google/wiki40b huggingface dataset:
קרדיומיופתיה רסטריקטיבית

קרדיומיופתיה רסטריקטיבית היא מחלה של שריר הלב, השייכת לקבוצת מחלות הטרוגניות מסוג קרדיומיופתיה. מחלה זו אינה שכיחה יחסית, ומאופיינת על ידי תפקוד דיאסטולי שאינו תקין, לרוב יחד עם ירידה בכושר התכווצות שריר הלב. הסיבות לכך כוללות מחלות שונות, כגון מחלות הסננה, עמילואידוזיס למשל, מחלות אגירה, מחלות המביאות להפיכת שריר הלב לפיברוטי כגון סקלרודרמה, וכן מצבים נוספים. במחלה זו העליות מורחבות ומרבים למצוא פרפור עליות כאשר הלחץ הסוף דיאסטולי בחדרים מוגבר (לאור חוסר היכולת של החדרים להתרחב באופן משמעותי). לרוב התסמין הראשון יהיה סבילות למאמץ ולעיתים יש סימן קוסמאול חיובי.

עמילואידוזיס

עמילואידוזיס (במרבית המקרים: ראשוני) הוא סיבה עיקרית למחלה זו, לאור ייצור מוגבר של שרשראות קצרות של אימונוגלובולינים אשר מסנינים את שריר הלב. לרוב, מצבורי העמילואיד מסנינים את שריר הלב בעיקר ליד מערכת ההולכה וליד העורקים הקורונריים וכתוצאה מכך יש הפרעות קצב וחסמי הולכה. הסיכון לקיום של קרישי דם בעליות מוגבר וזה מצדיק שימוש בטיפול נוגד קרישה.

מחלות אגירה

מחלות אלו לרוב מתגלות במהלך הילדות ועוברות באופני תורשה שונים. במחלת פברי מחסור באנזים ליזוזומלי הקרוי אלפא גלקטוזידאז A, גורם הצטברות של גליקוליפידים וכתוצאה מכך מביאה לקרדיומיופתיה של שריר הלב. האבחנה קריטית היות שמתן תחליף לאנזים משפרת את התפקוד הלבבי ומפחיתה את המצבורים הגליקוליפידים. מחלות נוספות הן מחלת גושה, מחלות אגירת גליקוגן, מוקופוליסכרידזות ותסמונות נוספות, חלקן ניתנות לטיפול באמצעות מתן תחליפי של האנזים החסר.

פיברוזיס של שריר הלב

מצבים שונים יכולים להביא להחלפת שריר הלב לרקמה פיברוטית. אחד מן המצבים הללו כולל סקלרודרמה או למשל מצבים כגון קרינה.
אבי אשכנזי (קצין)

ביוגרפיה

אבי אשכנזי נולד במושב חגור שבשרון ב-1964 ושם גם גדל. אחיו הבכור הוא רא"ל במילואים גבי אשכנזי, שכיהן כרמטכ"ל בשנים 2007-2011.
התחנך בפנימייה הצבאית לפיקוד והתגייס לחיל השריון בשנת 1982. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגה ו' של גדוד 77 כמפקד גדוד וכמפקד חטיבה 130 בחיל. בשנת 2003 מונה למפקד חטיבה 500 והיה אחראי לפירוקה. בהמשך פיקד על עוצבת עמוד האש, ולאחר מלחמת לבנון השנייה הופקד על תחקיר אירוע חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון. כמו כן, שימש מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, תפקיד שאותו ביצע פעמיים. בשנת 2009 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה ושימש בתפקיד עד ליולי 2012‏. בסוף 2012 שימש אבי אשכנזי סגנו של האלוף גרשון הכהן בסגל קורס מפקדי אוגדות, הקורס הבכיר ביותר בצה"ל, בו לקחו חלק כ-13 תתי-אלופים ושלושה אלופי משנה. במרץ 2013 פורסם כי הרמטכ"ל, בני גנץ, החליט שלא לקדם את אשכנזי לדרגת אלוף.
אשכנזי הוא אב לחמישה. מתגורר בכפר סבא.
The Times of Israel

היסטוריה

האתר הושק בפברואר 2012. המייסד והעורך שלו הוא דייוויד הוֹרוֹביץ, עורכם לשעבר של "ג'רוזלם פוסט" ו"ג'רוזלם ריפורט". יו"ר מועצת המנהלים הוא סת קלרמן.
בפברואר 2014, שנתיים אחר יציאתו, טען The Times of Israel שיש לו כשני מיליון קוראים. ובשנת 2017 קהל הקוראים שלו התרחב והגיע ל-3.5 מילון איש. באותה שנה האתר טיפל בנושא של נדא אמין והצליח להביא אותה לישראל.
בשנת 2019 החל לפעול גם אתר חדשות בעברית בשם "זמן ישראל", בעריכתה של בירנית גורן.
אחמד כפתארו

השייח' אחמד בן א-שייח' מוחמד אמין כפתארו (בערבית: الشيخ أحمد بن الشيخ محمد أمين كفتارو, דצמבר 1915 - 1 בספטמבר 2004) היה איש דת מוסלמי סוני, אשר כיהן בתפקיד המופתי הגדול של סוריה, התפקיד הדתי הסוני העליון בחשיבותו בסוריה.

