google/wiki40b huggingface dataset:
כובע פנמה

תכונות

לכובע תכונות המתאימות לאקלים החם והלח השורר באזור, ולכן הוא אהוד בקרב מטיילים, ובעיקר בקרב נופשים (גם בשל עלותו). בשל מכלול תכונותיו, ובהן צבעו הבהיר, הוא מתאים לאזורים בעלי קרינה גבוהה. כמו כן ניתן ל"גלגל" דגמים מסוימים ולשאתם בקלות, דוגמת דגם "אופטימו". במרוצת המאה ה-20 הפך הכובע לפריט אופנה הקשור לפעילות ימית ולאזורי הנופש הטרופיים. נהוג להתאימו ללבוש פנאי בגוונים בהירים, העשויים כמוהו מאריגים קלים כגון, פשתן, כותנה או משי. 
במקרים רבים כובע פנמה ניתן לכיבוס.

אטימולוגיה

מקור השם לא נעוץ במוצאו של הכובע כי אם בנקודת ההפצה המקובלת שלו. במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התנקז נתיב הסחר המקובל לייצוא סחורות ממרכז ודרום אמריקה למצר פנמה (אותה הסיבה שבגינה יזמו האמריקאים את הקמת תעלת פנמה). כבר ב-1834 תועד השימוש בשם "כובע פנמה", על שום מוצא ההפצה שלו לרשת המסחר הגלובלית.

היסטוריה

במאה ה-17 החלה תעשיית קליעת הקש להתפתח כפרקטיקה ביתית ברחבי קו החוף באקוודור. במהלך המאה ה-18 חבישת הכובע צברה אהדה מקומית, והייצור התפתח בהדרגה. כבר באותה עת התקבע אזור "מאנאבי" (שבמערב אקוודור, השוכן לחופי האוקיינוס השקט) כמקור לאריג האיכותי ביותר. 
במאה ה-19 הפך הכובע לפריט אופנה מקובל אצל הקולוניאליסטים הבריטים, והפך למזוהה עם האימפריה. בייחוד הכובע מדגם "אופטימו", המוצג בסרטים רבים כחלק מאפיון "בוני האימפריה", המבדיל אותם מבני המקום ומבני זמנים אחרים. כמו כן במהלך מחציתה השנייה של אותה מאה, החל הכובע להיות אופנתי בקרב המתיישבים האמריקאים במערב, בעת שחיפשו זהב בקליפורניה. רבים מהם חנו בדרכם לקליפורניה במצר פנמה. הכובע קנה לו מוניטין כאייקון אופנתי נחשק לאחר פרסום תמונתו של  הנשיא תיאודור רוזוולט שבה הוא נראה חובש את הכובע לראשו במהלך ביקורו באתר הקמתה של תעלת פנמה.

תהליך הכנת הכובע

תהליך הכנתו של כובע פנמה מתחלק לשני שלבים עיקריים, האחד קליעת האריג שממנו מורכב הכובע, והשני הכנת האימום. 
תהליך הקליעה מתבצע באופן בלעדי, על ידי בני המקום, כחלק מהתקינה המקובלת להגדרת הכובע ככובע פנמה. התהליך מתחיל בקטיף גבעולי הטוקייה ממשיך בטיפול הכולל מיון, בישול, ייבוש והלבנה, וכן קליעתם לאריג בצורת מעגל כדי לאפשר את עיצובו של הכובע וריכוכו במכות כנגד גוש עץ רך. תהליך הקליעה מסתיים בגיזום עדין של קצות קש העולים מפני שטח האריג, להקניית מראה עדין וגיהוצו בחום. 
תהליך האימום אינו מתבצע רק באקוודור. ישנם כובענים מומחים ברחבי העולם, שיש להם קשרים מסחריים עם הקולעים המקומיים, שמהם הם רוכשים את הכובעים טרם הכנת האימום ולאחר מכן מעצבים אותם בהתאם לביקוש ולהזמנות אישיות.

