google/wiki40b huggingface dataset:
נמל התעופה הבינלאומי אופה

היסטוריה

ב-11 במאי 1924 נפתח האנגר המטוסים הראשון בנמל התעופה על ידי הכפר גלומילינו. ב-1956 נבנה בנמל התעופה מרכז תחזוקה טכני למטוסי יאקובלב יאק-12.
בין 1959 ל-1962 עבר הנמל שיפוץ משמעותי במסגרתו הורחב ונבנו מלון, מרכז להובלת סחורות ומבנה לאחסון דלק. בנוסף נבנה מסלול טיסה חדש כמו גם ציוד טכני שאפשר נחיתה בתנאי מזג אוויר קשים יותר.
ב-1964 נבנה טרמינל חדש בעל קיבולת של 400 נוסעים בשעה. בשנות פעילותה בשקיריאן איירליינס השתמשה בנמל התעופה כנמל בסיס שלה.
ב-2007 עבר הטרמינל שיפוץ מקיף והורחב ביותר מפי שניים.
התמכרות לטלפון סלולרי

התמכרות לטלפון הסלולרי וכולי היא תסמונת תלות בקרב משתמשי הטלפון הנייד. חלק מהמשתמשים בטלפונים ניידים מפגינים התנהגויות בעייתיות הדומות להפרעות בשימוש בסמים. התנהגויות אלו יכולות לכלול עיסוק יתר בתכתובות בנייד, השקעת כסף או זמן רב מדי בטלפונים ניידים, שימוש בטלפונים ניידים במצבים לא מתאימים מבחינה חברתית או פיזית, כגון נהיגה במכונית. שימוש מופרז יכול גם להוביל לבזבוז זמן מופרז בתכתובות בנייד, להביא להשפעות שליליות על מערכות יחסים וחרדה, באם מנתקים את המשתמש מהטלפון הנייד או מאותות ההתראה.

היבטים חברתיים לתופעת ההתמכרות לטלפונים ניידים

העלייה בשימוש בטלפונים הניידים מעלה איתה גם תהיות לגבי השפעות התופעה על החברה. בכל רחבי העולם, המספרים המדווחים על התמכרות לטלפונים הניידים עולים בהתמדה. בדרום קוריאה, אחת מצרכניות הטכנולוגיה הגדולות בעולם, סקר ממשלתי העלה כי 18% מבין המתבגרים בה מוגדרים כמכורים לסמארטפון, ומבין המבוגרים, שבכלליות סובלים פחות מהתופעה, האחוז עומד על 9.1. אנגליה, בה אחוז המתבגרים המעידים על עצמם כמכורים הוא 60%, הכריזה על עצמה כמדינה מכורה לסמארטפון. מבחינה דמוגרפית, צעירים בין גילאי 15–24 נמצאים בסיכון הגבוה ביותר לסבול מהתמכרות, וההיתכנות להתמכרות אצל גברים גבוהה מזו אצל נשים.
במחקר שנערך באוניברסיטת הונג קונג, עלו תוצאות המראות סבירות גבוהה יותר להתמכרות מצד אלה הסובלים מערך עצמי נמוך, בדידות, דיכאון, חרדה בין-אישית, ואלה המראים צורך לשייכות. מיקרו בלוגים, דוגמת טוויטר ופייסבוק, זוכים להצלחה רבה מכיוון שהם מציעים הפוגה מאותם רגשות שליליים. פרופסור נמסו פארק במחקרה, מראה זאת בבירור: לפיה, שימוש במדיה החברתית בקרב סטודנטים הסובלים מבעיות נפשיות, הנותן להם פתח לחיבורים בין-אישיים לו לא זכו קודם לכן, מוריד את הסיכון שאלה ינסו לשלוח יד בחייהם. אך מה שהיא לא בחנה במחקרה, הן הבעיות המתווצרות כאשר השימוש עובר את הרף הנורמטיבי.
אותן תופעות חיוביות שהשימוש במדיה החברתית מוביל אליהן מתהפכות כאשר השימוש הוא אקססיבי; במקום בו שימוש נורמטיבי גרר הפוגה ממתחים ורגשות שליליים, שימוש היתר הוביל לעליה בהן. במחקר שנעשה באוניברסיטת סן-דייגו נמצא כי בקרב בני נוער העושים שימוש אינטנסיבי במדיה החברתית, קיים סיכוי גבוה ב-13% להצגת סימפטומים דיכאוניים. אחד הסימפטומים שנמצאו להתמכרות לטלפון הנייד, היא האמונה בקרב המכורים שמערכות היחסים שהם מטפחים במרחב הסייבר הן בעלות אופי אינטימי יותר מאלה שיוכלו ליצור בעולם האמיתי, בקשרים פנים-אל-פנים, מה שעלול להוביל להחמרת תחושת הבדידות. ממחקר נוסף עולה כי אלה המחפשים – דרך שימושם בטלפון הנייד והמדיות החברתיות - לשמר או לבנות מערכות יחסים, סביר כי לא ימצאו עצמם מכורים לטלפון. הבעייתיות מתחילה כאשר המטרה של האינדיבידואל מגיעה ממניעים חד-צדדיים (כגון קבלת הכרה על ידי הזולת, יצירת רושם, ובריחה מבדידות) ולא ממניע של רצון בקשר הדדי; אלה עלולים להוביל לשימוש מוגזם ולהתמכרות.
פאולינה הקדושה

