google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק זייד

ראשית חייו והצטרפות לפלמ"ח

זייד נולד וגדל בחיפה. אביו זאב הגיע מארצות הברית לשם ברח בעקבות הפוגרומים ברוסיה ואמו עלתה עם משפחתה מרוסיה. למד בבית הספר יסודי עממי א', בגיל 14 הצטרף לגדנ"ע ובשנת 1944 התגייס לפלמ"ח, כחלק מקבוצת נערים שקיבלה אישור מיוחד מיגאל אלון, לאור גילם הצעיר. עבר אימונים בקיבוץ איילת השחר ואחר כך הוצב בגבעת חיים כחלק מפלוגה ה' של הגדוד השני של הפלמ"ח, סיים קורס מ"כים בג'וערה בפיקודו של יצחק רבין והשתתף בפעולות הורדת מעפילים בחוף שפיים ובקיסריה, בפיצוץ תחנת הרדאר על הכרמל ובתפקידי הדרכה. ב-1946 עבר לפלוגה ו' מהגדוד השלישי, והשתתף בפיצוץ גשר מטולה צפון מערב. בפעולה זו נקבע לו הכינוי "משי".

שירות כקצין

לאחר קורס מפקדי מחלקות מונה למ"מ במחלקת דגניה ב' בפלוגה ג' של הגדוד השלישי ועסק באבטחת יישובים וצירים בגליל העליון ובהגנה על משגב עם במלחמת העצמאות. עם הקמת חטיבת עודד הצטרף אליה והשתתף במבצע חירם.
לאחר המלחמה עבר לשרת כמפקד פלוגה בגדוד 12 בחטיבת גולני ונטל חלק בקרב תל מוטילה. פיקד על יחידה בנח"ל והדריך בקורס מפקדי פלוגות בשנים 1954‏-1955. במלחמת סיני היה סגן מפקד גדוד חי"ר, ואחר כך קצין אג"ם חטיבתי. בשנים 1962-1963 פיקד על בסיס ההדרכה המרכזי לטירונים. בהמשך הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במלחמת ששת הימים היה סגן מפקד חטיבת יפתח והשתתף בקרבות כיבוש רצועת עזה. יצא בשליחות מערכת הביטחון לסינגפור וסייע בהקמת חיל הרגלים של הצבא המקומי. בשובו מונה לסגן מפקד חטיבת הבקעה ובהמשך שירת כמפקד מחוז חיפה. 
ביולי 1974 מונה לראש הג"א וב-1977 היה לראשון קציני חיל ראשיים להג"א והגמ"ר (קחל"ר), חיל שהוקם ואיחד את מערך ההגנה האזרחית עם מערך ההגנה המרחבית. בספטמבר 1979 סיים את תפקידו ויצא ללימודים וב-1980 השתחרר משירות הקבע.

לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שחרורו עבד כראש מטה מערך מל"ח (משק לשעת חירום) בפיקוד המרכז. בעקבות השריפה בכרמל (1989) מונה על ידי שר הפנים, אריה דרעי, לעמוד בראש ועדה שתחקור את הנסיבות לפרוץ הדליקה והתנהלות כוחות כיבוי האש. הוועדה בראשותו חקרה את הכשלים בשיתוף הפעולה בין כוחות הכיבוי השונים, וקבעה שעל משטרת ישראל, כאחראית לאירועים מסוג זה, להקים מפקדת שליטה שתכלול את כל הגופים המטפלים באירוע, מפקדה שתצויד באמצעים מתאימים לפיקוד ולשליטה.
במשך השנים היה חבר הנהלה ב"צוות", אגודת גמלאי שירות הקבע בצה"ל, ובשנת 2000 מונה ליו"ר ועדת ההתנדבות בהנהלת הארגון, תפקיד בו כיהן במשך 8 שנים. ב-1987 יזם יחד עם אריה בירו את הקמת העמותה לטיפוח מורשת חיל העורף לדורותיו.
היה נשוי לדינה, התגורר בנתניה והיה יקיר העיר.
אדריאן שילר

ביוגרפיה

שילר נולד בלונדון. הוא מוכר מהופעותיו במחזה "The Hour We Knew Nothing of Each Other", בסרט הטלוויזיה "מהומה רבה על לא דוור" עיבוד לספר מאת טרי פראצ'ט, בסדרה "כמעט אנושיים", ב-"A Touch of Frost", בדרמה התקופתית "A Little Chaos", בסרטי הקולנוע "הנערה הדנית", "סופרג'יסטיות" ו"היפה והחיה", בפרק "אשתו של הדוקטור" בסדרה "דוקטור הו" ובסרט הדרמה "The Mercy". עוד הוא מופיע בסדרת הדרמה ההיסטורית "ויקטוריה" של ITV.
החל מ-2007 משתתף שילר בקמפיין של תשדירים בטלוויזיה נגד נהיגה תחת השפעת אלכוהול בשם "Moment of Doubt" עבור משרד התחבורה הבריטי. ב-2008 זכה התשדיר בפרס BTACA לליהוק הטוב ביותר.
מארש דונדורמה

מארש דונדורמה היא תזמורת כלי נשיפה ירושלמית בת חמישה-עשר חברים שהוקמה בשנת 2005, המשלבת מוזיקה מקורית עם השפעות של ג'אז, פאנק ומוזיקה אתנית עם יצירות עממיות מרחבי העולם.