בתרבות

במרוצת השנים הפך כובע פנמה מכובע קש מקומי, לסמל סטאטוס של ממש. כובע המקובל לזהות לראשם של ראשי מדינות ועשירי תבל. כמו כן צורה מסוימת שלו, האופטימו, מזוהה יותר מכל עם דמות השליט האימפריאליסט הבריטי ברחבי המושבות החמות באימפריה, מאוסטרליה ומלזיה דרך הנמלים של סינגפור והונג קונג ועד הודו, עדי כדי השימוש הרווח בו בקולנוע לייצוג הדמות. כמה דמויות קולנועיות פיטר אוטול- "הקיסר האחרון", שון קונרי- "האיש שרצה להיות מלך", סידני גרינסטריט-קזבלנקה, דייוויד הייג-בני ג'ק ופול ניומן-אדון וגברת ברידג' (דגם ה"אופטימו"- הקולוניאליסט). המגבעת הקלאסית לראשם של פאול הנרייד גם כן ב"קזבלנקה" ולראשו של אנתוני הופקינס-בחניבעל. דגם מונטה קרלו בחלף עם הרוח על ראשו של קלארק גייבל.
אנה דוברוביצקי

ביוגרפיה

דוברוביצקי נולדה בלנינגרד שבברית המועצות (כיום סנקט פטרבורג, רוסיה). היא למדה באקדמיה לתיאטרון אצל סבטלנה קרוצ'קובה. בגיל 18 עלתה לארץ. בישראל למדה אנה בבית צבי, והיא שחקנית הבימה. היא בתו של הבמאי הרוסי ודים דוברוביצקי.
בתיאטרון שיחקה בהצגות "הם יורים גם בסוסים" בתיאטרון הקאמרי. "תה" של תיאטרון בית ליסין, בתיאטרון הספרייה ב"בית הבובות", "משחקי חופשה", "ועידת פסגה", בתמונע ב"מבוך המראות" וב"כוכב יאיר" ו"מוריס שימל" בתיאטרון הבימה. מ-2014 היא מגלמת את דמותה של סטלה בהצגה חשמלית ושמה תשוקה בהפקה משותפת של תיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה.
בשנת 2007 גילמה את רוית בדרמת הפשע של HOT "הבורר". בשנת 2010, בעונה השנייה של "הכל דבש" היא גילמה מנהלת בית בושת, המבצעת אקט מיני לרקע תמונת הבאבא סאלי. הסצנה עוררה שערוריה בקרב מאמיניו הרבים. באותה שנה שיחקה דוברוביצקי בסדרת הדרמה היומית בשפה הרוסית "בין השורות" אשר שודרה ב-Yes.
ב-2013 גילמה את אליסה בסדרת הדרמה "בית המשאלות" בערוץ הראשון בבימויו של חיים בוזגלו. בשנת 2015 שיחקה בקומדיה של Yes, "השוטר הטוב", שם גילמה את שירה, בחורה לסבית אשר מנהלת רומן סודי עם דלית (ורד פלדמן), בת זוגו של דני קונפינו (יובל סמו). 
בקולנוע שיחקה בסרטים "סיפור חצי רוסי" (2006), ו"סוף עידן התמימות" (2015).
ב-2017 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי זוכה פרס אופיר ארז תדמור, "נמל בית", בו מככבת בתפקיד מרכזי לצד לירון בן-שלוש, שמיל בן ארי, יורם חטב, דליה בגר ואחרים. 
ב-2018 החל לשחק בהצגה "לילה אחד מרקוביץ'" מאת יואב שוטן-גושן ועירד רובינשטיין ובבימויו, על פי ספרה של איילת גונדר-גושן, בתיאטרון בית ליסין, בתפקיד סוניה. 
נשואה לשחקן רודיה קוזלובסקי ולהם תאומים.
חיים פסח

