google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית

היסטוריה

בריטניה תמכה בסוף המאה ה-19 בתנועה הלאומית לשחרור מקדוניה מהאימפריה העות'מאנית, ואף הגבירה את תמיכתה בעקבות מרד אילינדן, אולם לאחר מלחמות הבלקן תמכה בחלוקת מקדוניה בין סרביה, יוון ובולגריה, ותמכה בפתרון זה גם במהלך ועידת השלום בפריז (1919), לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה בריטניה ביוגוסלביה, שמקדוניה הייתה חלק ממנה, ושירות המודיעין הבריטי אף שיתף פעולה במהלך המלחמה עם תנועות פרטיזנים מקדונים. עם הכרזת העצמאות של מקדוניה בשנת 1991, בריטניה הכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי.

נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליות כלליות בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
סוניה קולודני

קורות חייה

סוניה קולודני נולדה ב-1901 בפינסק שבתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גורשה משפחתה לפולין. סוניה, נערה צעירה, עבדה במשך שנתיים כשוליה אצל צלם בוורשה ואף קיבלה ממנו דיפלומה. היא עלתה לארץ ישראל ב-1922 בעקבות אחיה, שמאי קולודני, אחד ממקימי חדרה שעלה שנתיים קודם ושלח לה רישיון  עליה וכסף למסע. אמהּ וששת אחיה ואחיותיה גם הועלו לארץ על ידי שמאי קולודני אחרי שהאב נפטר ממחלת הטיפוס. סוניה הקימה סטודיו לצילום במרפסת בית אחיה שמאי בחדרה והשתתפה בפרנסת המשפחה. 
סוניה נישאה למשה פיחוטקה, ולזוג לא היו ילדים.
אוסף התצלומים והתשלילים של קולודני שרכש מוזיאון החאן עם הקמתו ב-1982 מהווים נדבך חשוב ביותר בארכיון ההיסטורי של רצועת החוף הפריפריאלית בכלל ושל חדרה בפרט. מספר מצלמות ואביזרים מהסטודיו של קולודני מוצבים בתצוגת הקבע של מוזיאון החאן.

סגנונה

בתקופה זו של ראשית הציונות, תחום הצילום נשלט ברובו המוחלט על ידי גברים שעבדו עבור מוסדות ציבור והציגו בצילומיהם נקודת מבט גברית-ציונית. בתמונותיה של קולודני ניתן למצוא יותר חופש ופחות פורמליות. היא תיעדה את מרחב המושבות מחוץ למשולש העירוני תל אביב-חיפה-ירושלים, ובצילומיה אפשר למצוא גם דמויות מחייכות שאינם ממורכזות, לעומת הפנים חמורות הסבר, המאפיינות את האסתטיקה הפדנטית של התקופה.
ביתה וסטודיו הצילום של קולודני היו בחדרה ולכן המושבה הצעירה היוותה את אזור פעילותה המרכזי אולם גם צילמה ביישובים קרובים כמו כרכור, פרדס חנה, כפר ויתקין, שפיה, שדות ים וגן שמואל. תיעדה בין השאר את ייבוש הביצות, העבודה החקלאית, הטקסים, פעילויות הספורט כמו כן צילמה גם דיוקנאות ומשפחות, טיולים, גני ילדים וגננות.

מורשת

מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 הוצגו תצלומיה של סוניה קולודני מהשנים 1922-1948 במסגרות שונות. התערוכה הראשונה, "פוטו סוניה", הוצגה במוזאון ארץ ישראל בתל אביב בשיתוף מוזאון "החאן" חדרה ובאוצרתו של גיא רז מנובמבר 2006 עד אפריל 2007. מדצמבר 2010 עד פברואר 2011 בגלריית בית האומנות של מבשרת ציון הוצגו תצלומיה בשנית. אוצרת התערוכה הייתה סוניה אברמוביץ'. במהלך חודש ספטמבר 2012 הוצגו תצלומיה בשלישית בתערוכה ושמה "הצלמניה" בקניון לב חדרה במסגרת הפרויקט "מוזיאון יוצא לקהלו" - שיתוף פעולה בין מוזיאון החאן לקניון לב חדרה. אוצר התערוכה היה גיא רז.
בשנת 2013 אישרה ועדת השמות של עיריית חדרה כי רחוב שעתיד להיסלל בשכונת ויצמן במערב העיר ייקרא על שמה של הצלמת. רחוב סוניה קולודני עתיד להתחבר למתחם ההייטק והתעשייה שיקום על שטח מעברת אגרובנק.
אעופה אשכונה

