google/wiki40b huggingface dataset:
גרייס ופרנקי

עלילה

הסדרה עוקבת אחרי החיים של גרייס ופרנקי. שתי נשים בשנות השבעים לחייהן שעוברות לגור ביחד, כשותפות, אחרי שבני הזוג שלהם, רוברט וסול, מודיעים להם שהם נאהבים ואחרי 20 שנה של רומן בסתר הם יוצאים מהארון ומתכוונים להתחתן. העלילה עוקבת אחרי החיים של כל בני המשפחה. גרייס ושתי בנותיה ופרנקי ושני בניה המאומצים, וגם של הבעלים לשעבר. רוברט וסול הם שותפים במשרד עורכי דין לענייני גירושין בסן דייגו.
גרייס ופרנקי, שמכירות כבר ארבעים שנה, ולא אהבו אחת את השנייה במיוחד, אך נאלצות לחיות ביחד ולתמוך אחת בשנייה תוך כדי שהן מנווטות אל הפרק הבא בחייהן. במהלך הסדרה הן הופכות להיות חברות ואף שותפות עסקיות.

הפקה ופיתוח

במרץ 2014, נטפליקס סגרה עסקה על 13 פרקים לסדרה, עם ג'יין פונדה ולילי טומלין בתפקידים הראשיים. הסדרה נכתבה ונוצרה על ידי מרתה קאופמן והווארד ג'יי מוריס, המשמשים גם כמפיקים לצד פונדה, טומלין, פאולה וינסטין וטייט טיילור, סקיידאנס הפקות, דנה גולדברג, דייוויד אליסון ומרסי רוס.

הליהוק

הודעות הליהוק החלו ביוני 2014, עם מרטין שין בתפקיד רוברט, בעלה של גרייס. כעבור חודש לוהק סם ווטרסטון בתפקיד סול, בעלה של פרנקי. ג'ון דיאן רפאל וברון וון הוספו לצוות השחקנים, עם רפאל בתפקיד בריאנה, בתם של גרייס ורוברט, ווון בתפקיד נואבודיקה, הבן המאומץ מאוגנדה של פרנקי וסול. זמן קצר לאחר מכן צורפו איתן אמברי וברוקלין דקר בתפקידי הילדים האחרים של הזוגות. באוקטובר 2015 נודע שסם אליוט יופיע בעונה השנייה כמושא עניין רומנטי של גרייס.
מריה, נסיכת ספרד, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

מריה נולדה במדריד בשנת 1528, אביה היה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואימה הייתה איזבלה, נסיכת פורטוגל. ילדותה עברה עליה בין ואיאדוליד לטולדו. היה לה קשר חזק עם אחיה פיליפה ועם אחותה חואנה שנמשך גם בהמשך חייהם. בגיל 20, ב-15 בספטמבר 1548, נישאה מריה למקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה בן דודה מצד אימה. השניים היו נשואים במשך 28 שנים ונולדו להם 16 ילדים.
בעוד אביה, קרל החמישי היה בגרמניה שמשו מקסימיליאן ומריה כעוצרים של ספרד בין השנים 1548 ל-1551, כאשר אחיה פליפה נעדר. בשנת 1552 נסעו מקסימיליאן ומריה לווינה לחצרו של 
פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אביו של מקסימיליאן. בין השנים 1558–1561 בעת היעדרות נוספת של אחיה, שכבר היה מלך ספרד באותה העת, שימשה מריה שוב כעוצרת של ספרד ושהתה במדריד בתקופה זו.
לאחר שובה לגרמניה החל מקסימיליאן לקבל בהדרגה סמכויות שונות במטרה לרשת את אביו בבא העת. בשנת 1562 הוכתר כמלך הרומאים ולאחר מותו של אביו ב-1564 נתמנה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה שמשה כקיסרית עד למותו של בעלה בשנת 1576. היא הייתה קתולית אדוקה ולעיתים לא הסכימה עם בעלה שקיים יחסים טובים עם פרוטסטנטים ולותרנים. הייתה למריה השפעה רבה על שני בניה שהיו לימים קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, רודולף ומתיאס, ושניהם נודעו לימים כקתולים אדוקים.
בשנת 1582 שבה מריה לספרד עם ביתה הצעירה מרגרטה במטרה לחתן אותה עם אחיה פליפה השני, מלך ספרד. פליפה היה נשוי לביתה הגדולה של מריה, אנה, אך היא מתה בשנת 1580. פיליפה דחה את ידה של מרגרט ובשל כך מרגרט קיבלה על עצמה נזירות. מריה הייתה דומיננטית בחצר הספרדית לאחר מותו של אחיה וביחד עם המלכה מרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד השפיעה על פליפה השלישי, מלך ספרד (שהיה גם נכדה מבתה הגדולה, אנה) להיות פרו קתולי ופרו אוסטרי.
מריה נפטרה במדריד ב-26 בפברואר 1603, ובשל היותה פטרוניתו של מלחין הרנסאנס תומאס לואיס דה ויקטוריה, הוא כתב לזכרה את אחת מיצירותיו הנחשבות ביותר, Officium Defunctorum, שהיא מיסת אבל.
מתי גרינברג