ביוגרפיה

כפתארו נולד בשנת 1915 ברובע אבו נור בדמשק, כבנו של התאולוג המוסלמי-כורדי מוחמד אמין כפתארו (בערבית: محمد أمين كفتارو), אשר כיהן כראש מסדר הנקשבנדיה בסוריה. 
לאחר השתלמות ביסודותיה של דת האסלאם, כפתארו מונה לתפקיד המופתי של דמשק בשנה 1946, ובהמשך כ"מופתי הגדול" של דמשק בשנת 1958, וכמופתי הגדול של סוריה בשנת 1964.
במהלך חייו, כפתארו נחשב, בסוריה ומחוצה לה, כמומחה בכיר בתחום הדיאלוג הפנים דתי. מסיבה זו, לאורך השנים קיים כפתארו מסעות רבים ברחבי העולם, במסגרתם קיים הרצאות בנושא הדיאלוג הפנים דתי במסגרת האסלאם, וזאת כ"נציג בלתי רשמי" של האסלאם הסוני. בין היתר, בשנת 1985, כפתארו הגיע לביקור באיטליה, במהלכו נפגש עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני ברומא. כמו כן, בשנת 1990 נפגש כפתארו עם המנהיג הדתי הקוריאני סון מיונג מון, והעניק לו במתנה עותק חתום של הקוראן. במהלך שנת 1996 הגיע כפתארו לביקור בארצות הברית, במהלכו קיים סדרת הרצאות אודות דיאלוג פנים דתי.
כפתארו הוא אחד מהעולמאא, אנשי הדת הבכירים בעולם האסלאם, אשר חתמו בשנת 2004 על הצהרת עמאן, שקראה לאיחודם של הזרמים השונים בעולם המוסלמי, ולסובלנות כלפי כלל הזרמים השונים במסגרת ההלכה המוסלמית.
זמן קצר לאחר חתימתו על ההצהרה, בחודש ספטמבר 2004, נפטר כפתארו מהתקף לב בדמשק, ונקבר ברובע אבו נור, מקום הולדתו. 
לכפתארו נולדו במהלך חייו 12 צאצאים, כולם מאישה אחת.
משמרת הצניעות

משמרת הצניעות הוא שם גנרי לארגונים הפועלים בקהילות חרדיות להגברת נושא צניעות, כגון בהפצת חומר על חשיבותה, בהסדרת מחיצות בין גברים לנשים במקומות הקדושים ועוד. חלק ממשמרות הצניעות מקיימות פעילויות מחתרתיות, לעיתים באמצעים אלימים, למיגור תופעות של חוסר צניעות.
מקור השם הוא מארגון שפעל בירושלים עד שנות ה-90 של המאה ה-20.

היסטוריה

על פי מקור אחד הארגון הוקם כבר בסוף המאה ה-19 בירושלים. את הארגון הקים הרב אלעזר בריזל, חסיד קרלין מהיישוב הישן, ובהמשך הצטרף לראשות הארגון רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר מסטרופקוב. פעילות הארגון כללה הדבקת מודעות רחוב בדבר חובת לבוש צנוע, מניעת תערובת גברים ונשים בחתונות, התנגדות לבתי קולנוע ובריכות שחייה. בשנת 1946 ניהל הארגון מאבק נגד פתיחת בריכת השחייה גלי גיל ברמת גן.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, החל לפעול ולאכוף את "הצניעות" במרחב הציבורי בירושלים. דוגמת המאבק נגד כניסת נשים לשכונת מאה שערים בלבוש שנתפס על ידם כבלתי צנוע. כמו כן ניהל מאבק נגד פתיחת בריכת ירושלים.
בשנות ה-80 החל לפעול ארגון קש"ת ("קבוצת שומרי תורה" או "קבוצה שלא תשלים"), שפעל באמצעים אלימים נגד חפירת קברים, חילול שבת ועוד, וכן נגד פרסומי חוצות בלתי צנועים. בפברואר 1989 נעצרו 10 חשודים בחברות בארגון. שניים מהם, ישראל חשין ואברהם משי־זהב הודו בהנחת חומרי נפץ במסגרת עסקת טיעון ונידונו שנה לאחר מכן ל-18 חודשי מאסר.
פעילות הארגון שככה בשנות ה-90, כיום, הארגון המרכזי בציבור החרדי שמזוהה עם משמרת הצניעות הוא ה"ועד למען טוהר המחנה".
דריו וידושיץ'