היסטוריה

התזמורת הוקמה בשנת 2005 על ידי המתופף דותן יוגב והופעתה הראשונה התקיימה בשוק מחנה יהודה בירושלים. לקראת הופעותיה הראשונות במועדונים ניצלה את העובדה שכל הכלים בה לא נזקקים להגברה ויצאה לרחובות ירושלים ותל אביב, בהם ניגנה, חילקה פלאיירים והודיעה על הופעותיה במועדונים.
לאורך השנים הופיעה מארש דונדורמה במועדונים ברחבי ישראל והשתתפה בין השאר בפסטיבל יערות מנשה, בפסטיבל חג הג'אז בשוני, בפסטיבל עכו, בפסטיבל ישראל, בפסטיבל ג'אז תל אביב, בפסטיבל הפסנתר ובפסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת. מחוץ לישראל הופיעה התזמורת בפסטיבל תזמורות כלי הנשיפה בגוצ'ה בסרביה (2006) ובפסטיבל הג'אז של מונטראול (2007). כמו כן הופיעה בארצות הברית, בסין, בפולין, ברוסיה, במקסיקו ובטאיוון.
התזמורת פרסמה ארבעה אלבומים בהפקה עצמית, "מארש דונדורמה" (2005), "טעמים חדשים" (2007), "שכונה" (2010) ו"בין הזמנים" (2014).
לאורך השנים קיימה התזמורת שיתופי פעולה רבים, בהם מופע משותף עם שלמה גרוניך שעלה לראשונה בפסטיבל הפסנתר; ביצוע משותף עם ברי סחרוף לשיר "רוח רוח" בפרויקט "לילה של כוכבים", אלבום שירי ילדים של שלום חנוך בביצוע אמנים שונים; וכן מופע עם חצוצרן הכליזמר הניו-יורקי פרנק לונדון.
באלבומה הרביעי, "בין הזמנים", אירחה התזמורת את הזמרת ליאורה יצחק בביצוע לשיר העברי "שני שושנים" (מאת מרדכי זעירא ויעקב אורלנד).

שם

שם הלהקה מתייחס לשמה של גלידת מסטיק, המיוצרת במחוז מַארַש (Maraş) שבטורקיה (כיום העיר קרמאנמרש). "דוֹנדוּרמַה" (dondurma) היא המילה הטורקית לגלידה, ואת השם "מַארַש", משבשת הלהקה במכוון ל"מארְש" כדי להתייחס להיותה תזמורת צועדת. השם הנכון בטורקית: Maraş dondurması.
רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי

בניו

יש לשער שרבי יוסף היה בנו היחיד של רבי יהושע בן לוי מאחר שלא מוזכרים בתלמוד בנים אחרים, ולפי זה רבי מיאשא בר בריה דרבי יהושע בן לוי המוזכר כמה פעמים בתלמוד היה בעצם בנו.

קשריו לבית הנשיא

במסכת קידושין (דף ל"ג, עמוד ב') הובאו דברי רבי יהושע בן לוי שהסביר את מנהגו לקום מפני בנו ואמר: "אין זה מן הראוי שאעמוד מפני בני, אבל בכל זאת אני עומד מפניו מפני כבוד בית הנשיאות", ואם אכן לא היו לרבי יהושע בן לוי עוד בנים הרי שדברים אלו נאמרו על רבי יוסף, ומכאן שאשתו של רבי יוסף הייתה בתו או נכדתו של הנשיא שבאותה תקופה.

חליו והחלמתו

במסכת פסחים (דף נ', עמוד א') ובמסכת בבא בתרא (דף י', עמוד ב') מסופר: רבי יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי חלש ואינגיד (כלומר: גוע ופרחה רוחו, כנראה מוות קליני), כי הדר (כשהתעורר חזרה) אמר ליה אבוה מאי חזית? (שאל אותו אביו (רבי יהושע בן לוי) מה ראית?, כלומר מה ראית בעולם האמת), אמר ליה עולם הפוך ראיתי, עליונים למטה ותחתונים למעלה (כלומר אנשים שבעולם שלנו היו חשובים ונעלים ראיתי אותם בעולם העליון למטה, ואנשים שבעולם שלנו היו נחותים שם ראיתי אותם למעלה), אמר ליה עולם ברור ראית! לאחר מכן שאל אותו אביו אנחנו (כלומר החכמים והתלמידים) איך אנחנו נחשבים שם, וענה לו שבזה לא ראה הבדל אלא כסדר חשיבותנו פה כך חשיבותנו שם.
לאחר מכן סיפר ששמע שהיו אומרים (בעולם האמת) אשרי מי שבא לכאן ותלמודו בידו, ועוד שמע שהיו אומרים שהרוגי מלכות (הרוגי לוד) אין כל בריה יכולה לעמוד במחיצתן.
סטיבן גובזר

