google/wiki40b huggingface dataset:
מחילת הארנב

עלילה

בקה (ניקול קידמן) והאווי קורבט (אהרון אקהרט) הם זוג שאיבד את ילדם, דני, בעקבות תאונת דרכים. בקה פורשת מעבודתה בעקבות האירוע. והיא סובבת חברים ומשפחה המנסים לנחמה; אימה, נאט (דיאן ויסט), משווה את ארתור, בנה שמת ממנת יתר, לדני. אחותה, איזי (תמי בלאנצ'רד), פוגשת מוזיקאי ונכנסת להריון ממנו. בהמשך הסרט, בקה מחליטה לפגוש את ג'ייסון, הנער שהרג בטעות את בנה. במהלך פגישותיה איתו, היא מגלה שהוא חש רגשי אשמה לגבי מה שקרה עם דני, והיא מנסה להבהיר לו שהוא לא אשם בתאונה. האווי הולך לפגישות של קבוצת תמיכה של הורים שכולים שם הוא פוגש את גבי (סנדרה או). הוא כמעט מנהל איתה רומן, אך לבסוף הוא נסוג. בסוף הסרט, בקה והאווי מזמינים את חבריהם הקרובים כדי לשבור את הקרח ביניהם.

הפקה

הסרט צולם בדאגלסטון, שכונה בקווינס ניו יורק. והוא צולם במשך עשרים ושמונה ימים. מפיקת הסרט, ניקול קידמן, עזבה את סרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", לטובת פרויקט זה. מלחין הסרט הוא אנטון סאנקו.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות בעיקר של תפקידה של ניקול קידמן. הסרט קיבל קימת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. לפי האתר "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט כ-86% ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע בארצות הברית. קידמן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
עיליין

עיליין (תעתיק מדויק: עִלְלִיין. מערבית: عِلِّيِّين) הוא מושג אסלאמי אשר מהגיע מפסוק 18 של פרק 83 בקוראן. משמעותו המילולית מרמזת על מקומות גבוהים, ולכן ישנם פרשנים אשר גורסים כי המושג מדבר על הקומות הנישאים ביותר של גן העדן. לצד זה, בשל הקונטקסט של הפרק, רוב הפרשנים גורסים כי מדובר בסוג של מגילות אשר בהן רשומים שמותיהם של המאמינים.
ג'ון דימאג'יו

פילמוגרפיה חלקית

דימאג'יו דיבב בסדרות וסרטים רבים, וביניהם:

משחקי וידאו

לאורך השנים דימאג'יו דיבב במשחקי וידאו רבים, ביניהם: סופרמן חוזר, פיוצ'רמה, סדרת משחקי GEARS OF WAR, פיינל פנטזי X (כולל השני), ספיידרמן 2, ספיידרמן ללא גבולות, ספיידרמן 3 והאלו 3.
זיכרון מפורש

זיכרון מפורש (נקרא גם זיכרון מוצהר או דקלרטיבי) הוא חלק מהזיכרון לטווח ארוך, אשר להבדיל מהזיכרון המרומז מתאפיין בכך שאת הידע המאוחסן בו ניתן לתאר בקלות במילים. בעוד שהזיכרון המרומז מתייחס ל"איך", הזיכרון המפורש מתייחס ל"מה".

מאפיינים

מקור השם של הזיכרון המפורש הוא בעובדה שניתן להצהיר על המידע המאוחסן בו באופן מפורש. אומנם ניתן לעשות זאת בעיקר על ידי דיבור, אך אפשר לתאר אותו גם בדרכים אחרות כמו ציור (להמחשת מראה של עצמים או מפת הכוונה למקום מסוים), מוזיקה (השמעת מנגינה של שיר כלשהו) ועוד. המידע המאוחסן בזיכרון המפורש נשלף באופן מודע וגמיש. כמו כן, ניתן להביע אותו באופן השונה מזה שבו הוא נרכש. בהתאם לכך, זיכרון מפורש בא לידי ביטוי בשיפור רמת הביצוע של מטלה המצריכה היזכרות מודעת של חוויות מהעבר.
לידע דקלרטיבי יש נטייה גבוהה יחסית לשכחה.

