google/wiki40b huggingface dataset:
אוסטין ריברס

ראשית חייו

אוסטין ריברס נולד ב-1992 בקליפורניה, ובנערותו למד בתיכון "ווינטר פארק". ריברס שיחק גם בקבוצת הכדורסל של התיכון במשך ארבע שנים, ובעונת הסניור שלו קלע 28.8 נקודות, קטף 6.1 ריבאונדים, הוסיף 2.2 אסיסטים למשחק ו-2.0 חטיפות כדור בממוצע למשחק. בעונת הסניור שלו בתיכון "ווינטר פארק", הוביל אותה לזכייה בתחרות ה-A6 היוקרתית עם 23 נקודות במשחק האליפות. באותה עונה היה ריברס שותף למדליית הזהב של נבחרת הנוער של ארצות הברית. ריברס קבע שיא לאומי לשחקן בן 18, כאשר קלע 35 נקודות נגד קנדה במשחק הגמר.

קולג'

ריברס הצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק ב-2010, ונבחר על ידי ESPN ל"מגויס" הטוב ביותר של עונת 2011. ב-8 בפברואר 2012 קלע ריברס את שלשת הניצחון של אוניברסיטת דיוק נגד אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ובכך סיים את רצף 31 הניצחונות (הגדול ביותר) של קרוליינה הצפונית. בסיום עונתו הראשונה בליגת המכללות, העמיד ממוצע של 15.5 נקודות, לקח 3.4 ריבאונדים, והוסיף 2.1 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה, נכנס ריברס לדראפט 2012.

ניו אורלינס הורנטס/פליקנס

ב-26 במרץ 2012 הודיעה אוניברסיטת דיוק כי אוסטין ריברס ויתר על שלוש השנים שנותרו לו באוניברסיטה וינסה להיבחר בדראפט הקרוב. ב-28 ביוני נבחר ריברס על ידי הניו אורלינס הורנטס במקום ה-10, יחד עם בחירה מספר 1 של אותו דראפט, אנתוני דייוויס. כמה ימים לאחר מכן, ריברס חתם על חוזה בהורנטס לשלוש שנים. במשחקי טרום העונה, נפצע ריברס בקרסול הימני והושבת לתקופה קצרה. ריברס נכנס להופעת הבכורה שלו בליגת ה-NBA, כאשר החליף את אריק גורדון, וקלע 7 נקודות. ב-14 בדצמבר קבע ריברס שיא קריירה כאשר קלע 27 נקודות נגד מינסוטה טימברוולבס. ב-6 במרץ שבר את ידו, ולכן החמיץ את שאר העונה. ריברס סיים את עונת הרוקי שלו עם ממוצע של 6.2 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בתחילת העונה הבאה, הפליקנס מימשו את האופציה שלהם על ריברס לשנתיים, עד עונת 2014–2015. בעונה זאת חלה התקדמות מועטה ביכולתו של ריברס, שהשתפר לממוצע שיא קריירה של 7.7 נקודות למשחק, והוסיף לכך 2.3 אסיסטים ו-1.9 ריבאונדים.

לוס אנג'לס קליפרס

ריברס הועבר, ב-12 בינואר 2015, לבוסטון סלטיקס בטרייד שכלל גם את הממפיס גריזליס. שלושה ימים מאוחר יותר, עבר שוב – הפעם לקבוצה שמאמן אביו, דוק ריברס, לוס אנג'לס קליפרס. שוב בטרייד משולש שכלל הפעם גם את הפיניקס סאנס. ב-16 בינואר עשה את הבכורה בקליפרס והפך להיות השחקן הראשון בהיסטוריה שמשחק תחת אביו. ב-21 בפברואר, קבע שיא קריירה של 28 נקודות בניצחון 128-98 על סקרמנטו קינגס. ב-8 במאי, במשחק הסיבוב השני של הפלייאוף נגד יוסטון רוקטס, קבע שיא קריירה בפלייאוף של 25 נקודות שעזר לקבוצתו להשיג ניצחון 2-1, אך קבוצתו הודחה בשבעה משחקים. 
לקראת עונת 2015/2016, חתם ריברס על חוזה חדש בקליפרס. ב-6 בפברואר שבר את ידו והחמיץ ששה שבועות.

וושינגטון ויזארדס

בקיץ 2018 הועבר ריברס בטרייד לוושינגטון ויזארדס בתמורה למרצ'ין גורטאט. ב-17 בדצמבר 2018, לאחר 29 משחקים בלבד במדי הוויזארדס, נשלח ריברס בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם קלי אוברה, בתמורה לטרבור אריזה. יומיים לאחר מכן שוחרר מסגל הקבוצה.

יוסטון רוקטס

ב-24 בדצמבר 2018 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס עד לסיום עונת 2018/2019. ביולי 2019 חתם על חוזה בקבוצה לשנתיים נוספות.