אודות

כשהיה בתיכון, בשנת 1989 זכה באולימפיאדת הפיזיקה הבינלאומית והיה לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר. הוא זכה גם במדליית כסף שנה אחר כך באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית. הוא קיבל דוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1998. סטיב גובזר עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1998 ל-2000. ב-2001 כיהן כפרופסור לפיזיקה תאורטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה ובהמשך השנה מונה לפרופסור באוניברסיטת פרינסטון, משנת 2005 כיהן כפרופסור מן המניין בפרינסטון. מחקריו עסקו בתורת המיתרים, והסבירו כיצד היא עוזרת בהבנת חורים שחורים.
היה ממניחי היסוד לתורת CFT, הקושרת בין תורת השדות הקוונטית לניסוחים לכבידה בתורת המיתרים או התורה המאוחדת.
בשנת 2010 יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון ספרו "The Little Book of String Theory", ספר מדע פופולרי המציג לקורא את תאוריית המיתרים.
גובזר היה עמית גוגנהיים.
גובזר נהרג ב-3 באוגוסט 2019 בתאונת טיפוס על צוק בשאמוני שבצרפת.
סופוס לי

ביוגרפיה

לי נולד בנורדפיורדיד שבנורווגיה, הצעיר מבין ששה אחים. בתחילה הכין עצמו לקריירה צבאית, אבל עקב מיופיה יצא ללמוד באוניברסיטה של אוסלו. קיבל תואר דוקטור במתמטיקה ב-1872, עבור תזה שכותרתה "על מחלקה של העתקות גאומטריות". ב-1878 נעשה חבר של כבוד בחברה המתמטית של לונדון, וחבר בחברה המלכותית של לונדון. 
לי מת בגיל 56 מאנמיה ממארת. 
הרעיון המרכזי בעבודתו של לי היה שאפשר להבין חבורות של העתקות רציפות (חבורות לי) באמצעות מרחב משיק ליניארי (אלגברת לי), והשדות הווקטוריים היוצרים אותו. הנודע מבין תלמידי הדוקטורט שלו הוא אלי קרטן, שקיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת פריז ב-1894.
סלומון קאלו

פיינורד ואקסלסיור

קאלו החל את דרכו באקדמיית ז'אן מארק גוליו. לאחר מכן, עבר לקבוצת מימוסאס, קבוצת הכדורגל המקומית של העיר אבידג'אן שבחוף השנהב. בין השנים 2000–2003 הוא שיחק במימוסאס. קאלו זכה להצעות מקבוצות אירופאיות כמו אוקזר הצרפתית, ופיינורד ההולנדית, ולבסוף בחר לשחק בפיינורד. קשלו שיחק שני משחקים במדי פיינורד, אחריהם הועבר בהשאלה עד סיום העונה לקבוצת אקסלסיור מליגת המשנה.
באקסלסיור כבש 4 שערים ב-11 משחקים עד סיום העונה הראשונה. בעונה שלאחר מכן, עקב הופעותיו הטובות במדי אקסלסיור, החליט הצוות המקצועי בפיינורד לתת להחזירו לקבוצה ולתת לו מקום בהרכב הפותח. בשנת 2004 -2005, לאחר ששותף ב-38 משחקים בכל המסגרות, וכבש 24 שערים, הא זכה בפרס על שם יוהאן קרויף, הניתן ל"כישרון הצעיר המבטיח ביותר שמשחק על אדמת הולנד". הוא היה לשחקן הלא-הולנדי השני שזכה בפרס. בסוף שנת 2006, בעונתו האחרונה במועדון, ולאחר שכבש 15 שערים ב-36 משחקים, נרכש השחקן תמורת 9 מיליון ליש"ט על ידי קבוצת צ'לסי האנגלית.

צ'לסי

עם הגעתו של קאלו לקבוצת צ'לסי ב-30 במאי 2006, שיבח אותו מאמנו ז'וזה מוריניו, ואמר כי קאלו הוא "בעל מוסר עבודה, ורסטילי, משתוקק להשתפר ולא מפחד מהצד הפיזי של המשחק". קאלו מצדו הודה עם הגעתו כי בצל ניסיונות ההתאקלמות שלו הוא עדיין מנסה להתרגל לעובדה כי לצדו מתאמנים שחקנים עם שמות גדולים.
במהלך עונתו הראשונה בקבוצה, קאלו זכה למספר מועט של משחקים תחת הדרכתו של ז'וז'ה מוריניו. אך עם פיטוריו של מוריניו, ומינויו של אברהם גרנט למשרת המאמן, קיבל קאלו הזדמנויות רבות יותר, כבש 11 שערים ובישל 9 שערים ב-48 משחקים בהם שותף.
אף על פי שתפקד בעיקר כשחקן מחליף, הוחלט להאריך את חוזהו בצ'לסי, והוא נשאר במועדון עד 2012.
בעונת 2011/12, זכה קאלו עם צ'לסי בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר על ליברפול, ובליגת האלופות לאחר ניצחון בגמר על באיירן מינכן הגרמנית.

