google/wiki40b huggingface dataset:
יציבות האוויר

יציבות האוויר (או יציבות אטמוספירית) היא היכולת של עמודת אוויר להישאר במקומה המקורי. היא משפיעה על תופעות מזג האוויר השונות. אוויר עשוי להיות יציב אם שכבת אוויר חמה נמצאת מעל שכבת אוויר קרה. המצב ההפוך הוא אי יציבות, שבו אוויר קר נמצא מעל אוויר חם. רק במצב כזה מתאפשר מזג אוויר סוער.
כאשר בשכבת אוויר יציבה זזה קלות מסת אוויר מעלה או מטה היא חוזרת מיד למקומה. מצב זה משול לשני מצבים שונים. בראשון, כדור נמצא בפסגת גבעה כך שכל דחיפה של הכדור תגרום לנפילתו. בשני, מצב נמצא בעמק, וכל דחיפה שלו לכל כיוון תוביל לחזרתו לאותה הנקודה. המצב הראשון משל לחוסר יציבות והמצב השני משל ליציבות. במצב לא יציב באוויר כל תנודה קטנה באוויר תגרום לתנועה גדולה יותר שתלך ותגבר.
ידוע שאוויר חם מתפשט, הוא יותר קל ולכן מרחף מעל שכבת אוויר קרה ממנו. כאשר יש מצב ששכבת אוויר קרה נמצאת מעל שכבת אוויר חמה, עשוי להיווצר מצב של חוסר יציבות, שכן האוויר החם ישאף לעלות מעלה, בעוד הקר מטה. לעומת זאת, במצב הפוך, שבו האוויר הקר והאוויר החם מעלה קיימת יציבות.
ככל שעולים באטמוספירה, לחץ האוויר נהיה נמוך ונמוך יותר, כך גם הטמפרטורה. כאשר מסת אוויר עולה כלפי מעלה ומתקררת בקצב נמוך יותר משיעור ההתקררות האדיאבטי היא תהיה כל הזמן חמה מסביבתה, ולכן תמשיך לעלות, כך שהאוויר לא יהיה יציב. כשקצב ירידת הטמפרטורה גבוה מהשיעור האדיאבטי תהיה האטמוספירה יציבה. מצב זה יכול לקרות גם כשלא מתרחשת ירידה בלחץ עם הגובה. כשיש שכבת אוויר שהטמפרטורה עולה עם הגובה היא יציבה במיוחד, והיא נקראת אינוורסיה. כשיש אינוורסיה השפעת זיהום האוויר משמעותית יותר. עשן המפעלים עולה מעלה, מתקרר ומגיע לשכבת אוויר באותה הטמפרטורה כך שהוא מפסיק לעלות ומזהם שכבות אוויר נמוכות.
מצב של יציבות אטמוספירית מוחלטת יתרחש כאשר מפל הטמפרטורה הסביבתי באטמוספירה קטן הן מהמפל היבש (10 מעלות לקילומטר) והן מהמפל הלח (6 מעלות לקילומטר). במצב זה עמודת אוויר שתגביה רום (משיקולי לחץ וצפיפות) תהיה בטמפרטורה נמוכה מהסביבה (לדוגמה, מפל הטמפרטורה שלה 6-10 מעלות לקילומטר, בעוד מפל הסביבה 4 מעלות לקילומטר) וכפועל יוצא כבדה מהסביבה ולכן תשאף לחזור למקומה המקורי.
היציבות באוויר נמדד באמצעות רדיוסונדה, אשר נותנת את ערכי הטמפרטורה, מידע על נקודת הטל ועוד. ניתוח הנתונים ליציבות האוויר, והסיכוי ליצירת עננים ערמתיים (למשל קומולוס וקומולונימבוס) נבדקת באמצעות דיאגרמות תרמודינמיות שונות, ביניהן, טפיגרמה.
אלעזר הכהן הגדול

אלעזר היה כוהן גדול יהודי (260 - 245 לפנה"ס) בימי בית שני. הוא היה בנו של חוניו הראשון ואחיו של שמעון השני. 
אלעזר היה הכהן הגדול המעורב בתקשורת עם תלמי השני שנדונה באיגרת אריסטיאס. על פי האיגרת, שלח אלעזר שבעים ושניים זקנים יהודים, שישה מכל שבט משבטי ישראל, אל האי פארוס על מנת לספק לספריית אלכסנדריה תרגום יווני לתורה, המכונה גם תרגום השבעים. 
יורש מקומו היה דודו מנשה.
חלם בהלם

עלילה

רונה מספרת לאחיה גיא סיפורים על הרשל'ה ילד הכפר העני שמצליח לצאת מכל מצב כשידו על העליונה. היא גם מספרת לו על חכמי חלם ועל הפתרונות המשעשעים שהם מוצאים לכל בעיה. על גלי הדמיון הם מגיעים לכפרים נידחים, פוגשים בבני הכפר ולומדים מהם שיעור מצחיק לחיים.
הסדרה מלאת הומור ומשלבת בדיחות מוכרות מתוך עולמות שכבר אינם, וצצים ועולים שוב לנגד עיני הילדים - יש מאין.