קריירת מועדונים

וידושיץ' נולד באוסייק, יוגוסלביה (כיום קרואטיה), אביו היה שחקן כדורגל. בגיל שנה עברה משפחתו לאוסטרליה, אחרי שאביו קיבל הצעה לשחק בליגת העל האוסטרלית. אחרי שאביו פרש מכדורגל הוא שימש כמאמן בקבוצת ילדים מקומית, בה שיחק וידושיץ'. אחרי שהרשים בה, קיבל מלגה לשחק במכון הספורטיבי של אוסטרליה וכעבור חצי שנה חתם בבריסביין רואר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבר במחזור הראשון, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. באותה עונה וידושיץ' הפך לכדורגלן הראשון שכובש צמד במשחק בליגה האוסטרלית כאשר טרם מלאו לו 21 שנים.
ב-22 במרץ 2007 חתם וידושיץ' בנירנברג הגרמנית והוא הצטרף לקבוצה בתום עונת 2006/2007. בעונת הבכורה שלו במועדון, שותף רק ב-4 משחקי ליגה. בעונה שלאחר מכן שותף ב-12 משחקים, כבש 3 שערים ובתום העונה חגג עם המועדון עלייה לבונדסליגה. ב-19 בינואר 2010 הושאל לדיסבורג עד לתום העונה. בינואר 2011 הושאל לארמיניה בילפלד עד לסיום העונה.
ביולי 2011 חזר לאוסטרליה כאשר חתם באדלייד יונייטד. ב-26 באוגוסט 2013 חתם לשנתיים בפ.צ. סיון תמורת 700 אלף דולר אוסטרלי. ב-21 בספטמבר 2015 חזר שוב לאוסטרליה כאשר חתם בוסטרן סידני וונדררס.
ב-22 ביוני 2016 חתם בליאונינג ווהווין מליגת העל הסינית.
ב-17 בפברואר 2017 חתם בסאנגנם מליגת העל של קוריאה הדרומית.
ב-4 באוגוסט 2017 חתם בוולינגטון פיניקס בה אביו שימש כעוזר מאמן. ב-20 בדצמבר שוחרר מהקבוצה לאחר עזיבת אביו.
ב-29 בדצמבר 2017 חתם במלבורן סיטי.

נבחרת אוסטרליה

בצעירותו שיחק וידוסיץ' בנבחרת הצעירות של אוסטרליה. לאחר שנשאר מחוץ לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת בייג'ינג (2008), הועלת האפשרות שהוא ייצג את נבחרת קרואטיה אך בסופו של דבר הוא החליט לייצג את אוסטרליה. ב-17 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד יפן. ב-24 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד ניו זילנד. וידוסיץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010 ומונדיאל 2014.
מועצה אזורית סולם צור

מועצה אזורית סולם צור הייתה מועצה אזורית שהתקיימה בגליל המערבי, מהקמתה בשנת 1950 עד שנת 1982, עם הקמת מועצה אזורית מטה אשר, אשר איחדה בתוכה את מועצה אזורית סולם צור, מועצה אזורית געתון ומועצה אזורית נעמן. המועצה נקראה על שם סולמה של צור.
עם הקמתה, כללה המועצה את הקיבוצים הוותיקים חניתה, מצובה ואילון, את היישובים החדשים: ראש הנקרה וגשר הזיו, ואת המושבים לימן (שנקרא אז "צה"ל"), בצת ושומרה. לראש המועצה הראשון נבחר יהודה בן משה מקיבוץ מצובה‏. עם השנים נוספו למועצה מושבי עולים שהוקמו בגליל המערבי: גורן (1950), יערה (1950), עבדון (1952), עין יעקב (1951) ואבן מנחם (1960). כן הוכללה שלומי במועצה משנת 1952, אך הוצאה ממנה בספטמבר 1960, עת הפכה שלומי למועצה מקומית‏. בשנת 1958 הוקמה אדמית שנכללה במועצה‏.
לקראת סוף 1962, עם הוצאתה של מעלות-תרשיחא מתחומי מועצה אזורית מעלה הגליל, התקיימו דיונים בשאלה האם לצרף את שאר יישובי מעלה הגליל למועצה אזורית סולם צור או להעביר למועצת מעלה הגליל את יישובי העולים של מועצה אזורית סולם צור‏. באותה תקופה כללה המועצה כ-4500 נפש בשלושה עשר יישובים ושטח השיפוט שלה הגיע ל-120,000 דונם, מתוכם כ-40,000 דונם היו בשימוש חקלאי‏‏. בסופו של דבר הועברו יישובי העולים של מועצה אזורית סולם צור, גורן, יערה, עבדון, עין יעקב ושומרה, ביחד עם אבן מנחם למועצת מעלה הגליל.
ג'ורג'ו קייליני

