google/wiki40b huggingface dataset:
רמה איילון

ביוגרפיה

רמה איילון נולדה בכפר סבא. היא בתם של המשוררת ד"ר רבקה איילון והארכאולוג ד"ר איתן איילון. למדה ספרות צרפתית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, והמשיכה ללימודי תואר שני באוניברסיטת פריז 7 , בצרפת.
מאז שובה לארץ היא מתרגמת עבור הוצאות ספרים שונות. היא מתרגמת מצרפתית פילוסופיה וספרות יפה למבוגרים, לנוער ולילדים. עם ההוגים והסופרים שתרגמה נמנים בלז פסקל,  עמנואל לוינס, גי דה מופסן, מרגריט דיראס, רומן גארי ומישל וולבק.
מאז 2014 היא שוקדת על תרגום סדרת הפקד מגרה של ז'ורז' סימנון להוצאת עם עובד.
בשנת 2016 זכתה בפרס שרת התרבות לתרגום. 
איילון נשואה ואם לשלושה.
שבתי זוסמן

רבי שבתי זוסמן הכהן היה רב בפולין ובהולנד, מחבר הספרים מאיר נתיב ועמודי כסף.

ביוגרפיה

נולד לרבי אליעזר זוסמן נכדו של רבי מאיר כ"ץ, אביו של בעל הש"ך. כפי הנראה בצ'חנוביץ שבפולין שם גם כיהן ברבנות. 
משנת תקל"א עד תקל"ב שימש ברבנות בסוקולוב שבפולין, ואחר כך בליוורדן שבהולנד.
נפטר בעיירה שדליץ.

יצירותיו

החיבור "מאיר נתיב" (ג׳ חלקים, אלטונא תקנ"ג-תקס"ב) נדפס בחייו הוא ציונים לכל הלכות הש"ס המבוארות ברש"י ובתוספות במקומות ובמסכתות אחרות, וכן הוספות ל"מסורת הש"ס". החיבור הודפס בשנית בתלמוד בבלי דפוס זיטאמיר אך לא בדפוס וילנא. וכן נדפס במספר מהדורות חדשות של הש"ס.
ספרו בהלכה "עמודי כסף" על דיני נדה וטריפות ושו"ת, נדפס על ידי נכדו משה ישראל בווארשה תרמ"ד.
פיגמנט

פִּיגְמֶנְט (בעברית: צִבְעָן) הוא חומר המשפיע על צבע האור הפוגע בו על ידי החזרה ובליעה סלקטיביים. בתעשייה, פיגמנטים משמשים לצביעת חומרים שונים כגון: דיו, צבע, פלסטיק, טקסטיל, מזון ועוד.
בביולוגיה, פיגמנט הוא כל תרכובת צבעונית המצויה בתאיהם של יצורים חיים. כמעט כל סוגי התאים בבעלי חיים, כמו תאי עור, עין, פרווה ושיער מכילים פיגמנטים. יצורים שיש להם חסר חמור בפיגמנטציה מכונים לבקנים.
בצביעת צבע (חומר), דיו, פלסטיק, בד וחומרים אחרים, פיגמנט הוא צבען יבש, בדרך כלל אבקה לא-מסיסה. ישנם פיגמנטים טבעיים ומלאכותיים, אורגניים ואי-אורגניים.
פיגמנטים פועלים על ידי בליעה בררנית של חלקים מהספקטרום הנראה והחזרת חלקים אחרים. ברוב הפיגמנטים האורגניים יש שרשראות ארוכות של פחמימנים, בהן אטומי הפחמן קשורים זה לזה בקשרים קוולנטיים כפולים ויחידים לסירוגין. סידור זה גורם לאלקטרונים לרחף סביב כל המולקולה (ולא רק סביב שני אטומי הקשר), דבר המביא לספיגת האור הבררנית.
בדרך כלל מבדילים בין פיגמנט, שהוא לא-מסיס, לבין צבע, שהוא אבקה מסיסה או נוזל. אין חלוקה מוגדרת היטב בין פיגמנטים לצבעים, ויש גורמי צביעה שמשתמשים גם בפיגמנטים וגם בצבע. במקרים מסוימים, פיגמנט ייוצר על ידי עיבוי צבע מסיס עם מלח מתכתי. הפיגמנט שיווצר נקרא "lake".
In Utero

