google/wiki40b huggingface dataset:
קתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל

ביוגרפיה

קתרינה נולדה ב-14 בינואר 1507, בטורקוומאדה, לפליפה הראשון, מלך קסטיליה ולחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בשנת 1517 כלא אחיה קרלוס הראשון, מלך ספרד את אמה חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה במנזר בטורדסיאס, וקתרינה הוחזקה עמה שם עד שהגיע זמנה להתחתן.
ב-10 בפברואר 1525 התחתנה קתרינה עם ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים. בשנת 1557 מת בעלה ז'ואאו השלישי, ונכדה סבשטיאו, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. מכיוון שסבשטיאו היה קטין, שלטה קתרינה כעוצרת בשמו, ובשנת 1562 מינתה את גיסה אנריקה, נסיך פורטוגל לתפקיד העוצר. קתרינה אהבה מאוד כלי חרסינה, והחזיקה ברשותה אוסף גדול מאוד של חרסינה מסין.
ב-12 בפברואר 1578 מתה קתרינה בליסבון, וכעבור 6 חודשים נהרג נכדה סבשטיאו, מלך פורטוגל בקרב אל-קאסר אל-כביר.
פול פרימן (שחקן)

ביוגרפיה

פרימן נולד בברנט שבמחוז הרטפורדשייר באנגליה.
פרימן החל את הקריירה שלו בפרסום ובהוראה. הוא הופיע בתפקידים קטנים בתיאטרון בהפקות של "חלום ליל קיץ" ושל "המלט". בהמשך שיחק בתפקידים ראשיים עם התיאטרון המלכותי הלאומי ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.. ב-1974 היה שותף בהקמת להקת התיאטרון "Joint Stock Theatre Company" יחד עם הבמאי מקס סטפורד-קלארק .
הופעת הבכורה של פרימן בטלוויזיה הייתה ב-1978 בסדרה עטורת השבחים "חיי שייקספיר". עוד שיחק פרימן בדוקו-דרמה "Death of a Princess" של רשת ATV, סרט אודות ההוצאה להורג של מיש'אל בינת פאהד אל סאוד  מערב הסעודית. ב-1980 החל פרימן להופיע בסרטי קולנוע כמו "יום שישי הארור" לצדו של בוב הוסקינס וב-1981 שיחק בסרט "כלבי המלחמה". עוד ב-1981 כיכב בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "Winston Churchill: The Wilderness Years".
באותה שנה בחרו סטיבן ספילברג וג'ורג' לוקאס בפרימן לשחק בתפקיד רנה בלק, הארכאולוג הצרפתי אויבו המושבע של ד"ר אינדיאנה ג'ונס בסרט "שודדי התיבה האבודה". הסרט היה עבורו קרש קפיצה להוליווד והוא המשיך לשחק בתפקיד הנבל גם בהוליווד וגם בבריטניה, בעזרת כשרונו לדבר במבטא זר. כשהוא חמוש במבטא גרמני הופיע בשנים 1984 ו-1985 בעונה הרביעית של אופרת הסבון "פלקון קרסט" בתפקיד ברון היין גוסטב רייבמן.
ב-1988 גילם פרימן את פרופסור מוריארטי בסרט "תעלומה ללא רמז" בכיכובו של מייקל קיין בתפקיד שרלוק הולמס, ובהשתתפותו של בן קינגסלי בתפקיד ד"ר ווטסון. ב-1985 שיחק בתפקיד איוואן אוז בסרט "פאואר ריינג'רס - הסרט".
פרימן השתתף בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות בהן "בחזרה לאחוזת העמק", "ER", "פלקון קרסט" ו"אינדיאנה ג'ונס הצעיר". הוא הופיע גם במיני-סדרות כמו "Murderers Among Us: The Simon Wiesenthal Story" (מ-1989) ובסדרת ההמשך ל"בית הקלפים" "The Final Cut" (מ-1995). ב-2004 שיחק פרימן בתפקיד אנגוס בסרט הביוגרפי "Bobby Jones: Stroke of Genius". בשנים 2006 ו-2007 כיכב בדרמה משפטית של ה-BBC בשם "New Street Law" בתפקיד הפרוטגוניסט לצדו של ג'ון האנה. עוד ב-2007 הופיע בתפקיד הכומר פיליפ שוטר בסרט "שוטרים לוהטים" לצדם של סיימון פג וניק פרוסט. בשנים 2007 עד 2009 השתתף בכמה פרסומות טלוויזיה לביטוח נסיעות.
בין שאר הופעותיו בטלוויזיה שיחק פרימן בפרק "Down Among the Dead Men" בסדרה "רציחות במידסומר", בפרק "Straw Dog" בסדרת הפשע "להעיר את המתים", ובתפקיד אדם קינגסלי בעיבוד של ה-BBC לספר "החדר החשוך" מאת מינט וולטרס.
ב-2008 הופיע פרימן בתפקיד ג'ורג' אהרונוב בהפקה מחודשת בלונדון של המחזה "גלנגרי גלן רוס" מאת דייוויד מאמט.
ב-2012 גילם את תומאס ארפינגהאם בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי החמישי" מאת ויליאם שייקספיר כחלק מסדרת "הכתר החלול".
ב-2015 השתתף פרימן בעונה השלישית של הסדרה "הסודות של דה וינצ'י" וגילם את דמות הארכיטקט.
בשנת 2016 שיחק בדרמת הריקודים "מתח גבוה" לצידם של ג'יין סימור ומיה מורגנשטרן.
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת המתח "אבסנטיה" ברשת AXN, בתפקיד וורן ביירן, אביה של אמילי (סטנה קטיק).