מחבר הפיוט

רבי יצחק אבוחצירא, בנו הרביעי והאחרון של רבי יעקב אבוחצירא המכונה "אביר יעקב" על שם ספרו. משפחת אבוחצירא העמידה דורות של רבנים, המפורסם שבהם הוא רבי ישראל אבוחצירא, ה"בבא סאלי" אחד מנכדיו של רבי יעקב.
רבי יצחק פעל במרוקו בעיר תאפיללת בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. קרוי על שם האר"י. שקד בתורה ועסק בלימוד קבלה כבר מגיל צעיר, במשך חמש שנים למד בשעות הלילה עם רבי ישראל (ה"בבא סאלי") את כל הש"ס עם פוסקים, תוספות ומהרש"א.
בשנת תרע"ב נהרג רבי יצחק מפגיעת כדור בעת מסעו לאיסוף כספים עבור ישיבת "אביר יעקב" על ידי קבוצת שודדים.

אודות הפיוט

פיוט זה הוא אחד מבין הפיוטים המופיעים בקובץ "יגל יעקב" – קובץ שירים פרי עטם של הרבנים משושלת אבוחצירא.
בפיוט ניכרת השפעה ברורה של ספר שיר השירים. השפעה זו ניתן לראות הן באווירה הכללית, וכן בשיבוץ של קטעי פסוקים וצירופי לשון מתוך שיר השירים. הפיוט מנוסח בפשטות ובציוריות של חיפוש הדדי בין הדוד והרעיה, המסמלת את הקשר שבין עם ישראל לאל מתוך שאיפה וכיסופים לגאולה.
לפיוט עשרה בתים, בתבנית דו-שיח בין שני דוברים. ששת הראשונים מציגים את הצד המדבר של הרעיה המחפשת את הדוד, שלושה הבתים הבאים מתארים את תגובתו של הדוד הנענה לקריאת הרעיה ומבטיח לה: "קוּמִי יְחִידָתִי. וְשׁוּבִי בִּתְשׁוּבָה. אֲחוֹתִי רַעְיָתִי. הִנֵּה גוֹאָלֵךְ בָּא". המשפט העשירי החותם את הפיוט, משלב את שני הדוברים בפיוט. במחציתו הראשונה של המשפט נראה דיבורה של הרעיה: "קוֹל דּוֹדִי הִנֵּה בָּא מְדַלֵּג עַל הֶהָרִים", ובמחציתו השנייה, תשובתו המנחמת של הדוד, אליה: "קוּמִי לָךְ אֲהוּבָהּ. כִּי בָּא קֵץ דְרוֹרִים". הפיוט מסתיים בנימה אופטימית, של מפגש ואיחוד בין השנים.
שם המחבר רמוז באקרוסטיכון, "אני יצחק חזק".
ניסו קפילוטו

