבלה הייתה תמונה צבעונית.

שימושים מעשיים

השימוש המעשי העיקרי לצבעים חיבוריים, הוא בכל מקום בהם יש צורך להקרין לעין צבעים משתנים. להלן מספר דוגמאות נפוצות:

צגים

צגים שונים, כגון מסכי טלוויזיה, מחשב, או טלפונים סלולריים, מכילים כולם יחידות תצוגה זערוריות (פיקסלים), בשלושת צבעי היסוד. הפיקסלים קטנים מכדי שיהיה ניתן להבחין בצבעים המרכיבים אותם. הדלקה של כל אחד מהפיקסלים, עם הרכב שונה של שלושת צבעי היסוד, מאפשר להציג תמונה צבעונית.
צגי ענק, הנמצאים בצמתים ומשמשים בדרך כלל לפרסום, עובדים באופן דומה. הפיקסלים המורכבים משלושת צבעי היסוד הם גדולים מאד, וקל להבחין בהם כאשר מתקרבים אל הצג.

סרטי צילום

סרט צלולואיד, אשר שימש בעבר כסרט צילום לתמונות, ומשמש עדיין כיום בקולנוע, מורכב מפיקסלים הרגישים לאור באופן דומה לעין. עם החשיפה לאור, נצרבים שלושת צבעי היסוד על סרט הצילום.
שבוע החינוך המדעי

שבוע החינוך המדעי הישראלי נוסד ב-2015 ביוזמת מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, ומתקיים כל שנה בשבוע שלפני חופשת פסח במערכת החינוך ובכלל המדינה. שבוע החינוך המדעי הוא שבוע שיא המאגד גופים אשר מאמינים בחשיבות החיבור בין אנשים למדע. אלו גופים אשר מארגנים, מפעילים ותומכים בתוכניות לקידום החינוך המדעי במדינת ישראל

תיאור

שבוע החינוך המדעי הראשון התקיים בין 22 ל-29 במארס 2015 ונוסד לכבוד חגיגת 50 שנה לתחילת הפעילות של מכון ויצמן למדע בתחום החינוך המדעי בישראל. האירוע הפך למסורת ומדי שנה גופים רבים מציינים אותו במגוון רחב של אירועי מדע כגון הרצאות, ניסויים, כנסים, ימי עיון למורים פעילויות ברשתות החברתיות, תחרויות ועוד. השבוע מסוקר בהרחבה בתקשורת הארצית. בין הגופים המשתתפים באירועי שבוע החינוך המדעי - משרד החינוך, מט"ח, spaceil, הספארי ועוד. את האירועים מרכז מכון דוידסון לחינוך מדעי.

אירועי שיא בשבוע החינוך המדעי

טורניר הפיזיקה ע"ש שלהבת פריאר (טורניר הכספות) - תחרות בינלאומית בה תלמידים מכל העולם מנסים לפרוץ לכספות שנבנו בידי תלמידים אחרים ופתרונן מבוסס על עיקרון פיזיקלי כלשהו. התחרות מתקיימת מאז שנת 1995 והגמר שלה נערך בשבוע החינוך המדעי.
ניסוי המוני - מדי שנה נערכים מספר ניסויים בשיתוף הקהל הרחב כגון ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג שנערך ב-2016 ובמסגרתו ניסו המשתתפים לשחזר ניסוי מהמאה ה-17 בו מומחש כוחו של לחץ האוויר.
שיעור ופאנלים מקוונים - שיעורים מקוונים המועברים בידי מדענים בכירים וחתני פרס נובל במסגרתם ניתנת לתלמידים אפשרות לשאול את המדענים שאלות.
אפליקצית המוח - ב-2015 הושקה, במגרת אירועי שבוע החינוך המדעי הראשון, אפליקצית "המוח". משחק ישראלי הבוחן ידע, הבנה וחשיבה מחוץ לקופסה במדע.
כיכר העירייה של פריז

