google/wiki40b huggingface dataset:
אריאדנה

אריאדנה (ביוונית: Ἀριάδνη) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית.

במיתולוגיה

אריאדנה, בתו של מינוס, מלך כרתים, התאהבה בתסאוס והציעה לו תחבולה איך למצוא את הדרך החוצה מהלבירינת ובתמורה ביקשה שייקח אותה איתו לאתונה. תסאוס הסכים ואריאדנה נתנה לו פקעת חוטים, כדי שיקשור את הקצה לדלת המבוך ישחרר חוט מתוך הפקעת במהלך כניסתו לתוך המבוך. לאחר הריגת המינוטאורוס גלגל תסאוס את החוט בחזרה וכך מצא את דרכו אל פתח המבוך.
תסאוס הפליג מכרתים יחד עם אריאדנה והנערים ששוחררו. הם עצרו באי נקסוס ומשם יצא תסאוס עם הנערים, כשהוא משאיר באי את אריאדנה. אריאדנה הייתה מיואשת כשגילתה שתסאוס עזב בלעדיה ורצתה למות, אך דיוניסוס (במיתולוגיה הרומית שמו בכחוס) הגיע ונשא אותה לאישה. לזוג נולדו שני ילדים, אואנופיון, שהיה למלך כיוס, ואחותו, מרופה.
על פי חלק מן האגדות אריאדנה נהרגה על ידי פרסאוס, אך לפי אגדות אחרות אריאדנה תלתה את עצמה.
שיטתה של אריאדנה הפכה לביטוי בשם חוט אריאדנה שמשמעותו היא שלכל בעיה, גם אם היא נראית קשה, יש פתרון פשוט.
רדיו קול ברמה

תוכניות ושדרנים

לתחנה מערכת חדשות ומשודרים בה מבזקי חדשות מדי שעה. משדרי החדשות והאקטואליה כוללים את התוכניות "חדש על הבוקר" עם נועם זיגמן, "ישר ולעניין" עם יקי אדמקר ודודי שוומנפלד "אחת בצהריים" עם רונן כץ הכתב הפוליטי של התחנה, "המהדורה המרכזית" עם משה גלסנר, "יומן חצות", ואחת לשבוע "ביני ובינך" בהגשת בני רבינוביץ. 
בין התוכניות הבולטות: "חידודון" בהגשת עמי מימון, "שיר של יום" בהגשת אלי שפירא, "לקראת שבת" עם משה מונה רוזנבלום, "הליכות עולם" - שו"ת עם הרב אהרון בוטבול, "אזמר בשבחין" עם משה חבושה, "מלווה מלכה" בהגשת עמירם בן לולו, "חד וחלק" עם שלמה בניזרי ו"אמונה וביטחון" עם הרב יעקב ישראל לוגאסי.
בתחנה משודרות גם תוכניות עונתיות, כגון "שירה חדשה" - תחרות שבה נבחר זמר ו"חתן ההלכה העולמי" עם הרב אופיר מלכה. 
בעבר שודר במוצאי שבת שיעורו השבועי של הרב עובדיה יוסף בשידור ישיר מבית הכנסת בשכונת הר נוף. בתקופת אשפוזו של הרב עובדיה יוסף, ברדיו פתחו בקמפיין נרחב לתפילות לרפואתו, ואף אורגנה מטעם הרדיו עצרת תפילה בכותל המערבי. במשך השבעה לאחר פטירתו לא הושמעו שירים או פרסומות והובאו סיפורים על הרב ממאזינים. פתיח החדשות שונה למנגינה של "נפלה עטרת ראשנו" שמשודרת בתשעה באב.

דעת הרבנים הספרדים על התחנה

באוקטובר 2013 תקף נשיא מועצת חכמי התורה של ש"ס, הרב שלום כהן, את התחנה וקרא לסגור אותה. הוא תקף שוב את התחנה כעבור שנה, במהלך עצרת מרכזית במלאת שנה לפטירת הרב עובדיה יוסף, ששודרה בשידור חי בתחנה. הראשון לציון הרב יצחק יוסף אישר את דבריו. בעקבות כך בוטל השידור הקבוע במוצ"ש של דרשתו השבועית של הרב יצחק יוסף. 
בתגובה גיבו רבנים ספרדים אחרים את התחנה, בהם: הרב שלמה משה עמאר, הרב מאיר מזוז והרב בניהו שמואלי.
פולי

היסטוריה

מוצאו של הפולי לא ברור אולם כפי הנראה, כמו הקומונדור, גם הוא הובא על ידי המדיארים מאזור טיבט בסביבות המאה העשירית. בעוד שהקומונדור שימש להגנה על העדר מפני טורפים, הפולי הקטן, האינטליגנטי והממושמע שימש לרעיית הצאן. הצבע השחור היה המועדף כי הקל על הבעלים לזהות את הכלב בין הצאן, ועד היום שחור הוא הצבע הנפוץ ביותר בגזע זה. במלחמת העולם השנייה הכלב כמעט ונכחד לחלוטין אולם בזכות מאמצים של חובבי הגזע בעולם והרבעות מבוקרות גדל מספרו של הפולי בהתמדה.

