google/wiki40b huggingface dataset:
נחום ביתן

נחום ביתן הוא איש עסקים, הבעלים של רשתות המזון "יינות ביתן", "כמעט חינם" ו"מגה".

קורות חייו

ביתן נולד וגדל באשקלון.
בנערותו עבד במאפייה שהייתה שייכת לאביו באשקלון, ועם שחרורו מצה"ל הקים בשיתוף עם גיסו מסעדת המבורגרים בעיר, אך לאחר מספר שנים עזב את תחום המזון המהיר ועבר לתחום הקמעונאות.
בשנת 1993 החל את דרכו כסיטונאי, לאחר שפתח יחד עם אשתו נורית את "יינות ביתן", תחילה כחנות לממכר סיטונאי של יין. תוך זמן קצר נהפכה חנות היין לחנות משקאות כללית, ובשנת 1996 נפתח הסניף הראשון של הרשת הקמעונית "יינות ביתן" באשקלון. בעשור שלאחר מכן פתחו בני הזוג שלושה סניפים נוספים של הרשת.
בשנת 2006 רכש ביתן ארבעה סניפים של רשת הסופרמרקטים "היפר רמה" תמורת 250 מיליון שקלים.
בשנת 2007 רכש את הרשת הפרטית "יד יצחק", אשר כללה באותה זמן שלושה סניפים, תמורת 121 מיליון שקלים. ב-2008 רכש סניף של רשת המרכולים "משב מרקט" באילת.
בשנת 2012 רכש ביתן את רשת הסופרמרקטים "כמעט חינם", אשר כללה 36 סניפים ברחבי הארץ, תמורת 350 מיליון שקלים.
ביוני 2016 אושרה מכירת רשת הסופמרקטים "מגה" ליינות ביתן תמורת 455 מיליון שקלים. כתנאי לאישור המכירה על ידי הרשות להגבלים עסקיים, התחייב ביתן למכור את אחזקותיו בחברת "ביכורי ביתן", אשר פועלת באופן בלעדי ברכישה ואספקה של פירות וירקות לחנויות "יינות ביתן". כמו כן נדרש ביתן למכור שמונה סניפים של רשת "מגה", באזורים בהם קיימת חפיפה עם סניפים של "יינות ביתן".
אחזקותיו של ביתן כוללות בנוסף את חברת "בסט מייסטר בשר", העוסקת בעיבוד ושיווק בשר, דגים וירקות קפואים, בין היתר גם ל"יינות ביתן". בנוסף מחזיק ביתן את חברת "מועב שירותי מזון", המספקת שירותי קייטרינג.
ביתן הוא בעלים של מספר מרכזים מסחריים בכפר סבא, באשקלון ובאשדוד. היה שותף בפרויקט מגורים באשקלון שנמכר, וכיום בבעלותו פרויקט מגורים בחולון.
ביתן נשוי לנורית, ששותפה לבעלות על רשת "יינות ביתן", ואב לשני ילדים. בנו יוסי משמש כמשנה למנכ"ל "יינות ביתן".
פרנק דבנהאם

חייו

דבנהאם נולד בבוסוול, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, בנם השלישי של הכומר ג'ון וילמוט דבנהאם ואדית. הוא למד בבית הספר שניהל אביו לפני שנרשם לקינג'ס סקול בפאראמאטה, שם היה מצטיין השנה הן בלימודים והן בספורט. הוא סיים את אוניברסיטת סידני בתואר ראשון באנגלית ובפילוסופיה, אחר הצטרף לסגל בית הספר ארמידייל האנגליקני בניו סאות' ולס.
בשנת 1908 חזר לאוניברסיטה, ללמוד גאולוגיה אצל סר אדג'וורת' דייוויד. בשנת 1910 היה אחד מקבוצה של שלושה גאולוגים במשלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט לאנטארקטיקה (1913-1910). מינואר עד מרץ 1911 יצאו דבנהאם ועוד שלושה מחברי המשלחת, 
גריפית' טיילור, צ'ארלס רייט, (פיזיקאי), ואדגר אוונס, לחקור ולמפות את ההרים המערביים של אדמת ויקטוריה (המסע המערבי), וביצעו מחקרים מדעיים ותצפיות גאולוגיות. הוא לא השתתף במסע הכושל אל הקוטב הדרומי מפאת פגיעת ברך שקרתה בשעת משחק כדורגל בשלג, ותחת זאת לקח חלק במסע המערבי השני יחד עם ריפית' טיילור, טריגווה גראן וויליאם פורד. בשובו מן המשלחת ב-1913 נכנס לאוניברסיטת קיימברידג' להעלות על הכתב את רשימותיו מן השטח.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, שירת דבנהאם כלייטנאנט בבטליון ה-7, חיל הרגלים של אוקספורדשייר ובקינגנהאמשייר. במהלך שירותו בצרפת ובסלוניקי, נפצע דבנהאם קשה באוגוסט 1916. הוא נשא לאישה את דורותי לוסי למפרייר בינואר 1917 והועלה לדרגת אביר בשנת 1919. באותה שנה פנה לקיימברידג', שם התמנה לפרופסור עמית בקולג' גונוויל וקאיוס וכמרצה בקרטוגרפיה. ב-1920 ייסדו דבנהאם וריימונד פריסטלי, בכספים שהתקבלו מתרומות הציבור בתגובה לטרגדיה של משלחת טרה נובה, את מכון סקוט לחקר הקוטב באוניברסיטת קיימברידג', כמאגר למידע קוטבי וכמרכז להפצת ידע, תמיכה וניסיון למשלחות עתידיות. דבנהאם הגה את הרעיון של מרכז למידה כזה בשנת 1912, בעת שהותו באנטארקטיקה. הוא כיהן כמנהל המכון ללא תמורה משנת 1920 עד 1946. כמנהל המכון, פיתח דבנהאם, יחד עם פריסטלי ואחד ממדעני "אנדיורנס", ספינת המשלחת של שקלטון, ג'יימס וורדי, את קיימברידג' למרכז חקר הקטבים בבריטניה.
ב-1931 התמנה פריסטלי לפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת מלחמת העולם השנייה אימן צוערים לשירות, הרצה לפני נווטים של חיל האוויר המלכותי ויצר טכניקות של דגמי תבליט להדרכת חיילי קומנדו. דבנהאם היה מחבר הספר "אסטרוגרפיקה: צעדים ראשונים בניווט לפי הכוכבים", ששתי המהדורות שלו ב-1942 היו חשובות בתכנון מפציץ התקיפה של חיל האוויר המלכותי נגד הרייך השלישי. פרנק דבנהאם היה סגן נשיא של החברה הגאוגרפית המלכותית (1953-1951) וקיבל ממנה את מדליית ויקטוריה בשנת 1948.
טרוי דונהיו