כיכר העירייה של פריז (צרפתית: Place de l'Hôtel de Ville - פלאס דה ל'אוֹטֶל דֶה וִיל) נמצאת למרגלות בית עיריית פריז, ברובע הרביעי של העיר, בגדה הימנית של נהר הסן. שמה של הכיכר היה עד שנת 1803 "פלאס דה גְרֶב" (Place de Grève, המילה הצרפתית "grève" פירושה שטח המכוסה חצץ או חול באזור הגָּדָה של מקור מים). ב-18 במרץ אותה שנה שונה שמה לשם הנוכחי. 
האזור שימש בעבר כגישה לנמל הראשון של העיר. מאוחר יותר שימש האזור כמקום מפגש, וכן כאתר בו מובטלים חיפשו עבודה; כתוצאה מכך מציינת בצרפתית המילה Grève שביתה (כמו בביטוי être en grève, שפירושו לשבות). 
הכיכר מפורסמת במפגני העונשין וההוצאות הפומביות להורג שנערכו בה. בכיכר הוצב הגרדום של העיר, ובין המפורסמים שנקטלו בו ניתן למנות את המתנקשים ז'אק קלמן (Jacques Clément), פרנסואה רוויאק (François Ravaillac) ורובר-פרנסואה דֶמְיֶן (Robert–François Damiens). הפילוסוף מישל פוקו מצטט את גזר דינו של דמיין בספרו לפקח ולהעניש, שם נקבע כי הוא: "יושם ויובל בעגלה...כשבידו לפיד עם שעווה בוערת...אל פלאס דה גְרֶב, שם על גרדום שיוקם, ייתלש בשרו מעל חזהו, זרועותיו, ירכיו ושוקיו באמצעות מלקחיים לוהטים...ידו הימנית...תיצרב על ידי גופרית, ועל המקומות שמהם נתלש הבשר ייווצקו עופרת מותכת, שמן רותח, שרף בוער שעווה וגופרית שהותכו יחדיו"
בכיכר זו בוצעה שריפת התלמוד בשנת 1242.
בספר הגיבן מנוטרדאם משתמש הסופר ויקטור הוגו ב"פלאס דה גרב" כסמל לימי-הביניים ולצדק הברוטאלי, המושחת והלקוי של המשטר הישן.
סלנדרמן (סרט)

תקציר העלילה

בעיירה קטנה במסצ'וסטס, ארבע נערות תיכון מבצעות טקס בניסיון לחשוף את המסתורין מאחורי הדמות המכונה "סלנדרמן". כאשר אחת מהנערות נעלמת לפתע, הן מתחילות לחשוד כי היא למעשה הקורבן האחרון שלו.
בעת שחיפשו את חברתן, מגלות שלוש נערות התיכון את הסלנדרמן שמאיים על חייהן.

הפצה

ב-2 בינואר 2018, פורסמה לראשונה מודעת הסרט וגם הטיזר שלו. הביקורות הראשוניות שהופנו כלפי הסרט היו מעורבות, חלקן היו חיוביות וחלקן שליליות. סרט זה הופץ ארבע שנים לאחר מקרה "דקירת הסלנדרמן", שקרה בויסקונסין בשנת 2014.
רות הילמן

רות הילמן (פרידמן-לבוב) (3 בנובמבר 1917 – יוני 2010) הייתה פסנתרנית ומורה למוזיקה ישראלית, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע.

ביוגרפיה

רות פרידמן-לבוב נולדה בנובמבר 1917 במוסקבה שלאחר מהפכת אוקטובר, בתם של שרה ואריה פרידמן-לבוב, זמר אופרה ושירי עם יהודיים. בשנת 1921 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. בשנת 1924 התיישבה המשפחה בחיפה, וב-1927 נשא אביה בשנית את צפורה בן-גוריון (אחותו הצעירה של דוד בן-גוריון), אחות, אלמנה ואם לשני נערים בני גילה, אריה בן-גוריון (יליד 1916; לימים ממייסדי קיבוץ בית השיטה, פעיל חינוך ותרבות, מקים ארכיון החגים הבין-קיבוצי) ועמנואל בן-גוריון (יליד 1919; לימים כתב לענייני מדע בעיתוני הארץ ומחבר ספרים פופולריים בנושא תעופה). אביה היה זמר, מורה לזמרה בבתי ספר, מנצח מקהלות נוער ופועלים בעיר, מנחה שירה בציבור, ממייסדי המכון למוזיקה בחיפה וסגן המנהלת שלו וכיהן כיו"ר אגודת האמנים והמורים למוזיקה בחיפה, ובית המשפחה שברחוב ארלוזורוב 26 בשכונת הדר הכרמל בחיפה היה מוקד של פעילות מוזיקלית ובית ועד לחוג שוחרי המוזיקה בעיר.
אריה, רות ועמנואל למדו בבית הספר הריאלי. בנעוריה למדה במכון למוזיקה שניהל אביה. מיד עם סיום לימודיה התיכוניים נסעה ללמוד נגינה בפסנתר באקדמיה למוזיקה בווינה, ולאחר שסיימה שבה ב-1938 ארצה ולימדה בשנים 1938–1941 נגינה בפסנתר ותאוריה במכון למוזיקה בחיפה.
שירתה ב"הגנה".
בחודש ספטמבר 1940 נישאה לישראל הילמן (יליד 1915), תעשיין ומנהל (בנו של התעשיין הלל הילמן). המשפחה השתקעה ברמת גן, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, איתן הילמן ועירית פיין.
מ-1941 לימדה במשך עשרים שנה במקביל בנתניה וברמת גן. באוגוסט 1961 הגיעה לבאר שבע בעקבות בעלה שנתמנה למזכיר חברת מפעלי ים המלח, ייסדה וניהלה את הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע, במשך עשרות שנים. נסים אלשיך, שהיה שותף לייסוד הקונסרבטוריון וכיהן כשנים רבות כסגן המנהלת, החליף אותה כמנהלו.
הייתה חברת המועדון הישראלי למוזיקה קאמרית.
כיהנה כראש מחלקת התרבות בויצו רמת גן. בהמשך כיהנה כסגנית-נשיאת מועדון הסורופטימיסט בבאר שבע.
בבאר שבע התגוררה ברחוב סוקולוב 8. בשנים האחרונות לחייה התגוררה בגני עומר שבעומר. נפטרה בקיץ 2010, בגיל 92.