סקירה כללית

לאחר הצלחתו המסחרית המסיבית והבלתי צפויה של אלבומה השני, Nevermind, שאפה נירוונה "לחזור לשורשים" וליצור אלבום בעל צליל קשוח יותר ונעים פחות לאוזן. הזמר היוצר קורט קוביין הודה בחששו מאיבוד גרעין המעריצים הוותיק של הלהקה, שוחרי הפאנק והאינדי, לאחר הגעתה למעמד של להקת-על, והלהקה הזמינה את סטיב אלביני להפיק את האלבום. בסופו של דבר הצליחה הלהקה ליהנות משני העולמות: האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, ומספר סינגלים שלו הפכו ללהיטים, ביניהם "Heart-Shaped Box" ,"All Apologies" ו-"Rape Me", אך הצליחו להציג את הצליל החלוד והניסיוני המקורי שלה בשירים כמו "Scentless Apprentice" ו-"Milk It", כאשר היא ממשיכה לשמור על תדמית הפאנק שלה.
קוביין כינה את תהליך הקלטת האלבום, שארכה כ-12-14 ימים, כהקלטה הקלה ביותר של הלהקה מאז ומעולם. שלושה שירים מוקססו מחדש מאוחר יותר בידי סקוט ליט, מה שיצר סדק ביחסים בין אלביני והלהקה. האלבום כלל התייחסויות רבות לנושאים רפואיים, נטייה שהחלה כבר בשיר "Drain You" מן האלבום הקודם ובאיורים ובקולאז'ים שיצר קוביין. החל משם האלבום, האלבום מכיל אזכורים והתייחסויות למונחים כמו זרע, ממברנה, פצע פתוח, טפילים, חלב והפלה, כאשר עטיפתו של האלבום מציגה גוף של אישה בהריון באופן אנטומי (עם כנפי מלאך שאותם הוסיף קוביין), וקולאז' של פרחים, עוברי פלסטיק ושריונות של צבים המוקף בסמלי פריון יווניים על העטיפה האחורית.
עוד לפני צאתו החל האלבום לעורר מחלוקות, כאשר השמועות דיברו על הססנות מצד חברת גפן לגבי הוצאת האלבום, וגרמו לקוביין להצהיר בפומבי על שליטה של מאה אחוז של הלהקה על המוזיקה שלה. ארגונים פמיניסטיים מחו כנגד השיר "Rape Me" ("אנוס אותי"), וקוביין הצהיר מספר פעמים שהשיר הוא נגד אונס. גרסה "נקייה" של האלבום נוצרה עבור הרשתות וולמארט וקיי-מארט שסירבו להציג את האלבום על מדפיהן בגלל עטיפתו. העטיפה האחורית שונתה לצילום "זום-אין" של העטיפה המקורית ושם השיר "Rape Me" שונה ל- "Waif Me", למרות שמילות השיר לא שונו. חברי הלהקה תירצו את מהלכם זה במצבם של תושבי מקומות כגון המערב התיכון של ארצות הברית, שחנויות תקליטים לא קיימות במקומות ממגוריהן והמקום היחיד בו הם מסוגלים להשיג אלבומים הוא חנויות קיי-מארט.
האלבום היה מועמד לפרס הגראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר ב-1994 והפסיד ל-Zooropa של U2. אלבום MTV Unplugged in New York של נירוונה זכה בפרס שנתיים מאוחר יותר.
יצחק אייזיק ליבס

הרב יצחק אייזיק ליבס (בכתיב יידי: ליעבעס; כ"ח באדר ה'תרס"ו, 25 במרץ 1906 - כ"ב באדר א' ה'תש"ס, 28 בפברואר 2000) היה רב ופוסק הלכה אמריקאי, ראב"ד איגוד הרבנים באמריקה ומחבר ספר השו"ת בית אב"י.

ביוגרפיה

נולד בגריידינג שבגליציה לבינה ולרב אברהם יעקב ליבס מחסידי בעלז. אביו היה אב בית דין בבילקמין שבגליציה, דור שישי לרב אלעזר הורוויץ וצאצאו של הרב יצחק הלוי הורוביץ. בצעירותו למד אצל אביו ובגיל 14 עבר ללמוד בישיבתו של הרב יוסף קליגר רבה של גריידינג. עמו למדו בתקופה זו, אברהם ישכר אנגלרד, לימים האדמו"ר מראדזין; וחיים מאיר יחיאל שפירא, לימים רב ואב"ד נארול. נסמך לרבנות בידי הרב קליגר ובידי הרב זלמן סורוצקין.
נישא ועבר לכהן כרב בעיירה לוביז, שם נולד לו בנו הראשון. אשתו ובנו נספו בשואה, הוא עבר את רוב המלחמה ביערות. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נודע לו שאסתר קליגר, נכדתו של רבו ובתו של הרב משולם יששכר קליגר שנספה אף הוא, ניצלה מהתופת והיא השריד היחיד למשפחת רבו. הוא נפגש עמה וזמן קצר לאחר מכן הם נישאו. הוא פעל רבות בקרב שארית הפליטה ובמחנות העקורים וכיהן זמנית כרב ואב"ד בלבוב.
בשנת ה'תש"ח, 1948, היגר לארצות הברית בסיוע קהילת יוצאי גריידינג במנהטן, ניו יורק שהזמינו אותו לכהן כרב הקהילה. תקופה קצרה לאחר מכן עבר לכהן בבית כנסת בברונקס, ואחר כך הקים בשכונה בית כנסת בשם "טורי זהב" וכיהן בו. בסוף שנות ה-70 היה נתון בית הכנסת שלו להצקות על רקע אנטישמי ואף הוצת פעמיים, בעקבות זאת עזב את השכונה ועבר לגור עד סוף ימיו בבורו פארק, שם כיהן כרב בית המדרש "תורה ודעת".
בתו הגדולה אידל בינה נישאה לרב חיים הלברשטאם מפאקשיווניץ, בתו בת שבע רחל נישאה לרב משה סורוצקין ובתו הצעירה אביבה מרים נישאה לרב מרדכי לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג.
הועלה לקבורה בחלקת הרבנים החדשה שבהר המנוחות בירושלים.
המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה

המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (באנגלית: Royal Canadian Mounted Police - ובקיצור RCMP, בצרפתית: Gendarmerie Royale du Canada ובקיצור: GRC) הוא כוח שיטור קנדי, הכפוף לממשלה הפדרלית של קנדה. שוטרי המשטרה הרכובה מכונים לרוב "Mounties" - "רכובים".
במשטרה הרכובה כ-28,461 שוטרים, נכון לינואר 2015. 
המשטרה הרכובה הקנדית נוסדה בשנת 1920 תוך שילוב של כוחות המשטרה הרכובה המלכותית הצפון מערבית (Royal Northwest Mounted Police) שנוסדה בשנת 1873 עם משטרת הדומיניון, שנוסדה בשנת 1868.

תפקידים וסמכויות

המשטרה הרכובה היא כוח שיטור פדרלי האחראי על ביצוע הוראות הממשל הפדרלי. כמו כן המשטרה פועלת ברמת הפרובינציות ואוכפת חקיקה פרובינציאלית וחקיקה מקומית. שמונה מתוך פרובינציות קנדה בחרו להעביר את כל סמכויות השיטור בהן למשטרה הרכובה במקום להפעיל כוח שיטור עצמאי (רק אונטריו, קוויבק וניופאונדלנד ולברדור מפעילות כוחות שיטור עצמאיים).
המשטרה הרכובה הקנדית אחראית גם על אבטחת משפחת המלוכה הקנדית, המושל הכללי של קנדה, ראש ממשלת קנדה ושרי ממשלת קנדה, וכן כוללים יחידת אבטחה לאישים זרים המבקרים במדינה (ראשי מדינות זרים ודיפלומטים).
אנשי הארגון היו בסיס להקמת שירות המודיעין הפלילי של קנדה בשנת 1970.
מאיאגואס

היסטוריה

מאיאגואס נוסדה באופן רשמי ב-18 בספטמבר 1760, והיא הוכרה כהתיישבות נפרדת על ידי השלטון הספרדי ב-1763. העיר נקראה במקור נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה דה מאיאגואס, שקוצר בהמשך לשם הנהוג כיום.
מאיאגואס קיבלה מעמד של עיר ב-1877.
ב-2010 העיר אירחה את משחקי מרכז אמריקה והקריביים.

כלכלה

העיר נמצאת בירידה במצב הכלכלי עקב סגירת מפעלי תעשיות הטונה והטקסטיל בשנות ה-90 של המאה ה-20, שגרמה לאבדן של כ-11,000 מקומות עבודה.

חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת פוארטו ריקו במאיאגואס ואוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פוארטו ריקו במאיאגואס.

תחבורה

במרחק של כ-6 קילומטרים מצפון למאיאגואס נמצא נמל התעופה אאוחניו מריה דה אוסטוס שמציע טיסות לבירת פוארטו ריקו, סן חואן.
פקודה (הוראה)

פקודה היא הוראה שניתנה בגוף היררכי כמו צבא או משטרה, על ידי אדם שהוסמך לכך, ושהפרתה כרוכה בדרך כלל בסנקציה.

פקודות בצה"ל

בצבא, על כל חייל למלא פקודה של מפקד הגבוה ממנו בדרגתו, או של מי שהוסמך לתת לו פקודות מתוקף תפקידו.
חוק השיפוט הצבאי קובע עונש של 3 שנות מאסר לחייל שבמזיד לא קיים פקודה שניתנה לו מאת מפקד תוך מילוי תפקידו או שסירב לקיימה. העונש עולה ל-15 שנות מאסר, אם הדבר נעשה במהלך פעולה קרבית. חייל שלא קיים פקודה, מבלי שהוכח כי עשה זאת בכוונה, צפוי לעונש של שתי שנות מאסר, או 10 שנים אם אי הקיום היה במהלך פעולה קרבית. במקרים רבים, מסתפק צה"ל בהליך משמעתי, ואינו מגיש כתבי אישום.
חריג לכלל המחייב חיילים למלא אחר פקודות מפקדיהם הוא אם ברור וגלוי שהפקודה שניתנה היא לא חוקית ("פקודה בלתי חוקית בעליל"). כפי שנקבע בפסק הדין העוסק בטבח בכפר קאסם, מדובר במקרים קיצוניים, של "הפרת חוק גלויה ומובהקת, אי חוקיות ודאית והכרחית המופיעה על פני הפקודה עצמה, אופי פלילי ברור של הפקודה או של המעשים שהפקודה מצווה לעשותם, אי חוקיות הדוקרת את העין ומקוממת את הלב, אם העין אינה עיוורת והלב אינו אטום או מושחת - זוהי מידת אי החוקיות הדרושה כדי לבטל את חובת הציות של חייל ולהטיל עליו את האחריות הפלילית למעשיו".
במקרה שבו הפקודה אינה חוקית, אך אינן עומדות בתנאים אלה, על החייל לבצעה אף שאינה חוקית. בפני החייל עומדת האפשרות לפנות למפקדו של נותן ההוראה או להגיש קבילה לנציב קבילות חיילים.

במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר

חוק המשטרה ופקודת בתי הסוהר קובעים כי גם במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, בהתאמה, אי מילוי הוראה או סירוב למלא הוראה מהווה עבירה משמעתית.
סיפור אהבה בלתי נשכח

עלילת הסרט

לנדון קרטר (שיין ווסט) וחבריו עושים מעשה קונדס, אך המשטרה מגיעה ולנדון נתפס. לנדון מתחמק מענישה על ידי המשטרה, אך נענש על ידי מנהל בית ספרו. כחלק מעונשו, מוטל על לנדון להשתתף בהצגת האביב של התיכון.
כאשר לנדון מתקשה בשינון הטקסט, הוא מבקש את עזרתה של ג'יימי (מנדי מור), השחקנית הראשית בהצגה. ג'יימי מסכימה אולם מעמידה תנאי אחד: שהוא לא יתאהב בה. לנדון צוחק על בקשה זו, שכן יש לו גישה לכל הבנות היפות והפופולריות ביותר בעיר, ואילו ג'יימי, עקב הביישנות שלה, הדתיות שלה, תסרוקתה ובגדיה המיושנים, איננה נכללת בקטגוריה הזאת. למרות זאת לנדון מוצא אותה מסקרנת, בגלל התענינותה בכוכבים ואסטרונומיה, ובעקבות "רשימת המאוויים" שברצונה להגשים, שאליה הוא נחשף בשיחה עימה.
לנדון מקווה שהקשר שלו עם ג'יימי הבלתי מקובלת בחברה יישמר בסוד. באחת הפעמים בהם לנדון מפטפט עם חבריו הפופולריים במסדרון בית הספר שואלת אותו ג'יימי אם הם נפגשים אצלה אחר הצהריים. לנדון עונה לה: "בחלומות שלך", לקול צחוקם של חבריו. למרות זאת הוא מגיע באותו יום אחר הצהריים לביתה מתוך תקווה שג'יימי ה"צדיקה" וה"חנונית" תסכים לשנן איתו את הטקסט. אולם עם הגיעו לביתה, היא טורקת את הדלת בפניו, ובסופו של דבר הוא צריך ללמוד את הטקסט בעצמו.
בהצגה, לנדון נדהם מיופייה ומקולה של ג'יימי, וכתוצאה מכך הוא מתבלבל, שוכח את השורה שלו ומנשק אותה באופן ספונטני אשר מתאים למהלך ההצגה, אך לא היה בתסריט המקורי.
למרות ניסיונותיו הרבים של לנדון, ג'יימי מסרבת להתקרב אליו, אם כי היא עוקבת אחריו בעת שהוא מוסר שיעור פרטי לילד מתקשה כחלק מהמטלות שהוענש בהן. רק לאחר שכמה מחברי הכיתה מפרסמים תמונות לא נאותות שלה ולנדון יוצא להגנתה ומכה אחד מהם, היא מוכנה להקשיב לו.
ג'יימי מסתירה מלנדון סוד, שמונע ממנה להדק את הקשר עמו. בנוסף, אביה לא מרשה לה לצאת לדייטים בכלל ועם לנדון בפרט. כל הקשר בין בתו לבין לנדון הנער ה״לא מחונך״, אינו מוצא חן בעיני האבא, הכומר של העיירה. בצעד אמיץ וחריג לנדון מגיע אל הכנסייה ומבקש אישית מהכומר שיאפשר לו להוציא את בתו למסעדה, תוך שהוא לוחץ על "נקודה רגישה" אצל הכומר: חשיבות המחילה על חטאים אותה הוא מדגיש בדרשותיו מדי יום ראשון. לבסוף אביה של ג'יימי משתכנע.
בפגישה הראשונה של לנדון וג'יימי הוא לוקח אותה למסעדה ולאחר מכן למרפסת. ג'יימי שואלת אותו איך הוא לא מאמין באלוהים כשיש מקומות ורגעים יפים כאלו, והוא עונה לה שהיא בת מזל שהיא בטוחה כל כך. על כך היא משיבה לו שזה כמו הרוח - אי אפשר לראות אותה אבל אפשר להרגיש אותה. הוא אומר לג'יימי שהוא אוהב אותה ומנשק אותה. בעקבות זאת הופכים לזוג, ולנדון אף עוזר לג'יימי להגשים חלק מרשימת המאוויים שלה ואפילו עושה רשימה משלו.
עם הזמן לנדון מגלה את סודה של ג'יימי: היא חולה בסרטן ולכן לא רצתה שיתאהב בה. ללנדון קשה לקבל את סודה של ג'יימי, אך הוא עושה הכל כדי לעזור לה ולהגשים את כל הרשימה שלה, כולל הפריט הראשון ברשימה: להתחתן בכנסייה שבה התחתנו הוריה.
לאחר פטירתה של ג'יימי וכעבור ארבע שנים לנדון מגשים את חלומו ללמוד בבית הספר לרפואה ומספר על כך לאביה של ג'יימי. אחרי שביקר את אביה של ג'יימי הוא הולך למרפסת, אותה מרפסת בה נישק לג'יימי לראשונה ואמר לה שהוא אוהב אותה, ואומר שג'יימי תמיד תהיה בליבו ושאהבתם היא כמו הרוח - אי אפשר לראות אותה אך אפשר להרגיש אותה.
ג'ינקס