ביקורות

התגובות לסדרה היו מגוונות. מצד אחד היו שטענו שמדובר בסדרה ברמה נמוכה, שלעיתים מפספסת את קהל היעד שלה, אך מנגד היו שאהבו את הסדרה ואף כתבו כי מדובר בסדרה חתרנית, המתאימה לצפייה משותפת של כל המשפחה.
יחסי אנגולה–מולדובה

היסטוריה

בין רפובליקת אנגולה לרפובליקת מולדובה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים שבין שתי המדינות כוננו ב-30 באוקטובר 1994 בניו יורק בטקס מיוחד בו נערכה חתימה על מזכר הבנות מיוחד המאשר באופן רשמי את כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מולדובה, הייצוא המולדובני לאנגולה בשנת 2018 עמד על 1,747 דולר אמריקאי. לא היה מעבר סחורות בכיוון ההפוך באותה השנה.
אמיל יוליוס גומבל

קורות חיים

גמבל נולד במינכן ולמד באוניברסיטת מינכן. הוא מונה לפרופסור לסטטיסטיקה מתמטית באוניברסיטת היידלברג.
בעקבות רצח חבר, השתתף במשפט שבו ראה כיצד השופט מתעלם מהראיות נגד האס אה. הוא החל לחקור רציחות פוליטיות דומות ופרסם זאת בספרו ארבע שנים של רצח פוליטי בשנת 1922. ב-1928, פרסם ספר נוסף גורמים לרצח פוליטי וניסה ליצור קבוצה פוליטית נגד הנאציזם. בעקבות פעילותו זו פוטר ממשרתו בהיידלברג בשנת 1932.
ב-1932 עבר עבר לצרפת, שם לימד בפריז וליון. לאחר מכן עבר לארצות הברית ב-1940. הוא לימד בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה ובאוניברסיטת קולומביה עד למותו ב-1966.
לגאמבל היה תפקיד מכריע בפיתוח תאורית ערך של ערכים קיצוניים יחד עם לאונרד טיפט ורונלד פישר. ספרו "Statistics of Extremes" פורסם ב-1958. על שמו נקראת התפלגות גמבל.
ישראל גנץ

ביוגרפיה

נולד לרב חיים גנץ וימימה. אביו הרב חיים, הוא ראש ישיבת מעלה אליהו בתל אביב וממקימי ישיבת שבי חברון. אמו, ימימה (לבית איגרא) היא פסיכולוגית. ישראל גדל בימית, ולאחר הפינוי עבר עם משפחתו לקריית ארבע, שם חי 17 שנים.
עם סיום לימודיו בישיבת ירושלים לצעירים (ישל"צ) החל את מסלול ההסדר ב"ישיבת דימונה"-"מצפה רמון" ושירת בחטיבת גבעתי כלוחם ומפקד. לאחר שירותו הצבאי למד דיינות כ-5 שנים בכולל הדיינות בפסגות, ומאז מתגורר בפסגות.
גנץ למד תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים (בהצטיינות יתרה)] באוניברסיטת אריאל, ותואר שני במנהל עסקים בהתמחות במימון ואסטרטגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
נשוי לתהילה (לבית רגב) ואב לשבעה ילדים.
דודו הרב אליעזר איגרא מכהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים וסבו יעקב איגרא היה מנהל בית חינוך עיוורים ולאחר מכן הקים את עמותת "קרן אור" שהפעילה מוסד לילדים עיוורים, גיסו הרב אוריאל אליהו מכהן כדיין בבית הדין הרבני בנתניה.
משמש מזה שנים רבות כחובש ונהג אמבולנס במד"א וכונן באיחוד הצלה, כבר 15 שנה מתאמן בג'ו ג'וטסו ובעל חגורה שחורה.

פעילותו

גנץ חבר בפורום למנהיגות צעירה בו חברים מנהיגים וכלכלנים בולטים מכל הזרמים.
בשנת 2007 החל לכהן כחבר מליאת המועצה האזורית מטה בנימין. חבר הנהלת המועצה, חבר הנהלת מתנ"ס בנימין וחבר ועדת המכרזים של המועצה ומשם התקדם בתפקידים ציבוריים משמעותיים. בין השאר שימש כמנהל פרויקטים בעמותת אלע"ד וכיד ימינו של דוד בארי.
בשנת 2013 התמנה לתפקיד סגן וממלא מקום ראש המועצה האזורית מטה בנימין. בנוסף, גנץ היה אמון במועצה על תחום הפיתוח הפיסי בהיקפי ביצוע של כ-300 מיליוני ש״ח בשנה].
ניהל את יישום החלטת הממשלה מס' 2583 להקמת היישוב עמיחי למפוני עמונה.
בין הפרויקטים הבולטים שקידם גנץ ניתן למנות את תכנון והוצאה לפועל של מחלף אדם, קידום תחום החינוך וכן תכנון והוצאה לפועל פתרון תחבורתי רחב היקף ותקציב במערב בנימין בכביש 446.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הכריז על התמודדותו לראשות המועצה האזורית מטה בנימין וזכה לתמיכה רחבה מצד חברי כנסת, שרים, רבנים. בבחירות המונציפאליות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018 גבר על נציג אמנה, שילה אדלר, ונבחר לתפקיד ראש המועצה.
חיים יהודה ארנרייך

הרב חיים יהודה ארנרייך (עהרענרייך) (1887–1942) היה רב במורביה, בטרנסילבניה ובסלובקיה, חוקר תלמוד ועורך הירחון "אוצר החיים".