קריירה

קפילוטו גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-12 בדצמבר 2006, במשחק גביע הטוטו נגד הכח עמידר רמת גן, בגיל 17. בגביע אופ"א ערך את הופעת הבכורה שלו עוד לפני שהיה בן 18. החל מעונת 2007/2008 שיחק קפילוטו בקבוצה, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך בתחילת עונה זו במשחק מול מ.ס. אשדוד. בשנים שלאחר מכן שימש כבלם מחליף בקבוצה, ובעונת 2010/2011 הושאל למ.ס. אשדוד. בעונה שלאחר מכן הושאל להפועל עכו.
ביוני 2012 עבר לאלקי לרנקה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק עונה אחת. לקראת עונת 2013/2014 חזר קפילוטו לישראל, וחתם לעונה אחת במדי בית"ר ירושלים. ב-21 באוקטובר 2013 כבש קפילוטו את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על הפועל תל אביב. בתום העונה, אחרי שרשם 27 הופעות ליגה וכבש שני שערים, סיים קפילוטו את דרכו במועדון.
ב-12 ביוני 2014 חתם קפילוטו לשלוש שנים בסנט גאלן מליגת העל השווייצרית, בשכר של 150 אלף דולר לעונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך קפילוטו ב-19 ביולי 2014, כשהשלים 90 דקות בתיקו 2–2 עם יאנג בויז ברן. בהמשך העונה קיבל קפילוטו את סרט הקפטן של הקבוצה במספר משחקים אך פציעה קשה מנעה ממנו לחזור ליכולת הטובה איתה פתח את העונה. ב-3 ביולי 2015 חזר קפילוטו לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים.
ב-14 ביוני 2016 חתם קפילוטו לעונה אחת בהפועל חיפה. במחזור השני של גביע הטוטו לעונת 2016/2017, מול הפועל כפר סבא, כבש קפילוטו את שער הבכורה שלו במועדון. בעונת 2017/2018 היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה עם הקבוצה, לאחר ששיחק 120 דקות בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.

נבחרות ישראל

לזכותו של קפילוטו 27 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל ושתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-23 במאי 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, לקראת משחק הידידות נגד ארגנטינה שבוטל. ב-7 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול אלבניה במסגרת ליגת האומות.
טינטין והפיקורוס

עלילת הספר

טינטין ושלגי מבקרים את האדוק במרלינספייק, והוא מודיע לטינטין כי ביאנקה קסטאפיורה, המכונה "הזמיר ממילאנו", עם מלווה – איגור ואגנר, והעוזרת שלה – אירמה, ביחד עם הבלשים תומסון ותומפסון, כלואים בסן תיאודורוס, מדינה באמריקה התיכונה הנשלטת על ידי גנרל אלקזאר, ידידו של טינטין, וכעת נלחם בו גנרל טאפיוקה. 
הגנרל מזמין אותם לביקור בסן תיאודורוס, ומבטיח להם מעבר בטוח, אולם למעשה זוהי מזימה ללכוד את טינטין. כולם נוסעים ללא טינטין, ושוהים בוילה בכפר תחת השגחת כוחות הביטחון, ללא ידיעתם.
טינטין מצטרף לשאר מאוחר יותר, ופרופסור קלקולוס מגלה כי יש להם האזנה.  טינטין מזהה את אחד העובדים בוילה כפאבלו, גבר שהציל את חייו בספר האוזן השבורה.  פאבלו אומר לטינטין כי ההאזנה והלכידה אורגנו על ידי קולונל ספונס, מפקד ה"זאפ" – המשטרה החשאית הבורדורית, שחפץ לנקום בטינטין על מעלליו בספר פרשת קלקולוס.  
בסיועו של פאבלו, בורחים טינטין, שלגי, האדוק וקלקולוס מהוילה, אל מחנהו של גנרל אלקזאר. הם מתחבאים בג'ונגל בסן תיאודורוס, עד שטינטין מבין כי פאבלו הוא מרגל של גנרל טאפיוקה. הם בורחים מהמחנה על אופנוע, וטינטין חובש קסדה עם הסמל של התנועה לפירוק נשק גרעיני. בראיון בו נשאל ארז'ה על הכללת סמל השלום בסיפור, הוא ענה: "זה נורמלי, טינטין הוא פציפיסט, הוא תמיד היה נגד מלחמות."
טינטין וחבריו מוצאים מקלט אצל ילידים החיים בג'ונגל. אלקזאר מתכנן לבצע הפיכה מוצלחת נגד טאפיוקה, בעוד אנשיו משתכרים. קלקולוס ממציא גלולה שמרפאת אלכוהוליזם על ידי כך שהיא גורמת לשותים טעם איום כשהם לוגמים משקה אלכוהולי, ומנסה את הגלולה על טינטין, האדוק ועוד כמה. מיד לאחר מכן, הם מוצאים את סוכן הביטוח ז'וליון וואג ביחד עם להקת שחקנים, שאיבדו את דרכם. טינטין מציע להתלבש כאחדים מהשחקנים וכך לברוח.  
בינתיים מתחוללת סערה פוליטית: אלקזאר הצליח לתפוס את השלטון, ומגרש את גנרל טאפיוקה וקולונל ספונס מסן תיאודורוס. תומסון ותומפסון מחולצים מכיתת יורים ומשחררים את סנירה קסטאפיורה, איגור ואגנר ואירמה.  
בסוף העלילה, טסים טינטין, האדוק, שלגי ופרופסור קלקולוס מסן תיאודורוס, ומבחינים כי המהפכות בשלטון לא השפיעו על האזרחים – הם נשארו עניים.
אגם מקארתור (קולומביה הבריטית)