חיים אישיים

פרימן נשוי למגי סקוט שכיכבה לצדו ב-1981 בסרט "כלבי המלחמה". לבני הזוג יש בת אחת. פרימן היה נשוי בעבר לשחקנית ג'ודי מאתסון .
הטיהור (מחזה)

רקע

המחזה מתרחש בתקופת הטרנספר שאוליבר קרומוול ביצע באירלנד. הפרלמנט האנגלי הדיח את המלך צ'ארלס הראשון שניסה לכפות על אנגליה שלטון אבסולוטי, מתחוללת מלחמת אזרחים, כוחותיו של המלך מובסים והוא מוצא להורג. באירלנד מתרחשת מרידה כנגד האנגלים מצד האירים הקתולים שתמכו במלך נגד אנגליה הפרוטסטנטית שבשליטת הפרלמנט, אוליבר קרומוול, מנהיג הרפובליקה האנגלית יוצא למגר את המרידה. הוא מנצח את האירים, טובח בהם, אבל משהמרידה ממשיכה, הוא מפקיע את אדמותיהם של האיכרים האיריים ומעניק אותה לחייליו. הוא עורך טיהור אתני (טרנספר) בתושבים המקומיים - את חלקם הוא מגלה לקונוט - חבל ארץ אירי צחיח וחלק אחר הוא שולח למשרתים בשירות המושבות האנגליות בעולם החדש.

תקציר העלילה

גיבורת המחזה היא מדלן או'הרט האירית, הנישאת לאציל האנגלי רוברט פרסטון והם חיים באחוזתם עם ילדם ראלף (שנולד סמוך לתחילת המחזה). רוברט מסייע בסתר לשלטונות האנגלים שכבשו את אירלנד והם שבעי רצון ממנו. שכניהם, סולומון וסוזנה וינטר, מקבלים צו גירוש לחבל הארץ הצחיח קונוט, בדומה לרבים מתושבי אירלנד. באחד הימים תופשים חיילים אנגלים את קיליין פרל, משרתתה של מדלן וחברתה מילדות, אוסרים אותה ומגרשים אותה. מדלן מגיעה למשרדו של סר צ'רלז סטרמן הנציב האנגלי, ודורשת ממנו שישחרר את קיליין. הוא מסרב ומוציא צו גירוש לקונוט כנגדה ונגד בעלה וילדם. רוברט מגיע למשרדו של סטרמן ודורש ממנו שיסלח לאשתו, אבל סטרמן מסרב. מדלן יוצאת למסע ארוך, מחפשת אחרי קיליין, מוצאת אותה כאסירה על ספינה שעומדת להפליג, אבל אף על פי שהיא מצליחה לשחד את החייל השומר על האסירות באוניה, היא אינה מצליחה לשכנע את קיליין שתחזור איתה. היא שבה לביתה ובמשך חצי השנה הבאה יחסיה עם בעלה מידרדרים וחל ביניהם נתק. כשמגיע יום הערעור של רוברט על עונשו, הוא מספר שיחסיו עם אשתו התערערו, הוא מעוניין להיפרד ממנה ומבקש מהשופט שישאירו לו את אחוזתו ואת בנו ולא יגרשו אותו. הערעור מתקבל. סוזנה שנכחה בערעור ממהרת לביתה של מדלן, אומרת לה שחייליו של סטרמן באים לאסור אותה ומכינה לה סוסים כדי שתברח. מדלן בורחת, מתחבאת ביער ונסה ביחד עם אירים נוספים מהאנגלים הרודפים אחריהם. רוברט בעלה מחפש אחריה, בשביל להשיב לו את בנו. הוא מוצא אותה והיא מספרת לו שבנו נפטר מקדחת. האנשים החמושים עמם הוא בא יורים בה.
מעבר אתבסקה

גאוגרפיה

מעבר ההרים הוא מוצאו של נהר וירלפול (יובל של נהר אתבסקה). בתקופת הסחר בפרוות, המעבר קישר בין תחנת המסחר בית ג'ספר שעל נהר אתבסקה ולבין מחנה בואוט שעל גדת נהר קולומביה.
גובה המעבר - 1,753 מטרים מעל פני הים. המעבר נמצא בין הר בראון לבין רכס מקגיליווריי. מעבר ההרים נמצא מדרום למעבר ילוהד, ומצפון למעבר הואוס.

