google/wiki40b huggingface dataset:
מקס בוקוס

ביוגרפיה

בוקוס נולד ב-11 בדצמבר 1941 בשם מקס אנקה (Enke) בהלנה שבמונטנה, להיסטוריונית ג'ין שריף (בת למשפחת חוואים אמידה) וסטפן אנקה, דמוגרף וכלכלן. אביו, יליד פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה, היה ממוצא גרמני וסקוטי, בעוד אמו ממוצא אנגלי וגרמני גם כן. בוקוס חי בקליפורניה עד שהיה בן שנתיים, כשאמו עזבה את אביו ושבה להלנה. מאוחר יותר היא נישאה ג'ון ג'. בוקוס, ושם משפחתו שונה לבוקוס. בוגוס סיים את לימודיו התיכוניים בית הספר התיכון של הלנה ב-1959.
לאחר שלמד בבתי ספר ציבוריים מקומיים בעיר הולדתו הלנה, הוא למד במכללת קרלטון במינסוטה במשך שנה לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת סטנפורד, שם היה בוגר בכלכלה ב-1964, והיה חבר באחוות סיגמא אלפא אפסילון. לאחר שסיים את לימודיו, למד בוקוס בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד והשלים את לימודי הדוקטורט שלו ב-1967. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, בוקוס התמחה שלוש שנים כעורך דין בוועדה לניירות ערך ולבורסות שבוושינגטון הבירה. הוא שב למונטנה ב-1971 על מנת לכהן כראש וועידת החוקה של המדינה, והקים משרד עורכי דין במיזולה. בנובמבר 1972 נבחר בוקוס לבית הנבחרים של מונטנה כנציג מחוז מיזולה. בנובמבר 1974 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, ונבחר מחדש ב-1976.
בוקוס נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-7 בנובמבר 1978 לתקופת כהונה שעתידה הייתה להתחיל ב-3 בינואר 1979, אך באופן פתאומי מונה לסנאט בידי המושל תומאס לי ג'אדג', לפני שהחלה תקופת כהונתו להלכה, ב-15 בדצמבר 1978 על מנת למלא את מקומה הריק של מונטנה שנותר פנוי על ידי הסנאטור פול האטפיילד התפטר. ביוני 2008, משאישר הסנאט סנקציות בינלאומיות נוספות על איראן בגין תוכניתה הגרעינית, אמר כי "הסנקציות הקשות שאושרו ירתיעו את הממשל האיראני מייצור נשק גרעיני". בראשית דצמבר 2009 הודה כי המליץ על מאהבתו מלודי היינס לתפקיד במטהו. במהלך כהונתו כראש ועדת הכספים של הסנאט, נמנה בוקוס בין מעצבי חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, רפורמת הבריאות של הנשיא אובמה. ב-23 באפריל 2013, נודע כי בוקוס לא יתמודד לתקופת כהונה שביעית.
ב-26 בדצמבר 2013 הודיע הנשיא אובמה על כוונתו למנות את בוקוס לשגרירה של ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין. ב-7 בינואר 2014 הגיש אובמה את מועמדותו של בוקוס לסנאט, שאישר את מינויו. דיון במועמדותו התקיים בוועדת הסנאט ליחסי חוץ של ארצות הברית ב -28 בינואר 2014. בוקוס הושבע לתפקידו בידי סגן הנשיא דאז ג'ו ביידן ב-21 בפברואר 2014, עם סיום כהונתו של השגריר הקודם גארי לוק. באוקטובר 2015 ננזף בוקוס בידי סגן שר החוץ של סין, ז'אנג יסוי, בעקבות הגעת משחתת אמריקאית לאזור האיים המלאכותיים שהקימה ממשלת סין העממית בים סין הדרומי. בוקוס עזב את בייג'ינג בינואר 2017, כאשר הנשיא דונלד טראמפ מינה את מושל איווה טרי ברנסטאד לשגריר הבא בסין העממית.
דרגון בול - דמויות

היקומים

ישנם 18 יקומים בסך הכל. מסופר כי זנו קם בוקר אחד עצבני והחליט להרוס שישה מהם, וכך נותרו 12 יקומים. לכל יקום יש יקום תאום, שני יקומים הם תאומים כאשר סכום מספרם הוא 13. במהלך טורניר העוצמה בסאגת הישרדות היקום, זנו מחק את כל היקומים שהשתתפו, חוץ מהיקום המנצח, יקום 7. אז נשארו 5 יקומים במולטיוורס. בסוף הטורניר, אנדרואיד 17 ביקש מסופר שנרון להחזיר את כל היקומים שנמחקו וכך כל 13 היקומים (7 היקומים שנמחקו בטורניר ועוד 6 היקומים שזנו מחק כיוון שהיה עצבני) חזרו.
תרשים זרימה

