google/wiki40b huggingface dataset:
צ'ארלס פרייזר

ביוגרפיה

צ'ארלס פרייזר נולד וגדל באשוויל בקרוליינה הצפונית. בעל תואר דוקטור בלשון אנגלית מאוניברסיטת קרוליינה הדרומית. חי עם אשתו ובתו בראלי, שם הוא עוסק בגידול סוסים.
ספרו הראשון "קולד מאונטן", שראה אור ב-1997, מתאר את מסעו של אינמן, עריק מצבא הקונפדרציה לקראת סוף מלחמת האזרחים האמריקנית, אל ביתו בקולד מאונטן ואל אהובתו המחכה לו שם. הספר עטור השבחים זכה בפרס "National Book Award", והוא מבוסס על סיפור היסטוריה מקומית שמועברת מדור לדור במשפחתו. בשנת 2003 עובד הרומן לסרט קולנוע על ידי הבמאי אנתוני מינגלה.
הספר תורגם לעברית בשם "בחזרה אל קולד מאונטן" על ידי ליה נירגד והופיע בהוצאת עם-עובד ב-1999.
פאבל פרילוצ'ני

ביוגרפיה

פאבל נולד בשימקנט שבקזחסטן. אמו הייתה צלמת ואביו מאמן אגרוף. את ילדותו העביר בכוריאוגרפיה ואגרוף. למד בבית הספר לתיאטרון בנובוסיבירסק, רוסיה.
בגיל 17 עבר למוסקבה והתקבל לאקדמיה הרוסית לאומנות התיאטרון, אך בשל טעות בניירת הוא לא היה ברשימת המועמדים לאקדמיה ובמקום להמתין לכך שהטעות תתוקן הוא החליט לנסות את מזלו בבית הספר המוסקבאי לאומנות התיאטרון ולמד שם במשך שנתיים. מאוחר יותר סיים את לימודיו במכון GITIS.
מיד לאחר שהשלים את לימודיו הוא התקבל לעבודה בתיאטרון הדרמה המוסקבאי במלאיה ברונאיה ועבד גם בתיאטרון הדרמה על שם פושקין ובבית בולגאקוב.

קריירה

סרטו הראשון היה מכורים למשחק משנת 2009 כשגילם את "דוק" והוא ככב גם בסרט ההמשך מכורים למשחק 2.
ב-2012 גילם את הדמות הראשית בסרט ההמשך לעולם אפל, עולם אפל: המאזן.
ב-2014 כיכב בסדרת הטלוויזיה מז'ור כאיגור סוקולובסקי, ילד מפונק שנאלץ לעבוד במשטרה. סדרה זו העניקה לו תהילה ברוסיה והוא לוהק לסרט הדרמה ההיסטורי "ברית ההצלה" משנת 2019.

חייו האישיים

ב-2009 ניהל רומן קצר עם ניקי ריד.
ב-2011 נישא לשחקנית אגטה מוצניטצה. לשניים נולד בן, טימופיי (ב-2013) ובת בשם מיה (ב-2016).
אג'נדה

אג'נדה (מלטינית דרך האנגלית: Agenda) מילה שפירושה סדר יום, לוח זמנים, תוכנית, סעיף המפרט סדרת פעולות וזמנן, סדרת אירועים מפורטים עם ציון זמנם, סדרת אירועים מתוכננים, לוח פעילויות לפי סדר הזמן, אך משמשת את דוברי העברית הישראלית (בעקבות Political agenda באנגלית) לתיאור סדר היום הציבורי שאדם או קבוצה מעוניינים לקדם.
אף על פי שבמקור הלטיני מדובר במילה בלשון רבים (היחיד הוא Agendum, שהוא סעיף אחד, מתוך הרשימה שהיא סעיפים רבים - Agenda) השתרשה המילה בלשון יחיד, הן בעברית והן בשפות שמקורן לטיני.

