google/wiki40b huggingface dataset:
רב מרי בר רחל

רב מרי בר רחל בת שמואל (מכונה גם: רב מרי ברה דבת שמואל) היה אמורא בבלי בדור השלישי והרביעי, מופיע עשרות פעמים בתלמוד הבבלי, היה מקורב לרבא.

משפחתו

בולט לעין צורת יחוסו, המתייחס אחר אבי אימו (שמואל), ולא אחר אביו כמקובל. הפרשנות המקובלת היא שאמו, בתו של שמואל, נשבית לגויים (כמסופר בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף כ"ג, עמוד א') והרתה לאביו איסור גיורא, חייל בבלי בטרם התגייר, וילדה לאחר הגרות. וכך אמרו עליו בתלמוד: "רב מרי הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה הואי (=היה)". בתלמוד ישנה סוגיה העוסקת בשאלה האם אדם כזה מוגדר כיהודי, למסקנה נפסק שכגר הוא נחשב יהודי לכל דבר - אף למינוי של שררה למרות ההגבלה שנצרך שבעל השררה יהיה "מקרב אחיך" - "מהמובחר שבאחיך", כלומר שאף אביו יהיה מישראל.
אמנם, מלשון אחת הסוגיות, על פי גרסה נפוצה, עולה שאביו היה יהודי ונקרא רבא, הגמרא מתייחסת לסתירה ומתרצת ש"תרי רב מרי בר רחל הוו" - כלומר שני אמוראים היו בשם זה. אך רש"י והתוספות מציינים שהקושיה והתירוץ הם פירוש שנכתב בתוך הגמרא בתקופה מאוחרת, כדי לתרץ את הגרסה המוקשה. אך האמת היא שהגרסה שגויה והיה רב מרי בר רחל אחד בלבד, ושם אביו היה איסור גיורא.

מעמד כלכלי

התלמוד מספר שכאשר אביו הביולוגי איסור גיורא עמד למות, ועל פי ההלכה היהודית לא היה יורש אותו רב מרי בצורה ישירה לכך נצרך איסור גיורא להשתמש בדרך עקיפה, לפי ההון המוזכר בירושה היה צריך רב מרי לחיות מתוך רוחה כלכלית.
אלחנן הלפרן

ביוגרפיה

הלפרן נולד בעיירה גוֹניוֹנְדְז (Goniądz) שבפולין ב-1914, ועלה לארץ ישראל בשנת 1921. למד בסמינר בית הכרם בירושלים, שם החל לצייר בהדרכתו של הצייר צבי שור.
ב-1953 השתלם בציור בפריז, וכשחזר ארצה היה ממייסדי קבוצת העשרה והשתתף בכל תערוכותיה. קבוצה זו ניסתה דרך אלטרנטיבית לציור המקומי מול קבוצת אופקים חדשים שדגלה בציור אוניברסלי ומופשט.
הוא לימד ציור במדרשה לאמנות ברמת השרון ובמכון אבני.
בשנים 1963–1967 היה חבר נבחר בוועד הציירים הבינלאומי שעל יד אונסקו.
ב-1960 זכה בפרס דיזנגוף.
בשנים 1962–1967 היה יושב ראש אגודת הציירים והפסלים בישראל.
הוא עבד בטכניקות האקוורל והשמן וצייר בעיקר ציורי נוף של ארץ ישראל.
ערים כל הלילה

עונה 1

פרקים 1-24 (24 פרקים). החלה ב-14 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-12 באפריל 2012.
הסדרה עוקבת אחר רייגן שעובדת בתור מפיקה בתוכנית האירוח של חברתה הטובה אווה. רייגן נשואה לכריס הנשאר בבית לטפל בביתם התינוקת.

עונה 2

פרקים 25-35 (11 פרקים). החלה ב-20 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-13 בדצמבר 2012.
העונה השנייה מתרחשת לאחר ביטול תוכנית האירוח של אווה. כריס מקים עסק יחד עם סקוט, אחיה של רייגן, בזמן שהיא עצמה מסתגלת להיותה עקרת בית.
דורון מירן

