google/wiki40b huggingface dataset:
מערכת ניווט לוויינית

מערכת ניווט לוויינית גלובלית (באנגלית: Global Navigation Satellite System או GNSS) היא מערכת ניווט המשתמשת בגלי רדיו אשר משודרים ממספר לוויינים בחלל למציאת קואורדינטות מדויקות על פני כל מקום בכדור הארץ ברמת דיוק של מטרים ספורים בלבד. בנוסף, המערכת נותנת את הגובה מעל פני הים, וגם מאפשרת לקבוע את השעה המדויקת בכל רגע ברמת דיוק של עשרות בודדות של מיליארדיות השנייה.
כדי לקבל את המיקום די בקבלת אות משלושה לוויינים, ובכדי לקבל את הגובה צריך לקבל אות מארבעה לוויינים לפחות. 
נכון לפברואר 2016, מערכות הניווט הלווייניות של ארצות הברית (GPS) של רוסיה (GLONASS) ושל האיחוד האירופי (גלילאו) הן היחידות שפעילות במלואן. מערכות הניווט האחרות נמצאות בשלבי פריסה וצפויות להפוך לפעילות בשנת 2020.
בדפורד ביגל

היסטוריה "Bedford Vehicles"

חברת "Bedford Vehicles" נוסדה בשנת 1930. מטרת החברה הייתה לייצר רכב מסחרי ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.
בשנת 1987 נמכרה "Bedford Vehicles" לחברת הרכב "AWD Ltd", בניהולו של "David John Bowes Brown". חברת "AWD Ltd" ייצרה עבור  חברת "Bedford Vehicles" משאיות צבאיות.  חברת "AWD Ltd" ייצרה משאיות קלות ומסחריות עד 1991, אשר התבססו על רכבי "ווקסהול מוטורס", "אופל", איסוזו, וסוזוקי מוטור.
משנת 1991 קונצרן הרכב "GM Europe" מייצר משאיות באמצעות  "ווקסהול מוטורס" בבריטניה, או אופל ב-גרמניה.
חברת האם "ווקסהול מוטורס" משנת 2017 שייכת כמו החברה האחות אופל, לקבוצת PSA הצרפתית (פג'ו, סיטרואן, DS).
בנק אנגליה

תפקידי בנק אנגליה

בנק אנגליה הוא בנק מרכזי בבעלות פרטית ולא ממשלתית, אף על פי שמו, וככזה הוא מפקח על יציבות המטבע ועל יציבות המחירים, קובע את שיעור הריבית ומנפיק את השטרות והמטבעות באנגליה ובוויילס.
החלטה על גובה הריבית מתקבלת פעם בחודש בשיטה של הצבעה של תשעה נגידים כאשר ליו"ר הבנק יש זכות להצביע פעמיים במקרה של שוויון.

היסטוריה

בנק אנגליה ובנק סקוטלנד נוסדו יחד בשנת 1694 על ידי ויליאם פטרסון, מכוח זיכיון מלכותי.
עופר גלזר

עופר גלזר (נולד ב-16 בפברואר 1960), איש עסקים, מוכר בציבור הישראלי כבעלה לשעבר של המיליארדרית שרי אריסון.

ביוגרפיה

עופר גלזר נולד בקריית ים. אביו היה סקיפר, ולאמו הייתה חנות צמר לסריגה. למד בבית ספר היסודי "אורים", והמשיך ללימודי התיכון בפנימייה של בית הספר החקלאי בכפר גלים, אך לא סיים את לימודיו. בצה"ל, שירת כקצין בגדנ"ע, ולאחר שחרורו, עבד כמאבטח בסניף בנק לאומי בלונדון. בשובו לישראל, התחתן עם בתו של סוכן ביטוח אצלו עבד בתל אביב, ובשלהי שנות ה-80 הפעיל בריכה שחכר במושב שדה משה ליד קריית גת. במהלך עבודתו במושב, התגרש מאשתו והתחתן עם בת המושב. בתחילת שנות ה-90, עבר עמה לאילת. גלזר חכר והפעיל עם אשתו את המזנון על אנייה עם קרקעית זכוכית, בשם "ז'ול ורן".
ב-1992 החל לעבוד כסוכן מכירות של יחידות נופש בחברת "ישרוטל" אך פוטר כעבור חצי שנה. לאחר פיטוריו, הפעיל באילת, בזכיינות, חנויות לבגדי תינוקות של החברות הוניגמן ושילב, עסק במכירת דירות, ורכש יאכטה בשם "נירוונה", אותה שיפץ והפעיל כספינת טיולים במפרץ אילת. במקביל, קנה גלזר וילה באילת, חילק אותה ליחידות נופש, והשכיר כל יחידה.
ב-2001 התגרש שוב, ועבר להתגורר בתל אביב, עבד כסוכן של חברה פיננסית, ובילה את סופי השבוע באילת, שם הכיר את המיליארדרית שרי אריסון. ב-2003 התחתן עם אריסון בחתונה מתוקשרת, ונחשף לראשונה לציבור בישראל.
לאחר נישואיו, המשיך גלזר לפעול בעסקיו, ואף להרחיבם. בתחילה, שילבה אותו אריסון בחברות שונות הקשורות לקבוצת העסקים שלה, אך ספגה ביקורת ציבורית על כך כאשר התברר כי בנק הפועלים מייעץ ללקוחותיו להשקיע בחברה בה שותף גלזר. מאז, עופר גלזר פועל בנפרד מעסקי אשתו, ועל פי פרסומים בעיתונות, הוערכו עסקיו בינואר 2008, בסך כולל של כ-50 מיליון דולר
במאי 2009 התגרש משרי אריסון.
לעופר גלזר שלוש בנות – אחת מאשתו הראשונה ושתיים מאשתו השנייה.