קריירה

קייליני החל את הקריירה שלו בקבוצת ליבורנו מהליגות הנמוכות באיטליה, ושיחק בה גם בעמדת המגן השמאלי. בשנת 2004 הוא הועבר ליובנטוס תמורת 6.5 מיליון אירו, אך תוך זמן קצר הועבר לפיורנטינה תמורת 3.5 מיליון אירו. עונתו היחידה בפיורנטינה, 2004/2005, הייתה גם הראשונה שלו בסרייה א'.
בשנת 2005 הוא חזר ליובנטוס, הפעם תמורת 4.3 מיליון אירו. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא לא היה שחקן הרכב קבוע, אך לאחר מספר פציעות של השחקנים המובילים הוא זכה להזדמנות וביסס את מעמדו בהרכב הקבוצה. בעונתו השנייה הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס להעפלה לסרייה א', אך נאלץ לעבור לעמדת הבלם בעקבות פציעתו של רוברט קובאץ'.
החל מחזרת יובנטוס לליגה הבכירה באיטליה בשנת 2008 הוא תפס מקום קבוע בהרכבה של יובנטוס.
קייליני היה שותף בכיר לעליית יובנטוס לגמר ליגת האלופות 2015, אך נפצע מספר ימים לפני משחק הגמר. הגמר עצמו הסתיים בהפסד 3:1 של קבוצתו לברצלונה. מחליפו של קייליני בהרכב הגמר היה אנדראה ברצאלי. ב-20 במאי 2015 כבש קייליני את שער השוויון של יובנטוס בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, עם בעיטת מספרת, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 2:1.

נבחרת

קייליני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה במשחק מול נבחרת פינלנד בנובמבר 2004, הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2003, והיה בסגל הנבחרת האיטלקית שזכתה במדליית הארד באולימפיאדת 2004.
ב-13 בנובמבר 2017 הודיע על פרישתו מנבחרת איטליה לאחר התיקו 0-0 עם נבחרת שוודיה שמנע מאיטליה לעלות למונדיאל 2018 אחרי 60 שנה.
קייליני חזר לנבחרת איטליה לאחר כשנה מהפרישה שלו.

חיים אישיים

לקייליני יש דיפלומה במדעים, והוא לומד כלכלה ומסחר באוניברסיטה בטורינו.
הטלה (משחק)

שבע על הקיר

משחק הטלת כדור טניס לקיר לשני משתתפים. במשחק שבע מטלות שונות, על שמן נקרא המשחק. בתיאור כאן מובאות 11 מטלות, אשר הצטברו כנראה במשחק במשך השנים.
המשחק כולל ביצוע מטלות תוך הכרזת שמן, ואלו הן: "לא כלום", "לא לזוז", "לא לדבר", "מחיאת כף", "כפליים" (מחיאת כף אחת לפנים ואחת מאחורי הגב), "יד ימין", "יד שמאל", "אל החזה", "שילוב אצבעות","גלגול" (של כפות היד זו סביב זו),"סיבוב" (השחקן מסתובב על עומדו).
לאחר ביצוע "קון" (סדרה מלאה של המטלות) קל, מבצעים "קונות" קשים יותר, בהם מוטלת מגבלה גורפת: איסור תזוזה, איסור דיבור וכן הלאה.
כישלון בביצוע משימה גורם להעברת הכדור לשחקן השני.
בירושלים ובפרבריה (אזור בית שמש ויישובי יהודה ושומרון השם שבע על הקיר מתייחס למשחק שבע-שש (מובא להלן).

שבע שש

גרסה נוספת של המשחק, הנקראת שבע-שש, הייתה פופולרית מאוד בין ילדים באמצע המאה ה-20, בעיקר בתל אביב.
המשחק מתאים לכל מספר ילדים, וגם ילד יחיד יכול לשחק בו, אם כי ללא אלמנט התחרות.
מורינגה מכונפת