הנצחה

אולם הקונצרטים המרכזי של הקונסרבטוריון העירוני באר שבע נקרא על שמה.
Call It What You Want

רקע וכתיבה

השיר נכתב על והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ק אנטונוף. השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ. כמו כן, קליפ המילים של השיר אשר הועלה לערוץ היוטיוב של סוויפט ב-2 בנובמבר 2017, צבר 60 מיליון צפיות.
בארצות הברית, זכה השיר למעמד הזהב על סך מכירות של כחצי מיליון עותקים.
שרית אביטן

ביוגרפיה

שרית אביטן נולדה באשדוד למשפחה מסורתית. כבר בגיל 7 החלה לשיר. בגיל 18 פירסמה סרטון ביוטיוב, ובו גרסת כיסוי שלה לשיר "יום אחד תבקשי" שביצע במקור שיר לוי. הסרטון זכה להצלחה, ולאחר שצפה בו הסוכן רוברטו בן שושן, היא הוחתמה על חוזה אצלו.
בצה"ל שירתה בלהקת חיל האוויר.

קריירה

אביטן הוציאה מספר שירים שזכו להצלחה ביוטיוב, וחלקם נצפו ביותר מ-1,500,000 צפיות.
במרץ 2011 הוציאה אביטן את שיר הבכורה שלה "אני שלך" שזכה לביקורות נלהבות.
בשנת 2012, במטרה למנף את הקריירה שלה, השתתפה אביטן בעונה השנייה של תוכנית המציאות "חי בלה לה לנד" לצד מאיה בוסקילה ושיר לוי.
ב-7 בפברואר 2012 השתתפה אביטן בדואט עם הזמר נאור אורמיה בשיר "בלילות". נכון למאי 2016, השיר הגיע ל-1.4 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-17 בדצמבר של אותה שנה יצא לאור הסינגל "בלילה קר" שכתב אופיר כהן שנכון למאי 2016 השיר זכה לכ-1.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2013 התחרתה אביטן בחצי הגמר השני של תחרות קדם-אירוויזיון 2013 עם השיר "מון אמור", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה הוציאה את אלבום הבכורה שלה "סטייל מיוחד" שזכה לביקורות אוהדות, והוציאה את השיר "את הפרח שגידלתי" בדואט עם איציק קלה.
ב-2014 הוציאה את השיר "לא צפוי" בדואט עם עומר אדם שנצפה מעל 4,800,000 פעמים ביוטיוב. באותה שנה הוציאה גם את השירים ״אבא״, שכתבה בעצמה, ״חייל משמר הגבול״ ו״אתה״.
בשנת 2015 הוציאה את השיר "כאן לבדי" שזכה ל-1,600,000 צפיות, את השיר ״זה הזמן״ ביחד עם אבי מסיקה, את השיר ״רוצה אחד שידאג לי״, וכן ביצעה עיבוד חדש לשיר "החמצן" של איציק שמלי.
בשנת 2017 הוציאה את שני שירים: ״לנצח הכל״ ו״יום חמישי״.
בשנת 2018 חתמה אביטן במשרדו של הסוכן אבי גואטה מנהלה של הזמרת שרית חדד.
ב-26 באוגוסט 2018 פורסם שאביטן תתמודד בריאליטי המוזיקלי של רשת 13, "The Four", שעלתה לשידור באוקטובר אותה השנה. אביטן זכתה במקום הראשון בתוכנית הגמר, שנערכה בנובמבר של אותה שנה.
ב-27 בדצמבר 2018 הוציאה אביטן את השיר ״בגלל הגעגוע״ בדואט עם מוטי טקה שזכה ל-3,000,000 צפיות בתוך חודש אחד בלבד.
ב-12 בפברואר 2019 הוציאה את השיר ״לצאת לי מהלב״ שזכה ל-1,200,000 צפיות.
ב-3 במרץ 2019 הוציאה אביטן דואט עם הזמר פאר טסי בשיר ״שלוש בלילה״ כחלק מאלבום דואטים ״הפוך לשנינו״ עליו טסי עובד.
השיר זכה למעל -1,000,000 צפיות כחודש לאחר יציאתו.
נעים זמירות ישראל

נעים זמירות ישראל (כינוי מסורתי לדוד המלך) היא יצירתו של המלחין פאול בן חיים, שנכתבה לפי הזמנתה של "קרן נטלי קוסביצקי", שהמנצח סרגיי קוסביצקי הקים לאחר מות אשתו הראשונה. קוסביצקי מת ביוני 1951 ואחת מתוכניותיו האחרונות הייתה הזמנת יצירה אצל בן חיים באמצעות הקרן, שקמה בשנת 1942 והזמינה יצירות חדשות רבות אצל מלחינים ברחבי העולם. המלחין והמנצח ליאונרד ברנשטיין, תלמידו של קוסביצקי, הגה קיום פסטיבל מוזיקלי גדול בירושלים לציון מלאת 3000 שנה לדוד המלך. לקראת פסטיבל זה הזמין יצירות אצל מלחינים יהודים, הן בישראל והן בארצות העולם, בהן האופרה "דוד" מאת דריוס מיו.