ליל

ב-7 ביולי 2012 חתם קאלו בקבוצת ליל מהליגה הצרפתית. ב-7 בנובמבר 2012 הבקיע את שערו הראשון במסגרת ליגת האלופות בתבוסת 6-1 לבאיירן מינכן.

הרטה ברלין

ב-31 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה הגרמנית הרטה ברלין לשלוש שנים.

נבחרות

קאלו היה גורם משמעותי בנבחרת חוף השנהב במהלך אליפות אפריקה לאומות בשנת 2008, וסייע לה להגיע לחצי הגמר. הוא שיחק בנבחרת והבקיע שערים באליפות אפריקה לאומות בשנת 2010 ובמונדיאל 2010.
שמו של קאלו עלה לכותרות כאשר הגיש בקשה לקבלת אזרחות הולנדית, אשר הייתה מאפשרת לעבור לנבחרת הולנד. מאמן נבחרת הולנד דאז, מרקו ואן באסטן, ראה בקאלו כישרון אדיר, והגיש בקשה רשמית למתן אזרחות בהליך מואץ, אולם הבקשה נדחתה. השתתף במונדיאל 2014 בו לא הצליח עם נבחרתו להעפיל לשמינית הגמר.
ב-26 בינואר 2017 לאחר גביע אפריקה לאומות 2017 הודיע על פרישה מהנבחרת.
איליה גלזונוב

ביוגרפיה

איליה גלזונוב נולד בלנינגרד למשפחת היסטוריון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בלנינגרד הנצורה ממנה פונה בשנת 1942 לאחר פטירת רוב קרובי המשפחה. לאחר המלחמה הוא חזר ללנינגרד ולמד בבית הספר לציור אצל הצייר בוריס יוגנסון. עם סיומו הוא למד באקדמיה לציוד על שם רפין בלנינגרד.
בשנת 1957 התחתן ובאותה שנה עבר למוסקבה. בשנת 1957 סיים את עבודתו על ציור שעסק בנסיגת הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה. הציור הורד מתערוכות ואף הושמד בהמשך. במהלך שנות ה-60 צייר מספר ציורים בנושאי העיר לנינגרד והתושבים.
כבר בצעירותו הוא התחיל לצייר תמונות על נושא רוסיה העתיקה. כמו כן הוא ביצע מספר איורים ליצירות של פיודור דוסטויבסקי וסופרים רוסים נוספים מהמאה ה-19.
גלזונוב רכש פופולריות רבה בציור דיוקנים של ידוענים בברית המועצות וראשי מדינות שונות.
בשנת 1980 הוזמן לבצע ציור גדול על תרומת ברית המועצות לתרבות האנושית לבניין אונסק"ו בפריז. בשנת 1988 הוא צייר ציור "הרוס הנצחית" בו תיאר תוכנית רוסית ב-1000 שנים אחרונות.
בנוסף היה צייר תיאטרון והכין ציורים ותפאורה למספר הצגות.
בשנות ה-70 עמד בראש מערכת ציבורית נגד תוכנית לביצוע שינויים משמעותיים במרכז מוסקבה תוך הריסת בניינים ישנים רבים. מערכת ציבורית זו הביאה בסופו של דבר לביטול התוכנית.
בשנת 1987 הקים במוסקבה אקדמיה לציור, פיסול ואדריכלות וכיהן כנשיא המוסד. בשנת 1997 זכה בפרס רוסיה עבור השתתפותו בשחזור הקרמלין וארמונותיו.
עם תחילת הפרסטרויקה הוא היה ידוע כפעיל למען הלאומיות הרוסית ואף בעד חידוש המונרכיה ברוסיה.
גלזונוב מת מהתקף לב ב-2017 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
גדליה אהרן רבינוביץ

רבי גדליה אהרן (רבינוביץ) מליניץ (ה'תקע"ה, 1815 - ט"ו בשבט ה'תרל"ח, 19 בינואר 1878) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות ליניץ, רב העיר ליניץ ומחבר הספר "חן אהרן". הראשון שהוציא את מעוז חסידות ליניץ מהעיר ליניץ ומראשוני האדמו"רים החסידיים ברומניה.

ביוגרפיה

נולד בליניץ לרבי יצחק יואל רבינוביץ, האדמו"ר השלישי לבית ליניץ ובנו של רבי גדליהו מליניץ מייסד החסידות (רבי יצחק יואל מילא את מקום אחיו הבכור, רבי שמואל יהודה לייב).
בצעירותו למד אצל רבי משה צבי מסאווראן, רבי ישראל מרוז'ין ורבי שמואל מקאמינקא. אביו שידכו עוד בקטנותו עם ביתו של רבי שמואל אברהם אבא שפירא מסלאוויטא, משושלת קוריץ. לאחר שנישא הסתופף מספר שנים בצל חותנו בסלאוויטא.
בה'תקצ"ט (1839) שב לליניץ שם החל לכהן באדמו"רות וברבנות תחת אביו.
בה'תרי"ב (1852) עבר לכפר סוקוליבקה שם כיהן כרב ואב"ד הקהילה.
בה'תרכ"ח (1868) נאלץ לברוח לפודול-אילואי שברומניה, בה כיהן כ-10 שנים עד לפטירתו, ושם נקבר. הוציא את הספר "חן אהרן" בו מאוגדים דברי תורתו.
פילק

אטימולוגיה והגדרה

למושג 'פילק' אין הגדרה חד משמעית אשר מוסכמת על כל חברי הקהילה, על אף שנעשו מספר ניסיונות להגדיר את המושג על פי קריטריונים שונים.