חיים אישיים

אוסטין ריברס הוא בנו של מאמן הלוס אנג'לס קליפרס, דוק ריברס. גם אחיו, ג'רמייה ריברס, משחק כדורסל בליגת הפיתוח של ה-NBA. אחותו, קאלי, משחקת כדורעף מקצועני בפוארטו ריקו. אחיו הצעיר, ספנסר, משחק גם הוא כדורסל בעמדת הגארד, וגם בתיכון "ווינטר פארק", שם שיחק אוסטין.
דייב דקסטר

תולדות חייו

יליד קנזס סיטי, למד עיתונאות באוניברסיטת מדינת מיזורי. בין השנים 1938–1941 היה כתב ומבקר בעיתון דאון ביט בשיקגו. ב-1943 עבר ללוס אנג'לס לעבודה בחברת קפיטול, זמן קצר לאחר הווסדה והיה לאחראי על האמנים והרפרטואר של החברה. משנת 1955 נסע ברחבי העולם והקליט מוזיקת עולם של תזמורות מסורתיות ומוזיקה אתנית במסגרת סדרה לה קרא "Capitol of the World" ובה יצאו כ-400 אלבומים. ב-1975 עזב את קפיטול והפך לעורך הראשי של מגזין המוזיקה בילבורד. בנוסף כתב הערות אלבום לחברות תקליטים שונות, הפיק תוכנית רדיו פופולרית בשם "Here coms the veterans", אודות הג'אז והמוזיקה הפופולרית של שנות השלושים והארבעים וכתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של הג'אז.
בתפקידו בחברת קפיטול הביא לחברה אמנים כפרנק סינטרה, סטן קנטון ופגי לי. למרות הצלחתו בגיוס ודחיפת אמנים אמריקאים, כשל בנוגע לאמנים מבריטניה בתקופת "הפלישה הבריטית" (תקופה שהחלה בשנת 1964 ונמשכה מספר שנים אחרי כן, בה יוצרי רוק'נ'רול רבים מבריטניה החלו להופיע ולהשפיע על המוזיקה בארצות הברית). חברת קפיטול הייתה המפיץ הראשון של תקליטי EMI  הבריטית (בה הייתה חתומה להקת הביטלס) באמריקה. עם זאת דקסטר, כאחראי הרפרטואר, ויתר על הפצת ארבעת הסינגלים הראשונים של הלהקה בארצות הברית משום שלא האמין בהם כבעלי פוטנציאל. רק הסינגל החמישי, I Want to Hold Your Hand, יצא לאור בארצות הברית בחברת קפיטול, עקב לחץ של EMI בריטניה. הוא דחה להקות בריטיות נוספות במהלך התקופה, בהן היארדבירדס (להקתם של אריק קלפטון, ג'ף בק וג'ימי פייג').
עריכתו המחודשת של תקליטי הביטלס היא הסיבה בשלה תקליטי הלהקה שהופקו בארצות הברית שונים מאלו שהופקו בבריטניה. השוני מתבטא הן בהרכב השירים והן בעריכת הסאונד שלהם. דקסטר הוסיף אפקטים כ-riverb ו-echo, שינה את כוונון ערוצי הסטראו ובכך שינה את הסאונד עליו עמל מפיק הביטלס ג'ורג' מרטין והתאים אותו ל"טעם האמריקאי". על צידם האחורי של אלבומי הביטלס שיצאו בקפיטול נרשם "הופק באנגליה על ידי ג'ורג' מרטין, ובארצות הברית על ידי דייב דקסטר ג'וניור".
איילט בוסניה

היסטוריה

בוסניה נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1463, ובשנת 1482 נכבשה גם הרצגובינה. החל משנת 1580 שתי הנחלות נכללו במסגרת איילט בוסניה, שהיה מחולק ל-6 סנג'קים. המלחמה הטורקית הגדולה הסתיימה בשנת 1699 בתבוסה טורקית, ובשלום קרלוביץ נמסר חלק משטח האיילט לממלכת הבסבורג.
בתחילת המאה ה-19 הייתה בוסניה אחת מהפרובניציות הפחות מפותחות של האימפריה העות'מאנית, ובעקבות כך פרץ בה בשנת 1831 המרד הבוסני. בשנת 1833 הצליח עלי פאשא ריזבאנבגוביץ' לדכא את המרד בעזרת כוחות מהרצגובינה, ובעקבות כך הוקם בחלקה הדרומי של בוסניה איילט הרצגובינה שנמסר תחת שלטונו של עלי פאשא.
בשנת 1864 בוצעה רפורמה בחלוקה המנהלית של האימפריה, אשר במסגרתה בוטל מעמד האיילט. שטחי בוסניה והרצגובינה נכללו כעת במסגרת וילאייט אשר נקרא וילאייט בוסניה.
יגאל כהן-אורגד

ביוגרפיה

כהן-אורגד, יליד תל אביב, היה בוגר בית הספר הדתי תיכון עירוני ב' בעיר. כמו כן היה חבר בתנועת הנוער "בני האצ"ל", שהייתה שייכת לתנועת החרות, ולאחר זמן התמזגה עם תנועת בית"ר. עקב חברותו בבית"ר, סולק אורגד מהתיכון.
לאחר שירותו בצה"ל למד כלכלה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן תואר שני בכלכלה ומינהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 1962 עבד כהן-אורגד ברשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר. לאחר מכן, פתח חברה פרטית לייעוץ ותכנון כלכלי.