הפרשה הפלילית

ב-2003, חודשים ספורים לאחר נישואיו לאריסון, נחקר עופר גלזר בחשד למעשים מגונים שביצע בשתי נשים. נגד גלזר הוגש כתב אישום בבית משפט השלום בתל אביב, ולמרות הכחשותיו, הורשע במעשים מגונים ובהטרדה מינית ונידון לחצי שנת מאסר וכן פיצוי כספי למתלוננות. לאחר שגזר הדין אושר גם בבית המשפט המחוזי ריצה גלזר את עונש המאסר ב-2007 בכלא מעשיהו, ולאחר ניכוי שליש בגין התנהגות טובה שוחרר ושב לעסקיו. עניינו נסקר בהרחבה באמצעי התקשורת, והודגשה במיוחד התייצבותה של אשתו הטרייה, שרי אריסון, ושל ידידם רני רהב לימינו. אריסון סוקרה כשהיא מלווה אותו לדיוני בית המשפט, והצהירה כי היא אוהבת את בעלה, ומאמינה בחפותו.
היידוננש

היסטוריה

אזור העיר היה מיושב בתקופה הנאוליתית (4,500 עד 2,500 לפני הספירה), בתקופת הנחושת (2,500 עד 1,900 לפני הספירה) ובתקופת הברונזה (1,900 עד 900 בערך, לפני הספירה). לפי ממצאים מהאזור, קבוצות אתניות שונות חיו בו. באזור קיימות תעלות שככל הנראה נחפרו לשם הגנה מפני שבטים גרמאניים. ככל הנראה כבשו את האזור אווארים, הונים וגפידים. לאחר מכן היה המקום ככל הנראה יישוב כנסייתי. במאה ה-13 כבשו את המקום המונגולים. במאה ה-15 היה האזור לתקופה קצרה תחת שלטונו של יאנוש הוניאדי, שלחם בטורקים. בסוף המאה ה-16 שלטו באזור הטורקים, ובמקום התיישבו טורקים רבים. בתחילת המאה ה-17 היה האזור תחת שלטונו של אישטוואן בוצ'קאי, שליט טרנסילווניה. בתקופה זו גם קיבל היישוב זכויות עיר והוקם בו שוק אזורי. בתקופת המרד ההונגרי בתחילת המאה ה-18, תחת הנהגתו של פרנץ ראקוצי, ברחו טורקים רבים - כנראה רובם - מהעיר.
בתקופת אביב העמים של 1848 הייתה היידוננש מוקד מרכזי של מרידות בשלטון האימפריה האוסטרית.

יהודים

ב-1940 הגיעו להיידוננש יחידות של פלוגות העבודה היהודיות והקהילה היהודית סייעה להם. בתקופה זו היו בעיר 1,080 יהודים, רובם ככולם השתייכו לקהילה האורתודוקסית.
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. במאי 1944 הוקם גטו בעיר ובו נכלאו כל יהודי העיר. ביוני הועברו תושבי הגטו לנקודת איסוף בדברצן ומאוחר יותר באותו חודש גורשו, חלקם למחנה שטרסהוף שבמזרח אוסטריה, חלקם למטהאוזן, חלקם לאושוויץ, ועוד.
קבילדו