הרקע

מכתב רשמי מיום 26 בספטמבר 1952, שהגיע אל בן חיים מטעם קרן קוסביצקי, כלל את ההזמנה הנכבדה ביותר שזכה בה עד אז. התשלום שהוצע לו עמד על אלף דולר ומעבר למסירת כתב היד המקורי לספריית הקונגרס כדי לכלול אותו באוסף קוסביצקי, לא היו כל תנאים אחרים בהזמנה והובטחו כל זכויותיו של המלחין בה.
ד"ר גרדנוויץ הציע לבן חיים, בהשראת רעיון של פרנק פלג, לחבר "בידור מלכותי" בנוסח "הקונצרטים המלכותיים" של פרנסואה קופרן ולהקדישו למלך דוד. הצעתו כללה פרק ראשון לצ'מבלו, כלי נשיפה מעץ ומספר מועט של כלי קשת נמוכים. בראש פרק זה הציע להציב פסוק על דוד המנגן בכינור לפני שאול המלך. הפרק השני נועד לפי הצעה זו לנבל וכלי קשת עם ליווי חרישי של כלי נשיפה ברקע ויתקשר למחול התהילה של דוד ולמיכל הצופה בו מחלונה, וכפרק סיום הציע תזמורת מלאה עם הסולנים, לתאר את דוד המזמר פרקי תהילים. גרדנוויץ ראה ביצירה גם אפשרות לבלט. ברנשטיין קיבל ברצון את כל ההצעות, פרט להסתייגות מן השם שהוצע ליצירה, כפי שכתב ביום 27 בנובמבר 1952.
היצירה הייתה מוכנה לאחר עשרה חודשים וכתב היד נשלח לקרן קוסביצקי בסוף ספטמבר 1953. לאכזבת בן חיים, נדחה הפסטיבל לשנת 1955 והוא פנה אל הקרן בבקשה להשמעה מוקדמת של היצירה מחוץ לישראל. הבקשה אושרה, אך בסופו של דבר לא התקיים הפסטיבל כלל ו"נעים זמירות ישראל" הושמעה לראשונה רק בדצמבר 1956, בנסיבות חגיגיות אחרות, שכן אותה עת ציינה התזמורת הפילהרמונית הישראלית עשרים שנה להיווסדה.

ביצועי היצירה

ביצוע הבכורה בדצמבר 1956 היה בקונצרט, שעורר תגובות קשות בקהל לנוכח כוונתה של התזמורת הפילהרמונית לכלול בו את הפואמה הסימפונית "דון חואן" של ריכרד שטראוס. התזמורת ביטלה את תוכניתה המקורית, אך לאות מחאה סירבה לכלול בה יצירה אחרת במקום הפואמה של שטראוס. המבצעים היו כולם ישראלים: המנצח היה גיאורג זינגר, הפסנתרנית רנה ברוורמן (בקונצ'רטו של בטהובן. הסולנים ביצירתו של בן חיים היו הנבלנית קלרי סרבש והצ'מבליסט אריה זקס. מנשה רבינא ציין את התלהבות הקהל מהרכבו הישראלי של הקונצרט, בניגוד לתוצאות משאלי דעת קהל שפורסמו בעבר.(דבר, 7 בדצמבר 1956). גם מכס ברוד כתב ביקורת ארוכה, מפורטת ונלהבת.("ידיעות חדשות", 11 בדצמבר 1956). שני המבקרים ציינו את חולשת צליליו של הצ'מבלו לעומת תזמורת כלי הנשיפה, בעיה שאפשר להתגבר עליה בדרכים שונות.
הרצועה

כלב (שגיב פרידמן)