היסטוריה

המעבר מוזכר לראשונה במסמכיו של מגלה הארצות הבריטי דייוויד תומפסון; את המעבר הראה לו בשנת 1811 אירוקווי בשם תומאס.
המעבר הפך לנקודה חשובה במסלול הסחר בפרוות שבין אזור ארץ רופרט לבין מחוז קולמביה.
שמו של המעבר ניתן לו ב-6 בפברואר 1912, והוא (כמו גם הר אתבסקה) נקרא על שם אגם אתבסקה ("אתבסקה" בשפת הקרי: "מקום צמחי הקנה" - המתייחס לסבך על גדת האגם, במקום בו נהר אתבסקה זורם לתוך האגם).
בשנת 1971 הוכרז המעבר כאתר היסטורי לאומי של קנדה.
ינשוף השאול

תפוצה ובית גידול

הוא ינשוף המתגורר ביערות, המצויים לרוב באזורים הרריים. הוא גם מאכלס מגוון יערות לחים, יערות נשירים, יערות ירוקי-עד, מרחבים פתוחים בעלי "טלאי" יערות, אזורים יבשים למחצה (כמו ערבות), יערות גשם טרופיים מפותחים ואזורי שיחים נמוכים וקוצניים. תצפיות-שדה מבליז דרום-מזרח ברזיל מצאו כי ינשוף השאול צד בעיקר בערבות דמויות סוואנה, מה שמוביל למסקנה כי הוא נח במשך היום במעבה היער. טווח הגבהים בהם הוא שוכן מתחיל מגובה פני הים עד 3,100 מטרים מעליו.
הוא נפוץ לאורך החוף המערבי של מקסיקו ובדרומה (בדרך כלל באזורים הרריים בגובה 1500 מטר), בבליז בגובה פני הים, בדרום גוואטמלה, בצפון-מערב ניקרגואה, לאורך מערב ודרום הונדורס (כולל שטחי חפיפה עם אל סלוודור), בקובה ובאי איסלה דה לה חובנטוד, באי היספניולה ובהאיטי, לאורך האזורים ההררים של צפון ומערב קולומביה ומרכז אקוודור, באופן לא רציף בוונצואלה, דרום ומרכז ברזיל, בכל פארגוואי ובצפון ארגנטינה. הוא נצפה גם פעמיים בטקסס, ארצות הברית: פעם אחת בפארק הלאומי "Bentsen-Rio Grande Valley" ב-1994, ופעם נוספת באותו מקום ב-1996.

התנהגות

כמעט ולא ידוע דבר על אורח חייו של ינשוף השאול. באופיו הוא יצור לילי, שככל הנראה ישן במשך היום בצמחייה עבותה ופועל באזורים הפתוחים כדי למצוא תפריט מגוון הכולל ציפורים, יונקים קטנים, זוחלים, דו-חיים, סרטנאים וחרקים; כולם ניצודים עם רדת הערב ועד עלות השחר. כמו כן, משוער כי הוא ניזון בעיקר מעטלפים, אותם הוא תופס בכנפיהם, ומציפורים (כמו הטנגריים), אותם הוא צד בשנתן בשעות החשכה תוך זיהוי הצלילים הבלתי-רצוניים שהן יוצרות עם התחככותן בעלוה. כמו דורסי לילה אחרים, שיטת הציד שלו היא ישיבה במקום מוגבה, השקפה והקשבה. פרצוף-השמע מנתב צלילים אל המערך הא-סימטרי של האוזניים, מה שעוזר לו לאתר את הטרף. כשהוא רגוע, ציציות האוזניים כמעט ולא נראות, אך כשהוא מאוים, אלה מזדקרות מיד. הוא עף תוך שימוש בחבטות כנפיים איטיות למדי, ומדי פעם אף דואה למרחקים מסוימים.
גם על רבייתו לא ידוע הרבה. במהלך החיזור, הזכר מוחא בכנפיו מתחת לגופו תוך כדי מעוף. עונת הקינון מתחילה בנובמבר דרך מאי וככל הנראה, גודל התטולה הוא בדרך כלל שתי ביצים בקן ענפים עזוב של ציפורים אחרות (אך לפרקים הזוג ישתמש בקרקע כקן אפשרי, כמו קרוב-המשפחה שלהם, ינשוף השדות), ודוגרת עליהן בזמן שהזכר מביא אוכל (אך שני ההורים מאכילים את הגוזלים).
ינשוף השאול אינו מאוים, אף על פי שמצבו משתנה מאוד לאורך תחום המחיה שלו. נראה כי לגוזלים יש אישון בצבע כחול עמוק.

