google/wiki40b huggingface dataset:
מגדל מים

מגדל מים הוא מכל מים ענק המתנשא לגובה רב במטרה ליצב את הלחץ במערכת אספקת המים ולצבור מים לשעת חרום. זמינות המים מהמגדל לא תלויה באספקת חשמל. 
גובה המגדל מספק את הלחץ ההידרוסטטי עבור מערכת אספקת המים. משאבות פשוטות מתקשות לעמוד בשינויים בזרם המים הדרוש, אך מספיקות כדי למלא את המגדל בקצב קבוע בעת הצורך.
כיום, מדינות רבות מוציאות את מגדל המים ממערכת אספקת המים שלהם ומשתמשות במשאבות מודרניות עם מערכות בקרה אשר יכולות להגיב לשינויים בצריכת המים. מגדלי מים רבים נבנו בתקופת המהפכה התעשייתית, וכיום מתייחסים אל כמה מהם כאל ציוני דרך אדריכליים ואנדרטות ועל כן לא יהרסו. מספר מגדלי מים הופכים להיות בית דירות או דירות גג יוקרתיות.
ישנם הרבה מגדלי מים המקושטים, בין היתר, בעבודת לבנים מפוארת או סורגים המכוסים בקיסוס. כמו כן, יש ערים המציירות את שם העיר בפסגת המגדל כעזר לטייסים מתחילים.

שימושים נוספים

ישנם מגדלי מים המשמשים נקודת תצפית. ישנם אפילו מגדלי מים עם מסעדות בקומות העליונות. נפוץ גם להשתמש במגדלי מים כמתקן לאמצעי תקשורת כמו שידורי רדיו או אנטנה.

מגדלי מים בישראל

בישראל, קיימים מגדלי מים ברבים מן היישובים, קיבוצים, מושבים, מושבות וערים, והם הפכו לנקודות ציון ביישובים אלה. במספר ערים ומועצות מקומיות נראה מגדל המים בסמל העיר בהן: נהריה, יהוד-מונוסון, לוד, רעננה, רמת השרון, מגדיאל וכפר הדר (כיום חלק מהוד השרון), נתיבות, חדרה, גני תקווה, קלמניה, טירת צבי, גבעת שמואל, בני ברק, קריית מוצקין, קריית ביאליק, גבעתיים, עומר, פרדסיה, גבעת חיים איחוד, מצפה רמון וכפר יהושע.
ב-2010 התקיימה תחרות עיצוב וייעוד מחדש למגדלי המים בישראל, בשם "מבטים חדשים" ביוזמת האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל והמועצה לשימור אתרים ובשיתוף גופים נוספים. במסגרת התחרות תועדו קרוב ל-40 מגדלים מרחבי הארץ והועלו הצעות של אדריכלים לשימוש מחדש במגדלים לטובת הקהילה. בדצמבר 2010 נפתחה תערוכת הזוכים בנמל יפו, בשילוב צילומים היסטוריים של רודי ויסנשטין וכרזות היסטוריות, לאחר מכן התערוכה נדדה לקריית טבעון, שם הוצגה בתוך מגדל המים של היישוב אשר הוסב לגלריית תצוגה לאחר שיצא משימוש.
פארס חמדאן

ביוגרפיה

חמדאן נולד בבאקה אל-גרביה, שם למד בבית ספר יסודי ולאחריו בבית ספר התיכון הלאומי בשכם.
בבעלותו של חמדאן היה בכפר מפעל לשימור פרי הדר. 
בשנת 1944 נבחר לראשות המועצה המקומית באקה אל-גרביה.
בשנים 1951–1959 כיהן חמדאן כחבר הכנסת מטעם מפלגת חקלאות ופיתוח. במהלך הכנסת השנייה הוא כיהן כחבר ועדת העבודה ובשלישית כחבר ועדת החינוך והתרבות.
לאחר מלחמת סיני קיבל חמדאן לאפוטרופסות ילדה שנמצאה בסיני ליד גופת אימה המתה, וכונתה "סיניה".
נחשב לאדם אמיד כלכלית ובעל רכוש רב. על פי מחקרו של הלל כהן עסק פארס חמדאן בהברחת בקר וייתכן כי המשיך בפעילות זו גם בתקופת פעילותו בכנסת. פארס חמדאן ומפלגתו תמכו בממשל הצבאי, כך למשל בשאילתה לשר הביטחון בשנת 1958 כינה השמעת סיסמאות בגנות הממשל הצבאי בהפגנת 1 במאי בנצרת כבגידה ותבע להלחם במשמיעי הסיסמאות "ברצוני לשאול את כבוד ראש הממשלה, אם יש בדעת הממשלה להשתמש באמצעים החוקיים שברשותה אשר נועדו להלחם בפעולת הבגידה".
ABS

ABS ‏(Anti-lock Braking System, בעברית "מערכת למניעת נעילה בבלימה" המכונה גם מערכת למניעת נעילת גלגלים) היא מערכת בטיחות המותקנת בכלי רכב ומונעת את נעילת הגלגלים בזמן בלימה ובכך מאפשרת לנהג להמשיך לשלוט ברכב.

