google/wiki40b huggingface dataset:
אורנה ירמות

ביוגרפיה

אורנה ירמות היא בוגרת החוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות. את עבודתה בתחום המדיה החלה בתחקירים (לסדרת התוכניות על ספרות – "סוף ציטוט", לסדרה "תמונת מחזור") ובעריכת תוכן (עורכת משנה של "יומן תרבות", רכזת מערכת של "מבט שני", מפיקת "לונדון בשלישי" סדרת ראיונות אישיים בהנחיית ירון לונדון). ירמות הייתה ממקימי פורום היוצרים הדוקומנטריים. בשנים 1998–1999 שימשה כמנכ"ל הפורום, ובשנים 2000–2003 הייתה חברת הנהלה. בתקופתה הפך הפורום מקבוצה של 30 חברים לגוף משפיע של 300 חברים. עיקר פעילותה היה בנושאי הגדלת שעות הפקות המקור והרגולציה על גופי השידור.
בשנים שקדמו ל'קופרו', הייתה ירמות מפיקה עצמאית של סרטי תעודה שרובם קופרודוקציות בינלאומיות ("אווה", "אהבה שאין לתארה במילים" "1-2-3-4 – מגרמניה היטלר בא", "ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה" ועוד). במהלך השנים לימדה ירמות במספר מוסדות אקדמיה את תחום הקולנוע התיעודי (מכללת ספיר, המכללה למנהל, בית ספר "מעלה" לקולנוע והאוניברסיטה הפתוחה) ושימשה גם כלקטורית בתחום סרטי התעודה באקדמיה האירופאית בשנת 2007. כמו כן, הוזמנה ירמות לשוקי קולנוע תיעודי ברחבי העולם, כדי להציג את תמונת סרטי התעודה הישראלים, והייתה הפנים של קרן קופרו.

קופרו

אורנה ירמות הקימה את קרן 'קופרו - קרן לשיווק סרטי תעודה ואנימציה' בשנת 1999 ומאז ועד שנת 2018 שימשה כמנהלת הקרן, אשר חוללה מהפכה במעמדו של הקולנוע התיעודי הישראלי.
'קופרו' הוא הארגון הראשון והיחיד בישראל, המקדם את היצירה התיעודית הישראלית באמצעות הבאת משקיעים מחו”ל, ומאות שיתופי פעולה עם חברות הפקות ורשתות טלוויזיה זרות, מיצבו את ישראל כאחת המעצמות העולמיות המובילות בשדה היצירה הדוקומנטרית. בניהולה של אורנה ירמות יצרה 'קופרו' 627  שיתופי פעולה ישראליים-בינלאומיים (קופרודוקציות) שהכניסו 5–8 מיליון ש"ח בשנה לתעשיית הקולנוע הדוקומנטרי. בכל שנה, מעלה קרן 'קופרו' את תקציבה הכולל של תעשיית סרטי התעודה הישראליים ב-50–75 אחוז. פעילויות 'קופרו' הביאו עד היום 320 קניינים ומשקיעים מרשתות טלוויזיה מובילות שהגיעו לישראל, 88 מיליון ₪ שהושקעו באמצעות קופרו בסרטי תעודה ישראלים, ו-310 סרטים ישראלים שודרו בעשרות תחנות טלוויזיה בארץ ובעולם לכ-262 מיליון צופים.
בין הסרטים שגייסו השקעות באמצעות 'קופרו' לאורך השנים: "בן-גוריון – אפילוג", "פרינסס שואו", "שיח לוחמים – הסלילים הגנוזים", "שומרי הסף", "שתיקת הארכיונים", "שלטון החוק", "הדירה", "טהורה לעד", "קפה נגלר".
במשך עשרים שנים עבדה ירמות למען הקרן במסירות ובנדיבות אין קץ, כשהיא מובילה את החזון שבו האמינה.
בשנת 2005 קיבלה הקרן את פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על תרומתה להפצת הסרט התיעודי הישראלי בעולם.
בשנת 2017 יזמה וערכה ירמות, לראשונה בארץ את אנימרקט - שוק לקופרודוקציות ישראליות בינלאומיות גם בתחום האנימציה.
בזכות הקמת קרן קופרו ופעילותה המתמשכת של ירמות, השתנתה מפת הקולנוע הדוקומנטרי בארץ.
ברברה ביין

שנותיה המוקדמות

ביין נולדה כמילדרד פוגל בשיקגו, בתם של מהגרים יהודים מרוסיה. היא סיימה את אוניברסיטת אילינוי עם תואר ראשון בסוציולוגיה. היא החלה לפתח עניין במחול ולכן עברה לניו יורק, ללמוד אצל מרתה גרהם. מאחר שלא הייתה מסופקת מהקריירה שלה כרקדנית, היא החלה לעסוק בדוגמנות וביצעה עבודות עבור ווג, הארפרז ומגזינים נוספים.
אך ביין נותרה עדיין חסרת השראה, ונרשמה לסטודיו לתיאטרון כדי ללמוד משחק, בתחילה אצל קורט קונווי, ואחר כך אצל לון צ'פמן. משם המשיכה לאולפן השחקנים ולמדה אצל לי סטרסברג.
תפקידה הראשון של ביין כשחקנית היה במחזהו של פאדי צ'ייפסקי, אמצע הלילה, שיצא לסיבוב הופעות ארצי באוקטובר 1957. לביין נלווה עמיתה ובעלה החדש מרטין לנדאו. ההופעה האחרונה הביאה את בני הזוג ללוס אנג'לס, בה השתקעו באופן קבוע. לאחר המעבר, ביין ייסדה בעצמה את סטודיו השחקנים המערבי, בו המשיכה ללמד שיעורים ולבצע סצנות.