תיאור

עץ בינוני עד גבוה, מהיר צימוח עם מבנה אוורירי. בעל תפרחות לבנות ריחניות, מניב תרמילים גדולים וארוכים אותם ניתן לבשל ברטבים ומרקים. גם שורשיו נאכלים וטעמם מזכיר חזרת חריפה. העלים נאכלים טריים או מבושלים.
כל חלקי העץ מכילים ויטמינים, בעיקר A ו-C, ומינרלים שונים כגון ברזל וסידן אם כי בהשוואת הערכים של עלי מורינגה חלוטים עם עלי חסה לדוגמה, ערכים אלו מועטים ביותר, לפי הטבלאות לסימון מזון של אתר השירות החקלאי במשרד החקלאות בארצות הברית.
המורינגה המכונפת היא קרובת משפחה של מורינגה רותמית, הגדלה בנאות המדבר של עין גדי וסביבתה.
המורינגה היא עץ ירוק עד, המגיע בבגרותו לגובה של כ-8 מטרים. התפרסם ברחבי העולם כמזון על (מושג שנוי במחלוקת). לעץ שימושים רבים ברפואה העממית ההודית אַיוּר וֶדַה. מקורו של עץ המורינגה במורדות הרי ההימלאיה שבצפון הודו והוא נפוץ כיום ברחבי הודו כולה, דרום-מזרח אסיה, מרבית ארצות אפריקה ומרכז ודרום אמריקה. בחלק מאזורים אלו מגדלים את המורינגה לצרכים חקלאיים (מזון) ורפואיים מזה שנים רבות. במסגרת חקלאות זו, העצים נגזמים בגובה של כשני מטרים, כך שהתרמילים והעלים נשארים בהישג ידו של המגדל.
עץ המורינגה הוא נשיר מותנה, כלומר נשירת עליו מותנית בכך שמעלות החום ירדו תחת רף מסוים, ואז הוא נכנס לתרדמת חורף וחוזר ללבלב עם בוא האביב. לפי אתרי גינון מסחריים להפצת המורינגה, באזורים קרים במיוחד, הצמח כולו למעט השורשים מת, והוא צומח מחדש מן השורש לאחר עונה זו. 
למרות דמיונם החיצוני של פרחיו, לפרחי משפחת הפרפרניים, המורינגה המכונפת היא ממשפחת המורינגיים אשר לה סוג בודד - המורינגה. העץ יכול לשמש בית גידול ל- סוג של עובש אבקתי הפוגע בעגבניות חצילים ושיחי פלפל.

צורתו וטעמו

לעץ המורינגה תרמילים מוארכים ודקים בצבע ירקרק-חום, ולחלק מסוגיו גזע שתחתיתו מעובה וחלקו העליון דק, בדומה לכרעי עוף המכונים באנגלית drumstick ומשמעותו מקל תיפוף. ייתכן שבעקבות אחת מסיבות אלו, בארצות דוברות אנגלית העץ כונה Drumstick tree, עץ מקלות התיפוף.

שימושים עבור רפואה ומאכל

ניתן לאכול את התרמילים הצעירים לאחר בישול קצר במים. בתוך התרמילים זרעים, הניתנים לאכילה לאחר בישול או קלייה קצרים, והמזכירים בטעמם אפונת גינה. לעלים הירוקים ניחוח דק, המזכיר עדשים או בוטנים. העלים ניתנים לאכילה מבושלים או טריים, וטעמם מעט מריר וחריף. פרחי המורינגה אכילים גם הם ובטיגון קל טעמם מזכיר פטריות. ניתן להכין ממנו גם חליטה.
מדינת משטרה

מדינת משטרה היא מדינה שבה השלטון מקיים שליטה קפדנית על תושביה, בעיקר על ידי ביטול זכויות האדם ולעיתים קרובות גם בעזרת משטרה חשאית. השלטון במדינת משטרה הוא מטבעו אנטי-דמוקרטי, ולעיתים דומה למשטר צבאי.
עד לפני נפילת חומת ברלין, דוגמה קלאסית למדינת משטרה מודרנית הייתה מזרח גרמניה. המשטרה החשאית קיימה פיקוח הדוק על אזרחי מזרח גרמניה, עד לנקודה שבה למעשה בכל בניין מגורים, מקום תעסוקה או מקום בילוי היה לפחות מודיע משטרתי אחד.
גם האומנות הנציחה דוגמאות רבות למדינות משטרה, הדוגמה הבולטת היא ספרו של ג'ורג' אורוול 1984. ספר, המתאר משטר טוטליטרי שמשתמש בתירוץ של מלחמה בלתי פוסקת כדי להתיר שיטור ומצלמות אבטחה כדי לפקח על האוכלוסייה הכללית.
המעורר

המעורר היה כתב עת ספרותי שייסדו וערכו יוסף חיים ברנר ור' בנימין בלונדון, בין השנים 1906–1907.