משמעות השם ומקומו בתרבות

באנגלית שמו "Stygian Owl", כשתואר השם "Stygian" משמעותו "של או קשור לנהר הסטיקס", שעל פי המיתולוגיה היוונית הוא נהר שגבל בין הארץ לממלכת השאול של האל האדס. בנוסף ובמובן רחב יותר, תואר השם הזה משמעותו אפל, קודר, עגום, כהה, שטני וכו'. השם ניתן לו הודות להופעתו הכהה והאפלה, ציציות אוזניו וההשתקפות האדומה במיוחד של עיניו כאשר אלו מוארות במנורה, אשר אמונותיהם של ילידים מקשרות את אלו עם השטן. מאפיינים אלו מובילים לפעמים לציד שלו, ואף שמו בברזיל הוא "coruja-diabo" ("ינשוף השטן"). עם זאת, מצבו מוגדר כ"ללא חשש".
הרי ראנגנים

רכס הרי ראנגנים (בקוריאנית: 낭림산맥) הוא רכס הרים בקוריאה הצפונית המשתרע מצפון לדרום המדינה. הרכס מהווה מקור למספר מהנהרות המרכזיים החוצים את קוריאה הצפונית, ביניהם נהר טאדונג אשר ממשיך לכיוון פיונגיאנג ועד לעיר נאמפו, שם נשפך לים הצהוב.
צידו המזרחי של הרכס מתאפיין בפסגות ההרים הגבוהות ביותר, כאשר ככל שמתקדמים לכיוון מערב, כך יורד בממוצע גובה הפסגות.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת ואגאלבונג (Wagalbong), בגובה של 2,260 מטר.
מאחר שרכס ההרים משתרע בכיוון צפון-דרום, הדבר יוצר קושי בהתניידות בין חלקה המזרחי והמערבי של קוריאה הצפונית, עובדה שעודנה בעלת השפעה על הכלכלה, החברה, וחיי היום יום של תושבי האזור.

שם הרכס

בעוד שבקוריאה הצפונית רכס ההרים מכונה רכס ראנגנים (Rangnim), בקוריאה הדרומית הוא מכונה רכס נאנגנים (Nangnim). עם זאת, מדובר למעשה באותו השם, כאשר הבדלי ההגיה נובעים משוני בניב בין שתי המדינות.
טט או שאמואה

תיירות

ניתן להגיע לפסגת ההר ברכבל העולה מקול דה פיו, ומפסגתו ניתן להמשיך ברכבל נוסף לפסגת הסקס רוז' שם נמצא קרחון טסנפלאורון ועליו מתקני שעשועים וגלישת סקי.
במורדותיו הצפוניים ישנו מסלול טיפוס על ידי ידיות וכבלי ברזל (ויה פראטה), וממש סמוך לפסגתו מצידה הדרומי בגובה של 2,485 מטר, ממוקמת בקתת דיאבלרה (Cabane des Diablerets) של מועדון המטפסים השווייצרי.
אטקסיית פרידרייך

מתן השם

המחלה נקראת על שם הפיזיולוג הגרמני ניקולאס פרידרייך, שהיה הראשון לתאר את המצב בשנות ה-60 של המאה ה-19.

שכיחות

אטקסיית פרידריך, על אף שהיא נדירה, היא האטקסיה המורשת השכיחה ביותר (50%), והיא משפיעה על 1-2 מתוך 100,000 אנשים בקירוב בארצות הברית. זכרים ונקבות מושפעים באותה צורה.
בגלל האוכלוסייה ההטרוגנית באופן יחסי של קוויבק, מחקר קנדי משנת 1984 הצליח לאתר 40 מקרים של מחלת פרידרייך קלאסית מ-14 קרובי משפחה, שלא קושרו זה אל זה קודם לכן, אל ההורים המשותפים שהגיעו לצרפת החדשה ב-1634: ז'אן גויון ומת'ורין רובין.

גנטיקה

אטקסיית פרידריך היא אטקסיה אוטוזומית רצסיבית מורשת מלידה והיא נגרמת על ידי מוטציה בגן X25 המקודד לפרטקסין, הממוקם על כרומוזום 9. החלבון הזה חיוני בתאי עצב ושריר לתפקוד נכון של המיטוכונדריה והמוטציה גורמת לייצור לא מספיק של פרטקסין. דבר זה גורם, בין השאר, לניוון של רקמת עצב בעמוד השדרה.
הצורה הקלאסית של המחלה מופתה לקטע בכרומוזום שמסומן 9q13-q21; הגן המוטנטי מכיל חזרות של שלשת הבסיסים גואנין-אדנין-אדנין (GAA) באינטרון הראשון של "גן הפרטקסין" חזרה של מעל 20 שלשות תוביל לחוסר בחלבון.

הקשר לדיסטרופיית שרירים

אף על פי שבהרבה מקרים משווים ביניהן, אטקסיית פרידריך ודיסטרופיית שרירים הן מחלות שונות לחלוטין. 
דיטסרופיית שרירים היא תוצאה של ניוון רקמת שריר ואילו אטקסיית פרידריך היא התוצאה של ניוון רקמת עצב הנגרם על ידי מוטציה של חזרה על שלשת נוקלאוטידים. שתיהן נחקרות על ידי האגודה לדיסטרופית שרירים.

סוגים של אטקסיית פרידריך

ישנם שני סוגים, הצורה הקלאסית והצורה המקושרת עם פגם גנטי בייצור ויטמין E. לא ניתן להבחין ביניהן באופן קליני.