חייה

פאולינה הקדושה נולדה בשנת 1865 בשם אמאבילה לוצ'יה ויסינטיינר (Amábile Lúcia Visintainer) בעיר ויגולו ואטארו (Vigolo Vattaro) שבפרובינציית טרנטו, איטליה. בגיל 8 נשלחה אמאבילה לעבוד במטוויית משי על מנת לסייע בפרנסת משפחתה הענייה. בשנת 1875, בהיותה כבת 9, היגרה משפחתה של אמאבילה מאיטליה, יחד עם כ- 20% מבני העיר, למדינת סנטה קטרינה שבברזיל, והתיישבו, יחד עם מהגרים נוספים בני הנפה, בעיר ויגולו (Vigolo) (כיום נובה טרנטו).
בשנת 1887 נפטרה אמה בשעת לידה ואמאבילה טיפלה במשפחתה עד שנשא אביה אישה חדשה, מה שמנע ממנה לנדור את נדריה ולהפוך לנזירה. מגיל צעיר סייעה בכנסייה בעירה והייתה מעורבת בחיי הקהילה. אמאבילה, וחברתה וירג'יניה רוסה ניקולודי (Nicolodi), טיפלו בלוצ'יה אנג'לה ויויאני (Lúcia Angela Viviani), אישה חולת סרטן שהייתה בשלביה הסופניים של המחלה. מעבודתן זו נולדה מאוחר יותר "קהילת האחיות הקטנות של לידת הבתולין" (Congregação das Irmãzinhas da Imaculada Conceição). אמאבילה, יחד עם ניקולודי ועם תרזה אנה מאולה (Maule) נדרו את נדריהן הדתיים בדצמבר 1890. אמאבילה לקחה לעצמה את השם "האחות פאולינה מלבו המתייסר של ישו".
בשנת 1903 נבחרה פאולינה לראשות קהילת האחיות הקטנות של לידת הבתולין לכל חייה. באותה השנה התבקשה הקהילה בידי מיסיונרים לעזוב את נובו טרנטו ולעבור לעיר סאו פאולו. בסאו פאולו פעלה הקהילה בשכונת איפירנגה וטיפלה ביתומים, בני עבדים, שננטשו למוות משום שלא עלה עוד בכוחם לעבוד.
בשנת 1909 גדלה קהילת האחיות במהירות במדינות סנטה קטרינה וסאו פאולו. האחיות לקחו על עצמן את משימת הפצת הנצרות בחינוך, את הוראת עיקרי הדת ואת הטיפול בקשישים, חולים וביתומים. באותה השנה הודחה פאולינה ממשרתה בראשות הקהילה בידי הארכיהגמון כתוצאה מסכסוכים בקרב חברות הקהילה, ונשלחה לעיר ברגנסה פאוליסטה (Bragança Paulista) שבמדינת סאו פאולו על מנת לסעוד קשישים וחולים. פאולינה נשאה את ההשפלה בכבוד ולא מחתה על העוול שנגרם לה.
בשנת 1918 נקראה חזרה לקהילה, עברה לנהל חיי פרישות, והקדישה את חייה לתפילה ומדיטציה. בשנת 1933 קיבלה הקהילה את אות החסד מהאפיפיור פיוס האחד עשר, ופאולינה הוכרה על ידיו כ"אם המייסדות הנכבדה". בשנת 1938 ניכר היה בה מצבה הבריאותי הרעוע כתוצאה ממחלת הסוכרת. ראייתה הידרדרה וחתך באצבעה הוביל לכריתתה, ומאוחר יותר, בעקבות נמק, לכריתת ידה הימנית. לאחר הניתוח התעוורה פאולינה ואת חודשי חייה האחרונים העבירה אסורה למיטת חוליה. כתוצאה מבריאותה הרופפת, ומשילוב של סוכרת וסרטן ריאות, נפטרה פאולינה, בגיל 77, ב-9 ביולי 1942. מילותיה האחרונות היו "רצון האל יתממש".
פאולינה עברה בירוך ב-18 באוקטובר 1991 בפלוריאנופוליס, סנטה קטרינה, ברזיל בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, וב-19 במאי 2002 קודשה על ידו ברומא. בכך הייתה פאולינה לקדושה הראשונה של ברזיל. פאולינה הקדושה היא גם הקדושה היחידה, ככל הידוע, אשר סבלה ממחלת הסוכרת. משום כך קיימת מגמה מקרב קתולים חולי סוכרת להכיר בה כפטרוניתם.
בשנת 1994 מנתה קהילת האחיות 1,892 אחיות, 130 מתלמדות וכ-300 נערות שהמתינו להיכנס בשערי הקהילה בכל רחבי ברזיל. לקהילה גם מוסדות בארגנטינה, צ'ילה, ניקרגואה, צ'אד, זמביה, מוזמביק ואיטליה.
עגלול (סוג)

