הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית

רקע היסטורי

בשנת 988 הפכה רוס של קייב, המדינה הסלאבית הראשונה, למדינה נוצרית. בעיר קייב, הבירה, הוקם כס המטרופוליט של קייב וכל רוס, כשלוחה של הכנסייה האורתודוקסית. המטרופוליט (ראש הכנסייה המקומית) מונה על ידי פטריארך קונסטנטינופול והיה כפוף אליו. בהמשך נחרבה רוס של קייב, נכבשה על ידי המונגולים וראש הכנסייה עבר לעיר ולדימיר. במקביל עלה כוחה של דוכסות מוסקבה. ב-1329 דרש דוכס מוסקבה מן הפטריארך של קונסטנטינופול שימנה בעיר מטרופוליט עצמאי. לאחר שהדרישה לא נענתה מינה שליט מוסקבה פטריארך בעצמו, אשר זכה להכרת קונסטנטינופול רק ב-1589, לאחר שהיה לגורם בעל השפעה רבה דה פקטו. במהלך מרד חמלניצקי של האוקראינים נגד שלטון האיחוד הפולני-ליטאי באוקראינה, נעזרו האוקראינים ברוסים. אחד ממחירי שיתוף הפעולה היה הכפפת המטרופוליט של קייב לפטריארך מוסקבה, כלומר העברת כל מערך המינויים הכנסייתיים והשליטה באוקראינה למוסקבה. זאת למורת רוחו של פטריארך קונסטנטינופול, שאיבד את השפעתו הישירה. 
בשנת 1921 חלה התעוררות לאומית אוקראינית ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, שהייתה חלק מברית המועצות. במסגרת התעוררות זו הוקמה הכנסייה האוקראינית האורתודוקסית העצמאית (UAOC; Українська автокефальна православна церква (УАПЦ), שביקשה לחדש את ימיה ככנסייה נפרדת ממוסקבה. אולם הכנסייה דוכאה כמו כל ההתארגנויות הדתיות בברית המועצות. ניסיון שני להחיות את הכנסייה האוקראינית האורתודוקסית העצמאית אירע ב-1942, כאשר חלקים מאוקראינה שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה נוהלו על ידי קומיסריון הרייך אוקראינה. במסגרת זו, החיה פוליקארפ סיקורסקי (Polikarp Sikorsky) את הכנסייה בתפקידו כ"מטרופוליט לוצק וקובל" ובתמיכת השלטון הנאצי ששיתף פעולה עם התנועה הלאומנית האוקראינית שביקשה להשתחרר מעולה של ברית המועצות ("השלטון היהודי-קומוניסטי"). בין היתר פרסם פוליקארפ פרסומים אנטישמיים. ניסיון זה דוכא על ידי השלטון הסובייטי, עם שובו ב-1944.
ב-1991, עם עצמאותה המחודשת של אוקראינה, שבה וקמה גם הכנסייה האוקראינית האורתודוקסית העצמאית, אשר, על אף שלא זכתה בהכרה, סחפה כשליש מן המאמינים. ב-1992 התפצלה הכנסייה על רקע חילוקי דעות באשר לזהות הפטריארך וכך הוקמה הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב (UOC-KP; Украї́нська Правосла́вна Це́рква – Ки́ївський Патріарха́т (УПЦ-КП). ראש הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב, פליארט דניסנקו, הכריז על עצמו כפטריארך קייב ואוקראינה, ללא תמיכת שאר הפטריארכים. רוסיה, מצידה, הצהירה שהצעד משקף תוקפנות אוקראינית, כיוון שהכנסיות האוקראיניות השתלטו על שטחים ומבנים שהשתייכו לרוסיה באמצעות הכנסייה הרוסית. אולם עדיין רוב המאמינים השתייכו לכנסייה הפרבוסלבית האוקראינית, אשר המשיכה להיות כפופה לפטריארך של מוסקבה.