היסטוריה

"המעורר" יצא כירחון, אבל בהמשך נתקל בקשיים והופעתו הקצרה לא הייתה סדירה. השפעתו על התפתחותה של הספרות העברית החדשה הייתה עצומה. ברנר, שנדד אז באירופה, למד באנגליה את מקצוע סידור הדפוס, ובירחון "המעורר" עשה הכול במו ידיו, למעט ייצור הנייר. כתב העת היה מבוסס על רשימת מנויים, חותמים, ונתקל בקשיים גדולים בהדפסה, בהפצה ובגבייה. החוברת הראשונה נדפסה בחודש ינואר 1906, והאחרונה נדפסה בספטמבר 1907.
ב"המעורר" השתתפו כמעט כל היוצרים בעברית של ראשית המאה: דבורה בארון, זלמן שניאור, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, גרשון שופמן, דוד שמעונוביץ, יעקב פיכמן, דוד פרישמן, יעקב לרנר, הלל צייטלין, ורבים אחרים. ברנר עצמו פרסם בו מיצירותיו, סיפורים ומחזות, מאמרים ובקורות, וכן הובאו ב"המעורר" תרגומים לעברית מיצירתם של הסופרים הידועים דאז, מוריס מטרלינק, אוסקר ויילד, לב שסטוב ואחרים.
שם כתב העת "המעורר", הפך עם השנים למעין דגל וסיסמה לקבוצות ספרותיות שונות, הדוגלות בהתחדשות רוחנית מתוך מציאות משברית קשה, בדומה ל"המעורר" המקורי של ברנר. בה בעת שברנר ערך את "המעורר" שלו בלונדון ערך אלעזר רוקח את דער יודישע וועקער - "המעורר" בסטניסלבוב ובבוצ'אץ'. כתב עת שלישי בשם זה יצא לאור בניו יורק.
רמת טראמפ

היסטוריה

בשנת 1991 הוקם היישוב ברוכים על מה שעתיד להיות רמת טראמפ. עם זאת, היישוב לא הצליח למשוך תושבים רבים.
ממשלת ישראל התכנסה ביום 16 ביוני 2019 במקום המתוכנן - ביישוב הנטוש ברוכים, סמוך מאד לקלע אלון שבצפון-מערב רמת הגולן, והכריזה על הקמת היישוב החדש כהכרת תודה לדונלד טראמפ, על תמיכתו הרבה בישראל, ולאחר שהכיר בריבונות ישראל על רמת הגולן.
לפי הצעת ההחלטה של הממשלה, יוקם היישוב "מתוך הערכה לפועלו של נשיא ארצות הברית ה-45 הנשיא דונלד טראמפ למען מדינת ישראל במגוון רחב של תחומים ומתוך הבעת תודה על ההכרה האמריקנית בירושלים כבירת ישראל, וההכרה בריבונות הישראלית ברמת הגולן שאותה הוביל הנשיא דונלד טראמפ, הוחלט ליזום הקמתו של יישוב קהילתי חדש ברמת הגולן בשם 'רמת טראמפ'". בשלב ראשון מתוכננת הקמת 110 יחידות דיור.
ב-6 באוגוסט 2019 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הקמת היישוב החדש.

מיקום

היישוב החדש צפוי לקום ממזרח ליישוב קלע אלון, במקום בו שכן בעבר היישוב ברוכים, אשר הוקם בשנת 1991 וננטש ברובו. שטחו של היישוב "ברוכים" היה מתוכנן להרחבה עתידית של היישוב "קלע אלון", ובשלהי העשור השני של המאה ה-21, מאוכלס המקום בתושבים בודדים.
היישוב סמוך מאד לציר הנפט. ציר זה חוצץ בין ברוכים/רמת טראמפ ממזרחו, לבין קלע אלון שממערב לו.

ביקורת

תושבי היישוב קלע אלון מוחים על הקמת יישוב חדש בסמוך מאוד אליהם, ותלו שלטי מחאה נגד היישוב החדש "רמת טראמפ לא אצלנו", "קלע אלון לא למכירה".]
ביישוב קלע ברוכים (המקום המיועד ליישוב החדש) ישנן מספר יחידות דיור תחת החטיבה להתיישבות. התושבים קיבלו צווי פינוי וחלקם פונו בכח עקב השינויים עליהם הממשלה החליטה.]
ז'ראר מורו

קריירה

לאחר שקיבל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת פייר ומארי קירי בפריז ב-1973, הוביל קבוצת מחקר שעסקה בטכנולוגיית לייזר מהירות במעבדה לאופטיקה יישומית בבית הספר הגבוה לטכנולוגיות מתקדמות בפריז (ENSTA). מאוחר יותר, בין השנים 2005 עד 2009, ניהל את המעבדה.
ב-1977 עבר מורו לארצות הברית והתמנה לפרופסור באוניברסיטת רוצ'סטר במדינת ניו יורק. בעבודה משותפת עם מי שהייתה אז תלמידתו, דונה סטריקלנד, ביצעו השניים את המחקר שהוביל להמצאת טכנולוגיית ה-CPA וזיכה אותם בפרס נובל. מחקר זה היה נושא עבודת הדוקטורט של סטריקלנד. ב-1990 ייסד מורו את מרכז המחקר לטכנולוגיות לייזר סופר-מהירות באוניברסיטת מישיגן.
כיום מורו הוא פרופסור באקול פוליטקניק בפריז, וכן פרופסור אמריטוס באוניברסיטת מישיגן.

