google/wiki40b huggingface dataset:
הגנים התלויים בבבל

הגנים התלויים בבבל הם אחד משבעת פלאי תבל, על אף שקיומם טרם הוכח. נקראים גם 'הגנים התלויים של סמירמיס'. עדות על קיומם עולה מכתבים וממחקרים ארכאולוגיים שחוברו לאחר שהגנים נעלמו מן העולם. היסטוריונים יוונים כדיודורוס סיקולוס וברוסוס מתארים את הגנים כאתר מדהים ויוצא דופן ביופיו, אולם בתיעוד הבבלי אין אף אזכור לגנים אלו. 
את הגנים בנה המלך נבוכדנאצר השני (604 לפנה"ס-562 לפנה"ס) על גדת הפרת. עצי הגן נבנו על גבי טרסות, ולפי האגדה נועדו להזכיר לאשתו, הנסיכה אמיטיס ממדי, את הנוף ההררי של מולדתה. 
יש המייחסים למלכה סמירמיס את בניית הגנים.
המדרגה העליונה הייתה בגובה של 25 מטרים מעל פני הקרקע והגנים נראו כאילו הם תלויים באוויר, ומכאן שמם. הגנים הושקו במי נהר פרת, באמצעות מערכת השקיה שנחשבה למתוחכמת, ככל הנראה בורג ארכימדס. הגנים נשמדו בסדרת רעידות אדמה לאחר המאה השנייה לספירה. 
האזכור הראשון לגנים אלו נמצא בכתבי ברוסוס (המאה השלישית לפנה"ס), כהן בבלי מהשושלת הכלדית (ממנה בא נבוכדנאצר). סבורים כי זהו המקור לכתבי ההיסטוריונים היוונים מאוחר יותר. 
יש ארכאולוגים הסבורים כי גילו לאחרונה את הגנים התלויים במהלך חפירות בעיר העתיקה בבל בעיראק, לטענתם הגנים נמצאו כנראה סמוך לארמון המלוכה. 
לעומתם יש הסוברים כי התיעוד היווני הרב בנוגע לגנים, שגה והחליף את המקום עם העיר העתיקה נִמְרוּד, שם נמצאו חרסים רבים בהם ציורי הגנים ותיאורם, כולל תיאור בורג ארכימדס להעלאת המים וכן תיאור דיפון הגנים בקירות סלע עצומים, תיאור שאינו מתאים לבבל העתיקה, בה לא נמצאו סלעים כלל. אחרים מציעים את הגנים של סנחריב מלך אשור בשנים 705-681 לפנה"ס שאכן נמצאו גנים בכניסה לארמונו על גדת החידקל.

תיעוד

הגן היה 100 אמה ארכו ומאה רחבו, בנוי במדרגות כך שדמה לתיאטרון. קשתות נבנו מתחת למרפסות אלו, שהחזיקו את מלא משקל הגן הנטוע. בראש הקשתות ניתנו קורות אבן, ט"ז אמות ארכן, ומעליהן שכבת סוף טבולה בזפת, ושתי שכבות לבנים אפויות מחוברות בטיט, ולבסוף שכבת עופרת למניעת חדירת הלחות. על גג זה הושמה שכבת עפר שעוביה נתנה לגדול שבעצים להשריש ולצמוח. זו הצמיחה כל זרע והייתה מלאה בכל סוגי העצים והעשבים. ומכיוון שהמרפסות נבנו במדורג, זו מעל זו, נבנו בהן תעלות במקום בו היו חשופות לשמש, תעלות שקיבלו את המים אשר הועלו בכמויות אדירות בעזרת בורגי מים, אף שאיש לא יכל לחזות בכך מן החוץ.
— ההיסטוריון דיודורוס סיקולוס
מרקב (פגסוס)

מאפיינים

מרקב הוא ענק כחול (לעיתים מסווג כתת-ענק לבן) מסוג ספקטרלי B9 III (לעיתים מקבל את הסיווג A0 IV), מסתו מוערכת בכ-3.5 מסות שמש, רדיוסו קרוב לפי 5 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו היא כ-9,800 קלווין והוא קורן בעוצמה גדולה פי 145 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו חלק ניכר של קרינתו נמצא בתחום העל-סגול, כך שקרינתו הכוללת גדולה יותר מפי 200 מעוצמת הקרינה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות 2.47 ו-2.52, אך מדידות עדכניות הראו שמשרעת השינוי של בהירותו לא עולה על מאית של דרגת בהירות. הכוכב נמצא בשלבי סיום של היתוך המימן שבליבתו להליום ועתיד להתנפח ולהתקרר עד שיהפוך לענק אדום.
חורבת עטוש