חייו

דונהיו נולד בניו יורק כמרל ג'ונסון הבן ולמד עיתונאות באוניברסיטת קולומביה לפני שהחליט להגיע להוליווד ולהיות שחקן, שם נפגש עם סוכנו של רוק האדסון, שהציע לו לשנות את שמו לטרוי דונהיו.
לאחר שהופיע בתפקידים קטנים במספר סרטים, קיבל את תפקיד חייו בסרט "נווה קיץ" (A Summer Place), לצדה של סנדרה די. הסרט זכה להצלחה עצומה ודונהיו הפך לאליל הנוער האמריקאי. הוא היה גבוה, יפה תואר, בלונדיני עם עיניים כחולות, מושא הערצתם של בני גיל הטיפש-עשרה.
הוא הוחתם על ידי חברת האחים וורנר והופיע בסרטים: "פאריש" (1961), "הרפתקה ברומא" (1962) והמערבון A Distant Trumpet ‏ (1964), שם שיחק עם סוזן פלאשט, שהייתה אשתו למשך מספר חודשים. בשיא הצלחתו הופיע בסדרת הטלוויזיה Surfside Six ברשת ABC.
כאשר הסוגה הקולנועית של סרטי הנעורים דעכה, החלה גם הקריירה שלו לשקוע. ב-1965 הוא פוטר מ"האחים וורנר" והחל לשקוע בהתמכרות לסמים קשים ולאלכוהול. תקופה מסוימת היה חסר בית והתגורר בסנטרל פארק בניו יורק.
לאחר תהליך גמילה, הופיע בתפקידים קטנים במספר סרטים. ב-1974 שיבץ אותו פרנסיס פורד קופולה בתפקיד קטן בסרט "הסנדק 2", שם גילם דמות בשם מרל ג'ונסון, שמו המקורי. ב- 1990 שיחק בסרט נער שוליים בתפקיד אביו של גיבור הסרט. 
נפטר מהתקף לב בגיל 65, ב-2001.
יחסי הונגריה–הממלכה המאוחדת

היסטוריה

היחסים בין האימפריה האוסטרית, שכללה אף את ממלכת הונגריה, לבין ממלכת אנגליה כוננו בימי הביניים, אולם היחסים הרשמיים ביניהם החלו בשנת 1799. במהלך המרד ההונגרי של 1848 ביקש פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה סיוע צבאי מהרוסים. ההונגרים האמינו שהאימפריה הבריטית לא תתיר נוכחות רוסית בהונגריה. ואכן שר החוץ הרוסי פנה לממשלת בריטניה בשאלה לתגובתה. למרבה ההפתעה, הבריטים עודדו את הרוסים לסייע לאוסטרים, אולם התנו זאת בכך שמיד לאחר דיכוי המרד, יתפנו הרוסים מהונגריה. הסיבה לכך הייתה שבריטניה ביקשה לצמצם את ההשפעה הרוסית בבלקן, ותנאי הכרחי לכך היה אימפריה אוסטרית חזקה.
שני העמים היו אויבים במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה היו המדינות בשני צדדים מנוגדים של המלחמה הקרה; בריטניה הייתה חלק ממדינות המערב, בעוד הונגריה הייתה חלק מברית ורשה. במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 לא קיבלו ההונגרים תמיכה מהבריטים, בשל מעורבותם במשבר סואץ שאירע באותה העת. בשנת 1999 הצטרפה הונגריה לנאט"ו, ובשנת 2004 היא הצטרפה לאיחוד האירופי, וכיום קיימים בין המדינות יחסים חמים.