תרגום וביקורת ספרות באנגליה

פסח החל לפרסם מאמרים וכתבות בנושאי תרבות אנגלית במוסף "תרבות וספרות" של העיתון "הארץ" בעת ששהה באנגליה, בסוף שנות השבעים של המאה העשרים. מאנגליה שלח פסח מאמר ביקורת בשם "חגיגה של גסיסה ושל התפוררות" אל מוסף תרבות וספרות של עתון הארץ (23.9.1977), שעסק בספרו של יעקב שבתאי "זיכרון דברים", שאך ראה אור, ובו הקדים את מבקרי הזמן בזיהוי ערכו הספרותי של הרומן, שנחשב היום לאחת מפסגות הפרוזה הישראלית. שבתאי עצמו שיבח את המאמר, וכתב לאשתו:
הספר זוכה, לפי שעה, לתגובות רבות וטובות.  ביום שישי התפרסמה ביקורת ב"הארץ" של חיים פסח.  ביקורת מצוינת, ובעיקר חכמה ואינטליגנטית.  סוף סוף משהו ברמה.
באותה תקופה גם תרגם לאנגלית סיפורת ושירה עברית, והתרגומים פורסמו בכתבי-עת אנגליים ובאנתולוגיה בהוצאת המכון לתרגום ספרות עברית. פסח המשיך לפרסם מאמרים במוסף זה עם חזרתו לארץ.

עריכה ספרותית בהוצאות ספרים

מה שמאפיין עורך טוב הוא קודם כל אמפתיה אמיתית, גם לחולשות של הסופר; ופתיחות, כי כל סופר הוא עולם אחר לגמרי, שצריך לכבד את עולמו ולכוון לדעתו; וכמובן, גם סקרנות. (חיים פסח).

עם עובד

בראשית שנות השמונים מונה לעורך בהוצאת עם עובד, ושימש בתפקיד כחמש שנים. בתפקידו זה ערך ספרים כגון הרומן הדרך לעין חרוד מאת עמוס קינן, וכן ערך סדרת ספרי שירה, ובהם ספרו הראשון של חזי לסקלי, "האצבע".
פלורנס ואמבוגו

השכלה

ב-1975 הייתה לאישה הראשונה בקניה שלמדה באוניברסיטת ניירובי, קניה. שלוש שנים אחר-כך, קיבלה תואר ראשון בבוטניקה וזואולוגיה. היא קיבלה תואר שני בפתולוגיה מאוניברסיטת מדינת צפון דקוטה שבפארגו, דקוטה הצפונית, ארצות הברית ב-1984; ותואר דוקטור מאוניברסיטת באת', סומרסט, אנגליה, ב-1991.

קריירה מקצועית

ואמבוגו היא המייסדת, המנהלת ויושבת הראש של הקרן הבינלאומית לחקלאות ביוטכנולוגית באפריקה מאז 1994. הקרן היא מוסד ללא כוונת רווח שמשרדיה נמצאים בניירובי, קניה; יוהנסבורג, דרום אפריקה ווושינגטון די.סי. קודם לכן, היא הקימה וניהלה את הארגון ISAAA שמרכזו בניירובי, קניה. בשנים 1991-1978 עבדה כמנהלת המחקר (פתולוגית) ומתאמת של מחקר הביוטכנולוגיה של הצמח במכון המחקר לחקלאות של קניה. אחרי-כן, בשנים 1994-1991, עשתה פוסט-דוקטורט בחברת מונסנטו.
היא פרסמה למעלה ממאה מאמרים מדעיים.
בעבר שירתה במועצות מנהלים של מספר חברות בכללן ועדת הסקטור הפרטי של CGIAR; כוח המשימה למלחמה ברעב של מכון הפיתוח מילניום, אנגליה; הייתה גם בחרה בוועד המנהל של פורום המחקר הכלכלי של אפריקה (FARA); סגל היועצים הביוטכנולוגי של חברת דופונט, ארצות הברית; המכון הבינלאומי לגנטיקת צמחים (IPGRI, שכיום נקרא Bioversity International) ופורום הפעילים בביוטכנולוגיה באפריקה (ABSF). כיום, היא חברה במועצה של פורום המדע והטכנולוגיה בחברה של יפן (STS); חברת ועדת ההיגוי של ועד הפעולה האירופי למדעי החיים בעולם (EAGLES) ובמועצה המדעית של קרן ביל ומלינדה גייטס.
היא לקחה חלק במחקר על פיתוח זן של תפוחי אדמה מתוקים. ב-2004, דיווח כתב העת New Scientist שהפרויקט נכשל.