הבדלים בתהליכי הקידוד והשליפה

תהליכי השליפה והקידוד של הזיכרון מושפעים בין היתר מהסכמות של האדם. הסכמה היא יחידה קוגניטיבית דינמית הנוצרת בעקבות התנסויות קודמות מהעבר ומספקת מסגרת להבנה של התנסויות עתידיות. היא מאפשרת לארגן כמויות גדולות של מידע באופן יעיל ובכך מסייעת להתמודד עם מצבים של היצף מידע הנוצרים לנוכח צוואר הבקבוק של קיבולת זיכרון העבודה.
בשלב הקידוד של מידע חדש לזיכרון אנו משתדלים לייחס אותו לסכמות קיימות בזיכרון הסמנטי. במידת הצורך אנו אף נוטים לשנות את המידע החדש, כדי להתאימו לסכמה קיימת כלשהי המצויה בזיכרון הסמנטי. במידה ויש מידע ספציפי שאינו יכול להיכלל בסכמה זו או אחרת בזיכרון הסמנטי, הוא מקודד בזיכרון האירועי. ישנם מספר גורמים הקובעים האם מידע שאינו תואם את הסכמה הקיימת יושמט, ישונה או יקודד בזיכרון האפיזודי. תהליך זה תלוי במידת החשיבות של מידע זה להבנת הסיטואציה ובמידה שבה הוא מקנה את האופי הייחודי שלה.
מידע לגבי סיטואציה שנחשפנו אליה בעבר נשלף מתוך אינטראקציה בין שני המקורות של הזיכרון המפורש. הפרטים הייחודיים של הסיטואציה נשלפים מהזיכרון האירועי וככל שהיו חריגים יותר מהסכמות הקיימות, כך גדל הסיכוי להיזכר בהם. לעומתם, פרטי הסיטואציה התואמים לסכמות ולתסריטים הקיימים לא יישלפו מהזיכרון האפיזודי אלא מהסמנטי. הם יורכבו יחד עם המידע מהזיכרון האפיזודי כדי ליצור את השחזור של הסיטואציה הקודמת שבה מנסים להיזכר.
דגל סן פרנסיסקו

היסטוריה

ב-8 בינואר 1900 נשא ראש עיריית סן פרנסיסקו, ג'יימס ד. פלאן (James D. Phelan) נאום בפני מועצת העיר (S.F. Board of Supervisors) בו הוא הציע לחברי המועצה לבחור דגל לעיר ועליו מוטו העיר (Oro en paz fierro en guerra). לדברי ראש העיר, סן פרנסיסקו היא החשובה בערי קליפורניה, ועליה לסמל את העקרונות של המדינה, ולהזכיר את הלוחמים מקליפורניה אשר לחמו במלחמת ספרד-ארצות הברית. הזהב, לדבריו, מסמל את עושרה של קליפורניה ואת השפע שלה, והברזל מסמל את עוצמת הלוחמים של קליפורניה במלחמה.
ראש העיר הכריז על תחרות לעיצוב הדגל העירוני, והפרס הראשון שהוצע היה 50 דולרים.
במרץ באותה שנה החלה הגשת העיצובים לדגל. בין העיצובים שהוגשו היו קביה, עכבר וקוף כדמות מרכזית בסמל, אולם ב-15 באפריל נבחר העיצוב של ג'ון מ. גאמבל (John M. Gamble), מבין 15 ההצעות שהוצעו. הצעה זו לא כללה את מעטפת הזהב המקיפה כיום את הדגל ולא כללה את המילים "סן פרנסיסקו".
ב-19 באפריל הוצג העיצוב הנבחר למועצת העיר, וב-20 באפריל נערך דיון בעיצוב.
הדגל עוצב לראשונה בתהלוכה העירונית לכבוד משטרת העיר שנערכה ב-1 במאי 1900.
הדגל המקורי של העיר הוחלף בשנת 1926 בשל בלאי שנגרם לו במהלך השנים. בדגל מחליף זה הופיעה לראשונה ציצת זהב.
רק ב-16 בדצמבר 1940 החליטה מועצת העיר על אימוץ הדגל באופן רשמי. דגל זה שאומץ כלל ציצת זהב, ובתיאור הדגל הרשמי נכתב כי הדגל "מוקף בזהב". בעקבות תיאור זה החלו חברות יצור הדגלים אמרסון (.The Emerson Flag Co) ופאראמונט (.The Paramount Flag Co) לייצר דגלים וסביבם פס מוזהב.
חברת פאראמונט הקפידה על העיצוב הרשמי, אולם חברת אמרסון הוסיפה עיטורים, צבעה את הלהבות בשלושה צבעים ושינתה את הגופנים לגופנים יותר מעוצבים. בשנת 1963 הכריז ראש העיר ג'ורג' כריסטופר כי הגרסה שיוצרה על ידי חברת פאראמונט היא עיצוב הרשמי של העיר, אולם שתי הגרסאות עדיין נמכרות.
שש זכירות

שש זכירות (בסידורי עדות המזרח מודפסות עשר זכירות, ובסידורי אשכנז הישנים, מודפסות רק ארבע זכירות) הן מספר קטעים מהתורה המובאים ברוב סידורי התפילה הנפוצים, לאחר תפילת שחרית. קטעים אלו עוסקים בנושאים שנאמרו עליהם בתורה חובת זכירה או אי שכחה. חלק מחובות אלו נחשבות למצווה דאורייתא. בשולחן ערוך הרב כתב ששש הזכירות הן חובה יומית, מלבד זכירת השבת ששנויה במחלוקת, והוא היה הראשון שהדפיס בסידורו את הזכירות במתכונת הנהוגה היום.
בעיקרון, המצווה לזכור את שש הזכירות היא במחשבה בלבד].
המקהלה הלאומית של לטביה