במדיניות ציבורית

בחירת אג'נדה היא השלב הראשון מבין ארבעה בתהליכי מדיניות ציבורית. לאחר שנבחרת אג'נדה מעוצבת המדיניות הרצויה, השלב השלישי הוא יישום המדיניות והרביעי הוא הערכתה.
חוקרי מדיניות ציבורית מצביעים על מספר מודלים אפשריים לקביעת אג'נדה. 
לפי מודל הייזום החיצוני, קבוצות אינטרס מחוץ לממשל מקדמות נושא/עניין או אינטרס מסוים, וקיומו בשיח הציבורי הופך אותו גם לאג'נדה של הממשל. מודל זה אופייני במשטרים ליברליים.
לפי מודל המוביליזציה, הממשל עצמו הוא שמקדם את האג'נדה שלו, ומגייס תמיכה מהציבור לצעדיו ולמהלכיו. מודל זה אופייני במשטרים טוטליטריים וחד-מפלגתיים. לפי מודל שלישי, מודל הייזום הפנימי, קידום אג'נדה שאינה נחשפת לציבור נעשה בידי גורמים המקורבים לממשל או בקרב הממשל עצמו. במרבית המקרים, קידום אגנ'דה נעשה כשילוב של שלושת המודלים.
ג'ון קינגדון חקר מדוע נושאים מסוימים הופכים לאג'נדה ואחרים לא, ופיתח תאוריה שכינה "תאוריית שלושת הזרמים". לפי תאוריה זו, קיימים שלושה זרמים - זרם הבעיות, זרם החלופות המדיניות וזרם הפוליטיקה. לפי תאוריה זו, בכל רגע נתון ישנן בעיות הממתינות לפתרון, יש הצעות לפתרון שלא תמיד מתאימות לבעיות הקיימות, ויש חילופי שלטון. כשכל הזרמים משתלבים זה בזה - משטר פוליטי מסוים שיש לו פתרון מסוים לבעיה מסוימת - תקודם האג'נדה. קינגדון מצביע גם על בעיה אפשרית שיוצרת תאוריה זו - לעיתים קבוצות אינטרס מנסות לקדם בעיה מסוימת או פתרון מסוים, ובהינתן המצב הפוליטי הספציפי, ייתכנו מקרים שבהם שילוב הזרמים יוביל לכך שהפתרון שמוצע לבעיה אינו בהכרח הפתרון הטוב ביותר, או שהבעיה שפיתרונה הפך לאג'נדה אינה הבעיה העיקרית, שפיתרונה הוא החשוב או הדחוף ביותר.

שימושים נוספים

מפלגות ופוליטיקאים מציגות לציבור אג'נדה בתחומים שונים - המדיני, החברתי, הסביבתי, וכדומה, כדי שיוכלו לבדל עצמם מאחרים. כך, למשל, אמר חבר הכנסת אופיר פינס בהתייחסו למצבה של מפלגת העבודה: "צריך לייצר אג'נדה משלנו. צריך להכין תוכנית מדינית וביטחונית".
גופים ציבוריים משתמשים לעיתים במונח "אג'נדה" כדי לתאר קידום סדר יום מסוים. כך למשל "אג'נדה 21" הוא שמה של תוכנית שיזם האו"ם לקידום פיתוח בר-קיימא במאה ה-21. המועצה הלאומית לכלכלה הגישה לממשלת ישראל בשנת 2007 הצעה לתוכנית כלכלית-חברתית רב-שנתית, אותה כינתה "האג'נדה".
לעיתים, עצם קיומה של אג'נדה מסוימת נתפש כדבר שלילי. אהרן ברק התנגד למינויה של רות גביזון לבית המשפט העליון משום ש"יש לה אג'נדה... ואג'נדה זו אינה מתאימה וראויה לבית המשפט העליון".
פלאופרוטרוזואיקון

פָּלֶאוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון (מיוונית "פרוטרוזואיקון" קדום) הוא התור הראשון מתוך שלושה בעידן הפרוטרוזואיקון שבלוח הזמנים הגאולוגי. משך תקופתו: החל מתום עידן הארכאיקון, לפני כ-2.5 מיליארד שנים, ועד תחילת תור המזופרוטרוזואיקון לפני 1.6 מיליארד שנים. בתקופה זו החלו היבשות להתייצב לראשונה. בתקופה זו התפתחו הכחוליות, סוג של חיידקים המשתמש בתהליך הביוכימי של הפוטוסינתזה על מנת לייצר אנרגיה תוך כדי הפקת חמצן.
מעדויות פלאונטולוגיות התברר כי לפני כ-1.8 מיליארד שנים היו כ-450 יום בשנה, כלומר שאורך היממה היה כ-20 שעות.

אטמוספירה קדומה

בטרם התחולל הגידול המשמעותי בכמות החמצן באטמוספירה היו כמעט כל צורות החיים שהתקיימו אז אל-אווירניים (אנאירוביים), כלומר המטבוליזם של בעלי החיים היה תלוי בנשימה תאית שלא הצריכה חמצן.
חמצן חופשי בכמויות גדולות הוא רעיל למרבית האורגניזמים האנאירוביים. מקובל כיום שמרבית היצורים האנאירוביים נכחדו. שרדו רק צורות החיים שהיו עמידים לחמצון ולהשפעות הרעילות של החמצן או שכל מחזור החיים שלהם התרחש בסביבה חופשית מחמצן. אירוע מרכזי זה מכונה אסון החמצן.

צורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ראשוני האיקריוטים מתוארכים לתור פלאופרוטרוזואיקון.