פרסים

פלורנס ואמבוגו זכתה בפרס המכון הבינלאומי לחקלאות טרופית, ניגריה, 1981; פרס המדע של המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל למדען המצטיין של השנה, 1989; מענק אזורי של המרכז הבינלאומי לתפוחי האדמה, 1989; פרס התמיכה לחוואים מהנהלת Pyrethrum של קניה, 1990; פרס על עבודת הדוקטור המצטיינת ביחידה לוירולוגיה של המחקר הבינלאומי של ההורטיקולטורה באנגליה ובמכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל, 1991; פרס על ביצועים מעולים בחברת מונסנטו, 1992, 1993; זוכת מדלית הזהב, פרסי הרשת לפיתוח עולמי של המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל, 2000; פרס הרשת לפיתוח עולמי של הבנק העולמי עבור גידול תרבית רקמה של בננה בקניה, ופרס אשת השנה מטעם המכון הביוגרפי האמריקאי, 2002-03.
היא זוכת פרס יארה מטעם קרן יערה הנורווגית לשנת 2008 עבור תרומתה המיוחדת למלחמה ברעב ובעוני באפריקה.
נבחרה במקום ה-83 במשאל 100 האינטלקטואלים המובילים בעולם שערכו כתבי העת Prospect (הבריטי) ו-Foreign Policy (האמריקאי) בשנת 2005.

חייה האישיים

פלורנס ואמבוגו היא אם חד-הורית ואמא לשלושה ילדים.
NGC 4945

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 9.3 והיא התגלתה ב-29 באפריל 1826 על ידי האסטרונום ג'יימס דנלופ, בזמן שצפה בשמי הדרום מניו סאות' ויילס באוסטרליה, והופיעה כערפילית מספר 411 ברשימת הערפיליות שגילה. הוא תיאר אותה כ"ערפילית יפה וארוכה" וציין שהוא יכול להבחין בכוכבים בתוכה. ג'ון הרשל כלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1847 כערפילית מספר 3459 ותיאר אותה כ"בהירה, גדולה מאוד, מאורכת מאוד ועם בהירות שעולה בהדרגה לכיוון המרכז". הוא ציין גם שאורכה חורג משדה הראייה של הטלסקופ. בשנת 1863 הוא כלל אותה גם בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 3386 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 4945 כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה מאוד ומאוד מאורכת.

מאפיינים

קו הראייה אל הגלקסיה כמעט משיק למישור הדיסקה שלה, כך שהגלקסיה נראית צרה וארוכה מאוד. אורכה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-20 דקות קשת, כשני שלישים מקוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-72,730 שנות אור, כשלושה רבעים מקוטר שביל החלב. לעומת זה רוחבה הזוויתי הוא פחות מחמישית מאורכה הזוויתי. מסתה מוערכת בכ-‎1.4×10¹¹‎ מסות שמש, כרבע ממסת שביל החלב, ונראה שחלק ניכר ממסתה נמצא במרכזה. החומר סביב מרכז הגלקסיה נע במהירויות עצומות שמגיעות לכ-600 קילומטר בשנייה, מה שמצביע שבמרכז הגלקסיה מרוכזת מסה עצומה שמוערכת בכ-‎2×10⁸‎ מסות שמש ברדיוס של פחות מ-150 שנות אור. נראה שבמרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי שמסתו מגיעה לכ-‎1.4×10⁶‎ מסות שמש, וריכוז המסה הגבוהה יוצר גרעין גלקטי פעיל שגורם להאצה חזקה של החומר המקיף את מרכז הגלקסיה. מסיבה זו הגלקסיה מסווגת כגלקסיית סייפרט מסוג 2. הפעילות סביב מרכז הגלקסיה מביאה גם ליצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית באזור. הגלקסיה היא גם מקור חזק של קרני X והיא גלקסיית סייפרט עם עוצמת הקרינה הגדולה ביותר בתחום זה של הספקטרום האלקטרומגנטי.
NGC 4945 היא אחת מתוך 12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן קנטאור A וגלקסיית גלגל הרוח הדרומית הסמוכות, וכן מאפיי 1, מאפיי 2‏, IC 342, גלקסיית הפסל, M64‏,‏ M81‏,‏ M82‏,‏ M94 וגלקסיית המחוגה.
מסך ברזל