קריירה פוליטית

כהן-אורגד היה משך שנים רבות חבר בתנועת החרות. בשנת 1965 היה ממקימי "הגוש החופשי", בהובלת שמואל תמיר, שקרא תיגר על מנהיגותו של מנחם בגין. בשנת 1967, נמנה עם אנשי הגוש החופשי שפרשו מ"חרות" עם הרחקתו של שמואל תמיר והקימו את "המרכז החופשי". בשנת 1967 השתתף בהפגנה נגד מסירת ארמון הנציב לידי אנשי האו"ם.
בשנת 1973 הקים את החוג לאיחוד הליכוד, יחד עם חבר הכנסת מיכאל איתן, מפקד חיל הים לשעבר שלמה אראל, ואחרים. לאחר שלא נבחר לרשימת הליכוד לכנסת השמינית על ידי הוועדה המסדרת של המרכז החופשי, היה לאופוזיציה לראשי התנועה. בסוף 1974 שב לתנועת החרות, והיה יו"ר המועצה הכלכלית של התנועה.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית במאי 1977, היה בין הפנים החדשות שהשתבצו במקום גבוה ברשימה של תנועת החרות, והוא שובץ במקום ה-24 ברשימת הליכוד. עוד לפני הבחירות, כדי למנוע בלבול בינו ובין חבר הכנסת יגאל כהן שהוצב במקום ה-21 ברשימת הליכוד, הוסיף לשם משפחתו את המילה "אורגד", המורכבת מראשי התיבות של ארבעת ילדיו. כהן-אורגד כיהן בכנסת בין השנים 1977–1988, והיה חבר בוועדות הכלכלה, הכספים והחוץ והביטחון. כהן-אורגד היה מרכז סיעת הליכוד בוועדת הכספים והיה בין הדורשים לקצץ בתקציב. הוא דרש מהממשלה לכלול בתקציב גם את ההתחייבויות להצמדה וביטוחי שער שהממשלה לוקחת על עצמה ויצא נגד הגידול בתקציב משרד הדתות.
ב-1981 שובץ במקום ה-39 ברשימת הליכוד, וב-1984 במקום השביעי.
ב-15 באוקטובר 1983, ימים ספורים לאחר שכונן יצחק שמיר את ממשלתו הראשונה, פרש ממנה יורם ארידור עקב הביקורת החריפה שספג על תוכנית ה"דולריזציה" שביקש להנהיג. עקב כך, מונה כהן-אורגד ב-18 באוקטובר 1983 לכהן כשר האוצר. הוא כיהן בתפקידו זה 11 חודשים, עד תום ימיה של ממשלת שמיר הראשונה, ב-13 בספטמבר 1984. בתקופת כהונתו זינקה האינפלציה בישראל מ-250% לכ-450%.
בבחירות לכנסת התשע עשרה מוקם במקום ה-117 ברשימת "הליכוד ישראל ביתנו".

לאחר סיום כהונתו בכנסת

היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת "אית"ם". כיהן כדירקטור בבנק לאומי (מ"מ יו"ר הדירקטוריון), תעשיות לייזר, עץ לבוד, חברת בזק וחברת החשמל.
ב-16 בינואר 2001 הטיל עליו השופט דוד רוזן 150 שעות עבודות לשרות הציבור - ללא הרשעה. אורגד הואשם בכתב האישום בעבירות מרמה, זיוף, קשירת קשר ורישום כוזב במסמכי תאגיד, אך הודה בעקבות הסדר טיעון בכתב אישום מתוקן שעסק בתקופה בה היה אורגד מנהל חברת "דקו ישראל".
ב-2003 מונה על ידי המועצה המקומית רמת השרון לאחראי תכנון מתחם גלילות צפון.
כיהן כיו"ר הוועד הפועל של המכללה האקדמית יהודה ושומרון, ולאחר הפיכתה לאוניברסיטה כיהן כנגיד אוניברסיטת אריאל בשומרון.
ב-2013 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
לכהן-אורגד נולדו ארבעה ילדים מאשתו שרה (1937–2005). התגורר בתל אביב-יפו עד למותו, ב-27 באוגוסט 2019. כהן-אורגד הובא למנוחות בבית העלמין ירקון ב- 28 באוגוסט 2019.
סן מרטין דה סן חואן