תרשים זרימה הוא סכמה ויזואלית, שנועדה לפרוס רצף של פעולות והחלטות, באופן בהיר והגיוני ככל האפשר. משתמשים בו במדע, בתעשייה ובמסחר, ובעיקר בכתיבת תוכניות למחשב.
ישנה שיטה לפיה בתכנות מחשבים מלמדים, שכשלב ראשון, מתארים בתרשים הזרימה את זרימת הפעולות לפי הסתעפויות של צומתי החלטות והוראות ביצוע. כל פעולה מיוצגת בתבנית שמיוחדת לה. לאחר הכנת התרשים, בשלב הבא כותבים את האלגוריתם בפסאודו קוד, ורק בשלב השלישי עוברים לכתוב בשפה העילית הספציפית.
לעומת זאת, רבים הסוברים כי השימוש בתרשים זרימה מקנה הרגלי תכנות רעים העומדים בסתירה לתכנות מבני, ומטיפים כנגד השימוש בתרשימים מסוג זה.
רבות מהפעולות שאנו עושים בחיי היום יום, שיש בהן הסתעפויות של החלטות, אפשר לתאר בתרשימי זרימה.

היבטים חינוכיים

תרשים הזרימה יכול לשמש ככלי עזר להוראה, לצורך המחשה וארגון של חומר הלימוד. למשל, תרשים זרימה של מחזור המים בטבע.
טיפי

טיפי (משפת בני הסו - בית/מעון) הוא אוהל בצורת חרוט, עשוי עור של ביזון, אשר היו מכינים האינדיאנים בני המישורים הגדולים באמריקה הצפונית.
בניית הטיפי מתבצעת על ידי השענת 3 מוטות עץ ארוכים זה על זה ליצירת ארבעון, שאורך כל מקצוע בבסיסו כשלושה מטר. אחר כך משעינים מוטות קטנים יותר על שלושת הראשיים ליצירת חרוט. את החרוט עוטפים ביריעות עור או בד. בדרך כלל משאירים בקודקוד הטיפי פתח ביריעה (הניתן לסגירה לפי הצורך) המאפשר איוורור דרכו יוצא האוויר החם ומהווה גם ארובה אם רוצים להדליק מדורה בתוך האוהל.
בימינו, ניתן למצוא אוהלי טיפי בשמורות של אינדיאנים כאטרקציה תיירותית יותר מאשר כמקום מגורים. כמו כן, נפוצים אוהלי הטיפי בפסטיבלים עם תוכני ניו-אייג'.
אוהלי טיפי אינדיאנים מהווים דוגמה לסוג של בנייה ורנקולרית.
פטריק דויל

תולדות חייו

נולד בסקוטלנד וקיבל הכשרה במוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד בגלאזגו. ב-1987 הצטרף לקבוצת תיאטרון הרנסאנס שנוסד על ידי קנת בראנה במטרה להעלות בעיקר מחזות שייקספיריים. כך חיבר דויל מוזיקה עבור הפקות התיאטרון. בהמשך שיתף פעולה עם בראנה באחד-עשר סרטים, ארבעה מתוכם שייקספיריים. דויל עצמו מופיע בסרט "הנרי החמישי" מ-1989 בתור החייל הראשון המתחיל לשיר את ההמנון Non Nobis, Domine בשדה הקרב באז'נקור לאחר תום הלחימה. דויל זכה בפרס איבור נובלו לשיר הסרט הטוב ביותר עבור Non Nobis, Domine. המוזיקה לסרט הוקלטה בביצוע התזמורת הסימפונית של ברמינגהם בניצוחו של סיימון ראטל. 
באוקטובר 1997 אובחן דויל כחולה בלוקמיה, ואת פסקול סרט האנימציה החרב הקסומה השלים בהיותו מאושפז בבית חולים ובמסגרת הטיפול שקיבל. עשור לאחר מכן ארגן דויל את הקונצרט Patrick Doyle’s Music from The Movies ("פטריק דויל - מוזיקה מהסרטים") באולם רויאל אלברט הול בלונדון בהשתתפותם של קנת בראנה (ובבימויו), אמה תומפסון, דרק ג'קובי, ג'ודי דנץ', אלן ריקמן, אימלדה סטונטון, ריצ'רד אי. גרנט, אדריאן לסטר ורובי קולטריין. הכנסות הקונצרט היו קודש לחקר מחלת הלוקמיה.
ביוני 2013, במסגרת הטקס השנתי ה-28 של חלוקת פרסי הקולנוע של ASCAP (ההתאחדות האמריקאית של מלחינים, כותבים ומו"לים), הוענק לדויל פרס הנרי מנסיני על מפעל חיים והישגים יוצאי דופן בתחומו.
שקית אשפה