תיאור

העגלול הוא חילזון מקבוצת הקדם-זימאים (כיום קבוצה זו איננה נחשבת יותר לתת-מחלקה מאחר שהיא פוליפילטית) אך איבר הנשימה העיקרי הוא חלל הגלימה, בעוד שזימיו התנוונו. הלחץ האוסמוטי שלו גבוה ולכן הסיקו החוקרים שהוא עלה ישירות ליבשה מן הים ללא מעבר בסביבת חיים של מים מתוקים. בהתאם להתפתחויות האחרונות בזואולוגיה ובמיון עולם הטבע, העגלול משויך כיום לענף חלזונות עילאיים.
לעגלול קונכייה בגודל של כ-15 מ"מ בעלת 4–5 פיתולים מעוגלים קמורים מאוד וצורתה באופן כללי היא מגדלית עם צריח גבוה. לרוב גווניה נעים בין חום אדמדם לחום בהיר, קרם ובז'. הטבור בולט ונראה בבירור. הקונכייה עצמה עבה מאוד ודורשת גיר רב לבנייתה, דבר המגביל את אזור המחיה של העגלול לאזורים לחים בעלי תשתית גיר או סידן באחוזים גבוהים. בקצה הרגל מצוי סוגר גירני (operculum) וכאשר העגלול מתכנס אל קונכייתו הסוגר מכסה את פתח הקונכייה וסוגר אותה לחלוטין.
העגלול עצמו הוא בעל ראש ייחודי שבו יש "חדק" וממנו בולטות שתי אונות רחבות קצרות המקיפות את הפה. יש לו שני משושים עבים שאורכם כאורך החדק ובבסיסם מצויות העיניים שלו. צבע הגוף של העגלול הוא אפור בהיר עד כהה ולעיתים בעל גוון כחלחל או בורדו.

אורח חיים

צורת ההליכה של העגלול שונה מאלה של רוב שבלולי היבשה: רגלו מחולקת לשתי אונות על ידי תלם מרכזי ותנועתו נעשית על ידי הרמת אונה אחת והזזתה קדימה, הורדתה לקרקע ואז הרמת האונה השנייה והזזתה קדימה, וחוזר חלילה. בקצה הרגל מצוי סוגר גירני (operculum) וכאשר העגלול מתכנס אל קונכייתו הסוגר מכסה את פתח הקונכייה וסוגר אותה לחלוטין.
מזונו של העגלול דומה לזה של השבלולים: רקב צמחי ופטריות סאפרופיטיות אך לעגלול אין את האנזים צלולאז שמפרק תאית ופירוק זה מתבצע על ידי חיידקים סימביוטיים במערכת העיכול שלו.
בתקופת הקיץ היבשה מתחפר העגלול אל תוך קרקע לחה ומבצע קיוט (מעין "שנת קיץ") ומוריד באופן ניכר את פעילותו וחילוף החומרים שלו. הוא גם מקייט כאשר הטמפרטורה נמוכה מידי (קר מידי).
בניגוד לשבלולים הזוויגים בעגלול נפרדים ופרטיו הם או זכרים או נקבות. ההתפתחות העוברית של העגלול ארוכה יחסית ונמשכת כ-3 חודשים. העובר בוקע מהביצה עם קונכייה עוברית מפותחת. מקור הסידן לקונכייה זו איננו הביצה אלא עפר עשיר בסידן המוצמד בריר אל הביצה. מסיבה זו העגלולים חיים רק בקרקעות עשירות בסידן.