היסטוריה

סן מרטין שיחקה שתי עונות בליגת העל הארגנטינאית במשך שנותיה כקבוצת כדורגל. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1970, כאשר סיימה במקום האחרון בליגת העל, בה השיגה ארבעה ניצחונות בלבד מתוך 20 משחקים. בעונת 2010/2011 הקבוצה העפילה לליגת העל לאחר שניצחה את חימנסיה לה פלאטה בפלייאוף העלייה לליגת העל.
דרייבר (מקצוע)

דרייבר (מאנגלית: Driver, בעברית: נהג) הוא כינויו של אדם העוסק בהסעת מתרימים בין כתובות של תורמים. 
הדרייברים קיימים הן בישראל אך בעיקר מחוצה לה, לשם הולכים "משולחים" מישראל, בדרך כלל בשליחות של מוסדות תורניים כמו ישיבות, כוללים ואחרים. 
הדרייבר ממלא שני תפקידים: הראשון הוא הסעת המתרים בין הכתובות השונות, השני הוא השגת כתובות של תורמים. השגת הכתובת היא התפקיד החיוני ביותר, משום שעיקר העבודה בתחום זה היא איתור תורמים פוטנציאלים, בלעדיהם איסוף הכסף קשה ביותר. בדרך כלל מקבל הדרייבר 30-40% מסך התרומה שמשיג המתרים. התעריף עלול להגיע גם ל-49%.
יום שביתת הנשק

יום שביתת הנשק (Armistice Day) הוא היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00. היום נחגג כחג לאומי בצרפת, בלגיה, סרביה וניו זילנד. במדינות חבר העמים הבריטי הוא ידוע כיום הזיכרון (Remembrance Sunday), המוקדש לזכר הנופלים במלחמות השונות, ובארצות הברית הוא נקרא יום הווטרנים ונקבע כיום חג לכבוד כל ותיקי המלחמות שבהן השתתפה המדינה.

נפגעים ביום שביתת הנשק

הפסקת האש שסיימה את מלחמת העולם הראשונה נחתמה ב-11 בנובמבר 1918 בשעה 5 בבוקר, אך קבעה את השעה 11:00 כשעת סיום הלחימה בשל הקושי להודיע לכוחות המפוזרים על הפסקת הלחימה. במשך השעות בין חתימת הפסקת האש לכניסתה לתוקף נהרגו 863 חיילים מבריטניה וחבר העמים, וכ-3,000 לוחמים אמריקאים נהרגו או נפצעו בקרבות האחרונים בהם השתתפו. החייל הבריטי האחרון, טוראי ג'ורג' אדווין אליסון נהרג בשעה 9:30, כ-90 דקות לפני כניסת הפסקת האש לתוקף. הוא לחם ברציפות במלחמה מאז 1914. טוראי הנרי גנטר מצבא ארצות הברית נהרג בשעה 10:58 בעת התקפה על עמדת מכונת ירייה גרמנית והוא באופן רשמי ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה. דקה לאחר מכן, בעת כניסת הפסקת האש לתוקף, נכנעו החיילים באותה עמדה לחבריו ליחידה. 
באופן רשמי ביום זה מעל 10,000 חיילים נהרגו (כולל פצועים שנפצעו קודם לכן ומתו מפצעיהם ביום זה), נפצעו או הוכרזו נעדרים.
75 חיילים צרפתיים נהרגו באותו היום, אולם תאריך המוות שלהם שונה ל-10 בנובמבר כדי למנוע ממשפחותיהם את התסכול מכך שיקיריהם נהרגו ביום האחרון למלחמה, וכדי למנוע מחלוקת לגבי זכאותם של יורשי הנופלים לתגמול מוגדל בגין מוות בעת מלחמה.
שרה פולי

קורות חיים

פולי נולדה בטורונטו, אונטריו שבקנדה. ילדתה החמישית לאמה השחקנית דיאן אליזבת' אשר מתה מסרטן בשבוע יום הולדתה ה-11 של פולי. פולי היא בתם של דיאן ובעלה השני, מייקל פולי, שחקן בריטי שלאחר מכן הפך לסוכן ביטוח אחרי שהוא ודיאן הקימו משפחה. אמה דיאן היא משושלת סקוטית.
המשפחה האמינה שמייקל הוא אביה של פולי ואחיה מארק וג'ואנה הקניטו את פולי, לאחר מותה של דיאן, על כך שהיא לא דומה למייקל. מאוחר יותר פולי גילתה שאביה הביולוגי הוא למעשה הארי גאלקין, אשר אמה ניהלה איתו רומן כאשר עבדה במחזה לכמה שבועות במונטריאול ב-1978 (כפי שמתועד בסרטה, "הסיפורים שאנו מספרים"). אביה הביולוגי גאלקין היה בנם של מהגרים יהודים מרוסיה, והוא יליד קוויבק ובמקצועו מפיק קולנוע אשר הפיק בשנת 1975 את הסרט הקנדי Lies My Father Told Me. בגיל 18, פולי החליטה ליישם את הצעותם של חברים של אמה אשר טענו שאביה הביולוגי יכול להיות ג'ף בווס, אחד מחברי הצוות בהופעות מחזותיה במונטריאול. היא נפגשה עם גאלקין כמישהו שיכול לספק לה מידע, הוא הודיע לפולי על הרומן שלו עם אמה. האבהות שלו אושרה לאחר בדיקת DNA. בווס ומייקל פולי שניהם אישרו, ב"סיפורים שאנו מספרים", שגם להם היו מערכות יחסים עם דיאן במהלך השבועות של המחזה.