קבילדו (בספרדית: cabildo, ולעיתים איונטאמיינטו: Ayuntamiento) הייתה מוסד ספרדי מנהלי שסמכותו הייתה ניהולו של יישוב עירוני ושטח השיפוט הסובב אותו.
הקבילדו הופיעה בממלכת קסטיליה בימי הביניים והועברה לעולם החדש בידי הקונקיסטדורים, שמצאו בה מסגרת משפטית נוחה ומועילה לנהל את מגעיהם אל מול הכתר ולעקוף את סמכותם של נציגי הכתר באמריקות.
חברי הקבילדו, שלעיתים מונו, לעיתים קנו את משרתם, ולעיתים נבחרו בידי תושבי העיר בעלי הרכוש (vecinos), נשאו בשורה של תפקידים: חלקם נגעו לניהולה השוטף של העיר, דוגמת עירייה או רשות מקומית מודרניות, וכללו פיקוח על מידות ומשקולות, סניטציה, עבודות ציבוריות וכדומה. תפקיד נוסף נגע לאכיפת החוק, שיפוט וכן סעד משפטי. לבסוף, הקבילדו ייצגה פוליטית ומשפטית את העיר והאזור בפני הכתר, וכן אספה את המסים. לעל מנת לבצע את המוטל עליה, כללה הקבילדו מספר בעלי תפקידים. ראש הקבילדו היה מעין ראש עיר (alcalde), ונשא גם בסמכויות שיפוטיות בערכה הראשונה. לעיתים קרובות היו שני אלקלדס בקבילדו. תפקידים נוספים היו ראש כוחות השיטור (alguacil), נושא סמלי העיר (alférez real), שלעיתים קרובות היה קצין צבא ומפקד כוחות הצבא באזור, מזכיר העיר (procurador), וחברי מועצה נוספים (regidors) שמספרם השתנה בהתאם לגודלה של העיר ושטח השיפוט עליו הופקדה הקבילדו.
שמה המלא של הקבילדו הוא cabildo secular, על מנת להבדילה מהקבילדו הכנסייתית, מוסד בכנסייה הקתולית המוגדר במשפט הקאנוני כגוף המורכב ממספר כוהני דת המייעצים להגמון.
בראשית המאה ה-19 חל משבר המלוכה הספרדית ותחילת תהליך עצמאותן של מדינות אמריקה הלטינית. בנקודת זמן זו היוו הקבילדוס, שמרבית חבריהן היו קריאולים, גורם חשוב במילוי החלל השלטוני ולעיתים קרובות הובילו את תהליך העצמאות באזורם.
חרמונה שורק

ביוגרפיה

חרמונה שורק נולדה בראשון לציון. למדה בבית הספר "חביב" ובגימנסיה הריאלית. לאחר מכן, המשיכה את לימודיה באוניברסיטה העברית. את התואר השלישי והתמחותה בביוכימיה ובביולוגיה מולקולרית עשתה במכון ויצמן, בין השנים 1976-1970.  שורק המשיכה את השתלמותה באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, ובהמשך מונתה לפרופסור חבר במכון ויצמן; פרופסור חבר ופרופסור מן המניין בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטה העברית בירושלים; ראשת המחלקה לכימיה ביולוגית וראשת המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן והמרכז לחקר המוח ע"ש אדמונד ולילי ספרא באוניברסיטה העברית בירושלים; ודיקן הפקולטה למדעי הטבע.

מחקר

תחום המחקר המרכזי של שורק הוא נוירוביולוגיה מולקולרית. במחקריה היא מתמקדת במנגנוני תגובה למצבי לחץ וחרדה, ובפיתוח תרופות ואמצעים אחרים להקטנת את ההשפעות הטראומתיות של מצבי לחץ. בין היתר, שורק הובילה מאמצים לפיתוח תרופות חדשניות למניעה וטיפול בתסמונת פוסט-טראומטית ובמחלות ניווניות של המוח ומערכת העצבים.
שורק חוקרת את האצטילכולין (ACh), מולקולה אורגנית שמשמשת מוליך עצבי שמשמש בין היתר להפעלת שרירים בגוף, לזיכרון וללמידה, להפעלת בלוטות שונות (דמע, זיעה), לפעילות המעי, מערכת החיסון ועוד, ולצידו את האצטילכולין אסטראז, החומר המפרק ואותו, ואת מערכות המיקרו רנ"א, שמווסתות את ייצור האציטילכולין והאציטילכולין אסתרז. שורק הוכיחה במחקריה כי תהליך התקשורת בין תאי העצב בגוף, מבוקר על ידי מיקרו רנ"א (מולקולות בגודל קטן פי 100 מגן רגיל, המעורבות בתהליכי שכפול חומר גנטי וביצירת חלבון בגוף), ובמצבי לחץ רמת המיקרו רנ"א עולה במוח ובמעי. מחקריה שימשו בין היתר ליצירת תרופה ניסיונית למחלת קרוהן, ולפיתוח מדדים מבוססי מיקרו רנ"א לאבחון טראומות כגון הלם קרב.

פרסים והוקרה

זוכת פרס רפפורט 2015 לחוקר ביו-רפואי בכיר.
רוברטו מאנצ'יני

כשחקן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
כשחקן התפרסם בעיקר בקבוצת סמפדוריה האיטלקית, שם רשם 555 הופעות ועזר לקבוצה לזכות באליפות הסרייה א', בקופה איטליה ובגביע המחזיקות. ברשותו 36 הופעות במדי הנבחרת האיטלקית. כשחקן, גילה עניין רב וכישרון באימון שחקנים ואף ערך אסיפות קבוצה במחציות של משחקים שונים והיה לעוזרו של סוון גוראן אריקסון כשזה אימן אותו בלאציו.