הופעה

הפולי הוא כלב בינוני, שרירי למדי ובעל צורה מרובעת. לראש צורה ביצית, האף קטן (איננו פחוס), אוזניים בגודל בינוני וזנב קצר יחסית שצמוד לגבו. לפולי פרווה כפולה שיוצרת את אותן ראסטות; בכלב בוגר הראסטות מגיעות לרצפה. בכלבי עבודה מהגזע הזה נהוג לגזור את הפרווה כדי למנוע סרבול מיותר מהכלב, אולם ראסטות שמגיעות לרצפה הן התצורה המועדפת בתערוכות. הצבע הנפוץ ביותר הוא שחור, אולם יש פרטים בצבעים אחרים: חום בהיר, חום כהה, לבן וכחול (נדיר מאוד).

אופי

הפולי הוא כלב בעל אופי נוח ויכול לשמש חיית מחמד למשפחות עם ילדים. יש לו נטייה קלה מאוד לתקוף כלבים אחרים או בני אדם. לפולי נטייה להיות קולני והחזקתו בדירה עלולה להיות בעייתית.
הפולי נאמן מאוד לבעליו, הוא אינטֶליגנט ולומד בקלות ונהנה ללמוד תרגילים חדשים. כמו כן הם מצוינים באימוני אג'יליטי ובזירת התערוכות. הפולי הוא כלב אנרגטי ודורש פעילות גופנית רבה. הם מעדיפים את המשחק כפעילות המועדפת וישמחו לשחק עם בעליהם או עם כלבים אחרים. הם חובבי מים מושבעים ולא יהססו להיכנס למקור מים או אפילו שלולית בוץ, מה שיוביל לשעות ארוכות של ניקיון הפרווה על ידי הבעלים.

תוחלת חיים ובעיות בריאות

הפולי הוא כלב בריא, עובדה מפתיעה בהתחשב בכך שכמעט ונכחד במלחמת העולם השנייה, וכל הפרטים שחיים היום הם צאצאיהם של מספר דו ספרתי של כלבי פולי ששרדו. תוחלת החיים של הפולי היא בין 11 ל-20 שנים, ואין לגזע בעיות בריאות אופייניות.
המעבדה לעיצוב עירוני

המעבדה לעיצוב עירוני היא גוף מחקר שנוסד בשנת 2009, על ידי האדריכלית ד"ר טלי חתוקה בחוג לגאוגרפיה וסביבת האדם באוניברסיטת תל אביב.
מאז הקמתה מעורבת המעבדה בפרויקטים רבים המבקשים לאתגר, לשכלל ולעדכן את מאגרי הידע הקיימים בתחום התכנון בישראל ובעולם. המחקרים בוחנים תהליכים וקשרים בין ההיבטים החברתיים והפיזיים בעיר וכן נבחנות אסטרטגיות ניסיוניות לקובעי מדיניות בנושאים של תכנון ועיצוב עירוני. במעבדה משתתפים חוקרים מתחומי האדריכלות, תכנון עירוני, תחבורה, משפטים ופילוסופיה.

ברחבי העולם

מעבדות נוספות לעיצוב עירוני מצויות גם במסגרת אוניברסיטאות שונות ברחבי העולם או כאלה הפועלות באופן עצמאי.
גבעת עלייה

גבעת עלייה היא שכונה בדרומה של יפו, השוכנת בין הים ממערב לרחוב יפת ממזרח, ובין שכונת יפו ג' והעיר בת ים מדרום לרחוב מנדס פראנס ושכונת עג'מי מצפון.

היסטוריה

השכונה נוסדה ככפר דייגים באמצע המאה ה-19 על ידי מוסלמים שהגיעו מג'באליה שברצועת עזה, וכונתה גם היא בשם "ג'באליה". הכפר שכן כקילומטר דרומית למרכז יפו. במקביל קמה מצפון לה שכונת עג'מי הנוצרית-מרונית.
בשנת 1877 יזם חג' מוחמד אל-סקחפי את הקמתו של המסגד בג'באליה. בשנת 1943 עבר המסגד שיפוץ.
במהלך מלחמת העצמאות נכבשה יפו בידי האצ"ל ביולי 1948 ורוב תושבי ג'באליה נמלטו ממנה.
תוך זמן קצר הובאו עולים לבתים הריקים ושם השכונה שונה ל"גבעת עלייה". בין המתיישבים החדשים נמנו גם פליטים מגוש עציון. בשכונה שכן בעבר בית החולים הממשלתי ביפו. בשנות ה-50 נבנו בשכונה בית הספר הדתי "רש"י" ובית הקולנוע הפתוח "גלרון".
העירייה אסרה על התושבים להרחיב או לשפץ את הבתים הערביים, על כן עזבו רבים מהתושבים לשכונות אחרות עד תחילת שנות ה-60 ומצב הבתים התדרדר. מאוחר יותר נהרסו הבתים הערביים ופסולת הבניין נדחפה לים והרחיבה בכך את החוף.