קריירה

פולי גילמה את דמותה של לילי בסדרת הנעורים הקנדית Straight Up בשנים 1996–1998. על תפקיד זה היא זכתה בפרס גמיני להופעה הטובה ביותר בסדרת נוער או ילדים. התפקיד הבא של פולי היה כניקול בורנל בסרט המתיקות שאחרי משנת 1997. סרט זה הסב לה תשומת לב ניכרת בארצות הברית; היא נבחרה לחביבת הקהל בפסטיבל הסרטים סאנדנס. היא גילמה בסרט בחורה אשר שואפת להיות זמרת - בפסקול הסרט, היא ביצעה קאברים לשירים Courage של להקת הרוק הקנדית The Tragically Hip ואת One More Colour של הזמרת Jane Siberry. פולי גם הופיעה בשני סרטים זוכי תשבחות; Last Night משנת 1998 ו-Go מ-1999 לצד השחקנית קייטי הולמס.
בשנת 2000 היא נבחרה לגלם את דמותה של פני ליין בסרט עתיר התקציב כמעט מפורסמים אך בסופו של דבר נשרה מהפרויקט וחזרה לקנדה לשחק בסרט דל התקציב The Law of Enclosures. בשנת 2004, זכתה פולי בפרס ג'ני עבור ההופעה הטובה ביותר לשחקנית בתפקיד ראשי עבור כיכובה בסרט "החיים בלעדיי" משנת 2003. באותה שנה, היא כיכבה בתפקיד ראשי ברימייק המצליח לסרט "שחר המתים". בשנת 2005 כיכבה בסרט The Secret Life of Words לצד טים רובינס וג'ולי כריסטי. בשנת 2009 שיחקה פולי בסרטו עתיר השבחים של ז'אקו ואן דורמל, מר אף אחד, הביקורות שיבחו את אומנותיות הסרט ואת משחקה של פולי.
פולי גם ביימה מספר סרטים בקריירת הבימוי שלה. הופעת הבכורה הראשונה שלה כבמאית הייתה בסרטה משנת 2006, הרחק ממנה אשר מבוסס על הסיפור הקצר The Bear Came Over the Mountain מאת הסופרת הקנדית אליס מונרו. הסרט, ערך את הקרנת הבכורה ב-11 בספטמבר 2006 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בשנת 2011 ביימה את הסרט Take This Waltz בכיכובם של מישל ויליאמס, לוק קירבי, סת' רוגן ושרה סילברמן, הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו באותה שנה.

חיים אישיים

פולי היא אתאיסטית. ב-10 בספטמבר 2003, נישאה לעורך הסרטים הקנדי דייוויד ורהאנסבי, בן זוגה בשבע השנים האחרונות. הם התגרשו ב-2008.
בשנת 2007, פולי גילתה את אביה הביולוגי. הסיפור על הרומן של אמה מפורט בסרטה הדוקומנטרי Stories We Tell.
ב-23 באוגוסט 2011, היא נישאה לדייוויד סנדומירסקי, איש משפטים, אשר עובד על תואר הדוקטורט במשפטים באוניברסיטת טורונטו. בתם איב נולדה ב-7 בפברואר 2012.
הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד

תולדות חייו

בנו של הנרי דה פרסי, הברון פרסי השלישי מאנשיו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה ומרי מבית פלנטג'נט. כבר בגיל 23 מונה למפקד-המגן של אזור הגבול עם סקוטלנד (warden of the marches) ובעל סמכות הן לפעול בכוח צבאי נגד הסקוטים והן לקיים משא ומתן עם מנהיגיהם. הועלה לרמת רוזן על ידי ריצ'רד השני, מלך אנגליה. בין 1383 ל-1384 היה אדמירל הים הצפוני. 
ב-1397 היה מתומכיו של הנרי בולינגברוק במרד נגד הכתר. עם שובו של בולינגברוק לאנגליה מגלותו בצרפת ב-1399 הצטרפו אליו בני פרסי עם אנשיהם בדונקסטר וצעדו עמו ללונדון, על מנת להדיח את המלך מכסאו. בולינגברוק הוכתר כמלך הנרי הרביעי וגמל למשפחת פרסי בנדיבות. פרסי עצמו מונה על ידי המלך למפקד הצבא המלכותי (Lord High Constable of England) ולמלך (בתואר) האי מאן. פרסי ובנו, הנרי פרסי נקראו לדכא את המרד הוולשי בהובלת אווין גלינדור.