פרס נובל

פרס נובל הוענק לסטריקלנד ומורו על פיתוח שיטה לייצר הבזקי אור קצרים וחזקים מאוד.
להבזקי אור חזקים ומהירים יש שימושים רבים. כדי לייצר הבזקים רבי עוצמה משתמשים בסדרה של מגברי אור, המגבירים את קרן הלייזר עד לעצמה הנדרשת. בתהליך זה עשויה להיווצר בעיה: קרן הלייזר עשויה להיות חזקה מדי, כלומר בעלת צפיפות הספק גבוהה מדי. במקרה כזה מגבר האור נשרף.
צפיפות ההספק מודדת את עצמתה של קרן לייזר לכל יחידת שטח. כאשר קרן לייזר עוברת דרך עדשה, צפיפות ההספק שלה עולה, כלומר העדשה ממקדת את הקרן. כאמור, קרן לייזר שצפיפות ההספק שלה גדולה מדי יכולה לגרום לנזק למגבר אור שדרכו היא עוברת. מורו וסטריקלנד פיתחו טכנולוגיה בשם CPA (קיצור של Chirped Pulse Amplification). בתהליך זה הקרן הממוקדת נפרשת על פני שטח גדול, מוגברת כאשר היא פרושה, ואז נדחסת חזרה לקרן אחת.
סטריקלנד ומורו השתמשו בשריג צפוף, הפועל באופן דומה למנסרת אור. קרן הלייזר המהירה מייצרת הבזק קצר שפוגע בשריג ומתפזר. ההבזק המפוזר ממוקד פחות ואפשר להעביר את חלקיו דרך מגברי אור בלי להרוס אותם. אחרי שההבזק המפוזר עובר דרך המגברים הוא פוגע בשריג נוסף, ורכיביו משתלבים בחזרה ההבזק המורכב חזק ביותר, אבל למשך פרקי זמן קצרים מאוד, כאמור - שברירי שניות בלבד.
מערכות מבוססות CPA מאפשרות פיתוח מכשירים רפואיים להקרנות ודימות. כבר כיום ניתוחי עיניים לתיקון ראייה (LASIK) משתמשים בקרני לייזר מהירות מבוססות CPA.
טכנולוגיית CPA מאפשרת גם לחקור את תנועתם של אלקטרונים סביב אטומים ואת הדינמיקה של יצירת קשרים כימיים. הבזקי לייזר חזקים עשויים לסייע לבניית דור חדש של מאיצי חלקיקים שיחליפו את התכנון המסורתי של מאיצים באורך עשרות קילומטרים בהתקנים קטנים הרבה יותר
חוק אמפר

חוק אמפר הוא חוק פיזיקלי מתחום האלקטרומגנטיות, אחת ממשוואות מקסוול, שנתגלה על ידי אנדרה מרי אמפר (André-Marie Ampère), פיזיקאי צרפתי בתחילת המאה ה-19, ואשר תוקן כעבור כמה עשרות שנים על ידי הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול. על פי חוק אמפר המקורות של השדות המגנטיים הם זרמים חשמליים (מבחינה זו הוא אנלוגי לחוק גאוס, הקושר את עוצמתו של שדה חשמלי לעוצמת המטען שיוצר אותו). התיקון שמקסוול הכניס הוא הכללה לפיה מקור של שדה מגנטי הוא שדה חשמלי המשתנה בזמן. המקרה של זרם חשמלי כמקור לשדה מגנטי, בנוסח המוקדם של אמפר, הוא רק מקרה פרטי של הכללה זו.

חוק אמפר המקורי

חוק אמפר המקורי קובע כי קיים יחס ישר בין הזרם החשמלי  העובר דרך עקומה סגורה לבין השדה המגנטי המשיק לעקומה הנוצר כתוצאה מהזרם הזה: : .
בהצגה אינטגרלית, ניתן לנסח את החוק כך: האינטגרל המסלולי של השדה המגנטי לאורך מסלול סגור שווה לסך השטף של צפיפות הזרם דרך כל משטח הנשען על מסלול זה: , כאשר  הוא קבוע הפרמאביליות של הריק.
על ידי שימוש במשפט סטוקס מקבלים את הרישום הדיפרנציאלי: 
ביחידות cgs אפשר לרשום את חוק אמפר בצורה הבאה: , ובאמצעות משפט סטוקס לקבל:  .