חורבת עטוש (ח'רבת עטושה במקור) היא חורבה בשיפולי בקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, המזוהה עם היישוב התלמודי "עטוש" (או כפר עטוש).
יישוב זה נזכר במקורות חז"ל כמקום מוצאו של התנא מהדור השלישי והרביעי רבי יצחק עטושיא, אשר פעל באזור טבריה.
באתר נמצאו אבני גזית ושרידי פסיפס, וכן מצויים בו בריכה מטויחת ושרידי מבנים. כקילומטר מצפון לחורבה נמצאת חורבת אבצם.
המלחמה הסורית החמישית

רקע

ב-205/204 לפנה"ס עלה תלמי החמישי, והוא רק בן 5, על כיסא המלכות במצרים. עלייתו לוותה באי יציבות והעוצר שהשתלט על הממלכה לא היה מוכשר לנהלה. אנטיוכוס השלישי מלך הממלכה הסלאוקית ראה את חולשת השלטון במצרים כהזדמנות להתפשטות טריטוריאלית והוא כרת ברית סודית עם פיליפוס החמישי לחלוקת ממלכת תלמי מתוך כוונה לנצל את החולשה של הנהגת מצרים כדי לכובשה ולחלקה בין שתי הממלכות.
בהתאם להסכם פלש אנטיוכוס לקוילה-סוריה ופיליפוס פלש לאיים הקיקלאדיים ולמספר ערים בתראקיה שהיו כפופות לשלטון התלמיים. שריו של תלמי הבינו את הסכנה הנשקפת לממלכה ושהם לא יוכלו להודפה בכוחות עצמם, לכן הם ביקשו את עזרתה של הרפובליקה הרומית שנענתה לבקשת העזרה וששלחה משלחת בראשות מרקוס אמיליוס לפידוס למצרים.
.cn

cn. היא סיומת האינטרנט הלאומית  של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בסין. הסיומת נרשמה בשנת 1990, ומנוהלת על ידי "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC). חברת הטכנולוגיה האמריקאית Neustar נכנסה לשותפות עם CNNIC על מנת לשווק את סיומת האינטרנט cn. מחוץ לגבולות הרפובליקה הסינית.

סיומות אינטרנט עם אותיות סיניות

בשנת 2003 השיק ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK את טכנולוגיית IDN , המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות, סיניות או קיריליות בשמות התחום. ב-25 ביוני 2010, אישרה חברת ICANN את השימוש בטכנולוגיית IDN תחת סיומת האינטרנט הסינית.
פגוש את ההורים

תקציר העלילה

גרג פוקר (בן סטילר), אח בבית חולים, מתעתד להציע לחברתו, פמלה בירנס (טרי פולו) נישואין. אבל לפני שהוא עומד לעשות את זה, הוא נוסע יחד עם פּאם לסופשבוע בבית הוריה על מנת להשתתף בחתונת אחותה. גרג לא יודע שבסופשבוע זה, הוא עומד להיתקל בחתול עושה צרות, בבן הזוג לשעבר של פּאם, בכל קרובי משפחתה ובג'ק - אביה החודרני של פּאם וסוכן CIA בגמלאות, שתוהה אם גרג מספיק טוב בשביל פּאם. גרג נאבק על מנת להרשים את משפחתה של פּאם, אבל נדמה כי כל מה שהוא עושה או אומר הוא פוגעני עבורם.
אחד הדברים הראשונים שגרג לומד על ג'ק הוא אמונתו במערכת אמון שנקראת "מעגל האמון". רעיונה של המערכת הוא שבתוך המעגל הפנימי של חבריו של ג'ק, אין סודות. תוך כדי הסרט, מתגלה שהמערכת סדוקה ופגומה, מאחר שג'ק לא סומך על אנשים במעגל (גרג לדוגמה), ועוד כמה קרובי משפחה לא ראויים-כמו בנו בן העשרה שמעשן מריחואנה. ועוד-המעגל נותן לג'ק את החופש לחדור אל פרטיותם של אחרים.
ג'ק משתמש במשחקי מוח, מכונת אמת, ושאלות תכופות,על מנת לשבור את גרג. הסרט מתמקד בנסיונותיו של גרג להתמודד איתו על מנת שייתן לו את רשותו לישא את בתו. לקראת סוף הסרט, ג'ק אומר לאשתו דינה שנשאר לו רק דבר אחד לעשות לפני החתונה-לפגוש את ההורים של גרג, וכך סולל את הדרך אל סרט ההמשך, פגוש את הפוקרס.
ברית חיילי החזית היהודים