התחלת הקריירה

הופעותיה הראשונות של ביין בטלוויזיה כללו את "חבל מתוח" של CBS, עם מייק קונורס, ו-3 סדרות של ABC : "החוק ומר ג'ונס" עם ג'יימס ויטמור, "הרפתקאות בגן עדן" עם גרדנר מקיי, ו-"דרך ישרה" עם בריאן קלי וג'ון אשלי.
אחרי תפקיד חוזר ב-1959 כנשוא העניין הרומנטי של דייוויד ג'נסן ב"ריצ'רד דיאמונד, בלש פרטי", שיחקה ברברה ביין בתחילת שנות ה-60 ככוכבת אורחת במספר סדרות ביניהן: פרי מייסון, המופע של דיק ואן דייק ואמא שלי, המכונית שלי.

משימה בלתי אפשרית: סינמון קרטר

בין השנים 1966–1969, הופיעה ברברה ביין לצד בעלה, מרטין לנדאו (אשר גילם את רולין האנד, אמן התחפושות) בתפקיד הראשי של סינמון קרטר במשימה בלתי אפשרית. ביין זכתה בשלושה פרסי אמי רצופים ב -1967, 1968, ו-1969 כ"שחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה" על הופעתה במשימה בלתי אפשרית, בנוסף למועמדות לפרס גלובוס הזהב ב -1968.
התפקיד של סינמון קרטר כסוכנת IMF התאפיין כ"פאם פאטאל" וכ"אישה במצוקה". בתיקיית ה-IMF שלה (שנראתה בתחילת כל פרק, בסצנה הקבועה בה מנהיג הצוות, בוחר את אנשי צוותו מרשימה של מועמדים) היא הוצגה כדוגמנית-על מצליחה ובמהלך שלוש העונות שלה בתוכנית, תמונתה בתיקייה הופיעה על לפחות 3 מגזיני אופנה מובילים. לעיתים קרובות, סינמון קרטר שיחקה את התפקיד של אישה אמריקנית יפה הגורמת לגברים רבי-יכולת להנמיך את ההגנות שלהם. לעיתים אחרות, שיחקה אשה במצוקה כדי להסיח את דעתו של האויב. בניגוד לשאר אנשי צוות ה-IMF, סינמון קרטר כמעט ולא השתמשה בתחפושות מתוחכמות מאחר שהשחקנית אשר גילמה אותה, ברברה ריין, סבלה מקלסטרופוביה ונמנעה מאיפור כבד. חולשה זו של השחקנית והדמות שגילמה נוצלה עד תום בפרק "השחלוף" בעונה השלישית, כאשר שירות מודיעין של אויב מגלה את הפוביה שלה לאחר לכידתה ומשתמש בה בניסיון לשבור אותה.
בסיומה של העונה השלישית, עזבו ברברה ביין ובעלה, מרטין לנדאו, את הסדרה בשל המחלוקות של לנדאו עם מפיקי התוכנית לגבי חוזהו.

חייה הפרטיים

ברברה ביין הייתה נשואה למרטין לנדאו מ-1957 ועד לגירושיהם ב-1993. שניהם יהודים. לזוג שתי בנות, סוזן וג'ולייט. ג'ולייט היא שחקנית בזכות עצמה, שיחקה לצד אביה בסרט "אד ווד" וידועה בזכות תפקידה כ"דרוסילה" בסדרות הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים" ו"אנג'ל".
בורהנודין רבאני