יחסים דיפלומטיים

הונגריה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-5 קונסוליות בבלפסט, קרדיף, אדינבורו, ליברפול וטורקי. מאידך, בריטניה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט בלבד.
הנרי דייוויד תורו

תולדות חייו

נולד בשם דייוויד הנרי תורו ב-12 ביולי 1817 בקונקורד, מסצ'וסטס לג'ון ת'ורו, יצרן עפרונות, ולסינתיה לבית דונבר. סבו מצד אביו נולד באי ג'רזי. סבו מצד אמו, אסא דונבר, הוביל באוניברסיטת הרווארד ב-1766 את מרד הסטודנטים הראשון בשלוש עשרה המושבות. הוא נקרא על שם דוד אביו דייוויד תורו שנפטר זמן קצר לפני לידתו, ולא הפך להנרי דייוויד עד לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה. היו לו אח ואחות גדולים ממנו, הלן וג'ון הבן, ואחות צעירה בשם סופיה. 
בשנת 1837 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד. עם סיום לימודיו שב לקונקורד, וב-1838 פתח יחד עם אחיו ג'ון הבן בית ספר לדקדוק בשם "אקדמיית קונקורד". בית הספר נסגר כאשר ג'ון חלה אנושות בטטנוס ב-1842 לאחר שחתך את עצמו במהלך גילוח. ג'ון מת בזרועות אחיו הנרי זמן קצר לאחר מכן.
בקונקורד פגש דרך חבר משותף את ראלף וולדו אמרסון, מי שהפך להיות לידידו ומורו, והכיר אותו למעגל של סופרים והוגים מקומיים כגון מרגרט פולר, נתניאל הות'ורן ואחרים.
אמרסון דחף את תורו לתרום מאמרים ושירים פרי עטו לכתב עת רבעוני בשם "החוגה" ("The Dial") בעריכתה של פולר. תורו היה פילוסוף של הטבע והיחס בינו לבין המצב האנושי. בשנים הראשונות היה חבר בזרם הטרנסצנדנטליזם, פילוסופיה אידיאליסטית, אקלקטית ורופפת בה דגלו אמרסון, פולר ואחרים. הם האמינו כי המצב הרוחני האידיאלי חוצה, או מגיע מעבר, לעולם הפיזי והאמפירי, וכי האדם משיג את התובנה הרוחנית הזו באמצעות אינטואיציה אישית ולא דוקטרינה דתית. 
ב-18 באפריל 1841 עבר תורו להתגורר בביתו של אמרסון, ובין השנים 1841 ל-1844 שימש כמורה של ילדיו, כעוזר עריכה, וכגנן ואיש תיקונים.
לאחר מכן עבר לעבוד במפעל העפרונות של משפחתו, עבודה בה החזיק למשך מרבית שנות חייו.
סירוב המס של תורו החל ב-1842 בשיתוף עם מספר קטן של ידידיו, כתגובה על העבדות של השחורים במדינות הדרום. מלבד סירוב המס, היה תורו משתתף מרכזי ב"מסילת הרכבת המחתרתית", בה הוברחו, בניגוד לחוק שאסר על הסתרת עבדים נמלטים, אלפי עבדים שחורים לקנדה ממדינות הדרום של ארצות הברית. מסילת הרכבת המחתרתית נחשבת על ידי רבים לפעולת ההתנגדות האמריקנית הגדולה ביותר במהלך המאה ה-19. ב-1846, עם פרוץ מלחמת ארצות הברית מקסיקו ובעקבות תוכניות הממשלה האמריקנית לאפשר עבדות בשטח הכיבוש, החריף תורו את סרבנות המס שלו, ושילם על כך בליל כליאה אחד, עד שאחד מחבריו שילם עבורו את המס. תורו תיאר נושא זה במסתו "אי-ציות אזרחי", שהשפיעה גם על טולסטוי ועל מהטמה גאנדי.
תורו אימץ לעצמו אורח חיים פשוט על מנת להעמיק את דפוסי חשיבתו. כחלק מניסיון זה, התגורר בגפו במשך כשנתיים (החל מ-4 ביולי 1845) בבית שנבנה על ידו באדמה בבעלותו של אמרסון באגם וולדן שבמסצ'וסטס, בלא תלות בבני אדם כלשהם לצורכי קיומו. תקופה זו מתוארת בספרו "וולדן", שיצא לאור בשנת 1854. 
ב-6 בספטמבר 1847 עזב תורו את אגם וולדן ושב להתגורר בקונקורד עם משפחת אמרסון.
ב-1851 החל תורו להתעניין בידיעת הטבע ובסיפורי מסעות. הוא קרא בשקיקה על בוטניקה, ולעיתים קרובות כתב תצפיות בנושא זה ביומנו. נוסף על כך, הוא העריץ את ספרו של דרווין "מסע הביגל". הוא המשיך לכתוב תצפיות מפורטות על פולקלור הטבע של קונקורד. הוא תיעד הכול, החל משלבי הבשלתו של פרי במשך זמן ועד לעומקי התנודות של אגם וולדן והימים שבהם ציפורים מסוימות נדדו. 
תורו התפרנס במשך חייו ממקצועות שונים, ביניהם עבודה במפעל העפרונות המשפחתי, מדידת קרקעות והוראה. 
הנרי דייוויד תורו נפטר בעיר הולדתו, קונקורד, ב-6 במאי 1862 כתוצאה ממחלת השחפת.
יה שמע אביוניך