כמאמן

לאחר פרישתו, החל מנצ'יני בקריירת אימון מוצלחת. בין הישגיו הגעה לחצי גמר הגביע הלאומי במדינה בה אימן בין השנים 2002 ל-2011, וכן להצעיד את קבוצותיו 4 שנים ברציפות לגמר קופה איטליה: עם לאציו פעם אחת ועם אינטר מילאנו שלוש פעמים. אימן את אינטר בין השנים 2004-2008 וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות איטליה, פעמיים בגביע האיטלקי ופעמיים בסופרקאפ האיטלקי. בעונת 2011/2012 זכה להצעיד את קבוצת מנצ'סטר סיטי האנגלית לאליפות הפרמייר ליג באנגליה לאחר 44 שנים בהן הקבוצה לא זכתה בתואר.
בעונת 2012/13 הודחה סיטי בשלב הבתים בליגת האלופות, איבדה את האליפות למנצ'סטר יונייטד והפסידה בגמר הגביע האנגלי. ב-13 במאי 2013, כשנותרו לקבוצה שני משחקים עד לתום העונה, הודיעה מנצ'סטר סיטי על פיטוריו של מאנצ'יני משום ש"המועדון נכשל בהשגת מטרותיו השנה, מלבד העפלה לליגת האלופות בעונה הבאה".
ב-30 בספטמבר 2013 חתם מאנצ'יני על חוזה לשלוש שנים כמאמן גלטאסראיי הטורקית, זאת אחרי שמאמנה לשעבר פתיח טרים פוטר לאחר חוסר הצלחתו בקבוצה. מאנצ'יני הוביל את הקבוצה למקום השני בליגה, ובתום העונה הגיע להסכמה עם ראשי המועדון על התרת חוזהו עקב חילוקי דעות.
ב-14 בנובמבר 2014 חזר המאמן לקדנציה שנייה באינטר מילאנו, זאת לאחר פיטורי המאמן הקודם, וולטר מצארי בעקבות חוסר הצלחתו בקבוצה. באוגוסט 2016 פוטר מאימון הקבוצה.
ב-1 ביוני 2017 הוכרז על מינויו לתפקיד מאמן קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג והיה שותף לאחד ההישגים הגרועים של הקבוצה מאז 2006, כשהקבוצה סיימה במקום החמישי בטבלת הליגה.
באפריל 2018 דווח כי הוא יתמנה למאמן נבחרת איטליה בכדורגל ובמאי נודע כי סיכם עם ראשי התאחדות הכדורגל באיטליה לאמן את נבחרת איטליה בכדורגל. ב-14 במאי 2018 מונה באופן רשמי למאמן נבחרת איטליה וחתם על חוזה לשנתיים.
ר'דיר מריח

ביוגרפיה

ע'דיר כמאל מריח נולדה בדלית אל-כרמל לאב קבלן בניין ואם עקרת בית. כבר מכיתה ו' החלה את דרכה התקשורתית בתחנת רדיו מקומית, ולאחר מכן הגישה פינות ותוכניות בטלוויזיה בכבלים. כמאל מריח סיימה בהצטיינות תואר ראשון במדעי החברה והדימות הרפואי באוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בהצטיינות ביחסים בינלאומיים, התמחות במשא ומתן וקבלת החלטות בזירה הבינלאומית, באוניברסיטת חיפה.
עבדה כטכנאית אולטרה סאונד כלי דם. נאלצה לעזוב את עבודתה זאת בעקבות בעיה רפואית אורתופדית, והחליטה לחזור לחלומה הישן, התקשורת. סיימה בהצטיינות לימודים בבית ספר לתקשורת של חברת רשת.
בדצמבר 2011 החלה, יחד עם בשיר ח'ורי, להגיש מגזין צעירים חדש בערבית בערוץ 33 של רשות השידור, מע. קום.
ב-2013 נבחרה להנחות את תחרות הזמר הטלוויזיונית השנתית בערבית, הערביזיון. בשנת 2015 החלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית בערבית של ערוץ 33.
ב-18 בפברואר 2017 החלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית בת שעה של הערוץ הראשון, "חדשות השבת", לסירוגין עם אמיר איבגי, לאחר עזיבתה של מיכל רבינוביץ' להגשה היומית של מהדורת מבט. במקביל החלה להגיש פעם בשבוע את מהדורת חדשות הלילה באותו הערוץ. באפריל 2017 הפכה למגישה הבלעדית של חדשות השבת, עם עזיבתו של אמיר איבגי לערוץ 20. המשיכה להגיש את המהדורה המרכזית עד לסגירת רשות השידור.
לקראת הסגירה, חתמה על חוזה עם תאגיד השידור הישראלי, שהחליף את רשות השידור. עם תחילת שידורי התאגיד, ב-15 במאי 2017, חזרה להיות מגישה מובילה בחטיבות החדשות בשתי השפות ועד 2019 הגישה את מהדורת החדשות המרכזית בערבית בערוץ מַכַּאן 33. עד אוגוסט 2017 הגישה את מהדורת "חדשות השבת" בתוכנית רואים עולם בערוץ כאן 11 מדי מוצאי שבת.
בפברואר 2019 הצטרפה למפלגת חוסן לישראל ושובצה במקום ה-25 ברשימתה המאוחדת לכנסת העשרים והאחת עם תל"ם – תנועה לאומית ממלכתית ויש עתיד, כחול לבן. הרשימה קיבלה 35 מנדטים והיא נבחרה כחברת הכנסת העשרים ואחת והיא חברת הכנסת הדרוזית האישה הראשונה שכיהנה אי פעם בכנסת ישראל.
בת העדה הדרוזית, חילונית, תושבת דלית אל-כרמל. נשואה לשאדי, הנדסאי חשמל ואלקטרוניקה, המשמש כמנהל מחלקה במפעל היי-טק רפואי ביקנעם, והם הורים לשני בנים.
ארקאנויד