ביוגרפיה

מתי גרינברג (מ.ג.) נולד בסקופיה, מקדוניה, יוגוסלביה. בשנת 1948 עלה לישראל עם הוריו ואחותו ליאורה וגדל בבת-ים. אביו, לאו, היה מהנדס וממציא ובין השאר תכנן את מפעלי "סיד-מימת" במחצבת שפיה. אמו, בלה, נצר למשפחת קמחי העתיקה שמוצאה מטולדו שבספרד. סיים לימודיו ב"בצלאל" (1964-66) והמשיך ללימודי תואר שני ב "Central School of Art" בלונדון (1969-71). חי ועבד בלונדון ובניו-יורק 44 שנים. שב ארצה בשנת 2007 ופתח את הסטודיו בבת-ים. בת זוגו – נעמי ר. עזר, אב לאלונה - מקדמת תרופות למחלת הסרטן, בתו בת-עמי - מורה לדרמה, ובנו דוד - ארכיטקט.

הסתחפויות בנייר

עבודות פיסול בנייר. הוצגו לראשונה בלונדון בשנת 1977. מאז במשך עשרות שנים ממשיך מ.ג. ליצור עבודות אלו. בארץ הוצגו לראשונה ב"בית האמנים" בתל אביב בשנת 2012.

פרויקט מיוחד

2015 - "פסל הכלב" - פרויקט מיוחד, מחווה לפסל המנוח מנשה קדישמן, חברו הקרוב של מ.ג., התחיל בחייו של מ.ק. יצירת 10 פסלי כלבים, עשויים גרניט, על פי פסל הברונזה שיצר קדישמן - "כלב 1957".
"הכלב", מנשה קדישמן, 2015, סין (You Tube)
פליקס אדלר

פליקס אדלר (בגרמנית: Felix Adler; ‏13 באוגוסט 1851 - 24 באפריל 1933) היה פרופסור לאתיקה פוליטית וחברתית, רציונליסט, מרצה מבוקש, מנהיג דתי ומתקן חברתי גרמני-אמריקאי ממוצא יהודי. מייסד תנועת התרבות האתית , שדגלה במוסר אנושי שאינו מתבסס על דת מסוימת.

קורות חיים

נולד באלציי  שבריינלנד-פפאלץ לרב שמואל אדלר, רבן הראשי של הקהילות היהודיות בעיר, שלימים נעשה רב בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק והיה מחשובי מנהיגי התנועה הרפורמית. משפחתו היגרה מגרמניה לארצות הברית כאשר היה בן 6. הוא למד בבתי ספר בקולומביה וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בהצטיינות בשנת 1870. פליקס אדלר חזר לגרמניה ללימודים באוניברסיטת היידלברג כחלק מהליך הכשרתו לרבנות וקיבל תואר דוקטור מהיידלברג בשנת 1873. בעת שהותו בגרמניה הושפע מאד מדעות נאו-קאנטיאניות שרווחו אז בגרמניה, בעיקר שבו את לבו מושגים כמו אי-היכולת להוכיח או להפריך את קיום האל ואת חיי הנצח, וקיומו העצמאי של מוסר שאינו תלוי-תאולוגיה, קרי: מוסר אנושי שאינו שואב את כוחו מציווי אלוהי או מדת מסוימת, ולכן מתאים לבני כל הדתות.
כשחזר לארצות הברית בגיל 23, התבקש לשאת דרשה בטמפל עמנואל בו כיהן אביו כרב, הרקע לבקשה הייתה ההנחה כי בבוא העת הוא עתיד לרשת את אביו בהנהגת הקהילה. דרשתו "יהדות העתיד", הכתה בהלם את בני הקהילה, הוא נמנע במכוון מלהזכיר את האל במהלך ההרצאה כולה, והציג את תפיסת היהדות-העתידית שלו כדת אוניברסלית של מוסר, שאינה מצטמצמת לגבולות עם ישראל אלא פונה לאנושות כולה. הייתה זו דרשתו הראשונה והאחרונה בטמפל עמנו-אל.
חברי הקהילה דאגו לו למשרה חלופית כמרצה באוניברסיטת קורנל, הוא נכנס לתפקידו זה ב-1874 אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר, לאחר שהותקף כאתאיסט. ב-1902 קיבל את הקתדרה לאתיקה פוליטית וחברתית באוניברסיטת קולומביה, ולימד בה עד פטירתו ב-1933.