חייו

יליד חבל בדחשאן, רבאני היה בעל תואר שני בפילוסופיה אסלאמית מאוניברסיטת אל-אזהר בקהיר והיה מקורב לחוגים של האחים המוסלמים. הוא אימץ את שאיפת האחים המוסלמים להנהיג את השריעה כמשפט יחיד במדינה ולח'ליפות עולמית, כמו כן לטיהור הארצות המוסלמיות מסממני הדמוקרטיה וההומניזם המערביים. בין השאר, הוא התנגד לנוכחותן של סטודנטיות באוניברסיטה. בהשפעת השקפותיו שלו ושל גולבדין חכמתיאר, צעירים תקפו באוניברסיטה סטודנטיות תוך התזת חומצה על פניהן.          
הוא הנהיג את מפלגת ג'מיאת-א אסלאמי אפגנסיטן ("החברה האסלמית של אפגניסטן") והצטיין כאחד ממנהיגיה הראשונים של ההתנגדות האסלאמית - המוג'הידין - נגד הכיבוש הסובייטי אחרי פלישת הצבא הסובייטי לארצו בשנת 1979.
אחרי ניצחון כוחות המוג'הידין שבהנהגתו, בין השנים 1992-1996 כיהן רבאני כראש המדינה שהוכרזה לרפובליקה אסלאמית. זאת עד שנאלץ לעזוב את השלטון עקב כיבוש עיר הבירה קאבול על ידי כוחות הטליבן. בימי "האמירות האסלאמית" הטליבנית, בורהנודין רבאני עמד בראש "הברית הצפונית" והחזית האסלאמית המאוחדת להצלת אפגניסטן שנאבקו בין השנים 1996-2001 נגד משטר הטליבן.
אחרי הדחת הטליבנים מהשלטון בעקבות ההתערבות הצבאית של הברית נאט"ו בראשות ארצות הברית, רבאני כיהן כראש מדינה זמנית בנובמבר - דצמבר 2011. בימי המנהל חאמיד כרזאי, רבאני עמד בראש החזית הלאומית של אפגניסטן, הידועה בתקשורת גם כחזית הלאומית המאוחדת, ארגון האופוזיציה החוקית העיקרית. בסוף חייו הסכים רבאני להצעת הנשיא כרזאי לכהן כיושב ראש המועצה העליונה לשלום שנועדה לפעול להשגת פיוס כללי במדינה, כולל עם נציגי הטליבן.
ב-20 בספטמבר 2011 נרצח רבאני בביתו בקאבול על ידי מתנקש מתאבד בשם אסמתוללה. הרוצח, שהגיע לביתו של המנהיג בתירוץ שיש לו למסור לו מסר חשוב מקבוצת הטליבאן "קווטה שורה" והסתיר פצצה במצנפתו, חיבק את רבאני, לפני שהפעיל את המטען.
Work (שיר של ריהאנה)

רקע וכתיבה

בעקבות יציאתם של שלושה סינגלים ב-2015 – "FourFiveSeconds" (עם קניה וסט ופול מקרטני), "Bitch Better Have My Money" ו-"American Oxygen" – מגזין בילבורד הכריז כי ריהאנה מתכננת להוציא סינגל חדש ב-27 בינואר. "Work", שכולל בית של הראפר הקנדי דרייק, נכתב והופק על ידי PartyNextDoor ו-Boi-1da עם כתיבה נוספת של אלן ריטר, ר. תומאס, דרייק וריהאנה. השיר מסמן את שיתוף הפעולה השלישי בין ריהאנה ודרייק אחרי השירים "What's My Name?" מ-2010 ו-"Take Care" מ-2012.

הצלחה מסחרית

השיר זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם. ב-13 בפברואר 2016, דורג השיר לראשונה במקום ה-9 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר הפך לשיר ה-27 של ריהאנה וה-15 של דרייק שמגיע לעשירייה הפותחת במצעד. הישג זה השווה את ריהאנה למריה קארי, ג'נט ג'קסון ואלטון ג'ון בתור האמן החמישי עם מספר השירים הרב ביותר בעשירייה הפותחת במצעד. הזמרת הצליחה להכניס 27 שירים לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 בפרק זמן של 10 שנים ושמונה חודשים בין השיר הראשון שלה, "Pon de Replay" ו-"Work", והפכה לאמן הסולו המהיר ביותר שהגיע להישג זה. השיר גם הפך לשיר ה-50 של ריהאנה שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100. 
"Work" דורג במקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים האמריקאי כאשר מכר מעל ל-126,000 עותקים ביום אחד והפך לשיר ה-14 של ריהאנה שהגיע לפסגת המצעד. השיר זכה להצלחה בעיקר במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ בו הוא הגיע למקום הראשון, והפך לשיר ה-5 שלה שכבש את פסגת המצעד. בשבוע השני, מכר השיר 156,000 עותקים נוספים וקפץ למקום ה-7 בבילבורד הוט 100. בשבוע השלישי, קפץ השיר למקום ה-4 במצעד והפך לשיר ה-20 של ריהאנה שמגיע לחמישייה הפותחת, ובכך השוותה את שיאה לשיאם של מייקל ג'קסון וסטיבי וונדר בתור האמן החמישי עם מספר השירים הרב ביותר בחמישייה הפותחת במצעד. בשבוע הרביעי, הגיע השיר למקום הראשון במצעד, והפך לשיר ה-14 של ריהאנה שכובש את ראש המצעד. בכך עקפה ריהאנה את מייקל ג'קסון ברשימת האמנים עם מספר השירים הרב ביותר במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ומיקמה את עצמה במקום השלישי ברשימה, אחרי הביטלס (20) ומריה קארי (18). בנוסף, "Work" הפך לשיר השני של דרייק שמגיע למקום הראשון במצעד; הראשון הוא השיר "?What's My Name", שגם בו ריהאנה משתתפת. 
השיר שהה בפסגת מצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 במשך 9 שבועות רצופים והפך למצליח ביותר של ריהאנה אחרי "We Found Love" ששהה במקום הראשון 10 שבועות בין השנים 2011–2012. בנוסף, עקפה ריהאנה את להקת הביטלס במניין השבועות הכולל במקום הראשון, כשהגיעה ל-60 שבועות במקום הראשון במצעד, אחרי אלביס פרסלי ומריה קארי (כל אחד מהם עם 79 שבועות).