המקהלה הלאומית של לטביה (בלטבית: Valsts Akadēmiskais koris LATVIJA, מילולית "מקהלת המדינה לטביה") נוסדה לפני 75 שנים. היא נחשבת למקהלה המקצועית הגדולה ביותר במדינות הבלטיות, עם חמישים זמרים מעולים. 
המקהלה הלאומית של לטביה היא אחת המקהלות המבוקשות ביותר באירופה. הרפרטואר שלה כולל יצירות ווקאליות מתקופת הרנסאנס ועד ימינו, תוך שימת דגש על יצירות מן המאות ה-19 וה-20. בשנים האחרונות מרחיבה המקהלה את הרפרטואר שלה לסוגות שונות, כולל מוזיקה עכשווית, פופ ומוזיקה לסרטים.
המנהל המוזיקלי של המקהלה הלטבית ומנצחה מאז 1997 הוא מאריס סירמאיס (Māris Sirmais). היא הופיעה תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם מאריס יאנסונס, זובין מהטה, ואלרי גרגייב, נמה ירווי, פאבו ירווי, דייוויד זינמן, סימון יאנג ואנדרס מוסטונן ושרה עם תזמורות חשובות, בהן תזמורת הקונצרטחבאו מאמסטרדם, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת רדיו בוואריה ועוד. 
בנובמבר 2016 השתתפה המקהלה הלאומית של לטביה, יחד עם מקהלת עמק חפר והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, בניצוח אנדרס מוסטונן, בביצוע הרקוויאם של ורדי. כמו כן שרה המקהלה יצירות א-קפלה מתקופת הרנסאנס עד ימינו בקונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת ראשון לציון, גם הפעם בניצוח אנדרס מוסטונן.
מעבר סימפסון

גאוגרפיה

בצד קולומביה הבריטית של המעבר, בשטח הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין, זורם נהר צפון סימפסון המתנקז לנהר סימפסון אשר בתורו זורם לנהר קוטניי הזורם לנהר קולומביה.
בצד אלברטה של המעבר (בשטח הפארק הלאומי באנף) זורם נהר הילי הנשפך אל נהר בואו, הנשפך בתורו על נהר ססקצ'ואן, אשר זורם אל מערכת אגם וויניפג, ולבסוף למפרץ הדסון. בשטח מעבר ההרים נמצא אגם קטן בשם קערת הפונץ' של הוועדה (Committee's Punch Bowl), המתנקז לשני עברי המעבר.
אלה פמפילובה

אלה אלכסנדרובנה פמפילובה (רוסית: Э́лла Алекса́ндровна Памфи́лова; נולדה ב-12 בספטמבר 1953 במוסקבה) היא פוליטיקאית רוסיה, חברה בדומה, לשעבר שרת הרווחה בממשלת ילצין, הייתה המועמדת אישה הראשונה לבחירות בשנת 2000. שימשה כיו"ר המועצה הנשיאותית לזכויות אדם ברוסיה וביולי 2010 דווח כי היא מסרה את התפטרותה מהתפקיד.
בשנת 1976 סיימה את לימודיה במכון להנדסת חשמל במוסקבה עם תואר בהנדסת חשמל. בין השנים 1976 ל-1989 עבדה כמפקחת ומהנדסת בתעשייה האלקטרונית. בשנת 1986 נבחרה ליו"ר האיגוד המקצועי של החברה. בשנת 1989 נבחרה לקונגרס של ברית המועצות מטעם האיגודים המקצועיים ובשנת 1990 נבחרה כחברה בפרלמנט הסובייטי, הסובייט העליון. בין השנים 1991 ל-1994 כיהנה כשרה לענייני רווחה ואוכלוסייה בממשל ילצין. 
בשנת 2000 הייתה לאשה הראשונה אשר התמודדה לנשיאות ברוסיה אולם זכתה בסך הכל לאחוז מהקולות. בשנת 2000 מונתה על ידי פוטין לתפקיד יו"ר המועצה הנשיאותית לזכויות אדם ברוסיה. ביולי 2010 התפטרה מהתפקיד. במארס 2014 מונתה לנציבת תלונות הציבור לענייני זכויות אדם בלשכת נשיא רוסיה.
ב-28 במרץ 2016 נבחרה לעמוד בראש ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה.
פמפילובה גרושה ולה בת, ונכדה.
שרק וצוקוש

שרק

שי הורוביץ (מוכר בשם הבמה שרק או ShrekDiMC; נולד ב-1996) הוא זמר וראפר ישראלי.
הורוביץ גדל למשפחה דתית לאומית ביישוב שערי תקווה שבשומרון באחת השבתות בבית חב"ד.
הורוביץ התחיל לראפרפ בגיל 14. בגיל 15 עשה באטל ראפ עם הראפר הישראלי איזי שהגיע למאות אלפי צפיות ביוטיוב.]
שרק חבר בהרכב "כנען מיוזיק גרופ" לצד הראפרים דראפט ו-SXL.

צוקוש

עילי רביב (מוכר בשם הבמה צוקוש; נולד ב-1995) הוא מפיק מוזיקלי וראפר ישראלי. רביב גדל וחי כיום בתל אביב.
הפקותיו של רביב מושפעות מסצנת הפופ וההיפ-הופ האמריקאית והלטינית.
צוקוש עבד עם אמנים רבים בהם ניתן למנות את עדי אולמנסקי, לוקץ', הלם תרבות והראפר האמריקאי סולג'ה בוי.
לפני חיבורו של צוקוש לשרק, היה צוקוש חבר בצמד "שחר סאול וצוקוש" לצד שחר סאול שביחד הוציאו מיני-אלבום אחד בשם "CongoKush".