תיאור המשחק

השחקן שולט במחבט קטן בתחתית המסך אשר באמצעותו ניתן להקפיץ כדור לעבר הלבנים המסודרות בחלקו העליון של המסך. כאשר הכדור פוגע באחת הלבנים הוא גורם ללבנה בה פגע להיעלם. כאשר כל הלבנים נעלמו, השחקן עובר לשלב הבא, בו מופיעות לבנים חדשות. ישנם שלבים בהם יש וריאציות אחרות (כגון לבנים בהן יש לפגוע מספר פעמים עד שהן נעלמות, ספינות חלל מעופפות, וכו'). כמו כן, מאחורי חלק מהלבנים מסתתרות הפתעות שמאפשרות בין היתר להגדיל את המחבט, להכפיל את מספר הכדורים, לצייד את השחקן בתותח הלייזר או לעבור ישירות לשלב הבא. לאחר 30 שלבים השחקן צריך להילחם בבוס של המשחק.
יחסי איראן–מרוקו

סקירה כללית

לעיתים קרובות היו מחלוקות בין המדינות, ובהזדמנויות שונות איראן ומרוקו ניתקו לחלוטין את היחסים הדיפלומטיים ביניהם. 
איראן החליטה לנתק את כל הקשרים המדיניים עם רבאט בשנת 1981, בתגובה להחלטת המלך חסן השני לתת מקלט למשפחת השאה מוחמד רזא פהלווי. כמעט עשור לאחר מכן הפשירו היחסים בין המדינות, והיחסים הדיפלומטיים חודשו בין המדינות., עבד'רחמן יוסופי, ראש ממשלת מרוקו באותה העת, הוביל משלחת מרוקאית ראשונה לרפובליקה האסלאמית של איראן. הקשרים הכלכליים גם הם גדלו מאוד בתקופה הזאת.
ב-6 במרץ 2009, המלך מוחמד השישי ניתק את היחסים הדיפלומטיים עם איראן, בעקבות איומי טהרן על  בחריין; מרוקו גם ציינה כי איראן מפיצה את התורה השיעית כתורת האסלאם בתוך מרוקו הסונית מה שהפריע לענייני הפנים במרוקו.
בפברואר 2014 הודיעו שתי המדינות על ביסוס מחדש הקשרים הדיפלומטיים. עם זאת, ב-2 במאי 2018 מרוקו שוב ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם איראן. על פי שר החוץ המרוקני, ההחלטה התקבלה מכיוון שאיראן סיפקה תמיכה פיננסית ולוגיסטית לתנועה הבדלנית חזית פוליסריו באמצעות ארגון חזבאללה.
פסגת סקילי

גילוי הפסגה

הפסגה נסקרה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947, ובשנית בשנת 1955.

מקור השם

משמעות המילה "סקילי" היא מרק דליל או מרק דלוח. 
מקורו של שם זה בכך שבעת חקר האזור על ידי משלחת הסקר בשנת 1955, אזל למשלחת המזון, ונותר להם רק פמיקאן ודייסה דלילה.
אטלנטיס החדשה

מבנה הספר ועלילתו

בסיפור המסגרת של הספר נסחפת ספינה של מגלי ארצות אנגלים לאי סמוך לחופי פרו בשם "בנשלם". במהלך הספר מתגלה מבנה האי והמבנה החברה המאושרת והחופשית שחיה בו. במרכז האי ובמרכז חיי תושביו נמצא "בית שלמה", כעין אוניברסיטה המיועדת למחקר מדעי. 
לחוקרים האירופאים מסתבר שתושבי האי הצליחו ללמוד על העולם שמחוצה להם מבלי להוודע אליו. כך הם מודעים למשל לנצרות וליהדות ואף הפכו לנוצרים מתוך חקירה וחשיבה רציונלית.