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר צולם על הגג של קניון Eagle Rock Plaza בלוס אנג'לס ב-9 בינואר 2016, ובמסעדת Real Jerk בטורונטו ב-5 בפברואר 2016. ריהאנה הכריזה בעמוד הטוויטר שלה כי הקליפ ייצא ב-22 בפברואר, אחרי שהעלתה טיזר ב-19 בפברואר ליוטיוב. הקליפ יצא ב-22 בפברואר ולו שתי גרסאות; הראשונה בוימה על ידי Director X, והגרסה השנייה בוימה על ידי טים ארם. הקליפ הגיע ללמעלה מ-12 מיליון צפיות תוך 24 שעות.

הופעות

ריהאנה הייתה אמורה להופיע עם השיר בטקס פרסי הגראמי 2016, אך ביטלה את ההופעה ימים ספורים לפני הטקס עקב כאבי גרון. ריהאנה ביצעה את השיר "Consideration" עם הזמרת SZA ואת "Work" עם דרייק לראשונה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2016 ב-24 בפברואר.

רמיקס

ב-9 בפברואר 2016, הוציא הראפר ASAP Ferg את גרסת הרמיקס שלו לשיר דרך האתר SoundCloud.
לה ריטה מיצוקו

היסטוריה

קתרין רנז'ה ופרד שישן נפגשו בפריז בשנת 1979. שישן היה בעבר נגן הגיטרה של להקת הרוק הצרפתית "גזולין" ויצא זה עתה מכלא אחרי פרשת סמים.  
קתרין רנז'ה השתתפה אז כזמרת בקומדיה המוזיקלית Flashes rouges מאת מארק'או (Marc'O) וז'נבייב ארווה. כשהם מחוסרי פרנסה עזבו שניהם את מסגרתם הקודמת ואחרי שבוע של חזרות ביחד הציע שישן לרנז'ה להקים איתו צמד רוק. תחת שם העט ספרא Sprats הם הלחינו את שיריהם הראשונים והופיעו בברים, במסעדות והאולמות קטנים, כמו "זי'בוס"
ב-1980 הלחינו וביצעו את שיר הנושא 'Aux limites de la mer במחזה של ארמנדו ליאמס
בבימוי קתרין דאסטה ועם מרגיה מורטו.ב-[[[1981]] הם אימצו את השם Rita Mitsouko ויצאו לסיורם הראשון בארצות הברית כלהקת חימום של הלהקה הניו יורקית Indoor Life.
הם חתמו אטת החוזה הראשון עם בית התקליטים וירג'ין צרפת והוציאו את התליקט 45 T הראשון - Minuit dansant.
הצמד ביצע בהמשך את המוזיקה למופע הריקוד Pôle à pôle, עם הרקדנים מרי-כריסטין גאורגיו ואלן ביפאר  לרגל ביאנלת המחול בליון ב-1983
חיל ההגנה האווירית הסורי

היסטוריה

חיל ההגנה האווירית הוקם שנתיים לאחר הקמת הרפובליקה הסורית ב-1946 לצד שלוש הזרועות הנוספים של הכוחות המזוינים. מאז הוא שימש להגנה אווירית ברחבי סוריה במשך כל המערכות הצבאיות.
מאז הקמת החיל ועד למלחמת ששת הימים הוא צויד בתותחי נ"מ בקטרים שבין 23 מ"מ לבין 100 מ"מ שנועדו להגנה מקומית כאשר הגנת שמי המדינה הכללית הייתה באחריות חיל האוויר הסורי. לאחר כישלון חיל האוויר וחיל ההגנה האווירית הסורי להגן מפני חיל האוויר הישראלי במלחמת ששת הימים החל תהליך התעצמות משמעותי של החיל שבמסגרתו נרכשו סוללות טילי קרקע אוויר. בשנת 1968 נקלטו סוללות ראשונות של טילי SA-2.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה במבצע ערצב 19, השמידו כלי טיס של חיל האוויר הישראלי 19 מתוך 20 סוללות SA-6 שנפרסו בעמק הבקאע במזרח לבנון, בהמשך הושמדו סוללות נוספות של הכוחות הסורים.
ב-22 ביוני 2012, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, הפילו כוחות ההגנה האווירית מטוס מקדונל דגלס F-4 פנטום של חיל האוויר הטורקי שהיה באימון בים התיכון וככל הנראה חדר למרחב האווירי של סוריה. הוא הופל ללא התרעה מוקדמת, שני הטייסים הטורקים נהרגו וגופותיהם לא נמצאו. התקרית יצרה מתח רב בין המדינות שהיו כבר במצב מתיחות לאור מלחמת האזרחים.
ב-17 במרץ 2017 תקפו מספר מטוסי F-15I רעם של חיל האוויר הישראלי מטרות בשטח סוריה. צבא סוריה שיגר לעבר המטוסים, שהיו בשמי ישראל, מספר טילי SA-5. אחד הטילים הסוריים יורט באזור בקעת הירדן על ידי מערך ההגנה האווירית של צה"ל, באמצעות טיל חץ 2.
ב-10 בפברואר 2018, במהלך תקיפה שערכו שמונה מטוסי F-16I סופה של חיל האוויר הישראלי ובה שיגרו משמי הגליל חימוש מדויק אל שדה התעופה T-4 שבסוריה, נורו לעבר המטוסים הישראלים למעלה מ-20 טילי נ"מ מסוג S-200, והפילו אחד מהמטוסים התוקפים. בתגובה תקף חיל האוויר הישראלי 12 מטרות בשטח סוריה, בהן שלוש סוללות הגנה אווירית סוריות. לדברי ראש להק המטה בחיל האוויר, תת-אלוף תומר בר, הייתה זו התקיפה הנרחבת ביותר נגד מערך הנ"מ הסורי מאז מלחמת לבנון הראשונה, ובין הסוללות שנפגעו היו סוללות SA-5,‏ SA-17 ומרכז שליטה ובקרה של סוללת SA-2.
בתקיפה של צה"ל שנערכה בלילה שבין 20 ל-21 בינואר 2019 נורו טילי נ"מ לעבר מטוסי חיל האוויר הישראלי, ובתגובה הושמדו מספר סוללות הגנה אווירית סוריות, בהן לפחות שתי סוללות מדגם S-1 פנציר.
סולימאן חוסני פאשא