המילה ג'ינקס משמשת כמין משחק במילים לילדים ונוער. כאשר שני ילדים או יותר הוגים מילה כלשהי בו-זמנית, או מגלים כי לשניהם חפץ או בגד זהה, אחד מהם יכול לומר לאחר את מילת הקוד "ג'ינקס". בעקבות זאת על הילד האחר עשויה להיות מוטלת מטלה או הגבלה כתוצאה מכך. מטלה נפוצה היא להעניק לילד הראשון שקל על כל מילה. הגבלה נפוצה היא איסור דיבור, עד ששמו של הילד האחר מבוטא על ידי אחד מהילדים האחרים (במקרה או במתכוון). במקרה בו הילד דיבר לפני ששמו נאמר בקול - הוא מחויב להעניק ממתק, או להבדיל (בגרסאות האלימות), הוא "זוכה" למכה מהילד שקרא במילת הקוד. בישראל מוכר המשחק בשמות אחרים (ראו להלן).

תזמון

את המשחק אפשר לשחק כבדרך אגב, כלומר כאשר בדרך מקרה מגיעים הילדים למצב של צירוף מקרים בו ניתן להפעיל את מילת הקוד.
תזמון המילה יכול להיות במשך ה5 דקות הקרובות. עם זאת, המשחק עשוי להתחיל כרוח סערה - כעיסוק אינטנסיבי לקבוצת ילדים, לאחר שהתוודעה לאפשרויות הגלומות במשחק (השגת ממתקים). ילדים עשויים לדחוף במכוון להגעה למצב בו שניהם הוגים את אותה מילה בו-זמנית. למשל, הם עשויים לשאול שאלה שהתשובה עליה ידועה, כגון "כמה זה שתיים ועוד שתיים".

מקור המילה וגרסאותיה

מילת הקוד "ג'ינקס" עברה שינויים רבים בגלגוליה ברחבי הארץ. עם זאת, מקור המילה מאנגלית: Jinx, שמשמעה מזל רע או דבר הגורם למזל רע. מקורה של מילה זו בשפה האנגלית אינו ברור. ייתכן כי מקור המילה בשמו הלטיני של הסבראש (Jynx), ציפור המסוגלת לסובב את צווארה בכ-180 מעלות, ונחשבת כקשורה בכשפים. מקור אחר למילה הוא שיר עממי אמריקאי על קפטן ג'ינקס שמזלו רע, ועל שרשרות של מקרי ביש שהוא עובר.  
בישראל זכה המשחק לשמות שונים ומגוונים, אשר משתנים כתלות במקום ובתקופה, וחלקם מהווים סילוף של המילה "ג'ינקס". "מילת הקוד" אותה יש לומר בעת "הפעלת" המשחק כוללת בגרסאות שונות של המשחק את המילים "ג'ינס פרטי", "ג'ינס פרטי שלי", "טוגנים", "צ'יפס עליך", "דיפס", "צ'יק", "סטופ" (המילה האנגלית ל"עצור"), "טיפ", "טיפ פרטי", "ביס פרטי" ועוד. לעיתים מתווסף למילת הקוד גם שם של ממתק ("מסטיק בזוקה", "מקופלת") - המציין כי המפר את שתיקתו מחויב בהענקת הממתק למי שקרא במילת הקוד.
דייוויד קוסוף

ביוגרפיה

קוסוף נולד בלונדון, הצעיר מבין שלושה ילדים, למשפחה יהודית שהיגרה לבריטניה מרוסיה. אביו, לואי, היה חייט.
קוסוף החל לעבוד בבידור הקל בטלוויזיה הבריטית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. הופעת הבמה הראשונה שלו הייתה ב"תיאטרון האחדות" ("Unity Theatre"), בשנת 1942, בהיותו בן 23. מאז השתתף במספר רב של סרטים ומחזות. תפקידיו הטלוויזיוניים הידועים היו ב-"The Larkins", ששודר לראשונה ב-1958, וכיצרן רהיטים יהודי ב-"A Little Big Business".
הופעותיו הבולטות בקולנוע היו ב-"The Young Lovers" ‏(1954), שבו זכה בפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן המבטיח; ב-"A Kid for Two Farthing" ‏(1955); ובסרט זוכה האוסקר "The Bespoke Overcoat" ‏(1956). בשנת 1959 שיחק את פרופסור קוקניץ בסרט העכבר ששאג, ובסרט ההמשך שלו העכבר על הירח (1963). בשנת 1962 שיחק את אביו של זיגמונד פרויד ב"פרויד: התשוקה הסודית", בכיכובו של מונטגומרי קליפט.
קוסוף היה ידוע כקריין ומספר, במיוחד של סיפורי התנ"ך.
היה חבר ב"אגודת האמנים והמעצבים" בבריטניה. כמו כן היה חבר בחברה המלכותית לאמנויות ("Royal Society of Arts").
היה נשוי לג'ני ואב לשני בנים, פול וסיימון. בנו פול, מוזיקאי רוק, מת  בגיל 25 לאחר שמצבו הורע בעקבות צריכת סמים. בעקבות זאת הפך קוסוף לפעיל נגד סמים. הוא הקים את "קרן פול קוסוף", שמטרתה הייתה להציג את המציאות הקשה של התמכרות לסמים. בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים הוא הופיע במופע יחיד שבו סיפר על מות בנו.
קוסוף מת בשנת 2005, בגיל 85. בהספד עליו בעיתון הבריטי "The Scotsman" נכתב כי היה "בעל אמונה עמוקה וגאה במוצאו היהודי".
יאקטי סאקס