השפעה

בייקון היה אחד המייסדים של החברה המלכותית שעקרונותיה דומים מאד לעקרונות "בית שלמה", לאמור מחקר מדעי הנערך בפתיחות על ידי "אנשים חופשיים" (ג'נטלמנים) ושמהווה מנוע קדמה לחברה כולה.
הספר השלישי ב"מסעי גוליבר" מתאר את "לפוטה", האי המעופף, המאוכלס במדענים שראשם בעננים המגרשים מתוכם מדענים שפיתחו דבר מה בעל שימוש מעשי. חלק זה הוא פרודיה הן על "אטלנטיס החדשה" והן על החברה המלכותית.
הדמיון בין אטלנטיס החדשה לבין ספרות אגודת הסתרים "צלב הוורד" מרמזים על קשר בין פרנסיס בייקון לבין יוצר האגדה של כריסטיאן רוזנקרויץ, המדען הסודי המושך בחוטי הקיום.
טוואיפלפונטיין

פטרוגליפים

הפטרוגליפים נוצרו בשתי צורות - חציבה בסלע בעזרת אבן או פשיט או בדרך של שיפשופו וצחצוחו. ברוב האתרים נצפו פטרוגליפים שנוצרו בשתי השיטות וברמות שונות של עידון, דבר המצביע על תוספות לדוגמאות קיימות ועל השלמתן לאורך זמן. עם זאת, ובניגוד לאתרי אמנות אבן אחרים, אין הדוגמאות מכסות זו את זו. רוב הפטרוגליפים באתר מתארים דוגמאות פשוטות של קווים וצורות גאומטריות, או של "כיפות" שנוצרו על ידי חציבה בדרך של סיבוב אבן עגולה כנגד הסלע. האחרים מתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות (40%), קרנפים (19%), זברות (12%), ראמים (8%) יענים (6%) ובקר (5%). לעומת זאת ציפורים ובני אדם כמעט שאינם מופיעים בפטרוגליפים.
לפי הסברה אין דמויות בעלי החיים מתייחסות לנוכחותן בטבע, אלא למשמעותן הטקסית, וייתכן שהן מתייחסות לטקסי הפיכתם של בני אדם לבעלי חיים. מסקנות אלה נתמכות מפטרוגליפים המציגים יענים המהלכות בשורה כשכנפיהן פרוסות לצדדים או של ג'ירפות הניצבות מול עקבות צעדים אנושיים. הפטרוגליף המכונה "איש האריה" נחשב לדוגמה הידועה ביותר לסברה זו ובו מתואר אריה שלו חמש אצבעות בכל אחת מכפות רגליו. לפי ממצאים אלה הפטרוגליפים נחצבו באתרים בהם נערכו טקסי הבושמנים שעסקו בהורדת גשם, בהסמכה ובנושאים אחרים.

ציורי סלע

באתר שישה מחסות סלע שבהם ציורים, ואלה, בניגוד מוחלט לפטרוגליפים, מתמקדים בדמויות אנושיות. הציורים עשויים מאוכרה אדומה, ומתארים בני אדם בתנוחות שונות, ובהם כאלה העומדים על ארבע, תנוחה מוכרת מריקוד טקסי.

ממצאים ארכאולוגיים

חפירות בוצעו מאז שנת 1968 בשלושה ממחסות הסלע. באתר אפלפלסן (Affenfelsen) נמצאו כ-19,000 ממצאים מאבן וקישוטים מביצי יען מלפני כ-2450 שנים. באתר הסמוך של צוויי שניידר (Zwei Schneider) התגלו ממצאים דומים המתוארכים ללפני 5850 שנים, ובשלישי - אתר הסנבילט (Hasenbild) ממצאים נוספים מאוחרים בהרבה, המתוארכים ללפני 320 עד 370 שנים.
הרסי הוקינס

מכללות

הוקינס נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, ושיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת בראדלי שבפאוריה הסמוכה. בעונת הסיניור שלו קלע 36.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות. כמו כן זכה הוקינס בחמישה פרסים המוענקים לשחקן המצטיין של ליגת המכללות, מתוך שמונה שחולקו באותה תקופה (דני מאנינג זכה ביתר הפרסים). בארבע שנותיו בבראדלי רשם ממוצעים של 24.1 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק. בעת סיום לימודיו דורג הוקינס במקום הרביעי בטבלת קלעי כל הזמנים של ליגת המכללות, עם 3,008 נקודות בסך הכול.

נבחרת ארצות הברית

בשנת 1988 השתתף באולימפיאדת סיאול כחבר נבחרת ארצות הברית, באולימפיאדה האחרונה בה נאסרה השתתפות של שחקני ליגות מקצועיות בארצות הברית. במשחק הרביעי של נבחרתו, מול נבחרת סין, נפצע הוקינס ולא חזר לשחק עד סיום הטורניר. נבחרת ארצות הברית הפסידה בחצי גמר הטורניר לנבחרת ברית המועצות, וזכתה במדליית הארד. בארבעת המשחקים בהם שותף קלע הוקינס 8.8 נקודות בממוצע למשחק.