סגנון ותוכן

הפילק הוגדר כמוזיקת פולק, בדרך כלל עם נושא הקשור לעולם המדע הבדיוני והפנטזיה, אך הגדרה זו אינה מדויקת. פילקרים ידעו לכתוב שירים על מגוון נושאים, הכוללים (אך לא בהכרח מוגבלים ל) נושאים הקשורים בעקיפין כמו מחשבים וחתולים. בנוסף, בעוד רוב השירים נכתבו בסגנון מוזיקת פולק, סגנונות נוספים כגון: בלוז, קליפסו ואפילו רוק הופיעו מפעם לפעם.
חילוק (עיר)

היסטוריה

במאה ה-17 גרו בעיר, על גדות נהר החילוק, שבטים בוריטיים, שקיבלו בשנת 1822 אוטונומיה מהאימפריה הרוסית. בשנת 1893 היו במחוז 103 כפרים בוריטיים. בשנת 1894 החלה סלילת הרכבת הטרנס סיבירית לרוחב נהר חילוק ועל פי התוכנית נוסדו חמש תחנות רכבת (חילוק, בדה, ארשן, חושנגה וטיידות) בסתיו שנת 1895. לאחר ארבע שנים, בשנת 1899, חוברה חילוק יחד עם יישובים נוספים בסביבה לרשת הרכבות, ובכך הסתיימו עבודות סלילת הרכבת הטרנס סיבירית. רוב מקומות העבודה בעיר קשורים לרכבת. היישוב חילוק הוכרז כעיר ב-12 ביולי 1951.
אלכס פרייס

ביוגרפיה

פרייס נולד במנצ'סטר. הוא הופיע בטלוויזיה בסדרות שונות בהן "כמעט אנושיים", "מרלין", ו"דוקטור הו". בקולנוע כיכב בסרט "A Horse with No Name", ושיחק במגוון סרטים קצרים.
ב-2013 החל פרייס לשחק בדמות סיד קרטר, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "האב בראון". הוא זכה לשבחי המבקרים על הופעתו בדמות פרוטאוס בסדרת הטלוויזיה "פני דרדפול". בתיאטרון הופיע פרייס במספר רב של הפקות כגון "Is Everyone OK?" (במסגרת "Nabokov Touring Project"), במחזה "Colourings" (בתיאטרון אולד רד ליון), במחזה "הדוכסית ממאלפי" (בסטודיו התיאטרון הלאומי), וב"בירדלנד" (תיאטרון רויאל קורט). ב-2016 לוהק להופיע בתפקיד דרקו מאלפוי במחזה "הארי פוטר והילד המקולל".

חיים אישיים

לאלכס פרייס יש בן אחד.
מפרק סינוביאלי

מבנה

סחוס מפרקי מצפה עצמות שהן חלק ממפרק סינוביאלי באזורי המגע ההדדיים שלהם. סחוס מפרקי מורכב מסחוס זגוגי, עוביו שונה ממפרק למפרק ואף באותו מפרק עצמו.
סחוס מפרקי הוא רב שכבתי, לשכבה החיצונית שלו הרכב עתיר בסיבי קולגן ודל בגליקופרוטאינים ההופך אותה לעמידה במיוחד למאמצי גזירה. לשכבת הביניים מבנה היעיל בבלימת זעזועים ובחלוקת העומסים המופעלים על הסחוס. השכבה העמוקה ביותר גרמית בחלקה ומעגנת את הסחוס לעצם.
קופסית המפרק (Capsula articularis) עוטפת את מלוא המפרק, היא מחוברת בצורה היקפית לקצה המפרקי של העצמות הנכנסות למפרק וכך מבודדת למעשה את תכולת המפרק מסביבתו. לקופסית שתי שכבות: השכבה החיצונית עשויה רקמה פיברוטית חזקה, השכבה הפנימית היא הקרום הסינוביאלי.
קרום סינוביאלי (Membrana synovialis; Stratum synoviale) מצפה את פנים המפרק למעט באזורי הסחוס המפרקי. הקרום עוטף גם גידים כאשר הם עוברים דרך המפרק (כמו גיד הראש הארוך של שריר הזרוע הדו ראשי העובר דרך הכתף). הקרום הסינוביאלי מורכב מרקמת חיבור עדינה ודקה המפרישה נוזל סינוביאלי לתוך חלל המפרק והמפנה גורמים מזהמים מתוך הנוזל.
נוזל סינוביאלי (Synovia; Plica synovialis) ממלא את חלל המפרק (מרווח של כ 50 מיקרומטרים) וכן מחלחל לתוך הסחוס המפרקי ולכל חלל פנוי אחר במפרק. הנוזל הסינוביאלי בתוך הסחוס המפרקי משמש כרזרבה לנוזל שבחלל המפרקי ונסחט לתוך המפרק בצורה מכנית (בדומה לסחיטת ספוג) כאשר המפרק מופעל בצורה נורמלית. יציאת הנוזל למפרק משמרת שכבת נוזל על הסחוס המפרקי.
הנוזל הסינוביאלי הוא נוזל סמיך המזכיר חלבון ביצה (המונח synovia פירושו "דומה לביצה". מלטינית: ovum, ביצה) המכיל חומצה היאלורונית (סוג של רב סוכר חומצי) וחומר סיכה המורכב מסוג של גליקופרוטאין. הנוזל מתפקד כמסכך במפרק וכן כמתווך במטבוליזם של הסחוס המפרקי.
חלקם של המפרקים הסינוביאלים כוללים במבנם גם דיסק מפרקי (Discus articularis; Discus articulationis) כמו זה שבמפרק לסתי-רקתי ומפרקים סינוביאלים אחרים כוללים טבעת היקפית (Labrum articulare) פיברוטית כמו בכתף ובמפרק הירך. שני מבנים אלו משפרים את ההתאמה בין עצמות המפרק.