תפוצה

בגלל אורח חייו מוגבל העגלול לאזורים לחים בהם התשתית (קרקע, אדמה ומסלע) עשירה בגיר וסידן. כמו רבים מהקדם-זימאים שעלו ליבשה הוא חייב סביבת מחיה קרה ולחה שכן קשה לו מאוד לעמוד בתנאי יובש.
רוב נציגי משפחת העגלולים חיים באזורים טרופיים ובאגן הים התיכון. באירופה ואסיה נפוץ המין עגלול אירופאי (Pomatias elegans) עליו יש ידע רב יחסית. העגלול האירופאי נפוץ ברוב מדינות אירופה, למעט האזורים הצפוניים והקרים מאוד (כגון סקנדינביה, רוסיה, איסלנד).
עגלול המכסה (Pomatias olivieri) הוא מין העגלול היחידי שחי בישראל, בה הוא נמצא בצפון הארץ, בגליל העליון (מאצבע הגליל ועד ראש הנקרה), במישור החוף הצפוני וברכס הכרמל. מעט מאוד ידוע על מין זה.
סבויה-מרקטי

היסטוריה

החברה נוסדה על ידי לואיג'י קאפה (Luigi Cape) ב-1915 תחת השם SIAI‏ (Società Idrovolanti Alta Italia, מילולית: חברת  המטוסים הימיים של צפון איטליה). לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחלף שם החברה לסבויה, כאשר רכשה את Società Anonima Costruzioni Aeronautiche Savoia, יצרנית מטוסים אשר נוסדה גם היא ב-1915 על ידי אומברטו סבויה (Umberto Savoia). 
השם מרקטי נוסף לשם החברה עם הצטרפותו של מתכנן המטוסים אלסנדרו מרקטי ב-1922. עד מהרה רכשה סבויה-מרקטי מוניטין של בניית מטוסים מהירים מאוד ובעלי רמת ביצועים גבוהה. עם הפיתוח המוצלח של הסירה מעופפת מדגם S.55, פרצה סבויה-מרקטי אל שוק המטוסים הבינלאומי כיצרן דומיננטי. החברה המשיכה להתפרסם בבניית מטוסים ימיים וסירות מעופפות שקבעו מספר שיאי מהירות וזמני שהייה באוויר כחלק מטיסות ראווה אשר נועדו למטרות פוליטיות ובעיקר להאדרתה של איטליה הפאשיסטית. 
בהיותה החברה המועדפת על מרשל האוויר איטלו באלבו, החל פיתוח מואץ של מטוסים צבאיים שנטלו חלק במלחמות איטליה בשנות ה-30 ובמלחמת העולם השנייה. הבולט שבהם היה ה-SM.79, שהפך למפציץ הבינוני הנפוץ בשורות חיל האוויר האיטלקי אשר נטל חלק בכל זירות הלחימה ושימש גם כמפציץ טורפדו מוצלח בים התיכון. במהלך המלחמה הושמדה בהפצצות מרבית תשתית הייצור של סבויה-מרקטי. שמה של החברה שונה שוב, ל-SIAI-מרקטי, ב-1943.
SIAI-מרקטי שרדה לאחר המלחמה בזכות בניית קרונות רכבת ומשאיות. אף על פי כן, נאבקה החברה במשך שש שנים עם חדלות פירעון לפני הכרזתה על הליך פירוק ב-1951. ב-1953 נפתחה החברה מחדש כיצרנית מטוסים קלים, לרוב בשיתוף עם יצרניות מטוסים אחרות. לאחר 1977 פעלה SIAI-מרקטי בתחום המסוקים תוך שיתוף פעולה עם חברת אגוסטה (Agusta), אשר הפכה אותה ב-1983 לחברת-בת שלה במסגרת תאגיד החלל והתעופה אגוסטה.
ילפרגדה סובארו

מפעל חייו

ילפרגדה סובארו נולד בהודו ב-1895. הוא היגר לארצות הברית ב-1923 לאחר שסיים לימודי רפואה בMadras Medical College. ילפרגדה עבד באוניברסיטת הרווארד עד 1940 כשהתחיל להנחות מחקר במעבדות לדרלה (Lederle Laboratories). המחקר שהנחה התעתד למצוא אנטיביוטיקות בעלות טווח השפעה רחב יותר משל פניצלין וסטרפטומיצין. מחקר זה הוביל למציאת האנטיביוטיקה polymyxin. האנטיביוטיקה פוגעת בפוספוליפידים של החיידק ובכך משמידה אותו. האנטיביוטיקה משמשת עד היום בAureomycin ולמעשה מהווה את אבן הבסיס לאנטיביוטיקות מסוג tetracycline. זוהי האנטיביוטיקה  הראשונה מסוגה שהשמידה גרם חיובי ו-גרם שלילי. משום טבעה של האנטיביוטיקה, היא משמעותית יותר מתגלית הפניצילין של פלמינג.

B12 וחומצה פולית

ב-1945, קבוצת המחקר של ילפרגדה בודדה את החומצה הפולית מכבד וממקור מיקרובי. המחקר הציג סינתזה של חומצה פולית וכמו כן בידוד הוויטמין B12. מחקרים אלו מהווים כיום בסיס לריפוי ומניעה של אנמיות מסוגים שונים. מחקר אשר התפרסם במגזין רפואה, ניו-אינגלנד ב-1999, מציין כי העשרת המזון בחומצה פולית מועילה להפחתת homocysteine (גורם סיכון למחלות לב קורונרים).