מבנה הסליחה ותוכנה

הסליחה בנויה באקרוסטיכון של שם מחברה, יהודה. הבתים בנויים בחריזה פנימית של שלוש השורות הראשונות בכל בית, והשורה הרביעית חרוזה עם יתר הבתים.
תוכן הסליחה הוא בקשה מהבורא שימחל על עוונות עם ישראל, יבשר להם בשורה של סליחה ושל גאולה. צרות עם ישראל מוזכרות בו בכמה ביטויים: "אֶבְיוֹנֶיךָ", "עַם מִמַּעֲמַקִּים", "רוֹב מְצוּקִים", "עֵדֶר תּוֹעֶה". 
הפנייה אל הבורא היא בשמות של רחמים, ובכינוי אב, שכידוע, רחמי האב על הבן, וכמו שנאמר בפסוק בתהלים: "כְּרַחֵם אָב עַל בָּנִים רִחַם ה' עַל יְרֵאָיו". 
מובאת גם בקשה שאם אין ישראל ראויים לסליחה, תתקבל הסליחה בעבור כבוד השם: "וְאִם לֹא תַעֲשֶׂה לְמַעֲנָם, עֲשֵׂה צוּרִי לְמַעֲנֶךָ", וזאת על פי תפילת דניאל. יש בסליחה זו בקשת גאולה - קיבוץ גלויות והמלכת מלך: "וְתֶאֱסֹף עֵדֶר תּוֹעֶה, וְתָקִים לְךָ רוֹעֶה, וּפְקֹד בְּטוּב צֹאנְךָ". החתימה של הסליחה היא בקשה שבשעת התפילה הזו יתגלה החן של הקב"ה וסליחתו: "תְּבַשְּׂרֵם הַיּוֹם סְלִיחָה, וּבִתְפִלַּת הַשַּׁחַר הִמְצִיאֵם חִנֶּךָ".
Girl (אלבום)

 סינגלים

"Happy" יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-21 בנובמבר 2013. השיר כלול בפסקול הסרט "גנוב על המיניונים". ב-24 בנובמבר 2013, הוציא ויליאמס וידאו קליפ לשיר, שנחשב לקליפ הראשון שארך 24 שעות. בקליפ השתתפו מספר ידוענים כגון מג'יק ג'ונסון, סטיב קארל, ג'ימי קימל, ג'יימי פוקס, סטיב מרטין, ז'אנל מונה, מירנדה קוסגרוב, טיילר, דה קריאייטור ועוד. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, וגם הגיע לראש המצעדים באוסטרליה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ניו זילנד ובריטניה. 
השיר "Marilyn Monroe" יצא ב-10 במרץ 2014 כסינגל השני בבריטניה. "Come Get It Bae" יצא כסינגל השלישי בעולם, והשני בארצות הברית.

דירוג במצעדים

האלבום דורג במקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ב-9 במרץ 2014. האלבום נמכר בשבוע הראשון לאחר צאתו ב-70,000 עותקים, ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בשבוע הראשון לצאתו, לשנת 2014. בארצות הברית, האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים של בילבורד, עם 113,000 עותקים שנמכרו. נכון ל-4 ביוני 2014, האלבום נמכר ב-412,000 עותקים בארצות הברית.
מריה בתניה