קריירה

נולד בגבעתיים בשם דורון מזרחי. שרת כשוטר מג"ב בנמל התעופה בן-גוריון, וכספר צבאי. הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1987, כשהתגלה על ידי האחים ראובני. תחילה הופיע כזמר חימום של זוהר ארגוב.
בשנת 1987, אחרי שחסך כסף, הוציא את הקלטת "החלום שלי", מה ששימח את זוהר ארגוב, שהאמין בו עוד כשמירן היה זמר חימום שלו.
שלושת אלבומיו הראשונים של מירן: "המזל לצידך", "איתך הלילה", ו-"החלום שלי" יצאו בחסותם של "האחים ראובני", וזכו להצלחה. לימים, יצאו שוב האלבומים "איתך הלילה" ו"החלום שלי" בהפקה מחודשת. בין להיטיו המוכרים: "נערה מדליקה", "ילדונת", "שמרי עלי", "סוד האהבה", "בואי ונאהב" ועוד. בין אלבומיו גם "אש הקנאה", "השתניתי", "בואי ונאהב", "אתה שנתת" "נשבע לך לא בוגד" (קאבר לשירו של זמר בשם נחמיה אסף, בשנת 2000 חידש מירן את השיר שהפך ללהיט).
בשנת 2004, לאחר הפסקה ממושכת, הוציא מירן את אלבומו "היא מקנאה" אשר זכה להצלחה. בשנת 2009 הקליט עם בתו מירן את השיר "חי בחלום", ובשנת 2012 הוציא מירן את הסינגל "עד 120". ב-2013, הוציא את אלבומו "פרויקט הזהב – עד 120" הנושא את שם השיר ואשר כלל מחרוזות משירים ישנים שלו, וכן את הלהיט הנושא את שם האלבום.
מירן השתתף ב-2014 בעונה השישית של תוכנית המציאות "האח הגדול", והודח רביעי. לאחר הדחתו מבית האח הגדול הקליט עם בתו מירן דואט נוסף, "אלף כוכבים".
בשנת 2015 הוציא להיט נוסף "יחלאולאו". לאחר מכן הוציא סינגל נוסף בדואט עם הזמר קובי שם טוב בשם "אצלנו בדירה", וכן מחרוזת להיטים מהעבר.
ב-2015 השתתף בעונה השלישית בתוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית "גולסטאר", שצולמה בארגנטינה, לצד חברו מהאח הגדול צחי אשכנזי ומפורסמים נוספים כגון גיא זוארץ ויון תומרקין. עוד באותה השנה פרסם מירן את המילה והשיר "יחלאולאו" ושם שם אתה את השיר "גולסטאר אלופה תנו בכפיים שישמעו אותכם עד השמיים" השתתף מירן ביחד עם אורי גוטליב בקמפיין של ארגון בלה דואגת להגברת המודעות למחלות מין.
בשנת 2018 יצטרף לתוכנית הדוקו ריאלטי היחידה ביחד עם אחיו סטלוס
במהלך אותה שנה התראיין לתוכנית "אנשים" ושם תקף את אחיו סטלוס.
בשנת 2019 חזר מירן לעונה נוספת בגולסטאר שהתקיימה בברזיל

חיים אישיים

דורון מירן נולד למשפחה יוצאת טורקיה ועיראק.
מירן הוא אחיו הצעיר של הזמר סטלוס, שלימים הצטרף לזמר אורן חן לצמד "סטלוס ואורן חן".
כיום מתגורר מירן בגבעתיים. הוא נשוי לדורית, ולהם שלושה ילדים. בתו הבכורה היא הזמרת מירן מירן, ובנו בן מירן הוא הקלידן שלו.
מבזק

מבזק או פלאש (באנגלית: Flash) הוא התקן, בדרך כלל אלקטרוני, המשמש ליצירת הבזק תאורה קצר לצורך צילום.
מבזקים יוצרים בדרך כלל הבזקי תאורה קצרים מאוד - כאלפית שנייה, בטמפרטורת צבע של כ-5,500 מעלות קלווין. ניתן להשתמש בפלאש במצבים בהם האור הזמין בסצנה המצולמת חלש מדי, או כדי לאפשר צילום במהירות תריס גבוהה יותר, למשל בעת צילום עצמים הנעים במהירות.
במקור השתמשו לצורך זה במגש מתכתי עם אבקה דליקה שהייתה ניצתת בעת הצילום, אולם כיום כל המבזקים הם אלקטרוניים.

צילום בחושך בעזרת מבזק

האור המגיע מהמבזק ומוחזר מהעצמים המצולמים נחלש במהירות ככל שמרחיקים את העצם מהמצלמה. טווח פעולה אופייני של מבזק הוא 3 עד 5 מטרים. במרחקים גדולים מזה, למשל בצילום נוף, לא תורגש השפעת המבזק והצילום יהיה דומה מאוד לצילום ללא מבזק.
דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34