"יאקטי סָקס" (באנגלית: Yakety Sax) הוא שמה של יצירה משנת 1961 אשר הופצה על תקליט, ונכתבה על ידי הסקסופוניסט בוטס רנדולף. ביצירה נעשה שימוש גם כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה "המופע של בני היל", ולכן יש המכירים אותה כ"המוזיקה של בני היל".
ביצירה נעשה שימוש רחב של היצירה בהומור באינטרנט כסופראימפוזיציה של דבר מה שאינו משעשע, ומדי פעם גם צילומים מקאבריים (אשר לעיתים הואצו - כהשראה מתוכניתו של בני היל). שימוש זה יכול להוכיח את האכסיומה על היצירה, שגורסת כי "יאקטי סקס יכולה לגרום לכל דבר להיראות משעשע".
בהקשר ישראלי, יצירה זו בביצוע הגיטריסט צ'ט אטקינס שימשה כאות הפתיחה של סדרת הלימוד הקצרה (שלושה פרקים) באנגלית "השריף מגבעות הוליווד" (The Sheriff Of Hollywood Hills) משנת 1974 בהפקת הטלוויזיה הלימודית. לביצוע זה ניתן השם "Yakety Axe".
אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד

ביוגרפיה

אלפונסו נולד ב-28 בנובמבר 1857 במדריד, לפרנסיסקו, דוכס קאדיז ולאיזבלה השנייה, מלכת ספרד מבית בורבון. להוריו נולדו שנים עשר ילדים אך כיוון שמניחים שפרנסיסקו דה אסיס היה הומוסקסואל לא ברור מי היה אביו הביולוגי של אלפונסו. כאשר נאלצו איזבלה ובעלה לעזוב את ספרד אחרי ההפיכה של 1868 אלפונסו התלווה אליהם לפריז ומשם נשלח לאקדמיה הצבאית הטרזיאנית (Theresianum) בווינה להמשיך את לימודיו. ב-25 ביוני 1870 נקרא לשוב לפריז, שם ויתרה אמו על הכתר לטובתו בנוכחות מספר אצילים ספרדיים.
אלפונסו עלה לשלטון בשם "אלפונסו השנים עשר" על-אף שאף מלך של ספרד המאוחדת לא נקרא בשם זה, שכן המלוכה נתפסה כממשיכתה של ממלכת קסטיליה ולאון, עליה מלכו אחד עשר מלכים בשם זה. זמן קצר לאחר מכן עבר אלפונסו למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בבריטניה ומשם פרסם ב-1 בדצמבר 1874, בתגובה לברכת יום הולדת מתומכיו, הודעה בה הוא מצהיר על עצמו כעל הנציג היחיד של המלוכה הספרדית.
בסוף אותה שנה, כאשר עזב מרשל סראנו את מדריד על-מנת לתפוס פיקוד בחזית הצפון של המלחמה הקרליסטית, בריגדיר מרטינז קמפוס, שמזה זמן עבד עם המלך, נכנס בשמו של אלפונסו לוולנסיה. ראש המועצה התפטר והאחריות הועברה ליועצו של המלך קנבוס דה קסטילו. לאחר מספר ימים הגיע המלך למדריד, לאחר שעבר בברצלונה ובוולנסיה. ב-1876, השתתף במערכה נגד הקרליסטים וניצח בה.
ב-23 בינואר 1878 נשא אלפונסו לאישה את דודניתו, מרסדס, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, אך היא נפטרה כעבור שישה חודשים. לקראת סוף אותה שנה ירה פועל צעיר מטרגונה, חואן אוליבה מונקסי, לעבר המלך במדריד. ב-29 בנובמבר 1879 התחתן אלפונסו עם קרובה רחוקה יותר, מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה. בזמן ירח הדבש ירה אופה בשם אוטרו לעבר הזוג המלכותי במדריד. מנישואים אלו נולדו שלושה ילדים, ובהם מרסדס, נסיכת אסטוריאס. הצעיר בהם נולד לאחר מות אביו ולכן הוכתר מרגע הוולדו בשם אלפונסו השלושה עשר.
אלפונסו השנים עשר נפטר ב-25 בנובמבר 1885 ממחלת השחפת.
בזמן מלכותו הקצרה של אלפונסו השנים עשר הושג שלום בית בספרד ומחוצה לה, וענייני הכספים של הממלכה נוהלו בצורה טובה.
טראג'י פ. הנסון