אספקת דם

אספקת דם למפרק הסינוביאלי מגיעה מהעורקים אשר יוצרים השקות (אנסטמוזות) מסביב למפרק.
אריה לייב פופיק

ביוגרפיה

פופיק נולד בכסלו תרס"ג (1902) בעיר סטאניסלאבוב שבגליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום איוונו-פרנקיבסק, במערב אוקראינה), בנם של פֶּסיה רחל לבית גרבר ומרדכי ישראל פופיק (פאפיק), סוחר נודע בגליציה.
התחנך בעירו ב"חדר" ובבית ספר עממי ותיכון ממלכתיים פולניים.
מנעוריו היה חניך תנועת הנוער הציונית "השומר הצעיר", שבה קיבל את חינוכו העברי והציוני, וכיהן בה כמדריך.
בעירו הכיר את ברוניה פוגֶל, גננת, לימים אשתו.
בעקבות פרעות פטליורה על רקע סוף המלחמה, נמלטו השניים מהעיר ב-1920, ולבסוף הגיעו לארץ ישראל באופן בלתי-לגאלי בעלייה השלישית, ובה נישאו.
בארץ עבד פופיק בחקלאות בעמק יזרעאל, בפרדסי השרון ובסביבות תל אביב, וכן בבניין, לצד אשתו, שהייתה מפועלות הבניין הראשונות בארץ. בראשית שנות ה-20 היו השניים ממייסדי קבוצת השומר הצעיר שהקימה את קיבוץ בית אלפא. לזוג נולדו שלושה ילדים: אברהם אופק (1924–1995), אוריאל אופק (1926–1987) ושולמית גורן (גרינר) (1928–2010).
בהמשך היו בני הזוג פופיק מראשוני נחלת יצחק, ובשנת 1930 עברו עם ילדיהם לשכונת בורוכוב (גבעתיים).
פופיק היה חבר מועצת פועלי רמת גן–גבעתיים, ואשתו, שהייתה גננת בשכונה, הייתה חברת ועד השכונה. כן היה מראשוני מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם).
פופיק התמנה כמפקח בניין בעיריית רמת גן, ועבד בבניין עד פרישתו לגמלאות. כשהתבקש להגדיר את עצמו במלאת לו שמונים, השיב: "פועל בניין. חמישים שנה פועל בניין".
כאספן בולים השתתף בתערוכות בולים לאומיות ובינלאומיות וזכה בהן במדליות ובפרסים. היה חבר המועצה של אגודת הבולאים הישראלית, ערך את מדור הבולאות ב"דבר לילדים" ופרסם שלושה ספרים על בולים: "מסע הפלאים אל ממלכת בול" (תל אביב: י’ צ’צ’יק, תש"ך), "תולדות הדואר בארץ ישראל" (ירושלים: ר’ מס, 1966) ו-"הרפתקאות בארץ בול: ספורי בולים נדירים" (תל אביב: יבנה, תשמ"ב 1982). עיקרו של האוסף כלל בולים מתקופת המנדט הבריטי.
במקביל, שלח ידו בכתיבת שירה בשפה היידית, השתתף בכתבי עת יידיים כמו העיתון "נייוועלט", תרגם את הפואמה הסיפורית "אבי הניגפים" (Ojciec zadżumionych; "דער פאָטער פון פארפּעסטיקטע") מאת המשורר הרומנטי הפולני יוליוש סלובצקי (Słowacki). במהלך חייו פרסם חמישה ספרי שירה: שניים בסוף שנות ה-30, ושלושה נוספים בשני העשורים האחרונים לחייו, שלושתם במהדורות דו-לשוניות – מקור יידי מול תרגום עברי מעשה ידי בנו, אוריאל אופק. בנובמבר 1971 נפטרה אשתו ברוניה בגיל 66, בתום מחלה, ופופיק הוציא ספר שירים לכבודה בשם "בין ראשית ואחרית – צווישן אָנהוֹיבּ אוּן סוֹף" (1972) (דהיינו, בין תחילת היכרותם למחלתה ומותה), ובראשית שנות ה-80 פרסם שני קובצי שירה נוספים.
בשנת 1984 זכה בפרס פינסקי לשירה יידית.
בנוסף, פרסם שירים וסיפורים בשבועונים לילדים, ובראשית שנות ה-70 הוציא שני ספרי ילדים בתרגום עברי. ספרו "יונה לבנה" היה פרי מלאכתם של שלושה דורות: הוא עובד בידי בנו אוריאל אופק, ואויר על ידי נכדתו (בתו של אוריאל) עטרה אופק.
בשנת תשמ"ז (1986) קיבל את תואר יקיר העיר גבעתיים.
אריה לייב פופיק נפטר בראשית שנת 1988, בגיל 85. נקבר לצד אשתו בבית עלמין הדרום בחולון.
בנו אוריאל אופק היה סופר ילדים ונוער עברי פורה, עורך, משורר, מתרגם וחוקר ספרות ילדים. אלמנתו של אוריאל אופק, בינה אופק, היא סופרת, עורכת ומתרגמת. בתם עטרה אופק היא מתרגמת, עורכת, לשונאית, סופרת ואשת תקשורת. בתם אמירה חכמוביץ היא סופרת, מתרגמת ועורכת חרדית.
מספר טבעי