ביוגרפיה

נולד בהובליה שהונגריה, בנו של קלמן קלונימוס ארנרייך. בן דודו הוא הרב חיים צבי ארנרייך, בעל "קב חיים". למד אצל השבט סופר בפרשבורג, אצל הרב משה גרינוולד בעל ערוגות הבושם בחוסט ואצל רבי ישעיהו זילברשטיין בוויצן. 
נשא את רבקה רגינה, בתו של רבי יעקב שיק אב"ד נאדאודוואר. לאחר נישואיו התגורר סמוך לחותנו. בשנת 1910 פרסם את ספרו הראשון - "תרי"ג מצוות", על מצות כתיבת ספר תורה. 
בשנת 1915 התמנה כרב בהולשוב שבמורביה (כיום ברפובליקה הצ'כית), על מקום גיסו רבי ישראל הלוי יונגרייז. בשנת 1923 החל לכהן כרב בדבה שבטרנסילבניה. בשנת 1930 התמנה לרב בהומנה שבסלובקיה (אז בצ'כוסלובקיה). היה מקורב לחצר מונקץ'. 
בשנת 1942 נספה יחד עם בני משפחתו בלובלין.

חקר התלמוד

עסק בחקר התלמוד ובחיבוריהם של הראשונים. בשנת 1920 פרסם את החיבור "ישראל בין העמים", מסה היסטורית על דרכו של עם ישראל ומצבו הרוחני והחומרי. באותה שנה החל לפרסם כמה פרקי סדר רב עמרם גאון עם פרשנות משלו. 
חקר וההדיר שורה של חיבורים של חכמי ישראל מתקופת הגאונים והראשונים, ובהם: רב עמרם גאון, רב סעדיה גאון, רש"י, אבודרהם.

ירחון "אוצר החיים"

בין השנים 1925 - 1938 ערך הרב ארנרייך את הירחון התורני "אוצר החיים". 
בשנת 1928 התעורר פולמוס חריף בין הירחון "אוצר החיים" לירחון "בית ועד לחכמים", שיצא לאור בסאטמר. הרב ארנרייך תקף את "בית ועד לחכמים" על שהכליל את ספרי האדמו"ר ממונקץ' ברשימת "הטעונים גניזה". בתגובה פורסם ב"בית ועד לחכמים" מאמר כנגד הרב ארנרייך ובו הותקף על שהוא נוקט יחס מכובד כלפי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. 
הרב ארנרייך תבע את עורכו של "בית ועד לחכמים", יוסף שמעון פולק, לדין תורה אצל הרב אליעזר דוד גרינוולד, אב"ד סאטמר. בעקבות זאת שלח בנו של העורך מכתב לרב ארנרייך, ובו הצהיר כי הוא עצמו כותב המאמר ולא אביו העורך. בעקבות זאת החליט הרב ארנרייך לבטל את תביעתו כנגד העורך, ובמקום זאת תבע את בנו בערכאות.
שער סן דני

היסטוריה

שער סן דני הוקם בשנת 1672 בידי האדריכל פרנסואה בלונדל והפסל מישל אנגייה בפקודתו של לואי ה-14, לכבוד ניצחונותיו באזור הריין ופראנש-קונטה. הוא נבנה כחלק ממצודה שהוקמה כמאה שנה לפני כן, ונהרסה זמן מה לאחר הקמת השער, במקומו של שער מימי הביניים שנקבע בחומת שארל החמישי.
השער עבר רסטורציה בשנת 1988.

תיאור

שער סן-דני הוא שער ניצחון שנבנה בהשראת שער טיטוס שברומא.
פעורים בו קשת מרכזית גדולה ושני שערים קטנים.
פאג'ון

פַּאג'וֹן (בקוריאנית: 파전) הוא מאכל קוריאני.
הפאג'ון הוא מאכל העשוי מבלילה של ביצים, קמח ובצל ירוק, ורכיבים נוספים שאינם קבועים: פירות ים (דיונון, צדפות או חסילונים), בשר בקר, בשר חזיר או קימצ'י. פאג'ון המכיל פירות ים מכונה האמול פאג'ון (해물파전). סוג נוסף של פאג'ון, דונגלה פאג'ון (동래파전) נקרא על שם אזור הסמוך לפוסן. פאג'ון זה מכיל אורז, קמח אורז, ביצים, גוצ'וג'אנג, בצלצלים, בשר בקר, צדפות וחסילונים.
מיקוד (ספרות)

מיקוד היא טכניקה ספרותית מסוימת, שבה המספר מגביל את עצמו לספר לקורא רק דברים מסוימים ולא אחרים. המספר יכול להתמקד על אובייקט או אירוע, אך השימוש העיקרי מתייחס לדמויות. 