קריירה

מריה בתניה החלה את דרכה בהשתתפות בהצגות חובבים עם אחיה קייטנו ועוד שלושה אמנים ילידי באהיה - גל קוסטה, ז'ילברטו ז'יל וטוֹם זֶה, תחילה בסלבדור ומאוחר יותר בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו. חבורה זו היוותה אחד מגרעיני תנועת הטרופיקליה, אשר מרדה במוסכמות (ברקע הסוער של שנות ה-60 ובצל המשטר הדיקטטורי) והטיפה לחזרה לתרבות ברזילאית שורשית (קרבה לטבע וחיי שלווה ופשטות). להיטה הראשון היה "קארקרה" (Carcará - סוג של בז), שיר מחאה. בהמשך הוציאה תקליט בו שרה משיריו של נואל רוזה, אחד המלחינים החשובים בברזיל של ראשית המאה ה-20. בעקבות סיבובי הופעות מצליחים זכתה להכרה ולהערכה רבה.
בראשית שנות ה-70, בחלוף עשר שנות קריירה, חברה לתקופה קצרה לשותפיה הוותיקים מבאהיה (קייטנו, גל וז'יל, ללא טום זה) בלהקה בשם "דוֹסֶס בָרְבָרוֹס" (Doces Bárbaros - ברברים מתוקים). חיבור זה, שניחן באופי היפי מובהק, הוליד הופעה ותקליט (אשר הוקלט בעת הופעה) הנחשב בעיני רבים ליצירת מופת.
בשלהי שנות ה-70 הגיעה בתניה לשלב בשלות בקריירה, וסיגלה לעצמה סגנון מסורתי יותר. איכותה המוזיקלית וחבירתה למיטב האמנים הברזילאים המשיכו להקנות לה הצלחה רבה. בשנת 1978 הייתה לזמרת הברזילאית הראשונה שמכרה יותר ממיליון עותקים של אלבום אחד - "אליבי" (Álibi). 
בשנות ה-80, תקליטים נוספים - "מֶל" (Mel - דבש) ו"טָלִיזמַן" (Talismã - קמיע) - זכו למידה דומה של הצלחה. באותה התקופה, עבדה בתניה אף על פרויקטים נוספים, כגון תקליטה "סיקלו" (Ciclo - מחזור), אשר גם בהם הפגינה חדשנות ומקוריות, אך אלה זכו למידה פחותה יותר של הכרה.
בשנות ה-90 חגגה בתניה 25 שנות קריירה עם אלבום שבו אירחה רבים מאמני ה-MPB הנודעים. אלבום נוסף, "השירים שחיברת עבורי" (As canções que você fez pra mim. בתעתיק עברי "אָס קָנְסוֹאֶס קֶה ווֹסֶה פֶז פְרָה מִין"), נמכר אף הוא ביותר ממיליון עותקים ותורגם לשפה הספרדית.
בראשית שנות ה-2000 התנתקה בתניה מחברות התקליטים הגדולות ועברה לעבוד עם חברה עצמאית בשם "בִיסְקוֹאִיטוּ פִינוּ", ובאמצעותה החלה גם לשלוח ידה בעבודות בהיקפים מסחריים פחות. באותה התקופה עסקה גם בעבודות הפקה וכן בבימוי מוזיקלי עבור מספר זמרים (בהם אחיה קייטנו וכן הזמרת אלסיונה). בשנת 2005 הופק סרט דוקומנטרי על הקריירה של בתניה - "מוזיקה היא בושם" (Música é Perfume - "מוזיקה אֶה פֶרפוּמֶה").
בתניה זכתה במספר פרסים הן בברזיל והן מחוצה לה. בשנת 2006 זכתה בפרס טִים למוזיקה (Prêmio TIM de Música, פרס חשוב בברזיל עבור אמני MPB) בקטגוריות של הזמרת, האלבום, וה-DVD הטובים. היא זכתה שוב בפרס בשנת 2007 (הפעם יחד עם מריזה מונטה) בקטגוריות של הזמרת, האלבום, השיר והפרויקט הגרפי הטובים.
קישור

קישור לאתר ftp

השימוש בפרוטוקול ftp, נעשה בעיקר כדי להעביר קבצים בין מחשב אחד לאחר.
הגולשים ברשת נכנסים למחשב מרוחק כאורחים ומורידים את הקבצים הנחוצים.
אורח שנכנס למערכת ftp מזדהה בשם משתמש "anonymous" ובסיסמה שהיא כתובת הדואר האלקטרוני שלו.

קישור לדואר אלקטרוני

כחלק מעיצוב אתר אינטרנט, מפתחי אתרים רבים מוסיפים את כתובת הדואר האלקטרוני שלהם לאתר כדי שהגולשים יוכלו לשלוח הארות והערות. 
בסיום כתיבת הכתובת, בעת לחיצה על מקש enter, הכתובת תהפוך באופן אוטומטי לקישור, כלומר, לחיצה על השורה בדפדפן תביא אותנו לדף היעד.

קישור עמוק

קישור עמוק הוא היפר קישור המפנה לעמוד או תמונה מסוימים בתוך אתר אינטרנט אחר ללא מעבר דרך העמוד הראשי של האתר.

קישור שבור

קישור המפנה לעמוד / אתר אשר אינו זמין

היסטוריה

המושג hyperlink הוטבע ב-1965 על ידי טד נלסון בתחילתו של פרויקט זאנאדו. 
השראתו של נלסון באה ממאמר ידוע של וונאוור בוש בשם "כפי שאנו חושבים" ("As We May Think"). במאמר זה תיאר בוש מכונת מיקרופילם איתה ניתן לקשר כל שני דפי מידע זה לזה כך שנוצר מעיין שובל של מידע מקושר. במכונה זו ניתן יהיה לחזור אחורה ולדפדף קדימה בשובל שנוצר כאילו היו על מיקרופילם בודד.
ההשוואה הקרובה ביותר לזמננו תהיה, בניית רשימה של סימניות לדפי רשת בעלי נושאים דומים ואז לאפשר למשתמש לגלוש קדימה ואחורה ברשימה.
בסדרה של ספרים ומאמרים שפורסמו בין 1964 ל-1980, פיתח נלסון את הרעיון של בוש והפך אותו מרעיון של הצלבת מידע אוטומטית למאגר תוכן ממוחשב.
את הרעיון הפך לישים בעזרת מחרוזת טקסט ספציפית במקום עמודים שלמים.
הרעיון של מכונה בגודל שולחן, הפך לטכנולוגיית רשת מחשבים עולמית, ובסופו של דבר, איפשרה את קיומה של רשת מעין זאת.
באותה התקופה, פעל צוות נפרד, בניהולו של דאגלס אנגלברט, אשר יישם לראשונה את רעיון ההיפר-קישור לגלישה בתוך מסמך אחד (1966). זמן לא רב לאחר מכן, יישמו חברי הצוות את רעיון ההיפר קישור לחיבור בין פסקאות בתוך מסמכים נפרדים (1968).