דוגמה

כאשר יש סימטריה גלילית לבעיה (כגון זרם הזורם בתיל ישר ואינסופי), נוח לבחור משטח סגור שהוא מעגל קונצנטרי ברדיוס r ולחשב סביבו את השדה המגנטי המשיק. את כיוון השדה אפשר למצוא באמצעות כלל יד ימין. משיקולי סימטריה נובע שבכל נקודה סביב המעגל השדה הוא אותו שדה ובפרט בעל אותו גודל. לכן, , ומכאן 
ביחידות SI:
ביחידות CGS:
אוניברסיטת פיונגיאנג למדע ולטכנולוגיה

היסטוריה

מיזם הקמת האוניברסיטה החל בשנת 2001 ביוזמתו של פרופסור צפון-קוריאני בשם קים צ'ין קיונג, אשר ביקש לשפר את איכות הלימוד המועבר לסטודנטים במדינה. לאחר פגישה אישית בין קיונג ובין המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-איל, קיונג קיבל אור ירוק להתנעת המיזם, אשר הושלם בשנת 2010.
בניגוד ליתר האוניברסיטאות במדינה, כלל הלימודים באוניברסיטה מתקיימים בשפה האנגלית, למעט קורסים ללימודי שפה. כמעט כל סגל האוניברסיטה מורכב ממתנדבים, אשר מגיעים על רקע נוצרי-מיסיונרי. 
במהלך השנים 2005 ו-2006, בעקבות החשיפה העולמית של תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית, מיזם הקמת האוניברסיטה הואט כתוצאה מלחצים פוליטיים מצד גורמי חוץ. חרף זאת, המיזם הושלם והאוניברסיטה נפתחה במהלך סתיו 2010.  
בתאריך 6 במאי 2017, קים האק סונג, חבר סגל ששימש כמנהל חווה המסונפת לפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה, נעצר על ידי שלטונות קוריאה הצפונית באשמת ביצוע "מעשים פליליים כנגד המדינה״. עובד נוסף באוניברסיטה, קים סאנג-דוק, נעצר בגין האשמות דומות ב-22 באפריל אותה שנה. שניהם שוחררו כשנה לאחר מכן, ב-8 במאי 2018, במסגרת המגעים המקדימים בין ארצות הברית לקוריאה הצפונית לקראת מפגש הפסגה שהתקיים ביוני 2018 בין נשיא ארה״ב דונלד טראמפ, ובין המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און.
בשל החלטת מחלקת המדינה של ארצות הברית מיולי 2017 לאסור על כניסת אמריקאים לקוריאה הצפונית, סמסטר הסתיו של 2017 החל באוניברסיטה ללא נוכחותם של עשרות מחברי הסגל ממוצא אמריקאי.
פילון (כתב עת)

פִּילוֹן היה כתב עת לילדים.
העיתון יצא לראשונה ב-1976 כדו-שבועון בהוצאת מסדה. בצוות המייסד היו העורכת נירה הראל, המעצב עמרם פרת והמאיירת הייתה אורה איתן. הדפסת כתב העת הופסקה לאחר 75 גילינות, וכעבור חצי שנה, באפריל 1979, יצא לאור מחדש בסיוע בנק דיסקונט. לוגו העיתון עוצב על ידי המעצב הגרפי עמרם פורת בשנת 1975.
בגיליון מספר 76 הוחלף הצוות: הראל הוחלפה בעורך ראובן וימר, ואשר ציזר הפך למעצב והמאייר. כותבים חדשים הצטרפו לעיתון, שהפך מסחרי יותר מגרסתו הקודמת. בעקבות משבר המניות באמצע שנות ה-80, הפסיק בנק דיסקונט את תמיכתו ב"פילון", שנקלע עקב כך למצוקה כלכלית, אך הצליח לשרוד עד אמצע שנות ה-90. ב-1996 הופסקה הדפסתו פעם נוספת.
בספטמבר 2007 חידשה הוצאת "ציבלין" את הוצאת כתב העת. העורך האחראי והמו"ל היה אורן ציבלין והעורך בפועל היה איטו אבירם. הגיליון הראשון בגרסה החדשה של "פילון" הודפס בכ-60 אלף עותקים. בגלגול זה שמר "פילון" על רוח העיתון המקורי משנות ה-70: העיתון הודפס בצבע מלא על נייר נטול עץ, אשר אפיין את שנות ה-70, רבים מכותביו ומאייריו המקוריים הוחזרו ומדורים פופולריים במיוחד זכו לפרסום מחודש. פילון במתכונתו החדשה אינו יוצא עוד לאור.
לציון 40 שנה להופעת הגיליון הראשון, יצאה ב-2016 מהדורה מיוחדת אשר כללה טקסטים ואיורים נבחרים מתוך הגיליונות שיצאו לאור במהלך השנים.