אתרי השכונה

הרחוב האורכי של השכונה הוא הטיילת מול הים הנמצאת ברחוב קדם (לשעבר "רחוב 60") בו נמצאות מסעדות רבות ומאפיות. רחוב הרוחב הראשי בשכונה הוא רחוב 3178 שמעליו גשר מסוגנן להולכי רגל הקרוי "חלון ליפו" והמוביל לעבר "חוף גבעת עלייה". 
מדרום לרחוב זה משתרע "גן קידרון" המשתרע על שטח של 10 דונם ואשר הוקם במתחם שהשתייך בעבר לבית החולים דונולו הרופא. בגן שוכן מסגד ג'באליה
(שופץ בשנת 2002) וממערב לו נמצא  "מרכז פרס לשלום". בצידה הדרומי של השכונה שוכנים חמישה בתי קברות - מוסלמי, קתולי, יווני-אורתודוקסי, ארמני ויווני-קתולי. במבנה משרדים סמוך שוכנים הנהלת המישלמה ליפו ובית הדין השרעי של יפו. 
בצידה הצפוני של השכונה נמצא "גן טולוז" שלידו שוכנים המרכז הערבי-יהודי ביפו, מרכז פיס הנמצא במבנה עתיק משופץ ובית הספר התיכון עירוני י"ב. ליד הגן שוכן גם בית השגריר הצרפתי. בדרום השכונה שוכנת חורשת עציון, חורשת עצי אשל שבה התגוררו מפוני כפר עציון. ברחוב האתרוג שכן מתחילת שנות ה-60 ועד לתחילת שנות ה-2000 שוק קטן בשם: "שוק האתרוג".
השכונה ידועה ברצועת החוף שלה, המחברת בין מדרון יפו מצפון לחופי בת ים מדרום, ובעיקר במפרץ הקטן והמסולע בחלקה הצפוני.
בשנת 2008 הוקמה ישיבת שירת משה יפו ולידה מספר מסודות נוספים.
אוסטין K2/Y

"אוסטין K2/Y"

דגם משאית ה-"אוסטין K2/Y" שירתה את חבר העמים הבריטי ואת הצבא הבריטי, ותרמה למאמץ המלחמתי ב-מלחמת העולם השנייה, בעיקר כ-אמבולנס צבאי וכמשאית מטען.
מהדגם יוצרו 13,102 יחידות.
כתר ג'ורג', נסיך ויילס

כתר ג'ורג', נסיך ויילס (באנגלית: Crown of George, Prince of Wales) יוצר בין השנים 1901–1902 עבור ג'ורג', נסיך ויילס (לימים המלך ג'ורג' החמישי).
הטייס

עלילה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
אחר מות הוריו, יוצא יוז מטקסס להוליווד עם כסף שהוריו השאירו לו. יוז מפיק סרט בשם "מלאכי הגיהנום" (בכיכובה של הכוכבת הבלונדינית ג'ין הארלו בגילומה של גוון סטפאני), אך בתקופה זו יוצא הסרט המדבר הראשון, "זמר הג'אז", בו הפסקול תאם לראשונה לפס הווידאו. כשראה יוז את התלהבות הצופים הוסיף להשקיע בסרטו עוד 1.7 מיליון, לבד מ-2 מיליון הדולר שהשקיע, לטובת התאמת הסאונד. הסרט שהפיק, "מלאכי הגיהנום", נחל הצלחה גדולה והעיתונים דיווחו על הצלחה של ממש, ואפשרות כיסוי עלויות ההפקה.
בזמן הפקתו של הסרט יוז אינו נח ומשתמש בצי מטוסים פרטיים שבבעלותו כדי להצליח לראשונה בהיסטוריה להטיס מטוס בעל כנפיים לא כפולות לגובה.
כל ההוצאות האלו כמובן שעלו הון יקר והבעלים מיוסטון לא אהבו את זה. לכן החליט יוז לפתוח חברה משלו שנקראה "יוז איטרקפורופ". המטוס השני שעיצב טס מעל ה-20,000 רגל ולראשונה כל אזרח אמריקני עלה לטיסות פנימיות בתוך אמריקה. אחד ממיזמיו הגדולים ביותר היה מטוס היוז H-4 הרקולס, המטוס הימי הגדול ביותר שאי פעם נבנה אבל טס רק פעם אחת ויחידה.
לא אחת נתקף יוז לחרדות ניקיון, הוא חשש מסכנת החולי מהמחלות שסיכנו את חייו בילדותו. הוא הסתגר בחדר בביתו למשך שבועות רבים.
יציאתו מהחדר לאחר כמה שבועות הרגעה הייתה מחויבת לרגל זימון הקונגרס. חברת המטוסים שהשיגה מונופול על טיסות החוץ, זימנה אותו למשפט. במשפט זה נשפט גם על כך שלקח כסף מהמדינה ולא השיב. במשפט נחל הצלחה גדולה, וביטול המונופול על טיסות החוץ. במהלך הדיונים קיבל יוז על עצמו שאם לא יסיים את בניית ההרקולס ייצא מגבולות המדינה ולא ישוב אליה. יוז עמד בכך והטיס את ההרקולס יחד עם כל אנשי צוותו.