Methotrexate

גישת המחקר התבססה על התגלית של Aminopterin אשר מבטל את פעולתה של החומצה הפולית (אותה בודד במחקר אחר). ביטול פעולת החומצה הפולית הסתבר כמעכב תאים סרטנים. ילפרגדה גזר את החומר Methotrexate מתוך Aminopterin וייעד אותו ללוחמה בסרטן. מטוטרקסט הוא מעכב בלתי הפיך של האנזים dihydrofolate reductase. (האנזים הופך חומצה פולית לצורתה הפעילה). פעולה זו גורמת לדיכוי ייצור ה-DNA, ה-RNA וייצור החלבונים (מוות של התא). החומר משמש כיום בטיפולים כימותרפיים בלוקמיה ילדים ובסוגי סרטן שונים. החומר משמש במחלות שונות וכמו כן גם כתרופה למחלת הפילריאזיס.

אדנוזין טרי פוספט

אחד מתגליותיו החשובות של ילפרגדה היא המולקולה אדנוזין טרי פוספט. המולקולה מהווה מקור לאנרגיית התא. את המחקר ערך עם סירוס פיסק (Cyrus Fiske) וביחד גילו את ה Phosphocreatine ואת ATP. המולקולה מורכבת משלוש קבוצות פוספט המחוברות לאדנוזין. כשהגוף זקוק לאנרגיה, משתחררת קבוצת פוספט. המולקולה החדשה נקראת adenosine diphosphate) ADP). ילפרגדה הראה את חשיבות הזַרְחָן בתא. משמעות מחקר זה מהווה בסיס להבנת תפקוד התאים האֵיקריוטים וכמו כן למחקרים בביולוגיה, כימיה ורפואה.

הכרה בעבודתו

ילפרגדה סובארו היגר אל ארצות הברית אודות להיותו רופא. בשנת 1917 נאסר על הודים להגר אל גבולות ארצות הברית, פרט לרופאים. ילפרגדה נאלץ ללכת עם תעודה המציגה טביעת אצבע בכרטיס שמספרו 3420564 (תעודת 'זר') וכמו כן לדווח על מקום מגוריו אחת לשלושה חודשים. בשנת 1942 קיבל אישור מיוחד בזכות מחקריו על דם אלבומין ואספקת דם לחיל הים האמריקאי; מחקר על טטנוס ורעילות גז גנגרן (gangrene toxoid). ד"ר ילפרגדה סובארו מעולם לא קיבל הערכה מעמיתיו או מאוניברסיטת הרווארד על עבודתו.
מטריקה רימנית

במתמטיקה, מטריקה רימנית היא כלל המתאים באופן חלק לכל נקודה על יריעה חלקה מכפלה פנימית על המרחב המשיק ליריעה בנקודה זו. בעזרת כלל זה ניתן להגדיר אורך של קטעים אינפיניטסימלים על עקום ועל ידי אינטגרציה, את האורך של העקום. כמו כן מטריקה רימנית מאפשרת להגדיר זוויות בין עקומים שעוברים דרך אותה נקודה. מטריקה רימנית קרויה על שם ממציאה, ברנרד רימן. יריעה חלקה יחד עם מטריקה רימנית נקראת יריעה רימנית.

הגדרה

מטריקה רימנית על יריעה חלקה  היא שדה טנזורי  מטיפוס (0,2) כך שבכל נקודה  התבנית הביליניארית  היא סימטרית וחיובית לחלוטין. שדה טנזורי זה נקרא הטנזור המטרי של רימן.
במילים אחרות, המטריקה הרימנית מתאימה לכל נקודה  תבנית ביליניארית על המרחב המשיק , כך שההתאמה היא חלקה ובכל נקודה התבנית הביליניארית היא מכפלה פנימית.
באמצעות חלוקת יחידה, אפשר לבנות על כל יריעה חלקה מטריקה רימנית.

המרחק המתקבל ממטריקה רימנית

בהינתן מטריקה רימנית ניתן להגדיר אורך של עקום  על ידי 
ומכאן להגדיר את המרחק (מטריקה) בין שתי נקודות להיות האינפימום של האורכים של עקומים שמתחילים בנקודה אחת ומסתיימים בשנייה. פונקציית המרחק הזו היא מטריקה.

