אדי מרפי

ילדותו

אדי מרפי נולד בברוקלין שבניו יורק כבן השני לליליאן, שעבדה כמוקדנית ולצ'ארלס אדוארד מרפי, שוטר שהיה גם קומיקאי ושחקן חובב.
בהיותו בן 3 התגרשו הוריו, ואדי ואחיו הגדול צ'רלי (לימים, סטנדאפיסט בפני עצמו ותסריטאי ראשי בתוכנית של דייב שאפל) נותרו עם אמם.
חמש שנים לאחר מכן, כשהיה אדי כבן שמונה, אביו נפטר.
באותה תקופה, אמם חלתה בשחפת והושמה בשל כך בבידוד ממושך, והאחים צ'רלי ואדי הועברו למשפחה אומנת וחיו בה למשך שנה.
בראיונות רבים, טען כי הזמן שהעביר בקרב המשפחה האומנת הוא שגרם לו לפתח את חוש ההומור שלו.
אמו נישאה מחדש למי שהפך לאביו החורג ורנון לינץ', שעבד כמנהל עבודה במפעל גלידה, והיווה דמות גברית משמעותית בחייו של אדי.
את רוב ילדותו העביר עם אמו ליליאן, עם אביו החורג ורנון לינץ' ועם אחיו הבכור צ'רלי ואחיו החורג ורנון ג'וניור.
תחילה חיו בשכונת בושוויק בצפון ברוקלין ולאחר מכן עברו להתגורר ברוזוולט, לונג איילנד.
בסביבות גיל 15, החל מרפי לכתוב ולבצע קטעי סטנד-אפ, סגנונו הקומי הושפע במידה רבה על ידי שני קומיקאים שהיוו לו מודלים לחיקוי, ריצ'רד פריור וביל קוסבי.

תחילת הקריירה

מרפי החל להופיע במועדוני סטנד-אפ כבר מגיל 15, סגנונו הקומי המוקדם אופיין בריבוי של קללות ובקטעי לגלוג על קבוצות מגוונות מקרב החברה האמריקאית (כולל לבנים פרוטסטנטים, אפרו-אמריקאים, איטלקים-אמריקאים, אנשים בעלי עודף משקל והומואים), וניכר דמיון רב לתכניו של הקומיקאי ריצ'רד פריור.
ב-1980, בהיותו רק בן 19, הצטרף לצוות של סאטרדיי נייט לייב. המערכון הראשון שלו בתוכנית נקרא "החיפוש אחר הרפובליקני הכושי" והסטנדאפיסט הצעיר התקבל באהבה רבה על ידי הקהל. עם זאת, עונה זו של סאטרדיי נייט לייב נחשבה לכישלון בעיני מנהלי רשת NBC ובסופה הוחלף צוות השחקנים כולו, פרט לחביבי הקהל, מרפי וג'ו פיסקפו. הוא המשיך להופיע בתוכנית עד לשנת 1984.

שיא ההצלחה

ב-1982 הופיע מרפי לראשונה על מסך הקולנוע. יחד עם ניק נולטה כיכבו השניים בקומדיית האקשן המשטרתית "48 שעות". הסרט הפך להיות להיט בין לילה ואף הפך למודל לסרטים רבים שבאו אחריו, כגון נשק קטלני ושעת שיא. סרט זה היווה את יריית הפתיחה בעשור המוצלח ביותר בקריירה של מרפי, שהמשיך וכיכב בשרשרת של שוברי קופות: "משנה מקום משנה מזל" עם חברו מ"סאטרדיי נייט לייב", דן אקרויד, "מגלה את אמריקה", "ילד הזהב" ושובר הקופות הגדול ביותר שלו, "השוטר מבוורלי הילס". סרט זה נמנה ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר של כל הזמנים וזכה לשני סרטי המשך.
מרפי לא זנח את כור מחצבתו ובמהלך שנות ה-80 הוציא ארבע קלטות וידאו של הופעות סטנד-אפ: Eddie Murphy, "הקומיקאי", "הוזה" ו"בגסות". ב"גסות", אף הופץ באופן מסחרי בקולנוע וזכה, כמו כל סרטיו באותה תקופה, להצלחה ענקית. בנוסף, "הקומיקאי" זכה ב"גראמי" על אלבום קומדיה הטוב ביותר ל-1983.
הצלחתו של מרפי לא הייתה מוגבלת למסך בלבד. באותן שנים, הקליט שני סינגלים - "Party All The Time" (הופק על ידי כוכב הפאנק, ריק ג'יימס) ו-"Put Your Mouth on ME". שניהם הצליחו מבחינה מסחרית אך הראשון נבחר על ידי ערוץ הטלוויזיה VH1 בשנת 2004 לשאת בכבוד המפוקפק של המקום השביעי כ"שיר הגרוע בהיסטוריה".
בשנות השמונים נדמה היה כי מרפי הוא מלך מידאס של הוליווד, כל סרט שבו כיכב הפך ללהיט. גם כישלון הסרט "הגנה עצמית" בכיכובו של דדלי מור ומרפי לצידו, נתלה על כתפי הכוכב הראשי. מרפי צורף לסרט לאחר שהגרסה הראשונה (בלעדיו) לא התקבלה יפה בהקרנות הראשונות מול קהלי ניסוי.