כלב מתוסכל ונכה, הידוע באהדתו חסרת הפשרות לקבוצת הכדורגל מכבי תל אביב ולשחקנה אבי נמני, עליו שר את השיר "נמני, להיות אתך בכל דקה". הכלב אף הגדיל לעשות וקרא לבנו "נמניהו". נמניהו הוא פרי אהבתו של הכלב עם אמו. הכלב מעריץ גם את שריף ילד הפלא הדרוזי ופעל כביכול לשחרורו המוקדם. לתקופה ארוכה בתוכנית רבות מהשורות של הכלב היו בדיחות על תימנים והערות גזעניות נגדם, עד שהכלב גילה שהוא עצמו תימני ואביו הוא גבי עמרני, איתו התאחד בפרק האחרון של הסדרה. בעונה הרביעית, גילה הכלב שאמו אימצה אותו ושאמו האמיתית הייתה כורדית ("מאח ואחות יוצא ילד מפגר, מכורדית ותימני יוצא כלב מדבר"). בפרקים רבים הכלב מנסה להקים פרויקטים משלו, כמו תחנת רדיו "כלבלבץ" (על משקל גלגלצ), או פוליסת ביטוח נגד תימנים.
פרט לכך, ידוע הכלב גם בשנאתו ללוני הרציקוביץ', בעליה לשעבר של קבוצת מכבי תל אביב, אותו האשים הכלב במצבה של הקבוצה (לתקופה מסוימת כל פרק של התוכנית הסתיים ב"תפילה שלוני ימכור את מכבי", בה כל הדמויות שרות "לוני הקרחת" ו"לוני לך הבית") ולערבים (בייחוד לסלים טועמה אותו נהג הכלב לכנות "מחבל" ולשיר "סלים טועמה מחבל"). דוגמה לשנאה זו הופגנה באופן מוקצן במערכון אשר חתם את העונה השנייה. במערכון הגיע סלים טועמה להתארח והכלב קילל אותו כהרגלו, וטועמה כחלק מהמערכון הפעיל מטען חבלה והתפוצץ יחד עם דמויות הרצועה.
נוהג מקובל בתוכנית הוא פתיחת קמפיינים על ידי הכלב למען מטרות "נאצלות". כך לדוגמה זקף הכלב לזכותו את שחרור שריף ילד הפלא הדרוזי מכלאו, את פיטוריו של ניר קלינגר ממכבי תל אביב. בהמשך קרא הכלב ללוני הרציקוביץ' למכור את מכבי תל אביב. הכלב אוהב גם קוקאין, זונות, ופורנו. את אהבתו לז'אנר המחיש על ידי נישואיו לבובת הקרטון של כוכבת הפורנו ג'נה ג'יימסון אותה הוא אוהב במיוחד.
הכלב פצח בקריירת שירה בתחילת העונה השלישית ושר בכל תוכנית שיר מקורי וגס על בסיס השירים "עוד לא אהבתי די", "תנו לו צ'אנס" ועוד. בתחילת העונה הרביעית הכלב התחיל לפנות לצופים במטרה שיאמצו אותו, ואף כתב על כך שיר על בסיס השיר "יונתן שפירא" של איה כורם. בנוסף, הגיש הכלב פינת טיולים וראיונות מיוחדת בתוכנית יחד עם יעל בן דב בשם "יעל ואני, פה ושם בארץ ישראל".
פרדיננד דה לספס

ביוגרפיה

דה לספס החל את הקריירה שלו בשירות הקונסולרי של צרפת בשנת 1825 ושימש כשגריר בספרד בשנים 1848 – 1849.
בזמן ששירת במצרים, הגה את רעיון כריית תעלת סואץ. בשנת 1854 קיבל מסעיד פשה מושל מצרים את הזיכיון לפרויקט תעלת סואץ. הוא גייס כספים בעיקר בצרפת ל"חברת תעלת סואץ" ועמד בראשה. כריית התעלה נמשכה בין השנים 1859 עד 1869 ונחשבה כהישג טכנולוגי, שיוחס ללספס.
בשנת 1878 התמנה לנשיא החברה הצרפתית שנוסדה לצורך כריית תעלת פנמה. פרויקט זה החל בשנת 1881 והגיע לפשיטת רגל בשנת 1888. לספס הואשם בשחיתות על ידי שלטונות צרפת ("שערוריית פנמה"), נשפט באשמת מעילה ונגזר עליו עונש מאסר, שלא יצא לפועל. הדעה הרווחת היא כי פשיטת הרגל של החברה נגרמה מניהול כושל ולא כתוצאה ממעילה בכספי החברה.
על שמו של לספס נקראת ההגירה הלספסית - הגירת מיני בעלי חיים ימיים מים סוף לים התיכון, שהידועה שבהם היא המדוזה חוטית נודדת.
להרוג את רומל