המיקוד בסיפור מסוים יכול להיות מיקוד אחיד (embedded focalization) אשר אינו משתנה במהלך הסיפור, לדוגמה: הגבלת התצפית לכל אורך הסיפור רק לגיבור, או מיקוד משתנה בו למשל המספר עוקב אחר דמות אחת בתחילת הסיפור ועובר לעקוב אחרי דמות אחרת בהמשך ואז חוזר לדמות הראשונה או כותב בכל פרק בספר מתוך מיקוד שונה. 

במיקוד חיצוני המספר מביט באותה דמות מבחוץ בלבד ואינו יודע או אינו מתאר את תחושותיה הפנימיות של הדמות.

במיקוד פנימי המספר מתאר גם את תחושותיה ומחשבותיה של הדמות בה הוא מתמקד.
מיקוד מצטמצם- התיאור מתחיל ממשהו כללי ועובר לפרטי, למשל תיאור העיר ואז תיאור רחוב ואז תיאור בית ואז חדר.
מיקוד מתרחב - התיאור עובר מנקודה פרטית למשהו כללי יותר, לדוגמה: דמות מסוימת שמגיעה למקום ציבורי ואז תיאור של המקום בכלליות.
אנטימון

תכונות

אנטימון הוא מתכת לבנה-כסופה, שבירה בעלת הולכה חשמלית ותרמית נמוכות. אנטימון נתקף על ידי חומצות
והלוגנים. בדומה למים, ישנן סגסוגות אנטימון שמגדילות את נפחן בקירור.
לאנטימון ארבע צורות אלוטרופיות.

היסטוריה

תרכובות המכילות אנטימון ידועות לאדם עוד מימי קדם (שנת 3000 לפנה"ס בקירוב).
כבר במצרים הפרה שושלתית(3100 לפנה"ס בקירוב), האדם השתמש במינרל סטיבניט (Sb₂S₃) בתור חומר קוסמטי.
כמו כן, נמצאו כמויות קטנות של אנטימון בכלים המתוארכים לאלף השלישי לפני הספירה.
אנטימון הוזכר לראשונה על ידי האלכימאי יוהאן תולדה (Johann Thölde) ב-1450 והוכר כמתכת בתחילת המאה ה-17. מקור השם אנטימון אינו ברור,
סביר להניח שהוא מהמילים היווניות "אנטי" ו"מונוס" שמשמעותן "מתנגד לבדידות".
גם באלכימיה אנטימון זכה לתשומת לב.
בעבר השתמשו באנטימון בתור תרופה לסכיסטוסומיאזיס. אנטימון נקשר לאטומי גופרית באנזימים מסוימים שבהם
הטפיל משתמש וכך הורג אותם, כמויות קטנות של אנטימון יכולות להרוג את הטפיל מבלי לפגוע במטופל.

צורה בטבע

למרות שאנטימון הוא לא יסוד נפוץ במיוחד, הוא נמצא ביותר מ־100 מינרלים, במיוחד במינרל סטיבניט.

אמצעי זהירות

אנטימון ומספר גדול מתרכובותיו רעילים, בצורה דומה לרעילותו של ארסן. בכמויות קטנות אנטימון גורם
לכאבי ראש, סחרחורת ודיכאון. כמויות גדולות יגרמו להקאות ובכך ימנעו את המשך ההרעלה.
מיכאל גנדלב

קורות חיים

אביו של גנדלב, שמואל, עבד בתור מורה לפני מלחמת העולם השנייה. עם תחילתה של המלחמה הוא גויס, אך נפצע קשות עוד בראשיתה, שתי רגליו נקטעו וגם ידו ועינו נפגעו קשות. לאחר המלחמה הוא עבד כל חייו בתור מהנדס במפעל. אמו, אסיה, עבדה בתור לבורנטית. גנדלב החל את לימודיו במכון הרפואי של סנקט פטרבורג ב-1967. באותה שנה החל לכתוב שירים אשר מעולם לא יצאו לאור בברית המועצות. לאחר סיום הלימודים החל לעבוד בתור רופא ספורט.
ב-1977 עלה לארץ והתיישב בבאר-שבע ועבד בתור רופא מרדים בבית החולים סורוקה. ב-1979 עבר להתגורר בירושלים. השתתף במלחמת לבנון הראשונה בתור פרמדיק.
לאחר המעבר לירושלים החליט גנדלב לעזוב את עולם הרפואה ולהקדיש את חייו לספרות. גנדלב הוציא לאור תשעה ספרי שירה וכמה ספרי פרוזה, כולם ברוסית. ב-2000 תורגם לעברית, בידי פטר קריקסונוב, קובץ שיריו "חג", שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. המשורר חיים גורי, שהעריך את יצירתו של גנדלב למרות שלא ידע רוסית, סייע בתרגום. 
גנדלב עסק בתרגומם של חיבוריהם של גדולי המשוררים של יהדות ספרד, כמו יהודה הלוי, שמואל הנגיד ואחרים. ב-1987 הוא ביקר בברית המועצות, לאחר מכן יצא לאור רומן בשם "מסע רוסי גדול" כשהביקור האחרון שלו שימש לו להשראה. בין השנים 1988–1994 הוא יבקר עוד מספר פעמים בברית המועצות ובמדינות אשר נוצרו לאחר פירוקה, נסיעות אלו היו לרוב היו מטעם הסוכנות ונתיב (לשכת הקשר).
בסוף שנות התשעים הוא עבד במטה בחירות של בנימין נתניהו ונתן שרנסקי]. בסוף שנת 1999 הוא עבר למוסקבה בהזמנתו של בוריס ברזובסקי כדי לשמש בתור יועץ לפרויקט בניהולו של ברזובסקי].
גנדלב נפטר בבית חולים ביילינסון ב-30 במרץ 2009 לאחר מאבק במחלת ריאות קשה.
שמנת