סימנים

ניד עיניים, תנועות עיניים מהירות, אי שליטה על תנועות השלד, פגיעה ביכולת הדיבור הנובעת מחולשה ומחוסר קואורדינציה של שרירי הדיבור כאשר בדרך כלל הדיבור חלש, איטי ולא מתואם, החטאה, היעדרות של רפלקסים גידיים, ויבלות מתפשטות בכף הרגל מופיעות בהרבה מקרים. כמו כן, ישנו אובדן של חוש התנועתיות של הגוף. ב-90% מהחולים יש בעיות בלב כגון שריעות הלב, היפרטרופיה סימטרית, רשרושים בלב והפרעות הולכה. ניתן לקשר כ-20% מהמקרים עם סוכרת נעורים מסוג 1 או 2 או אי תפקוד של תאי β בלבלב.

פתוגנזה

אתרי הפתולוגיה הראשיים הם עמוד השדרה והעצבים ההיקפיים בהם מתרחשים עקמת השדרה והתדרדרות בנתיבים המוחיים-שדרתיים הנתיבים הצידיים המחברים בין קליפת המוח לעמוד השדרה, והעמודים האחוריים. בעצבים ההיקפיים יש אובדן של סיבים מיילואידיים גדולים.

טיפול

ניתן לטפל בתסמינים, אבל כיום אין טיפול המרפא את אטקסיית פרידרייך. בארצות הברית מתנהלים כמה מחקרים על מנת למצוא פתרון לסוגיה זו. טכנולוגיה מסייעת, כגון מסגרת עמידה (מכשיר שאנשים הזקוקים לכיסא גלגלים משתמשים בו כדי לעמוד ולנוע), עשויים לסייע בהפחתת הסיבוכים המשניים של שימוש ממושך בכיסא גלגלים.
ג'אז לטיני

השמות הגדולים

מייסדי הג'אז הלטיני היו רובם מהגרים היספאניים בניו-יורק. בין המוכרים שבהם ניתן למנות את טיטו פואנטה, מונגו סנטה-מריה, להקת Fania Allstars הניו-יורקית ולהקת Irakere הקובנית.
פטר צירכר

פטר צירכר (בגרמנית: Peter Zürcher;‏ 1914 - 1975), היה איש עסקים שווייצרי, שעוטר בתואר חסיד אומות העולם, לאחר שבמהלך מלחמת העולם השנייה מנע את מותם של אלפי יהודים בהונגריה.

קורות חיים

צירכר נולד בשנת 1914 בציריך שבשווייץ. במהלך חייו היה ד"ר צירכר איש עסקים ובתחילת שנות ה-40 החל להביא את עסקיו להונגריה. ב-1944 הועסק על ידי סגן קונסול שגרירות שווייצריה קארל לוץ, שגם הוא עוטר כחסיד אומות העולם, במחלקה לאינטרסים זרים בשגרירות שווייצריה שבהונגריה והוצב בבודפשט.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

כשהנאצים כבשו את הונגריה ב-19 במרץ 1944, החלה ההשמדה והגירוש השיטתיים של יהודי הונגריה. ב-21 במרץ נסגרו גבולות הונגריה לכניסה וליציאה והחל מ-15 במאי 1944 החלו לצאת משלוחי יהודים למחנה ההשמדה אושוויץ. כבר כעבור כחודשיים, נשלחו להשמדה כמעט חצי מיליון מיהודי ערי השדה שבהונגריה. בנוסף לכך פעלה בהונגריה התנועה הפרו-נאצית "צלב החץ", תנועה קיצונית ואלימה בעלת ערכים גזעניים ואנטישמיים אשר ביצעה פרעות וטבחה ביהודים וצוענים בהונגריה.
ד"ר פטר צירכר הלך בעקבותיו של קארל לוץ אשר סייע ליהודים רבים לעלות לארץ ישראל ולהינצל בדרך זו מההשמדה הנאצית, באמצעות  כתבי חסות מזויפים וסרטיפיקטים.
לפטר צירכר נזקפת הצלת היהודים בבודפשט כשגילה ב-8 בינואר 1945, כי תנועת צלב החץ מתכוננת לבצע פשיטה על בתים יהודים בבודפשט במטרה לגרש וככל הנראה גם לרצוח את המתגוררים. צירכר פנה באופן מיידי לשר הפנים ההונגרי בדרישות לחדול מכל פעילות של צלב החץ בבתי היהודים, המוגדרים כמוגנים  מטעם השגרירות השווייצרית. לבסוף, ממשלת סלשי וגורמי צלב החץ, נכנעו לו ובכך ניצלו חייהם של עשרות אלפי יהודים.
אחת הניצולות, מריה קורמוס, עבדה כמזכירתו והעידה כי צירכר סיכן את חייו למענה. לדבריה, ברגע שממשלת סלשי תפסה את השלטון ב-15 באוקטובר 1944, החלו השלטונות ההונגרים לסמן ולרכז יהודים בבתיהם, וקורמוס פנתה לצירכר לעזרה. עצתו הייתה לנסות לשחד את השוער של הבית כדי לתת לה להימלט. כשהפקיד דחה אותה, צירכר שלח ארבעה גברים, לבושים במדי צלב החץ, לעצור את קורמוס. הם לקחו אותה לצירכר שחיכה בצירות שווייץ . עד מהרה הבין כי הוא לא היה מסוגל להסתיר אותה שם ולקח אותה לדירה שלו תוך סיכון חייו. היא  נשארה שם במשך שישה שבועות שאפשרו הכנת מסמכים מזויפים על מנת  להעבירה לפנסיון, שם שהתה עד שחרורה. את עדותה סיכמה עם הדברים: "בלעדיו לא הייתי חיה היום."