חוקיות

בעוד ביצוע היפר-קישור בין דפי אינטרנט נחשב חלק בלתי נפרד ממאפייני האינטרנט, חלק מאתרי האינטרנט טענו כי קישור לאתר שלהם הוא אסור ללא קבלת רשותם. בפרט בעת ביצוע קישור עמוק מאתר אחד אל פריטים באתר אחר.
בכמה סמכויות שיפוטיות, נקבע כי השימוש בהיפר-קישור אינו רק משמש לקישור גרידא או כמראה מקום, אלא משמש ככלי להעתקת דפי אינטרנט.
בהולנד, לדוגמה, הורשע אדם בשם קרין ספאיינק בהפרת זכויות יוצרים בשל ביצוע היפר-קישור לאתר מסוים. אולם, פסיקה זו בוטלה ב-2003. בתי משפט בגרמניה ובדנמרק קיבלו תביעות נגד פרסום קישורים עמוקים.
ביפן, ביצוע היפר-קישור לאתר פרטי נחשב גס רוח, בעיקר אם מדובר באתרים של אמנים שלא נתנו את הסכמתם מראש לפרסום הקישור.
חלק מהאתרים משתמשים במונח "קישור חינם" באתר האינטרנט שלהם על מנת לציין כי אינם מסרבים לביצוע קישורים לאתרם גם מגורמים שלא הוסמכו ואושרו לכך מראש.
כשמבצעים קישור לא חוקי או מפר זכויות, החוק מבין כי מדובר ב"תחום אפור". בפועל מספרם של המקרים בהם הוגש כתב אישום על קישור לא חוקי הם מעטים.
תסכול

תסכול הוא תחושה שנוצרת עקב אי התגשמות רצון, צורך או דחף. 
התסכול יכול להיווצר כאשר האדם ניצב בפני אתגר שנתפס בעיניו כבעל רמת קושי גבוהה מדי ביחס ליכולתו.

תסכול והתנהגות

התסכול הוא חסימת התנהגות מכוונת למטרה מסוימת או הפרעה לה. ההתנהגות יכולה להיות פעולה פיזית גלויה או פעולה קוגניטיבית סמויה, ולכך מתלווה מצב רגשי לא נוח שמקורו בסיכול המטרה. מקובל להניח שהתסכול בא ליצור התנהגות הבאה לעקוף את החסימה או להתגבר עליה. הוכח שיש קשר מסוים בין תסכול לתוקפנות, שכן במקרים רבים התנהגות תוקפנית מציינת תסכול כלשהו ובאה בעקבותיו.

הבעות פנים

אנשים לא מציגים תסכול בקלות. 
ראשי הגבות מנסים לקמט את העין ולעלות באותו זמן, לסבך את הגבות ולכפות אותן בקווים כמעט ישרים.
הפה הוא קפוא אבל המתח מתרכז בגבות כמו המוח נמצא כמו המבקש פתרון- חצי חיוך הדומה לשמחה.

תנועות גוף

אנשים מתוסכלים הכתפיים שלהם יהיו מורדות. בנוסף, הם יורידו את הראש שלהם. המתוסכל נראה כמו בן אדם שאינו בטוח, מתייאש, מגורה, לחוץ, ומרוגז.

תסמיני תסכול

תסכול יכול להחשב כהתנהגות הנובעת מתגובה לבעיה ויכול לגרום לאפקטים שונים, התלויים במצבו המנטלי של הסובל מהבעיה. במקרים החיוביים, תסכול ייבנה ויתעצם עד לשלב אשר בו לפרט אין את היכולת להכיל עוד את התסכול. במצב זה, ינקוט הסובל מהתסכול פעולה ישירה על מנת להתמודד עם הבעיה המהותית. במקרים השליליים, יקלוט הסובל כי המקור לתסכול שלו הוא לא בשליטתו ובשל כך, יחמיר התסכול ויוביל לבסוף לבעיות התנהגותיות נוספות כגון תגובה אלימה.

גורמים קוגניטיביים

אנשים תמיד דורשים ומאמינים שהמציאות חייבת להיות על פי רצונם. כאשר הם לא מצליחים להגשים הרצון שלהם הם נעשים להיות מתוסכלים. אנשים המאופיינים בחוסר שליטה ובלבול נוטים לחוות תסכול יותר מאחרים. יתר על כן, אנשים המאופיינים כלא יציבים מבחינה רגשית מגיבים בצורה אלימה יותר כאשר הם נחשפים לגירוי מתסכל.

פונקציה של הרגש

לתסכול ישנן השפעות חיוביות כי כאשר אנו מתוסכלים אנו משקיעים מאמצים גדולים יותר ומרחיבים את השאיפות שלנו. בנוסף, תסכול עוזר לנו להגדיל את המוטיבציה אצלנו ולזהות את הצרכים שלנו ובכך הוא עוזר לאדם לחפש שיטות חדשות ולערוך ניסויים חדשים.
תסכול מגביר ברמה משמעותית את ביצוע המשימות של האדם ובעקבות כך הוא יבצע את המשימה בצורה איכותנית יותר.