גאוגרפיה

אורכו של האגם 1.5 קילומטרים, עומקו המרבי 85 מטרים. זהו האגם העמוק ביותר בשטח הפארק הלאומי יוהו. 
האגם נמצא בגובה של 2,258 מטרים מעל פני הים.
בשל עומקו צבעו של האגם כחול כהה. האגם הוא הגדול באגמי הפארק הלאומי יוהו, ובשל יופיו הוא יעד צילום פופולרי. 

מקור השם

אגם מקארתור קרוי על שם ג'יימס ג'וזף מקארתור - עובד הסקר הגאוגרפי של הדומיניון של קנדה.
מקארתור היה האירופאי הראשון שגילה ומיפה את האגם, כמו גם את אגם אוהרה הסמוך בשנת 1887. 
מקארתור מיפה את האזור על מנת למצוא מעבר עבור הרכבת הקנדית-פסיפית.
הר מקארתור הסמוך, אף הוא קרוי על שם ג'יימס מקארתור.

לקריאה נוספת

• Frank Townsley, British Columbia: Graced by Nature's Palette, P 171
• Chic  Scott, Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering, P 39
רמי שני

רם (רמי) שני (נולד ב-8 בנובמבר 1958) הוא עיתונאי ישראלי, כתב גלי צה"ל.

ביוגרפיה

רמי שני גדל והתחנך בקיבוץ ניר יצחק, בחבל אשכול שבמערב הנגב. ב-1977 סיים שני את לימודיו בתיכון נופי הבשור במועצה האזורית אשכול. בשנים 1977- 1980 שירת בצה"ל בחיל התותחנים, בתפקידים פיקודיים שונים. מאוחר יותר השתתף כמפקד צוות תותח בגדוד מילואים במלחמת לבנון הראשונה.
בקיבוץ היה נהג משאית, שימש כקניין ועבד בתחזוקת מערכות קיטור גדולות. ב-1990 יצא ללמוד הנדסה במכללת רופין, אך שינה כיוון ועבר ללמוד עיתונאות בבית הספר לעיתונות ותקשורת 'כותרת'' בתל אביב. בשנת 2010 עזב את הקיבוץ ובמשך שנה וחצי גר במושב מסלול במערב הנגב. שנה וחצי לאחר מכן, עבר לבאר שבע.
לצד עבודתו ככתב בגלי צה"ל, עוסק שני בהכשרת מקצועות הרדיו בקרב תלמידים בגילים שונים, תלמידי תיכון במסגרות פעילות שונות וכן בוגרים. הוא מלמד  קורס שפיתח על סמך הכשרתו, ניסיונו ולימודיו, למתן כלי פיתוח תוכן לתחנות רדיו קהילתיות המשדרות באמצעות רשת האינטרנט. זאת במקביל לעיסוק השגרתי כעיתונאי.
לשני שלוש בנות מנישואיו הראשונים. חי בזוגיות עם ורד ששון.

קריירה

שני החל את הקריירה שלו כעיתונאי ב-1993 ככתב במקומון 'כל הנגב' (לימים: 'ידיעות הנגב') מרשת ידיעות תקשורת. לאחר מכן שימש כתב  ב"על המשמר", "דבר"' וירחון החקלאות והגינון "משוב"'. החל מ-1995 ובמשך 17 שנים ערך את עלון קיבוץ ניר יצחק "ביתנו".
במקביל לפעילותו בעיתונות הכתובה, שני החל לעסוק גם ברדיו. בשנת 1993 הפעיל אולפן רדיו חינוכי בתיכון אשל הנשיא. בשנת 1996 החל גם לעבוד ככתב רדיו דרום במערב הנגב, ובשנת 1998 עבר מרדיו דרום ל'גלי צה"ל'. מאז הוא מסקר במסגרת תחנת הרדיו הצבאית את אזור הדרום מאשדוד וצפון ים המלח עד אילת.
כעיתונאי, שני היה מהראשונים לדווח על אירוע החטיפה של גלעד שליט ב-2006, לאחר שבמהלך רכיבת אימון על אופניים הבחין בקולות הקרב שהתפתח בעקבות החטיפה. ב-2007 דיווח לראשונה על תחילת מבצע עופרת יצוקה בשבת שבה החל המבצע. הפצצות חיל האוויר פגעו באותו בוקר במאגרי תחמושת בכפרים שמול הקיבוץ בו גר וניתן היה לראות זאת מחצר ביתו. במהלך השנים פרסם עשרות סיפורים של תושבים שנפגעו כתוצאה של ירי הרקטות והפגיעות הנפשיות שנחרטו בהם.
שיטה מקובצת

ספרים במבנה השיטה מקובצת

ספרים דומים לפני השיטה מקובצת שקיימים כיום הם ספר הנר, יד רמ"ה ושיטות קדמונים לגיטין ובית הבחירה למאירי. 
רבי בצלאל מצטט בספרו מחיבור שלא נמצא בימינו בשם "ליקוטי הגאונים" או "ליקוטי הרבנים" שמשוער שיצא לאור בספרד במאה ה-12. חיבורים נוספים שלא השתמרו הם: חיבורו של  רבי מאיר בן רבי שמעון המעילי מחכמי פרובנס וכתב יד המצוטט בספר "מעשה רוקח" (ליוורנו תק"ד) לרבי מסעוד חי רוקח.
מבנה ספרו של הרב אשכנזי שימש השראה לפירושים נוספים ערוכים באותו אופן, ואחריו ערכו במתכונת זו גם הרב שלמה עדני, הרב אברהם פליף, הרב אהרן לפפא והרב חיים בנבנישתי.
בעת האחרונה יצאו ספרי שיטה מקובצת על מסכתות נוספות למשל שיטה מקובצת על מסכת פסחים - לרב יהודה גרשוני. בסגנון דומה יצאו ספרי "קובץ שיטות קמאי" על ידי הרב שלום מאיר יונגרמן. כמו כן נפוצים כיום ספרי "קובצי מפרשים" או אוספי ראשונים, שמדפיסים אוסף ספרים לפי מסכתות.
נימוניים

בארץ ישראל

בישראל חי רק מין אחד ממשפחת הנימוניים והוא הנימון הדק (Leptotyphlops macrorhynchus), שהוא הנחש הקטן והדק ביותר בישראל. אורכו מגיע עד ל-29 ס"מ וצבעו שקוף ורדרד ומבריק. עקב שקיפותו ניתן לראות את איבריו הפנימיים. מבנה ראשו הוא כך ששפתו בולטת קדימה ועולה מעט על החלק הקדמי של הלסת התחתונה. ככל שמתקדמים לכיוון הזנב הוא נעשה דק ובסוף נראה מחודד. הנימון הדק מתגונן בעזרת קשקשיו שחסינים מפני נמלים, עכבישים, חיפושיות וכדומה. 
בישראל הנימון הדק מצוי בנגב, מדבר יהודה, אזור ים המלח, בקעת הירדן והגלבוע.
מין זה נפוץ מלבד בישראל, גם בצפון אפריקה, בסודאן, באתיופיה, בסומליה, בסיני, בירדן, בדרום טורקיה ובהודו.
בירת העולם גרמאניה