שקית אשפה או שקית זבל זהו כינוי כולל למגוון שקי פלסטיק וחומרים דומים שנועדו להכיל אשפה, בדרך כלל ביתית. השקית בדרך כלל מוכנסת בתוך מיכלי אשפה למיניהם, כדי למנוע מהחלק הפנימי שלהם מלהתכסות בלכלוך. השקית עצמה היא חד פעמית ומושלכת יחד עם האשפה אל מקום איסוף הפסולת. בגלל עלותן הנמוכה ויתרונותיהן הרבים, שקיות האשפה נפוצות מאוד בקרב הציבור.
שקיות הזבל נמכרות במגוון גדלים ובאריזות שונות: קופסאות, גלילים ושקיות. שקיות אשפה שבראשם חוט להידוק פתח השקית לאחר מילואה - נפוצות מאוד אף הן.
רעיון השימוש בשקית פלסטיק כמיכל לאיסוף אשפה שייך לשלשה קנדיים: הארי ואסיליק, לארי הנסן ופרנק פלומפ. רשת הטלוויזיה CBC הקנדית הכתירה את ההמצאה כבין "חמישים ההמצאות הקנדיות הגדולות".
החסרונות בשימוש בשקית, כגון זיהום הסביבה בחומרים בלתי-מתכלים ומניעת פירוק החומרים האורגניים שבתוך השקית והפיכתם לזבל, מעלות התנגדות בשימוש בשקית הסטנדרטית בקרב התנועות לשימור הסביבה. כחלופה, הם מציעים, שקית העשויה מחומרים מתכלים, כגון נייר.
סימולציות ניהול ובנייה

סימולציות ניהול ובנייה (באנגלית: Construction and management simulation, או בקיצור CMS) הן ז'אנר של משחקי סימולציה שהשחקנים בהם בונים, מרחיבים או מנהלים קהילות או פרויקטים בדיוניים עם משאבים מוגבלים.
אחד המשחקים הראשונים בז'אנר היה אוטופיה, סדרת משחקים בולטת במיוחד בז'אנר היא סדרת משחקי סים סיטי שבה השחקן עוסק בבנייה ובתכנון של ערים.
היימפסל הראשון

היימפסל הראשון (בלטינית: Iempsale; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי. בנו של מיקיפסה, אחיו של אדהרבעל, ובן דודו של יוגורתה.

ביוגרפיה

למסיניסה מלך נומידיה היו שלושה בנים, גולוסה, אסטנבעל, ומיקיפסה. לגולוסה נולד בן בשם מאסיווא, לאסטנבעל היה בן בשם יוגורתה, ובן נוסף חולני מטבעו בשם גאודה, ולמיקיפסה היו שני בנים אדהרבעל, והיימפסל. גולוסה ואסטנבעל מתו ככל הנראה ממגפה, על כן הפך מיקיפסה למלך, ואימץ את אחיינו יוגורתה.
לפני מותו קרא מיקיפסה לבניו וליוגורתה, וביקש מהם לשלוט בממלכה יחד באופן הוגן. השלושה הבטיחו, אולם מיד לאחר מותו של מיקיפסה פרצו הסכסוכים. כאשר הגיעו אדהרבעל, יוגורתה, והיימפסל, לדון בענייני המדינה, מיהר היימפסל והתיישב ליד אדהרבעל, כך שיוגורתה לא יכל לשבת באמצע. על פי מנהגי הנומידיים המבוגר ביותר זכאי לשבת באמצע והיימפסל היה הצעיר ביותר מבין השלושה. אדהרבעל הפציר בהיימפסל לוותר משום שיוגורתה מבוגר יותר, בסופו של דבר הסכים היימפסל לוותר. אולם כאשר המשיכו לדון בענייני המדינה הציע יוגורתה לבטל את כל החוקים שחוקק מיקיפסה בחמש השנים האחרונות לחייו כיוון שאז היה חולה ודעתו לא הייתה צלולה. היימפסל השיב בלעג שלדעתו זהו רעיון טוב מאוד כיוון שאז אומץ יוגורתה והפך למלך. יוגורתה נעלב והחל מחפש דרכים כיצד להיפטר מהיימפסל.
השלושה לא הצליחו להסתדר ועל כן החליטו לחלק את הממלכה ביניהם. היימפסל הפזיז התארח בערך בשנת 117 לפנה"ס בעיר תירמידה בביתו של אחד מידידי יוגורתה. אותו ידיד נתן ליוגורתה העתק של מפתחות הבית. יוגורתה שלח לשם קבוצה של נאמניו שהחלו סורקים את הבית בחיפוש אחר היימפסל. זה האחרון נמלט אל ביתה של משרתת שם התחבא עד שחיילי יוגורתה איתרו אותו, ערפו את ראשו, והביאו אותו ליוגורתה.
יוגורתה לא הסתדר גם עם אדהרבעל. מה שגרר לבסוף את מלחמת יוגורתה.
פרג אגסי