מסך ברזל הוא מתקן לשמירה מפני שריפות באולמות כמו תיאטראות. המסך מפריד בין הבמה לבין אולם הצופים, ומאפשר בריחה בטוחה של הקהל במקרה של שריפה על הבמה.
במאה ה-19 התרבו בתיאטראות מקרי שריפה בגלל שימוש בתאורת גז. אמצעי הבטיחות שהיו נהוגים לא היו מספיקים - בשנת 1811 נשרפו 72 בני-אדם בריצ'מונד בארצות הברית בתיאטרון, בשנת 1845 נשרפו בסין 1670 בני-אדם בשריפה אחת בתיאטרון ובשנת 1876 נשרפו בניו יורק 278 בני-אדם בתיאטרון.
בשריפה הגדולה בתיאטרון בווינה בשנת 1881 נשרפו לפי המספרים הרשמיים 384 בני-אדם, אך המספר האמיתי כנראה היה גבוה יותר. באותו ערב היו אמורים לשחק את "סיפורי הופמן" של ז'אק אופנבך. עוד לפני תחילת ההצגה התפוצצה תאורת הגז. חלון פתוח העביר את השריפה במהירות לכל חלקי האולם.
מאז, מסך הברזל הוא חובה בארצות מסוימות. אך גם במאה העשרים ובמאה העשרים ואחת היו שריפות רבות בתיאטרון - בשנת 1997 נשרפו בדלהי 59 בני-אדם, ובשנת 2005 במצרים 46 בני-אדם.
התקנת מסך הברזל דרשה אדריכלות חדשה לגמרי בתיאטרון. גובה הבמה היה צריך להיות עכשיו כפליים מגובה פתח הבמה, כדי שאפשר יהיה לאכסן את המסך מעל הבמה. בניה זו פתחה אפשרויות חדשות רבות לתפאורה, כי הדבר איפשר לאכסן תפאורות תלויות על צוגים, מה שלא היה מוכר לפני כן.
וינסטון צ'רצ'יל החל להשתמש בביטוי "מסך הברזל" בשביל לכנות את ההפרדה בין מערב אירופה לבין מזרח אירופה במלחמה הקרה.
שנות ה-50 של המאה ה-7

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סנקילוטים

הסנקילוטים (בצרפתית: Sans-culottes כלומר חסרי האברקיים) היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני. הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור. קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים. חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית.

הרכב ופעילות מהפכנית

הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני. הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה. לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון. עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.
הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים. שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור. עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה. ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.

יחס היסטוריוגרפי

היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית. אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה. לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם. הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.

הופעה חיצונית

הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מיקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.
ברודקאסט

ברודקאסט  היא חברה העוסקת בהפקות טלוויזיה, סרטים ופרסומות, כמו גם בהשכרת אולפנים, מצלמות וידאו וציוד צילום מקצועי. אחת משלושת בתי ההפקה הגדולים בישראל. ברודקאסט היא חברת הפוסט פרודקשן הגדולה בישראל ועושה הרבה מהפרסומות של המפרסמים הגדולים.
החברה הוקמה בשנת 1990 על ידי דני שפאר ויואב ברקאי.  75% מהחברה בבעלות דני שפאר ו25% בבעלות יואב (צ'ופה) ברקאי
החברה עוסקת בפרודקשן ופוסט פרודקשן. בבעלותה מתחמי אולפני הקלטה בתל אביב ובחולון, ובהם מספר אולפנים בגדלים שונים. סניף נוסף של ברודקאסט נפתח ברמת החייל, ובו ניתנים שירותי פוסט למשרדי הפרסום באזור. החברה מעסיקה כ-75 עובדים ופרילנסים רבים. 
לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 הפיקה ברודקאסט פרסומות ישראליות לחברות רבות, בהן תנובה, פוקס, Yes, Hot, בנק לאומי, פלאפון, מקדונלד'ס, האגיס, בזק ועוד.
נווט מכוכב אחר