השפעות פיזיולוגיות

•        שינוי בדופק/ קצב לב לאחר תחושה של תסכול.
•        טונוס שריר מוגבר- המשמעות שלו היא היווצרות התכווצות מוגברת של השרירים דוגמה לכך: רעד יד, במצב זה תהיה התכווצות מוגברת של שרירי היד.
•        הפרעות נשימה.
•        עלייה בלחץ דם בעקבות תחושה של תסכול.

סכנות

מצבי תסכול יכולים להפוך לדאגה אשר עלולה להתעצם לתחושת חרדה.
תסמונת ויסקוט-אולדריץ'

תוחלת החיים

ההתקדמות באבחון ובטיפול מאפשרת לחולי WAS תוחלת חיים ארוכה משמעותית מאשר לפני מספר עשורים. השתלות מוצלחות מאפשרות לחולים לחיות חיים נורמליים וחופשיים מהמחלה. לחולים החולים ב-WAS חמור שאינם עוברים השתלה מדווח על ממוצע חיים של 12 שנים. יש חולי WAS קלאסי ללא השתלה, החיים לתוך שנות העשרה שלהם, ויש בודדים שהתבגרו ואף הקימו משפחה.
סקר שהתקיים לאחרונה בקרב חולים בצורה הקלה יותר של WAS מצביע על שרידות גבוהה: כ-81% מגיעים לגיל 60, ויש מספר חולים שהם כיום בשנות ה-70 שלהם. למרות זאת הסיכוי לשרוד ללא אירוע משמעותי כמו דימום משמעותי, מחלות אוטואימוניות או גידולים הוא רק 27% בגיל 60.

היסטוריה

התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1937 על ידי ד"ר אלפרד ויסקוט (1898–1978), רופא ילדים גרמני, שהבחין בהפרעת דימומים כתוצאה ממיעוט טסיות שהתרחשה רק אצל שלושת הבנים במשפחה בעוד אחיותיהן לא חוו תופעות דומות. בשנת 1954 ד"ר רוברט אולדריץ' (1917–1998), רופא ילדים אמריקאי, למד שבעה דורות של משפחה בעלת הליקוי ותיאר את תבנית ההורשה של התסמונת. במהלך 1960 התסמונת זוהתה יותר ויותר וזכתה לשם תסמונת ויסקוט-אולדריץ'.
ב-2006 קבוצת מחקר גרמנית חקרה את שלושת המקרים שהוצגו על ידי ד"ר ויסקוט ותיארה ששלושתם חווים מוטציה באקסון הראשון של גן ה-WAS.

העמותה הישראלית לתסמונת ויסקוט-אולדריץ'

העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי הורים לילדים הלוקים בתסמונת וחבריהם. הקמת העמותה היא חלק מתהליך עולמי המתבצע בעשורים האחרונים, אשר מטרתו ריכוז מאמץ להקצאת משאבים אנושיים וכלכליים לקידום המחקר והטיפול במחלה.
מטרות העמותה הן עידוד וקידום המחקר בישראל בנושא התסמונת, איתור החולים בישראל ועידוד רישומם למאגרי המידע הרפואיים לצורכי מחקר בישראל ובעולם (המאגר יכלול גם מידע על חולים שעברו השתלת מח עצם וכאלו שלא), וקידום המודעות בקרב הציבור הכללי והקהילה הרפואית-מדעית לצורך הבטחת אבחון מוקדם ומתן טיפול מיטבי.
העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי אודיה ואמיר קדר וחבריהם. הקמת העמותה היא חלק מתהליך כלל עולמי המתבצע בעשור האחרון, אשר מטרתו ריכוז מאמץ להקצאת משאבים אנושיים וכלכליים לקידום המחקר והטיפול במחלה.
העמותה פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם העמותה האמריקאית לתסמונת ויסקוט-אולדריץ' ועם רופאים וחוקרים מהעולם העוסקים בנושא.
כל פעילות העמותה מבוצעת בהתנדבות ללא קבלת שכר, מתוך מטרה לנצל באופן מיטבי את המשאבים העומדים לרשותנו לטובת קידום המחקר. 
(מתוך אתר "העמותה הישראלית לתסמונת וויסקוט אולדריץ')
הליכות עם ישראל

הליכות עם ישראל היא "עמותה להפצת ערכי היהדות הנאמנה", בראשה עומד הרב ד"ר רצון ערוסי.
הארגון עוסק בהפצת ערכי היהדות, ההלכה והמשפט העברי. הוא מפעיל רשת של מוסדות תורה וכוללים, שבהם לומדים מאות אברכים לקראת בחינות לדיינות.
הארגון מקיים בירושלים כנס שנתי העוסק בדיני ממונות והמשפט העברי, בהשתתפות דיינים ורבנים. הוא מוציא לאור את העלון התורני "אור ההליכות". יזם את פרס היצירה התורנית בנושאים הלכתיים שונים.
במסגרת הארגון אברהם בדיחי, שהיה לאחר מכן יו"ר מועצה הדתית בקרית אונו, הקים בסיעת חבר עוזריו את מכון מש"ה לחקר משנת הרמב"ם ובו הוצאה לאור של ספרים הקשורים במשנת הרמב"ם, כספרי הרב יוסף קאפח ועוד.
לוח צפחה