מאורעות גאולוגיים

במהלך תקופה זו התפתחו בפעם הראשונה חגורות ההתנגשות שבין יבשות בקנה מדה עולמי.
אירועים בונים יבשות והרים אלו מיוצגים על ידי שושלות ההרים שנוצרו לפני 2.0-2.1 מיליארד שנים באורוגנזות הטרנסאמאזונית (Transamazonian) והאבורנית (Eburnean) באמריקה הדרומית ומערב אפריקה, חגורת הלימפופו באפריקה הדרומית שנוצרה לפני 2 מיליארד שנים, שושלות ההרים שנוצרו לפני 1.8-1.9 מיליארד שנים באורוגנזות הטרנס-הדסונית (Trans-Hudson), הפנוקיאנית (Penokean), הטלטסון-תלאונית (Taltson–Thelon), הוופמאית (Wopmay), האונגאוואית (Ungava) והטורנגטית (Torngat) באמריקה הצפונית והנאגססוגטוקידאינית (Nagssugtoqidain) בגרינלנד, הקולה-קרלית (Kola–Karelia), הסקוופניאנית (Svecofennian), הווהלין-רוסיה המרכזית (Volhyn-Central Russian) והפחלמאית (Pachelma), ביבשת הקדומה בלטיקה (כיום מזרח אירופה), האקיטקנית (Akitkan) בסיביר, חגורת חונדליט (Khondalite Belt) שנוצרה לפני 1.95 מיליארד שנים ושושלת ההרים שנוצרה לפני 1.85 שנים באורגנזה הטרנס-צפון סינית בצפון סין.
חגורות התנגשות יבשתיות אלו נוצרו ככל הנראה מאירועי התנגשות בקנה מדה עולמי בין לפני 2.0 מיליארד שנים ללפני 1.8 מיליארד שנים שהובילו ליצירתה של יבשת-על הפלאו-מזופרוטרוזואיקון המכונה קוֹלוּמביה או נוּנה.
הארמייה ה-70 (ברית המועצות)

היסטוריה

הארמייה הוקמה באוקטובר 1942 בעיר סברדלובסק, והורכבה בעיקר מאנשי משמר הגבול של הנ.ק.ו.ד., וקיבלה את השם "הארמייה ה-70". הארמייה כללה במקור שש דיוויזיות חי"ר במסגרת 2 קורפוסים, ומפקדה היה גנרל לוטננט הרמן טרסוב. 
הארמייה לחמה בקרב קורסק כחלק מהחזית המרכזית, ומילאה תפקיד חשוב בבלימת הארמייה התשיעית הגרמנית. בהמשך לחמה הארמייה במבצע בגרטיון ובמבצע לובלין-ברסט כחלק מהחזית הבלארוסית הראשונה, ולאחר מכן לחמה במבצע פרוסיה המזרחית ובקרב על ברלין כחלק מהחזית הבלארוסית השנייה.
יעקב אלבוים

ביוגרפיה

יעקב אלבוים נולד בחיפה ולמד בבית הספר 'יבנה' בעיר.
יעקב אלבוים למד בחוגים ספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית.

הדוקטורט של יעקב אלבוים עסק בנושא 'זרמים ומגמות בספרות המחשבה והמוסר בפולין ובאשכנז במאה הט"ז' בהנחייתו של פרופ' ישעיהו תשבי (סיימו בשנת 1976). הדוקטורט שימש בסיס לספרו 'פתיחות והסתגרות' שזכה בפרס ע"ש לייב יפה.
יעקב אלבוים שימש פרופסור מן המניין בחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית ובתפקידים שונים באוניברסיטה, וכן שימש שנים רבות עורך בכתב העת 'תרביץ'.
כמו כן הוא לימד באוניברסיטת אוקספורד, במכללה דתית למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ, במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, במכון שכטר למדעי היהדות ובמוסדות נוספים.
בשנים האחרונות מתמקד במדרש, בספרות יידיש ובספרות המוסר (בעברית וביידיש) של ראשית העת החדשה.
מתגורר בירושלים, אב לשלושה ילדים וסב לחמישה עשר נכדים.

מחקריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מאמריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מטילדה גטר

מטילדה גטר (בפולנית: Matylda Getter, ‏1870–1968) הייתה נזירה פרנציסקנית קתולית וחסידת אומות העולם מפולין.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה גטר אם מנזר פרנציסקני בוורשה בשם "משפחתה של מריה"  (Zgromadzenie Siostr Rodziny Marii) וכן הייתה עובדת סוציאלית. במהלך המלחמה שיתפה גטר פעולה עם אירנה סנדלר וארגון ז'גוטה בהצלת חייהם של מאות ילדים יהודים מגטו ורשה. 
בתפקידה כאם מנזר ניהלה גטר מספר בתי ילדים ובתי יתומים באזור, ושם החביאה ילדים יהודיים רבים במהלך תקופת הכיבוש הגרמני. בשנים 1942 ו-1943 יצרה גטר קשר עם ארגון צנטוס שטיפל בילדים יהודים וביתומים יהודים בגטו ורשה. רבים מילדים אלה הוברחו מהגטו והוסתרו מיד לאחר מכן בבתי הילדים שתחת ניהולה של גטר. רבים מילדים אלה ניצלו ממוות בשואה.
מניעיה של האם גטר, על פי הצהרתה, היו אמונתה הדתית. היא לא דרשה מעולם תשלום עבור מעשיה, אם כי מספר הורים ומספר קרובי משפחה של הילדים שהוסתרו ביקשו לשלם את עלויות ההחזקה של הילדים או את חלקן. חלק מהילדים הוטבלו לנצרות במהלך הסתרתם, אך לאחר השחרור הושבו כולם ליהדות.