הגותו

תנועת "התרבות המוסרית" נוסדה ב-1876. אביה המייסד, פליקס אדלר, חשב עליה כעל דת חדשה שתשיל מעליה את הדוגמות הלא מדעיות בעליל של הדתות המסורתיות תוך שמירה וטיפוח של המוקד הדתי והמוסרי שעומד במוקדן. אדלר האמין שהדת המסורתית לא תיטמע בראיית העולם המדעית, ושבכך תצא האנושות נפסדת מאובדן חלקים משמעותיים בדת שיישמטו יחד איתה. הדת היוותה מאז ומעולם השראה למעשים טובים, וסיפקה אמיתות חשובות לגבי העולם, גם אם אלו מוצגות באופן שאינו תואם עוד את הבנת עולמו של האדם המודרני. דוגמה לכך הן המטפורות של הדת שהושתתו על שלטון מונרכי כאידיאל, בעוד שכעת הדמוקרטיה מקבלת תואר זה. בהתחלה לא כללה תנועת "התרבות המוסרית" טקסים ומנהגים דתיים, אלא הייתה דתית במובן של ניסיון להוות חלק מכריע בחיי האנשים ופנייה לנושאים שהעסיקו אותם. חלק מהקהילות של "התרבות המוסרית" הכניסו מאוחר יותר מידה של טקסיות ככלי לסימון מועדי חג ודרך להציג באופן מוחשי את הערכים ההומניסטים המופשטים.
הוועד המרכזי של יהודי פולין

לקריאה נוספת

נחום בוגנר, הקואורדינציה הציונית לגאולת ילדים יהודים, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח
האובליסק של בואנוס איירס

מבנה

גובהו של האובליסק 67.5 מטר, כאשר 4.5 המטרים הגבוהים יותר מהווים את הפירמידה שבראשו. רוחבו של האובליסק 6.8 מטר בבסיסו, ו-3.5 מטר בבסיס הפירמידה. לאחר הקמתו, הפך ליעד מועדף למרססי כתובות גרפיטי, וכשבשנות ה-80 נשפך עליו צבע, הוחלט על גידורו.
האובליסק הוצב ב-1936, לציון 400 שנים לייסודה של בואנוס איירס, במקום בו הונף לראשונה דגל ארגנטינה על אדמת העיר, ב-23 באוגוסט 1812. האובליסק תוכנן בידי האדריכל אלברטו פרביש, והעבודות בוצעו בידי חברה גרמנית. העבודות הסתיימו בתוך חודש, והאובליסק נחנך ב-23 במאי 1936. עלויות הקמתו נאמדו בכ-200 אלף פסו ארגנטינאי. שנתיים בלבד לאחר הקמתו, החליטה מועצת עיריית בואנוס איירס על הריסתו, משיקולים כלכליים, אסתטיים ושלום הציבור, אך ההחלטה בוטלה תוך זמן קצר.
בשל מרכזיותו וסמליותו של האובליסק, הוא נעטף לעיתים ביריעות בד גדולות, לציון אירועים שונים: ב-1 בדצמבר 2005 נעטף ביריעה אדומה דמוית קונדום, לציון יום האיידס העולמי, ב-16 בספטמבר 2006 עוצב כעיפרון, לציון 30 שנים לליל העפרונות, וב-20 בספטמבר 2007 נעטף האובליסק בדגלי ארגנטינה וגרמניה, לציון 150 שנים ליחסים בין המדינות.
הכיכר אף נבחרה לארח את טקס הפתיחה של אולימפיאדת הנוער ב-2018.
עקרון הבחירה המוגבלת

עקרון הבחירה המוגבלת (באנגלית Principle of restricted choice) הוא עיקרון סטטיסטי במשחק הברידג' לפיו כאשר שחקן משחק קלף, קטנה ההסתברות שהוא מחזיק בקלף שווה ערך. העיקרון מבוסס על חוק בייס, לפיו הסתברות התרחשות אירועים מתעדכנת על פי מידע שמצטבר. 