שמנת, או שמנת מתוקה, היא מוצר חלב המשמש לבישול או להקצפה. השמנת מיוצרת על ידי הפרדה מתוך חלב של השכבה העשירה ביותר בשומן, שבאופן טבעי צפה למעלה זמן קצר לאחר החליבה. אחוזי השומן בשמנת נעים בין 10% עד יותר מ-50%. 
ככל שאחוז השומן גבוה יותר כך השמנת יציבה יותר, ונוטה פחות "להתפרק" בבישול. כאשר המתכון דורש ערבוב של שמנת לתוך נוזל רותח, משתמשים לרוב בשמנת שבה לפחות 30% שומן, כדי למנוע את היפרדותה לחלב ולשומן בנפרד. שמנת שבה 30% שומן או יותר ניתן להפוך לקצפת - ערבוב אוויר לתוך השמנת גורם לה להכפיל את נפחה כי בועות האוויר נלכדות בין חלקיקי השומן.
שמנת משמשת בסיס לרטבים רבים, בין השאר לרוטבי פסטה שונים.
שמנת חמוצה מייצרים על ידי הוספת תרבית חיידקים מתאימה לשמנת, שגורמת לייצור חומצה לקטית שמסמיכה את השמנת וגורמת לטעם החמוץ האופייני של שמנת חמוצה.
בישראל, מאחר שהחלב המשווק בחנויות עובר המגון, אי אפשר להפריד מתוכו שמנת בייצור ביתי, אך ניתן בשעת הצורך להכין נוזל דומה לשמנת על ידי ערבול של חמאה מומסת בחלב. בשמנת המתוקה בישראל 9-42% שומן. נפוצים מוצרי שמנת עמידה המכילים 10, 15, 32 ו-38 אחוזי שומן וכן תוספים מסמיכים ומייצבים.
הנס וולקה

ביוגרפיה

וולקה נולד בביסקופיץ, ורמיה-מזוריה, פולין.
באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1934 סיים וולקה במקום שמיני בתוצאה של 14.67 מטר.

אלוף אולימפי

בתחרות שנערכה בונסדורף ביוני 1936 קבע וולקה בהדיפת כדור ברזל שיא אירופה חדש של 16.54 מטר. באולימפיאדת ברלין (1936) הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 16.20 מטר, לפני סולו ברלונד מפינלנד (16.12 מטר) ובן ארצו גרהרד שטק (15.66 מטר). שבוע לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפרנקפורט הוא שיפר את שיאו וקבע שיא אירופה חדש של 16.60 מטר.
בשנת 1937 הוא זכה באליפות בריטניה בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.39 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה וולקה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.52 מטר, אחרי אלכסנדר קריק מאסטוניה (15.83 מטר) וגרהרד שטק (15.59 מטר).

במלחמת העולם השנייה

וולקה שרת במשטרת ברלין. במלחמת העולם השנייה, היה סרן במשטרת הביטחון ופיקד על גדוד שצורף לוואפן אס אס. ב-22 במרץ 1943, הותקפה שיירה גרמנית על ידי פרטיזנים סובייטים ליד הכפר קוזירי במרחק 6 ק"מ מחאטין, והרגה ארבעה שוטרים של הגדוד ובין ההרוגים היה וולקה, מפקד הגדוד. חיילים מהחטיבה הגיעו לחאטין שמנה 156 תושבים וערכו בתושבי הכפר טבח. בטבח נשרפו, נורו ונחנקו 147 אנשים, כולל 75 ילדים מתחת לגיל 16. הכפר נבזז ונשרף עד היסוד.
הירויוקי סנאדה