רכב ללא ABS

ברכב שאין בו מערכת ABS, תיצור בלימה חזקה (כ-90% ממהלך הבלם על יבש, כ-85% על רטוב) מצב של נעילת הגלגלים. הגלגלים יפסיקו לגמרי להסתובב בגלל הבלימה. עם זאת, כאמור, בלימה תוך כדי נעילת הגלגלים יכולה לעצור את הרכב מהר מאוד. יתרה מזאת – בניגוד לאמונה הרווחת – גם רכב שאינו מצויד ב-ABS, אינו נוטה להחליק ולהסתחרר בבלימה, אפילו על משטח חלק. כל עוד הבלימה נעשית בקו ישר ועל גבי צמיגים תקינים, יבלום הרכב בקו ישר. שיבושים קלים בדרך, או משטח חלקלק במיוחד, עלולים לגרום לסטייה קלה של חרטום הרכב הצדה. עם זאת, כל מידה של סטיית חרטום הרכב תהיה סביב צירו, כלומר: גם אם הרכב יסתובב לגמרי, הוא ישאר בנתיבו. נמצא כי, אפילו בבלימה על משטחים, לרוב כאשר צדו האחד של הרכב ירד לשול עפר בצד הכביש, בלימה עוצמתית ונעילת ארבעת הגלגלים, מביאה לעצירה מהירה ויציבה.
נעילת הגלגלים, עם זאת, תגרום לרכב להתקדם במשך הבלימה בכיוון חרטום הרכב ברגע הנעילה. ההגה ברכב יגיב, והגלגלים יזוזו, אך כיוון שהם אינם מסתובבים, כל הטיה לא תשנה כמעט בכלל את כיוון נסיעת הרכב. לכן בלימה בסיבוב ללא ABS היא בעייתית, כיוון שהרכב שמוטה לתוך הסיבוב, יתיישר אל כיוון שולי הכביש. לכן, במצב של בלימה בסיבוב ללא ABS, רצוי להימנע מלחיצה חזקה מידי על הבלמים. מוטב לבלום כ-70% ממהלך הדוושה. אם בכל זאת ננעלו הגלגלים, משחררים עוד קצת כדי לשחרר אותם. אותו תהליך (שחרור של עד חצי דוושה) יש לנקוט אם רוצים להטות את הרכב תוך כדי בלימה, כדי להימנע מלהיתקל במכשול.
אימון רפלקסיבי לבלימה בכל הכוח (כדי להימנע מהיסוס) נעשה במכוני נהיגה מתקדמת או על ידי אדם פרטי, שמתרגל בלימה כזאת במקום ריק. פעולה זאת מותרת לפי חוק במסגרת "ניסוי הבלמים" -- מאיצים את הרכב לכ-40 קמ"ש ואז נותנים מכה חזקה על דוושת הבלם. בלימה בסיבוב ניתן לתרגל על ידי בלימה הדרגתית בקו ישר במקום ריק – לוחצים את הדוושה פנימה בהדרגה, כדי לחוש את נקודת הנעילה.
צעצוע של סיפור (זיכיון)

טלוויזיה

בעקבות הצלחת הסדרה שוחררו שני סרטים קצרים שיצרו אולפני פיקסאר וחברת וולט דיסני:

ארץ צעצוע של סיפור

"ארץ צעצוע של סיפור" היא אזור שקיים בדיסנילנד הונג קונג ואולפני הוליווד של דיסני.
בדיסנילנד הונג קונג, ארץ זו מעוצבת בצורה מתאימה לנושא- לדוגמה: שימוש בבמבוקים כדשא המכסה את פני השטח, שימוש באביזרים רבים ודמויות מסרטי צעצוע של סיפור- לדוגמה: וודי ענק, רקס ענק, מטוס נייר גדול וגם כדור גדול מהסרט הראשון של פיקסאר- luxo jr. האזור החדש נפתח ב-18 בנובמבר 2011, והוא ממוקם בצד המערבי של דיסנילנד הונג קונג, מאחורי ארץ הפנטסיה.
ב-30 ביוני 2018 "ארץ צעצוע של סיפור" נפתחה באולפני הוליווד של דיסני.
מיכאיל סמיונוביץ' שוייפט

מיכאל סמיונוביץ' שוייפט (ברוסית: Михаил Семёнович Шойфет; ‏26 באוגוסט 1947 - 22 באוקטובר 2013) היה היפנותרפיסט, עיתונאי וסופר רוסי. שוייפט יצר את שיטת הוויסות העצמי הפסיכופיזית בתחום ההיפנותרפיה. היה חבר איגוד העיתונאים של מוסקבה ושל רוסיה. חיבר מספר ספרים בתחום ההיפנוזה. שוייפט השתמש בהיפנוזה גם על בימות התיאטרון ברוסיה; הוא התפרסם בשנות ה-80 בעקבות הופעותיו עם תוכניתו "תיאטרון ההיפנוזה".