העלילה

הספר מתחיל באנגליה, ועוקב אחר קצין בריטי בשם לורנס צ'פמן בן 22, המתגייס לצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה. צ'פמן מוצא את עצמו נלחם במסגרת המערכה בצפון אפריקה, כנגד קורפוס אפריקה הגרמני-איטלקי. הגרמנים נהנים מטקטיקה וכלי נשק מעולים, אולם יתרונם הגדול ביותר הוא מנהיגם האגדי הפלדמרשל ארווין רומל המכונה "שועל המדבר". כל עוד רומל בסביבה, נראה שלבריטים אין סיכוי לנצח. צ'פמן מצטרף לקבוצת המדבר ארוכת הטווח, יחידה מיוחדת של העוסקת באיסוף מודיעין צבאי וביצוע פשיטות תחת המוטו "לא בכוח כי אם בעורמה". הבריטים הוגים תוכנית נואשת - לשלוח כוח קטן, קל תנועה וחמוש היטב אל מאחורי הקווים של הגרמנים, להרוג את רומל ולהנחית מכה שתעצור את התקדמותו של קורפוס אפריקה. היחידה של צ'פמן, כוח ססגוני המורכב מבריטים, אוסטרלים, ניו זילנדים ומחיילים וממדינות אחרות של חבר העמים הבריטי, מקבל את המשימה. הקבוצה נעה דרך מאה קילומטרים של מדבר צחיח, ועוברת חוויות רבות בדרכה ואנשיה לומדים להתגבר על מחלות, עייפות, התייבשות, ועוד סכנות. בדרכם נוצרת ביניהם אחוות לוחמים. והם לומדים להעריך זה את זה מתוך מצוקה.
רומל עצמו מופיע רק בסצנה אחת בספר, אולם המיתוס שלו מתנשא מעל כל העלילה.
או לנד

ביוגרפיה

או לנד נולדה בקופנהגן למוזיקאי ברנדט פבריקיוס ולזמרת האופרה בודליל אולנד. בעברה הייתה רקדנית, אך לאחר פציעה בגב עזבה את התחום. או לנד מתגוררת בברוקלין החל מינואר 2010.
אלבומה הראשונה של או לנד, "פאונה", יצא ב-10 בנובמבר 2008. אלבומה השני, "או לנד", יצא ב-14 במרץ 2011 וכלל להיטים כגון "Sun of a Gun" ו"White Nights".
שיחקה בסרט הקולנוע "הגאולה".
פומפרניקל

פוּמְפֶרְנִיקֵל (מגרמנית: Pumpernickel) הוא סוג לחם כהה וארומטי מגרמניה. הלחם מבוסס מחמצת שאור ומוכן מתערובת של קמח שיפון ושיפון טחון (באופן גס יותר). אזור וסטפאליה בגרמניה ידוע כמולדת הפומפרניקל, וקיים אזכור ראשון של לחם מסוג זה בווסטפאליה כבר ב-1450, אם כי לא ברור שאכן מדובר בלחם פומפרניקל. הפומפרניקל מאזור וסטפאליה ידוע כיוצא דופן בתערובת בין קמח שיפון ושיפון טחון וכן בזמן האפייה הארוך שלו. 
על פי סברה מקובלת, מקור השם "פומפרניקל" בניב גרמאני עתיק, והוא מורכב מהמילים "Pumpern" שפרושו לנפוח, ו-"Nickel", צורה של השם ניקולס, וכינוי נפוץ לשד או לשטן. פירוש השם פומפרניקל, אם כך, הוא "נפיחת השטן".
דן שניידר

שניידר בצעירותו

שניידר נולד וגדל בממפיס שבטנסי, להארי ולקרול שניידר. הוא למד באוניברסיטת הרווארד לחצי שנה. לאחר שחזר לגור בממפיס, הוא עבד בתיקון מחשבים. לאחר תקופה קצרה, הוא עבר לגור בלוס אנג'לס בשאיפה לקריירת משחק שלאחר מכן השתנתה לקריירת תסריטאי.

קריירת משחק

בשנות ה-80, כיכב שניידר בתפקידים משניים במספר סרטים הכולל את Making the Grade וBetter Off Dead. שניידר בנוסף כיכב בתפקידים משניים בסרטים The Big Picture ב-1989, Happy Together ו-Hot Resort ב-1985.
ב-1986, שיחק שניידר את הדמות דניס בלונדן בסיטקום הטלוויזיה של ABC, "מלך הכיתה". הסדרה רצה למשך חמש עונות, החל משנת 1986 עד לשנת 1991. ב-1993, כיכב שניידר בסדרה Home Free וב-1994, הוא שיחק את שון אקהרדט בטוניה וננסי: הסיפור הפנימי, אחד מתוך שני סרטי סרטי הטלוויזיה על תקרית טוניה הארדינג וננסי קריגאן.
שניידר ידוע על הופעות אורח שלו בתוכניות אותן הוא יצר\הפיק. הוא הופיע בהופעת אורח ב-All That (ובסרט ההמשך Good Burger), המופע של אמנדה, זואי 101, איי קרלי והסוכן הנרי. שניידר בנוסף מדובב בפרויקטים רבים.
אוגדת יהודה

אוגדת יהודה (אוגדה 720) הייתה אוגדת מילואים וביטחון שוטף בצה"ל, שפעלה בשנים 1978 עד 2004.