ביוגרפיה

סנאדה נולד בטוקיו והתחיל לשחק כבר כילד בסרטים ובתיאטרון.
אביו נפטר כאשר היה בן 11, כנער הצטרף אל מועדון האקשן היפני בבעלותו של השחקן המפורסם סוני צ'יבה.
סנאדה סיים בהצטיינות את לימודי הקולנוע שלו ב"אוניברסיטת ניהון".
את הפרסום שלו ביפן קיבל בזכות הופעותיו כשחקן פעולה בסרט "שוגון" וכסמוראי בסרטים "גלגול נשמת הסמוראי" עליו זכה בפרס פריצת השנה של האקדמיה היפנית ו"האגדה על הסמוראי השמיני" עליו היה מועמד לשחקן הטוב ביותר של הטקס.
ב-1998 הופיע באחד מסרטי האימה היפניים המצליחים ביותר "רינגו" בתור ריוג'י בעלה לשעבר של העיתונאית רייקו שמנסה לעזור לה לאחר שצפתה בקלטת הווידאו המקוללת.
סנאדה הופיע גם בשני סרטי ההמשך "ספירל" ו"רינגו 2".
סנאדה הוא שחקן התיאטרון היפני היחידי שהופיע בתיאטרון הבריטי עם הלהקה השייקספירית המלכותית, קיבל תואר אבירות על הופעתו בתור השוטה במחזה "המלך ליר".
סנאדה פרץ לתודעה העולמית בדרמה היפנית מועמדת פרס האוסקר הזר "סמוראי הדימדומים" בה הופיע בתפקיד הסמוראי סייביי אייגוצ'י. בזכות הסרט סנאדה זכה בפרס האקדמיה היפנית ובתפקיד הראשון שלו בהוליווד, בדרמת המלחמה התקופתית "הסמוראי האחרון" בתור אוג'יו הסמוראי הנאמן והרצחני של לורד קאטסומאטו (קן ואטאנבה) שמלמד את קפטן נתן אלגרן (טום קרוז) את תורת הסמוראי.
למד לדבר מנדרינית לשם תפקידו כגנרל הסיני גאונגמינג באפוס המלחמה ההיסטורי "הבטחה" והופיע לצידם של ראלף פיינס ונטשה ריצ'רדסון בדרמה של ג'יימס אייבורי "הרוזנת הלבנה".
ב-2007 שיחק בקומדיית האקשן "שעת שיא 3" בתור קנג'י מתנקש יפני ואחיו החורג של הבלש לי (ג'קי צ'אן) ובסרטו של דני בויל "שמש" בתור קנדה קפטן החללית "איקרוס 2".
ב-2010 השתתף בעונה האחרונה של הסדרה "אבודים" בתפקיד דוגן הבנקאי היפני שמגיע לאי.
בינואר 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "הליקס" בערוץ SyFy. בינואר 2015 עלתה העונה השנייה של הסדרה. 
בשנת 2017 שיחק בסרט המתח-מדע בדיוני "סימן חיים". עוד באותה שנה הוכרז כי סנאדה יגלם תפקיד משני בסרט הנוקמים: סוף המשחק.
לסנאדה שני ילדים מגרושתו השחקנית סטומי טזוקה.
אירן, נסיכת הסן

שנותיה הראשונות

הנסיכה אירן לואיז מריה אנה נולדה ב-11 ביולי 1866 וקיבלה את השם "אירן", מהמילה היוונית לשלום, משום שנולדה עם סיומה של מלחמת שבעת השבועות בין אוסטריה לפרוסיה. אמה אליס גידלה את בנותיה בפשטות ודאגה שילמדו לבצע עבודות בית כגון אפיה, ניקיון וכדומה. הנסיכה אליס גם הדגישה בפני ילדיה את הצורך במתן לעניים ולקחה אותם לעיתים קרובות לבתי חולים ומוסדות צדקה.
חיי המשפחה קיבלו מכה קשה כאשר בשנת 1873 אחיה הצעיר פרידריך נפל מחלון ומת מדימום פנימי כתוצאה ממחלת ההמופיליה, מחלה ממנה סבלו רבים מצאצאיה של המלכה ויקטוריה. בשנת 1878 חלו כל בני המשפחה למעט הבת אליזבת והאם אליס במחלת הדיפטריה. אליס טיפלה במשך ימים ארוכים במשפחתה החולה, אולם בבוקר ה-16 בנובמבר הנסיכה מרי, בת הזקונים של המשפחה, נפטרה מהמחלה. לאחר ששאר בני המשפחה כבר החלימו מהמחלה אליס, שהייתה מותשת מהטיפול בהם, נדבקה אף היא ונפטרה ב-14 בדצמבר. לאחר מותה של אם המשפחה החליטה המלכה ויקטוריה לקחת חלק פעיל בגידולם של הילדים. הנסיכה אירן ואחיה בילו את חופשותיהם עם בבריטניה עם סבתם, ובזמן שחיו בגרמניה מטפלותיהם קיבלו הנחיות מהמלכה לגבי חינוכם.

חייה המאוחרים

קשריה הקרובים של אירן עם אחיותיה נחתכו בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ששמה את האחיות בשני צדדים יריבים. לאחר המלחמה גילתה אירן כי שתי אחיותיה, אלכסנדרה ואליזבת, נרצחו על ידי מהפכנים בולשביקים בעוד שאחיה, ארנסט לודוויג, הודח מתפקידו כדוכס הגדול של הסן. למרות ביטול המלוכה בגרמניה הורשו אירן והיינריך לשמור על אחוזתם, המלמרק, שבצפון גרמניה. הנסיך היינריך נפטר בשנת 1929 ובשנת 1945 מת בנם הבכור ולדמר כתוצאה מסיבוכים ממחלת ההמופיליה.
הנסיכה אירן נפטרה ב-11 בנובמבר 1953 באחוזתה, בגיל 87.
פרשת וינשל