היסטוריה

שרק וצוקוש שיתפו פעולה פעם ראשונה בשירו של שרק "הכי יפה שפגשתי" שיצא ב-16 ביולי 2018 אותו הפיק צוקוש וביצע שרק.
ב-12 בנובמבר 2018 הוציאו שרק וצוקוש את השיר הראשון שלהם ביחד, "אבא שלה" בשיתוף הראפרים הישראלים טדי נגוסה ואסקר. חודש לאחר מכן הוציאו את השיר "בראש שלי" בשיתוף הזמר עידן רז, השיר זכה להצלחה רבה, לכן שרק וצוקוש החליטו להוציא עוד שירים ביחד.
ב-29 בינואר 2019 הוציאו את השיר "עם האחים" בשיתוף הראפר הישראלי אודימן. ב-19 במרץ 2019 הוציאו את השיר "אל תשגע אותי", השיר כולל הופעות אורח של הראפרים טדי נגוסה, ויק, טי.או.בי, 9 מילימטר, דראפט וליעד מאיר. חודש לאחר מכן הוציאו את השיר "חמסה חמסה" בשיתוף הזמר אלמוג טבקה.
ב-11 ביולי 2019 הוציאו יחד עם הראפר סאבלימינל רמיקס לשירו "איך שהיא רוקדת (ביילה)", עם יציאת השיר, הצטרפו שרק וצוקוש ללייבל משפחת תאקט. שבוע לאחר מכן הוציאו את השיר "למה כל הדרמה".
ב-1 באוגוסט 2019 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "בראש שלי".
חיבוק

חיבוק הוא מחווה גופנית של אהבה, אהדה, קרבה או הערצה, שביטויה הוא כריכת הזרועות (או זרוע אחת) מסביב לגופו של הזולת והצמדת גוף אל גוף, פנים אל פנים, צד אל צד או פנים אל עורף.
החיבוק נהוג בדרך כלל בין אנשים קרובים: חוג המשפחה, חברים, ידידים ואהובים, ומטרתו הפגנת חום וחיבה כלפי האחר. כמו בלחיצת יד ובנשיקות על הלחי, ישנן חברות ותרבויות הנוהגות להתחבק בעיקר בשעת מפגש או בשעת פרידה. החיבוק הוא מעשה חשוב במיוחד בתהליך התפתחותם של ילדים קטנים, שרואים בחיבוק אישור לכך שהמחבק אוהב אותם ומאשר את קיומם].
בתנ"ך החיבוק מוזכר פעמים רבות בסוגים שונים של מפגשים. במפגש בין קרובי משפחה זרים שמעולם לא התראו, בין לבן הארמי ליעקב (ספר בראשית, פרק כ"ט, פסוק י"ג); בין שני אחים שלא נפגשו זמן רב, במפגש בין יעקב לעשו (ספר בראשית, פרק ל"ג, פסוק ד'); יעקב הקשיש מנשק ומחבק את נכדיו, מנשה ואפרים, כאשר יוסף מביאם לפניו (ספר בראשית, פרק מ"ח, פסוק י'). מקומו של החיבוק הארוטי לא נפקד והוא מוזכר בשיר השירים פעמיים: "שְׂמֹאלוֹ תַּחַת רֹאשִׁי וִימִינוֹ תְּחַבְּקֵנִי" (מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק ו'; פרק ח', פסוק ג').
מחקר מגלה שחיבוק פשוט מסייע בהורדת לחץ הדם ובהפחתת לחצים. החיבוק מדכא לחץ נפשי ומשחרר את הורמון האוקסיטוצין, אשר מקושר לאהבת אם. תוצאות המחקר, שפורסמו במאמר שהופיע בירחון לרפואה פסיכוסומטית, מראות שרמת ההורמונים המשפיעים על לחץ נפשי, קורטיזול ונוראדרנלין, ירדה בעקבות החיבוק ואילו רמת הורמון האוקסיטוצין עלתה הן אצל הנשים והן אצל הגברים. שינויים אלו ברמות ההורמונים תורמים לבריאות של הלב. במקביל נמצא שהנשים הגיבו בצורה חיובית יותר למגע חם של בן הזוג.
שעונית כחולה

תיאור

זהו צמח מטפס אשר מסוגל להגיע לגובה של 15–20 מטר היכן שיש עצים זמינים לתמיכה. העלים מנוגדים ומאוצבעים בעלי חמש אונות בדומה ליד פרושה (לעיתים שלוש או שבע אונות), 10-18 ס"מ אורך ורוחב. בבסיס כל עלה ישנה קנוקנה נכרכת באורך של 5–10 ס"מ אשר מתפתלת סביב צמחייה תומכת כדי להחזיק את הצמח.
הפרח מורכב, בקוטר של כ- 10 ס"מ, עם עלי גביע וכותרת זהים במראה, לבנים משהו, מוקפים בזירי עטרה כחולים או סגולים, בחמישה אבקנים ירוקים-צהובים, ושלוש צלקות סגולות. לרוב ריחני. הפרי הוא ענבה אובלית כתומה-צהובה באורך 6 ס"מ על 4 ס"מ רוחב המכילה מספר זרעים. הפרי נאכל והזרעים מופצים על ידי יונקים וציפורים. באקלים טרופי הפריחה תארך במשך כל השנה.