פרסים

הסרט "הטייס" היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר, וזכה ב-5 פרסים: פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, קייט בלאנשט; העריכה הטובה ביותר; עיצוב תלבושות הטוב ביותר; הצילום הטוב ביותר; והבימוי האמנותי הטוב ביותר. בנוסף זכה הסרט ב-4 פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע (BAFTA), בהם פרס הסרט הטוב ביותר. הסרט זכה גם ב-3 פרסי גלובוס הזהב: סרט הדרמה הטוב ביותר; השחקן הטוב ביותר בסרט דרמה ללאונרדו דיקפריו; והפסקול המקורי הטוב ביותר להווארד שור.
פדרו פאסוש קואליו

ביוגרפיה

פדרו פאסוש קואליו נולד ב-1964 בפרגזיה סה נובה בקוימברה כבנם הצעיר של הרופא אנטוניו פאסוש קואליו ושל האחות מריה רודריגש סנטוש ממדה. יש לו אחות יותר גדולה, מריה טרזה, רופאה במקצועה, ואח מבוגר ממנו, מיגל, שנולד עם שיתוק מוחין.
פאסוש קואליו בילה את ילדותו באנגולה, בה עבד אביו כרופא. אחרי מהפכת הציפורנים ושחרור אנגולה מהעול הקולוניאלי בשנת 1974 שבה המשפחה לאירופה והתיישבה באחוזת האב על יד וילה ריאל בצפון פורטוגל.
אחרי שלמד בבתי ספר יסודיים בסילבה פורטו ובלואנדה מרשם ללימודים בבית ספר בניהול נזירות קתוליות, אחר כך בבית ספר ציבורי ושוב בבית ספר קתולית של המסדר המריסטי. המשיך אחר כך בפורטוגל בתיכון הלאומי "קמילו קשטלו-ברנקו" בווילה ריאל. אחרי שלא עלה בידו להתקבל לפקולטה לרפואה למד מתמטיקה באוניברסיטת ליסבון. 
בגיל 24 התחתן עם פטימה פדיניה, חברה בלהקת בנות בשם "דוסה". לזוג נולדה בת. באותה תקופה הפסיק את לימודי המתמטיקה ללא תואר, אם כי הספיק ללמד מתמטיקה תקופה בבית ספר תיכון. פאסוש קואליו הקדיש את רוב מרצו בפעילות פוליטית החל מגיל 14 במסגרת תנועת הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ואחר כך בשורות מפלגה זו. הוא חזר ללימודים מאוחר יותר ובגיל 37 סיים תואר בכלכלה באוניברסיטה לוזיאדה. בינתיים כבר ישב כחבר בפרלמנט בשנים 1999-1991, ועבד ביחסי ציבור וכיועץ בחברה לסחר במתכות ופיננסית.

קריירה פוליטית

בשנים 1999-1996 כיהן כיושב ראש סיעת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בפרלמנט.
אחרי שנת 2004 היה מנהל פיננסים בחברת "פומטינווסט", בשנים 2009-2007 עלה בהייררכיה הניהולית ועד 2009 כיהן כמנכ"ל חברות הבת "ריבטז'ו" ו HLC טז'ו". כמו כן לימד כלכלה יישומית, סחר חוץ וכלכלה במכון הגבוה למדעי חינוך ליסבון. 
בשנת 2001 יחד עם מיגל פרייטש דה קושטה, לואיש קואימברה, ושקו ראטו, טרזה קואליו ליאל וקרלוש בלנקו דה מוראיש, הקים את תנועת "פורטוגל החושבת". בשנים 2011-2005 כיהן פאסוש קואליו כיושב ראש מועצת העיר וילה ריאל. קודם לכן היה חבר במועצת היישוב אמדורה (2001-1997). 
במפלגה הוא קידם אג'נדה נאו-ליברלית ובמאי 2009 נבחר ליושב ראש המפלגה. הקים בהמשך עוד צוות חשיבה הקרוי "'Construir Ideias' ("פיתוח רעיונות").

ראש ממשלת פורטוגל

בבחירות 5 ביוני 2011 כבר התוצאות הראשונות הצביעו על כך שמפלגתו של פאסוש קואליו זכתה ב 40% מהקולות. ב -15 ביוני 2011 התמנה ראש ממשלה על ידי הנשיא אניבל קבאקו סילבה והרכיב מיד ממשלת קואליציה יחד עם המרכז הדמוקרטי וסוציאלי- המפלגה העממית CDS-PP. ממשלתו מונה רק 11 שרים, מתוכם 4 עצמאיים - כולל שר המדינה ושר החוץ פאולו פורטאש ושר האוצר. 
לממשלתו הייתה רוב מוחלט של 130 מתוך 240 חברי הפרלמנט הפורטוגלי. בכניסתו לתפקיד העדיף פאסוש קואליו שלא לעבור לגור במשכן הרשמי של ראש ממשלת פורטוגל, אלא להישאר לגור בביתו. 
בכניסתו לתפקיד הודיע על צעדי צנע על מנת להוציא את פורטוגל מן המשבר הכלכלי. 
ב-3 במרץ 2012 פאסוש קואליו נבחר שוב, כמועמד יחיד, ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא סיים את תפקידו ב-26 בנובמבר 2015.

חיים פרטיים

פאסוש קואליו נשוי בשנית, עם לאורה מריה גארסס פריירה, פיזיותרפיסטית, בת למשפחה מסטיסית מגינאה ביסאו. לזוג נולדה ילדה בשם ז'וליה.
מנישואיו הקודמים עם פטימה פדיניה, יש לו שתי בנות - ז'ואנה וקטרינה. הוא מתגורר עם משפחתו במסאמה, יישוב קהילתי במחוז סינטרה בליסבון רבתי.
בלארוסבנק

היסטוריה

הבנק הוקם בשנת 1991 בשם "בנק החסכונות הבלארוסי", בשנת 1995 נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו חתם על צו להפיכת הבנק לבנק מניות מסחרי בשם "בלארוסבנק".
הבנק התרחב עם השנים ובשנת 2000 היה לחבר במערך התשלום הבינלאומי של VISA International. בשנת 2003 נפתח סניף ראשון של הבנק בפרנקפורט, גרמניה.
ב-2005 מוזג לתוכו הבנק המסחרי "מינסק קומפלקסבנק". ביוני 2007 נפתח סניף של הבנק בבייג'ינג, סין והיה לחברה הבלארוסית הראשונה לפתוח סניף בסין.
הבנק החל לשתף פעולה עם בנקים זרים ולו הסכמי שיתוף פעולה עם בנקים בצרפת, בלגיה, טורקיה, פולין, שווייץ, גרמניה וסין והפך לבנק הבלארוסי הגדול ביותר במערך הבנקאות הבלארוסי ולו הון של 145 מיליון דולר.
במאי 2012 התקבל כחבר במכון הבינלאומי לבנקי חסכונות (WSBI) והוא הבנק הראשון בבלארוס לקבל רישוי Visa payWave, לשימוש בכרטיסים אלה בבלארוס. באוגוסט 2013.
לבנק היו סניפים במוסקבה, רוסיה ובוורשה, פולין, אך סניפים אלה נסגרו ב-2018 וב-2016 בהתאמה.
בספטמבר 2017 מנהלים בכירים בבנק נשפטו בבית משפט במינסק בעוון שוחד. המשנה ליו"ר דירקטוריון הבנק, גנאדי גוספודאריק נידון ל-7.5 שנות מאסר ומנהל הבנק ניקולאי צירטו נידון ל-9 שנות מאסר.
וסילי פרוב

קורות חיים

וסילי פרוב נולד ב-1834 בטובולסק, אשר בסיביר, היה בנו הלא חוקי של הברון גריגורי קרלוביץ' קרידנר. מקור שם-משפחתו שבחר לעצמו הוא בכינוי "פרוב" שהדביק לו מורהו לכתיבה (перо [פֶּרוֹ], ברוסית נוצה). פרוב למד בבית ספר בארמזס הנמצאת במרכז רוסיה, כ-400 ק"מ דרומית למוסקבה, המרוחקת אלפי קילומטרים מעיר הולדתו. לאחר מכן עבר לבית הספר לאמנות של אלכנסנדר סטופין. היה זה בית ספר לאמנות הראשון באימפריה רוסית שהוקם מחוץ לערים הגדולות.
בשנת 1853 התקבל לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בשנת 1856 זכה במדליית כסף עבור איור של ראש נער בתחרות של האימפריה הקיסרית לאמנויות. פרס זה היה הראשון בפרסים רבים שקיבל מהאקדמיה. בשנת 1857 זכה במדליית כסף עבור "חקירת הקומיסר של המשטרה הכפרית" ומדליית זהב עבור "סצנה ליד קבר" ו"בנו של הכומר מועלה בדרגה". בשנת 1861 זכה במדליית זהב עבור "הדרשה בכפר". פרס זה העניק לו מלגה ללימודים בחו"ל, ובשנת 1862 נסע למערב אירופה וביקר בגרמניה ובפריז. בתקופה זו צייר את המראות שראה ברחובות מערב אירופה ובהן היצירות "מוכר הפיסלונים", ו"מוזיקיאים וצופים".
פרוב שב למוסקבה בשנת 1865 ועד שנת 1871 יצר את יצירות האמנות הידועות שלו: "התור ליד המזרקה", "ארוחה במנזר", "המסע האחרון", "טרויקה", "יום שני של התענית", "הגעת האומנת לבית הסוחר", "המורה לציור", "ליד מסילת הרכבת", "המחלוקת על האמונה" ו"הפונדק האחרון בשער העיר".
בשנת 1866 קיבל את התואר של חבר אקדמיה, ובשנת 1871 מונה לתפקיד מרצה בבית הספר לאמנות, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בתקופה זו הצטרף לתנועת "הנודדים".
פרוב נפטר ב-10 ביוני 1882 בכפר קוזמינקי שליד מוסקבה בעקבות מחלת שחפת ונקבר במנזר דונסקוי.
לאונרד ויטינג

ביוגרפיה

ויטינג נולד בווד גרין שבלונדון. הוא בנם היחיד של ארתור לאונרד ויטינג ושל פגי ג'ויס סאליבן. הוא ממוצא אנגלי, אירי וצועני. ויטינג למד בבית הספר סיינט ריצ'רד מצ'יצ'סטר בקמדן טאון. שבועיים אחרי שסיים את הלימודים החל לעבוד על הסרט "רומיאו ויוליה".

קריירה

ויטינג צד את עינו של סוכן שחקנים כשהופיע בחתונה יהודית בהיות בן 12. הוא שר את השיר "Summertime" בלבד, יחד עם הלהקה "Teal Lewis and the Fourtunes" שהופיעה באותו ערב. אחרי שהסוכן שמע אותו שר, הוא הציע לוויטינג לנסות להתקבל למחזמר "אוליבר!" מאת ליונל בארט, שעבורו חיפשו מבצעים חדשים לתפקידי הילדים. ויטינג גילם את התפקיד של ארטפול דודג'ר בהפקה שהועלתה בלונדון במשך 18 חודשים. עוד שיחק במשך 13 חודשים בהפקה של המחזה "Love for Love" בתיאטרון הלאומי של לורנס אוליבייה לצדו של אוליבייה, ובסיור הופעות במוסקבה ובברלין.
הבמאי פרנקו זפירלי תיאר את הבחירה שלו לתפקיד רומיאו, מבין 300 צעירים שנבחנו לתפקיד במהלך שלושה חודשים. לדבריו "יש לו פנים נהדרות, מלנכוליה עדינה, נעימה, הדמות של צעיר אידיאליסטי כפי שרומיאו צריך להיות".
ויטינג מוכר גם מהופעתו בתפקיד ארטפול דודג'ר בגרסה הבימתית של המחזמר "אוליבר!" בהפקה בלונדון, בה החליף את דייווי ג'ונס, אחרי שרוב השחקנים וג'ונס עצמו הועברו להפקה שהועלתה בברודוויי בניו יורק.
באמצע שנות השבעים של המאה העשרים משך קולו את תשומת לבו של אלן פרסונס, שהקליט באותה את האלבום הראשון "Tales of Mystery and Imagination" מתוך The Alan Parsons Project. ויטינג ביצע את השיר "The Raven".
קריירת המשחק בקולנוע של ויטינג הסתיימה באמצע שנות השבעים של המאה העשרים. מאז התרכז בקריירה בתיאטרון הן במשחק והן בכתיבה.
ב-2014 חזר להופיע יחד עם אוליביה האסי בסרט "Social Suicide", כ-46 שנה אחרי שכיכבו יחד ב"רומיאו ויוליה".

חיים אישיים

ויטינג חי בלונדון. בין השנים 1971 עד 1977 היה נשוי לקאתי דיימן. משנת 1995 הוא נשוי ללין פרסר.
חוק העתיקות

רקע

עד לחיקוקו של חוק העתיקות המסגרת המשפטית לטיפול בעתיקות בישראל נקבעה על פי שני חוקים מנדטוריים: פקודת העתיקות, 1929, ופקודת העתיקות (חצרים), 1935. אף שהוכנסו לחוקים אלה שינויים רבים במרוצת השנים, בשנת 1976 החליטה ממשלת ישראל להציע לכנסת לחוקק חוק מודרני שיגדיר את הטיפול בנושא זה. בתחילת שנת 1978 התקבל החוק בכנסת.

מלחמה בשודדי עתיקות

החוק אוסר על כל חפירה או שימוש באמצעים אחרים כגון גלאי מתכות לחיפוש עתיקות בכל תחומי ישראל. כל עתיקה שנמצאה לאחר אישור החוק חייבת בדיווח ושייכת למדינה, כל עוד היא לא ויתרה עליה. לכאורה פיקוח הדוק זה היה אמור לצמצם את האפשרות לסחר בלתי חוקי בעתיקות ואת המוטיבציה לבצע שוד עתיקות, למעשה מספר העתיקות בחנויות ,שאינן רשומות, רק עלה משנות ה-70. רבים מסוחרי העתיקות השתמשו בפירצה בחוק המאפשרת להם לטעון שהעתיקות ברשותם נמצאו לפני החלת החוק.
תסמונת פאזת השינה הדחויה

אבחון

תסמונת זו מאובחנת באמצעות ניהול יומן לתיעוד זמני שינה ובדיקה קלינית במעבדת שינה, שמשמשת גם לשלילת הפרעות שינה אחרות. האבחנה נשללת במידה ודי בשעון מעורר וכח רצון על מנת להתעורר בשעות רגילות.
לעיתים תסמונת זו אינה מאובחנת כראוי, ומוחלפת עם הפרעות נפשיות כגון דיכאון, סכיזופרניה, נדודי שינה הנובעים מבעיה נפשית, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות או הפרעות שינה אחרות.
קדימה (מושבה)

קדימה היא מושבה בשרון, דרומית-מזרחית לנתניה וצפונית לכפר סבא, מזרחית לכביש 4. מאז 2003 מהווה קדימה חלק מהמועצה המקומית קדימה-צורן. שטח השיפוט של קדימה, ללא צורן, משתרע על פני כ-11,000 דונם. מתוכם, כ-3,000 דונם שטחי בנייה וכ-1500 דונם חורשות, יער ונופש פעיל והשאר שטחים חקלאיים לגידולים חקלאיים, ירקות, תותים, פרחים ומטעים.

היסטוריה

קדימה נוסדה ב-5 ביולי 1933 כמושבה חקלאית ביוזמתו של יהושע חנקין, שהיה אז מראשי חברת הכשרת היישוב. מקור השם בדבריו של חנקין לאחר רכישת האדמה: "צעדנו צעד קדימה"
ראשוני המתיישבים הגיעו לקדימה ממושבות הברון, ממושבי השרון הצפוני וממושבות ותיקות אחרות. עולים שהגיעו מארצות מזרח אירופה ומגרמניה, אשר רכשו אדמות והתארגנו כישוב חקלאי. בשנת 1946 החלה קדימה לקלוט עולים נוספים, תחילה פליטי שואה מאירופה שנשבו באופן זמני בקפריסין. לאחר קום המדינה הגיעו לקדימה עולים ממדינות ערב, ארצות אסיה ואפריקה, ואוכלוסיית המושבה גדלה במהירות מ-500 תושבים ל-3,000.
בשנת 1950 הוכרזה קדימה כמועצה מקומית. ב-1958 סופח האזור הדרומי שהיה מכונה "השיכון" למושבה ומאז שתי האוכלוסיות, הוותיקה והחדשה עברו תהליך של מיזוג.
בשנת 1965, הוקם אזור התעשייה של קדימה, בו שוכן מפעל המעליות "ישראליפט". בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמה בדרום היישוב שכונת בנה ביתך.
ב-2003 אוחדה קדימה עם היישוב צורן שהוקם ב-1994 צפונית-מזרחית לה, והוקמה המועצה המקומית קדימה-צורן. בין שני חלקי המועצה המקומית מפריד יער קדימה.

חינוך

בקדימה שלושה בתי ספר יסודיים (שניים ממלכתיים ואחד ממלכתי-דתי) ששמם יגאל אלון, ניצני השרון ואור תורה, שתי חטיבות ביניים (הרצוג וגוונים), והחל משנת 2016, תיכון אחד - תיכון עודד (עד הקמתו, למדו תלמידי התיכון מהיישוב קדימה בבית הספר "ויצו הדסים" שבאבן יהודה, ותלמידי היישוב צורן בתיכון רבין שבתל מונד).
בני וקנין

ביוגרפיה

וקנין נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל בשנת 1954 עם משפחתו. 
וקנין בעל תואר ראשון ותואר שני בכלכלה ובמשפטים והוא כלכלן ועורך דין במקצועו ובהכשרתו. בשנות ה-70 חבר לאלי דיין והקים את תנועת "אשקלון בתנופה" אשר שלטה עד 2003 במועצת העיר. כיהן כיושב ראש החברה הכלכלית לאשקלון. דיין כיהן ראשון כראש העיר, כאשר וקנין שימש כסגן וכממלא מקום במשך 12 שנים.
לאחר התפטרות דיין ב-1991 וקנין מונה לראשות העירייה. 
בשנת 2003, לאחר 12 שנים בראשות העיר פרש מתפקידו לטובת כהונה כיו"ר חברת פלאפון. לאחר התפטרותו מונה שבתאי צור לתפקיד ראש העיר, אותו מילא עד לשנת 2005.
ב-2005 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "נתיבי תחבורה עירוניים" שיוזמת פתרונות לקויי הרכבת בגוש דן.
בשנת 2008 נבחר שוב לראשות עיריית אשקלון בסיבוב שני כשהוא זוכה ל-52% אחוזים מקולות הבוחרים.
זוכה פרס מצוינות של קרן שלם לשנת 2010.
בבחירות לראשות העיר ב-2013 הפסיד למועמד איתמר שמעוני.
וקנין נשוי ואב ל-4 ילדים.
Superman ׁ(שיר של אמינם)

עלילה

השיר מדבר על מערכות היחסים הלא יציבות עם הבנות המופקרות שלאמינם היו בחיים ואיך הוא מתכנן להתמודד עם עובדה זו. באוטוביוגרפיה שאמינם הוציא בשנת 2008, ‏ The Way I Am, אמינם חשף כי השיר Superman נכתב כל מערכת היחסים שלו עם מריה קארי. שיר זה מאוד דומה בתוכנו ל-Drug Ballad ולשיר Pimp Like Me ביחד עם D12. הסרטון לשיר כולל את כוכבת הפורנו ג'ינה לין.
דובהה

תכונות

דובהה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים שונים הנמצאת במרחק של כ-124 שנות אור ומכילה ענק כתום ושלושה כוכבים נוספים עמומים בהרבה מסוג ספקטרלי F. תכונה זו מבדילה אותו מרוב כוכבי העגלה, שכן כל השאר למעט אלקאיד הם כוכבים מסוג ספקטרלי A שנמצאים בערך בחצי המרחק ונעים בערך באותו הכיוון. מסיבה זו צפוי דובהה להפרד משאר כוכבי העגלה בעוד מספר עשרות אלפי שנים.