היסטוריה

ב-1 במרץ 1943 הוקם בהולנד שתחת שליטת גרמניה "רגימנט גרנדיר לנדוואכט נדרלנד". הרגימנט היה מורכב מהולנדים מתנדבים, והיה תחת שליטת המפלגה הנאצית המקומית שנקראה "התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד" (NSB). באוקטובר איבדה NSB את השליטה על הרגימנט והוא עבר תחת הוואפן אס אס. שמו שונה ל"רגימנט גרנדיר לנדשטורם נדרלנד". בספטמבר 1944 לחם הרגימנט במסגרת הקרב על ארנהם, ובנובמבר של אותה שנה שודרג ל"בריגדת גרנדיר אס אס לנדשטורם נדרלנד", וב-10 בפברואר 1945 שונה שמה של הבריגדה לדיוויזיית גרנדיר אס אס ה-34 "לנדשטורם נדרלנד". הדיוויזיה לחמה בקרבות בהולנד במסגרת הארמייה ה-25 כנגד בעלות הברית, והייתה מעורבת במספר זוועות כנגד האוכלוסייה האזרחית. חרף העובדה שמרבית החיילים בדיוויזיה היו הולנדים, הרי שרוב הקצינים היו גרמנים, ואף הולנדי לא הגיע לתפקיד בכיר ממפקד פלוגה.
המורל בדיוויזיה היה נמוך, במרץ 1945 ניסו ארבעה חיילים הולנדים לרצוח את מפקד הכיתה שלהם ולערוק לבריטים, אולם תוכניתם נתגלתה והארבעה הוצאו להורג ב-9 במרץ. ב-5 במאי נכנעה מרבית הדיוויזיה לידי הצבא הבריטי, אם כי חלק קטן ממנה המשיך להילחם עד 9 במאי. מרבית חיילי הדיוויזיה נשפטו כמשתפי פעולה עם הנאצים, וחלקם אף נרצחו ללא משפט כפעולת נקם.
חנן קריסטל

ביוגרפיה

קריסטל נולד, גדל והתחנך בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר שחרורו מהצבא השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, וכן לימודי תואר שני במדע המדינה מאותה האוניברסיטה.
משנת 1971 שימש כפרשן ספורט בתוכנית הרדיו שירים ושערים ברשת ב' של קול ישראל.
מ-1977 סיקר קריסטל, במעמד של פרשן פוליטי של קול ישראל, את כל מערכות הבחירות לכנסת, את מערכות הבחירות הפנים מפלגתיות ואת מערכות הבחירות לרשויות המקומיות בישראל. במהלך השנים 1984–1993 שימש קריסטל כפרשן פוליטי של העיתון "חדשות".
הוא משמש כמנחה שותף בתוכנית הרדיו השבועית של תמר אלמוג ברדיו כאן ב' בתאגיד השידור הישראלי.
קריסטל משמש כמרצה בנושא פוליטיקה ותקשורת ישראלית במסלול האקדמי המכללה למינהל, כמרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
מריה אוקטיברסקאיה

ביוגרפיה

אוקטיברסקאיה נולדה כאחת מעשרה ילדי משפחה אוקראינית ענייה בחצי האי קרים. לפני המלחמה עבדה במפעל שימורים אוחר כך כמפעילת טלפון. ב-1925 נישאה לקצין סובייטי. אז החלה לגלות עניין בנושאים צבאיים. השתתפה בפעילות "מועצת נשות הצבא", הוכשרה כאחות צבאית ולמדה לנהוג ולהשתמש בכלי נשק. לדבריה, "להינשא לחייל פירושו לשרת בצבא: אשת קצין אינה רק אשה גאה אלא בעלת אחריות".

במלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ המלחמה בחזית המזרח פונתה אוקטיברסקאיה לטומסק שבסיביר. בעלה נהרג בקרב באוגוסט 1941 ליד קייב. הידיעה על מותו הגיעה אליה רק אחרי כשנתיים. היא עוררה בה כעס ורצון ללחום בגרמנים כדי לנקום את מות בעלה. היא מכרה את כל רכושה כדי לתרום טנק לצבא האדום. בקשתה הייתה שהוא ייקרא "החברה הלוחמת" (Боевая подруга) ושהיא תנהג בו. המועצה לביטחון המדינה אישרה את בקשתה. הטנק שנרכש בכספה היה טנק מדגם T-34.
באותה עת הייתה אוקטיברסקאיה בת 38. היא עברה הכשרה בת חמישה חודשים בהפעלת הטנק - ארוכה בהרבה מהרגיל לאותו זמן. בספטמבר 1943 הוצבה לחטיבת המשמר ה-26 כנהגת ומכונאית. היא כתבה על צריח הטנק שלה את השם שבחרה לו. רבים מחבריה ליחידה ראו בכך בדיחה, אך שינו את דעתם בהמשך. ב-21 באוקטובר 1943 השתתפה בקרב הטנקים הראשון שלה בסמולנסק. היא תמרנה את הטנק בשדה הקרב כשחבריה לצוות משמידים מקלעים וקני ארטילריה של הגרמנים. לאחר שהטנק נפגע באש תותח היא יצאה ממנו והחלה לתקן אותו תחת אש אויב, בניגוד לפקודות שקיבלה. היא קודמה לדרגת סמלת.
חודש אחר כך הגדילה אוקטיברסקאיה את המוניטין שלה כנהגת טנק מיומנת במהלך קרב לילה שבו כבשו הסובייטים את העיר נובויה סלו שליד ויטבסק. במהלך יום ה-17 בנובמבר פגע פגז ארטילריה גרמני בזחל הטנק שלו והשבית אותו. היא ואיש צוות נוסף קפצו אל מחוץ לטנק כדי לתקן אותו, בעוד יתר אנשי הצוות יורים אש חיפוי מן הצריח, עד שהשלימו את תיקון הזחל.
ב-17 בינואר 1944 השתתפה אוקטיברסקאיה בקרב נוסף בקרבת ויטבסק. היא נהגה את הטנק שלה כנגד קווי הגנה גרמניים ופגעה בגרמנים בחפירות ובקיני מקלעים. אנשי צוותה גם השמידו תותח מתנייע. בהמשך פגע פגז מתותח נ"ט בזחל הטנק שלה והוא נעצר. היא יצאה מהטנק והחלה לתקן את הזחל בעיצומה של אש כבדה מארטילריה ומנשק קל. כאשר סיימה את התיקון נפגעה בראשה מרסיסי פגז שהתפוצץ בקרבתה ואיבדה את הכרתה. לאחר הקרב היא הועברה לבית חולים צבאי בעיר סמולנסק. היא לא שבה להכרתה ומתה מפצעיה ב-15 במרץ 1944.
באוגוסט 1944 הוענק למריה אוקטיברסקאיה תואר גיבור ברית המועצות כהכרה בגבורתה בקרבות באזור ויטבסק.
דסיאטין

דסיאטין או דסיאטינה (ברוסית: Десятина) היא מידת קרקע שנהגה ברוסיה הצארית. היא חולקה ל-2,400 יחידות קטנות יותר שנקראו סאז'ן רבוע (רו') ושטחה היה 10,926.512 מ"ר.
הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים

הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים (בערבית: الائتلاف الوطني لقوى الثورة والمعارضة السورية; נקראת גם בקיצור: הקואליציה הלאומית הסורית, בערבית: الائتلاف الوطني السوري) היא קואליציה של קבוצות אופוזיציה במלחמת האזרחים הסורית.

רקע

הקואליציה הוקמה ב 11 בנובמבר 2012 בדוחה, בירת קטר, ביוזמת ארצות הברית וקטר על רקע האכזבה מגוף האופוזיציה הסורי המרכזי עד אז, המועצה הלאומית של סוריה, ובניסיון להביא לליכוד שורות האופוזיציה. האימאם לשעבר של המסגד האומיי בדמשק, מועאז אל-ח'טיב, שנחשב מתון, נבחר כנשיא הקואליציה. ריאד סיף וסוהיר אתאסי, שני פעילי דמוקרטיה בולטים, והאחרונה גם פמיניסטית חילונית, וכן ג'ורג' צברא, נבחרו כסגני נשיא. המשרה לסגן נשיא נוסף תישאר פנויה ותישמר לדמות כורדית שתיבחר. מוסטפא סבאח נבחר כמזכ"ל הקואליציה. ב-7 ביולי נבחר אחמד עאסי אלג'רבא לעמוד בראש הקואליציה הלאומית הסורית. ב-12 בנובמבר נבחר אחמד טועמה להיות ראש הממשלה של ממשלת המעבר הסורית.
הרשות הכללית של הקואליציה מונה כ-63 מושבים, 22 מתוכם הם חברי המועצה הלאומית של סוריה. בסוף יוני 2013 הוחלט על הרחבת הקואליציה ב-51 חברים נוספים כדי לשפר את ייצוגיות הגוף ולתת ביטוי לזרמים שונים באופוזיציה. 13 מתוך החברים החדשים שייכים לגוש בראשותו של מישל ח'ילו, אופוזיציונר ותיק וליברל. כמו כן צורפו 15 נציגים של הצבא הסורי החופשי. מטה הקואליציה נמצא בקהיר. ב-12 בדצמבר 2012 הכירה ארצות הברית במועצה כמייצג הלגיטימי של העם הסורי.
לקואליציה הלאומית הסורית נציגים דיפלומטיים במספר מדינות, בהן צרפת, בריטניה, גרמניה, ארצות הברית, קטר, איחוד האמירויות, וטורקיה.
הפיגוע בראס בורקה