ביוגרפיה

סולימאן פאשא נולד באיסטנבול ובה התחנך באקדמיה הצבאית. ב-1867, כשהוא בדרגת רב-סרן, הוצב חוסני פאשא בכרתים והשתתף בדיכוי המרד באי. ב-1873, הועלה לדרגת קולונל ומונה למדריך באקדמיה הצבאית ושנה מאוחר יותר לסגן המנהל בדרגת בריגדיר גנרל. בקיץ 1876, קיבל סולימאן פאשא את הפיקוד על גזרת הבלקן, לא בשל יכולתו הצבאית אלא כאות הוקרה מצד הסולטאן מוראט החמישי על סיועו להדחת הסולטאן אבדילאזיז ותמיכתו בו. כישוריו המוטלים בספק נחשבים לאחד הגורמים העיקריים לכישלון ולקיבעון הפיקודי ברמת מטה שהפגין הצבא העות'מאני במהלך המלחמה. עוד יוחס לו כישלון אישי בשל התבוסה בקרב על מעבר שיפקה. לאחר המלחמה הודח מהצבא, נכלא למשך שנה, דרגותיו ועיטוריו נשללו ממנו והוא נדון למוות בסופו של משפט צבאי ארוך ומתוקשר. גזר הדין הומתק על ידי הסולטאן עבדול חמיד השני והומר לגלות בבגדד, שם הלך לעולמו ב-1892 ונקבר בסמוך למסגד אבו יוסף שבעיר.
יוסי ג'ינו

תחילת דרכו

יוסף (יוסי) ג'ינו, דור שלישי בארץ לשושלת לוחמים, נולד במושבה מגדל לפנחס ובת-שבע. סבו, יוסף, שעל שמו נקרא, שירת כחייל בגדוד ה-38 של קלעי המלך הבריטי, שלחמו לצד החיילים האנגלים במלחמת העולם הראשונה. אביו היה גם הוא איש צבא, לוחם ומסתערב במחלקה הערבית של הפלמ"ח, בימים שקדמו להקמת המדינה.
בנעוריו הצטרף לתנועת 'הנוער העובד והלומד'. התלווה לאביו בדייג בכנרת ורעה את עדר הכבשים של הוריו. בשעות הפנאי יצא לטיולים בטבע ושיחק כדורגל, עם יתר ילדי המושבה.
למד בבית ספר תיכון בטבריה.