תקציר העלילה

דייוויד סקוט פרימן הוא נער אמריקאי ממוצע בן 12 שחי עם משפחתו בפרברי פלורידה ב-1978. ערב אחד הוריו מבקשים ממנו ללכת להביא את אחיו הצעיר ג'ף מביתו של חבר בצדו השני של יער מאחורי ביתו. בזמן שהוא עובר ביער מועד דייוויד, נופל לתהום ומאבד את ההכרה. הוא מתעורר לאחר מה שנראה כמו רגעים ספורים, וחוזר לביתו, אך מגלה כי משפחתו כבר לא גרה שם אלא זוג קשישים.
הזוג מסגיר את דייוויד למשטרה והיא מגלה כי דייוויד נעדר כבר שמונה שנים. המשטרה מאתרת את משפחתו של דייוויד אשר מבוגרת בשמונה שנים. דייוויד מגלה במהרה כי השנה כעת היא 1986 והכול השתנה מלבד הוא עצמו.
באותו הזמן במקום אחר מתגלה חללית חייזרית שהתרסקה על קווי מתח. סוכני נאס"א משכנעים את המשטרה כי החללית שייכת להם והיא נלקחת לבסיס שלהם.
בינתיים דייוויד נלקח לבית החולים במטרה לקבוע היכן היה במהלך שמונה השנים האחרונות ומדוע לא הזדקן. המדענים שחוקרים אותו מוצאים כי במוחו מצוי מידע רב לא מפוענח. דייוויד חש לא בנוח עם הבדיקות, אך משתכנע לבסוף לבוא עם המדענים לבסיס שהחללית נמצאת בו.
דייוויד מחובר למכונה, ולאחר בדיקות היא מגלה כי במוחו מידע חייזרי ומפות כוכבים. המדענים גם מצליחים להציב שאלות בפני מוחו של דייוויד מבלי לבקש את רשותו.
דייוויד שומע את החללית קוראת לו במוחו אך אינו יודע מי זה. בעזרת מתמחה בשם קרולין מקאדמס (שרה ג'סיקה פרקר), הוא מצליח לברוח מהתא שהיה נעול בו ולהגיע להאנגר שבו מאוכסנת החללית. באופן מסתורי החללית נפתחת בפניו והוא נכנס פנימה, אף על פי ששום טכנאי של נאס"א לא הצליח להיכנס אליה.
בזמן שהוא בתוך החללית, הוא פוגש את הטייס הרובוטי שבו, ומכנה אותו מקס. מקס מחובר לאורך מסילה והוא מסוגל לנוע על התקרה, על הקירות ועל הרצפה. מקס מכנה את דייוויד "הנווט". יחד הם נמלטים מהבסיס של נאס"א ונעצרים ליד עדר פרות ומאוחר יותר בתוך הים. מקס מגלה לדייוויד כי משימתו היא לחקור את הגלקסיה, לאסוף דגימות ולקחת אותן איתו חזרה לכוכב שלו, פאהלון, לצורך בדיקות מקיפות. לאחר שהבדיקות יבוצעו, יהיה עליו להחזיר את הדגימות למקום ולזמן המדויקים מהם הן נלקחו על מנת שלא יורגש כלל שהן נלקחו.
היוצרים של מקס גילו שבני האנוש משתמשים רק ב-10% ממוחם. הם חטפו את דייוויד אקראית כחלק מניסוי ומילאו את מוחו במידע. הניסוי נכשל משום שהמידע שבמוחו של דייוויד לא נשאר. מקס החזיר את דייוויד לכדור הארץ אולם לא לזמן המקורי שממנו נלקח, משום שפחד כי בן אנוש לא ישרוד מסע בזמן. כאשר מקס מנסה לעזוב את כדור הארץ ולחזור לפאהלון, מקס מתנגש בטעות בקווי מתח.
ההתנגשות בקוי המתח מחקה את מפות הכוכבים הדרושות למקס על מנת שישוב לכוכב שלו, ולכן מקס זקוק למידע המאוכסן במוחו של דייוויד על מנת להשלים את משימתו ולחזור לפאהלון.
מקס סורק את מוחו של דייוויד ומעתיק את כל המידע. בעקבות תהליך זה קולו של מקס משתנה ונהיה יותר דמוי אנושי (המסקנה המתבקשת היא כי במהלך העתקת המידע מקס קיבל גם חלק מאישיותו של דייוויד).
מקס ודייוויד מטיילים בעולם, מנסים להחליט מה יעשו בשלב הבא ונאס"א עוקבים אחריהם כל הזמן.
דייוויד מחליט לבסוף כי לא יוכל להישאר ב-1986 וכי עליו לחזור לזמן המקורי שממנו הגיע, על אף הסיכון שיתאדה. לאחר שמקס מחזיר אותו בזמן ל-4 ביולי 1978, דייוויד מתעורר ביער, חוזר לביתו, ומוצא את הכול כפי שהשאיר אותו לפני שנחטף, מלבד חיית מחמד קטנה שלקח עמו מהמסע.
אלכימאי