דיוק טקסונומי

פרח הפרג האגסני גדול, אדום ומבריק, בעל כתמים שחורים על בסיס עלי הכותרת. מאפיינים אלו יצרו בלבול מתמיד בינו לבין מין נפוץ מאוד באירופה, פרג השדות (Corn Poppy), הדומה לו. בעקבות כך, מזהים פעמים רבות את הפרג האגסני עם השם הלועזי Corn Poppy, אם כי המין המדעי שונה: Corn Poppy הוא המין Papaver rhoeas, לעומת הפרג האגסני הצומח בארץ, שהוא Papaver umbonatum. גם השם האנגלי שונה: Semetic poppy.

בישראל

הפרג האגסני צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום. קל לזהות את הפרג על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת. לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים. הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שהן ייחודיות בקרב החרקים, ביכולתן לזהות צבע אדום. בניגוד למקובל לחשוב, הפרג האגסני אינו צמח מוגן.
קרלו השלישי, דוכס סבויה

ביוגרפיה

קרלו נולד ב-10 באוקטובר 1486 בשאזה-סור-אן, לפיליפו מסבויה ולקלודין דה ברוס, בתם של ז'אן השני דה ברוס וניקול דה שאטיון. כילד לא היה צפוי שיירש את דוכסות סבויה, מכיוון שהיו כמה יורשים לפניו. אולם בשנת 1496 מת קרלו השני, דוכס סבויה ללא יורשים, ואביו פיליפו השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1497 מת אביו, ובמקומו עלה לשלטון אחיו למחצה פיליברטו השני, דוכס סבויה, אך גם הוא מת בשנת 1504 ללא יורשים, וקרלו ירש את נחלותיו. בנוסף אביו בעת עלותו לשלטון נטל לעצמו את התארים והטענות לממלכת קפריסין, וכעת ירש אותם קרלו.
במהלך הסכסוך בין בית הבסבורג לממלכת צרפת, תמך קרלו בקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1523 תקף פרנסואה הראשון, מלך צרפת את הצבא הקיסרי בלומברדיה, אך הובס ונאלץ לסגת. שנה לאחר מכן שוב תקף פרנסואה הראשון באיטליה, תוך שצבאו זורע הרס וחורבן בדוכסות סבויה, אך שוב הובס בקרב פאביה ונלקח בשבי. במהלך המהומות שהיו בז'נבה בין הקתולים לפרוטסטנטים, סייע קרלו לקתולים, אך הובס בשנת 1534 ושוב בשנת 1535. בשנת 1536 פלש הצבא הצרפתי לתחומי הדוכסות, כחלק מהמאבק עם בית הבסבורג, וקרלו יצא לגלות לאחר כיבוש הדוכסות על ידם.
ב-17 באוגוסט 1553 מת קרלו בגלות בוורצ'לי, ובנו אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
שלמה למפרט

שלמה יצחק למפרט (נולד ב-כ"ח בחשוון ה'ת"ש; 10 בנובמבר 1939). איש אקדמיה ודירקטור ישראלי, אשר הקים בתי ספר רבים ללימודי מנהל העסקים בישראל.

פעילות אקדמית

למפרט סיים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בשנת 1963. בשנת 1965 סיים לימודי תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת ניו יורק, ובשנת 1971 סיים לימודי דוקטורט במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה.
בשנים 1969 עד 1971 שימש כפרופסור עוזר (Assistant Professor) בבית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק. החל משנת 1971 שימש כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 הקים את החוג למנהל עסקים של המכללה למינהל בתל אביב ועמד בראשה עד לשנת 1979. בשנים 1977‏-1979 ייסד את לימודי התואר השני במנהל עסקים במסגרת החוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן וריכז אותם בדרגת מרצה בכיר. ב-1979-1982, 1986-1987, 1988-1989 שימש כפרופסור חבר (Associate Professor) בברוך קולג' בניו יורק. בשנת 1991 הקים את בית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן ועמד בראשו עד שנת 1995.
בשנים 1995‏-1996 הקים למפרט את בית הספר הבינ"ל לניהול של טורו קולג' (כיום ידוע כמכון לנדר) בירושלים, ושימש כדיקן בית הספר. בשנים 2003‏-2004 עמד בראש התוכנית לתואר שני למנהלים ה-EMBA למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל המשיך למפרט להרצות באוניברסיטת בר-אילן עד שפרש ממנה בשנת 2005. בשנת 2005 הצטרף למכללת הדסה על מנת לייסד את החוג לניהול מערכות בריאות, תיירות והתמחות במשאבי אנוש (נוסד בשנת 2007), ומאז הוא עומד בראשו.