שירותו הביטחוני

בשנת 1965 התגייס לסיירת מטכ"ל. בשנת 1969 השתחרר מצה"ל, ונשלח על ידי "המוסד" לאימון יחידות קומנדו כורדיות "פשמרגה". לאחר כשנה שב לשירות בסיירת מטכ"ל. קיבל דרגת סרן מרפאל איתן מבלי שעבר קורס קצינים. בין השאר השתתף בתפעול "האמצעים המיוחדים" בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים. עם שותפיו לפעילות מבצעית נמנו אבי דיכטר ודב צדקה. מפעם לפעם הושאל מצה"ל לשב"כ.
על פעילותו בארצות ערב אמר: "אני מכיר רחובות, פינות, כבישים ואנשים בכל מיני בירות ערביות אולי יותר טוב משאני מכיר בכלל את החנויות ברחוב דיזנגוף בתל אביב".
בשנים 1972–1975 שירת כדיפלומט בשגרירות ישראל בלונדון. בשנת 1973 נשלח כדיפלומט לאוסלו בתקופת פרשת לילהאמר. נמנה עם המשלחת הראשונה לשיחות השלום במצרים בשנת 1977.
בתצהיר שנתן הרמטכ"ל, רפאל איתן, על יוסי ג'ינו, כתב: "אני מכיר את יוסי ג'ינו מתקופת השירות הצבאי, בתוקף תפקידי כרמטכ"ל שלחתי אותו לפעילות מבצעית שאינני יכול עדיין לפרטה, אבל כל שאוכל לומר הוא שאותה הפעילות הייתה מעבר לכל דמיון ושיוסי עמד במשימות הללו הכבירות בתוקף אישיותו המיוחדת ויכולותיו המבצעיות, נכונותו להקרבה אישית והידע המקצועי והצבאי שלו, שאין שני לו בכל צה"ל ובכל מערכת הביטחון." לאחר פטירתו של ג'ינו תיאר אותו אהוד ברק: "ממניחי היסודות ליכולת המבצעית של סיירת מטכ"ל".

לאחר שירותו הצבאי

לאחר שחרורו מצה"ל ב-1992 הקים מסעדה בשטחי הגן הלאומי בכפר נחום, לחוֹף הכנרת, שנאלץ להרוס ב-2014, לאחר מאבק משפטי ארוך. מתחילת המאה ה-21 עסק בשימור ושחזור של חוות חפציבה, יחד עם אנשי צד"ל, במשך 14 שנה.
נפטר בגיל 69 ב-
21 בדצמבר 2016 (כ"א בכסלו ה'תשע"ז) ממחלת הסרטן. הותיר אחריו אישה, אסתר ג'ינו, ושלוש בנות.
ג'ינו השאיר לאחר מותו חוב של כ-1.5 מיליון ש"ח, בני משפחתו יצאו בגיוס כספים המוני ובדצמבר 2017 - כשנה לאחר פטירתו - הצליחו לגייס את הסכום במלואו.
דיבשה אמירה

ד"ר דִיבשה אמירה (1899 - 9 באפריל 1966) הייתה מתמטיקאית ישראלית, מראשוני המורים למתמטיקה בארץ ישראל.

ביוגרפיה

נולדה ברוסיה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1906 עם הוריה רבקה ואהרן איתין, ממייסדי אחוזת בית ובעל בית הדפוס העברי הראשון ביפו. בשנת 1914 סיימה את לימודיה התיכוניים במחזור השני של הגימנסיה העברית "הרצליה". למדה באוניברסיטת גטינגן בגרמניה ובשנת 1924 סיימה את הדוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ בהנחיית פרופסור הרמן מינץ (Herman Müntz) מאוניברסיטת גטינגן. לאחר מכן לימדה שנים אחדות באוניברסיטת ז'נבה. 
המתמטיקאי הגרמני אדמונד לנדאו, שפעל באוניברסיטה העברית בירושלים בראשית ימיה, תיאר את אמירה "הגאומטריקנית היחידה בארץ ישראל", ובהמלצתו לימדה קורסים אחדים בגאומטריה באוניברסיטה העברית. 
את ספרה "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגיאומטריה" כתבה בצרפתית בשנת 1933, בעת ששהתה באוניברסיטת ז'נבה, אך מלחמת העולם השנייה מנעה את הוצאתו לאור בפריז, ובסופו של דבר הספר יצא לאור בעברית בשנת 1962.
לימדה בסמינר למורים על שם לוינסקי ובתיכון בית הכרם בירושלים מיום היווסדו. אחד מתלמידיה, המתמטיקאי ארנסט שטראוס (Ernst G. Straus) כתב הקדמה לספרה של אמירה, "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגיאומטריה", ובה ציין: "היה זה מזלי הטוב להיות אחד מאלפי התלמידים שטעמו את טעמם הראשון במתמטיקה רצינית מפי ד"ר אמירה בבית הספר התיכון. למרות כל ההרצאות ששמעתי מאז מפי מתמטיקאים מעולים, לא פגשתי אדם העולה עליה הן כמורה והן כנותן השראה לתלמידיו". 
הייתה נשואה למתמטיקאי פרופ' בנימין אמירה שלמד עמה בגימנסיה הרצליה.
דבורה ווטלינג

ביוגרפיה

ווטלינג נולדה ב-2 בינואר 1948 בלאוטון, אסקס, לשחקן ג'ק ווטלינג  ולפטרישיה היקס. החל מ-1958 הופיעה בסדרת הטלוויזיה The Invisible Man , ושיחקה בסך הכל ב-11 פרקים. ב-1960 הופיעה בשישה פרקים בסדרה "A Life of Bliss" לצד ג'ורג' קול. 
בשנת 1967 החלה להופיע בסדרה דוקטור הו, בתפקיד ויקטוריה ווטרפילד, מלווה של הדוקטור השני (בגילומו של פטריק טרוטון), וב-1968 עזבה את הסדרה. ב-1973 כיכבה יחד עם קליף ריצ'רד בסרט "Take me high". 
ווטלינג נפטרה ב-21 ביולי 2017.
נוסחת הרון

בגאומטריה, נוסחת הֵרון משמשת לחישוב שטח של משולש על-פי אורכי שלוש צלעותיו. 
הנוסחה קובעת שהשטח הוא , כאשר b ,a, ו-c הם אורכי הצלעות, ו- היא מחצית ההיקף.
אי-שוויון המשולש מבטיח שכל הביטויים תחת סימן השורש חיוביים.

