ח'באב בן אל-ארת

ביוגרפיה

קבוצה של אנשים משבט קורייש מיהרו אל ביתו של ח'בּאבּ אל מנת לקחת את החרבות שהם ביקשו ממנו לייצר.
ח'בּאבּ היה מומחה בהכנת חרבות, והוא נהג למכור את הסחורה שלו לתושבי מכה, או שהיה שולח אותם למסחר בשווקים. ח'בּאבּ לא היה בביתו, ולכן האנשים שהגיעו לראות אותו פשוט ישבו שם וחיכו לו. לאחר זמן רב, ח'בּאבּ הגיע. הוא קיבל את פניהם של אורחיו, אשר מיהרו לשאול אותו " ח'בּאבּ, סיימתי להכין את החברות שלנו?". ח'בּאבּ לחש בשקט "זה גורם לי לתהות". לקוחותיו שאלו אותו "מה גורם לך לתהות? שאלנו על החרבות שלנו, האם סיימת להכינם?".
ח'בּאבּ שאל אותם "ראיתם אותו? שמעתם אותו?". הם הביטו זה בזה בתדהמה. אחד מהם שאל
" ח'בּאבּ, אתה ראית אותו?". ח'בּאבּ ענה "את מי?". אז האיש השיב "אותו אחד שאתה התכוונת אליו!".
בעודו מוצף באקסטזה רוחנית, ענה ח'בּאבּ "כן, ראיתי אותו. למעשה, ראיתי אותו מוקף ומואר באמת". הלקוחות שהיו אצלו החלו להבין למה הוא התכוון, אז אחד מהם צעק "למי אתה מתכוון?!". ח'בּאבּ ענה ברוגע ובשקט "אח יקר, למי עוד אני יכול להתכוון? מי עוד מוקף ומואר באמת?". אחד מהם זעק בזעם "אתה מתכוון למוחמד?". ח'בּאבּ הניד בראש לחיוב ואמר "כן, הוא שליחו של אללה, שבא להביא להוציא אותנו מחשכת הכפירה אל אור האמונה". כעבור כמה רגעים הוא התעלף. הדבר היחיד שהוא זכר היה שהוא התעורר לאחר כמה שעות, וגילה שהלקוחות שלו הלכו, ושהגוף שלו התמלא בפצעים וחתכים. ח'בּאבּ שקע במדיטציה עמוקה, ולאחר מכן שב לביתו כדי לטפל בחתכים שלו, ולהכין את עצמו לסיבוב נוסף של עינוי וכאב.
מאותו היום, ח'בּאבּ מילא מקום נכבד בין הנרדפים והמעונים, אשר למרות העוני והחולשה שלהם, קמו נגד האכזריות והטירוף של שבט קורייש. הוא היה בעל מעמד גבוה בין אלו שהקדישו עצמם למען האסלאם.
ח'בּאבּ סבל את כל הזוועות האפשריות שאליהם עובדי האלילים חשפו אותו. הם אף הניחו אבנים לוהטות על הגב החשוף שלו עד שהעור שלו התקלף. הוא אכן סבל המון, אך כוח הסבל שלו היה אדיר. במקרה אחד, עובדי האלילים לקחו את כל המתכות הם מצאו בביתו של ח'בּאבּ, מתכות שמהם הוא נהג להכין חרבות, והפכו אותם לשלשלאות. את השלשלאות הללו הם הרתיחו באש, ואז השתמשו בהם לכבול אותו. 
כל העינויים והסבל שח'בּאבּ עבר, לא הצליחו לגרום לו להפנות את גבו לאסלאם.
היו מקרים שבהם היו מניחים ברזל רותח על ראשו של ח'בּאבּ, אך הוא סירב לזעוק, למרות הכאב האדיר, וזאת כדי לא לתת לעובדי האלילים שעינו אותו את התענוג שבלראות אותו צועק מתוך כאבים.
יום אחד, הנביא  ראה את ראשו של ח'בּאבּ, צרוב ומושחר בגלל הברזל החם. הלב שלו התמלא בסימפתיה ובצער, אך לא היה דבר שהוא היה יכול לעשות באותו הזמן מלבד לבקש מאללה שיחזק את אמונתו ויוסיף לו סבלנות.
שבט קורייש נלחמו באמונה של המאמינים באמצעות עינויים, אך המאמינים נלחמו בעינויים באמצעות סבלנות והקרבה עצמית.
לא רק שח'בּאבּ הקדיש את מיטב זמנו לשירות האסלאם, אלא גם לתפילה ושאר דרכי עבודת אללה. הוא נהג לבקר הרבה אצל האחים שלו, אשר החביאו את ההתאסלמות שלהם בגלל הפחד שלהם משבט קורייש. הוא נהג לבקר אותם, ללמד אותם את הקוראן ואת דרכי הקריאה שלו. ח'בּאבּ היה מומחה בקריאת הקוראן, למידתו ולימודו.
ח'בּאבּ היה זה שלימד קוראן את אחותו של עומר אבן אלח'טאב ובעלה. כאשר עומר אבן אלח'טאב, לפני שהוא אימץ את האסלאם, פרץ אל הבית של אחותו, הוא שמע את ח'בּאבּ קורא את הקוראן בקול יפה ורך. עומר מיד דרש מהם לגלות לו היכן נמצא מוחמד . ח'בּאבּ אמר לו היכן למצוא את הנביא, ועומר אבן אלח'טאב הלך לשם...כדי לקבל על עצמו את האסלאם.
נוסף על כל זה, ח'בּאבּ היה בכל המערכות והקרבות לצד הנביא .
כמו כן, ח'בּאבּ תמיד נהג להניח את כל ההון שלו, ובשלב מסוים בחייו היה לו הרבה ממון, במקום שהיה גלוי לכולם, וכך כל מי שהיה זקוק למשהו, יכול היה פשוט ללכת ולקחת כמה שהוא צריך.
ח'בּאבּ נפטר בשנת 37 להיג'רה. זה אשר היה אלוף בהכנת חרבות בתקופת הפגניזם, נפטר. זה שהיה מצטיין בהקרבה עצמית בתקופת האסלאם, נפטר. 
ייתכן שהפרידה הכי טובה מח'בּאבּ היו מילותיו של עלי אבן אבי טאלב. כאשר עלי היה בדרכו חזרה מסיפין, הוא חלף על פני קבר טרי, אז הוא שאל בנוגע לזהותו של הנפטר. כאשר סיפרו לעלי שהנפטר שהקבר הזה שייך לו הוא ח'בּאבּ, עלי שקע במדיטציה עמוקה, המלווה בסבל וצער עמוקים מאוד. אז הוא פתח את פיו ואמר "הוי אללה, רחם על ח'בּאבּ, מפני שאתה יודע שהוא היה מוסלמי אמיתי, מהגר נאמן, ולוחם צייתן, אשר התאמץ בדרכו של אללה".