תוצאות האירוע

מהירי נהרגו שבעה ישראלים, מהם ארבעה ילדים. חלק מההרוגים נפטרו כתוצאה מדימום שנמשך מספר שעות, בשל העיכוב שנגרם עד שהשלטונות המצריים אפשרו גישה של כוחות ההצלה למקום.  השוטר לא ניסה לירות על חבריו, שגיבו אותו ובמשך זמן רב מנעו מבני משפחה וממטיילים אחרים, ובהם רופא, גישה אל הפצועים בשטח באיומי רובה. סולימאן חאטר וחבריו ליחידה היו שוטרי משמר הגבול המצרי. 
הנרצחים באירוע היו: חמן שלח (שופט בבית משפט השלום בירושלים, בנו של יונתן רטוש), אילנה שלח ובתם צליל (שהשתתפה כילדה בתוכנית הטלוויזיה לילדים "שיישאר בינינו"), אמיר באום, דינה ברי, אניטה גריפל (דוקטורנטית באוניברסיטה העברית בירושלים) ועופרי טוראל.
השוטר המצרי שביצע את הפיגוע, סולימאן ח'אטר, נידון למאסר עולם והתאבד בכלא המצרי. לפני מותו, הוגדר ח'אטר כלא-שפוי על ידי גורמים מצריים, אך הוא טען שהוא שפוי ושביצע את הפיגוע לשם הגנה על ארצו. להגנתו טען, שאחת המטיילות, ילדה בת חמש, גידפה את הדגל המצרי. באיראן הוצא לכבודו בול זיכרון ובטהראן נקרא רחוב על שמו. במכתב שנשלח לשר הפנים של מצרים באוגוסט 2011 על ידי 20 עורכי דין מצריים נקרא ח'אטר "גיבור לאומי" ונטען כי ישראל רצחה אותו.
השלטונות המצריים פיצו את משפחות ההרוגים ב-107,000 דולר אמריקני לכל משפחה.
ראס בורקה נמצאת על החוף המזרחי של חצי האי סיני, בין טאבה לנואיבה. בשנות האלפיים, שוכן בחוף אתר נופש בשם "באסאטה". לפי מספר דיווחים מצהיר בעל האתר כי ישראלים לא רצויים בו, כדי לא לעורר ויכוחים פוליטיים.

הנצחה

שמה של עופרי טוראל, הונצח על ספסלים ציבוריים ברחבי היישוב תמרת, בו התגוררה אמה.
השיר "פרח", שנכתב על ידי צרויה להב, הולחן ידי יהודה פוליקר, ובוצע במקור על ידי גידי גוב נכתב לזכר הילדות שנהרגו בפיגוע. על פי להב, השיר נכתב בעידודו של גידי גוב.
פרוסולה

פרוסולה (בכתיב לועזי: Frossoula) הייתה אוניית מעפילים. אורגנה על ידי פעילי ההעפלה ז'אן ארון ואברהם סטבסקי, ללא מלווים מאנשי כוחות המגן העבריים, ללא אמצעי קשר עם מפקדותיהם בארץ ישראל או תיאום עם מוסד ציוני מוכר.

תולדותיה

הפליגה מרומניה ב-25 במאי 1939 כשעל סיפונה 650 מעפילים. בדרך הבחין רב החובל כי כלי שיט של הבריטים עוקבים אחרי האונייה ונכנס לעגון בנמל טריפולי בלבנון. שם גם נקנו סירות שישמשו בהמשך להורדת מעפילים. משם המשיכה האנייה לנמל ביירות בתקווה לזכות לסיוע הקהילה היהודית וחברת "אליאנס" שהשפעתם בעיר הייתה רבה.
ב -16 ביוני עגנה "פרוסולה" בביירות. הנציב העליון הצרפתי אישר גם ירידת אנשים לחוף ואשפוז החולים וזאת למרות מחאות הקונסול הבריטי. לאחר 5 שבועות, בלחץ הבריטים, הועלו המעפילים על האונייה וסולקו לים הפתוח.
כעבור מספר ימים הועברו בלב ים, בתנאים קשים במיוחד, לאוניית המעפילים "טייגר היל".
הקורפוס ה-44 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1940, וכמפקדו מונה פרידריך קוך. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות A. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף בקרב על קווקז. במהלך שנת 1943 לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ומאוקטובר כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בנסיגה מהקווקז, בלחימה בגשר קובאן, ובלחימה בדרום אוקראינה. בקיץ 1944 לחם הקורפוס במבצע יאשי-קישינב כחלק מהארמייה השישית, ובמהלכו הושמד הקורפוס, וב-27 בספטמבר 1944 פורק הקורפוס.
ALGOL

היסטוריה

ל-ALGOL היו מספר גרסאות שזוהו על פי השנה בה נוצרו. הגרסה הראשונה, ALGOL 58 הייתה תוצאה של ועדה בינלאומית של מדענים אמריקאים ואירופאים. השפה החדשה ניסתה להתמודד עם סוגיות שעלו בשימוש בשפת פורטרן הוותיקה יותר. ALGOL 60 משנת 1960 הוכרזה שנתיים אחר כך והפכה לניב הנפוץ ביותר של ALGOL.‏ ALGOL 60 הייתה שפת התכנות הראשונה ששימשה את המחשב הראשון שהותקן בטכניון בחיפה.
ALGOL לא הצליחה בתעשייה. בין היתר כיוון שהשפה הייתה דלה בטיפוסים ובמבני נתונים, לא איפשרה הגדרה של מבני נתונים חדשים, ולא הגדירה פקודות לכתיבה או קריאה מאמצעי קלט/פלט חיצוניים, בשל החשש שזהו תחום תלוי-חומרה מדי. מאפיין זה הקשה על כתיבת תוכניות כך שיהודרו על מערכות שונות. כמו כן, יצרני המחשבים והתכנה הבולטים באותה תקופה, ובעיקר IBM, לא השקיעו בקידומה של ALGOL, עקב ההשקעה בשפות מתחרות כמו PL/I (שנכשלה לבסוף)
בשנת 1968 פורסמה גם ALGOL 68, שתמכה בהגדרה של מבני נתונים מורכבים, שבה call-by-reference החליף את call-by-name שב ALGOL 60, ושהייתה למעשה שפה חדשה מבחינות רבות. ALGOL 68 תוכננה בצורה נוחה למשתמש, אך הייתה קשה למימוש (כתיבת מהדר) יעיל, והוצגה בפורמט לא קריא, וגם היא לא זכתה לתפוצה רחבה, אך השפיעה רבות על תכנונן של שפות תכנות שהופיעו אחריה.

דוגמת קוד (ALGOL 60)

דוגמה לפרוצדורה בשם Absmax המחשבת את הערך המוחלט המקסימלי במטריצה a דו-ממדית בגודל n על m. הערך מוחזר במשתנה y שמיקומו במטריצה נתון על ידי המשתנים i ו-k.
procedure Absmax(a) Size:(n, m) Result:(y) Subscripts:(i, k);
     value n, m; array a; integer n, m, i, k; real y;
comment The absolute greatest element of the matrix a, of size n by m 
     is transferred to y, and the subscripts of this element to i and k;
begin integer p, q;
     y := 0; i := k := 1;
     for p:=1 step 1 until n do
          for q:=1 step 1 until m do
               if abs(a[p, q]) > y then
                    begin y := abs(a[p, q]);
                         i := p; k := q
                    endend Absmax
גומיגם

גומיגם הוא שלגון שרבט בטעמי לימון ופטל מתוצרת גלידות נסטלה. המאפיין הבולט בשלגון, שהעניק לו גם את שמו, הוא סוכריות הגומי המצויות בתוך השלגון, שמספרן לרוב הוא בין שתיים לשלוש. המוצר יצא לראשונה בשנות ה-90 מתוצרת סנוקרסט.
אריזת השלגון ייחודית בצורתה לעומת מוצרי גלידה אחרים - זוהי אריזה מקרטון, שעל מנת לאכול את הגלידה מתוכה, יש להפעיל עליה לחץ.
בעבר כלל השלגון סוכריות גומי בצורת דובונים, וכיום המוצר ממותג תחת השם "גומיגם ספארי", והוא כולל סוכריות גומי בצורה של מגוון בעלי חיים. ב-2008 החל השיווק של גומיגם בגרסה חלבית, בטעם מסטיק וניל, עם סוכריות גומי, באריזה לחיצה.
בשנת 2018 הוציאו הצמד סטטיק ובן אל את השיר ״גומיגם״. שבועות לאחר צאת הקליפ רבות מחנויות הגלידה בארץ טענו שהמלאי של הגלידה גומיגם נגמר תוך ימים ספורים.
עזרה לשף

עלילה

שף מגלה כי להיטה החדש של אלאניס מוריסט הוא שיר שהוא עצמו חיבר 20 שנה קודם לכן, לפני שנטש את שאיפותיו המוזיקליות. הוא יוצר קשר עם מנהל בחברת התקליטים ומבקש ששמו יוצג כמלחין השיר, תוך הצגת הקלטה בת 20 שנה של עצמו שר את השיר. חברת התקליטים מסרבת ובנוסף שוכרת את שירותיו של עורך הדין ג'וני קוקרן ותובעת את שף על הטרדה. קוקרן משתמש בנאומו בטיעונים בלתי הגיוניים תוך הצגת תמונתו של "צ'ובאקה", דמות מתוך סדרת סרטי "מלחמת הכוכבים":
גבירותי ורבותי המושבעים, אני רוצה שתשקלו עוד דבר אחד אחרון: זהו צ'ובאקה. צ'ובאקה הוא ווקי מכוכב הלכת קאשיק, אך צ'ובאקה גר על כוכב הלכת אנדור. חישבו על זה. זה לא הגיוני!
עורך הדין המייצג את שף, ג'רלד ברופלובסקי, מכנה את הדברים "הגנת צ'ובאקה". קוקרן מביא לניצחונה של חברת התקליטים ולקביעת עונשו של שף, בחירה בין תשלום קנס גבוה תוך 24 שעות לבין ארבע שנות מאסר. שף מחליט שלא לוותר על כל רכושו לטובת מנהלה החמדן של חברת התקליטים, ובמקום זאת מחליט לשכב עם כל נשות העיר עבור כסף, במטרה לגייס סכום כסף מספיק לשם שכירתו של קוקרן כך שיוכל הוא עצמו לתבוע את חברת התקליטים.
בינתיים, מר גריסון מבחין בניסיונות להתנקש בחייו של מר מקל - הוא מוצא אותו בתוך סיר מים רותחים ומאוחר יותר שבור לחצי. גריסון תולה את האשם במר כובע, יוצא מביתו באמוק כשהוא לבוש בתחתונים בלבד, ונלקח לבית הכלא. שף, שנכלא אף הוא לאחר שכשל בגיוס סכום הפיצויים, מנסה להסביר לגריסון כי "בני זוגו" אינם דמויות מציאותיות, אך מר כובע פורץ את קיר בית הכלא במכונית ומחלץ את השניים.
הבנים מנסים לסייע לשף באספת מוזיקאים שונים שעצותיו של שף סייעו להם בתחילם דרכם, לשם הפקתו של מופע צדקה שמטרתו גיוס שכרו של קוקרן. מנהל חברת התקליטים מחבל בהופעה אך ניסיונם של הבנים נוגע ללבו של קוקרן, שנאות לייצג את שף בחינם בתביעה הנגדית. קוקרן משתמש שוב בהגנת צ'ובאקה (תוך שהוא מציג בפני המושבעים בובה של קוף, דבר שגורם לראשו של אחד מהם להתפוצץ) ומביא לניצחונו של שף, בעוד שמר גריסון ומר כובע משלימים וחוזרים להיות בני זוג.