המרד בהנרי הרביעי

על אף קרבתם למלך בראשית דרכו, תמיכתם בו לקראת הכתרתו והכיבודים שקיבלו בראשית מלכותו, מצאו עצמם בני פרסי במספר מחלוקות עם הכתר. הנרי לא שילם להם די, לדעתם, על משרת מגני הגבול הסקוטי; הוא חיזק ברית עם בית דנבאר הסקוטי, למורת רוחם ובפרט דרש שישוחררו השבויים הסקוטים שנשבו במהלך דיכוי המרד; המלך קידם את בנו, הנסיך הנרי והעניק לו סמכויות צבאיות בצפון ויילס, תוך דחיקתו של הוטספור מהפיקוד ולא הצליח (או לא ניסה מספיק) לפדות את אדמונד מורטימר, רוזן מורטימר ה-5, גיסו של הוטספור (אחי-אשתו) מהשבי הוולשי. 
בקיץ 1403 הרימו בני פרסי את נס המרד ויצאו נגד המלך, אותו הגדירו כטירן. בראש המרד ניצבו תומאס פרסי, רוזן ווסטר, אחיו של הנרי פרסי ו"נסיך ויילס", אווין גלינדור. הוטספור החליט לצאת לקרב גלוי בשרוסברי עוד בטרם הגיע אביו עם צבאו מן הצפון. קרב שרוסברי התחולל ב-21 ביולי בין צבא המלך, שכלל כ-14,000 חיילים לצבא המורדים, שכלל 10,000. בפעם הראשונה בהיסטוריה ניצבו על אדמת אנגליה אלה מול אלה קשתים חמושים בקשת ארוכה. מספר האבדות היה גדול, ובהם הנרי פרסי (הוטספור) עצמו, אשר לפי חלק מהמקורות נפגע מחץ כאשר הרים את מגן-הפנים של קסדתו על מנת לסקור את שדה הקרב. בראותם שמנהיגם נפגע, נפוצו אנשיו המורדים וכוחות המלך ניצחו. 
הנרי פרסי עצמו לא היה נוכח בשדה הקרב ולא היה מעורב באופן ישיר במרד ולפיכך לא הואשם על ידי המלך בבגידה, אולם תפקידו כמפקד הצבא נשלל ממנו. 
ב-1405 תמך פרסי במרד שארגן ריצ'רד לה סקרופ, ארכיבישוף יורק נגד הנרי הרביעי. לאחר שהמרד נכשל, נמלט פרסי לסקוטלנד ואחוזתו, טירת אניק, הוחרמה ממנו על ידי הכתר.
ב-1408 פלש פרסי מסקוטלנד לאנגליה בראש צבא ונהרג בקרב ברמהם מור (Battle of Bramham Moor). ראשו נערף לאחר הקרב והוקע על גשר לונדון.

משפחתו

ב-1358 נשא לאשה את מרגרט נוויל (1339-1372) ונולדו להם ארבעה בנים (הנרי פרסי (הוטספור), תומאס, ראלף ואלן) ובת אחת (מרגרט). ב-1381 נשא לאשה את מוד לוסי (1343-1398).

בתרבות ובספרות

הנרי פרסי (הקרוי נורת'מברלנד) הוא אחת מהדמויות הראשיות במחזות שייקספיר הנרי הרביעי, חלק ראשון והנרי הרביעי, חלק שני.
בסדרה הפתן השחור מבוססת עליו דמותו של לורד פרסי פרסי מנורת'מברלנד (בגילומו של טים מקינרני).
יסמין פיינגולד

יסמין פיינגולד (נולדה ב-1989) היא אלופת ישראל בחתירה אקדמית בשנים 2008, 2010 ו-2012.