הגדרה ובנייה

המספרים הטבעיים הם הראשונים שהופיעו כמושגים נבדלים: מספר טבעי מונה את האיברים בקבוצה. אפשר לראות את ההבחנה שיש משהו משותף בקבוצה של שלושה אנשים, שלושה תפוחים או שלושה נמרים כהכללה המתמטית הראשונה שעשו בני האנוש (ישנם מחקרים המראים שגם לבעלי חיים מסוימים יש יכולת הכללה זו). לאופולד קרונקר אמר ש"האל יצר את המספרים הטבעיים - כל השאר הוא יציר האדם".
במסגרת היציקה המודרנית של המתמטיקה לשפת תורת הקבוצות, הציע הלוגיקאי גוטלוב פרגה שהמספר שלוש הוא, בפשטות, קבוצת כל הקבוצות שיש בהן שלושה איברים (היינו, שהאיברים שלהן נמצאים בהתאמה לקבוצה מסוימת בת שלושה איברים). בגישה זו יש פרדוקסים, הנובעים מכך שאוסף כל הקבוצות הוא מקור לפרדוקסים מחמת גודלו, ואינו יכול להוות קבוצה בפני עצמו (ראו פרדוקס קנטור).
הבניה של מערכת פאנו מאפשרת לקבוע שמספר טבעי הוא איבר של מערכת פאנו (כל המודלים של אקסיומות פאנו הם איזומורפיים).
פון נוימן הציע בנייה מפורשת, המקובלת היום כייצוג סטנדרטי של המספרים הטבעיים בתוך תורת הקבוצות האקסיומטית: המספר 0 מוגדר כקבוצה הריקה, וכל מספר  מוגדר כקבוצה . כך למשל, .

מספרים טבעיים ראשוניים ופריקים

בתורת המספרים, מספר ראשוני הוא מספר טבעי גדול מ-1, שלא ניתן להציגו כמכפלה של בדיוק שני מספרים טבעיים קטנים ממנו.
הראשוניים הם אבני הבניין של תורת המספרים, משום שאפשר להרכיב מהם, באמצעות פעולת הכפל, כל מספר טבעי.
מספר טבעי גדול מ-1 שאינו ראשוני נקרא מספר פריק. 
המספר 1 אינו נחשב ראשוני, וגם לא פריק.
לפי "המשפט היסודי של האריתמטיקה", שהוצג לראשונה עם הוכחה, על ידי אוקלידס, כל מספר טבעי גדול מ-1 אפשר להציג באופן יחיד כמכפלה של מספרים ראשוניים (למשל: ).
ארמי האמר

ביוגרפיה

האמר נולד בלוס אנג'לס למשפחה נוצרית בעיקרה ממוצא גרמני ובריטי, בנם של דרו אן (לבית מובלי) ושל איש העסקים מייקל ארמנד האמר. הוא נינו של טייקון הנפט היהודי-אמריקאי ארמנד האמר. 
הוא גדל בלוס אנג'לס ובדאלאס, למד באקדמיית גרייס כריסטיאן אותה הקים אביו, ובתיכון אל. איי הבפטיסטי  שבעמק סן פרננדו.