הנצחה

בשנת 1985 הכיר יד ושם במטילדה גטר בתור חסידת אומות העולם.
רב-מילים

היסטוריה

המילון פותח תחילה במרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח) במסגרת פרויקט למחשוב השפה העברית ובניית מערכת לניתוח מורפולוגי אוטומטי בעברית, להקלת הגישה למילון עברי לדוברי עברית וללומדי עברית כשפה שנייה. הפרויקט מומן בחלקו על ידי קרן יד הנדיב של משפחת רוטשילד, עם התגברות גל העלייה מברית המועצות לשעבר החל משנת 1990.
המהדורה המודפסת של המילון יצאה לאור בשנת 1997 בשישה כרכים תחת השם "רב-מילים – המילון השלם לעברית החדשה". העורכים הראשיים היו פרופ' יעקב שויקה ועוזי פריידקין; כן השתתפו ד"ר חיים א' כהן ויעל צחי-ינאי.
הגרסה הממוחשבת של המילון יצאה אף היא לראשונה לאור בשנת 1997, כתקליטור למערכת ההפעלה "חלונות" של חברת מיקרוסופט, ובשנת 2001 עלתה לאוויר גרסת אינטרנט של המילון. המילון מתוחזק ומשווק כיום על ידי חברת "מלינגו", שבבעלותה גם אתר מורפיקס – מילון עברי-אנגלי-עברי ומנוע חיפוש מורפולוגי, וכן אתר נקדן טקסט לניקוד אוטומטי של טקסטים בעברית.

מאפייני המילון

מבחינת תכניו, המילון שואף לייצג גישה חדשנית במילונאות העברית. פרופ' שויקה ניסח גישה זו במבוא פרי עטו לגרסה המודפסת של המילון כ"סינכרונית (ולא דיאכרונית), מסבירה (ולא מגדירה), מדגימה (ולא מתעדת), מתארת (ולא נורמטיבית)".
הגישה שננקטה במילון חוללה שינוי של ממש בהשוואה למילונים העבריים הקודמים, שהאחרון שבהם היה מילון אבן-שושן. במילונים העבריים והדו-לשוניים שיצאו לאור אחרי מילון "רב-מילים" ניכרת השפעתה של גישה זו.
עיקר חידושיו של המילון: שימת דגש על העברית המודרנית; הענקת מקום מרכזי לעברית הבינונית (המשלבים שבין הלשון הספרותית לבין לשון הדיבור העממי); הכרה בחשיבותם של הסלנג ולשון הדיבור; הבאת מידע על הקונטקסט הלשוני של המילה; הפיכת המילון לידידותי למשתמש, לדוגמה, על ידי הגברת נגישותם של הערכים; הכרה במילים הלועזיות שנטמעו בתוך העברית.

גרסה ממוחשבת

הגרסה הממוחשבת של המילון, הכוללת את תוכני המהדורה המודפסת, את תוכנת הניתוח המורפולוגי, וכן תוספות של ערכים ופירושים שנוספו מאז צאת המילון המודפס ועד היום, נמצאת כיום בבעלות חברת "מלינגו", שהיא חברה-בת של אנציקלופדיה בריטניקה.
ייחודו העיקרי של מילון רב-מילים הממוחשב הוא בכך שהוא מנתח מילים שמוקלדות בכל נטייה ובכל כתיב (חסר, מלא, חלקי ואף צורות כתיב לא-תקניות). עבור מילים עם הטיות, המילון הממוחשב מחזיר תיאור של ההטיה וכן את הצורה המנוקדת. למשל, עבור השאילתה "וכשתקחוהו" מתקבל הערך "לקח", וכן, בלשונית הנקראת "דקדוק", מתקבל הניתוח: וּכְשֶׁתִּקְּחוּהוּ = וְ + כַּאֲשֶׁר + אַתֶּם תִּקְּחוּ אוֹתוֹ (עָתִיד).
חברת "מלינגו" החליטה שלא להמשיך לתמוך בגרסת התקליטור שיצאה לאור על ידי מט"ח, אלא להעלות את המילון והמערכת המורפולוגית כאתר אינטרנט שהגישה אליו היא בתשלום דמי מינוי חודשיים.

גרסה מקוונת

אתר האינטרנט של רב-מילים כולל כלי עזר לשוניים נוספים, ובהם תזאורוס (אגרון מילים נרדפות), מילון צירופים, כלי להצגת ניתוחי מילים וכתיב מלא, לניקוד והגיית מספרים, כלי להשלמת מילים בתשבצים בהינתן חלק מאותיותיהן, וכן תרגום המילים לאנגלית ומאנגלית לעברית.
לטענת חברת "מלינגו", מדי מספר ימים עולה לרשת גרסה חדשה של המילון. מערכת המילון מוסיפה הן מילים שנכנסות לשימוש בשפה, הן מילים שמחדשת האקדמיה ללשון העברית, והן מילים המוצעות על ידי משתמשים.
למברט סימנל