פרשנות

טיעונו האחרון של קוקרן, "אם צ'ובאקה חי על אנדור, עליכם לזַכּות את הנאשם! ההגנה סיימה" מהווה פרודיה על פנייתו של קוקרן לחבר המושבעים במשפטו של או ג'יי סימפסון: "אם הכפפה איננה מתאימה, עליכם לזכות!" - בהתייחסות לנקודה מוקדמת יותר במשפט בה התבקש סימפסון לנסות לעטות על ידו כפפה מכוסה בדם שנמצאה בזירת הרצח, אך הכפפה לא התאימה.
בעקבות שידור הפרק, החל המושג "הגנת צ'ובאקה" להופיע בשיח הציבורי בארצות הברית, לשם תיאור אירוני של נאומי הגנה שנועדו לבלבל ואף להתיש את חבר המושבעים. 
 הגנת צ'ובאקה תוארה כ"מצב שבו אדם מאשש את טענותיו בדברים כה מקוריים בחוסר ההיגיון שבהם עד שמוחו של המאזין נכבה כליל".
 
בשפה העברית השימוש במושג "הגנת צ'ובאקה" נדיר. דוגמה לכך הופיעה במאמר ב"הארץ" העוסק בעבירות מחשב.
כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון

כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון הוא כנס חלל בינלאומי המתקיים מדי שנה בסמוך ליום השנה לאסון מעבורת החלל קולומביה. הכנס מאורגן על ידי מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, ובשיתוף סוכנות החלל הישראלית ומשרד המדע והטכנולוגיה. זהו כנס בינלאומי, בין שאר אורחיו גם אסטרונאוטים בשירות פעיל. הכנס מהווה במה למפגש בין תלמידים ובני נוער, בכירי הממסד התעשייתי והאקדמי של ישראל, גורמי צבא וביטחון.
בכירי מערכת הביטחון של מדינת ישראל משתמשים בכנס על מנת לתת ביטוי פומבי למדיניות החלל של מדינת ישראל. כך למשל, לראשונה מאז קום המדינה, התבטא שר ביטחון בתחום מדיניות החלל הישראלית - הביטחונית והאזרחית גם יחד. הכנס מהווה מוקד עניין לקהילת החלל האמריקנית, ונציגים של נאס"א, ופיקוד החלל של חיל האוויר האמריקאי מיוצגים בו על ידי גורמים מדרג גבוה. בנוסף לערכו כמציג את מדיניות החלל הישראלית הכנס מהווה כר לשיתוף פעולה בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנויות חלל מבקרות, ביניהן סוכנות החלל האירופית.
יחסי יפן–ערב הסעודית

המחצית הראשונה של המאה ה-20

הקשרים הרשמיים הראשונים בין שתי המדינות החלו ב-1938 כשהשליח הסעודי לבריטניה, חאפז ווהבה ביקר ביפן לכבוד פתיחת מסגד טוקיו. בשנה שלאחר מכן השליח היפני למצרים, יוקויאמה ביקר בערב הסעודית ונפגש עם המלך אבן סעוד בריאד.
שתי המונרכיות שמרו על קשרים רעועים במשך השנים שלאחר מכן; תרמה לכך המתקפה על פרל הארבור שהביאה לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ולקריסת הקשרים בין האימפריה לממלכה הסעודית. לבסוף, במרץ 1945 הממלכה הכריזה מלחמה על יפן וגרמניה הנאצית.