קריירה

בשנת 2006 הופיע לראשונה בסרט הדרמה "פליקה", בשנה שלאחר מכן השתתף במותחן האימה "האיפול".
בשנת 2008 גילם את המטיף הנוצרי האוונגליסטי בילי גראהם בסרט המבוסס על חייו "בילי: השנים הראשונות". בשנת 2009 שיחק בקומדיה "חופשת אביב מטורפת" בכיכובה של איימי פולר. 
ב-2010 שיחק בדרמה של דייוויד פינצ'ר "הרשת החברתית" בה גילם בתפקיד כפול את הסטודנטים התאומים קמרון וטיילר וינקלווס אשר שוכרים את עזרתו של גיבור הסרט מארק צוקרברג (ג'סי אייזנברג) כדי שיעזור להם בבניית האתר "קשרי הרווארד". ב-2011 שיחק בסרט "ג'יי אדגר"" את קלייד טולסון, סגנו של ראש הFBI ג'ון אדגר הובר.
ב-2012 שיחק בסרטו של טרסם סינג, "מראה מראה: הסיפור האמיתי" את הנסיך אלקוט המתאהב בשלגייה וגילם את ג'ון ריד בסרט "הפרש הבודד". ב-2015 השתתף בסרטו של גאי ריצ'י "שם קוד: מ.ל.א.ך".
בשנת 2016 שיחק בסרטו של טום פורד "יצורים ליליים". בהמשך אותה שנה, שיחק האמר בסרט האיטלקי "מוקש" (Mine), לצד טום קאלן. בנוסף, שיחק בדרמה ההיסטורית "הולדתה של אומה" שקיבלה שבחים רבים, של הבמאי נייט פארקר.  
בשנת 2017 דיבב את דמותו של ג'קסון סטורם בסרט האנימציה "מכוניות 3" ושיחק את דמותו של אוליבר בסרט "קרא לי בשמך". בשנת 2018 השתתף בסרט "המין החזק", בסרט "סליחה על ההפרעה" בהפקתו של פורסט ויטאקר. בשנת 2019 כיכב בסרט האימה הפסיכולוגי "פצעים" לצד דקוטה ג'ונסון. באותה שנה שיחק גם בסרט "מלון מומבאי".

חיים אישיים

מאז 2010 האמר נשוי לעיתונאית אליזבת צ'יימברס, לשניים יש שני ילדים, פורד והארפר.
אברהם יחזקאל

ביוגרפיה

יחזקאל נולד בתל אביב. הוא שימש מזכ"ל המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה וטרם כניסתו לכנסת כיהן כחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות ויו"ר אגף כח אדם בהסתדרות.
יחזקאל נבחר לראשונה לכנסת בשנת 1992, וכיהן כחבר כנסת עד תום כהונת הכנסת החמש עשרה. כיהן כיו"ר ועדת הספורט בכנסת השלוש עשרה, כיו"ר ועדת הכלכלה בכנסת הארבע עשרה וכיו"ר הוועדה לפניות הציבור וועדת המשנה לתקציב הביטחון בכנסת החמש עשרה. 
בשנת 1997 הועמד לדין וזוכה באשמה כי ניצל את משאבי ההסתדרות על מנת לסייע לו במערכת הבחירות הפנימית של מפלגת העבודה של שנת 1992. בחקירתו במשטרה ניצל את זכות השתיקה והשופט שהחליט לזכותו אמר כי "כי לא נפל כל פגם בהחלטתו של יחזקאל לנצל את זכות השתיקה במשטרה, מתוך נימוק שמדובר בחקירה מגמתית שנועדה להביא להרשעה".
ב-1997 הציג שאילתה למשרד המדע בשאלה האם יש לממשלה קשר עם חייזרים או שהמדינה חוקרת בתחום. בממשלת שרון הראשונה מונה לסגן שר התחבורה, אך התפטר מהתפקיד ב-29 באפריל 2002 תוך שהוא מכנה את הממשלה "ממשלת כישלון", תוקף את התוכנית הכלכלית שאושרה באותו יום בממשלה כ"בדיחה, גסות רוח וכניסה לכיסי האזרחים" וקורא לחבריו למפלגת העבודה לפרוש גם הם מהממשלה. 
יחזקאל הגיש בשנת 2002 מספר הצעות חוק אשר הגיעו לידי מימוש. בין השאר הוא הציע לאסור עיסוק נוסף על רבנים ראשיים, רבני ערים וחברי מועצות דתיות, להעניק נקודות זיכוי ממס הכנסה למקבלי תואר אקדמי, לחיוב הבנקים לעבוד עם כל חברות כרטיסי האשראי ולחייב כל רוכב אופניים בחבישת קסדת מגן.
בשלהי ימי הכנסת ה-16, בעקבות ריבוי ההתפטרויות מהכנסת לצורך מעבר למפלגות אחרות, נכנס יחזקאל לכנסת ב-17 בינואר 2006 במקומה של דליה איציק, אך התפטר מתפקידו ב-28 בינואר, עוד קודם שהצהיר אמונים, ובמקומו נכנס לכנסת דני קורן.
יחזקאל מכהן כחבר הנהגה וכיו"ר אגף המרחבים בהסתדרות החדשה.
יחזקאל בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא מתגורר בראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים.