מסדר הבירית

היסטוריה

את מסדר הבירית ייסד המלך אדוארד השלישי בשנת 1348 כ"חברה, חברותא ומקום לימוד לאבירים". מספרי החשבונות של המלך ניתן לראות כי ביריות נקנו לראשונה מתוך תקציב המלתחה המלכותי בסתיו 1348. נראה שהמסדר לא נוסד לפני שנת 1346, זאת כיוון שעל פי חוקיו המקוריים חייבים המצטרפים למסדר להיות אבירים מן הדרג הנמוך ביותר (knight bachelor) בטרם קבלתם למסדר, ומן הרישומים עולה כי חלק מהחברים המקוריים קיבלו תואר זה רק בשנת 1346.
מספר אגדות נקשרו למקור שמו וסמלו של המסדר. האגדה הנפוצה ביותר מספרת על הרוזנת מסולסברי, אשר בעודה רוקדת עם המלך אדוארד, או בקרבתו, בארמון אלת'ם, החליקה הבירית שלה במורד רגלה אל הרצפה. כאשר אנשי החצר שצפו במחזה גיחכו, הרים המלך את הבירית, קשרה לרגלו שלו ואמר: "הבוז לאלה החושבים רעה". אמרה זו הפכה לסיסמת המסדר. 
על פי אגדה אחרת, המלך ריצ'רד הראשון, בעודו לוחם במסעי הצלב, במאה השתים עשרה, קיבל השראה מסיפורו של ג'ורג' הקדוש וקשר ביריות לרגלי אביריו אשר זכו בקרב. המלך אדוארד השלישי נזכר במאורע זה במאה הארבע עשרה וחיקה אותו כאשר ייסד את המסדר.
זמן קצר לאחר ייסוד המסדר, מונו נשים רבות כ"גבירות הבירית", אך לא במעמד של אבירים עמיתים. המלך הנרי השביעי הפסיק מנהג זה בשנת 1488 ולא מונתה "גבירת בירית" נוספת לאחר אמו של המלך, מרגרט ביופורד. מאז ועד לשנת 1901 היה המסדר על טהרת הגברים, להוציא תקופות שבהן החזיקה מלכה בכתר השלטון הבריטי. מנהג זה הופסק כאשר המלך אדוארד השביעי מינה את אשתו, המלכה אלכסנדרה, כגבירת הבירית. באופן דומה מינה המלך ג'ורג' החמישי את המלכה מרי לגבירת הבירית, וכך מינה גם המלך ג'ורג' השישי את המלכה אליזבת לגבירת הבירית. במשך המאה העשרים המשיכו נשים להתמנות למסדר במעמד דומה, אולם להוציא מלכות זרות, אף אחת מהן לא התמנתה כעמיתה במסדר. בשנת 1987 שינתה המלכה אליזבת השנייה את חוקת המסדר ואיפשרה מינוי "גבירות עמיתות הבירית".

חברים

מספר החברים במסדר הבירית מוגבל מאוד וכולל את ריבון הממלכה המאוחדת, הנסיך מוויילס ולא יותר מעשרים וארבעה חברים עמיתים וחברים שלא מן המניין. המולך על הממלכה המאוחדת ידוע בשם "שליט הבירית" והנסיך מוויילס ידוע כ"אביר עמית הבירית". הריבון לבדו יכול להעניק חברות במסדר.
חברים גברים במסדר ידועים כ"אבירים עמיתים" בעוד שנשים ידועות כ"גבירות עמיתות". בעבר, המינוי לחברות במסדר נעשה על פי הצגת מועמדות של החברים. כל חבר היה מציע תשעה מועמדים (שלושה מתוכם בעלי תואר רוזן, או גבוה יותר, שלושה בעלי תואר ברון או גבוה יותר ושלושה בעלי תואר אביר או גבוה יותר). הריבון היה בוחר מתוך המועמדים, אף שלא היה מחויב לבחור באלה שקיבלו את מרב המועמדויות. המלכה ויקטוריה הפסיקה נוהג זה בשנת 1862. מאז המלך לבדו הוא שבוחר את האבירים למסדר, ללא הצגת מועמדויות.
מאז המאה השמונה עשרה בחר המלך את האבירים על יסוד עצת הממשלה. עם זאת, בשנת 1946 חשב המלך ג'ורג' השישי כי אבירי מסדר הבירית ואבירי מסדר הדרדר הפכו קשורים מדי למניעים פוליטיים. בהסכמת ראש הממשלה וראש האופוזיציה הפך המינוי לשני מסדרים אלה להיות מתנה אישית של השליט, הריבון. מכאן שהמלך באופן אישי בוחר באבירים ובגבירות לעמיתים במסדר הבירית ואינו צריך לפעול על פי המלצות הממשלה.
בנוסף לעמיתים מכיל מסדר הבירית חברים שלא מן המניין, שאינם נמנים במכסת עשרים וארבעה העמיתים. חלק מן החברים שלא מן המניין נמנים עם חברי משפחת המלוכה, אלה ידועים בשם "האבירים והגבירות המלכותיים של הבירית". תואר זה נולד בשנת 1786 על ידי המלך ג'ורג' השלישי אשר רצה כי בניו הרבים לא יימנו במכסת עשרים וארבעה העמיתים. בשנת 1805 חוקק ג'ורג' השלישי כי כל צאצאיו של המלך ג'ורג' השני יוכלו להתקבל למסדר כחברים שלא מן המניין. חוק זה הורחב בשנת 1831 לכל צאצאיו של המלך ג'ורג' הראשון.
אף חברי בתי מלוכה זרים יכולים להימנות כחברים שלא מן המניין והם ידועים בשם "אבירים וגבירות זרים של הבירית". בעבר חייב כל מינוי כזה חוק מיוחד של המלך, אולם החל משנת 1954 חוקק חוק המסמיך קבלת אבירים וגבירות זרים ללא חקיקה נוספת. בשנת 1813 התקבל למסדר החבר הזר הראשון, אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה. 
למלך יש סמכות להוריד בדרגה חבר במסדר שביצע עבירה חמורה, כגון בגידה. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוצאו מן המסדר מספר אבירים זרים שהיו מלכי מדינות אויב לבריטניה. כך למשל, בשנת 1915 בוטל מינוים של הקיסר וילהלם השני מגרמניה והקיסר פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה. הקיסר הירוהיטו מיפן הוצא מן המסדר לאחר שיפן הצטרפה למלחמת העולם השנייה. שנים לאחר המלחמה הוא צורף שוב למסדר על ידי המלכה אליזבת השנייה. הירוהיטו הוא היחיד שהתקבל להיות אביר במסדר הבירית פעמיים, על ידי מלכים שונים.