הכרה והנצחה

פטר צירכר נפטר בשנת 1975. בשנת 1999 הוכר באפן רשמי על ידי מדינת ישראל ויד ושם כחסיד אומות העולם.
חנק קלברי

מאפיינים

אורכו של החנק הקלברי יכול להגיע למטר אחד ולו קשקשים שחורים-אדמדמים ומבנה גופו גלילי. הוא בעל ראש קטן ובעל גולגולת המותאמת לחפירה ובעלת עצמות קדמיות. העיניים קטנות וחסרות גומות חישה וצבעם חום.
הנחש מצוי ביערות הגשם של אגן הקונגו ובאזורים לחים והוא פעיל במיוחד בלילה. הוא חופר באדמה ביעילות וכך מסתתר מאויבים. אם הוא מותקף הוא ירים את זנבו ויטעה את הטורף שמכוון לראשו ובינתיים ייחפש מקום מבטחים. הוא יתקוף בתגובה רק כמוצא אחרון.
הנחש ניזון ממכרסמים או מחדפים החיים במחילות והוא פולש אליהם כדי לטרוף אותם. הוא חונק אותם כנגד גופו או מוחץ את הטרף לקיר המערה עד למותו.
מיכאל גורפינקל

קריירה

גורפינקל נולד בדנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית. ב-1984 סיים את לימודי הקלרנית באקדמיה הרוסית למוזיקה "גנסין" במוסקבה. מ-1985 עד 1990 ניגן בתזמורת בניצוחו של גנאדי רוז'דסטוונסקי.
ב-1990 עלה לישראל והתקבל כקלרניתן ראשון של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. גורפינקל מנגן גם בהרכבים קאמריים בישראל ובעולם, בין השאר ניגן עם רביעיית בורודין.
גורפינקל מלמד קלרנית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובקונסבטוריון "אקדמא" באשדוד.

חיים אישיים

אביו, ארקדי גורפינקל, גם הוא קלרניתן ידוע, מורה ומעבד.
שני בניו של מיכאל, התאומים דניאל ואלכסנדר, נולדו בישראל בשנת 1992 ומנגנים בקלרינט מאז שנת 2000. בשנת 2004 זכו בפרס "מאסטרו" לכישרונות צעירים ובפרס בתחרות הראשונה לנגני כלי נשיפה מעץ בישראל. בניו מרבים להופיע בארץ ובעולם, הן באולמות קונצרטים והן בשידורי רדיו וטלוויזיה. זובין מהטה הזמין אותם להופיע כסולנים בקונצרט למוזיקאים צעירים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
צבי הנגב

מאפיינים

גבו של צבי הנגב צבוע בחום בהיר המחזיר את קרינת השמש ומונע קליטת חום, והוא מזוהה גם על פי צבע פס הצד החום כהה, המצוי במעבר בין הגב הכהה לבטן הבהירה. חלקה העליון של רגלו הקדמית צבוע בלבן, אין כתם על אפו וקרניו עבות ומעוקלות.
זנבו הארוך ושטח הפנים של אוזניו גדול יותר משל צבי מצוי, ובזכות שטח הפנים של אוזניו כלי הדם שבהם חשופים לסביבה החיצונית, וכאשר טמפרטורת הדם גבוהה מטמפרטורת הסביבה, נפלט חום לסביבה והגוף מתקרר.

אזורי תפוצה

הצבאים חיים בעדרים. צבי הנגב היה מצוי בעבר באזורים שונים: בדרום ישראל (מדבר יהודה, עמק הערבה והנגב הדרומי), בסיני, בירדן, במדבריות השחונים של צפון אפריקה. אחת התכונות המייחדות אותו, היא העובדה שהוא יכול להסתגל לשהייה במדבריות ללא צורך לשתות מים. זאת משום שהוא מפיק את המים הנחוצים לו מנוזלים המצויים בעלי השיטה שאותם הוא נוהג לאכול. משום כך הוא היה נפוץ כל כך באזורים מדבריים.