תפקידים מחוץ לאקדמיה

למפרט שימש כיועץ הכלכלי ושיווקי לגופים פרטיים וממשלתיים בישראל, בהם רשת הקמעונות שקם (1972–1973), התעשייה האווירית ומבקר משרד הביטחון (1979–1980), בנק המזרחי (1983–1986), המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר (1985–1989).
הוא אף שימש כחבר דירקטוריון בחברת בזק (1993–1994), פלאפון (1994–1995), חברת "אתגר" (1992–1998), וחברת נביעות (1997–2002).
בנוסף, המציא למפרט את הפולימטר (מכשיר למדידת עמדות, דעות ורגשות) המאפשר לאבחן את כלל האוכלוסייה, החל מגיל 4. ורשם אותו כפטנט בארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה וישראל. כיום הפוליטמר משמש מכשיר מדידה אינטרנטי המאפשר בחינה של מדידה של כלל תהליך קבלת ההחלטה, ולא רק בבחירה הסופית - גישה זו הינה פורצת דרך ורשומה כפטנט בארצות הברית ובישראל.
פסיכולוגיה טרנספרסונלית

פסיכולוגיה טרנספרסונלית היא זרם בפסיכולוגיה שהחל להתפתח בשנות ה-60 של המאה ה-20. משמעות המושג טרנספרסונל הוא "מעבר לאדם", "מעבר לאישיות", "מעבר לאגו ולעצמי", "ספיריטואלי", "רוחני". ההוגים העיקריים שמהם נשאבו רעיונותיה של השיטה הם קרל גוסטב יונג, ויליאם ג'יימס ואברהם מאסלו.
חוקרים בתחום הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית טוענים כי התפתחות התודעה האנושית אינה נעצרת ומגיעה לשיאה כשהאגו הופך לבוגר, בריא ומפותח, אלא כי בפני האדם פתוחות תמיד אפשרויות ואופקים נוספים להרחבת התודעה הכוללים הכרה רוחנית-קוסמית. הכרה זו יכולה להתרחש דרך חוויות רוחניות הכוללות התרחבות והארכה של המודעות מעבר לגבולות הרגילים של האגו ומעבר למגבלות הזמן והמרחב. אפשר להמשיל את הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית לעץ: הצמרת היא הטרנספרסונל (הרוח, מעבר לאישי), והשורשים הם הפסיכולוגיה (גוף נפש - האישי). 
הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מהווה מעין ממד נוסף לגישות אחרות ואינה מחליפה אותן, ולכן היא אקלקטית מטבעה ומוסיפה התמקדות נוספת בהרחבת היכולות האנושיות, שהגישות האחרות לא התייחסו אליהן או התעלמו מהן. הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתייחסת למהות האדם – לנשמה, לניצוץ האלוהי (ולא בהכרח במובן של פולחן דתי). הגישה הטרנספרסונלית מתייחסת לאדם כאל שלם, תוך התייחסות להיבטים הגופניים, הנפשיים והרוחניים שלו. דרך העבודה נבנית כדי לסייע למטופל (או למשתתפי קבוצה) לפתוח את ליבו לטבעו הרוחני ולאפשר לאיכויותיו של טבע זה לבוא לידי ביטוי, כך שהמפגש עם העצמי ועם האחר יהיה אותנטי ועמוק יותר. הגישה מציעה הזדמנות להבין כי יש משמעות ותכלית לקשיים ולקונפליקטים שאותם אנו חווים במהלך החיים.
לפי תפיסה זו, כולנו באים לעולם כשבתוכנו גלומות סגולות אנושיות כגון חמלה, שלווה, אהבה, ענווה ועוד. ככל שהאדם מתבגר, הוא עוטה שכבות מגן וחומות של חוקים, פחדים ודפוסי התנהגות שמקשים עליו להתחבר לכוחות הטמונים בו מלידה. במסגרת הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתרחשות התבוננות, הקשבה ועבודה עצמית המקרבות את האדם לסגולותיו הראשוניות כך שמתחזקת בו תחושת השלמות והשלווה. לעיתים בשילוב תרגול יוגה.
לפי גישה זו, המטפל יקשיב מעבר ל"סיפור" ויתרכז בשאלה: מהו הדבר העמוק אליו שאליו כמהה נפש המטופל או המטופלת? מהן התחושות העומדות בבסיס הווייתו? מהי הלמידה או השיעור שטמון בסיפור החיים? אילו איכויות התפתחו בו או בה כתוצאה מהחוויות שחוו? העלאת שאלות בקרב המטופלים, כגון: מהי משאלתי העמוקה ביותר? מה מפיח בי כוחות? מה משתק או "ממית" אותי? מי או מה הוא "אלוהים" עבורי? למה אני נצמד בלי להרפות? מה פירוש לחיות את החיים במלואם מבחינתי? האם חשתי בחיי קרבה או חיבור לדבר מה גדול ממני?
לא ניתן ללמוד פסיכולוגיה בגישה טרנספרסונלית רק בדרך אינטלקטואלית. יש צורך לחוש אותה, שכן מדובר פה ב"מהות" האנושית שמעבר למילים. הכלי העיקרי בעבודה הוא אישיותו ותודעתו של המטפל, ולכן חשוב שתהיה אינטגרציה של כל החלקים השונים שבו, ושיחיה את חייו מתוך חיבור ל"טרנספרסונל" שלו עצמו.
מנזר האחיות הבורומאיות