ביוגרפיה

שוייפט נולד בווינה בירת אוסטריה. שם המשפחה "שוייפט" מקורו מהתואר שופט, שהפך ל"שוייפט" מסיבות פונטיות, לאחר תעתוק ליידיש או לרוסית.
ב-1980 יצר את "תיאטרון ההיפנוזה". הופעותיו המוזיקליות והתיאטרליות היו ראשונות מסוגן בברית המועצות, והן זכו לפופולריות. בשנים 1985–1992 הופיע במופע זה מטעם הפילהרמוניה המחוזית של מוסקבה (Московской областной филармонии). המופע נרשם בלשכת LLP ‏(Limited liability partnership) במוסקבה ב-21 בספטמבר 1994, בשם "תיאטרון העזרה הפסיכולוגית של מיכאל שוייפט". 
בסוף שנות ה-90 הרצה שוייפט במכון הפסיכולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים. בשנים 2001–2003 כתב טור שבועי בשם "תלמדו לשלוט בעצמכם" בעיתון הבריאות "Arguments and Facts".
שוייפט כתב מספר ספרים: "אימון של ויסות עצמי פסיכופיזי" (2003), "מאה הרופאים הגדולים" (2004, יצא במספר מהדורות נוספות), "הסודות הנסתרים של ההיפנוזה" (2006), "היפנוזה: עבריינים וקורבנות" (2010), ו"ויסות עצמי פסיכופיזי, הפרקטיקום המודרני הגדול" (2010). כן הוציא מספר פרסומים אודות ההיסטוריה של ההיפנוזה ושיטות הטיפול המעשיות בתחום זה, ופרקים בנושא הפיזיולוגיה של פעילות מערכת העצבים.

תיאטרון ההיפנוזה

שוייפט השתמש בהיפנוזה במסגרת מופע תיאטרלי שיצר, במהלכו התנדבו צופים מהקהל לעלות לבמה, הופנטו על ידי שוייפט, ותחת השפעת ההיפנוזה הונחו לבצע משימות שונות, לחקות אנשים מפורסמים ועוד. מספר המשתתפים היה מגיע אף ל-300 איש וההופעה נמשכה עד 5 שעות. בסוף ההופעה ענה שוייפט על שאלות הקהל ונתן כלים להיפנוזה עצמית ולטכניקות שונות לשיפור יכולות פיזיות ומנטליות. 
כלי תקשורת רבים ברוסיה סיקרו את הופעותיו של שוייפט, וחלקם טענו, תוך התבססות על סקרים ומשאלים, כי למופעים הייתה השפעה חיובית על המשתתפים - הם דיווחו על יכולת לשחרור עצמי, העלאת הביטחון העצמי ועוד.
סגן נשיא מכון הפסיכולוגיה באקדמיה הרוסית למדעים, פרופ' דרוז'ינין (V. N. Druzhinin), הביע הערכה לשוייפט על הגברת הפופולריות של ההיפנוזה בקרב הציבור, ואף קרא לו "האמן הקלאסי של ההיפנוזה הרוסית". לצד זאת, השימוש בהיפנוזה כאמצעי להופעות ובידור הקהל שנוי במחלוקת כיום, וסופג ביקורת רבה.
רוברט ה. ג'קסון

ביוגרפיה

ג'קסון, יליד פנסילבניה, למד משפטים בניו יורק בגיל 18 ועבר את מבחני הלשכה כבר בגיל 21. עבד 20 שנה כעורך דין מצליח וצבר מוניטין רב. הוא החל את דרכו בממשל האמריקני ב-1934, כיועץ במחלקת האוצר. הוא תמך בניו דיל ובנשיא דאז, פרנקלין רוזוולט, ובהמשך רוזוולט מינה אותו לתפקיד פרקליט המדינה של ארצות הברית שלאחריו מונה לתובע כללי ב-1940 ולשופט בית המשפט העליון ב-1941.
בין פסקי הדין המפורסמים שלו נמנו "West Virginia State Board of Education v. Barnette", בו בית המשפט קבע שאין זה חוקתי להכריח תלמיד להצדיע לדגל ארצות הברית. הוא ידוע גם בשל דעת המיעוט שלו בפסק הדין "Terminiello v. Chicago", בו הוא קבע ש"חוקת ארצות הברית איננה הסכם התאבדות" ("not a Suicide Pact"), ושהחוקה איננה מונעת מארצות הברית להתגונן בפני איומים. ריצ'רד פוזנר השתמש בשורה הזו ככותרת לספרו על טרוריזם והחוקה האמריקנית.
ג'קסון, שנטה לפרש בצמצום את סמכויות בית המשפט העליון, התלבט בשאלת ההצבעה בעניין פסק דין בראון נגד מועצת החינוך, אך בסופו של דבר הצביע בעד דעתו של נשיא בית המשפט העליון דאז, ארל וורן, אשר פסלה את הסגרגציה הגזעית בבתי הספר בארצות הברית.
ב-1945 מונה לשמש התובע הראשי במשפטי נירנברג שהתנהלו לאחר מלחמת העולם השנייה נגד פושעי מלחמה נאצים. הוא שירת כשנתיים בגרמניה במהלך קיום משפטים אלו.
ג'קסון מת בגיל 62.
בסרט הטלוויזיה "נירנברג" שהופק בשנת 2000 בארצות הברית, גילם השחקן אלק בולדווין את דמותו של ג'קסון. שחקנים אחרים גילמו את דמותו במספר סרטים שהופקו ועסקו במשפטי נירנברג.
המדינה החופשית סקסוניה-גותה