ברית חיילי החזית היהודים (בגרמנית: Reichsbund jüdischer Frontsoldaten, בר"ת: RjF) הייתה ארגון יהודי גרמני של חיילים משוחררים שלחמו למען גרמניה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה בראשיתהּ של רפובליקת ויימאר. הברית הייתה בעלת זיקה למפלגת העם הגרמנית.
הברית נוסדה בחודש פברואר 1919 על ידי האופטמן (סרן) ליאו לוונשטיין (Löwenstein), ופעלה לקידום שתי מטרות: להילחם בגל האנטישמיות שהרים את ראשו בגרמניה, ובמיוחד בטענה של אגדת תקיעת הסכין בגב שטענה שתבוסת גרמניה במלחמה נגרמה כתוצאה מחבלה פנימית של היהודים והמרקסיסטים, ולהוות ארגון אשר ייאגד את ותיקי הקרבות היהודיים, בדומה לארגונים אחרים של ותיקי המלחמה שקמו בגרמניה לאחר סיומה.
בשיאהּ מנתה הברית בין 30–40 אלף חברים ב-360 סניפים, והוציאה עיתון בשם "המגן" (Der Schild). מבחינה פוליטית הייתה הברית פטריוטית-גרמנית, ועמדתה הייתה אנטי ציונית, מאחר שהאמינה שגרמניה היא מולדת היהודים, ושעליהם לדבוק בה ולהילחם על מקומם בה עד להתבוללות מוחלטת בחברה הגרמנית.
עלייתו של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 פגעו קשות ביעדי הברית, וחבריה החלו למצוא עצמם מופלים על ידי הנאצים. בעזרתו של נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג שרותם בחזית הוכרז כגורם בר התחשבות, אולם עם מותו של הינדנבורג בשנת 1934 וקבלת חוקי נירנברג בשנה שלאחר מכן, התפוגגה ההגנה ששרותם בחזית סיפקה להם. הברית הפסיקה את פעילותה בשנת 1936, ובשנת 1938 פורקה.
בוטאני

גאוגרפיה

בוטאני ממוקם כ-10 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל ממזרח בבנקסמדו ופייג'ווד, בצפון במסקוט, במערב בנמל התעופה הבינלאומי סידני ובדרום במפרץ בוטאני.

היסטוריה

בשנת 1770 קפטן ג'יימס קוק הפליג לאוסטרליה, ועגן את הספינה "אנדוור" במפרץ בחוף המזרחי של היבשת. הבוטניקאים שהתלוו למסע, סיר ג'וזף בנקס ועוזרו דניאל סולנדר אספו דגימות צמחים במקום. ביומני קפטן קוק נקרא המפרץ לראשונה מפרץ סטינגריי, ולאחר מכן מפרץ הבוטניקאים, ולבסוף מפרץ בוטאני. האחוזות הראשונות נבנו לחוף המפרץ בתחילת המאה ה-19, והאזור החל לשגשג. בתחילה, יועד האזור להיות חקלאי, עם גנים ובוסתנים לגידול ירקות ופירות. בפועל, העסקים הבולטים היו דווקא בתי מטבחיים ותחנות כח.
אחד מהפאבים הבולטים בפרוור הוא מלון ג'וזף בנקס, שפרט לבניין הפאב כלל גם גן חיות קטן ופארק שעשועים. הגן, שנבנה לראשונה ב-1850 שופץ ב-1988 ונפתח מחדש.
במהלך המאה ה-20 עבר קו חשמלית בין בוטאני ללה פרוז, כחלק מרשת קווי הרכבת הקלה בסידני. במהלך שנות השישים פורק השירות, והחליפו אותו אוטובוסים.

תרבות

בוטאני קרוב לנמל פורט בוטאני, ובשל כך חלק נרחב מהעסקים בפרוור עוסקים בשינוע סחורות ועיבוד חומרי גלם. מרבית בתי המגורים בפרוור בעלי שטח קרקע צמוד, ואינם רבי קומות. 
בפרוור פארק גדול אחד, גן ג'וזף בנקס, המורכב בחלקו משמורת טבע ביצתית שיובשה מתוך מי המפרץ. הגן כולל בתוכו גן חיות קטן וגן בוטני, כמו גם פסלים המייצגים את מסעו של בנקס עם קפטן קוק.
בבוטאני בית ספר ציבורי אחד הקרוי על שם הפרוור, וממוקם על דרך בוטאני.
ניקולה ג'ברא

ביוגרפיה

ניקולה ג'ברא נולד ביפו. במהלך מלחמת העולם הראשונה משפחתו עברה לחיפה.
נפטר בביתו בלונדון משטף דם במוח, לאחר מחלה ממושכת.
גלעד קריב