היסטוריה

גילוי הנוסחה מיוחס להרון מאלכסנדריה במאה הראשונה, והוכחה לנוסחה מופיעה בספרו "מטריקה" (Metrica). אף על פי כן, כיום מאמינים כי ארכימדס כבר הכיר את הנוסחה ואף ייתכן כי הנוסחה הייתה ידועה זמן רב קודם לכן.
המתמטיקאי הסיני צ'ין ג'יו-האו גילה אותה מחדש במאה ה-13.
אלינור הודג'מן פורטר

חייה

אלינור הודג'מן נולדה בליטלטון במדינת ניו המפשייר וחונכה להיות זמרת ואף הופיעה בקונצרטים ובמקהלות הכנסיות. היא למדה בקונסרבטוריון, אך מאוחר יותר עברה להיות סופרת, בעקבות סדרה של סיפוריה שפורסמה במגזינים פופולריים ובעיתונים. ההסבה המקצועית התבטאה בעיקר כשהוציאה את ספרה הראשון, "Cross Currents" ("זרמים מצטלבים").
בשנת 1892 נישאה לג'ון ליימן פורטר (ממנו קיבלה את שם משפחתה השני), ועברה למסצ'וסטס. 
הצלחה גדולה נוספת הגיעה בשנת 1911 כשהוציאה את "Miss Billy" (גברת בילי). אך ההצלחה האמיתית הייתה שנתיים לאחר מכן, בשנת 1913, כשהוציאה את הספר "פוליאנה". הספר קיבל תפוצה רחבה וכבר בשנתו הראשונה הודפסו ממנו מיליון עותקים. 
לאחר שנתיים כתבה פורטר ספר המשך שנקרא "פוליאנה וג'ימי" או "פוליאנה מתבגרת", שבו מטיילת הגיבורה באירופה וסוללת את דרכה החדשה.
בשנת 1916 הומחז סיפורה של פוליאנה בברודוויי, ולאחר מכן בסרט בשנת 1920.
בשנת 1960 (לאחר מותה של פורטר) נערך סרט על פי הספר בכיכובה של היילי מילס באולפני דיסני, והסרט פופולרי עד היום.
מלבד ספרי הילדים והנוער, כתבה גם ספרי מבוגרים רבים, ובניהם "סיפורו של מרקו", "רק דוד", "מרי מתחתנת", "שחר", "כסף, אהבה וקייט" ועוד.
פורטר נפטרה בקיימברידג', מסצ'וסטס ב-1920.
לאחר מותה הופיעו ספרים נוספים על דמותה של פוליאנה ואף ספרי המשך, אותם כתבו מחברים אחרים.
כריסטין טרמרקו

ביוגרפיה

טרמרקו נולדה בליברפול, והתחנכה בקולג' לבנות הולי לודג'. היא משכה תשומת לב כשהופיעה בהצגת בית ספר, והוזמנה ללמוד בבית ספר למחול ולדרמה. אחר כך מלהק אוסטרלי הציע לה תפקיד במיני-סדרה "The Leaving of Liverpool", דרמה המתרחשת בשנות החמישים של המאה העשרים ועוסקת בהגירה כפויה של ילדים לאוסטרליה. בגיל 16, כשהסדרה שודרה, היא החליטה לקדם את קריירת המשחק, ולדבריה "לא יצא לה" ללכת לבית ספר למשחק.
אחרי שהופיעה ב-"The Leaving of Liverpool", כיכבה טרמרקו בשתי עונות של הסדרה "ספרינגהיל" ב-1996 ו-1997 בתפקיד טריש פרימן. ב-2001 שיחקה במחזה "Presence" מאת דייוויד הארוור בתיאטרון רויאל קורט.
תפקידה הידוע ביותר של טרמרקו הוא בדרמת בית הספר "דרך ווטרלו" בדמות המזכירה ואחר כך הסייעת דווינה שאקלטון, תפקיד אותו גילמה מ-2007 עד 2009. בפרק האחרון דווינה נראית נוסעת ברכבת ליעד לא ידוע אחרי שרבה עם החבר שלה טום קלארקסון (בגילומו של ג'ייסון דאן).
טרמרקו שיחקה בתפקיד אלי מורגן במיני-סדרה "Moving On" של ערוץ BBC One ששודר במאי 2009.
ב-2010 כיכבה טרמרקו בתפקיד אורח בסדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון" בדמות לינדה אנדרוז. בעקבות תגובות חיוביות הדמות הוצגה כדמות ראשית בשנת 2011. טרמרקו עזבה את הסדרה ב-2013.
ב-2017 הופיעה טרמרקו בסדרה "Little Boy Blue" בתפקיד מארי תומפסון, אמו של חבר בכנופיה שהיה מעורב בהסתרת מקרה רצח ריס ג'ונס מ-2007.
מונקו (כדורגל)