היסטוריה

ב-14 בנובמבר 1918 התפטר קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הדוכסות, התפצלו דוכסויות קובורג וגותה, ואזור גותה הפך למדינה חופשית ברפובליקת ויימאר.
בשנת 1920 הצטרפה המדינה למדינת תורינגיה, לאחר שפרלמנט המדינה הכריע בעד המהלך, והפכה לאזור גותה בתורינגיה.
מאנו מנזס

קריירה

הקריירה של מנזס כשחקן הייתה קצרה. הוא שיחק בקבוצות חובבים בלבד ולמד במקביל חינוך גופני באוניברסיטה של סאנטה קרוז דו סול. בשנת 1986 התחיל לעבוד כמאמן כושר גופני בארגון SESI, אשר מעניק שירותים לעובדי תעשייה. 
לאחר עבודתו ב-SESI, אימן מנזס במחלקות הנוער של מספר קבוצות בריו גראנדה דו סול: גוארני (קבוצה בה שיחק קודם, ואשר התמקצעה בינתיים), קשיאס ואינטרנסיונל. בשנת 1997 עשה סטאז' בקרוזיירו כעוזר המאמן פאולו אָאוּטוּאוֹרי. 
בשנת 1997, פתח מאנו מנזס בקריירה כמאמן מקצועי, כאשר חזר לגוארני, הפעם כמאמן הקבוצה הבוגרת. בהובלתו, זכתה גוארני באליפות ריו גרנדה דו סול בשנת 2002 - הישג מכובד, גם בהתחשב בכך כי הקבוצות הגדולות אינטרנסיונל, גרמיו, קשיאס וז'ובנטודה לא השתתפו בתחרות באותה השנה.
מנזס אימן את הקבוצות ברזיל מפלוטאס ב-2002 ואיטאי ב-2003. הוא גם חזר לעבוד כמה חודשים בגוארני ב-2003.
מנזס רשם הישג נוסף בשנת 2004, אחרי שהוביל קבוצה קטנה וחסרת הישגים בולטים בשם "15 בנובמבר" (אף היא מריו גראנדה דו סול) למקום השלישי של הגביע הברזילאי. בשנים 2004 ו-2005 אימן את קשיאס.

גרמיו

מאנו מנזס חתם עם גרמיו ב-2005 ומטרתו הייתה להחזיר את הקבוצה לליגת העל, לאחר שהיא ירדה לליגה ב' בשנה הקודמת. בתום העונה גרמיו הייתה אלופת ליגה ב' וכך חזרה לליגת העל. 
בשנת 2006 זכתה גרמיו באליפות ריו גראנדה דו סול (הפעם הקודמת הייתה ב-2001). גם ב-2006, הגיעה למקום השלישי בליגת העל.
בשנת 2007 שוב זכתה גרמיו באליפות ריו גראנדה דו סול. באותה השנה זכתה במקום השני בגביע ליברטדורס.

קורינתיאנס

מאנו מנזס התחיל לאמן את קורינתיאנס בסוף שנת 2007, ושוב מטרתו הראשונה הייתה להחזיר את הקבוצה בחזרה לליגת העל, לאחר משבר ירידת הליגה. 
בשנת 2008 זכתה קורינתיאנס במקום השני בגביע, ולאחר מכן באליפות ליגה ב', בחזרה לליגת העל.
בשנת 2009 זכתה קורינתיאנס באליפות סאו פאולו ללא הפסדים. עוד ב-2009 זכתה הקבוצה בגביע הברזילאית.
ב-2010, היגיעה קורינתיאנס לשלבי הנוקאוט של גביע ליברטדורס ללא הפסדים, אך הודחה על ידי פלמנגו בשלב שמינית הגמר.