ביוגרפיה

גלעד קריב נולד והתחנך בתל אביב. עוד בשנות התיכון החל את פעילותו בתנועה הרפורמית, עם הצטרפותו לקהילת בית דניאל, מרכזה של היהדות המתקדמת בתל אביב. לאחר סיום לימודיו בתיכון "ליידי דייוויס", התנדב לשנת שירות בתנועת הצופים ועסק בגיבוש גרעיני נח"ל חינוכיים. שירת בחיל המודיעין במסגרת פרויקט "חמ"ן תלפיות". בתום חמש שנות שירות, במהלכן סיים בהצטיינות  קורס קצינים, פנה ללימודים באוניברסיטה העברית וסיים ב-2001 לימודי תואר ראשון משותף במשפטים ובמחשבת ישראל. את התמחותו עשה בשנים 2001–2002 במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה. ב-2003 סיים תואר שני במדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בירושלים, מוסד ההכשרה האקדמי של היהדות הרפורמית בישראל. ב-2004 הוסמך כעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. ב-2008 קיבל תואר שני במשפט חוקתי בינלאומי מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו, בתוכנית משולבת עם אוניברסיטת תל אביב.
בתקופת לימודיו האקדמיים הקים את מסגרות הסטודנטים והצעירים של היהדות המתקדמת בקמפוסים ברחבי ישראל. בעקבות הגזירות הכלכליות של שנת 2002 נמנה עם מקימי פורום הארגונים החברתיים והיה פעיל במאבקים חברתיים, כדוגמת מחאת האמהות החד-הוריות. בשנת 2003 הוסמך כרב בתום לימודי סמיכה לרבנות בהיברו יוניון קולג', ובין תפקידיו הרבניים שימש כרב בקהילת בית דניאל בתל אביב עד לשנת 2008. בין השנים 2003–2009 שימש מנהל המרכז לפלורליזם יהודי וכמרכז הפעילות הציבורית של היהדות הרפורמית בישראל. במסגרת תפקידו הוביל את מאבקיה הציבוריים והמשפטיים של היהדות הרפורמית בנושאי חופש דת, יחסי דת ומדינה, גיור ועוד ובנושאים חברתיים רבים. יזם את הקמתה של קרן "בכבוד" – קרן הסיוע ההומניטרי של היהדות הרפורמית, ואת "קהילת צדק" – מרכז הדרכה וייעוץ לקהילות מכל זרמי היהדות בתחום הפעילות החברתית. 
בשנת 2009 מונה למנכ"ל התנועה ליהדות מתקדמת בישראל. מאז כניסתו לתפקיד הוא פועל להרחבת שורותיה של התנועה, למיצוב מעמדה בציבור הישראלי, להקמת קהילות רפורמיות חדשות ברחבי ישראל ולהשגת הכרה ממשלתית בפעילותה של התנועה.
הרב קריב מפרסם מאמרי דעה בעיתונים ובאתרי חדשות. הוא פרסם ניירות עמדה רבים בקשת רחבה של נושאים ציבוריים ובהם הצעה לארגונו המחודש של מערך שירותי הדת בישראל; הצעה להפרדת הממסד הדתי מרשויות השלטון; המרחב הציבורי הישראלי ביום השבת; דו"ח בנושא משבר הגיור ועוד. מוזמן דרך קבע לייצג את התנועה הרפורמית בוועדות הכנסת ובמגוון רחב של מסגרות דיון ציבוריות. בשנים 2006–2009 נטל  חלק בדיוניה של ועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת על כינון חוקה לישראל. בדיונים ייצג קריב את העמדה הציונית-ליברלית. יחד עם עמיתיו בתנועה הרפורמית, גיבש הצעה לעקרונות חוקתיים למדינת ישראל.
כנציג התנועה הרפורמית משמש קריב חבר הוועד המנהל של עמותת פנים - עמותת הגג של ארגוני ההתחדשות היהודית בישראל, חבר בהנהלת המכון ללימודי יהדות מטעם הסוכנות היהודית וחבר הנהלה בעמותת "מנוחה נכונה" הפועלת לקידום הקבורה האזרחית בישראל. בשנים 2008–2011 שימש כחבר מליאת רשות השידור. 
התמודד בפריימריס של מפלגת העבודה, שנערכו לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, ובסיומם הוצב במקום ה-27 ברשימת המפלגה לכנסת. התמודד בפריימריס של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת העשרים, סיים במקום ה-14, אך בעקבות הבטחות הייצוג והשריונים הוצב רק במקום ה-32 ברשימת המחנה הציוני לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הצטרף לרשימת המחנה הדמוקרטי, הוצב במקום ה-11 ולא נבחר לכנסת. 
מתגורר ברמת גן, נשוי ואב לשלושה. בגיל 12 אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 2016 אימץ אורח חיים טבעוני.
KLM Cityhopper