דובהה A

דובהה A הוא ענק כתום עם מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס של כ-30 רדיוסי שמש. בהירותו היא מדרגה 1.89 כך שהוא מאיר בערך פי 300 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,500 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום, לעומת צבעם הלבן של שאר כוכבי הקבוצה. הכוכב נמצא בשלב של התכת הליום ליסודות כבדים יותר, לאחר שהמימן שבליבתו נגמר. כשיגמר שלב היתוך ההליום, דובהה צפוי להתנפח עוד ולהפוך לענק אדום.

דובהה B

דובהה B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F עם מסה של פחות משתי מסות שמש ורדיוס גדול בכ-30% משל השמש. הוא מקיף את דובהה A במרחק של כ-23 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-44 שנים. אף על פי שבהירותו היא מדרגה 4.8, שניתנת לכאורה להבחנה בעין לא מצוידת, קשה להבחין בו גם באמצעות טלסקופ חובבים בשל קרבתו לדובהה A וההבדל הגדול בבהירותם. הטמפרטורה של דובהה B גבוהה בהרבה משל דובהה A - כ-7,400 קלווין כך שצבעו לבן-צהבהב. אם יש לדובהה B כוכב לכת, אז דובהה A יראה ממנו כשמש נוספת שבהירותה כמחצית מהשמש של כדור הארץ.

דובהה C

במרחק של כ-10,000 יחידות אסטרונומיות מדובהה A מקיף אותו זוג נוסף של כוכבים עמומים מסוג ספקטרלי F8 שבהירותם המשותפת היא מדרגה 7. זוג הכוכבים מקיף זה את זה בזמן של כ-6 ימים.
זוהר אוריה

זוהר אוריה (נולדה ב-1980) היא שחקנית, במאית, תסריטאית מפיקה ועורכת תסריטים.

כשחקנית

תחילת דרכה כשחקנית בשנת 1997 עת יוצרי סדרת הטלוויזיה "בת ים - ניו יורק" דוד אופק ויוסי מדמוני. ליהקו אותה לדמותה של מזי, בלונדינית מסתורית שדויד זלאייט (יגאל עדיקא) מתאהב בה. 
בהיותה בת 18 לוהקה לסדרת הטלוויזיה "זינזאנה" בבימויו של חיים בוזגלו, בה גילמה את דמותה של בריג'יט, הקטינה של הכלא עם החתול השחור. לאחר מכן שיחקה בשתי סדרות נוספות של חיים בוזגלו - ב "שלווה" שיחקה את ג'ולי, מאושפזת במחלקה סגורה במוסד שיקומי לחולי נפש ואת מירי בת הזקונים הפאנקיסטית של המאפיה הפולנית בסדרה הקומית של בוזגלו "אשליות הבלוק". 
שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "קרוב לבית" של וידי בילו ודליה הגר. בדמותה של סמדר לוי המג"בניקית. מרק רוזנבאום הפיק את הסרט שזכה בפרס הבחירה הרשמית בפסטיבל ברלין בשנת 2006.

יצירתה

בשנת 1997 בגיל 17 וחצי, החלה לכתוב תסריטים ולביים ווידאו דנסים וסרטים קצרים שהפיקה באופן עצמאי. 
בשנת 2003 למדה קולנוע בבית הספר לקולנוע קמרה אובסקורה 
למדה קולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר. שער הנגב (2004–2006) 
בסיום שנת הלימודים הראשונה בספיר תסריטה "מריה שחורה" זכה בציון לשבח בפרס התסריט המצטיין ע"ש מיקי אלבין בפסטיבל קולנוע דרום. 
שנה לאחר מכן תסריטה "מלחמת ההישרדות היומיומית" זכה בפרס הראשון בתחרות זו. 
מסיום לימודייה עובדת כתסריטאית, במאית ומפיקה ראשית בסרטים קצרים, פרסומות ווידאו קליפים. 
בין השאר הייתה המפיקה הראשית ועורכת התסריט של "זמן שבור" סרט הביכורים של הבמאי והסופר אילן עמית. הסרט זכה בפרס המצוינות של BAFTA L.A השלוחה האמריקאית של האקדמיה הבריטית לקולנוע ב-2008. 
בין הפרויקטים שביימה פרקים בסדרת הילדים "דוקטור איקס" בכיכובו של תומר שרון עבור הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. 
זאת לצד עבודתה כעורכת תסריטים. 
כיום זוהר עובדת על סרטה העלילתי הראשון לקולנוע כתסריטאית ובמאית "מריה שחורה", העוסק באלימות ורצח במשפחה. את הסרט מפיק: דוד מנדיל, מובי פלוס הפקות. 
משנת 2013 מרצה לבימוי והדרכת שחקנים בבית הספר לקולנוע קמרה אובסקורה. ת"א. מרצה לכתיבה יצרת ספרותית בקמפוס חנקין חולון. 
מיוצגת כיוצרת, תסריטאית ובמאית על ידי הסוכנות של קנלר.