למברט סימנל (באנגלית: Lambert Simnel;‏ 1477–1525), טוען לכתר האנגלי שהוכתר באירלנד ופלש לאנגליה ב-1487.
למברט סימנל היה ילד אנגלי, סטודנט מאוניברסיטת אוקספורד, שטען להיותו אדוארד, בן אחיו של ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה, המלך האחרון מבית יורק. האדוארד האמיתי היה כלוא באותה תקופה בכלא לונדון.
מתנגדי הנרי השביעי, מלך אנגליה באירלנד הכתירו ב-1487 את סימנל בשם אדוארד השישי ופלשו איתו לאנגליה. המלך הנרי ניצח את הפולשים, שבה את למברט סימנל, אך חס עליו וחנן אותו. סימנל הפך למשרת במטבח המלך.
קלמנס נייתן

קלמנס ניומן נייתן (אנגלית: Clemens Neumann Nathan;‏ 24 באוגוסט 1933 - 2 ביוני 2015) היה סוחר טקסטיל, איש ציבור ופעיל זכויות אדם יהודי-בריטי.

חייו

נולד בהמבורג שבגרמניה וברח עם משפחתו לבריטניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון.
שימש כיועץ לרנה קאסן כשהיה נשיא הארגון היהודי כל ישראל חברים. בין השנים 1983 ל-1989 היה סגן נשיא ההתאחדות האנגלו-יהודית. בין השנים 1998 ל-2003 ייסד ועמד בראש המרכז לקשר נוצרי-יהודי בעיר קיימברידג'.
למחייתו עוסק בסחר בטקסטיל. הוא שימש כסגן נשיא של מכון הטקסטיל (Textile Institute). בשנת 1987 קיבל את מדליית מכון הטקסטיל בעבור תרומה לתעשיית הטקסטיל. בשנת 1994 נעשה עמית כבוד בבית הספר לעיצוב שנקר וחבר בוועד המנהלים הבינלאומי של בית הספר. הוא חבר בהנהלת ועידת התביעות היהודיות נגד גרמניה.
כיום משמש סגן נשיא של המרכז ללימודים יהודיים-גרמניים באוניברסיטת ססקס.
משנת 2004 עמד בראש "מרכז קלמנס נייתן למחקר" הנקרא על שמו, המשמש כזרוע המחקר של מועצת הארגונים היהודיים העולמיים, ארגון זכויות אדם יהודי המשמש יועץ לאו"ם. מטרת המרכז היא לקדם את נושא זכויות האדם. המרכז מקיים כנסים, יוזם מחקרים ומוציא לאור ספרים.
בשנת 2006 יצא ספר מאמרים, "For the Sake of Humanity: Essays in Honour of Clemens N. Nathan", בעריכת פרופסור רפאל ולדן, לכבודו של קלמנס.
בשנת 1966 הוענק לו תואר "אביר" במסדר Order of Merit of the Italian Republic של איטליה.
עטרה (צרטופסיים)

בדינוזאורים ממשפחת הצרטופסיים ישנה בליטה גרמית גדולה דמוית מניפה בחלק האחורי של הגולגולת הנקראת frill ובעברית גם עטרה, עטרת, צווארון, מניפת עצם, קולר עצם או ציצית.

מבנה וחלקי העטרה

באיור 1 מוצגים חלקי הגולגולת של טריצרטופס. העטרה מורכבת מחלקים 3,4,5. החלק העליון והמרכזי של העטרה (3) נקרא parietal ומשני צידיו נמצאו עצמות ה-squamosal (באיור 1 מסומנים ב-5). את העטרה הקיפו לרוב בליטות עצם משוננות קטנות הנקראות epoccipitals (באיור 1 מסומנים ב-4), שאופיין, צורתן וגודלן השתנה בין הסוגים השונים של הצרטופסיים ולעיתים אף נעדרו כליל. צורת העטרה השתנתה באופן ניכר בין הסוגים השונים של הצרטופסיים והיא אחד המאפיינים הבולטים של כל סוג.
ברוב מיני הצרטופסיים בין ה-parietal לעצמות ה-squamosal היו חללים גדולים, המכונים "חלונות" או parietal fenestrae (ראו למשל איור 2). מטרת החלונות הייתה להקל את המשקל העצום של הגולגולת ולהקל את תנועת הראש. חללים אלו בגולגולת היו מכוסים בעור ועל כן נראו כשקעים צבעוניים על הדינוזאור החי.
כיום סבורים המדענים שהעור של העטרות עוטר בדוגמאות צבעוניות שונות (ראו איור 3).
ואס (משורר)

ואס (באנגלית: Wace; ‏1110–1174), מכונה גם רוברט וייס (באנגלית: Robert Wace) היה משורר נורמני יליד האי ג'רזי. גדל בקן והיה הכומר של באייה (Bayeux).