היסטוריה

האוגדה הוקמה ב-1978. ב-1983 עברה למחנה ענתות מצפון-מזרח לירושלים. במהלך שנות קיומה הוכפפו לאוגדה מספר חטיבות: חטיבות מרחביות - חטיבת הבקעה וחטיבת העמקים, חטיבות חי"ר מילואים - חטיבת ירושלים, חטיבה 408 וחטיבה 576, אגד ארטילרי 218, כמו כן לאוגדה היה גדוד הנדסה קרבית ויחידת מודיעין מטרות.
במבצע חומת מגן ב-2002 הוטל על האוגדה לגייס את כוחות המילואים, להשתלט על הערים בית לחם, חברון, יטא, דורא, דאהרייה והמרחבים הכפריים בגזרת יהודה ועציון ולקבל אחריות על הגזרה. כוחות האוגדה השתתפו במצור הממושך על כנסיית המולד בה התבצרו חמושים פלסטינים. בעקבות המבצע הפכה האוגדה לאוגדת הבט"ש (ביטחון שוטף) השנייה בגדה המערבית, יחד עם אוגדת איו"ש, הוכפפו לה כוחות סדירים בהם כוחות מחטיבת הצנחנים, חטיבת הנח"ל וחטיבת גולני וכן חטיבות מרחביות: חטיבת יהודה וחטיבת עציון.
אירועים בולטים בשנות פעילותה כאוגדת בט"ש היו הפיגוע בציר המתפללים, בו נהרגו 12 ישראלים בהם מח"ט יהודה דרור וינברג, הרג שני המאבטחים הישראלים בתקרית אש כוחותינו והפיגוע ב"צומת הכבשים" בו נהרגו 3 חיילים. במאי 2003 הפסיקה האוגדה לתפקד כאוגדת בט"ש וחזרה להיות אוגדת מילואים עד לפירוקה ב-2004. נכון לשנת 2013 העוצבה הפכה למשל"ט (מרכז שליטה) תחת עוצבת הפלדה (אוגדה 162).
ג'וליאן קוק

קריירה מוקדמת

קוק נולד וגדל בעיירה מאונט הולי, שבורמונט. בשנת 1940 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית. בשנת 1942 התנדב לכוחות המוטסים ושובץ ברגימנט הרגלים המוצנח ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 וצנח בסיציליה, בסלרנו ואנציו. בשל האבידות הכבדות שספג הרגימנט לא השתתפו אנשיו, ובהם קוק, בפלישה לנורמנדי. זמן קצר בטרם מבצע מארקט גארדן מונה קוק למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, והוביל את אנשיו בצניחה ובלחימה בהולנד. במהלך המבצע (19 ו-20 בספטמבר 1944) ניסו כוחות החלוץ של הקורפוס ה-30 (מדיוויזיית המשמר המשוריינת) בסיוע יחידות מהדיוויזיה המוטסת ה-82 להשתלט על הקצה הדרומי של גשר ניימכן, אך נהדפו שוב ושוב על ידי המגינים הגרמניים. קוק הוביל את הגדוד בצליחת סער באור היום של נהר הוואל ובקרב לכיבוש הקצה הצפוני של הגשר. הגרמנים נסוגו מניימכן וכוחות בעלות הברית תפסו את הגשר (שאורכו היה כ-200 מטר) ללא פגע בשעות הערב של 20 בספטמבר. על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשקוק צלב השירות המצוין. בהמשך פיקד על הגדוד במהלך המערכה בארדנים. לאחר המלחמה הועלה לדרגת קולונל ושירת כקצין קישור לכוחות צבא צרפת במלחמת הודו-סין הראשונה. 
דמותו של קוק הופיעה בסרט גשר אחד רחוק מדי וגולמה על ידי השחקן האמריקאי רוברט רדפורד.
New Year's Day (שיר של טיילור סוויפט)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ק אנטונוף. השיר כשמו, מדבר על ראש השנה האזרחית, ועל מילותיו דיברה סוויפט בראיון שערכה עם מגזין הבילבורד. השיר הוא שיר שקט ברובו, המלווה לאורכו בנגינת פסנתר.
מגזין ניו יורק סקרו את השיר בחיוב ואמרו עליו כי: "זה אמנם לא השיר הכי טוב מ-Reputation, אך הוא בהחלט אחד מהטובים ביותר ממנו".

הופעה

טיילור סוויפט ביצעה לראשונה את השיר בביתה, שברוד איילנד, באוקטובר 2017. לאחר מכן, ב-9 בנובמבר 2017, פורסם הביצוע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, "סקנדל". בסמוך לכך, הופיעה עם השיר בתוכנית "טונייט שואו עם ג'ימי פאלון".
את השיר שרה סוויפט במהלך סיבוב ההופעות העולמי שלה, "Taylor Swift's Reputation Stadium Tour". בחלק מהמופעים הוא שולב ביחד עם השיר "Long Live".
ראד נא