איזומורפיזמים מוזיקליים

מכיוון שמטריקה רימנית היא תבנית לא מנוונת, היא משרה איזומורפיזם בין המרחב המשיק למרחב הקו-משיק. בקואורדינטות מקומיות, האיזומורפיזם נתון על ידי  ו  כאשר המטריצה  מסמנת את המטריצה ההופכית של  ומשתמשים בהסכם הסכימה של איינשטיין. בעזרת איזומורפיזם זה ניתן להגדיר איזומורפיזמים נוספים בין כפולות טנזוריות גבוהות יותר של המרחב המשיק והקו משיק, לדוגמה בין  ובין  ומכך לקבל העתקות בין שדות טנזורים. העתקות אלה נקראות גם הורדה והעלאה של אינדקסים וגם איזומורפיזמים מוזיקליים.
אותיות סופיות

אותיות סופיות או אותיות מנצפ"ך הן אותיות אשר נמצאות בסוף המילה, ומחמת כך יש להן צורה שונה. בשפה העברית ישנן חמש אותיות סופיות: כ"ף, מ"ם, נו"ן, פ"א וצד"י. בתלמוד נקראות אותיות אלו בשם 'מנצפ"ך'.

היסטוריה

לדעת החוקרים, מקור שתי הצורות של אותיות מנצפ"ך הוא באות קדומה אחת שדומה לצורה הסופית. מקורו של הכתב העברי המודרני בכתב הסופרים הארמים שכתבו עבור האימפריה הפרסית בה שימשה השפה הארמית כלינגואה פרנקה. בכתב זה הייתה לכל אות צורה אחת בלבד. בעברית הייתה מסורת של כתיבה בלתי פורמלית ואותיות מנצפ"ך המופיעות באמצע מילה קיבלו צורה חדשה, "מעוגלת" יותר, ללא ה"זנבון" שהפריע למהירות הכתיבה. בסוף מילה צורת האותיות הללו לא הפריעה שכן בלאו הכי היד נעצרת, ועל כן הצורה הסופית של אותיות מנצפ"ך כמעט זהה לצורת האות בארמית. יוצאת מן הכלל היא מ"ם שמקבילתה הארמית לא דומה גם לצורה הסופית.

פרשנות יהודית

לדעת התלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ד, עמוד א' אותיות מנצפ"ך חודשו על ידי הנביאים, או בלשון התלמוד: "מנצפך צופים אמרום". למסקנת הדיון בתלמוד, הנביאים לא חידשו מעצמם את האותיות מאחר 'ואין נביא רשאי לחדש דבר מעתה' אלא רק חידשו מסורת קדומה שנשכחה ("שכחום וחזרו ויסדום"). בעלי התוספות שם דנים בשאלה מדוע קוראים לאותיות אלו מנצפ"ך ולא כסדרן כִּמְנַפֵּ"ץ, ועונים שמנצפך מבטא במשמעותו 'מן צופים', כהשכוונה לנביאים המכונים 'צופים' שחידשו את אותיות אלו.
פייטני התפילה אף הם עשו שימוש בייחודן של אותיות מנצפ"ך. כך, בנוסח תפילת העמידה למוסף של שבת נפתחת ברכת היום, ברכת השבת שבתפילת העמידה, במילים הסדורות לפי האות הפותחת כל מילה, וזאת על פי סדר הא"ב מן הסוף אל ההתחלה (בסדר תשר"ק), מן האות תי"ו, שי"ן, קו"ף ואילך:  תכנת שבת רצית קרבנותיה צוית פקודיה  וכו' עד לאות א' במילה 'אז'. מכאן ואילך ממשיך הנוסח לפי סדר אותיות מנצפך: מ'סיני נ'צטוו צ'יוויי פ'עליה כ'ראוי' (ברוב הנוסחים מלבד נוסח אשכנז).
הגר"א הסביר שאלו ראשי תיבות של חמש ההלכות שנשתכחו ממשה רבנו: מקושש (עצים), נוקב (שם ה'), צלפחד (בנות צלפחד שביקשו נחלה), פסח (שני), כזבי (בת צור וזמרי בן סלוא).

אלפבית ערבי

בשפה הערבית ישנה תופעה דומה, בה אותיות מסוימות נכתבות בצורה שונה על פי מיקומן במילה. בנוסף על העברית, בערבית יש לאותיות מסוימות צורה שונה לא רק באמצע המילה או סופה אלא גם בתחילתה.

אלפבית יווני

האות היוונית סיגמא מופיעה כאות קטנה בשתי צורות: בתחילת מילה או באמצעה: σ וכאות סופית: ς.
צבא האסלאם (סוריה)

בתקשורת

במהלך אפריל 2015, הצעיד ארגון צבא האלסאם מצעד מרשים של אלפי לוחמים מול המצלמות - מצעד שטרם נראה מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה.
בעקבות סרטון שפורסם על ידי המדינה האסלאמית (דאעש) בו הוצאו להורג מורדים סורים ממספר ארגונים וביניהם לוחמים מצבא האסלאם,הארגון גמל להם באותו אופן והוציא סרטון תעמולה ביוני 2015, בו נראו חייליו מובילים באופן מסודר שבויים של דאעש, תוך שלוחמי צבא האסלאם לבושים בסרבלים כתומים, ואילו שבויי דאעש לבושים מדים שחורים אך אזוקים ומושפלים. בסיום הסרטון, שבויי דאעש הוצאו להורג בירי לראש עם רובי ציד וקלצ'ניקובים.
טרני