טיפוח ושימושים

את השעונית הכחולה מגדלים ברחבי העולם. הפרי אכיל אך עם זאת תפל כאשר נאכל טרי. הוא יכול לשמש כתחליף לפטל שחור. יותר נחשק הוא הפרי של השעונית הנאכלת בעלת הטעם המתוק-חמצמץ. תה ניתן לחליטה מהפרחים ונאמר שהוא משחרר ממתחים וחרדות. למרות זאת, גליקוזידים ציאנדיים (אשר מתפרקים לציאניד) נמצאו בעלים, אך ניתן לפרק אותם על ידי הרתחה.
המגבית היהודית המאוחדת

המגבית היהודית המאוחדת (באנגלית: UJA – United Jewish Appeal) הייתה מפעל גיוס הכספים העיקרי בקרב קהילות יהדות ארצות הברית במשך 60 שנה, מהקמתה בשנת 1939 ועד התמזגותה לתוך איחוד הקהילות היהודיות בשנת 1999. המגבית פעלה לגיוס כספים למען מטרות יהודיות וציוניות בקרב הקהילות היהודיות, והיוותה אחד ממפעלי ההתרמה הגדולים בעולם.

היסטוריה

המגבית היהודית המאוחדת נוסדה בשנת 1939 כאשר אוחדו מספר מגביות של קרנות התנועה הציונית, אשר עסקו בגיוס כספים למען התיישבות בארץ ישראל, עם מערך ההתרמה של הג'וינט, שגייס כספים למען קהילות יהודיות במצוקה. הסכם שנחתם בשנת 1949 קבע שכספי המגבית יתחלקו בין הסוכנות היהודית (כשני שלישים מהסכום) לבין הג'וינט והקהילות המקומיות.
לאחר השואה שימשו כספי המגבית לסיוע רב לשארית הפליטה באירופה, לארגון העלייה לארץ ישראל, הקמת יישובים חקלאיים ועיירות פיתוח, והקמת מפעלי חינוך, תרבות והכשרה מקצועית. לאורך שנות קיום המדינה המשיכה המגבית לתמוך במטרות מעין אלה בישראל, במקביל לסיוע לקהילות יהודיות ברחבי העולם. במהלך מלחמת העצמאות, נוהלה המגבית על ידי הנרי מורגנטאו (הבן)- מזכיר האוצר היהודי של ארצות הברית.
גיוס הכספים התבצע (ועודו מתבצע, במסגרת ארגונית שונה) באמצעות מערך יעיל ומרושת היטב של שלוחות המגבית שפעלו בכל הפדרציות היהודיות ברחבי ארצות הברית וקנדה. דרכי גיוס הכספים רבות ומגוונות, כאשר אחת הנפוצות בהן היא ארגון משלחות לישראל של תורמים בכוח ובפועל לחיזוק ההיכרות והקשר בין יהדות ארצות הברית ומדינת ישראל. משלחות אלה מבקרות בפרויקטים הנתמכים על ידי המגבית כגון מרכזי קליטה, עיירות פיתוח, מוסדות חינוך וכדומה, ונפגשות עם מנהיגים ופוליטיקאים. משלחות אלה, מעבר לתרומתן לגיוס כספים, מהוות חלק חשוב בתעשיית התיירות של ישראל.
בשנת 1999 התמזגה המגבית היהודית המאוחדת עם המגבית המאוחדת לישראל (UIA - United Israel Appeal) שפעלה באופן מקביל בקנדה ועם מועצת הפדרציות היהודיות (CJF – Council of Jewish Federations) – ארגון הגג שאיגד את הפדרציות היהודיות. המיזוג הוא תולדת דרישה של הפדרציות היהודיות המקומיות לייעל את הגופים הארציים מולם הן עובדות ולבטל כפילויות. המיזוג יצר ארגון חדש מאוחד שנקרא "איחוד הקהילות היהודיות" (UJC – United Jewish Communities), ובמסגרתו שולבה תשתית המגבית כזרוע גיוס הכספים. כעבור עשור, ב-2009, שינה הארגון המאוחד את שמו ל"הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה" (JFNA).
טיול אחרי צבא (תוכנית מציאות)

ביקורות

חלק מהביקורות על התוכנית עסקו בפורמט שלה, וטענו שאין בה חידוש יוצא דופן, אלא רק מתיחה של גבולות הז'אנר ואימוץ של אלמנטים מוכרים מתוכניות מציאות אחרות. בביקורת באתר ynet נטען כי ישנו ריבוי של תוכני דוקו-ריאליטי מהסוג של "טיול אחרי צבא", בהם דמויות, לרוב ידוענים, אשר נשלחים למסע במקום אקזוטי/נחשל על מנת לחוות מפגש/התנגשות תרבויות.
רוגל אלפר התייחס בביקורת שלו להתנהגות של הצעירים הישראלים במהלך הטיול בהודו, כפי שמשתקפת בתוכנית. אלפר טוען שזהו מצב אירוני שישנה ביקורת בתוכנית על התנהגות הצעירים בהודו, אך אין כל התייחסות להתנהגותם במהלך השירות בצה"ל.
בביקורת שפורסמה בטיימאאוט תל אביב, נטען כי הבעיה המשמעותית ביותר של "טיול אחרי צבא" היא האורך של כל פרק (כ-52 דקות).
אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר

אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר הוא אסון משמעותי בתולדות נאס"א. ב-28 בינואר 1986 במהלך משימה STS-51-L, התפוצצה באוויר מעבורת החלל צ'לנג'ר 73 שניות אחרי שהמריאה ממרכז החלל קנדי, פלורידה. האסון הביא למותם של שבעה אסטרונאוטים.
האסון הכה בתדהמה את העולם כולו, וסוקר בדרמטיות בכל אמצעי התקשורת.

האסון

בעת המראת המעבורת היו נוכחים באתר השיגור אלפי צופים, שבאו לחזות בעוד פרק בהיסטוריית החלל של ארצות הברית. בתחילה, נראה היה שההמראה הסתיימה כשורה. אולם, רגעים ספורים לאחר השיגור, בגובה 16 ק"מ, אפף את המעבורת כדור אש עצום והיא צללה, מתפרקת, אל תוך האוקיינוס האטלנטי.
הקרנה איטית של סרטי הטלוויזיה מרגע השיגור ועד לשבריר השנייה שבו אירע האסון גילתה שבדיוק 70 שניות לאחר שעת האפס נראו לשונות אש או גזים לוהטים, כנראה מטיל העזר, אופפים את צ'לנג'ר.
סיבת האסון, כפי שהתבררה בחקירה שלאחר האירוע, הייתה אטם בטיל ההאצה, שנפגם כתוצאה מהטמפרטורה הנמוכה ששררה ביום השיגור. כתוצאה מכך, גזים לוהטים נפלטו ממנו וחיממו את מכל הדלק הנוזלי הגדול שבגחון המעבורת, עד שהמכל התפוצץ.
הנספים באסון היו ג'ודית רזניק, פרנסיס סקובי, מייקל סמית, רונאלד מקנייר, אליסון אוניזוקה, גרגורי ג'ארוויס וכריסטה מקאוליף. כריסטה מקאוליף הייתה מורה בבית ספר וצירופה לטיסה נועד לעורר עניין תקשורתי בטיסות לחלל שכבר לא נחשבו דרמטיות. תלמידיה נכחו בקייפ קנוורל וצפו בהמראה ובאסון. צירופה לטיסה היה ניסיון ראשון להטיס לחלל אדם שאינו אסטרונאוט, ושלא עבר את כל מסלול ההכשרה של האסטרונאוטים של נאס"א. היא הייתה אמורה ללמד שיעור מהחלל ולספר אחר כך על רשמיה לבני הנוער באמריקה, כמו גם לכל התלמידים ברחבי העולם.

השפעת האסון על נאס"א

עד אותו יום רשמה ארצות הברית 55 טיסות מאוישות מוצלחות לחלל. האסון היחיד עד אז אירע על הקרקע.
האסון הביא לקרקוע של כל טיסות המעבורות למשך שנה וחצי.
ארצות הברית הקימה ועדת חקירה נשיאותית בראשות ויליאם רוג'רס, לחקר הגורמים לתקלה ולסיבות שמנעו את גילויה המוקדם. ועדת החקירה גילתה כי המעבורת תוכננה במידה רבה מתוך שיקולים פוליטיים, ופחות מתוך שיקולים מדעיים]. כאשר ההשפעה המשמעותית ביותר על התרחשות התאונה נגרמה בשל הרצון לקצץ בתקציב שהביא לשימוש בדלק מוצק (שאיננו ניתן לכיבוי לאחר ההדלקה) במקום בדלק נוזלי (שניתן לכיבוי), דבר שמנע למעשה את היכולת לטפל בתקלה.
אחת התוצאות החשובות של האסון היא הצימצום החד (מפעם בשבועיים לפעם בחודשיים) במספר הטיסות המתוכננות של כל המעבורות. בנוסף, מספר המעבורות המתוכנן פחת בצורה חדה, והתקבלה החלטה שלא לתכנן מעבורות נוספות על אלו שהיו על שולחן השרטוט.
הפיזיקאי, זוכה פרס נובל, ריצ'רד פיינמן, שהיה חבר בוועדת החקירה והגיש נספח מטעמו בדוח, כתב את רשמיו מעבודת הוועדה בספרו האוטוביוגרפי, "מה אכפת לך מה אחרים חושבים?". המשפט המסכם של פיינמן בדו"ח היה: "עבור טכנולוגיה מוצלחת, המציאות חייבת לגבור על יחסי ציבור - לא ניתן להתל בטבע".