הדשדוש בקריירה

בשנות ה-90 הגיע גל תרבות התקינות הפוליטית. אחת מתוצאות הלוואי שלה הייתה השפעה מכרעת על ההומור בארצות הברית וקרנם של קומיקאים "רכים", הנמנעים מלצחוק על קבוצות מיעוט ואינם מתעסקים בנושאים חברתיים, כגון ג'רי סיינפלד, טים אלן ופול רייזר, עלה. במקביל, מרפי, אשר תמיד היה בעל הומור גס, בוטה ונטול כל תקינות פוליטית, החל לסבול מהדרדרות בקריירה. השנים 1989–1995 נחשבות השנים החלשות בקריירה שלו. למרות שבשנים אלו שיחק בשני סרטים רווחיים, "בומרנג" ו"עוד 48 שעות", סבל מרפי משורה של כישלונות מהדהדים: "לילות הארלם" (אותו גם כתב וביים לראשונה), "ג'נטלמן מושלם", "השוטר מבוורלי הילס 3" (היחיד בסדרה שנכשל) ו"ערפד בברוקלין".
קירטועי הקריירה של מרפי אף היו למושא צחוק ולעג בתוכניתו לשעבר, "סאטרדיי נייט לייב". יתרה מכך, ריצ'רד פריור, אשר כיכב לצדו ב"לילות הארלם" צוטט אומר כי הוא לא מרגיש שום דבר כלפי יצירתו של מרפי. הדבר פגע מאוד במרפי מכיוון שראה בפריור מודל לחיקוי. בסופו של דבר, המחצית הראשונה של שנות ה-90 לא האירה פנים למרפי והוא נאלץ "להמציא את עצמו מחדש".

הקאמבק וההתייצבות

הקאמבק של מרפי החל ב-1996 עם יציאתו לאקרנים של סרטו "הפרופסור המטורף". הסרט, עיבוד מחדש לקומדיה מ-1963 בכיכוב ג'רי לואיס, זכה להצלחה רבה בשביל מרפי והחזיר אותו לשורת השחקנים הבולטים של הוליווד שהציג את מרפי החדש: עדיין מגלם דמויות רבות אך מקלל הרבה פחות, זונח את ההומור הבין-גזעי ומסתמך על הומור הפרשות גוף ונפיחות - נמוך ככל שיהיה אבל מתאים לילדים. סרט זה ורבים שבאו אחריו ("מולאן", "ד"ר דוליטל" והמשכו, "אבא בא לגן" ו"שרק" והמשכיו) מיצבו את מרפי ככוכב סרטים המיועדים לכל המשפחה. בשנת 2003 כיכב בתפקיד ראשי בסרט הפנטזיה "הטירה המכושפת" בבימויו של רוב מינקוף.
בתחילה לא הצליח מרפי לשחזר את מגע הזהב של שנות ה-80, וסרטיו המיועדים למבוגרים ("הקדוש מכולם", "שואוטיים", "פלוטו נאש", "מטרו", "אני מרגל" ו"נורביט") נכשלו ברובם. נקודת אור אחת הייתה הסרט "מאסר עולם", שבו כיכב לצד מרטין לורנס. הסרט התקבל יפה הן מצד הקהל והן - לראשונה בחייו - מצד הביקורת.
בינואר 2007 זכה מרפי, לראשונה בקריירה הארוכה שלו, להכרה ממסדית בדמות גלובוס הזהב לשחקן משנה על תפקידו כזמר הנשמה, ג'יימס "רעם" ארלי בסרט נערות החלומות (Dreamgirls) לצידם של ג'יימי פוקס וביונסה.
בשנת 2012 שיחק בדרמה הקומית "רק אלף מילים" לצד קרי וושינגטון.

חייו האישיים

ב-18 במרץ 1993 התחתן מרפי עם ניקול מיצ'ל שאיתה חי 13 שנה עד גירושיהם ב-17 באפריל 2006. לגירושים קדמה פרידה כשנה קודם לכן ומאבק משפטי שנמשך באותו פרק זמן. למרפי ומיצ'ל חמישה ילדים. לאחר הגירושין יצא מרפי עם מלאני בראון. בראון ילדה בת ב-3 באפריל 2006. מרפי היה ספקן בקשר לאבהותו ולאחר בדיקת DNA נקבע כי מרפי הוא אכן האב. למרפי צאצא נוסף מיחסים קודמים לנישואיו הראשונים. 
ב-1 בינואר 2008 התחתן מרפי עם המפיקה טרייסי אדמונדס, בטקס אזרחי שאינו רשמי. הזוג מעולם לא התחתן רשמית מבחינת החוק, ובשנת 2012 החל מרפי לצאת עם הדוגמנית פייג' בוצ'ר. ב-2016 נולדה להם בת, וב-2018 בן, הילד ה-10 של אדי מרפי. הזוג התארס רשמית בספטמבר 2018.