קלפים שווי ערך הם קלפים צמודים ברצף הערכים של קלפים במשחק הברידג', כגון: KQ, AK ו QJ באותה סדרה. כך למשל אם שיחקנו קלף בסדרה ואחד המגנים זכה ב A, על פי העקרון ההסתברות ששותפו מחזיק ב K גדלה וההסתברות שהשחקן שהחזיק ב A, מחזיק גם ב K קטנה. העיקרון מאפשר לשחקנים המכירים אותו, להגדיל את ההסתברות להצלחה בביצוע חוזים באמצעות משחק המבוסס על ההנחה, שקלפים מכובדים מחולקים בין שני היריבים (Split Honnors). ההיסק הסטטיסטי של עקרון הבחירה המוגבלת דומה להיסק הסטטיסטי של בעיות ביסייאניות בתחומים אחרים כגון: בעיית מונטי הול. 

ניתן להרחיב את העיקרון גם למצבים בהם מדובר בשלושה קלפים שווי ערך, אבל במקרה זה המודל הופך למודל הרבה יותר מורכב.

שיטות חישוב מדויקות יותר של ההסתברויות בדוגמה

שיטות החישוב מתייחסות לדוגמה שהובאה בפיסקה הקודמת. הן מנסות להיות מדויקות יותר מהשיטה שתוארה בפיסקה הקודמת.

שיטה 2: התחשבות בכל הקלפים

שיטה 2 מרחיבה את שיטה 1 על מנת לקבל הסתברות מותנית מדויקת עוד יותר. השיטה מתייחסת לכל אפשרויות החלוקה ומביאה בחשבון שגם ה 3♠ וה 2♠ הם קלפים שווי ערך. השיטה מניחה שבדומה ל K♠ וה Q♠, שאף הם קלפים שווי ערך, השחקן ישחק במחצית מהמקרים את ה 3♠ ובמחצית מהמקרים את ה 2♠. 

חישוב מדויק על פי שיטה זו, הוא מעבר לטווח של כתיבת ערך. 
השורה התחתונה של כל השיטות היא שההסתברות הבייסיאנית (ההסתברות המותנית או ההסתברות האפוסטריורית) לקלף יחיד מבין שני קלפים שווי ערך גבוהה בערך פי שניים מההסתברות של שני קלפים שויי ערך באותה יד.
מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית

היסטוריה

מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית הוקמה ב-20 באוגוסט 1970, זמן קצר לאחר ההסלמה בסכסוך בצפון אירלנד, על ידי קבוצת חברי הפרלמנט המקומי בראשות גֶ'רִי פִיט. הם היו קתולים ודגלו בלאומיות אירית ובאיחוד עם הרפובליקה מדרום, אך התנגדו לטרור ולאלימות בכלל, ולזו של "הצבא האירי הרפובליקני הזמני" בפרט. כמו כן, פיט היה עסקן סוציאליסטי לשעבר, ולתומכיו היה מצע סוציאליסטי מודגש. בניגוד ללאומיים אחרים, הם ניסו לפעול מתוך המערכת השלטונית הקיימת ולא שללו אותה על הסף. עמדתה המתונה זיכתה את המפלגה מיד בתמיכה נרחבת בקרב הציבור הקתולי בחבל המסוכסך. בבחירות הראשונות שהשתתפה בהן, למועצה החדשה של צפון אירלנד ביוני 1973, קיבלה כמעט 160,000 קולות, 22% מן הכלל. הניסיון להקים ממשל מקובל על הכל בחסות בריטית ובהשתתפות הרפובליקה האירית קרס לנוכח מחאה לויאליסטית חריפה. מפלגת העבודה הוסיפה לקצור הישגים ניכרים: בבחירות לווסטמינסטר בפברואר 1974 קיבלה בערך אותו מספר קולות ומושב אחד בפרלמנט הבריטי, הנציגות היחידה למפלגה אירית לאומית בלונדון. 
היא שמרה על כוחה בעשורים הבאים, ומילאה תפקיד חשוב במשא ומתן לאורך שנות ה-90 שהוביל להסכם יום שישי הטוב ולהשכנת שלום בצפון. מנהיגה ג'ון יום אף קיבל פרס נובל לשלום על השתתפותו. בבחירות שנערכו סביב ההסכם, המפלגה הגיעה לשיא כוחה ונעשתה לגדולה בחבל: בהצבעה לווסטמינסטר ב-97' זכתה ב-190,814 קולות ובשלושה צירים (בבחירות 92' היו לה אמנם ארבעה, המספר הגבוה בתולדותיה, אך עם פחות מצביעים) ובבחירות לאספה ב-98' קיבלה 177,963 קולות ו-24 צירים. עם זאת, התמתנות השין פיין והצלחת תהליך השלום פגעו בנישה הפוליטית שלה מבחינות רבות: דרישותיה לנסיגה בריטית סופית, יחסים מיוחדים עם אירלנד, גבול פתוח לדרום ומעמד חריג במשא ומתן אודות הברקזיט, לא היוו עוד אלטרנטיבה של ממש. והיא הלכה ונחלשה במהלך שנות ה-2000. מספר ציריה בלונדון, על אף ירידה חדה במצביעים, נותר קבוע על שלושה עד בחירות 2017, אז קיבלה רק 95,419 קולות ולא הצליחה להיכנס לפרלמנט. גם המצביעים עבורה לאספת צפון אירלנד התמעטו ובבחירות 2 במרץ 2017 קיבלה רק 95,958 קולות ו-12 צירים.
ברקהוף יונקהר