סימביוזה עם עץ השיטה

צבי הנגב קשור בקשר הדוק סמביוטי לעץ השיטה. עץ השיטה ידוע בקשרים הסימביוטיים שיש בינו ובין בעלי חיים שונים. קשר כזה קיים גם בינו ובין צבי הנגב.
בעונת הקיץ נוהג צבי הנגב לחסות בצילו של עץ השיטה בשעות החמות, והוא ניזון בעיקר מעליו ופירותיו. כאמור, מזון זה מספק לו גם את כמות המים הדרושה לקיומו. הצבי האוכל את פירותיו של עץ השיטה לועס רק חלק מן הזרעים המצויים בפרי. הזרעים שלא נלעסו, עוברים דרך מערכת העיכול שלו מבלי להיפגע, ונפלטים החוצה עם הגללים. בדרך זו מפיץ הצבי את זרעי השיטה. מחקרים גילו כי זרעים אלה נבטו בהצלחה רבה יותר מאשר זרעים שלא עברו דרך מערכת העיכול של הצבי. הסתבר כי הקליפה הקשה של זרעי השיטה מתרככת במערכת העיכול של הצבי. ריכוך הקליפה מגדיל את הסיכוי שהזרעים ינבטו. נתגלה גם כי חומרי העיכול בקיבת הצבי ממיתים את זחלי חיפושיות הזרעונית, המתפתחים בתוך הזרעים ופוגעים בהם.
ריינר בונהוף

בורוסיה מנשנגלאדבך

בונהוף החל את קריירת הבוגרים שלו בבורוסיה מנשנגלאדבך בשנת 1970, והפך במהרה לחלק מקבוצה שזכתה בתארים רבים בשנות ה-70 ונחשבה לאחת הקבוצות המובילות של הכדורגל הגרמני. בונהוף הצטיין בבעיטת כדורים חופשיים ובהוצאות חוץ ארוכות, ובשמונה עונותיו בבורוסה מנשנגלאדבך זכה עמה בארבע אליפויות הבונדסליגה ופעמיים סיים במקום השני. בונהוף זכה עם הקבוצה פעם אחת בגביע הגרמני, ופעם אחת בסופר קאפ הגרמני. גם בזירה האירופית נחל בונהוף הצלחות, כאשר זכה עם בורוסיה מנשנגלאדבך בגביע אופ"א בשנת 1975 לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על טוונטה ההולנדית. בונהוף ידע גם אכזבות במדי המועדון, כאשר קבוצתו הפסידה בגמר גביע אופ"א בשנת 1973 במפגש כפול לליברפול, וכעבור ארבע שנים הפסידה שוב לליברפול, הפעם בתוצאה 3-1 בגמר גביע אירופה לאלופות, וגם לבוקה ג'וניורס בגמר הגביע הביניבשתי בתוצאה 5-2. בשנת 1978, לאחר שמונה עונות במנשנגלאדבך, עזב בונהוף את המועדון, לאחר שצבר 231 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 42 שערים.

ולנסיה

לאחר מונדיאל 1978 עבר בונהוף לוולנסיה, כאשר הוסרה מגבלה שמנעה משחקנים המשחקים בליגות שאינן הבונדסליגה לשחק בנבחרת גרמניה המערבית. בונהוף עבר לוולנסיה מעט אחרי שחברו לבורוסיה מנשנגלאדבך אולי שטיליקה עבר לריאל מדריד. בונהוף שיחק שנתיים במועדון הספרדי, בהן כבש עשרה שערים ב-61 הופעות בליגה. עם ולנסיה זכה בונהוף בגביע המלך בשנת 1979 ובגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1980, לאחר ניצחון בגמר מול ארסנל בבעיטות הכרעה, שבונהוף הבקיע אחת מהן.

פ.צ. קלן והרטה ברלין

לאחר שנתיים בספרד, חזר בונהוף לבונדסליגה וחתם בפ.צ. קלן, שם שיחק שלוש עונות, וכבש 14 שערים ב-74 הופעות. עם קלן זכה בונהוף בגביע הגרמני בשנת 1983, ובשנת 1982 סיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה. בשנת 1983 עבר שטיליקה להרטה ברלין, אך נאלץ לפרוש באותה שנה בגין פציעה לאחר שש הופעות בלבד במדי הקבוצה, כאשר היה בן 31.

קריירה בינלאומית

בונהוף שיחק בנבחרת גרמניה המערבית החל משנת 1972, וייצג את מדינתו בחמישה טורנירים גדולים. בונהוף זכה עם נבחרתו ביורו 1972 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברית המועצות, ובמונדיאל 1974, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת הולנד. בונהוף הפסיד עם נבחרתו בגמר יורו 1976 לנבחרת צ'כוסלובקיה למרות שהבקיע בבעיטות ההכרעה, ובמונדיאל 1978 הודח עם נבחרתו בשלב הבתים השני. בשנת 1980 זכה בונהוף בתואר הבינלאומי השלישי שלו עם הנבחרת, כאשר זכה ביורו 1980. למונדיאל 1982 בונהוף לא קיבל זימון, על אף הצלחתו באותה עונה בפ.צ. קלן, ולמעשה הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה בשנת 1981. סך הכל בונהוף כבש תשעה שערים ב-53 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.