תולדות החברה

החברה נוסדה באפריל 1991 והחלה לפעול באותה שנה. היא נוצרה ממיזוג שתי החברות "NLM Cityhopper" ו-"Netherlines". כחלק מתוכנית הארגון החדשה של KLM הוחלט ליצור חברת תעופה אזורית והחברה התאחדה עם KLM UK בנובמבר 2002 תחת השם KLM Cityhopper. החברה נשלטת במלואה על ידי KLM ומועסקים בה 910 עובדים (נכון למרץ 2007).
החברה החלה בחידוש צי המטוסים שלה, המורכב בעיקר ממטוסי פוקר, ונכון לנובמבר 2009 קלטה 9 מטוסים מדגם E-190 של חברת אמבראר הברזילאית.

יעדים

חלק מהיעדים הפנימיים באירופה של KLM מתופעלים גם על ידי KLM וגם על ידי KLM Cityhopper, תלוי ביום בשבוע ובמהלך השנה. לדוגמה (נכון לינואר 2009): טיסה KL1273 מסכיפהול ל-פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור בניס, צרפת מתופעלת על ידי KLM כשנהוג שעון קיץ,ו- KLM Cityhopper מתפעלת טיסה זו בשאר הימים בשנה. טיסות אחרות מתופעלות בלעדית על ידי KLM Cityhopper.

אירועים ותאונות

באפריל 1994 התרחשה תאונה קטלנית בטיסה 433, שהמריאה מסכיפהול, לאחר כ-20 דקות מההמראה צוות המטוס ביצע הקפה לנחיתה בשל כשל באחד מהמנועים, כמה רגעים לפני הנחיתה, הצוות החליט לבצע הקפה נוספת, אך אז מסיבה לא ידועה איבדו שליטה והתרסקו ליד המסלול.
אחד מ-3 אנשי הצוות ו-2 מ-21 הנוסעים נהרגו.
רמון טורלבה

ביוגרפיה

אף על פי שנולד בכפר קטן באראגון, עבר טורלבה עם משפחתו כחצי שנה לאחר לידתו לקטלוניה. בתחילה שיחק במועדון קטן בעיר ברצלונה, וב-1914 החל לשחק במועדון הבכיר בעיר, ברצלונה. טורלבה שיחק כקשר, לצדם של אגוסטי סאנצ'ו וז'וזפ סמיטייר בעיקר. נאמנותו לקבוצה הייתה חזקה והוא המשיך לשחק גם לאחר גיל 30, שנחשב באותה תקופה לעניין נדיר למדי. בשל כך כונה "הזקן". עם 475 הופעות במשחקים רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 16 שערים, היה טורלבה שיאן ההופעות של המועדון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אז ז'ואן סגרה שבר את שיאו.
טורלבה זכה עם ברצלונה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, אך קבוצתו, עם טורלבה בהרכבה, הפסידה במשחק הגמר לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה הקבוצה לזכות בגביע, עם ניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח טורלבה בהרכב. ב-1922 זכה עם ברצלונה בפעם השנייה בגביע, כשהוא אף כובש במשחק הגמר בו הביסה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1. ב-1925 וב-1926 היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע, כשגם במשחקי הגמר, בהם ניצחה ברצלונה את ארנס גצ'ו ואתלטיקו מדריד בהתאמה, פתח בהרכב. ב-1928 היה בסגל הקבוצה עת ניצחה את ריאל סוסיאדד בגמר וזכתה בגביע פעם נוספת, אך טורלבה לא שותף במשחק הגמר הראשון או בשני המשחקים החוזרים שנערכו.
טורלבה היה שחקן ברצלונה הראשון שנערך לכבודו משחק הוקרה. הראשון היה ב-4 בפברואר 1917 באצטדיון של ברצלונה, קרר אינדוסטריה. ברצלונה ניצחה את טראסה בתוצאה 6-2. השני נערך בלס קורטס ב-1 ביולי 1928 לרגל פרישתו ממשחק. לאחר פרישתו היגר למקסיקו. למעט תקופה במהלך שנות ה-60 בה חזר לקטלוניה, הוא בילה שם את שארית חייו, וב-1986 נפטר.
פסקואל אורטיס רוביו