תקציר העלילה

אילנה לוין (טל נתיב), היא עיתונאית כבת 30 בעיתון דבר. חיי הנישואים שלה עם אלכס (עודד קוטלר) נמצאים במשבר בעיקר בגלל חוסר יכולתה להרות.
אילנה נוסעת לחיפה שם מאושפז אביה, ברוך ויגוצקי, (דב פייגין) בבית החולים רמב"ם. מתלווה אליה חברתה הטובה ג'ודי (אתי זבקו) שהיא צלמת עיתונות.
לחדר האשפוז מכניסים אדם מבוגר וברוך אומר לבתו כי זה עו"ד יחיאל זכאי (שמעון פינקל) שהיה אדם חשוב מאד במפא"י וייצג בפרשת רצח ארתור וינשל את אירמה, בת זוגו של וינשל. זכאי מתחיל לספר לאילנה פרטים על הפרשה אבל הוא נפטר לפני שהסתיימה החקירה שלה.
חוש הסקרנות העתונאית מתעורר באילנה והיא מחליטה לחקור את הפרשה אולי תגיע לפתרון כמו בספרים של אגתה כריסטי. עורך דבר השבוע מאני (אהד זמורה) מסתייג בתחילה מכך אבל לבסוף מאשר לה לבצע את התחקיר.
בליל סילבסטר, 1936 נרצח לורד ארתור וינשל, יהודי אנגלי עשיר שגר בווילה על הכרמל. אילנה וג'ודי מתחילים לחטט בפרשה הזאת שמעורבים בה אנשי מפא"י, הציונות רוויזיוניסטית והפ.ק.פ.
טלי וג'ודי מבקרות בווילה העזובה ונפגשות עם אירמה (טובה פירון) שהייתה בת זוגו הצעירה של וינשל המבוגר. היא זיהתה בזמנו את זוסקינד הרוויזיוניסט (שמואל מורבסקי) כמי שראתה אותו בורח עם אקדח, אך הוא זוכה.
אילנה מגלה שלוינשל היה קשר טוב עם צעיר בשם מוניה כוגן שמתברר שנשלח בשעתו מרוסיה לפקח עח חברי הפ.ק.פ. מוניה נקרא לחזור לרוסיה לאחר הרצח ושם חוסל. כן מגלה אילנה שלוינשל ואירמה הייתה בת שנמסרה לאימוץ בגבעת ברנר אך נפטרה בגיל צעיר. ידידיה כוגן אחיו של מוניה, מוסר לאילנה תמונות של אחיו (למעשה אלה תמונות של השחקן אברהם בן יוסף).
לבסוף מתפרסמת הכתבה בדבר השבוע ורופאה בשם דלוז'ינסקי(דבורה קסטלנץ) מתקשרת לעיתון ורוצה למסור עדות על ימיו האחרונים של וינשל בבית החולים. היא מספרת שמוניה שאל אותו בצרפתית:מדוע? דבר שמעלה אצל אילנה השערה שהמדובר בהתאבדות.
עם גמר תחקיר מקבלת אילנה בשמחה תשובה בדיקה חיובית להריון וממהרת להודיע זאת לאלכס.
פיל היל

קריירת מרוצים

היל נולד בפלורידה, מיאמי וגדל בסנטה מוניקה, קליפורניה בה חי עד למותו. בין השנים 1945 ל-1947 למד לתואר במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עזב את הלימודים לפני סיומם והחל לעבוד כמכונאי בקבוצות מרוץ. במרץ 1958 זכה יחד עם פיטר קולינס במרוץ 12 השעות של סברינג. ביוני זכה ביחד עם אוליבר גנדביין במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במרבית הלילה בתנאים קשים תחת גשם כבד ויולי השתתף בגרנד פרי צרפת, מרוץ הבכורה שלו בפורמולה 1, כשהוא נוהג בקבוצת מזארטי. באותה שנה. הצמד ניצח שוב את המרוץ בשנים 1961 ו-1962.
בעונת 1959 הצטרף לקבוצת פרארי, במהלכה הגיע שלוש פעמים לפודיום וסיים רביעי באליפות הנהגים. באותה שנה ניצח בפעם השנייה במרוץ 12 השעות. בעונתו השנייה השיג את ניצחון הבכורה, כשסיים ראשון את הגרנד פרי האיטלקי. בעונת 1961 ניצח בגרנד פרי הבלגי. הניצחון מיקם אותו במקום השני, אחרי וולפגנג פון טריפס בן קבוצתו, כשנותרו רק שני מירוצים לסיום העונה. תאונה קטלנית שאירעה במהלך הגרנד פרי האיטלקי הובילה למותו של פון טריפס, יחד עם 15 צופים שהיו בקהל באותה עת. פיל, שניצח בתחרות, זכה באליפות. הוא רשם גם זכייה כפולה במירוצי הסיבולת בלה-מאן ובסברינג והשיג ניצחון נוסף בלה-מאן גם בשנה שלאחר מכן.
בסיום עונת 1962 עזב את קבוצת פרארי והצטרף לקבוצת ATS, שהוקמה שנה קודם על ידי פורשי פרארי. במהלך העונה סיים רק מרוץ אחד ולא צבר נקודות. בעונת 1964 נהג עבור קבוצת קופר ובסיומה פרש מתחרויות פורמולה ועבר להתחרות בקטגוריות מכוניות ספורט עד לפרישתו הסופית בשנת 1967.