היסטוריה


הקבוצה הוקמה בשנת 1924 ביוזמה אישית של לואי השני, נסיך מונקו, ונהנית מאז ועד היום מתמיכת בית המלוכה השולט בנסיכות הזעירה.
בשנות התשעים הצליחה מונקו בסיוע של רכש נבון ואימון של מאמנים כמו ארסן ונגר להגיע להישגים משמעותיים. בעונת 1996-1997 הוביל את המועדון סגל משופע כשרון בכיכובו של השחקן הצעיר תיירי הנרי לאליפות הליגה הצרפתית. אותו סגל העפיל בשנה לאחר מכן עד לחצי גמר ליגת האלופות, אך הקבוצה הודחה ובאותה עונה גם איבדה את תואר האליפות לקבוצת לאנס. 
למרות שאיבדה את כוכבה הגדול הנרי הצליחה הקבוצה להיבנות מחדש בעונת 1999-2000 סביב השוער הצרפתי פביאן בארטז והחלוצים דוד טרזגה ומרקו סימונה האיטלקי. הקבוצה החזירה לעצמה את תואר האליפות באותה עונה כשהיא מקדימה את פריז סן ז'רמן ואת אולימפיק ליון. 
לאחר עונת אליפות זו הלכה הקבוצה והתדרדרה אל מרכז הטבלה בשתי העונות הבאות ואף אל קרבות התחתית. הקבוצה הצליחה לחזור למאבקי האליפות בעונת 2002-2003. מינויו למאמן של קפטן נבחרת צרפת האגדי דידייה דשאן נתן את אותותיו במועדון. דשאן הכריזמטי בנה סביבו קבוצה צעירה ורעבה של שחקנים בעלי אופי התקפי מובהק. פטריס אברה, לודוביק ז'ולי והחלוץ הקרואטי דדו פרשו מחוזקים בכוכב הספרדי פרננדו מוריינטס שהגיע מריאל מדריד הובילו את מונקו לעונה טובה מאוד בליגת האלופות בשנת 2004 אשר התחילה בניצחון 8-3 על דפורטיבו לה קורוניה בשלב הבתים והמשיכה להדחה של אלופת ספרד ריאל מדריד ברבע הגמר. מונקו הצליחה להעפיל לגמר ליגת האלופות לאחר ניצחון על צ'לסי האנגלית אך בגמר הפסידה לקבוצה הפורטוגזית פורטו. 
לאחר עונה זו חלה הידרדרות הדרגתית במעמד הקבוצה. הנהלת הקבוצה אמנם הצליחה לרכוש שחקנים נוצצים כמו חאבייר סאביולה הארגנטינאי, צ'בנטון מאורוגוואי והכוכב האיטלקי כריסטיאן ויירי. אך הקבוצה כשלה בליגה פעם אחר פעם ובנוסף לא החזירה את ההשקעה הכספית הנדיבה בה. בסיום עונת 2010-11 נשרה הקבוצה לליגה השנייה בצרפת אחרי 34 שנים רצופות בליגה הצרפתית הראשונה וזאת אחרי הפסד לליון במחזור הסיום.
עונת 2011-12 הייתה עונה לא קלה עבור מונקו. לראשונה מזה 35 שנים נאלצה הקבוצה להסתגל לחיים בליגה השנייה ופתיחת העונה הייתה גרועה מאד והקבוצה דורגה במשך מחזורים רבים במקום האחרון ונראה היה שהקבוצה תרשום ירידת ליגה נוספת אל הליגה השלישית. באמצע העונה נרכשה הקבוצה על ידי בעלים חדש שביצע מסע רכש שעזר לקבוצה להישאר בסופו של דבר בליגה השנייה.
בסוף עונת 2012-2013 עלתה הקבוצה לליגה הראשונה בצרפת וביצעה מספר החתמות גדולות כשהחתימה את קלאודיו ראניירי כמאמן ואת רדאמל פלקאו תמורת 60 מיליון יורו מאתלטיקו מדריד ואת ריקארדו קרבאליו מריאל מדריד. בקבוצה החתימו גם את אריק אבידל שעזב את ברצלונה, והפך לקפטן של הקבוצה.
בעונת 2016-17 זכתה מונקו באליפות ראשונה מזה 17 שנים. באותה עונה הגיעה מונקו לחצי גמר ליגת האלופות שם נעצרה בידי יובנטוס.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל אמבפה לפריז סן-ז'רמן עד לסוף העונה עם התחייבות לרכישתו תמורת 180 מיליון אירו בתום העונה, זוהי העסקה הגדולה ביותר בתולדות המועדון.
אלוויס פיירבירד

אלוויס פיירבירד

דגמי "אלוויס פיירבירד" יוצרו במספר תצורות נוספות של 2 ו-4 דלתות.
סך הכול יוצרו 449 יחידות.