ברקהוף יונקהר

דגמי ה"ברקהוף יונקהר" תוכננו גם עבור נוסעים נכים. הדגמים נבנו עם רצפה נמוכה ועם שלוש דלתות כניסה
דגמי "ברקהוף יונקהר" נבנו על פי השלדות של חברת דאף וחברת וולוו.
הנס-אדולף פון ארנסדורף

קריירה מוקדמת

פון ארנסדורף נולד ב-18 באוקטובר 1895 בניינבורג, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-16, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1917 הוא הועבר לדיוויזיה ה-17, ולאחר מכן לחטיבה ה-34. על פעולותיו בקרבות קיבל פון ארנסדורף את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה הצטרף פון ארנסדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באפריל 1930 הוא הועלה לדרת ריטמייסטר. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-13. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-26 באוגוסט אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הסיור ה-152.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת לחם פון ארנסדורף עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-52, וב-14 במאי 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-79. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ארנסדורף עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-16, וב-1 בנובמבר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-14 בינואר 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-16, ובאותו היום קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. פון ארנסדורף לחם עם החטיבה במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ובמהלך קרב סטלינגרד כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-16, ובנובמבר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-60, ופיקד עליה במהלך הקרבות הקשים בסטלינגרד. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-3 בינואר הוא נכנע עם שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום. פון ארנסדורף נשלח למחנה השבויים בברייאנקה-קראסנופול, שם מת ב-5 במאי 1952.
יחסי טרינידד וטובגו–קנדה

סקירה כללית

טרינידד וטובגו וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו באוגוסט 1964, מעט לאחר שטרינידד וטובגו קיבלה עצמאות. מאז כינון היחסים, מתאמנים כוח ההגנה של טרינידד וטובגו  יחד עם הכוחות המזוינים של קנדה.
היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן טרינידד וטובגו, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). ב-2011 הוערך כי קיימים כ-71,000-73,000 אלף אזרחים המחזיקים באזרחות קנדית ובאזרחות טרינידד וטובגואית גם יחד.
בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול מאוד בהתחשב בגודלה הקטן של טרינידד וטובגו. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של כ-481 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לטרינידד וטובגו הוערך בשווי של כ-305 מיליון דולר אמריקאי וכלל מוצרי מזון, נפט, מכונות ומינרלים. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מטרינידד וטובגו עמד על שווי של כ-176 דולר אמריקאי וכלל בעיקר כימיקלים שונים ומוצרי מזון. ההשקעות הקנדיות בטרינידד וטובגו מתרכזות בעיקר בתעשיות הנפט והגז.
סטודנטים באוניברסיטאות בטרינידד וטובגו יכולים ללמוד גם באוניברסיטאות קנדיות באמצעות מלגות. הנציבות הגבוהה של קנדה בטרינידד וטובגו מחלקת כמה מאות מלגות ואשרות לימודים בקנדה על בסיס שנתי.
מוברק עווד

ביוגרפיה

עווד נולד למשפחה נוצרית בירושלים בשנת 1943. אביו נהרג בשנת 1948 במלחמת העצמאות. ביתו של עווד בשכונת מוסררה שכן בשטח ההפקר והוא נאלץ לעזוב אותו בתום המלחמה; המשפחה עברה לגור בעיר העתיקה, ועווד גדל בבית היתומים דאר אל-אוולאד שייסדה אשת החברה קטי אנטוניוס והיה אחד מבני טיפוחיה. לאחר מלחמת ששת הימים קיבל עווד, כיתר תושבי מזרח ירושלים, תעודת זהות ישראלית במעמד של תושב. 
בשנת 1970 נסע לארצות הברית וסיים שם תואר ראשון בשנת 1973. בשנת 1978 סיים תואר שני ובאותה שנה התאזרח בארצות הברית. בשנת 1982 סיים דוקטורט. בשנת 1983 פרסם מוברק עווד ספר בערבית ובאנגלית בשם "התנגדות בלתי אלימה – אסטרטגיה עבור השטחים הכבושים".
בשנת 1984 נישא בישראל לאזרחית ארצות הברית. ב-1985 חזר לישראל כתייר, והקים את המכון הפלסטיני לחקר אי-האלימות. בשנת 1987 סירב שר הפנים להאריך את אשרת השהייה שלו ולהשיב לו את התושבות הישראלית, אשר נשללה ממנו במהלך שהותו מחוץ לישראל, והוא אולץ לעזוב את הארץ. 
ב-1989 הקים בארצות הברית את הארגון Nonviolence International, העוסק בקידום אי-אלימות כדרך לפתרון עימותים ברחבי העולם. עווד מלמד כיום באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון.
תל א-סעידיה