האבירים הצבאיים של וינדזור

בעת ייסוד מסדר הבירית מונו גם עשרים ושישה "אבירים עניים", שסופחו למסדר הבירית ולכנסייתו. לא תמיד שמר המסדר על מספר קבוע של "אבירים עניים" ובמאה השבע-עשרה היו רק שלושה-עשר אבירים עניים. המלך צ'ארלס השני הגדיל את מספרם לשמונה עשר, מיד לאחר שהומלך בשנת 1660. לאחר שהאבירים התנגדו להגדרתם כ"עניים", קרא להם המלך ויליאם הרביעי בשם "האבירים הצבאיים של וינדזור". 
האבירים העניים או האבירים הצבאיים היו במקור חיילים משוחררים חסרי-אמצעים. הם נדרשו להתפלל מדי יום לשלום האבירים העמיתים. בתמורה, הם קיבלו שכר ומחסה בטירת וינדזור. היום האבירים אינם בהכרח עניים, אבל עדיין הם באים משורות החיילים המשוחררים. הם משתתפים בטקסי המסדר ובתפילותיו ומלווים את חבריו. עם זאת, הם אינם נחשבים לאבירים או לחברי המסדר מן השורה.

האבירים הצבאיים של וינדזור

האבירים הצבאיים לובשים מדים צבאיים ישנים. מכנסיים שחורים עם פס אדום בצידן ומקטורן עליון אדום. לראשם כובע מחודד בו נעוצה נוצה ועל ירכם חרב שנדנה תלוי על רצועה אלכסונית לבנה.

סדר קדימות וזכויות יתר

אבירי המסדר מדורגים ראשונים בין אבירי מסדרים אחרים בממלכה המאוחדת ומעל אלה הנושאים בתואר ברון. אף נשותיהם, בניהם, בנותיהם וכלותיהם של האבירים מקבלים קדימות בסדר המעמדות. עם זאת בני משפחתן של גבירות מסדר הבירית אינם מקבלים קדימות במעמדם. 
התואר של אבירים עמיתים הוא "סר" (Sir) ואילו התואר של גבירות עמיתות הוא "ליידי" (Lady). נשותיהם של אבירים עמיתים רשאיות אף הן לשאת את התואר "ליידי" אולם אין תואר מקביל לבעליהן של גבירות עמיתות. 
אבירים וגבירות עמיתים מציינים בכתב את התואר KG (או LG לנשים) לאחר שמם. כאשר לאדם יש מספר תוארי כבוד, יצוין תואר אביר מסדר הבירית ראשון מבין התארים. חברים רשאים לעטר את סמל משפחתם בבירית ואף עם ה"צווארון". לאבירי המסדר חלק בטקס הכתרת מלכי בריטניה.

תפילות המסדר

מסדר הבירית קיים בעבר תפילות רבות בכנסיית סנט ג'ורג' בטירת וינדזור, אבל החל מן המאה השמונה עשרה נעשו תפילות אלה נדירות יותר והופסקו לאחר שנת 1805. בשנת 1948 חידש המלך ג'ורג' השישי את מסורת התפילות השנתיות. מדי שנה, במועד קבוע בחודש יוני, מתכנסים אבירי מסדר הבירית (כשהם לבושים במדיהם החגיגיים) באגף המלכותי בטירת וינדזור. משם הם צועדים ברגל, דרך הטירה, לתפילה בכנסיית סנט ג'ורג', כאשר לפניהם צועדים האבירים הצבאיים. אם מתקבלים אבירים חדשים למסדר, הרי שטקס קבלתם יתקיים בעת התפילה השנתית. לאחר התפילה חוזרים אבירי המסדר לטירה בכרכרות סוסים.