לאחר הפרישה

לאחר שפרש מתחרויות הרכב הקים יחד עם קן ווהן את חברת "היל וווהן", שעסקה בשחזור כלי רכב קלאסיים. העסק הצליח מאוד במהלך שנות ה-70 וזכה במספר פרסים. היל היה שותף בעסק על לשנת 1995.
בנוסף, שימש כפרשן בתוכנית הספורט של ערוץ ABC וכתב פעמים רבות במגזין הרכב "Road & Track". הכתבות עסקו בעיקר בדגמים ומרוצים היסטוריים. היל שימש שופט בתחרות המכוניות הקלאסית המתקיימת מדי שנה בפבל ביץ', קליפורניה.
היל היה נשוי לאלמה שעימה הביא לעולם שלושה ילדים: דרק, ונסה וג'ניפר. בנו, דרק, התחרה באליפות העולם בפורמולה 3000 בין השנים 2001–2003, אך נאלץ לפרוש עקב מחלתו של אביו.
באוגוסט 2008 נלקח על ידי משפחתו לסיור במוזיאון מכוניות המרוץ ההיסטורי במונטריי, קליפוניה ולאחריו אושפז בבית החולים בעיר. מספר ימים לאחר מכן נפטר בעקבות סיבוך שנגרם ממחלת הפרקינסון שממנה סבל.
קרב סאסירתי

רקע

הסכסוך בין בגרט הרביעי למצביאו לשעבר, ליפריט הרביעי, הדוכס רב העוצמה של דוכסות קלדקארי, התגלע עוד במהלך המערכה על טביליסי (1037–1040), שנשלטה בידי אמירות טביליסי. בשנת 1041 חתם המלך, בעצת יריביו של ליפריט, על הסכם שלום עם האמיר ג'עפר השלישי (1032–1046), יריב מושבע של הדוכס. בתגובה מרד ליפריט, ועזר לטוען לכתר, אחיו למחצה של בגרט, דמטרה, לנסות ולתפוס את כס המלוכה. מאמציו של ליפריט עלו בתוהו, והוא סיים את פעולות האיבה כנגד בגרט כשהוא מקבל את התואר "הדוכס גדול של כארתלי" והותיר את בנו כבן ערובה למלך.
זמן קצר לאחר מכן חידש ליפריט את המרידה, כשהוא מבקש את עזרת האימפריה הביזנטית. בעזרת התמיכה של הביזנטים וצבא ממלכת קאחתי-הרתי, שיחרר ליפריט את בנו, והזמין את הטוען לכתר, הנסיך דמטרה, לרשת את כס המלוכה. הנסיך דמטרה נהרג בתחילת המלחמה, אך למרות זאת המשיך ליפריט להילחם בצבא המלך.
טרוויס סטיבנס

ביוגרפיה וקריירה

סטיבנס נולד בשנת 1986 בעיר בלוויו שבמדינת וושינגטון. הוא החל ללמוד ג'ודו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי ואמנויות לחימה אחרות בגיל 6. סטיבנס מתאמן באקדמיית רנזו גרייסי שבניו יורק עם מספר ספורטאי צמרת ובשנת 2013 פתח בית ספר לאמנויות לחימה בבוסטון.
בשנת 2007 זכה סטיבנס במדליה המשמעותית הראשונה בקריירה המקצועית שלו כאשר זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו כשניצח בגמר את מריו ואלס הקולומביאני.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, סטיבנס התחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג וסיים במקום התשיעי לאחר שני ניצחונות ושני הפסדים. בקרב הראשון הוא ניצח את פרנקלין סינרוס מאל סלוודור, בשמינית הגמר הפסיד לאולה בישוף הגרמני ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את מחמן עזיזוב האזרי ולאחר מכן הפסיד לטיאגו קמילו הברזילאי.
ביולי 2009 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו כשניצח באיפון את איוואן ניפונטוב הרוסי בקרב על המדליה. בפברואר 2010, הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי.
באולימפיאדת לונדון 2012, סטיבנס סיים במקום החמישי. בקרב הראשון הוא ניצח את אליאז סדאי הסלובני, בשמינית הגמר הוא ניצח את אבטנדיל צ'ריקישווילי הגיאורגי וברבע הגמר ניצח את לאנדרו גיליירו הברזילאי. בחצי הגמר הוא הפסיד לאולה בישוף הגרמני ונשר לקרב על מדליית הארד בו הפסיד בניקוד יוקו לאנטואן ואלואה-פורטייה הקנדי.
בשנת 2015, סטיבנס השתתף במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו ושוב זכה במדליית הזהב כשניצח בגמר את איוון מוראלס הקובני. במאי 2016, הוא השתתף בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בגוודלחרה וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את ז'ואקים בוטיאו הבלגי.
באולימפיאדת ריו 2016, סטיבנס זכה במדליית הכסף. בקרב הראשון הוא ניצח את רובין פאצק השוודי, בשמינית הגמר הוא ניצח את שחזודבק סאבירוב האוזבקי וברבע הגמר ניצח את איביילו איוונוב הבולגרי. בחצי הגמר הוא גבר על אבטנדיל צ'ריקישווילי הגיאורגי ובגמר הפסיד באיפון לחסן חלמורזייב הרוסי.