נבחרת ברזיל

לאחר הדחת נבחרת ברזיל במונדיאל 2010, פוטר המאמן דונגה. התאחדות הכדורגל הברזילאית פנתה למאנו מנזס לאחר שבחירתה הראשונה מוריסי רמליו, מאמנה של פלומיננסה, סירב באופן רשמי. מנזס התחיל בתפקידו כמאמן הנבחרת ב-23 ביולי 2010.
שלושת המשחקים הראשונים של הנבחרת תחת שרביטו של מאנו מנזס היו ניצחונות במשחקים ידידותיים, נגד ארצות הברית (2:0), איראן (3:0) ואוקראינה (2:0). למשחקים אלו הביא מנזס נבחרת מחודשת (רק ארבעה שחקנים שחקו במונדיאל 2010) אשר עוררה תגובות חיוביות מצד התקשורת. אולם בהמשך, ובמהלך שנת 2011, לא הצליחה הנבחרת הברזילאית להפגין יכולת טובה מול נבחרות לאומיות בכירות כגון צרפת, הולנד וגרמניה.
בשנת 2011, הודחה הנבחרת ברבע גמר הקופה אמריקה לאחר שהפסידה לפרגוואי.
באולימפיאדת 2012, נכשלה שוב נבחרת ברזיל בעייני קהל אוהדיה, כאשר לא הצליחה לזכות במדליית זהב אולימפית בפעם הראשונה בתולדותיה. ברזיל הפסידה למקסיקו בגמר בתוצאה 2-1.
ב-23 בנובמבר 2012 פוטר מנזס מאימון נבחרת ברזיל לאחר שנתיים בתפקיד.
נחל שני

נחל שני (בערבית: وادي أبو أليك - ואדי אבו עלאליק, "נחל שני") הוא נחל אכזב קניוני באזור הרי אילת הנשפך אל נחל רחם.

תיאור הנחל

אורכו של נחל שני כ-13 ק"מ. מקורות הנחל במדבר סיני באזור בקעת הירח וג'בל קרין אלעתוד, ממנו זורם הנחל מזרחה. ליד החלק הדרומי של הר שני נכנס הנחל לתחומי ישראל, ומכאן הוא נבלע בתוך נקיק צבעוני של אבן חול - הקניון האדום - ממנו נמשך הנחל מזרחה בקטע קניוני רחב, תחילה בין קירות אבן העשויים מחול, ובהמשך בין צוקי גיר זקופים. בערוץ הנחל מפלים ומחסומי סלעים. הנחל מתחבר אל נחל רחם. בחיבור נחשפים בקרקעית ובצלעותיו, העשויים מגיר, ריכוזים גדולים של מאובנים. בנקודת השפך של נחל שני לנחל רחם, נגלית דרך עפר שראשיתה בבאר אורה שבדרום. שביל מסומן עובר לאורך ערוצו של נחל שני מן הקניון האדום עד מפגש הנחלים שני ורחם.

אטימולוגיה

נחל שני (בערבית: ואדי אבו עלאליק) נקרא כך בגלל צבעה של אבן החול אשר הנחל חתור בה.

סוגי צמחייה

בנחל שני דרום יש צמחייה רבה, עצי שיטת נגב ומינים רבים של שיחים (כגון: ענת המדבר, אכילאה ריחנית, קזוח עקום וכוכב ריחני), ובניגוד לכך בצפון מזרח נחל שני לאורך כל מורדות הר עוזיהו צמחייה מדברית דלילה (כמו: שיחי רותם המדבר, מלוח קיפח, צלף) המהווה מקור מזון לבעלי החיים המסתובבים באזור זה.

בעלי חיים

ניתן לצפות בבעלי חיים כמו יעלים המגיעים לאזור זה לקבלת מקור מזון מהצמחייה המדברית של נחל שני.
דרורה ברוק

דרורה ברוק (נולדה ב-31 בדצמבר 1966, בחיפה) היא נגנית חלילית. מהמוזיקאיות הבולטות בישראל בפעילות קונצרטנטית ודידקטית מופיעה בקונצרטים ורסיטלים ומנגנת בהרכבים מוזיקליים שונים. בצעה מעל ל50 בכורות ליצירות ישראליות שנכתבו במיוחד עבורה.

=ביוגרפיה

דרורה היא בוגרת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, שם למדה אצל מיכאל מלצר. כיום היא מלמדת באקדמיה בחוג לאמנות הביצוע. מנהלת את המחלקה למוזיקה עתיקה בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב - אותה יסדה בספטמבר 2005.
אחרי שסיימה את לימודיה באקדמיה הירושלמית השתלמה אצל אמן החליליות פדרו ממלסדורף במילנו, איטליה.
דרורה מופיעה ברסיטלים וכסולנית מאז 1983 בישראל ומחוצה לה, הופיעה עם אמנים והרכבים רבים ושונים, בין השאר תזמורת הבארוק ירושלים, האקדמיה דניאל, רביעיית אביב, אנסמבל קפריזמה ואחרים. כמו כן הופיעה בפסטיבלים רבים ברחבי אירופה וישראל, ונגנה בקונצרטים גם בצפון אמריקה ובאוסטרליה.
מבצעת ומקליטה בקביעות יצירות שהולחנו עבורה על ידי מלחינים ישראלים רבים – מעל 54 בכורות בעשר השנים האחרונות.
ביקוש מלאכותי

דוגמאות לביקוש מלאכותי

דוגמה ליצירת ביקוש מלאכותי ניתן למצוא בתחומים השונים בכלכלה. בשוק ניירות ערך ביקוש מלאכותי יכול לקבל ביטוי בתהליך הנקרא הרצת מניות, שהיא עבירה מסוג פשע. בשוק הנדל"ן מוכר יכול לייצר ביקוש מלאכותי על ידי הבאת קונים רבים המציעים מחירים מעבר למחירי השוק, באופן שגורם לקונה הפוטנציאלי להעלות את הצעתו.

אמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי

האמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי משתנים בהתאם לתחום הכלכלי של המוצר. פרסום סטנדרטי באמצעי תקשורת המונים יכול ליצור ביקוש מלאכותי לטובין ולשירותים שונים. בשילוב עם אמצעים נוספים להעברת מסרים כגון מאמרים בעיתונות ובמהדורת החדשות ניתן גם לייצר ביקוש מלאכותי לעמדות פוליטיות שונות מה שבהקשרים מסוימים מכונה ספין תקשורתי. שמועות המוחדרות בכוונה תחילה או לא יכולות להשיג גם כן בתנאים מסוימים מצב של ביקוש מלאכותי למשל על ידי הפצת שמועה שמוצר מסוים עומד לאזול מהמלאי.

מחאה

אחת הטענות המרכזיות המופנות כלפי התאגידים על ידי פעילי מחאה אנטי תאגידית ונגד תרבות הצריכה היא שהתאגידים נוקטים בשיטות נלוזות כדי לייצר ביקוש מלאכותי למוצרים אותם הם מוכרים.
יחסי כף ורדה–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של כף ורדה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין כף ורדה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-20 באוקטובר 2000.
בשנת 1892 פתחה צ'ילה בכף ורדה קונסוליה (שכיום כבר אינה פעילה), הקונסוליה הייתה אחת הנציגויות הראשונות של מדינה דרום אמריקנית ביבשת אפריקה.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בכף ורדה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת בכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי כף ורדה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
הסתברות פריורית

הסתברות פריורית (באנגלית: Prior Probability) היא ייחוס ערך סוביקטיבי, ללא נתונים, להתפלגות ערך לא ידוע של פרמטר במדגמים שטרם נדגמו. הסתברות פריורית מבטאת אמונה סובייקטיבית לגבי התפלגותו של אותו פרמטר. בהסתברות בייסיאנית משתנה ערכו של הפרמטר בהתאם לנתונים הנאספים. חשוב להבדיל בין הסתברות פריורית לבין הסתברות אפריורית (באנגלית: a priori probability). לדוגמה הסתברות פריורית יכולה להיות התפלגות ההסתברות של היחס בין מספר המצביעים שיצביעו בעד מפלגה מסוימת לבין מספרם של אלה שלא יצביעו עבורה בבחירות שטרם התקיימו. משתנה זה הוא פרמטר במודל ואינו מבוסס על נתונים.

הערך הלא ידוע שמייחסים להתפלגות עשוי להיות סובייקטיבי לגמרי או להתבסס על שיטות אמידה. כך למשל, בדוגמה של התפלגות יחס המצביעים, אפשר לנסות לאמוד את ההתפלגות באמצעות ביצוע סקר. ההצבעה בסקר אינה מוסיפה נתונים. לעומת זאת מדגם של תוצאות הצבעה אמיתית מספק נתונים ועשוי להשפיע על ערכה של ההסתברות הפריורית.
מפקח בנייה

מפקח בניה הוא בעל מקצוע העוסק בפיקוח בניה.

פעולות

תפקיד מפקח הבניה הוא לפקח על הבניה, לוודא שהקבלן ושאר אנשי המקצוע מבצעים את עבודתם כהלכה, לנהל ולתאם בין כל בעלי המקצוע בפרויקט ולוודא שכל העבודות באתר נעשות בהתאם לתקנים ולנהלים הנדרשים.
מפקחי הבניה נדרשים להיות בעלי בקיאות בחקיקה בתחום הבניה והמקרקעין וכן להחזיק בידע אודות תהליכי הבניה בשטח.
עמי מויאל

עמי מויאל (נולד ב-1962) הוא פרופסור להנדסת חשמל ומחשבים ומומחה לתחום זיהוי דיבור על ידי מחשב. מכהן כנשיא מכללת אפקה.