תל א-סעידיה הוא תל גדול בעבר הירדן המזרחי, בגובה 232 מטר מעל פני הים, כקילומטר וחצי ממזרח לנהר הירדן, בין 60 ל-150 מטר (לפי פיתולי הנחל) דרומית לוואדי כופרנג'ה, מזרחית ליישוב חמדת.

מידותיו של התל

אורכו של התל (בין מזרח למערב) כ-415 מטר ורוחבו (בין צפון לדרום) כ-200 מטר. שטחו הכולל של התל הוא כ-61 דונם. הוא מתחלק לשני חלקים: חלקו המזרחי שמהווה כשני שלישים ממנו, מתנשא לגובה של 40 מטר מעל פני השטח, ואילו חלקו המערבי מתנשא לגובה 25 מטר.

זיהוי התל

הכומר אבל וויליאם אולברייט ובעקבותיהם יוחנן אהרוני וכנראה אף שמואל ייבין וכן בצלאל בר כוכבא מזהים את תל א-סעידיה עם היישוב צפון שלידו התחולל קרב צפון בין צבאו של תלמי התשיעי לתירוס לצבאו של אלכסנדר ינאי בשנת 103 לפנה"ס. 
לעומת זאת נלסון גליק זיהה את התל עם צרתן, על פי ספר מלכים א', פרק ז', פסוקים מ"ו-מ"ז: " בֵּין סֻכּוֹת וּבֵין צָרְתָן", יצק שלמה את הנחושת לכלי המקדש.

ממצאים

במקום נמצאו שכבות מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. בקברים נמצאו גופות חנוטות בביטומן.
ג'ואל מור

ביוגרפיה

מור נולד וגדל בפורטלנד שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוא למד "במכללת מט. הוד" במשך כשנתיים, משם עבר ל"אוניברסיטת דרום אורגון" וסיים את לימודיו עם תואר באומנות.
על מנת לקדם את עצמו מבחינה מקצועית כשחקן עבר מור ללוס אנג'לס ביחד עם סוכנו.
בתחילה הופיע בלמעלה מ-15 פרסומות.
פרסום נרחב יותר קיבל מור בשנת 2004 עם תפקיד משני בדמותו של אוון, מקבוצת הדוג'בול של פיטר (וינס וון) בקומדייה "דודג'בול".
ב-2006 זכה מור לתפקיד ראשי ראשון בקריירה בסרט האימה "הגרזן", בנוסף השתתף גם בקומדיה בהפקתו של אדם סנדלר "ילד של סבתא". שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "מגניבות בע"מ", סרט אשר נקטל באופן גורף מצד המבקרים, אולם הופעתו בסרט תפסה את עיניו של ג'יימס קמרון אשר החליט ללהק אותו לתפקיד משני בסרטו "אווטאר".
הופעתו של מור בסרט הייתה בדמותו של נורם ספילמן, ביולוג ב"פרויקט אווטאר" אשר חוקר את חיי הצמחייה והטבע שבכוכב פנדורה.
התפרסם גם בזכות הופעותיו בסדרות טלוויזיה, הבולטת ביותר הייתה בסדרה "עצמות" בה גילם את דמותו של קולין פישר במשך חמישה פרקים.
בשנת 2011 שיחק בסרט האימה "ליל הכריש" לצד שרה פקסטון.
ב-2017 יצא לאוויר סרטו הארוך הראשון כבמאי שנקרא "צעירים באורגון" בכיכובם של כריסטינה אפלגייט, בילי קרודופ וניקולה פלץ.
20 פלוס