תולדות העיר

טרני נוסדה על ידי העם הסביני במאה ה-7 לפנה"ס. במאה ה-3 לפנה"ס היא נכבשה על ידי רומא העתיקה ונחשבה לעיר חשובה (municipium) בדרך המלך מרומא צפונה ויה פלמיניה (Via Flaminia). הרומאים כינו את העיר בשם "Interamna", שפירושו בין שני נהרות. מתקופת הקיסרות הרומית נותרו בעיר אמות מים, חומות, אמפיתיאטרון, מקדשים וגשרים.
בשנת 755 נכבשה העיר על ידי הלומברדים ואיבדה את מעמדה לטובת העיר השכנה, ספולטו, בגלל הדוכסות שבספולטו. בשנת 1174 היא נהרסה על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים לאחר מכן היא הייתה אחד ממקומות התפילה החביבים על פרנציסקוס מאסיזי.
במאה ה-14 העיר הייתה לעצמאית וחוקקה חוקה משלה. בשנת 1353 היא הרחיבה את תחום חומותיה. כמו ערים אחרות במחוז היא סבלה מהריב בין שתי הסיעות: הגואלפי והגיבליני (Guelfi e ghibellini), אשר הפכו לשתי מפלגות הנובילי (Nobili) והבנדררי (Banderari). בסוף הייתה לחלק ממדינת האפיפיור.
בשנת 1580 החלה כריית ברזל באזור. במאה ה-17 הייתה קרבן למגפות ולמחסור במזון. במאה ה-19 היא נהנתה מהמהפכה התעשייתית. ושל האפשרות לניצול אנרגיה הידרואלקטרית. בטרני הוקמו מפעלי מתכת וצמר. בשנת 1927 הוקמה נפת טרני והעיר הייתה לבירתה. ריכוז התעשיות הכבדות שבה, יחד עם היותה צומת רכבות, הביאו לכך שתהיה קרבן ל-118 התקפות אוויריות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. רבעים רבים נחרבו ומבני תעשייה נהרסו.

יהודי טרני

בעיר הייתה קהילה יהודית קטנה בין סוף המאה ה-13 עד סוף המאה ה-16. עיסוקה היה דומה לזה של שאר הקהילות היהודיות באיטליה: עסקי שולחני - מתן הלוואות. על הנוצרים נאסר לעסוק בכך במדינת האפיפיור. נמצאו מסמכים המביאים את פרטיהם של רופאים יהודים שהיו בעיר, כעשרה במספר. היהודים גורשו מהעיר, יחד עם כל יהודי מדינת האפיפיור במאה ה-16.
בשנת 2009 הוצב לוח זיכרון באחד מקירות הטיילת ליד גן בעיר (Parco Ciaurro), בנוכחות הרב הראשי של איטליה והבישוף המקומי, עם הכתובת הבאה: "Qui si trovava il cimitero ebraico che questa terra accolse nel tardo medioevo" (כאן היה בית קברות יהודי בימי הביניים המאוחרים).
על פי המחקר גודלו המקורי של בית הקברות היה מרשים ומעיד על גודלה ויכולתה הכלכלית של הקהילה. בית הקברות נפתח בשנת 1495 והתאריך מעיד על כך שהקהילה התרחבה (ייתכן שהייתה קיימת גם לפני זה) בעקבות ההגירה לאזורים באיטליה בשלטון האפיפיור ובצפון איטליה בימי גירוש היהודים  מספרד ודרום איטליה.
איטליה של ערכים