ביוגרפיה

מויאל נולד וגדל באשדוד. את שנות התיכון, עשה למד בתיכון מקיף א'. הוא בעל תואר ראשון, תואר שני ודוקטורט (אותו השלים ב-1993) מהמחלקה להנדסת חשמל ומחשבים של אוניברסיטת בן-גוריון. תחום התמחותו הוא זיהוי ועיבוד דיבור על ידי מחשב, לצורכי תקשורת אדם-מכונה מבוססת ממשק קולי ולחיפוש בתכני מולטימדיה. לאחר לימודיו, כהן פרופ' מויאל במגוון תפקידים בתעשיית ההיי-טק, בין השנים 1993–2008: החל ממהנדס פיתוח, ראש צוות פיתוח אלגוריתמים, סמנכ"ל פיתוח טכנולוגיה וסמנכ"ל פיתוח עסקי. בתפקידו האחרון בתחום, שימש במשך שבע שנים כמנכ"ל חברת NSC, המפתחת מוצרי זיהוי דיבור. 
בין השנים 2007–2011 כהן פרופ' מויאל כיו"ר הוועד המנהל של "אייסף - הקרן הבינלאומית לחינוך", שעסקה במתן מלגות לסטודנטים והפעלת פרויקטים חברתיים-חינוכיים ברחבי ישראל. 
בשנת 2008 עבר מהתעשייה לאקדמיה והצטרף לסגל מכללת אפקה כחבר סגל המחלקה להנדסת חשמל, בה עסק בהוראה של קורסים בתחום עיבוד אותות. בין השנים 2009–2014 כהן פרופ' מויאל כראש המחלקה להנדסת חשמל במכללה. 
בשנת 2009 יסד מויאל את "המרכז לעיבוד שפה" במכללת אפקה ועמד בראשו עד לשנת 2014. מרכז זה הפך למרכז ידע לתעשייה בתחום עיבוד אותות דיבור ומקיים פעילות מחקר ופיתוח ענפה מול התעשייה. המרכז לעיבוד שפה זכה במענקי מחקר רבים ממקורות שונים שאפשרו להקים קבוצת עיבוד דיבור מולטי-דיספלינארית שמונה קרוב ל-20 איש ומקיימת פעילות מחקרית ענפה, כנס שנתי, קורסים לתעשייה תוך השתתפות בתחרויות בינלאומיות בתחום, מתן הרצאות ופרסום מאמרים. 
בנובמבר 2014 נכנס לתפקידו כנשיא מכללת אפקה.
מרד הגנרלים באלג'יריה

מרד הגנרלים באלג'יריה החל ב-21 באפריל 1961, במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה. הוא היה ניסיון להפיכה צבאית לשם הפלת ממשל הרפובליקה הצרפתית החמישית והקמת חונטה צבאית תחתיו. ראשי המרד היו ארבעה גנרלים בדימוס בצבא צרפת, שהיו מוצבים באלג'יריה והתנגדו להעניק לה עצמאות. המרד לא צלח, ודוכא כעבור חמישה ימים.

לאחר המרד

שאל וזלר נשפטו בפני בית דין צבאי ונדונו ל-15 שנות מאסר. חמש שנים לאחר מכן ניתנה להם חנינה ודרגותיהם הצבאיות הושבו להם. חוק חנינה נוסף למורדים התקבל ב-1982.
סאלאן וז'ואו נדונו למוות שלא בפניהם. עונשם הומתק בהמשך למאסר עולם. סאלאן ואחרים הקימו את ארגון OAS (‏Organisation de l'armée secrète), אשר ניסה לסכל ב-1962 את מתן העצמאות לאלג'יריה. 
ב-17 באפריל החלה הפלישה למפרץ החזירים, בניסיון להפלת המשטר בקובה, שנערך בתמיכת ארצות הברית. בעקבות זאת נפוצה השמועה כי סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית תמכה במורדים באלג'יריה וסייעה להם, אולם, כך התברר, הייתה זו שמועת שווא שלובתה במסמכים מזויפים אשר הופצו בין עיתונים בצרפת על ידי ה-KGB. נשיא ארצות הברית קנדי אף התקשר לדה גול במהלך המרד, הביע בו תמיכה והציע את עזרת ארצו. דה גול לא ניצל את ההצעה.
מצע מנותק

יסודות ההתר

בסיסו של ההתר בספק המובא בתלמוד הירושלמי במסכת ערלה האם התורה אסרה עשיית מלאכות בשמיטה כאשר הן נעשות בתוך בית. בעל פאת השולחן הכריע שבזמן הזה ששמיטה אינה נוהגת אלא מדרבנן, יש להקל בספק זה של הירושלמי, ולכן זריעה בבית מותרת. החזון איש והרב שלמה זלמן אוירבך כתבו לסמוך על סברה זו רק בצירוף ההתר של עציץ שאינו נקוב.