מבנה הסדרה

הסדרה בנויה על פני רצף כרונולוגי של שנה, אך כל פרק עומד בפני עצמו ועוסק בנושא אחר, לרוב בעל מסרים חינוכיים, כגון: ערכה של חברות (12–14), סטריאוטיפים (5 ו-20) והיחס לדתיים (5), תופעת העובדים הזרים (3), לקיחת אחריות בחיים הבוגרים (10), חדירה לפרטיות (4), הקשר עם המשפחה והאחים גם לאחר עזיבת הבית (1, 15 ו-18), ועוד.
כמו כן, חלק מהפרקים, ובמובן מסוים כולם, עוסקים בחווית התבגרות מאוחרת, בחששות ובקשיים המלווים צעירים באמצע שנות ה-20 בחייהם, על קו התפר שבין נעורים למחויבות וזוגיות יציבה והורות מעבר לפינה.
רוב הסצנות מתרחשות בביתם של השלושה בשכונה בצפון הישן של תל אביב, על רקע האווירה המשפחתית שנוצרה ביניהם, ולרוב המנוע של העלילה הוא מפגש עם דמויות חיצוניות ואורחים המעוררים תגובות שונות בקרב שלושת השותפים ואת הדינמיקה הפנימית שלהם.
כמו כן, מלבד בן-בסט וקפון, שתי שחקניות נוספות מסדרת האם "עניין של זמן" שבו להופעות אורח בסדרה זו: גלית גיאת (שרית) בפרק אחד בעונה 1 ודנה ברגר (דנה) בארבעה פרקים בעונה 2.
את שיר הנושא לסדרה, שנקרא באותו שם, כתב אהוד מנור, הלחין ושר ארקדי דוכין.

פרק הסיום של העונה הראשונה

בצירוף עם הפרק הראשון הוא בעל משמעות סימבולית. הפרק הראשון מתאר את המפגש בין הדמויות והדבק המאחד ביניהם, ואילו הפרק האחרון (20) מראה כי למרות הכל - חוויית ההתבגרות ה"קיבוצית" שלהם בדירה תבוא לבסוף אל סופה וכל אחד יפנה לכיוון אחר ועצמאי, ובנית עתיד משלו. הפרק האחרון עוסק בשאלת העתיד כאנשים בוגרים, והרצון ה"פיטר פני" להישאר במצב הנוכחי. הפרק מתרחש במהלך טיול סופשבוע ספונטני ליער בצפון, והלילה בו.
מרקוביץ' מתאהב ללילה אחד בתיירת אוסטרלית יהודיה, מתבודד עמה, וחושב לרגע אחד לברוח עמה לשם לאחר שובה. בסוף הפרק היא נעלמת במסתוריות. אותה תיירת היא היפוכו של מרקוביץ', ואלמלא היה מאוהב בה היה ודאי מזלזל בה.
הופמן הולכת לאיבוד בחורשה, ובדרך שוקעת בדיאלוג עם דמות דמיונית שמסמלת את מה שאולי חלמה להיות וכנראה לא תהיה לעולם. (אולי זוהי הסיבה הפרוידיאנית שבגללה דחתה את דורון בפרק 19)
ויצמן מפתח שיחות עומק חד צדדיות עם בדואי שפגשו במקום, עד שלבסוף מתברר שהאיש הוא בכלל ישראלי מחופש - שכנראה התייאש מההתבגרות וההתברגנות שלו עצמו ומצא דרך יצירתית "לחזור אחורה",  ובנוסף ויצמן משוחח עם חייל גולני בחופשה בדרך לבסיס, ומבין שהשירות הצבאי שלו הוא כבר זיכרון ו"נחלת העבר", ומשלים עם זה שהגיע הזמן לעבור הלאה. (התרה של פרק 8)
צבי אשר כהנא שפירא

ביוגרפיה

נולד וגדל בקרקוב לגיטל פרידא ולרב שמואל יהודה, ראש ישיבת דגל תורה, צאצא של רבי נתן נטע שפירא בעל המגלה עמוקות ודור 25 לרש"י. למד אצל רבי חיים נתן דמביצר. בשנת ה'תר"ל עלה לירושלים בגיל 16 יחד עם אביו ולמד שם בישיבות. שימש שנים רבות כראש ישיבת דגל תורה.
בירושלים היה ממקורביו ובאי ביתו של רבי מאיר אוירבך בעל ה"אמרי בינה". כן התקרב לגאון מלובלין, הרב שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד", שכתב עליו דברי שבח והערכה בהסכמתו לספר "התורה והמצוה".
ביוזמת ה"תורת חסד" נתקבל לר"מ ובוחן ראשי בישיבת "חיי עולם". לאחר מכן היה מייסד ישיבת דגל תורה ושיעוריו נתפרסמו בין חכמי ארץ ישראל. היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים.
בשנת ה'תרנ"ז נשלח מטעם סגל חבורת תלמידי חכמים בירושלים לחו"ל למסור שיעורי תורה, ולגייס תרומות לישיבות וכן לספריו. בהמשך כיהן כמורה צדק בשכונת הבוכרים בירושלים. רוב ימיו ישב בבתי הכנסת בירושלים ולמד תורה עטוף בטלית ותפילין.
נפטר ב-19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח, ונקבר בהר הזיתים.
מתתיהו הכהן