חייו

כל מה שידוע על חייו של ואס מגיע מהערות אוטוביוגרפיות בשיריו. הוא נמנע מלציין תאריך הלידה שלו; מתישהו בין 1090 ו-1110 היא השנה המקובלת ביותר להולדתו.
נראה שהשם ואס, שבו השתמשו בג'רזי עד המאה ה-16, היה השם היחיד שלו; שמות משפחה לא היו בשימוש באופן אוניברסלי באותו זמן. הוא העריך שייתכן שהיה ממוצא אריסטוקרטי, משום שהוא נשלח לקן כדי להתחנך, אפשרות שהייתה כמעט בלתי אפשרית עבור רוב התושבים בג'רזי. כתיבתו המפורטת בעניינים יום-יומיים אולי נבעה מחינוכו העממי מילדותו באי.
בסביבות 1130 חזר ואס לקן והתחיל בהשתלבותו בתחום הכמורה.
מועד מותו של ואס אינו ודאי. את האירוע האחרון המתואר ברומן דה רו ניתן לתארך ל-1174. ברומן דה רו, ואס מזכיר את "הנרי המלך הצעיר" (Henry the Young King). זה האחרון מלך עד 1183, מה שאומר שכנראה ואס לא זכה לשנות את הרומן ולראות את המלך הבא.
ברק רביד

ביוגרפיה

רביד נולד וגדל בכפר סבא לישראל ולבתיה. הוא התגייס לצה"ל בשנת 1998 ושירת ביחידה 8200 של אגף המודיעין. בשירות המילואים, הגיע לדרגת סרן. לאחר שחרורו מהצבא, למד לתואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2007 החל לשמש ככתב המדיני בעיתון "הארץ". בפברואר 2015 פרסם תחקיר בן שני חלקים, שחשף פרטים על הנחיות שנויות במחלוקת באשר לפעילות מחלקת התקשוב במערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה.
שימש כפרשן בתוכנית הבוקר של ניב רסקין בגלי צה"ל, לצד הכתב הפוליטי של חברת החדשות, עמית סגל. בספטמבר 2017 עזב את תפקידו ב"הארץ" ועבר לשמש כפרשן המדיני בחדשות ערוץ עשר, וב-29 באוקטובר באותה שנה החל לשמש רשמית בתפקיד.
רביד מתגורר בתל אביב ונשוי לד"ר עדי פרי-זן, רופאת ילדים. לזוג שני ילדים.
טרקלין שאגאל

טרקלין שאגאל הוא הטרקלין במשכן הכנסת בו מתקיימים אירועים ממלכתיים וקבלות פנים. הטרקלין נמצא בצדו המערבי של בניין משכן הכנסת, סמוך לאולם המליאה. הגישה אל הטרקלין נעשית דרך מבואת הכנסת בקומת הכניסה, ומחלונותיו נשקף נופה של ירושלים לכיוון דרום ומערב. הטרקלין זכה לשמו שכן עוצב בידי האמן מארק שאגאל, שיצר גם את יצירות האמנות שבו.

היסטוריה

כבר בשנת 1960 פנה יושב ראש הכנסת קדיש לוז אל האמן מארק שאגאל, ושאלו אם יהיה מעוניין לעטר את טרקלין משכן הכנסת המתוכנן בגבעת רם. התוכנית המקורית עסקה בחלונות ויטראז', בדומה לחלונות שאגאל שעיצב האמן בבית הכנסת של בית החולים הדסה עין כרם, או בציורי קיר. לבסוף התקבלה הצעתו של שאגאל לעטר את הטרקלין בגובלנים. שאגאל הציע את נושאי הגובלנים ובחר את ציפוי תקרת הטרקלין, העשויה בדמות 100,000 קוביות עץ, והובטח לו שעיצוב הטרקלין ייעשה בהסכמתו המלאה. שאגאל אף קבע ב-1964 שרצפת הטרקלין תרוצף באבן ולא בשטיח מקיר לקיר, כפי שנעשה באולם המליאה ובמבואות, והוא זה שהציע לשלב בה את שנים עשר הפסיפסים המייצגים את שבטי ישראל, ואשר בהם שולבו מוטיבים מבתי כנסת בארץ ישראל מהתקופה הביזנטית. לבסוף, בשנת 1965, החליט שאגאל על הוספת פסיפס הקיר בטרקלין.
ב-1991 נערכה בטרקלין חתונת שלדון אדלסון עם מרים פרבשטיין אוקסהורן, זאת לבקשת סגן שר החוץ דאז, בנימין נתניהו.
בשנת 2006 נשלחו הגובלנים לניקוי ושימור בבית מלאכה בפריז שבו יוצרו, בעלות של כ-100,000 ש"ח. לאחר חזרת השטיחים לארץ ותלייתם על הקיר, נראה בבירור שהם מקומטים. לאחר בדיקה התברר שפעולת הניקוי לא גרמה לקמטים אלא חשפה את תהליך הקימוט הטבעי של הבד, שנגרם, בין היתר, משיטת התלייה בשנת 2012. לאחר התלבטות והתייעצות עם מומחים, החליטו בכנסת לשנות את שיטת התלייה של הגובלנים, והדבר פתר את בעיית הקימוט. ערכם של הגובלנים מוערך בסכום של 24 מיליון ש"ח.

