אורבנה (אילינוי)

גאוגרפיה

אורבנה חולשת על שטח של 70 קמ"ר שמתוכו 0.1% הוא שטח ימי. אורבנה חולקת גבול מוניציפלי עם העיר שמפיין. על קו הגבול בין שתי הערים ניצב הקמפוס הראשי של אוניברסיטת אילינוי. שתי הערים וסאבוי (אילינוי) ממרכיבים יחד את מטרופולין שמפיין-אורבנה.

דמוגרפיה

לפי מרשם התושבים של שנת 2000, אוכלוסיית העיר מונה 36,395 תושבים ב-14,327 משקי בית ו- 6,217 בתי אב. צפיפות האוכלוסייה עמדה על 1,339.6 איש לקילומטר. הדמוגרפיה הגזעית בעיר עמדה על 67.01% לבנים, 14.34% אפרו-אמריקנים, 14.24% אסייאתים, 0.18% ילידים אמריקניים, 0.04% מהאיים הפסיפיים.
בשנה זו היו 14,327 משקי בית שמתוכם ל-20.1% היו ילדים מתחת לגיל 18 גרים עמם; 32.2% היו זוגות נשואים, 8.7% היו נשים ללא בעליהן ו-56.6% הוגדרו כיחידות לא משפחתיות.

אוכלוסייה סטודנטיאלית

באורבנה חיים חלק ניכר מ-40,000 הסטודנטים אשר לומדים באוניברסיטת אילינוי. רוב הקמפוס ממוקם בשטח המוניציפלי של העיר.

תחבורה

מרכז העיר אורבנה ממוקם דרום-מערבית לצומת הרחובות העמוסים ביותר בעיר - U.S. Route 150 (University Avenue)ו-U.S. Route 45 (Vine Street-Cunningham Avenue).
רוב העיר ממוקמת דרומית לכביש I-74 אשר לו שלוש יציאות לעיר - לינקולן, קאנינגהאם ויציאת האוניברסיטה. למעשה יציאת לינקולן היא הקרובה ביותר לאוניברסיטת אילינוי.
חברת הרכבת נורפוק הדרומית (Norfolk Southern Railway) מפעילה קו ממזרח למערב שעובר דרך אורבנה. הקו מחבר תעשייה ממזרח אורבנה לקו הראשי במנספילד.
שדה התעופה ווילארד משרת את התחבורה האווירית של העיר.

שוק בכיכר

השוק בכיכר (המוכר גם כשוק האיכרים) מתקיים באורבנה בבוקר ימי שבת בחודשים מאי-נובמבר מאז 1979. המוכרים נאספים בחניון כיכר לינקולן בעיר ומציעים תוצרת חקלאית מקומית (תירס, עגבניות ואבטיחים), עבודות יד, מוזיקה, ועוד.

הספרייה של אורבנה

הספרייה של אורבנה ממוקמת במרכז העיר. הספרייה הוקמה בשנת 1874 ומהווה את אחת הספריות הציבוריות הראשונות באילינוי. הספרייה כוללת את הארכיונים ההיסטוריים של מחוז שמפיין המשמשים בין השאר לחקר שורשים. הבניין ההיסטורי שבו נמצאת הספרייה הוקם ב-1918. בשנת 2005 נוסף אגף חדש לבניין.
הספרייה מקבלת מימון מהעירייה ומ- 600 אנשי חוג "החברים של ספריית אורבנה".

מוזיאון ספורלוק

בשנת 1911, הקימה אוניברסיטת אילינוי מוזיאון לתרבות האירופאית הקלאסית באולם לינקולן. המוזיאון התבסס על ממצאים מתוך "אוסף גרגורי" משנת 1874 שבבעלות האוניברסיטה. בשנת 1917 נוסף מוזיאון למזרח אסיה. במהלך הזמן אוחדו המוזיאונים למוזיאון אחד שקיבל בשנת 1971 את השם "מוזיאון המורשת העולמית".
תרומה נדיבה מאת ויליאם וקלאריס ספורלוק מאינדיאנפוליס מימנה את הקמת הבניין החדש למוזיאון, שנפתח בשנת 2002. 
המוזיאון מכיל חמש גלריות המציגות ממצאים ארכאולוגיים והיסטוריים ממצרים העתיקה, מסופוטמיה, אפריקה, יוון העתיקה, רומא העתיקה, מזרח אסיה, אוקיאניה, אירופה והתרבות האינדיאנית בצפון אמריקה ובדרומה.
גלריית קמפבל מארחת תערוכות מתחלפות ואירועים מיוחדים.