קריירת משחק

הוקינס נבחר בבחירה השישית של דראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס, ונשלח מיד לפילדלפיה 76' בתמורה לרוקי צ'ארלס סמית', עמו שיתף פעולה בנבחרת ארצות הברית. כבר בעונתו הראשונה תפס הוקינס מקום קבוע בחמישיית הקבוצה, קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. ב-4 העונות הבאות הפך לאחד מכוכבי הקבוצה, לצד צ'ארלס בארקלי, כשהשיג ממוצע של 19.9 נקודות למשחק. בעונת 1990/1991 רשם שיא קריירה של 22.1 נקודות למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר. בתקופתו בפילדלפיה העפילה הקבוצה 3 פעמים לפלייאוף ה-NBA, ובשתיים מהן הודחה על ידי שיקגו בולס.
לקראת עונת 1993/1994 נשלח הוקינס בטרייד לשארלוט הורנטס. בשתי עונותיו בשארלוט קלע 14.3 נקודות בממוצע למשחק, והוביל אותה, יחד עם אלונזו מורנינג ולארי ג'ונסון, להעפלה לפלייאוף 1995. בסיבוב הראשון התמודדו ההורנטס מול שיקגו בולס, אליה חזר מייקל ג'ורדן מפרישה, והפסידו בתוצאה 3-1. בסיום אותה עונה הועבר הוקינס לסיאטל סופרסוניקס, בטרייד ששלח לשארלוט את הקלע קנדל גיל. לצד גארי פייטון, דטלף שרמפף ושון קמפ, עזר הוקינס לסופרסוניקס להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת 1978/1979. בסדרת הגמר שוב פגש הוקינס את קבוצת עיר הולדתו, שיקגו בולס, והפסיד לה בתוצאה 4-2. בעונתו האחרונה בסיאטל, 1998/1999, זכה בפרס הספורטיביות של ה-NBA, המוענק לשחקן ש"הפגין התנהגות אתית, משחק הוגן ויושרה".
בשנת 1999 עבר לשחק בעיר הולדתו, שיקגו, עבור הבולס. בעונתו היחידה בקבוצה צנחו ממוצעיו ל-7.9 נקודות ב-26.6 דקות למשחק, וקבוצתו ניצחה 17 משחקים בלבד. בעונתו האחרונה בקריירה, 2000/2001, חזר לשארלוט הורנטס וקלע 3.1 נקודות למשחק בטרם פרש ממשחק, בגיל 34.‏ לאורך הקריירה קלע הוקינס 1,226 שלשות, שהציבו אותו בעת פרישתו במקום העשירי בתולדות ה-NBA.
אמנדה נונס

ראשית דרכה

נונס גדלה בעיירה קטנה הסמוכה לסלבדור, ברזיל. בגיל 7 החלה ללמוד קארטה, ובגיל הבגרות החלה להתאמן באגרוף ובג'ו ג'יטסו ברזילאי. לנונס חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי, וחגורה חומה בג'ודו.

קריירת אמנויות לחימה משולבות

נונס החלה את קריירת ה-MMA שלה במרץ 2008. בינואר 2011 החלה להילחם במסגרת סטרייקפורס  והביסה בקרב הראשון שלה את ג'וליה באד באמצעות נוקאאוט טכני תוך 14 שניות בלבד. ביולי 2012, החלה להילחם במסגרת Invicta FC  ובאוגוסט 2013, החלה להילחם במסגרת ה-UFC. ב-9 ביולי 2016, זכתה בתואר אלופת העולם במסגרת אירוע UFC 200  לאחר שניצחה את מישה טייט. ב-30 בדצמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 207 , הגנה נונס על תוארה לאחר שהביסה את רונדה ראוזי בנוקאאוט טכני, לאחר 48 שניות מפתיחת הסיבוב הראשון של הקרב. ב-8 ביולי 2017, נונס הייתה אמורה להגן על תואר האליפות מול הלוחמת ולנטינה שבצ'נקו במסגרת אירוע UFC 213 , אולם מספר שעות לפני תחילת הקרב, נונס הודיעה כי אינה מרגישה טוב ולכן הקרב בוטל. ב-9 בספטמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 215, נלחמה נגד שבצ'נקו וניצחה אותה בהחלטת שופטים חצויה. ב-12 במאי 2018, במסגרת אירוע UFC 224, נלחמה נגד רקל פנינגטון וניצחה אותה בנוקאאוט טכני. ב-29 בדצמבר 2018, עלתה לקטגורית משקל נוצה על מנת להלחם מול האלופה בקטגוריה זו, כריס סייבורג. נונס ניצחה את סייבורג בנוקאאוט בסיבוב הראשון ובכך הפכה לאישה הראשונה בתולדות ה-UFC להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות וכן האישה הראשונה להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות במקביל. נונס היא הלוחמת השלישית בתולדות ה-UFC שמחזיקה בשני תארים במקביל, לאחר קונור מקגרגור הראשון ודניאל קורמייה השני. 
נכון לדצמבר 2018, מאזן הקרבות של נונס עומד על 17 ניצחונות ו-4 הפסדים.
נכון לנובמבר 2018, נונס מדורגת במקום ה-13 ברשימת הלוחמים הטובים ביותר (בכל קטגוריות המשקל) של ה-UFC.