הטרקלין

בטרקלין שנים עשר פסיפסי רצפה, מעשה ידיו של מארק שאגאל, שנעשו בהשראת ביקור שערך בצפת, ואין בהם סמלים דתיים, שכן הם נועדו לרצפת האולם. עוד מוצג בכניסה לאולם עותק מדויק של מגילת העצמאות.
עיקר תשומת הלב מופנית לשלושה גובלנים גדולים, מעשה ידיו של שאגאל, אשר הוכנו מחוטי צמר ב-144 גוונים, והמתארים את עברו של העם היהודי (בתווך, על הגובלן הגדול ביותר), את ההווה (משמאל), ואת עתידו (מימין). הגובלן המוקדש לעבר מדגיש את דמויותיהם של דוד המלך ושל משה במעמד הר סיני, ובתווך נראה המון בני ישראל. גובלן ההווה מתאר את ירושלים בשנות ה-60 של המאה ה-20, והעיר עצמה נראית בתוך בועה, שכן הייתה נתונה לשליטה ירדנית. הגובלן המוקדש לעתיד הוא מעורפל יותר, ובמרכזו מתוארת נבואת ישעיהו.
בטרקלין שוכן גם פסיפס קיר, אף הוא מעשה ידיו של שאגאל, המראה את המנורה לצד מלאך המושיט יד לעבר דמויות שנים עשר שבטי ישראל, ומזמינם לעלות לארץ. בתחתית הפסיפס נראה הכותל המערבי.
תנועה מיישבת

במדינת ישראל, תנועה מיישבת היא התאגדות, פרטית או מטעם גוף אחר, שמטרתה לארגן בני אדם להתיישבות של קבע. בדרך כלל הכוונה להתיישבות באזור בלתי מפותח, אולי אף בלתי מיושב, ואף מרוחק. על כן, במקרים רבים מדובר בהתיישבות חקלאית, שכן כך ניתן ליצור תשתית להתקבעות במקום היישוב החדש. על פי רוב, התנועה המיישבת קשורה באופן הדוק לגוף גדול יותר, שיש לו מניעים מגוונים לתמוך בפעילותה, וכן ביישובים שכבר הוקמו על ידה, לאורך זמן.

לפני קום המדינה

מרבית היישובים החקלאיים היהודיים בארץ ישראל היו קשורים כבר בעת היוסדם לתנועות מיושבות שמטרתן הייתה תמיכה והקמה של יישובים רבים. גם ביישובים המעטים שהתאגדו להקמת היישוב היחיד שלהם, נאלצו לפנות לתנועות מיישבות.
עיסא ח'ליל אל-נשאר

ביוגרפיה

עיסא ח'ליל אל-נשאר נולד בשנת 1954 ברפיח שברצועת עזה. בשנות ה-70 יצא למצרים ולמד הנדסה עירונית באוניברסיטת עין שמס. בחזרתו לרצועה הועסק בידי אונר"א. במקביל התוודע לתורת האחים המוסלמים שאותם הנהיג ברצועה השיח' אחמד יאסין, ואל-נשאר החל להשתתף בפעילויות הדעוה של התנועה ברצועה. הוא לקח חלק בפעילות המוג'מע האסלאמי שהוקם בשנת 1973. בראשית שנות ה-80 עבד בעיריית ח'אן יונס, ובשנת 1986 מונה לחבר מועצה בעיריית רפיח.
בעקבות פרוץ האינתיפאדה הראשונה, נכח אל-נשאר בפגישה שנערכה ב-10 בדצמבר 1987 בביתו של אחמד יאסין, שבה הוחלט על הקמת ארגון הטרור חמאס. עם הקמת הארגון הוטל על אל-נשאר לרכז את פעילות התנועה באזור רפיח. בעקבות פעילות זו נעצר אל-נשאר בספטמבר 1988, במסגרת גל המעצרים הגדול הראשון נגד חמאס, ונידון לתקופת מאסר קצרה. בדצמבר 1992, בעקבות רצח החייל הישראלי נסים טולדנו, היה אל-נשאר ממגורשי חמאס ללבנון.
בחזרתו לרצועה השתלב אל-נשאר בזרוע המדינית של חמאס. בנובמבר 1995 לקח חלק בהקמתה של "מפלגת ההצלה הלאומית האסלאמית" (חלאס) שהייתה אמורה להשתתף בבחירות לרשות הפלסטינית מטעם חמאס. בשנת 2005 עמד בראש מפלגת "הרפורמה והשינוי" שהתמודדה מטעם חמאס בבחירות לרשויות המקומיות. אל-נשאר התמודד מטעם המפלגה בבחירות העירוניות ברפיח, נבחר למקום הראשון ובעקבות זאת התמנה לנציג של המפלגה במועצת העיר. אף שהיה אמור להתמנות לראש העירייה בעקבות הבחירות, ערעור של ראשי פת"ח שטען לזיוף הבחירות המוניציפליות הוביל לדרישה לקיום בחירות מחודשות. בחירות אלו מעולם לא התקיימו בעקבות השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007, בעקבותיה התמנה אל-נשאר רשמית לראש עיריית רפיח.