מנזר האחיות הבורומאיות מצוי ברחוב לויד ג'ורג' 12 במושבה הגרמנית וגם מדרך בית לחם בירושלים, שייך למסדר הגרמני - קתולי של האחיות הבורומאיות.
מסדר נוצרי-קתולי זה נקרא על שם הקרדינל הקתולי קארלו בורומאו, שהוכרז כקדוש, שייסד במאה ה-16 את מסדר האחיות אשר טיפלו בחולי דבר. כיום המבנה משמש כבית ספר ופנימיה.
מבנה זה נבנה בשני שלבים: האגף הראשון נבנה בין השנים 1903–1905, ואגף השני בשנת 1935.
בשלהי המנדט הבריטי, התגורר במקום במשך כשנה יו"ר הוועדה הקרואה של העיר, ריצ'רד מסי גרייבס. בשל נסיבות ביטחוניות, חלק מישיבות המועצה נערכו במנזר ולא בעירייה.
ברווז משויש

תיאור

גודלו של הברווז המשויש הוא כ-39–42 ס"מ. הבוגרים בעלי גוון חום-צהבהב וכתמים בצבע בז', ועל עיניהם כתם שחור. הצעירים דומים אך בעלי כתמים בהירים רבים יותר. בתעופה הכנפיים נראות חיוורות ללא דפוס בולט.

תפוצה

בעבר ברווז זה היה נפוץ באזור הים התיכון, אך כיום אזור הדגירה שלו מוגבל למספר מקומות בדרום ספרד, מערב אפריקה, וישראל. במזרח הוא שורד בביצות בדרום עיראק ואיראן, ובמספר מקומות מבודדים בטורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן, עיראק, ובמערב סין. בית הגידול של הברווז המשויש הוא בשפלה, בה הם מטילים את ביציהם על בצמחייה גבוהה או על עצים. גודל התטולה נע בין 7 ל-10 ביצים.
הברווז המשויש נחשב לפגיע בעקבות ירידה באוכלוסייה אשר נגרמה על ידי הרס בתי הגידול וציד.

התנהגות

הברווז המשויש הוא עוף חברותי, אפילו בתקופת הקינון. מלבד עונת הרבייה הלהקות קטנות בדרך כלל, אם כי דיווחו גם קבוצות גדולות בעת הנדידה. הברווזים המשוישים מלקטים את מזונם במים רדודים בעזרת ראשם או בצלילה. הם ניזונים בעיקר מאצות וחסרי חוליות החיים במים.

בישראל

הברווז המשויש היה נפוץ בעמק החולה עד ליבוש הימה באמצע המאה ה-20. פעולה זו הביאה לקריסת האוכלוסייה במקום ובכלל, ונותרו רק כמה עשרות בודדות של זוגות שדוגרים כיום באגמון החולה. בישראל, כמו בעולם כולו, מוגדר הברווז המשויש כמין בסכנת הכחדה. לאחר עונת הקינון, עוזבים רוב הפרטים את עמק החולה ונודדים דרומה.
נתן החכם