חיים אישיים

נונס חיה בניו ג'רזי, ארצות הברית ומנהלת מערכת יחסים עם נינה אנסרוף , לוחמת MMA במשקל קש שחתומה גם היא בארגון ה-UFC.
רוב פורטמן

השכלה, קריירה מוקדמת וחייו האישיים

פורטמן, יליד סינסינטי שבאוהיו, סיים ב-1979 תואר ראשון באוניברסיטת דארטמות' קולג' מליגת הקיסוס, והמשיך ללימודים מתקדמים (.J.D) במשפטים באוניברסיטת מישיגן אותם סיים ב-1984. עם סיום לימודיו עבד בחברת עורכי דין בוושינגטון ומשנת 1986 בחברת עורכי דין בסינסינטי. ב-1989 גויס ללשכה המשפטית של נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט בוש ובין השאר שימש כאיש הקשר הראשי בין הבית הלבן והקונגרס. ב-1991 חזר לעבודה במגזר הפרטי, עד שהחליט להתמודד על מקום בבית הנבחרים האמריקאי.
פורטמן הוא מחברו (יחד עם שריל באואר) של הספר Wisdom's Paradise: The Forgotten Shakers Of Union Village, הספר שיצא לאור ב-2004 עוסק בקומונת שייקרים הראשונה במערב התיכון שנוסדה ב-1805 באוהיו.
פורטמן נשוי לג'יין, לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים במטרופולין של העיר סינסינטי.

קריירה ציבורית

בשנת 1993 התמודד פורטמן לראשונה בבחירות לתפקיד ציבורי, בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר התפטרותו של נציג המחוז השני באוהיו מבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר שגבר על יריביו בבחירות המוקדמות במפלגה הרפובליקנית לא התקשה פורטמן לנצח גם בבחירות הכלליות במחוז, שמסורתית בעל רוב מצביעים רפובליקנים. מאז נבחר עוד שש פעמים ברוב גדול לכהונות נוספות בין 1994 ל-2005.
לאחר פחות משנתיים בבית הנבחרים נבחר לחבר בוועדת המיסוי והתקציב (Ways and Means Committee), בכך היה לאחד מהחברים הצעירים ביותר בוועדה היוקרתית בכל שנות קיומה. פורטמן עסק וקידם נושאים רבים הקשורים בחקיקה כלכלית לאורך כהונתו, כולל רפורמה מרכזית במס ההכנסה הוא נחשב למחוקק יעיל ובעל השקפה מערכתית, שלא היסס לבלום ניסיונות חקיקה גם כשמקורם בנשיא ממפלגתו. הוא שימש כיושב ראש המנהיגות הרפובליקנית בבית הנבחרים ועקב קשריו הטובים עם ג'ורג' ווקר בוש הפך לאיש הקשר בין הנציגים הרפובליקנים בקונגרס והבית הלבן.
במרץ 2005 מינה הנשיא בוש את פורטמן לנציב הסחר של ארצות הברית, תפקיד בעל מעמד של שגריר ודרגה של חבר קבינט, המינוי אושר בסנאט ופורטמן התפטר מתפקידו בבית הנבחרים. הוא כיהן בתפקיד במשך שנה בטרם קודם על ידי בוש לתפקיד מנהל משרד הניהול והתקציב (OMB) בבית הלבן.
ביוני 2007 פרש מהתפקיד בשל מה שהגדיר כסיבות אישיות ורצון להקדיש זמן למשפחתו. מאז ועד חזרתו לזירה הפוליטית שימש כיועץ בכיר בחברת עורכי דין בסינסינטי ומרצה באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בינואר 2009 הודיע פורטמן כי בכוונתו להתמודד בבחירות נובמבר 2010 למשרת הסנאטור מטעם אוהיו, בבחירות גבר פורטמן על מועמד המפלגה הדמוקרטית, סגן מושל אוהיו, לי פישר ברוב של 57% לעומת 39%, והחל לכהן בסנאט בינואר 2011. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה נוספת.
הוא מכהן כחבר ועדת התקציבים, ועדת המימון, ועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים וחבר הוועדה לביטחון המולדת ולעניינים ממשלתיים. במסגרת זו הוא מכהן כיו"ר תת-הוועדה הקבועה לפיקוח. 
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 היה פורטמן אחד המועמדים של מיט רומני לכהונה כסגן הנשיא, אך פול ראיין הועדף עליו. הוא סייע לרומני לקראת עימותי הבחירות כשגילם בהכנות את יריבו, הנשיא המכהן ברק אובמה.
ב-2013 הודיע כי הוא שינה את דעתו וכעת תומך בנישואים חד-מיניים לאחר שבנו יצא מהארון.