ביוגרפיה

נולד במורליה, בירת מדינת מיצ'ואקאן שבמקסיקו.
בין השנים 1917–1918 כיהן כמושל מיצ'ואקאן, ובין 1920–1921 כשר התקשורת. בבחירות שנערכו בנובמבר 1929, התמודד כמועמד המפלגה המהפכנית הלאומית (PNR), תחת הנהגתו של "המנהיג העליון" פלוטארקו אליאס קאייס; והביס את חוסה וסקונסלוס, שר החינוך לשעבר, דמוקרט ואופוזיציונר ביקורתי וחריף של הממסד והמפלגה השלטת. אורטיס רוביו היה פוליטיקאי מן השורה, במפלגה שנשלטה הלכה למעשה בידי הנשיא לשעבר קאייס בתקופה שנקראת בהיסטוריה של מקסיקו "מקסימאטו" , אך התעמולה המפלגתית הציגה אותו כאיש חזק ובעל חזון, שיפתור את בעיותיה הכלכליות והחברתיות של המדינה. המפלגה המהפכנית ומועמדה רוביו פנו לקהל הפועלים והאיכרים והבטיחה למעמדות אלו שיפור ניכר בתנאי החיים, מעבר למה שווסקונסלוס היה מוכן להתחייב אליו.
ב-5 בפברואר 1930, יום כניסתו לתפקיד נשיא מקסיקו, נורה אורטיס רוביו בניסיון התנקשות ונפצע בסנטרו. הוא נותח פעמיים ושבר עצם הוצא מלסתו.
כהונתו שהתנהלה בהצלחה יחסית, הייתה לכל אורכה תחת הטראומה של ניסיון ההתנקשות ביומה הראשון, ולבסוף התפטר אורטיס רוביו מן הנשיאות ב-4 בספטמבר 1932 כשהוא מלין על התערבות יתר של הנשיא לשעבר קאייס בניהול המדינה. החליף אותו כנשיא ביניים עד הבחירות הבאות, אבלרדו רודריגס.
הוא נסע לארצות הברית וחזר למקסיקו ב-1935 לאחר שידידו הנשיא המכהן דאז לאסרו קארדנאס תפס את מושכות השלטון וארגן מחדש את המפלגה המהפכנית.
בשנת 1947 הוא הביע תמיכה בתוכנית החלוקה.
אורטיס רוביו חיבר ספרים על חלקו במהפכה המקסיקנית מאז שחבר לכוחות מדרו, הוא נפטר במקסיקו סיטי ב-4 בנובמבר 1963, בגיל 86.
בדיקות קופסה לבנה

בדיקות קופסה לבנה (באנגלית: Whitebox testing) הן בדיקות תוכנה המתייחסות למבנה הפנימי של הרכיב או המערכת.
בניגוד לבדיקות קופסה שחורה, שמטרתן היא לבדוק את קיום הדרישות של הרכיב,
בדיקות קופסה לבנה בודקות את נכונות החלקים הפנימיים של הרכיב.  
הבדיקות מבוססות על קוד המקור, ולכן נכתבות בעיקר על ידי מתכנתים, ולא על ידי בודקי קוד.  בדיקות קופסה לבנה נעשות בעיקר ברמת בדיקות יחידה, אך יכולות להתבצע גם ברמת בדיקות אינטגרציה ובדיקות נסיגה.

טכניקות הבדיקה

השאיפה היא לכתוב סט בדיקות שיוודאו את נכונות כל הקוד ברכיב. הבדיקות נכתבות מול הקוד, ומסתמכות על הידע של הבודק וההבנה שלו בלוגיקת הרכיב. באופן כללי, הבודק בוחר קלט שיבדוק חלק מסוים בקוד, ומשווה אותו עם הפלט שהוא מצפה לקבל. כדי להעריך את היקף הבדיקות שכתבנו, נשתמש במדדי כיסוי קוד.
דרך טובה להתחיל היא להבטיח כיסוי שורות קוד מרבי, שכל שורת קוד תרוץ פעם אחת לפחות.
לצורך כך, אפשר להיעזר בתרשימי זרימה של הרכיב, ולכתוב בעזרתם בדיקה לכל מסלול אפשרי.
שיטה זו נקראת בדיקת מסלולי בסיס, והיא מספקת מספר מינימלי של בדיקות שצריך לקבלת כיסוי שורות קוד מקסימלי.
בנוסף לכיסוי שורות קוד, חשוב גם לבדוק תקינות לולאות שמופיעות בקוד. בדיקת לולאות היא בדיקה שמריצה קלטים הבודקים לולאה מסוימת בקצוות שלה ובטווח הפעולה שלה.