נתן החכם (מגרמנית: Nathan der Weise) הוא מחזה מאת גוטהולד אפרים לסינג, מהחשובים במחזאי גרמניה של תקופת הנאורות. המחזה, שיצא לאור בשנת 1779, מציג דרמה אידאולוגית ברוח הנאורות והדאיזם המוקיעה את צרות האופקים הדתית ומעלה על נס את עקרונות הסובלנות והאחווה בין הדתות, ובפרט בין היהדות לנצרות. ב"נתן החכם" מודגש כי ההתגלות הדתית איננה המקור היחיד לחוכמה אמיתית, כי כל הדתות שוות ומהוות כל אחת בדרכה ניסיון לדעת את האל, וכי השכל האנושי הוא הערובה לטוב ולקדמה במקום האמונה הנוצרית. המחזה נחשב לנקודת מפנה ביחסה של התרבות הגרמנית ליהודים בארץ, שעד לאותה עת תוארו תמיד כרשעים ונתעבים בשל דחייתם את הנצרות; החילון והנאורות אפשרו לראשונה להכיר בהם כמועמדים פוטנציאליים לשוויון זכויות.
הקריאה לשילוב היהודים במרקם החיים הנוצרי-גרמני הקימה מתנגדים רבים למחזה. הכנסייה אסרה על העלאת המחזה בתקופת חייו של לסינג. 150 שנים לאחר מכן גם הנאצים החרימו את המחזה, יחד עם עבודה נוספת של לסינג: "היהודים" (Die Juden).

עלילה

המחזה מתרחש בארץ ישראל בתקופת ימי הביניים, אז מביס הצבא המוסלמי בראשות צלאח א-דין את הצלבנים. צלבן צעיר הנופל בשבי הצבא המוסלמי אך רגע בטרם הוצאתו להורג, חונן אותו א-דין ומשלח אותו לחופשי. הצלבן משוטט בירושלים ונקלע לשריפה המתחוללת בבית סוחר יהודי המכונה "נתן החכם", מציל את בתו רחה מן האש ומתאהב בה. המחזה מתאר כיצד השלושה מגשרים על הפערים בין שלוש הדתות יהדות, אסלאם ונצרות.

משל הטבעות

גולת הכותרת של המחזה היא משל הטבעות (בגרמנית: Ringparabel), שנתן החכם מספר לצלאח א-דין כאשר זה שואל אותו איזו דת היא הנכונה מבין השלוש. המוטיב של משל הטבעות היה קיים באגדות ימי-הביניים הגרמניות, וגרסתו במחזה היא כלהלן:
טבעת המעניקה לעונד אותה חן ונועם בעיני אלוהים והבריות, עוברת בירושה מאב לבן האהוב ביותר. כאשר הגיעה הטבעת לאב בעל שלושה בנים, שאותם אהב באותה מידה, הוא הבטיח את הטבעת לכל אחד מהם. כדי לעמוד בהבטחתו, הוא יצר שני העתקים מושלמים של הטבעת המקורית, כך שלא ניתן היה לזהות מי משלוש הטבעות היא המקורית ומי היא הזיוף. על ערש דווי העניק המלך טבעת אחת לכל אחד מבניו, ונפטר.
האחים התווכחו ביניהם למי נתן האב את הטבעת האמיתית, אך שופט חכם התריע בפניהם שלא ניתן להכריע בסוגיה שכן אף אחד לא יכול לשלול את הטענה שלמעשה שלוש הטבעות הן זיוף ושהטבעת המקורית בכלל אבדה. השופט המשיך וטען שמשום כך כל אחד מהבנים צריך להתאמץ ולחיות את חייו כאילו הטבעת שהוא עונד היא זו המקורית ולא לחכות לכוחות הטבעת לעשות זאת באופן על-טבעי.
נתן החכם השווה את הטבעות לשלוש הדתות, וטען שכל אחד מבני הדתות חי את חייו לפי מה שלמד מאלו שהוא מעריך. צלאח א-דין אהב את משלו של נתן.
משל זה הווה השראה לזיגמונד פרויד בכותבו את אחד ממכתבי האהבה שלו לארוסתו מרתה ברנייז ובו הזכיר טבעת שקבלה מאמה.

דמות נתן החכם

לסינג, שקיים חברות ארוכת שנים עם משה מנדלסון, הנציח במחזה את ידידותם של השניים. דמותו של נתן החכם, גיבורו היהודי של המחזה, עוצבה בדמותו של מנדלסון והייתה סמל לרעיונות ההשכלה: אחוות אנשים בעלי דעות שונות היא אפשרית, ואהבת המין האנושי היא ציווי מוסרי. הוא הוצג בדמות היהודי הגרמני החדש, זה השואף לחיות על פי עקרונות הדת היהודית ולקיים את מצוותיה לצד בקיאות בתרבות החילונית וסובלנות לדתות אחרות.
הצירוף "נתן החכם" הפך לכינוי מוכר בעברית, ודוד בן-גוריון נהג לקרוא כך לנתן אלתרמן.
שומר הראש והמתנקש