ביקורות

ג'פרי צ'וסר, הלועג לאלכימאים ומציג אותם כנוכלים בפרק "סיפורו של משרת הכומר" בסיפורי קנטרברי מתאר את הז'רגון האלכימי המעורפל: 
הרמס הוא שראשונה ניסח
את הדבר (זה הרמס הראשון
לכל חכמי אלכימיה): דרקון,
אמר, אינו מומת אלא בידי
אחיו. וכשאמר "דרקון" הרי
לא נתכוון לומר אלא כספית,
ומי אחיו? הלא הוא הגפרית.
ומקורן של אלה "סול" ו"לונה".
"על כן", הוסיף, "לעצתי שמעו-נא:
איש אל יחקור באמנות הזאת,
אלא אם כן יבין לכונות
של האלכימאים ולדבריהם
הן בור גמור הוא מבלעדיהם;
כי החכמה והמדע האלה
הם סוד כל סוד ופלא על כל פלא"
— ג'פרי צ'וסר,סיפורו של משרת הכומר, סיפורי קנטרברי, תרגום שמעון זנדבנק, הוצאת עם עובד עמ' 553
 
הקשר שבין האלכימיה לכישוף ולשרלטנות הביא לירידת ערכה בעיני השלטונות. בשנת 1317 פרסם  האפיפיור יוחנן העשרים ושניים צו האוסר על העיסוק באלכימיה.
קרחון קירקפאטריק

גילוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של תומאס וו. קירקפאטריק (Thomas W. Kirkpatrick) ממשמר החופים של ארצות הברית, שהיה קצין מבצעים בחיל התמיכה הימי של ארצות הברית (U.S. Naval Support Force) במהלך מבצע קיפאון עמוק בשנים 1973–1972.
דוכסות סקסוניה-צייץ

הקמת הדוכסות

בשנת 1652 ציווה יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה שבניו הצעירים גם יירשו חלק מנחולותיו. לאחר מותו של יוהאן גאורג בשנת 1656, הסכימו בניו ב-22 באפריל 1657 על אופן החלוקה; בנו הבכור יוהאן גאורג קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, בנו אוגוסט קיבל את דוכסות סקסוניה-וייסנפלס, בנו כריסטיאן קיבל את דוכסות סקסוניה-מרזבורג, ובנו הצעיר מוריץ קיבל את אזור בישופות נוימבורג לשעבר, שהפך לדוכסות סקסוניה-צייץ.
בשנת 1681 מת מוריץ, ובמקומו עלה לשלטון בנו מוריץ וילהלם.