אוטומציה

כיום, ישנם מספר כלים לייצור אוטומטי של בדיקות קופסה לבנה. כלי אוטומציה כמו Pex יודעים לנתח את הקוד ולמצוא ערכי קלט מייצגים שיאפשרו מעבר במסלולים שונים בקוד.

אבטחת תוכנה

בהקשר של בדיקות חדירות, שהן בדיקות שנעשות למערכת כדי לחפש חולשות אבטחה, בדיקות קופסה לבנה מהוות בדיקות בהן לתוקף יש את כל המידע על המערכת.
דוד ישעיהו זילברבוש

דוד ישעיהו זִילבֶּרבּוּש (בכתיב יידי: זילבערבוש; David Yeshaya Silberbusch;‏ 22 בנובמבר 1854 – 1 במרץ 1936) היה סופר ועיתונאי עברי ויידי יליד גליציה המזרחית.

ביוגרפיה

זילברבוש נולד בשנת 1854 בזאלשצ'יקי (Zaleszczyki) שבגליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום Заліщики, באוקראינה). בשנת 1866 ירד אביו צבי מנכסיו, ולכן למד זילברבוש לבדו ב"קלויז" הסדיגורווי. בהיותו בן 20 עבר להתגורר בביתו של חוכר עשיר, במטרה להיות חתן לבתו, שם גם רכש את השכלתו בגרמנית ועברית.
בשנת 1876 חזר לעיר הולדתו בעקבות פטירת אשתו, ומקץ חצי שנה נשא אשה שנייה ועבר להתגורר בקולומיאה.
את יצירתו הראשונה, "תמה אהבה", פרסם בשנת 1878 ב"המביט" של פרץ סמולנסקין. לאחר מכן פרסם מאמרים אחדים בנושאי תעשיית המשי וקופי אדם. בה בעת פרסם סקירה כללית על "היהודים בגליציה", בעיתון "השחר".
זילברבוש היה עוזרו של אברהם גינצלר בעיתון "התור" בקולומיאה (שם כתב בשם העט "איש יהודי"), ובשנת 1881 עבר לבירה וינה, שם עבד במהלך הקיץ כעוזר למגיה ועורך מכתבי עורך המערכת ב"השחר".
בתחילת תרמ"ב ייסד ברומניה את הירחון "האור", יחד עם צבי אלעזר טלר. מעל במה זו פרסם את סיפורו "מוציא אסירים". בשלהי תרמ"ג קיבל על עצמו את משרת מורה הדת היהודית בבית הספר בקולומיאה, ומילא אותה במשך עשור. בתקופת ההוראה פרסם מסיפוריו, "זכרונות" (תרמ"ה), מקבץ ספורים "חדשים גם ישנים" (תרמ"ח) ושימש כעוזר בעיתון "השמש". ב-1891 ערך את העיתון היידי "פאָלקסבלאַט".
במהלך השנים פרסם מאמרים וציורים בעיתונים "המליץ", הצפירה, "המגיד הקראקובאי ו"היהדות". כן פרסם את סיפוריו "נפש אחת מישראל" (תרנ"ד), ומבחר מכתביו תחת "מחזות ושברי מחזות" (תר"ס), וכן ב"ספר השנה" של נחום סוקולוב.
בשנת 1906 עבר ללבוב (לֶמבֶּרג), והיה חבר במערכת "נייעס לעמבערגער טאגעבלאַטט" ו"העת". ב-1914 חזר לווינה, והתגורר בה עד 1918. בשנת 1920, עם תום מלחמת העולם הראשונה, הוציא את הכרך הראשון של "כתבים נבחרים", את הסיפור "מעשה באשה אחת" (תרפ"ג) ואת ספריו ביידיש: "שטרעכאלעך פון דער מלחמה צייט: תרע"ד–תרע"ו", ו"סקיצען און הומארעסקען" ('סקיצות והומורסקות') בהוצאת "חובבי הספרות".
זילברבוש היה הראשון שפרסם בעתונות את התחדיש "סביבון": הפרסום הופיע בעיתון "הצפירה" ביום 24 בדצמבר 1897, במאמר שבו ייחס לעצמו את החידוש הלשונאי:
יש קונה עולמו במילה אחת או בהברה אחת ואפילו באות אחת שנזרקה לו מפי תומו... הנה מתנה טובה שיש לי בבית גנזי... סביבון שמה. הוא השם שאני קורא בעברית במשקל שפיפון לכלי צעצועים של הילדים בחנוכה שקורין 'דראדיל' בלע"ז.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בארץ פרסם מציוריו ופרקי זכרונות בעיתונות והרבה בכתיבת נקרולוגים על אודות הוגים, סופרים ומחנכים, בהם שמשון רוזנבאום, מיכאל ברקוביץ ונתן בירנבוים. 
ביובל השמונים לחייו נוסד ועד להוצאת כתביו, ובשנת 1936 יצא הקובץ "מפנקס זכרונותי". כחודש לאחר מכן ב-1 במרץ, חלה ונפטר. נקבר בבית הקברות הישן של תל אביב.
טיבריוס קלאודיוס נירון

טיבריוס קלאודיוס נירון (85 לפנה"ס - 33 לפנה"ס) פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי הרפובליקה הרומית.