ביוגרפיה

פיינגולד נולדה בתל אביב, בתם של אליזבת פיינגולד ואייבי נתן, אשר לא הכיר ביסמין ולא נפגש עמה מעולם. למדה בתיכון עירוני ד'. חברה למועדון החתירה "מועדון השייטים תל אביב". באוקטובר 2005 השתתפה לראשונה באליפות ישראל בחתירה בירקון. ב-2008 ניצחה באליפות ישראל לחתירה ספורטיבית בסירת יחיד וברביעייה. יסמין יצגה את ישראל באליפות אירופה לאוניברסיטאות של ארגון EUSA בקרואטיה וארגון-FISU בסרביה. באוגוסט 2008 זכתה במקום ראשון, באליפות הפתוחה של ליטא ובשתי מדליות כסף בתחרות מקבילה, בנורווגיה.
במאי 2009 התהפכה יסמין עם סירתה בזמן שעסקה באימון בנחל הירקון ונחבטה בראשה. יסמין איבדה את הכרתה, ורק כעבור כארבע דקות חולצה על ידי אבי טויבין, עובר אורח בן 62, שהיה היחיד שנחלץ לעזרתה. לאחר החילוץ סיפר טויבין כי יסמין הייתה קשורה בנעליה אל הסירה, (מהלך ידוע באימוני חתירה אקדמית).
פיינגולד פונתה לבית החולים איכילוב במצב קשה, שם אושפזה, מונשמת ומחוסרת הכרה, ביחידה לטיפול נמרץ וטופלה על ידי צוות בראשות אליהו סורקין. כשהתעוררה לא זיהתה את סובביה ולא הצליחה לזכור אירועים לטווח קצר. לאחר תקופת שיקום בבית לוינשטיין חזרה לעסוק בחתירה אקדמית. באוקטובר 2010 זכתה באליפות ישראל לחתירה, בתחרות לרביעיות נשים, במקצה של 1,000 מטר. באפריל 2012 זכתה פיינגולד באליפות ישראל במקצה יחיד של 2,000 מטרים.
במרץ 2016 זכתה במדליית כסף בתחרות הזוגות (יחד עם אסנת קצאור), באליפות ישראל לחתירה.
פיינגולד מתנדבת כיום בפרויקט אתנה לקידום ספורט הנשים בישראל. במסגרת הזו היא מעבירה הרצאות ברחבי ישראל לילדים ונוער ובהן מספרת את סיפורה.
ברוקליניות

בדינמיקת נוזלים, ברוקליניות של נוזל משוכב היא מדד לנטיית גרדיאנט הלחץ מגרדיאנט צפיפות הנוזל.
במטאורולוגיה, אטמוספירה נחשבת ברוקלינית כאשר הצפיפות תלויה הן בטמפרטורה והן בלחץ; זאת לעומת אטמוספירה ברוטרופית שבה הצפיפות תלויה בלחץ בלבד. במונחים אטמוספיריים, אזורים ברוטרופיים בכדור הארץ נחשבים בדרך כלל לאזורי קווי הרוחב המרכזיים או הטרופיים, ואילו אזורים ברוקליניים נחשבים בדרך כלל לקווי הרוחב הבינוניים או הקוטביים.
הברוקליניות מתכוניתית ל- 
ביטוי זה פרופורציוני לסינוס הזווית בין המשטחים שווה הלחץ ובין משטח שווה הצפיפות. לפיכך, בנוזל ברוטרופי, (אשר מוגדר על ידי ברוקליניות אפסית), אלה משטחים מקבילים.
אזורים שבהם ברוקליניות גבוהה מאופיינים ביצירה תכופה של שקעים ברומטריים.
המדינה החופשית בראונשווייג

היסטוריה

ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-12 באפריל 1945 נכבשה העיר בראונשווייג על ידי הצבא הבריטי, ובשנת 1946 מוזג רוב שטח בראונשווייג במדינת סקסוניה התחתונה, ואילו השטחים המזרחיים שלה צורפו לסקסוניה-אנהלט שהייתה חלק משטח הכיבוש הסובייטי, ולאחר מכן חלק מגרמניה המזרחית.
יון דגן

ביוגרפיה

יון דגן נולד ב-4 ביוני 1925 בעיר מוהיליב-פודילסקי בדרום-מערב אוקראינה. שני הוריו עבדו כאחים בבית החולים המקומי. בגיל ארבע התייתם מאביו. בגיל 12 החל לעבוד כשוליית נפח (במקביל ללימודים בבית הספר). 
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ביוני 1941 התנדב אל הצבא האדום. היה לוחם בפלוגת מתנדבים שהורכבה מתלמידי תיכון. היחידה השתתפה בהגנת העיר מוהיליב-פודילסקי מפני הכוחות הרומנים. בסוף יולי 1941 נאלצו כוחות הצבא האדום באזור לסגת מזרחה. היחידה, בה שירת דגן, צורפה אל דיוויזיית חי"ר 130. במסגרת הדיוויזיה השתתף יון דגן בקרבות עם הגרמנים בדרום-מזרח אוקראינה. באחד הקרבות נפצע ופונה לבית חולים עורפי. בית החולים, בו אושפז, פונה, עקב התקדמות הגרמנים לגאורגיה.
ביוני 1942, לאחר שהחלים מפציעתו, חזר יון דגן לשירות. הוא צורף לצוות של רכבת משוריינת, אשר השתתפה בקרבות עם הגרמנים בצפון קווקז. על אומץ ליבו באחד הקרבות עוטר במדליית העוז. באוקטובר אותה שנה נפצע שוב. לאחר החלמתו נשלח להכשרה ללוחמי שריון ולאחר מכן התקבל לקורס קציני שריון, אותו סיים במרץ 1944. הוא נשלח לחזית, שם צורף אל חטיבת המשמר המשוריינת ה-2, במסגרתה לחם עד לינואר 1945. תחילה היה מפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה. חטיבתו הייתה יחידת ההבקעה של החזית הביילורוסית הראשונה. בכל מבצע התקפה היא שימשה כחוד החנית בהבקעת קווי ההגנה הגרמנים. מסיבה זו רמת האבדות בחטיבה הייתה גבוהה מאוד ביחס ליחידות שריון אחרות. דגן, אשר הצליח להחזיק מעמד ולהישאר בחיים לאורך זמן בחטיבה, זכה לכינוי "בר מזל". 
במסגרת החטיבה השתתף דגן במבצע בגרטיון, בקרבות בליטא ובחלק הראשון של מבצע פרוסיה המזרחית. במהלך הקרבות צוות הטנק של יון דגן השמיד 12 טנקים וארבעה משחיתי טנקים גרמנים ובנוסף לכך גם מספר תותחים ומרגמות. על אומץ ליבו בקרבות עוטר יון דגן ב:עיטור הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ובשני עיטורי המלחמה הפטריוטית מדרגה שנייה. ב-21 בינואר 1945, נפצע יון דגן קשה מאוד מרסיסי פגז שחדר לטנק שלו. הרופאים בבית חולים שדה הצליחו להציל את חייו, אך לאחר פציעה זו כבר לא היה מסוגל להמשיך בשירות הצבאי. בקיץ 1945 שוחרר יון דגן מהצבא בדרגת סגן, כאשר בעקבות הפציעה הוכר כנכה מלחמה. 
לאחר השחרור מהצבא הוא התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה לרפואה בעיר צ'רנוביץ. לאחר סיום הלימודים עבד כאורתופד בבתי החולים של קייב. בהמשך התמחה בטראומטולוגיה והיה בין המובילים בתחום זה בברית המועצות. מחבב היפנוזה, וליישם אותו באופן נרחב בפרקטיקה הרפואית שלו. במהלך עבודתו פרסם קרוב ל-90 מאמרים מדעיים בנושא טראומטולוגיה. 
בשנת 1977 עלה לישראל, התיישב בגבעתיים והמשיך לעבוד כאורתופד במשך למעלה מ-20 שנה. נפטר ב-28 באפריל 2017 בביתו שבגבעתיים.
מיל ימי