התועלת לשומרי שמיטה

יש פוסקי הלכה הטוענים, כי גידול מצע מנותק בחממה, אינו מותר בשנת השמיטה ואינו פוטר מאיסורי מלאכות שביעית, מאחר שחממה היא מקום המיוחד לגידול צמחייה ואין דינה כבית רגיל, שגם הגידול במצע מנותק בו נתון למחלוקת פסיקתית.
לדעת המתירים את השימוש בשביעית בגידול מצע מנותק, אופן הגידול המיוחד מתיר אפילו פעילות חקלאית האסורה בשנת השמיטה מן התורה, כגון:

זריעה, שתילה, גיזום ודילול הפרי. לדעה זו, על יבול הגדל במצע מנותק לא חלה קדושת שביעית. לכן, מותר לקטוף, למכור ולייצא את היבול הגדל בשיטה זו בשנת השמיטה. משום כך, ירקות הגדלים על גבי מצע מנותק חייבים בתרומות ומעשרות מספק, ללא ברכה ומפרישים מהם מעשר עני ומעשר שני. יש לברך על היבול ברכת "בורא פרי האדמה". אולם, התנאי הנוסף לשתילה או זריעה על גבי מצע מנותק היא רכישת השתילים או הזרעים אצל מגדל שומר שמיטה, שהכין אותם בשנה השישית או בדרכים המותרות בשמיטה.
גם לדעת המחמירים שלא לזרוע ולשתול על גבי מצע מנותק בשנת השמיטה, מותר במקום הצורך לבצע בו מלאכות המותרות מדרבנן על מנת לשמר את הגידול.
ג'וג'ו מויס

קורות חיים וקריירה מוקדמת

מויס נולדה בשנת 1969 בלונדון, אנגליה. היא למדה ברויאל הולוויי, אוניברסיטת לונדון וניו בדפורד קולג', אוניברסיטת לונדון.
ב 1992, היא זכתה במענק במימון של העיתון אינדיפנדנט כדי ללמוד בקורס עיתונאות לתואר שני באוניברסיטה של העיר לונדון. עם סיום לימודיה, היא המשיכה במשך כעשור את עבודתה בעיתון "אינדיפנדנט" (פרט לשנה אחת, כשהיא עבדה בהונג קונג עבור העיתון: "סאנדי מורנינג"). בעבודתה בעיתון, כיהנה מויס בתפקידים שונים, והפכה לעוזרת עורך חדשות ב 1988. בשנת 2002 היא הפכה לאחראית על האמנות והמדיה בעיתון

קריירת כתיבה

מויס הפכה לסופרת במשרה מלאה ב 2002, כאשר הספר הראשון שלה "גשם מחסה" פורסם. במקביל, היא ממשיכה לכתוב כתבות עבור הדיילי טלגרף.
מויס היא אחת הסופרות היחידות שזכו פעמיים בפרס: "הנובלה הרומנטית של השנה" על ידי התאחדות סופרי הנובלות הרומנטיות בבריטניה. בשנת 2004 היא זכתה לראשונה עבור ספרה: "פירות זרים" וב 2011 זכתה בשנית עבור הספר: המכתב האחרון מאהובך".
מויס מתגוררת בחווה בוולדן ספרון, אסקס עם בעלה, העיתונאי צ'ארלס ארתור, ושלושת ילדיהם. מויס מיוצגת על ידי שילה קראולי אצל הסוכן קרטיס בראון
אל-ע'יט'ה

נמל התעופה

נמל התעופה אל-ע'יט'ה ממקום מדרום לעיר, והגישה היחידה אליו היא ממנה. גובהו של נמל התעופה הוא 41 מטרים מעל פני הים. כיום, הטיסות לנמל התעופה וממנו מושהות בשל מבצע סופה נחרצת, שבמהלכו השתלטו כוחות סעודים על שדה התעופה ועל עוד רבים אחרים.

תחבורה

כביש מס' 100 עובר בעיר ומהווה את עורק התחבורה הראשי שלה ושל יישובי האזור. מצפון לעיר נמצאת צומת כבישים, ששניהם מגיעים לגבול עם עומאן וממשיכים מעבר לו.

גאוגרפיה

בשל קרבתה למפרץ עדן, העיר שוכנת בגובה של כ-13 מ' מעל פני הים. ואדי ד'אחאוואן חוצה את העיר מצפון לדרום, ומעליו עוברים 3 גשרים: אחד במזרח העיר, אחד במרכז העיר ואחד במערב העיר - של כביש מס' 100.
חניה סוכר-זיו

קורות חייה

בת לישראל סוכר, מבוני באר שבע וחבר ההגנה, ולרחל לישניצמן, בת יבניאל גננת מונטסורי. גדלה במעונות עובדים בתל אביב. למדה פסנתר וקיבלה מלגת לימודים לאקדמיה למוסיקה בפריס, שם גם למדה משחק והחלה בקריירה כשחקנית.
הייתה אשתו של שחקן התיאטרון הצרפתי ז'אק בוביה, בת זוגו של הבמאי הצרפתי פול ברנרד. לאחר נפילת אחיה זיו במלחמת ששת הימים הוסיפה את שמו לשם משפחתה.
בשנת 1974 פגשה את האדריכל הישראלי אמריקאי אדוארד גרינברג עימו חיה עד לפטירתה, יחד יצרו וקידמו את פרויקט האורבאניזם Domobile.
שרה שירים שכתבה והלחינה והוציאה 3 תקליטים.
יצרה שטיחי קיר גדולים שהציגה בתערוכות בצרפת ובעולם.
הותירה בת.