תולדות חייו

נירון נולד סביבות שנת 85 לפנה"ס והיה בן לאחד המשפחות הבולטות ביותר ברומא העתיקה, משפחת הקלאודיים. נירון נשא לאישה את קרובת משפחתו ליוויה.
נירון שירת בצבאו של יוליוס קיסר כקוואיסטור בשנת 48 לפנה"ס במהלך מלחמתו של קיסר במצרים כנגד המלך תלמי השלושה עשר, הוא פיקד על הצי הרומאי בקרב שהתרחש ליד העיירה קנופוס ששכנה על גדות הנילוס והצליח להביס את הצי המצרי שעמד מולו. לאחר הניצחון קיסר מינה את נירון לפונטיפקס ושלח אותו לגאליה שם הוא ייסד מספר קולוניות.
למרות שהיה חלק מפמלייתו של קיסר, לאחר רציחתו של הדיקטטור באידו של מרס 44 לפנה"ס הוא החליף צדדים והצטרף לסיעה הרפובליקנית ונלחם לצדם בקרב פיליפי. לאחר התבוסה בקרב הוא נכנע ועבר לסיעתו של מרקוס אנטוניוס, עם חזרתו לרומא הוא שירת כפראיטור וכשלוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של אנטוניוס הניפו את נס המרד הוא הצטרף אליהם ונלחם יחד עם לוקיוס בפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה).
לאחר תבוסתם על ידי כוחותיו של אוקטביוס נירון נמלט יחד עם אשתו ובנו הבכור טיבריוס לסיקיליה שהייתה בסיסו של סקסטוס פומפיוס, אולם הוא הצליח להסתכסך עם פומפיוס ועזב להצטרף לכוחותיו של מרקוס אנטוניוס במזרח, כשבשנת 40 לפנה"ס אנטוניוס ואוקטביוס התפייסו הוא ומשפחתו חזרו לרומא כתוצאה מחנינה כללית שהוכרזה.
לאחר שהמשפחה חזרה לרומא ליוויה הצליחה לתפוס את עינו של אוקטביוס ולנירון לא נותרה ברירה אלא "לגלות הבנה" לרגשותיו של אוקטביוס ולמרות שליוויה הייתה הרה עם בנו השני דרוסוס הוא התגרש ממנה כדי שתוכל להינשא לאוקטביוס. נירון היה נוכח בטקס הנישואים ואף שימש כאבי הכלה ומסר את ליוויה לאוקטביוס.
שנותיו האחרונות של נירון עברו עליו בשלווה והוא מת בשנת 33 לפנה"ס.
גבעת שפירא (מושב)

היסטוריה

היישוב הוקם כיישוב של המעמד הבינוני על ידי ארגון "הגואל" שכלל בעיקר את חברי מרכז סוחרים הזעירים בתל אביב. בשנת 1934 תואר בעיתון דבר: "מגרשי הנקודה הוגרלו כבר והשטח כולו נגדר. הבאר נותנת למעלה מ-150 מטר מעוקב לשעה. במקום נמצאת משתלה ...". אולם בעקבות מותו בטרם עת של משה שוער, הרוח החיה מאחורי ההתיישבות, חל עיכוב בהתפתחות המקום. בסוף 1939 טרם נבנה בו אף בית מגורים ובאוקטובר 1943 המקום היה נטוש. נתן שוער, בנו של משה שוער, שמר על המקום ממקום מושבו בנתניה, החזיק במקום את הפרדס, ודירבן את חברי הגואל להקים את היישוב, עד מותו בשנת 1954. בשנת 1954 נכרת הסכם עם רסקו והוקמו במקום בתים, תוך שהמתיישבים מתחייבים לעבור לגור במקום עם תום בניית המקום. בתחילת 1959, לאחר שבמשך מספר שנים נותרו רבים מהבתים ריקים, פרצו אנשי ועד המושב לשישה מהבתים ושיכנו בהם משפחות חדשות.