תיאטרון התחנה

תיאטרון התחנה הוא תיאטרון דרמה עצמאי הממוקם במרכז העיר. המקום הוסב מתחנת רכבת לתיאטרון בשלהי שנות השישים. הבניין הוקם בשנת 1923 ושימש כתחנת רכבת עד 1956. כיום מנוהל המקום על ידי Celebration Company, שהוקמה בשנת 1972.
בחודש אוקטובר 2009 תיאטרון התחנה אירח את ההצגה "שמי רייצ'ל קורי", לזכרה של רייצ'ל קורי, פעילת השלום שנהרגה במהלך פעילות הריסת בתים על ידי דחפור צה"לי בשנת 2006. העלאת ההצגה הובילה לגל מחאה בקרב הקהילה היהודית באורבנה-שמפיין ובקרב הסטודנטים היהודים מאוניברסיטת אילינוי שלומדים בעיר.

פסטיבל התירס המתוק

פסטיבל התירס המתוק (The Urbana Sweetcorn Festival) הוא פסטיבל שנתי המתקיים מדי אוגוסט באורבנה. הפסטיבל הראשון נערך באוגוסט 1975 בחניית בוסי בנק על ידי עובדי הבנק. איגוד העסקים של אורבנה אחראי על ארגון הפסטיבל כיום שכולל דוכני מזון ושתייה, תצוגת רכב, הופעות ופינות חמד למשפחה.

הקהילה היהודית

מרבית חברי הקהילה היהודית באורבנה הם רפורמים החברים בקהילת סיני טמפל המשותפת לאורבנה, שמפיין וסאבוי. יחד עם זאת, רב מטעם תנועת הקירוב ג'ט (צוות חינוך יהודי) אשר עובדת עם הסטודנטים של אוניברסיטת אילינוי קבעו את ביתם באורבנה, לאחר שחב"ד והילל בנו את מושבם בשמפיין

היסטוריה של הקהילה היהודית

המתיישב היהודי הקבוע הראשון באורבנה היה סולומון ברנשטיין אשר הגיע לעיר בשנת 1854. שנה לאחר מכאן הוא נישא לפאני ורטהיימר מאוהיו אשר עברה לגור עמו באורבנה. ביתם, פאני ברנשטיין, נולדה בשנת 1857 והייתה לילדה הראשונה בקהילה. 
בשנת 1867 נוסד בשמפיין ארגון "אהבת אחים" שמטרתו לתת קבורה יהודית לבני ובנות הקהילה. הארגון קנה בשנת 1868 חלקת קרקע בצידה הדרום-מזרחי של צומת הרחובות קאנינגהם ופרקינס באורבנה ומכשירה להיות בית עלמין יהודי. האטי כאהן, ביתם של חנה ונתן כהאן ממאתון נפטרה ב-1 באוגוסט 1870 בגיל חודש ו-25 יום. קברה הוא הקבר הראשון בבית הקברות היהודי באורבנה ובכלל הקהילה של אורבנה-שמפיין.
עם התפתחותה הכלכלית של שמפיין מרבית האירועים והחיים היהודיים התמקדו בעיר זו ולא באורבנה. תפילות יום הכיפורים של שנת 1895, לדוגמה, נערכו בחדר בקומה שמעל חנות בצומת הרחובות ניל וצ'רץ' בשמפיין. מרבית הארגונים היהודיים שקמו בשנים לאחר מכן הקימו את משרדיהם בשמפיין ולא באורבנה. 
בית הקברות היהודי באורבנה הפסיק את פעילותו בשנת 1898 ושירות הקבורה היהודי הועבר לחלקה היהודית בבית הקברות הר התקווה בשמפיין. החלקה החדשה נתמכה על ידי תרומות של ארגון בני ברית המקומי (שהתאחד עם ארגון "אהבת אחים") וארגון "המעגל החברתי של הגברות היהודיות". בשנת 1912 הועברה האחריות על החלקה ל"קהילה העברית של אורבנה-שמפיין", אשר לימים הפכה להיות "קהילת סיני טמפל באורבנה-שמפיין".

ארגון הילל

בשנת 1923 מוקם באוניברסיטת אילינוי ארגון הלל הראשון בעולם. הוא מנוהל על ידי בנג'מין פרנקל, אשר הוא הרב הקבוע הראשון של קהילת סיני טמפל. שלוש שנים לאחר מכאן, ארגון בני ברית הלאומי מממן את הקמתו של ארגון הילל כארגון לאומי בארצות הברית וממנה את פרנקל למנהל הלאומי של הילל. משרדי הארגון פועלים באורבנה עד חניכת הבניין הקבוע של הילל בצומת הרחובות ג'ון וחמישי בשמפיין בשנת 1950.