אתרי זיכרון

בבית הקברות הלאומי ארלינגטון ליד וושינגטון הבירה הוקמה אנדרטה לזכרם. האנדרטה נמצאת בסמוך אל האנדרטה לזכר אסון מעבורת החלל קולומביה ובצמוד אליה נמצאים קברי אסטרונאוטים. 
בישראל הוקמה מצבת זיכרון למעבורת בפארק עצמאות ארצות הברית שבהרי ירושלים, בקרבת מערת אבשלום.
איגוד האינטרנט העולמי

איגוד האינטרנט העולמי (ISOC - Internet Society) הוא ארגון בינלאומי ללא מטרות רווח שנוסד בשנת 1992 שמטרותיו לפעול להבטחת התפתחות האינטרנט באופן שקוף ומוסדר ולאפשר נגישות לאינטרנט לטובתם של כל האנשים ברחבי העולם.

מבנה הארגון

המטה הראשי של ארגון האינטרנט העולמי שוכן ברסטון, וירג'יניה, ארצות הברית, ומשרדיו נמצאים בז'נבה, שווייץ. לארגון יש בסיס חברים המונה למעלה מ-130 ארגונים ולמעלה מ-55,000 חברים פרטיים. החברים גם מתחלקים ל"סניפים" (chapters) המתבססים על מיקום גאוגרפי או תחומי עניין משותפים. ישנם למעלה מ-90 סניפים ברחבי העולם.
לאיגוד קיימת שלוחה בארץ - איגוד האינטרנט הישראלי.
זורקי קרסנוגורסק (בנדי)

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1937 בחסות מפעל 69 של הנקוו"ד בעיר קרסנוגורסק ותחילה נקראה בשם "סנייפר" («Снайпер») על שם אגודת ספורט של התאחדות עובדי התעשייה.
בשנים 1938-1941 ולאחר 1947 (כשנתמכה על ידי המפעל המכני המקומי) הקבוצה נקראה "זניט", על שם אגודת הספורט של התעשייה האווירית. ב-1957 נקראה בשם "טרוד" ומאז 20 ביולי 1966 נושאת את שמה הנוכחי "זורקי".
הקבוצה מתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי מאז הקמתה והיא מתמודדת באליפות המדינה ברציפות מאז 1967.
הקבוצה זכתה באליפות ברית המועצות בעונת 1979 ולאחר מכן זכתה באליפות חבר המדינות בשנת 1992 וזכתה גם באליפות רוסיה בשנת 1993.
בשנים 2015-2016 הייתה נתונה במצב כלכלי קשה ובעונת 2016/2017 התמודדה בליגת המשנה. ב-2017 חזרה לליגת העל בה סיימה במקום 11.

אצטדיון

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון זורקי בעיר המכיל 8,000 מושבים ומשמש גם את קבוצת הכדורגל בעיר.
אדריאן סמית' (כדורסלן)

נעורים ומכללות

סמית' נולד בעיר פרמינגטון שבקנטקי, למשפחה מעוטת יכולת. בין השנים 1954–1956 למד ב"מכללה הקהילתית של צפון-מזרח מיסיסיפי", ולאחר שהרשים בקבוצת הכדורסל שלה, קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת קנטקי, בה למד בשנתיים הבאות. בעונת 1957/1958, האחרונה שלו בקנטקי, קלע 12.4 נקודות בממוצע למשחק תחת המאמן אדולף ראפ, וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת המכללות הרביעית בתולדותיה.

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA 1958 נלקח סמית' בבחירה ה-85 (סיבוב מספר 15), על ידי קבוצת סינסינטי רויאלס, אך לא חתם על חוזה בקבוצה. בשנת 1959 התגייס לצבא ארצות הברית, ושיחק בקבוצת הכדורסל של חטיבתו במשך שנה.

נבחרת ארצות הברית

בשנת 1960 נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא (1960), לצד חברי היכל התהילה לעתיד אוסקר רוברטסון, ג'רי וסט, וולט בלאמי וג'רי לוקאס. סמית' זכה עם הנבחרת במדליית הזהב, לאחר שניצחה בכל שמונת משחקיה בהפרש ממוצע של כ-42 נקודות. לאורך הטורניר קלע סמית' 10.9 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2010 הוצגה כל נבחרת ארצות הברית בכדורסל 1960, כולל סמית', בהיכל התהילה של הכדורסל.

ליגת ה-NBA

לאחר מספר חודשים כשחקן "אקרון וינגפוטס" מ"ליגת הכדורסל התעשייתית הלאומית" (NIBL), הצטרך סמית' לסינסינטי רויאלס מליגת ה-NBA לקראת עונת 1961/1962. לאחר 3 עונות כשחקן ספסל במהלכן קלע כ-8.5 נקודות בממוצע למשחק, בעונת 1964/1965 צורף לחמישייה הפותחת לצד אוסקר רוברטסון, ג'ק טווימן, ויין אמברי וג'רי לוקאס, וקלע 15.1 נקודות למשחק. בעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 18.4 נקודות למשחק, והשתתף בפעם היחידה בקריירה במשחק האולסטאר. במשחק האולסטאר עצמו, בו השתתפו 16 חברי היכל התהילה לעתיד, הפתיע סמית' כשהוביל את כל הקלעים במשחק עם 24 נקודות (ב-26 דקות משחק), וזכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. בעונת 1966/1967 קלע 16.6 נקודות למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם ממוצע של 90.3% קליעה מקו העונשין.
באמצע עונת 1969/1970, לאחר 8 וחצי עונות בסינסינטי, נשלח סמית' בטרייד לסן פרנסיסקו ווריורס בתמורה לבחירת דראפט עתידית (בדראפט 1970 צירפו הרויאלס בבחירה זו את נייט ארצ'יבלד). עד סיום עונת 1970/1971, שהייתה האחרונה שלו ב-NBA, קלע סמית' כ-6 נקודות למשחק במדי הווריורס.