לאחר הפרישה

בונהוף קיבל רישיון לאמן בשנת 1988, ובשנת 1990 מונה לעוזרו של ברטי פוגטס באימון נבחרת גרמניה. בתפקיד זה החזיק בונהוף שמונה שנים, ולאחר מכן החל לאמן את נבחרת גרמניה הצעירה, ואחר כך את בורוסיה מנשנגלאדבך. בהמשך אימן את נבחרת כווית, ואת נבחרת סקוטלנד הצעירה. לאחר מכן מונה לסקאוט בצ'לסי, אך ההתקשרות הופסקה לאחר זמן קצר.
החל משנת 2009 מכהן בונהוף כסגן נשיא בורוסיה מנשנגלאדבך.
ניק קלג

ביוגרפיה

קלג נולד בעיירה צ'אלפונט סיינט ג'יילז (Chalfont St Giles) בבקינגהאמשייר שבדרום-מזרח אנגליה בשנת 1967, השלישי מתוך ארבעה ילדים במשפחתו. אביו, ניקולאס קלג, ממוצא חצי-אנגלי וחצי-רוסי, היה בנקאי. אמו, הרמאנס ואן דן ואל בייק, היא הולנדית במוצאה. קלג דובר אנגלית, הולנדית, צרפתית, גרמנית וספרדית.
הוא למד בדרום בקינגהאמשייר בבית הספר קלדיקוט, ואחר כך בתיכון וסטמינסטר בלונדון. בגיל 16 השתתף בתוכנית חילופי תלמידים שבמהלכה למד במינכן שבגרמניה. לאחר הלימודים עבד שנה כמדריך סקי באוסטריה ובבנק בהלסינקי. כשחזר לממלכה המאוחדת החל ללמוד ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה בקולג' רובינזון באוניברסיטת קיימברידג'. באוניברסיטה היה פעיל בחוג התיאטרון ובנבחרת הטניס. בסיום הלימודים קיבל מלגה ללימודים במשך שנה באוניברסיטת מינסוטה, שם כתב תזה על הפילוסופיה הפוליטית של תנועת האקולוגיה העמוקה. בתום הלימודים עבר לניו יורק, שם עבד כמתמחה תחת כריסטופר היטצ'נס, בשבועון "The Nation". אחר כך עבר לבריסל, שם עבד במשך שישה חודשים כמתלמד בארגון שעסק בסיוע למדינות ברית המועצות לשעבר. עשה תואר שני נוסף ב-College of Europe בברוז', שם גם פגש את מי שהפכה להיות אשתו, מרים.
בשנת 1993 זכה בפרס דייוויד תומאס של העיתון הכלכלי "Financial Times". בשנת 1994 החל לעבוד בעבור הנציבות האירופית, בתוכנית סיוע למדינות ברית המועצות לשעבר. במשך שנתיים ניהל תוכניות סיוע במרכז אסיה ובקווקז בשווי עשרות מיליוני אירו, ובסך הכל עבד כחמש שנים בפרויקט.

קריירה פוליטית

בשנת 1998 נבחר לייצג את המפלגה הליברל-דמוקרטית בבחירות לפרלמנט האירופי במחוז מזרח המידלנדס. בשנת 1999 נבחר לתפקיד והיה לליברל הראשון שנבחר לתפקיד במחוז מאז שנת 1931. בשנת 2005 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם הליברל-דמוקרטים במחוז שפילד-הלאם (חלק מהעיר שפילד). עם היבחרו לתפקיד מונה כדובר המפלגה לענייני אירופה וסגן דובר בנושאי יחסי חוץ. בשנת 2006 מונה לדובר המפלגה לענייני פנים. בתפקיד זה בלט בהדגשת הקו של הליברל-דמוקרטים בעד זכויות אזרח ופעל נגד תוכנית הממשלה לתעודות זהות ביומטריות ונגד החזקת DNA של אזרחים ללא הרשעה פלילית.
ב-18 בדצמבר 2007 נבחר לכהן כראש המפלגה הליברל-דמוקרטית.
בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, שהתקיימו בשנת 2010, התמודד קלג בראשות מפלגתו על ראשות הממשלה, אך הפסיד בבחירות למועמד המפלגה השמרנית, דייוויד קמרון. לאחר הבחירות הצטרף יחד עם מפלגתו לקואליציה בראשות קמרון ומונה לסגן ראש הממשלה.
בעקבות מפלתה המוחצת של מפלגתו בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת (2015) הודיע ביום שלמחרת על התפטרותו מראשות המפלגה. בבחירות הכלליות ב-2017 הפסיד את מושבו בפרלמנט לטובת מועמד הלייבור.

חיים אישיים

בשנת 2000 נישא למרים גונזלס דורנטס, עורכת דין ספרדייה מואיאדוליד. הם הורים לשלושה בנים. אשתו קתולית, וכך גם הם מגדלים את ילדיהם, אולם קלג הצהיר כי אינו מאמין באלוהים.