סכיזמת מוסקבה-קונסטנטינופול 2018

המאבק הפוליטי בין רוסיה לאוקראינה, שהתקיים מאז 1992, הסלים מאד עקב כיבוש חצי האי קרים על ידי רוסיה ב-2014. צעד זה איחד אוקראינים רבים תחת דגל הלאומיות, שהאויבת הישירה שלה היא מוסקבה. במקביל לסחף הלאומי הפוליטי חל גם סחף לאומי דתי, שהגדיל את כוחן של הכנסיות האוקראיניות על חשבון הכנסייה הפרבוסלבית. במקביל נערכו שיחות בין בכירי ממשל אוקראינים עם צמרת הכנסייה האורתודוקסית על מנת להכין את הקרקע להפרדת הכנסייה האוקראינית מהכנסייה הרוסית.
ב-8 בספטמבר 2018 מינה פטריארך קונסטנטינופול שני בישופים (דניאל והילריון) כשליחיו לקייב, מבלי להיוועץ במוסקבה ולפיכך עקף את סמכותו של פטריארך מוסקבה ורמז על כך שהוא רואה את הכנסייה האוקראינית כבלתי כפופה יותר למוסקבה. ב-14 בספטמבר 2018 התכנס סינוד של הכנסייה הרוסית במוסקבה, אשר הכריז על צעדיו של פטריארך קונסטנטינופול כבלתי חוקיים דחה כל המשך שיתוף פעולה עם קונסטנטינופול. 
ב-23 בספטמבר הבהיר פטריארך קונסטנטינופול שלא נבהל מן ההכרזה הרוסית ושלא ירחק היום בו תזכה הכנסייה של אוקראינה כלמעמד העצמאי (אוטוכפלי) לו היא זכאית. 
ב-2 באוקטובר קרא ראש הכנסייה הרוסית, הפטריארך קיריל, לכינוס סינוד פאן-אורתודוקסי במינסק לפתרון המשבר. המטרופוליט הילריון, ראש מחלקת קשרי החוץ של הכנסייה הרוסית קבע שהקרע עלול להיות טראגי עבור הכנסייה האורתודוקסית כולה. ב-12 באוקטובר התייחס נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין למשבר וכינה אותו "קטסטרופלי" בעת נאומו במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. באוקראינה, מנגד, התקיימו עצרות תמיכה בהפרדות ודרשות פומביות בכיכרות מרכזיות.
ב-11 באוקטובר הכריז הסינוד הפטריארכלי (הוועידה העליונה של הכנסייה האורתודוקסית העולמית שמושבה באיסטנבול (קונסטנטינופול)) על כך שיעניק מעמד עצמאי לכנסייה של אוקראינה. ב-15 באוקטובר 2018 הכריז הסינוד של הכנסייה הרוסית על ניתוק קשריו עם הסינוד הפטריארכלי ובכך הביא לידי ביטוי את הסכיזמה (פילוג, קרע) בכנסייה האורתודוקסית. במקביל, כינסו הכנסיות האוקראיניות ועידת איחוד בה השתתפו ראשי הכנסייה העצמאית (UAOC), ראשי כנסיית פטריארכיית קייב (UOC-KP) וכן שני בישופים מהכנסייה הפרבוסלבית של אוקראינה, אשר פרשו מכפיפותם למוסקבה. 
ב-15 בדצמבר סיימה ועידת האיחוד את עבודתה ובחרה במטרופוליט אפיפיניוס בן ה-39 למטרופוליט של קייב וכל אוקראינה ופרימאט (ראש) הכנסייה. בנאום שנשא נשיא אוקראינה במעמד זה הצהיר "בלי פוטין! בלי קיריל [פטריארך מוסקבה] - עם אלוהים ועם אוקראינה!" ב-5 בינואר יצאו נשיא אוקראינה, פורושנקו, המטרופוליט אפיפניוס ובכירים נוספים לאיסטנבול באותו יום קיים אפיפניוס קיים טקס דתי יחד עם פטריארך קונסטנטינופול. למחרת, במסגרת טקסי חג ההתגלות, הוענק לו הטומוס הרשמי המאשר חוקית את כינון הכנסייה האוקראינית.
ההכרה בכנסייה האוקראינית יצרה פיצול בקרב הכנסיות האורתודוקסיות בעולם. הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, הכנסייה האורתודוקסית האלבנית והפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים הכירו בכנסייה האוקראינית באופן מיידי ואוטומטי. הכנסייה האנטיוכית, הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, הכנסייה האורתודוקסית הפולנית והכנסייה האורתודוקסית של צ'כיה וסלובקיה אותתו על כוונת תמיכה. עם זאת, הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של אלכסנדריה, הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, הכנסייה האורתודוקסית של קפריסין והכנסייה האורתודוקסית של יוון לא הביעו כוונה לתמוך בכנסייה החדשה.
הכנסייה הקתולית הביעה תמיכה והכרה בעצמאות הכנסייה האוקראינית.