ביוגרפיה

הנסון נולדה בדרום-מזרח וושינגטון די. סי., לברניס גורדון, מנהלת חברה בחנות כלבו בוושינגטון, ולבוריס הנסון, שרת ומייצר מתכת. שמה הפרטי של הנסון הוא בשפה הסוואהילית: "טראג'י" משמעותו "תקווה", ו"פנדה" – "אהבה".
הנסון למדה ב"תיכון אוקסון היל" במרילנד, ולאחר מכן למדה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית לחקלאות וטכנולוגיה. לאחר שסיימה את לימודיה במוסדות אלה בהצלחה, החלה לשיר ולרקוד בפאבים מקומיים, כדי לממן את לימודיה באוניברסיטת הווארד. לבסוף סיימה את לימודיה עם תואר באמנויות התיאטרון.
להנסון בן יחיד שנולד ב-1994, אביו היה בן זוגה של הנסון בשנות בית הספר התיכון והמכללה.

קריירת משחק

בשנת 2002 הצטרפה לעונה השנייה של סדרת הפשע "המחלקה", שם גילמה את תפקידה של המפקחת ריינה וושינגטון, לצד השחקנים בוני בדליה וג'ון האם. היא שיחקה בתפקיד זה עד העונה הרביעית ב-2004.
הופעתה הראשונה המשמעותית של הנסון על מסך הקולנוע הייתה בשנת 2005 בסרט זוכה פרס האוסקר "מלחמת הראפ". באותה שנה שיחקה הנסון גם במותחן האקשן "ארבעה אחים".
בשנת 2008 כיכבה הנסון בדרמת המסתורין הרומנטית זוכת 3 פרסי האוסקר של דייוויד פינצ'ר "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן". בסרט גילמה הנסון את דמותה של קוויני שמאמצת את בנג'מין באטן גיבור הסרט. על תפקידה בסרט הייתה הנסון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
החל משנת 2011 גילמה הנסון בסדרה "מבוקש" את דמותה של הבלשית קרטר, בלשית במחלקת רצח במשטרת ניו יורק, עד אמצע העונה השלישית.
בשנת 2014 שיחקה בדרמת הפשע "אף מעשה טוב" לצד אידריס אלבה.
החל מ-2015, כיכבה הנסון בתפקיד ראשי בדרמה המוזיקלית "אימפריה" של רשת פוקס, העוסקת בתעשיית חברות ההקלטה של מוזיקת ההיפ הופ. בסדרה היא מגלמת את דמותה של קוקי ליון, אשתו של מייסד החברה, אותו משחק טרנס האוורד. על תפקידה בסדרה קיבלה פרסים וביקורות חיוביות ממבקרים בארצות הברית.
בשנת 2016 שיחקה תפקיד ראשי בדרמה הביוגרפית "מאחורי המספרים". באותה שנה שיחקה בסרטו של פיטר בילינגסלי "במנוסה".
עבדול חמיד

ביוגרפיה

חמיד נולד ב-1 בינואר 1944 בהודו הבריטית. למד בצעירותו משפטים. החל להיות פעיל פוליטית כשהיה בן 15, בשנת 1959. התחתן בשנת 1964 ונולדו לו שלושה בנים ובת אחת. בשנת 1970 נבחר חמיד לפרלמנט והיה חבר הפרלמנט הצעיר ביותר באותה השנה. הוא כיהן ברצף עד 2009. בשנת 2013 נבחר לנשיאות המדינה.
דני קרפל (שדרן)

ביוגרפיה

דני קרפל נולד בכרכור, גדל במושב עין עירון עד גיל 5 והתגורר במשך מרבית שנותיו ברמת-גן. אחיו הוא המוזיקאי אבי קרפל ("הסגנונות" ו"עוזי והסגנונות") ובזכותו נחשף למוזיקה מגיל צעיר. 
קרפל היה מוכר בעיקר בזכות הידע הנרחב והמעמיק שלו בתחום הג'אז לסוגיו השונים. הוא ערך והגיש את תוכנית הג'אז השבועית של גלי צה"ל, "קול הג'אז הזה", הגיש תוכניות רדיו שונות בתחום המוזיקה הישנה והנוסטלגית, "אולדיז" (Oldies), וביניהן "כאלה היו השירים שהיו", "יופי של שירים", ו"לבקשת הקהל", הגיש את "ציפורי לילה" ו"לא רוצים לישון" ובימי חמישי ערך את תוכנית המוזיקה העברית הנוסטלגית, "ארבע אחרי הצהריים". 
במסגרת כיסוי תחום הג'אז השתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים וראיין עשרות יוצרי ג'אז מרכזיים. כמו כן, שימש כעורך מקצועי לתרגום לעברית של הספר "ג'אז" מאת ז׳ראל ארנו וז׳אק שנל.
בנוסף לעיסוקו בגלי צה"ל, טיפח קרפל קריירה עניפה סביב אהבתו הגדולה למוזיקה: שימש יועץ מוזיקלי לתוכניות טלוויזיה שונות, היה המנהל האמנותי של פסטיבל "ג'אז, בלוז ווידאו טייפ" והיה מבקר הג'אז של העיתון "ידיעות אחרונות" ושל המקומון "תל אביב". שימש גם מרצה מבוקש בנושא הג'אז, וכיהן כחבר מן המניין במדור למוזיקה של משרד החינוך והתרבות. 
למרות מחלת הפרקינסון שתקפה את גופו בשנת 2002, המשיך לערוך ולהגיש את תוכניות הרדיו השונות בגלי צה"ל במשך כ-10 שנים נוספות. עקב מצבו הבריאותי, הוא החל לאחר מכן לערוך את תוכנית הדגל "קול הג'אז הזה" וכן את התוכנית "ארבע אחרי-הצהריים" מביתו. הדבר הסתייע בעזרתם של הקריינים עופר חזות, תמר עמית יוסף ונוגה קליין, אשר הגישו אותן במקומו. 
בשנת 2006 זכה בפרס שר החינוך, התרבות והספורט על תרומתו בתחום המוזיקה. בשנים אלה גם ערך את סדרת "ג'אז חם" במוזיאון תל אביב לאמנות.
בחודש נובמבר 2015 ערכו גלי צה"ל אירוע פרידה מקרפל לאחר כמעט 42 שנים בהן שירת בתחנה. האירוע נערך בבית היוצר שבנמל תל אביב.
קרפל נפטר ב-2 במרץ 2016, לאחר מאבק ממושך במחלת הפרקינסון.
דבקה