ראד נא (בתאית: ราดหน้า) הוא מאכל אטריות מהמטבח התאילנדי. עם ההגירה מתאילנד לארצות הברית והעלייה בפופולריות של האוכל התאילנדי בארצות הברית החל מאמצע המאה ה-20, הפך מאכל זה למאכל פופולרי במסעדות תאילנדיות בארצות הברית.
מאכל זה כולל אטריות אורז המטוגנות בשיטת טיגון ערבוב, בשר (עוף, בקר או חזיר), שום, פטריות וגיילן. המאכל מוגש ברוטב העשוי ציר בשר ועמילן טפיוקה, ומתובל ברוטב דגים, סוכר ופלפל שחור.
בארצות הברית ובאירופה, בהן הגיילן אינו נפוץ, משתמשים בברוקולי.
מרקם

מרקם, או טקסטורה, הוא מכלול המאפיינים הקשורים לתחושות העולות במישוש או בראייה מפני השטח של אובייקט, וכן לתחושות הנובעות מהאופן בו חלקיקי החומר ערוכים זה לצד זה. לרוב, נובע המרקם מצורות זעירות וצפופות המסודרות על פני השטח וניתן לגעת בו או לראות אותו, ואת הצללים שנוצרים מצורות אלו. החוויה שיוצר המרקם היא שילוב של חוש הראייה וחוש המישוש, וכן הזיכרונות האישיים באופן שהחוויה מכילה זיכרונות של מישוש החומר גם מהתבוננות בלבד.
למעשה, לכל אובייקט או חומר יש מרקם משלו בין אם הוא טבעי או מלאכותי. מרקמו של חומר מלאכותי, המעובד ביד אדם, תלוי באופן עיבודו, כמו למשל בכלים שסייעו לתהליך העיבוד, וכן במטרה לשמה הוא מעובד.
לעיתים מתייחסים במושג מרקם גם לפני שטח דו ממדיים הצבועים בתבניות חזרתיות. מרקמים דו ממדיים נקראים מרקמים מדומים והם מחקים מרקמים תלת ממדיים טבעיים ויוצרים אשליה של מרקם, כמו למשל פורמייקה המחקה מרקם של עץ. מרקם זה כמו מרקמים אחרים יתואר לרוב במאפיינים הנוגעים לחוש המישוש, כמו רך, עדין וחלק לעומת קשה, גס ומחוספס. חוש המישוש אינו פועל במרקמים דו ממדיים, אלא חוש הראייה, והזיכרון האישי העולה בנו מחוויות קודמות.
השימוש במושג מרקם יכול להיות מושאל לתחומים אחרים, תוך שינוי מהותי בהגדרת החלקיקים של האובייקט היוצרים את מרקמו. למשל, בתיאור המרקם העירוני אין מדובר בצורות זעירות, אלא במבנים, כבישים ושטחים פתוחים, וכן במאפיינים שאינם מוחשיים. בנוסף לחוש הראייה והזכרונות האישיים המופעלים בתפיסת המרקם העירוני, מופעלת גם תחושת החלל המושפעת מהממדים השונים של העיר וממאפיינים נוספים. בתיאור המרקם במוזיקה אין מדובר בחלקיקים מוחשיים כלל, אלא בצלילים מופשטים המרכיבים את המוזיקה.

המרקם בטבע

בעלי החיים והצמחים בטבע סגלו לעצמם מרקמים שונים להם תפקידים מגוונים.
עורו של הפיל משמש אותו לצורכי הגנה, כמו גם הקליפה העבה של הפומלית.
פרוות בעלי החיים המכילה בתוכה אוויר יוצרות בידוד ומגנות מהקור.
מרקם העור של זוחלים שונים יוצר הסוואה, גם באמצעות הצבע וגם באמצעות תחושת המגע שהם משדרים שלעיתים מדמה אותם לאבנים או עלים. 
צבעוניות כנף הפרפר נוצרת באמצעות מבנה מיוחד של קשקשים בגדלים שונים, סידור מיוחד של הקשקשים מאפשר את חדירת קרני האור בין הקשקשים. המרקם למעשה בולע חלק מקרני האור ולכן יוצר אשליה של צבעוניות המושכת את העין ומיועדת לשם הסוואה, אזהרה או משיכת בן זוג.
מרקם פרסות הסוס מייצר חיכוך רב עם האדמה ומגן על הסוס מפני שחיקתם.

המרקם באמנות

המרקם משמש את המעצב או האמן על מנת להעביר תחושות או רעיונות. באופן זה ניתן להתייחס למרקם העבודות של הצייר וינסנט ואן גוך ככלי ביטוי, בנוסף לתכנים, לצבעים ולצורות באמצעותו ביטא את סערות הנפש.

מרקם עירוני

המרקם העירוני (Urban fabric) מתאר את אופי הבינוי והתכנון העירוני ברקמה עירונית בתוך השלד העירוני. מרקם עירוני הוא למעשה כלל המאפיינים של סביבה בעלת מבנים ואזורים ציבוריים בעלי מכנה משותף. תכונות המרקם ישתנו בהתאם לגובה המבנים, היחס בין השטח הבנוי והשטח הפתוח, הציבורי והפרטי, צפיפות האוכלוסייה, הגיל הממוצע, ומאפיינים פיזיים וסוציואקונומיים נוספים.