היסטוריה

אנטוניו די פייטרו היה שר התעשייה בממשלתו של רומנו פרודי. הוא התפטר בנובמבר 1996 התפטר לאחר שהיה נתון בחקירה. כמועמד עצמאי, נבחר דה פייטרו בנובמבר 1997 לכהן כחבר בסנאט האיטלקי. במרץ 1998 הקים את המפלגה. בשנתיים שלאחר מכן ה-IDV לקחה חלק במסגרות פוליטיות שכללו גם מפלגות נוספות, ועדיין לא התמודדה בבחירות. 
המפלגה התמודדה לראשונה כמפלגה עצמאית בשנת 2001, עם מצע פופוליסטי שכלל התנגדות חזקה להגירה ומחאה נגד בזבוז כספי ציבור. המפלגה קיבלה 3.9% בבחירות לבית הנבחרים, 0.1% מתחת לאחוז החסימה. מטעם המפלגה נבחר סנאטור אחד, שעבר כמה ימים לאחר הבחירות למפלגה אחרת. בשנת 2004 די ייטרו נבחר מטעם המפלגה לפרלמנט האירופי.
לקראת הבחירות ב-2008 ה-IDV כרתה ברית עם המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות, שבהן היא הגיעה לשיא כוחה והייתה המפלגה הרביעית בגודלה בפרלמנט האיטלקי- 29 נציגים בבית הנבחרים ו-14 סנאטורים. למרות ההישג והשותפות עם המפלגה הדמוקרטית, ה-IDV פעלה כסיעה עצמאית מתוך האופוזיציה. באותה השנה המפלגה הגיעה אף לשיא כוחה בפרלמנט האירופי, עם כ-8% מהקולות ו-7 מושבים.
בשנת 2009 נוצרו קרעים קשים בהנהגת המפלגה ונתגלו בה כמספר פרשות שחיתות. פילוגים אלו אף גרמו לעזיבתם של חברי פרלמנט (גם ברמה הארצית וגם ברמה האירופית). למרות היחלשויות אלו, הצליחה המפלגה בשנים 2011-2012 להגיע להישגים ברמה המוניציפלית, בכך שניצחה בבחירות המקומיות בנאפולי ובפלרמו. בסוף  2012 המפלגה נגררה למשבר נוסף, לאחר שהתקשורת הארצית דיווחה על סתירות במימון המפלגה. בנוסף על כך, המפלגה נפגעה בדעת הקהל לאור עלייתה של תנועת חמשת הכוכבים. בבחירות שנערכו בשנת 2013 המפלגה הפסידה את כל כוחה בפרלמנט, לאחר שקיבלה רק 2.2% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה. לאחר הכישלון די פייטרו התפטר מראשות המפלגה. מנהיגים רבים נוספים עזבו גם הם את המפלגה. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2014, המפלגה קיבלה רק 0.65% מהקולות ולכן לא הכניסה נציגים גם לפרלמנט זה.

אידאולוגיה

באופן כללי, המפלגה ממוקמת במרכז-שמאל, אך בתוכה מתקיים מגוון דעות (שמגיע לעיתים עד לשמאל קיצוני). המפלגה תומכת בבחירות בשיטה הרובנית, פדרליזם, מאבק בשחיתות וחיזוק היעילות של המגזר הציבורי. במאי 2012 הייתה ה-IDV למפלגה הפוליטית הראשונה באיטליה שתמכה בנישואים חד-מיניים.
NGC 4429

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.2, והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.65, ותיאר אותה כ"די בהירה ולא מאוד קטנה". בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1271, כשהיא מתוארת כבהירה או בהירה מאוד, גדולה, מאורכת, עם מרכז שמתבהר בפתאומיות ועם כוכב מדרגת בהירות 10 כשתי דקות קשת מצפון-מזרח לה. הוא לא היה בטוח אם מדובר בתגלית חדשה שלו או ב-II.65 שגילה אביו. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2987 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4429, כאשר היא מתוארת כבהירה, גדולה, מאורכת למדי, עם מרכז שמתבהר בפתאומיות ועם כוכב מדרגת בהירות 10 מצפון-מזרח לה.

תצפית

הגלקסיה נמצאת במרכז צביר הבתולה, כ-8.6 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.9 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-0.8 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4371, כ-1.3 מעלות מדרום לה נמצאת NGC 4442, כ-1.1 מעלות ממזרח לה נמצאת NGC 4503 ומעבר לה, באותו הכיוון ובמרחק כפול נמצאות NGC 4564,‏ NGC 4567 ו-NGC 4568. כ-1.6 מעלות מצפון-מזרח ל-NGC 4429 נמצאת הגלקסיה האליפטית הענקית M87, כ-1.8 מעלות מצפון לה נמצאת M86 וכ-1.6 מעלות וכ-1.9 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאות בהתאמה NGC 4388 ו-M84, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4429 הוא כ-5.6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 85,000 שנות אור, כ-85% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎7.4×10¹⁰‎ מסות שמש, כ-13% מסת שביל החלב, כאשר מעט יותר מחצי ממנה, כ-‎4.3×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, וכן היא מכילה כ-‎1.1×10⁸‎ מסות שמש של מימן מולקולרי (H₂) וכ-‎1.3×10⁷‎ מסות שמש של מימן אטומי נייטרלי (HI). זאת כמות קטנה יחסית של מימן חופשי ומהווה רק כפרומיל מהמסה הכוללת של הגלקסיה, ובהתאם, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ומוערך בכ-3 אלפיות של מסת שמש בשנה או כמסת שמש ב-340 שנים, קצב אופייני לגלקסיות עדשה מסוגה של NGC 4429. כתוצאה מכך אוכלוסיית הכוכבים של הגלקסיה היא זקנה ובמרכזה הגיל הממוצע של הכוכבים נע בין 3 מיליארד ל-7 מיליארד שנים. נראה שבמרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ-70 מיליון מסות שמש, אך אין לגלקסיה גרעין פעיל.