העלילה

מייקל ברייס (ריינולדס) הוא שומר ראש שנשכר להגן על טאקאשי קורוסאווה, סוחר נשק יפני. הכל הולך טוב, עד שהלקוח נורה בראשו דרך חלון מטוס ובכך יורד לטמיון דירוגו המקצועי יחד עם זוגיותו של ברייס. שנתיים לאחר מכן, ולדיסלב דוקוביץ' (גארי אולדמן), דיקטטור חסר רחמים בבלארוס מועמד לדין בגין פשעים נגד האנושות בבית הדין הפלילי הבינלאומי. התביעה אינה מסוגלת להתקדם נגדו, ללא ראיות פיזיות ודוקוביץ' מתנקש בכל העדים שיכולים לעשות זאת. תקוותה האחרונה של התביעה היא דוריוס קינקייד (סמואל לי ג'קסון), קינקייד פושע ידוע לשמצה מסכים להעיד נגד דוקוביץ' בתמורה לשחרור אשתו סוניה (סלמה הייק) מהכלא.
למשימת ההעברה של קינקייד מוקצית אמיליה רוסל, בת זוגו לשעבר של ברייס. במהלך ההעברה השיירה נתקלת במארב והורגת את כולם מלבד קינקייד ורוסל אשר נסוגים לבית בטוח. לאחר שרוסל מבינה שמישהו מהאינטרפול בגד בהם והיא צריכה מישהו מבחוץ שהיא יכולה לסמוך עליו, יוצרת רוסל קשר עם ברייס אשר מסכים לסייע להם בתמורה לשיקום המוניטין שלו. 
דוקוביץ' מאיים על אחד מבכירי האינטרפול שכעת נחשף שהוא הבוגד. דוקוביץ' דוקר אותו ביד ומודיע לו שהוא יקבל תשלום רק כאשר קינקייד ימות. אנשי דוקוביץ' מצליחים לעקוב אחרי קינקייד דרך הטלפון הנייד שלו ומנסים להרוג אותם במארב. במהלך הניסיון שליחיו של דוקוביץ' מתים והרכבים שבהם יכלו קינקייס וברייס לברוח מושמדים. השניים תופסים טרמפ ומגיעים לאמסטרדם, שם מוחזקת סוניה.
כשהם מגיעים לאמסטרדם, קינקייד בורח לברייס רק בשביל לשלוח פרחים לסוניה, ברייס מאתר אותו והורג עוד כמה שכירי חרב על הדרך. במהלך עימות בין השניים מגלה ברייס כי קינקייד הוא שהרג את קורוסאווה לפני שנתיים. זועם על הגילוי כי הוא בילה שנתיים להאשים את רוסל כי הדליפה את המידע, כאשר במציאות מות הלקוח היה מקרי לגמרי, מתעמת ברייס עם קינקייד ונוטש אותו.
בזמן שברייס מבכה את כישלונותיו, קבוצה של מתנקשים מתקיפה את קינקייד. ברייס משנה את דעתו ועוזר לקינקייד לברוח, אבל נתפס. דוקוביץ' מענה את ברייס בניסיון למצוא את קינקייד שברגע האחרון מציל את ברייס. השניים מגיעים לבית המשפט שם קינקייד מציג לכולם הוכחות מצולמות של רצח ההמונים שביצע דוקוביץ'.
דוקוביץ' מפעיל את תוכנית הגיבוי שלו ומסמן לאנשיו שמפציצים את בית המשפט באמצעות משאית תופת ומתחילים בלחימה לטובת בריחת מנהיגם. דוקוביץ' חוטף אקדח ומנסה לירות בקינקייד אך פוגע בברייס שקפץ להגן על חברו. קינקייד רודף אחר דוקוביץ' לגג הבניין, שם הוא מנסה להימלט על ידי מסוק. קינקייד משמיד את המסוק ובועט את דוקוביץ' מהגג אל מותו. 

סרט המשך

במאי 2018, הוכרז כי ישנם מגעים בין ההפקה לשחקנים בדבר סרט המשך שכותרתו "שומר הראש ואשת המתנקש", עם תוכניות להתחיל לצלם לקראת סוף 2018. בנובמבר 2018 לוהקו ריאן ריינולדס, סמואל ל. ג'קסון וסלמה הייק לגילום דמויותיהם גם בסרט ההמשך.
Lay It All on Me

הופעות במצעדים

ב-17 באוקטובר 2015, נכנס השיר לראשונה לבילבורד הוט 100 במקום ה-96, והפך לשיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד זה. כמו כן, הגיע השיר למקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי, ונהיה לשיר השמיני של הלהקה שהגיע ל-40 הראשונים באותו מצעד. בשבוע שלאחר מכן, הגיע לשיא חדש במקום ה-15, ועד כה, שיאו במצעד הוא במקום ה-12.

וידאו קליפ

הקליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של רודימנטל ב-6 בנובמבר 2015.