דֶבְּקָה (מערבית: רקיעה ברגליים. בערבית: دبكة; ההגייה בישראל, בסוריה ובלבנון: Dabke) הוא ריקוד מסורתי במזרח התיכון ובארצות הבלקן, ונחשב למחול לאומי בלבנון ובסוריה, ובקרב ערביי ארץ ישראל. ישנם ריקודים דומים מאוד לריקוד הדבקה, כמו ריקוד ה"צ'ובי" הנהוג בעיראק ובערב הסעודית, ריקודים צועניים, יווניים, ארמניים וכורדיים. גם בקרב קבוצות אתניות שונות שאינן מסודרות במסגרת מדינית, רוקדים דבקה. מקור הריקוד אינו ידוע ואין יודעים אילו מהריקודים השפיעו עליו או הושפעו ממנו היות שבריקודים שונים ישנם מוטיבים דומים לריקוד זה.
במהלך ריקוד דבקה רוקעים ברגליים בקצב. לכל אזור או קבוצה אתנית מסוימת קצב וצעדים משלהם. הרקדנים הם קבוצה של גברים, נשים או קבוצה מעורבת, בשורה או בחצי מעגל. בראש כל קבוצת רקדנים עומד "ראש קבוצה" המוביל את הריקוד, והקבוצה רוקדת לפי קצב רקיעות רגליו. בריקוד המסורתי, ראש הקבוצה מניף את ידו באוויר אך כיום לרוב הוא מניף מטפחת, צעיף או כאפייה מסורתית. קצב הריקוד יכול להיות אחיד במהלך כל הריקוד או להשתנות.
הדבקה נחשב לריקוד מסורתי והוא נרקד בחתונות, במסיבות ובאירועים לאומיים. הריקוד מסמל סולידריות בין הרקדנים והערכה למנהגים המסורתיים ולתרבות המקומית. בלבנון, ריקוד זה נחשב לריקוד לאומי והוא מסמל פטריוטיות ולאומיות.
ישנן להקות מחול מקצועיות רבות המבצעות את ריקוד הדבקה וכן פסטיבלים ברחבי המזרח התיכון המוקדשים לריקוד זה. אחד הפסטיבלים הבולטים הוא פסטיבל בעלבכ, הנערך בעיר בעלבכ שבלבנון. דבקה נחשב גם לסוגה מוזיקלית במוזיקה הערבית ומלחינים ואמנים רבים הלחינו וביצעו שירי דבקה. עם הזמרים הבולטים נמנים הזמרת הלבנונית פיירוז, הזמרת הלאומית של לבנון, ופארס כרם, זמר פופ לבנוני אשר מבצע שירי דבקה עם מוטיבים של מוזיקת פופ.
פוני ג'אווה

פוני ג'אווה (באנגלית: Java Pony) - הוא זן של סוס הבית, מגזע סוסי הפוני, שפותח על האי של ג'אווה באינדונזיה.
גזע ה"פוני ג'אווה" מתאים היטב לאקלים הטרופי של אינדונזיה. ה"פוני ג'אווה" בעל סיבולת חזקה, משמש בעיקר לעבודה. 
הגזע משמש בעיקר לחקלאות באזורים הכפריים, להובלת נוסעים וסחורות בערים
שם נוסף ל"פוני ג'אווה": "Kumingan Pony".

היסטוריה

מקורו של ה"פוני ג'אווה"  כנראה במהלך המאה השבע עשרה  כאשר החברה "Dutch East India Company" הציגה סוסים מזרחיים לפיתוח של גזעים אינדונזיים. 
החברה "Dutch East India Company"  הקימה את המפעל הראשון שלהם על האי ג'אווה במאה ה -16.
הם כללו סוסים ערביים וסוסים בארבים (Barb horse)   במלאי הרבייה המקומי כדי לייצר זן חסון שיסייע להם לשאת ולהוביל סחורות.