מיל ימי או מייל ימי הוא יחידת מידה לאורך הנמצאת בשימוש נרחב למטרות ספנות ותעופה.
המיל הימי הבינלאומי מוגדר כשווה ערך ל-1,852 מטרים (מיל יבשתי הוא כ-1,609 מטר).
הגדרה זו התקבלה ב-1929 על ידי הכנס הבינלאומי המיוחד להידרוגרפיה שנערך במונקו. 
ב-1954 אומצה ההגדרה גם על ידי ארצות הברית, שעד אז גם בה וגם בממלכה המאוחדת (שם נקבעה היחידה לראשונה) היה ערכו של המיל הימי 6,080 רגל, או 1,853.184 מטר.
מיל ימי הוא חלק הדקה של זווית מהיקף כדור הארץ, וכך הוגדר בעבר. כדור הארץ איננו כדור מושלם, ולכן בקרבת הקטבים עשוי ערך זה להשתנות בכמה מטרים.
למטרות ניווט, ההגדרה הקודמת עדיין בשימוש נרחב. אורך דקה של זווית של קשת של קו רוחב נמצאת בכל המפות הימיות וניתן להשתמש בה כמייצגת מיל ימי אחד באותה מפה.
מקובל להשתמש עבור מיל ימי בקיצור nm, שבא מן הביטוי האנגלי למיל ימי (nautical mile), אם כי לקיצור זה יש גם משמעות אחרת (ננומטר). על אף שהקיצור nm שייך לשתי יחידות אורך שונות, יש בלבול מועט ביניהן, כיוון שמשתמשים בהן בהקשרים שונים לגמרי, ומפרידים ביניהן 12 סדרי גודל (מיל ימי = 1,852 מיליארד ננומטר).
עשירית מיל ימי היא כבל.
קשר הוא יחידת מהירות המבטאת מיל ימי אחד בשעה.
פו-לוגל-מה

פּוּ-לוּגַל-מַה (פּוּ-שַרוּמַש וגם חִישְמִי-שַרוּמַש) היה מלך החתים מסביבות שנת 1700 לפנה"ס ועד שנת 1680 לפנה"ס. פּוּ-לוּגַל-מַה נחשב לדמות חצי אגדית לפי חלק מהחוקרים ובהם אמיל פורר (Emil Orcitirix Gustav Forrer) שחקר את תרבויות אשור והחתים במאה ה-19. 
מסופר על פו-לוגל-מה שעוד בהיותו מלך התמרדו נגדו בניו, ולכן עשה את חתנו לברנש הראשון ליורש העצר. בעקבות החלטה זו נגלתה מחלוקת בין פַּפַּחַדִלְימַש, בנו ויורשו הטבעי של פו-לוגל-מה, אשר נתמך על ידי הקצינים הבכירים בצבא. מעט מאוד ידוע על המאבק בין פפחדלימש ללברנש הראשון, אך ברור שהאחרון ניצח במאבק והוכתר למלך החתים.