מתתיהו הכהן (נפטר ב-166 לפנה"ס) (מכונה גם מתתיהו החשמונאי או "מתתיהו בן יוחנן כהן גדול") היה כהן ממשפחת חשמונאי, מנהיג ומצביא. הוא החל את מרד החשמונאים כנגד הממלכה הסלאוקית ושליטה אנטיוכוס הרביעי, והיה אבי השושלת של שליטי ממלכת החשמונאים.
זורקי קרסנוגורסק

בנדי

קבוצת בנדי זורקי היא אחת ממועדוני הספורט הגדולים של האגודה ומתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי וזכתה באליפות ברית המועצות ובאליפות רוסיה.

כדורגל

מועדון הכדורגל הוא מועדון הכדורגל של זורקי מהעיר קרסנוגורסק המתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.

כדורסל

מועדון הכדורסל זורקי הוא מועדון כדורסל של האגודה שמתמודד באליפות מחוז מוסקבה.

כדורגל נשים

קבוצת הכדורגל לנשים זורקי התמודדה באליפות רוסיה בכדורגל נשים והייתה אחת החזקות במדינה.
אלן מקארתור

ביוגרפיה

אלן נולדה ב-8 ביולי 1976 בדרבשייר שבאנגליה, לקן ואבריאל מקארתור זוג מורים, שם גדלה עם שני אחים. בגיל 4 נחשפה אלן לעולם השיט על ידי דודתה. בגיל 13 קנתה אלן את סירתה הראשונה שנקראה Thr’penny Bit . אלן ניסתה ללמוד וטרינריות, אך הפסיקה כשחלתה במחלת הנשיקה ולאחר מכן החלימה. ב-1994 החליטה להיכנס לעולם השיט המקצועי ועבדה על מפרסית באורך 18 מטרים וכמדריכת שיט למבוגרים. בגיל 18 קיבלה אלן תעודת מדריך מטעם איגוד השיט המלכותי. ב-1995 הפליגה אלן לבדה סביב בריטניה הגדולה וזכתה בפרס הימאי הצעיר של השנה. ב-1996 לראשונה חצתה אלן את האוקיינוס האטלנטי ולאחר מכן השתתפה במספר מרוצים בחציית האוקיינוס. אלן קיבלה מימון מקבוצת קינגפישר להשיג דמי כניסה למרוץ חציית האוקיינוס האטלנטי בשיט יחיד Route du Rhum שבו ניצחה והשלימה את המרוץ בפחות מ-20 יום שבעקבותיו נכנסה לקשר מתמשך עם קבוצת קינגפישר. בשנת 1999 השתתפה אלן במספר מרוצים עם הימאי הצרפתי איב פרלייה. בשנת 2000 אלן יצרה קשר עם ארגון צדקה צרפתי וליוותה ילדים חולי סרטן במסע שיט. בשנת 2001 נהייתה אלן לאלופת העולם בשיט כשזכתה באליפות העולם Fico-Lacoste. בשנת 2003 הקימה את קרן אלן מקארתור לתמיכה בחולי סרטן ולעזור להם באמצאות שיט.

הישגים

ב-1995 זכתה אלן בפרס הימאי הצעיר של השנה. ב-1998 זכתה אלן במקום הראשון במרוץ חציית האוקיינוס האטלנטי בשיט יחיד Route du Rhum מסן מלו לגוודלופ. בשנת 1999 זכתה אלן בפרס ימאי השנה. בשנת 2000 אלן הייתה הזוכה הצעירה  ביותר במרוץ חציית האוקיינוס האטלנטי ליחיד Europe 1 New Man STAR. בפברואר היגה אלן למקום השני במרוץ ה-Vendee Gliobe שבמהלכו הייתה לאישה המהירה ביותר והאדם הצעיר ביותר שהשלים את המרוץ. בדצמבר של אותה שנה נהייתה אלן לאלופת העולם בשיט כשזכתה באליפות העולם Fico-Lacoste וקיבלה מידי המלכה את אות מסדר האימפריה הבריטית בארמון בקינגהאם. בשנת 2005 שברה אלן את השיא העולמי בהקפת יחיד המהירה ביותר של העולם בשיט תוך פחות מ-72 ימים וב-8 בפברואר של אותה שנה קיבלה את תואר הדיים, אות האבירות הנשית של האימפריה הבריטית, כאישה הצעירה ביותר שזכתה בתואר הזה.