המחצית השנייה של המאה ה-20

בשנת 1953 ממשלת יפן שלחה משלחת לבריטניה והאיצה את התהליך ששיאו היה בייסוד היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לערב הסעודית. נקודת ציון חשובה נוספת היא שנת 1957 כשניתן ליפן הזיכיון לחפש נפט והקמת חברת הנפט היפנית-ערבית.
בשנת 1968, במהלך הנס הכלכלי היפני עקפה כלכלת יפן את כלכלת גרמניה המערבית והפכה לכלכלה השנייה בגודלה בעולם אחרי ארצות הברית.
ביקורו של פייסל, מלך ערב הסעודית בטוקיו ב-1971 חיזק את היחסים בין המדינות ופתח עידן חדש ביחסים בין המדינות, במהלכו התקיימו ביקורים הדדיים רבים. כמו כן, הקשרים בין משפחת המלוכה הסעודית והמשפחה הקיסרית היפנית התחזקו.

המחצית הראשונה של המאה ה-21

בשנת 2001 ביקר שר החוץ של יפן בסעודיה והכריז על יוזמות בשלושה תחומים עיקריים: קידום הדיאלוג בין התרבויות ועם העולם האסלאמי, פיתוח מקורות המים ודיאלוג פוליטי רחב.
במרץ 2017 ביקר סלמאן, מלך ערב הסעודית, ביפן ונפגש עם ראש ממשלת יפן שינזו אבה בטוקיו, ודן עמו בענייני הביטחון הבינלאומי וחזון יפן–סעודיה, וכמו כן חשף יחד עמו את תוכנית Vision 2030 של שתי המדינות.

יחסים כלכליים

היחסים המיוחדים בין שתי המדינות תורגמו למציאות בשטח ובראשה התחום הכלכלי ועדות לכך היא שיפן היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של הממלכה הסעודית, עם ייצוא סחורות סעודיות ליפן בשווי כולל של 3.035 מיליארד ין שעיקרן נפט, וייבוא סחורות יפניות לסעודיה בשווי 826 מיליארד ין ועיקרן הוא מכוניות, מכונות וות.
שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה טכנולוגי וכלכלי מאז שנת 1975, שכולל גם את הקמת הוועדה המשותפת הסעודית–יפנית לפיקוח על יישום תנאי ההסכם בין המדינות.
ענבל (להקה)

לַהֲקַת עִנְבָּל היא להקת מחול אשר נוסדה בישראל ב-1949 על ידי שרה לוי-תנאי כדי להמשיך את המסורת העשירה של תרבות יהודי תימן.

היסטוריה

לוי-תנאי החלה אז לעבוד עם קבוצה של נערים ונערות בני העדה התימנית. המפגשים נערכו במבנה בית הספר "כרמל". הנערים התנסו בקבוצה במשחק, תנועה וכדומה. מתוך קבוצה זו צמח דור הרקדנים הראשון של להקת ענבל, אשר מנה כשבעה נערים. הלהקה החלה לעבוד באופן מסודר בשנת 1950, וכונתה "הלהקה המזרחית של שרה לוי". הלהקה הופיעה במושבים, קיבוצים ובישובים אחרים בארגונה של המרכז לתרבות של ההסתדרות. לאחר הופעה בכנס מחולות העם בדליה בשנת 1954, זכתה הלהקה לתמיכה כספית וארגונית של "קרן נורמן" (בעתיד קרן התרבות אמריקה-ישראל), שאיפשרה לה ליצור בתנאים טובים ואף להרחיב את מספר חברי הלהקה ל-12. את תלבושות הלהקה עיצבה המעצבת הראשית של חברת "משכית", פיני לייטרסדורף. את התפאורה עיצב ,במרבית ההפקות, הצייר ומעצב הבמה אנטול גורביץ'.
התגובות לעבודתה של לוי-תנאי הייתה מעורבת. רבים זילזלו בעבודתה וראו בה פולקלור מזרחי. עם זאת, נבחרה להקת ענבל לייצג את ישראל בעולם. בשנים 1957–1959 יצאה הלהקה לסיבובי הופעות בצפון אמריקה ובאירופה. 
להקת ענבל, בניהולה האמנותי של לוי-תנאי, זכתה במשך כארבעים שנה להצלחה רבה, הן בארץ והן בסיבובי ההופעות בעולם. בשנים שלאחר מכן ירדה קרנה של הלהקה.
מרכזה של הלהקה ב"מרכז האתני הרב תחומי ענבל" בנווה צדק. בשנת 2015 היה ברק מרשל המנהל האמנותי של הלהקה, והלהקה העלתה את יצירתו "וונדערלאנד". בשנת 2016 העלתה הלהקה את המופע "ריקוד פשוט" שיצר הכוראוגרף מור שני.