פירוק הדוכסות

לאחר מותו של מוריץ וילהלם בשנת 1718 ללא יורשים זכרים, מכיוון שלא היו לו בנים, ואחיו כריסטיאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-צייץ הוסמך לכמורה, חזרה הנחלה לנסיכות הבוחר מסקסוניה.
100 הבריטים הגדולים (BBC)

"100 הבריטים הגדולים" היה שמה של סדרת טלוויזיה בהפקת רשת "BBC", לפי תוצאותיו של סקר שערכה הרשת בשנת 2002. בסקר נבחרו מאה האישים הבריטים הגדולים בכל הזמנים. 
כניסתם של חלק מהאישים לרשימה הפתיעה את עורכי הסקר משום שהם לא היו אישים אהודים. כך גאי פוקס, ג'ון ליידון וריצ'רד השלישי מלך אנגליה. ברשימה היו גם שני אירים, (בונו ובוב גלדוף), וג'יימס קונולי, שהיה סקוטי במוצאו, אבל גר באירלנד, מה שגרם לתלונות מצד האירים, על כך שאירלנד אינה חלק מבריטניה, ולא ייתכן שאישים אירים יכנסו לרשימה של אישים בריטים. למרות תלונות אלו, האירים ברשימה נותרו בה.
הסקוטי הראשון ברשימה הוא אלכסנדר פלמינג, במקום ה-20 והוולשי הראשון הוא אווין גלינדור במקום ה-23. ברשימה מדורגות 13 נשים בלבד.
Royal Talens

היסטוריה עסקית

Royal Talens הוקמה בשנת 1899 כ-Talens ans Co, ותחומי הייצור המקוריים שלה היו צבעים, דיו וורנית. אף על פי שעיקר המיקוד העסקי היה בציוד משרדי בתחילה, כבר בשנת הקמתה ביססה החברה את קו צבעי השמן שלה, "רמברנדט". בשנת 1904 שינתה החברה את שמה ל-Talens and Zoon ("טלנס ובנו") עם הצטרפות הבן כשותף עסקי, וכעבור שנה החלו מכירות וייצוא לארצות הברית ורוסיה. בשנת 1912 נפתח משרד המכירות הראשון של החברה בארצות הברית. בשנות השלושים, בה עלתה קרנה של מכונת הכתיבה, החלו Talens מוכרים ניירות העתקה וסרטי דיו, והמפעלים הקיימים הורחבו כדי להכיל את פסי הייצור החדשים. אחרי מלחמת העולם השנייה נוסף התואר "מלכותי" לשם המותג (Koninklijke Fabrieken Talens & Zoon - "הסדנה המלכותית של טלנס ובנו"). בשנים שלאחר מכן זכתה טלנס להתרחבות משמעותית, עם פרישה בלמעלה מחמישים ארצות. בשנת 2013 רכשה החברה את חברת צבעי בשמן הנמסכים במים קוברה ושילבה אותה לתוך קו מוצרי האמנות שלה.
Wonder Boy (סדרת משחקים)

העלילה

גיבור המשחק בסדרת "Wonder Boy" הוא ילד מערות המכונה "וונדר בוי" שצריך להציל את אהובתו טניה מהמכשף הרשע.
גיבור המשחק בסדרת "Adventure Island" ילד מערות ששמו מאסטר היגינס (שגם אותו מכנים "וונדר בוי") בעל שער ארוך וכובע לבן שמסעתיו באיי האוקיינוס נועדו להציל את חבריו הדינוזאורים מהמפלצות ובמשחקי ההמשך הוא צריך להציל את חברתו שנחטפה על ידי חייזרים.

משחקי המחשב והקונסולות

במשך השנים נוספו גרסאות שונות למשחק שהתפתחו במרוצת השנים יחד עם התפתחות קונסולות המשחקים:
האבלנצ'ז

האבלנצ'ז (אנגלית: The Avalanches; מילולית, מפולות השלגים) הם הרכב מוזיקה אלקטרונית ממלבורן, אוסטרליה. הרכב זה מפורסם בזכות מופעיהם החיים האנרגטיים וסגנונם האקלקטי. אלבומה של הלהקה Since I Left You, שיצא בשנת 2000, נוצר בשילוב של מעל ל-900 קטעים וסימפולים, ממגוון תקליטים, פופולריים ואבסורדיים כאחד.  
הדוגמה המפורסמת ביותר לטכניקה הייחודית שלהם, מובאת לדוגמה בסינגל "Frontier Psychiatrist".