חיים אישיים

אחד מבניו של אל-נשאר, עלי, היה פעיל בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, ונהרג בספטמבר 2006 בעקבות סיכול ממוקד מן האוויר.
כולם יודעים (סרט)

עלילה

במרכז עלילת הסרט, הגיבורה לאורה (פנלופה קרוז), במקור מספרד אך מתגוררת כעת בבואנוס איירס, חוזרת לעיר הולדתה יחד עם בתה המתבגרת אירנה ובנה הצעיר. הם מגיעים לשהות כמה ימים בבית משפחתה של לורה, בעיר קטנה בפאתי מדריד, לרגל חתונה משפחתית. מה שנראה בתחילה כמו מפגש משפחתי מרגש וחתונה שמחה, הופך להיות שרשרת של התרחשויות מפתיעות ואירועים פליליים לא צפויים המביאים לגילוי של סודות מן העבר.
כשאירנה נחטפת ולאורה נאלצת לגייס כסף על מנת לשלם את הכופר כדי לשחרר אותה מבלי לערב את השלטונות ואת המשטרה, כל המשפחה הופכת לחלק מהחקירה.

הפקה

הסרט הוא הפקה משותפת, צרפתית-ספרדית-איטלקית וקיבל מימון מגופים שונים, בין היתר:קנאל +, הטלוויזיה הצרפתית, l'ICAA, ועוד.
שלב הצילומים החל באוגוסט 2017.

הקרנת הסרט

הבכורה העולמית של הסרט הייתה במסגרת ההקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב 8 במאי 2018.  זמן קצר לאחר מכן, חברת פוקוס רכשה זכויות הפצה לסרט בארצות שונות ברחבי העולם.  הוא גם הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב -8 בספטמבר 2018.  הוא הוקרן לראשונה בספרד ב -14 בספטמבר 2018. הוקרן לראשונה בארצות הברית ב -8 בפברואר 2019.

תגובות לסרט

באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות הוא 77%, זאת על בסיס 113 ביקורות, והדירוג הממוצע שלו הוא 6.2 מתוך 10. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב: " כולם יודעים הוא קצת פחות מסכום חלקיו, למרות המאמצים של צוות השחקנים המרהיב - וצעד מאכזב עבור כותב התסריט והבמאי, אסגאר פרהאדי".  באתר הסרטיםMetacritic קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 68 מתוך 100, בהתבסס על 16 מבקרים, המרמז על "ביקורת חיובית בדרך כלל". 
א.א. דאוד גייב מהמגזין The A.V. Club נתן לסרט ציון B, וכתב בביקורת שלו כי " חאווייאר בארדם ופנלופה קרוז עזרו לשבור את קללת הלילה הפותח של פסטיבל הקולנוע בקאן". באתר הקולנוע האוסטרלי, This Is Film, הסרט גם כן זכה לביקורת חיובית. המבקר פיטר גריי כתב על הסרט שהוא "מותחן קולע, בעל מבנה מקצועי, שכל הזמן מחזיק את הרגשות שלך בכופר". 
הסרט היה מועמד לשמונה קטגוריות בטקס פרסי הגויה ה-33 : הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר. 
שמוליק דובדבני כתב באתר ynet על הסרט (...) "בהחלט ראוי לצפות בו, אף אם התוצאה אינה מתגמלת, רגשית ורעיונית, כמו סרטיו הקודמים של פרהאדי. החמיצות הביקורתית המסוימת בה התקבל הסרט, שנבחר לפתוח את פסטיבל קאן אשתקד, יצרה את הרושם כאילו על במאים גדולים – ופרהאדי נמנה עליהם – מוטלת החובה להנפיק יצירות מופת בזו אחר זו. אכזבה לא באה בחשבון. עם זאת, בתום הצפייה בסרט נותרת בעינה השאלה מה דחוף היה לו, לבמאי האיראני הנפלא, להתנסות בצילום הסרט הזה, דווקא בספרד".
בהארץ כתב אורי קליין: "יש ב"כולם יודעים" מבחר גדול של דמויות, אלא שבחלקו הראשון הן מצטברות לכדי בליל אנושי וקשה להבחין ביניהן ולהבין את קשריהן אלו עם אלו, וככל שעלילתו מתקדמת יש בו רק דמות אחת בעלת מורכבות, המעוררת בנו עניין של ממש וגורמת לנו להזדהות עמה. ובניגוד לשלושת הסרטים הקודמים (של הבמאי פרהאדי) שהצטיינו בצלילות נרטיבית למרות ריבוי הדמויות, "כולם יודעים" נדמה כסרט מבולבל, הוא מתפזר לכיוונים עלילתיים ואידאולוגיים רבים מדי, וכתוצאה מכך אין לו מוקד נרטיבי, רעיוני ורגשי שניתן להיאחז בו".