וירג'יניה סקוויירס

בעונת 1971/1972, האחרונה שלו בקריירה, שיחק סמית' בקבוצת וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA, וקלע עבורה 5.1 נקודות בממוצע למשחק.
עודד בר אור

עודד בר-אור (1937 – דצמבר 2005) היה פיזיולוג, ממציא "בוחן בר-אור" למדידת כושר גופני.
בר אור נולד וגדל בירושלים. כשהיה ילד חלה בשיתוק ילדים אך הצליח להתגבר על מגבלותיו בעזרת התעמלות מיוחדת. הוא למד רפואה באוניברסיטה העברית. בשנת 1966 יצא להשתלמות באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה אצל פרופ' אלסוורת באסקירק. שם החל לעסוק בתחום שבו התמחה בסופו של דבר: הפיזיולוגיה של המאמץ, ובמיוחד זו של הילד והמתבגר. 
בשנת 1970 חזר לישראל והקים את מרכז המחקר במכון וינגייט. הפרויקט הראשון שבוצע במרכז היה פיתוח מבחן פשוט ואמין למדידת כושרם הגופני של חיילי צה"ל, שנקרא על שמו "בוחן בר-אור". המבחן כלל בין השאר ריצת 2000 מטר, כפיפות בטן, שכיבת סמיכה ותרגילים נוספים. עם השנים השתנה המבחן והוא כולל רק את שלושת המקצועות לעיל. במהלך השנים המבחן, שתוכנן עבור חיילים צעירים בשירות סדיר, משמש גם לבדוק את כושרם של אנשי קבע מבוגרים יותר ואף שוטרים.
לאחר מכן הוביל בר-אור את פיתוחו של "המבחן האנארובי של וינגייט", שהפך לתקן מקובל ברחבי העולם להערכת היכולת האנאירובית של האדם. בר-אור נתקל בקשיים תקציבים בפיתוח תחום הפיזיולוגיה של המאמץ בישראל ובשנת 1982 נסע לאוניברסיטת מקמאסטר בהמילטון שבקנדה. שם, ובבית החולים צ'דוקי הסמוך, הקים בר-אור מרכז מתקדם לפעילות גופנית ולתזונה של ילדים.
שישה עשר חודשים לפני מותו אובחן אצלו סרטן הלבלב ומומחה קצב לו שלושה חודשי חיים לכל היותר. אולם בר-אור נכנס לטיפול חדשני ניסיוני ובמקביל פיתח לעצמו תוכנית אימון גופני שהאריכה מעט את חייו. בסופו של דבר נפטר בדצמבר 2005.
טאורה

עלילה

טאורה הסייח הכסוף, הוא בנו של יאראמן, מנהיג עדר הסוסים בארץ אשדות המים. סוס רשע בשם ברולגה הרג את יאראמן, עקב כך פוצל העדר לשניים, העדר של ברולגה והעדר של טאורה. טאורה גדל להיות סוס פיקח ואמיץ ולבסוף מביס את ברולגה המזדקן בקרב על ראשות עדר הסוסים.
בסדרה מופיעים גם הרבה בעלי חיים מהפאונה של אוסטרליה כמו כלבת דינגו ושני גוריה, משפחת הוומבטים הנרגנת והחנקן הנאמן של ברולגה. לעיתים מופיעים בני אדם בסדרה כשעל פי רוב הם מתכננים לצוד את הסוסים או להרע לסביבה. מעטים מבני האדם המופיעים בסדרה הם טובים כמו מחפש הזהב.

מוזיקה

את שיר הפתיחה של הסדרה מבצע ששי קשת.
Usplash

Usplash הוא מיזם תוכנה בקהילת אובונטו. בלינוקס באופן מסורתי בזמן הדלקת המחשב עד לעליית מנהל החלונות (אתחול), היו מופיעות ונגללות שורות טקסט רבות.  Usplash מחליף שורות אלו בתצוגה גרפית של מסך splash. מטרת התוכנה היא להחליף את Bootsplash, שעושה את אותה פעולה ברמת מרחב הליבה. Usplash עושה את הדבר במרחב המשתמש והדבר מאפשר לו להתעדכן ללא צורך בהידור מחדש של הליבה. Usplash משתמש בממשק ה-Linux framebuffer, או לחלופין, ישירות בגישה ל-VESA, כדי להציג את מסך ה-splash.
באובונטו גרסה 9.10, Usplash משמש רק בשלבים הראשונים של האתחול, ולאחר מכן XSplash מקבל אחריות על העניין. בגרסה 10.04 החליף Usplash את Plymouth באופן מלא.