לוח צפחה הוא לוח העשוי מלוחות דקים של לווחה. הביטוי מתייחס לרוב ללוח אישי, ממוסגר בעץ, אם כי בעבר גם לוחות כיתתיים התלויים על הקיר היו עשויים לווחה. הלוח שימש תלמידים עד המאה ה-20 ובמקומות מסוימים אף עד אמצע המאה ה-20.
לוחות אלה שימשו כמצע לכתיבה בזכות עמידות הלווחה בשל קשיותה, קלות תיקון השגיאות על גביה מאחר שגבישיה זעירים וכן עקב מחירו הגבוה של הנייר. הלוחות נועדו בעיקר לתלמידים צעירים, לשם אימוני כתיבה. היו לוחות ששורטטו במשבצות או בשורות, כדי להנחות את הכתיבה. מאידך, היו גם לוחות ששימשו מבוגרים בעבודתם, אלו היו קטנים יותר (בגודל 9*12 סנטימטר לערך) ואוגדו יחדיו ל"ספרי צפחה".
כתיבה על גבי הלוח נעשתה באמצעות "עיפרון צפחה" - מקלון עשוי אבן סבון – סלע רך הבנוי מטלק – או חרסית דחוסה, היוצרים קו דק על גבי הלווחה. ניתן היה להשתמש גם בגיר. את הנכתב מחקו באמצעות בד רך או ספוג, שהיה קשור אל הלוח בחוט.
בבתי הספר של כל ישראל חברים השתמשו בלוחות אלה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 בכיתת הפעוטות - לצורך אימוני כתיבה תמה.

לוח הצפחה בספרות

לוחות צפחה אישיים מוזכרים לעיתים קרובות בספרי ילדים ונוער מן המאה ה-19. אן שרלי, גיבורת "האסופית" (בתרגום החדש - "אן מן החוה הירוקה") של לוסי מוד מונטגומרי שוברת את לוח הצפחה שלה על ראשו של גילברט בלייט, שאחז בצמותיה ביומה הראשון בבית הספר של אבונלי ולפני כל התלמידים כינה אותן "גזרים!". איימי, צעירת האחיות מרץ' בספר נשים קטנות של לואיזה מיי אלקוט, מציירת דמויות חיות על לוח הצפחה שלה במקום לכתוב עליו את שיעוריה.

בין צפחה ללווחה

עד השנים האחרונות לא הוגדר ההבדל בין שני הסלעים בשפה העברית, ולכן נהוג היה להתייחס ללווחה כאל צפחה. הבנה מעמיקה יותר של תהליכי התמרה הדגישה את הצורך ליצור הפרדה בין שני המושגים:
לווחה היא סלע מותמר שגבישיו מיקרוסקופיים (ולכן חלק ומתאים לכתיבה) הנוצר בהתמרה אזורית בדרגה נמוכה מסלעי משקע חרסיתיים (כגון פצלים ואבן בוץ) ומטוף.
לעומתה, צפחה – שגבישיה גסים ואינה חלקה (ולכן אינה מתאימה לכתיבה) – נוצרת בהתמרה בדרגה גבוהה של סלעים, בהם גם לווחה. עם זאת, הביטוי העברי המתאר את לוחות הכתיבה נותר "לוח צפחה".
לאנה-וירו

היסטוריה

בתקופה הפרה-היסטורית מחוז לאנה וירו היה מיושב על ידי אסטונים מהשבטים הווירוניאנים.
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 15 נפות, מתוכן 2 ערוניות והשאר כפריות.
אוכלוסיית המחוז היא במגמת ירידה. ב-1 בינואר 2009 התגוררו בו 67,151 תושבים, מתוכם 85,2 אחוזים היו אסטונים ו-10,4 אחוזים רוסים.

ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), הממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. משנת 2014 מאוישת משרת מושל המחוז על ידי מרקו טורם (Marko Torm).

גאוגרפיה

המחוז שוכן בצפון אסטוניה וגובל במפרץ הפיני של הים הבלטי מצפון, במחוז אידה-וירו ממזרח, במחוז האריו מצפון-מערב, במחוז יארבה מדרום-מערב ובמחוז ייגבה מדרום.
קפטן איו

פרטי עלילה

העלילה מתארת את מסעו של קפטן איו שמטרתו להביא מתנה לשליטה החייזרית והמרושעת. איו מנסה להמיס את רשעותה באמצעות שיר. המלכה מצווה על שומריה לתפוס את איו, אולם באמצעות השיר שלו הם הופכים לרקדנים, והמלכה הופכת לאישה יפה.
הצוות של איו כולל את פאזבול המעופף, הנווט כפול הראש, אידי ואודי, רובוט בשם מייג'ור דומו, וכן יצור דמוי פיל בשם הוטר (טוני קוקס).