"בירת העולם גרמאניה" (בגרמנית: Welthauptstadt Germania) היה פרויקט חידוש פני עיר הבירה הגרמנית ברלין בתקופה הנאצית, כחלק מחזונו של אדולף היטלר לעתידה של גרמניה לאחר הניצחון במלחמת העולם השנייה. האדריכל אלברט שפר הופקד על תכנון רובו של הפרויקט והיה מופקד גם כמפקח עליו, רק חלקו הקטן הושלם בין השנים 1937–1943.
חלק מהפרויקטים יצאו לפועל, כגון יצירת ציר החוצה את העיר ממזרח למערב, שכלל את הרחבת שדרת שרלוטנבורגר (כיום רחוב 17 ביוני בברלין), והשמת עמוד הניצחון של ברלין במרכז והרחק מהרייכסטג, מיקומו המקורי. אחרים, דוגמת ה"היכל הגדול", נדחו עקב תחילת המלחמה. מספר רב של בניינים ישנים ברבים מאתרי הבנייה המתוכננים נהרסו לפני המלחמה, התבוסה בה עצרה את התוכניות.

השם "בירת העולם גרמאניה"

השם Welthauptstadt Germania כתיאור לפרויקט של חידוש פני העיר ברלין מובא לראשונה בספר זיכרונותיו של שפר "בתוך הרייך השלישי" משנת 1969. למרות שבשם זה לא היה שימוש רשמי בממשל הנאצי ואף לא על ידי היטלר עצמו, נהיה שם זה נרדף לבנייה הנאצית בברלין, שכונתה בשם המנהלי: "תוכנית הבנייה המקיפה לבירת הרייך" (גרמנית: Gesamtbauplan für die Reichshauptstadt) על שם התואר שגרמניה הנאצית כינתה את עצמה "הרייך השלישי".
לפי רישומיו של הנרי פיקר משיחות הסלון עם היטלר ב-8 ביוני 1942, השתעשע היטלר ברעיון לשנות את שמה של העיר ברלין ל"גרמאניה", במטרה להעניק לרייך הגרמני מרכז ברור:
"בדיוק כמו שהבווארים והפרוסים עוצבו על ידי ביסמרק ליצירת האיחוד הגרמני, כך חייבים לנווט בשיטתיות את העמים הגרמאניים שביבשת אירופה ליצירת איחוד גרמני רחב יותר. הוא (היטלר) אפילו חשב שעל ידי שינוי שמה של ברלין לגרמאניה יושג כוח מניע משמעותי למטרה זו. השם גרמאניה לבירת הרייך יהיה מתאים מאוד, מכיוון שלמרות המרחק הרב שיהיה בין הבירה לבין עמים אלה, תוכל הבירה לייצר תחושת אחדות."
המונח "בירת העולם" כבר שימש את היטלר מספר חודשים לפני כן בלילה בין ה-11-12 במרץ 1942 במאורת הזאב:
"כבירת העולם תהיה ברלין בת השוואה רק למצרים העתיקה, בבל או רומא! מהי לונדון? מהי פריז בהשוואה לזה!"
יש הסוברים, כי התואר "בירת העולם" נבחר משום שהייתה קיימת הרגשה שהאדריכלות בעיר הבירה ברלין פרובינציאלית מדי ושהיה צורך לשים את ברלין באותה רמה ואף מעבר לה מול בירות עולם אחרות].
SSI (רומניה)

שירות המודיעין המיוחד (SSI - Serviciul Special de Informaţii) הוא גוף לביטחון פנים שפעל ברומניה במהלך מלחמת העולם השנייה. 
שירות המודיעין המיוחד הוקם בשנת 1938 על ידי קארול השני, מלך רומניה. השירות גדל והתעצם תחת שלטונו, ועסק בעיקר באיסוף מודיעין פנים, בפרט כנגד התנועה הלגיונרית, פוליטיקאים ומתנגדי המשטר. לאחר הדחתו של קארול השני, המשיך השירות לפעול כיחידה במשרדו של ראש הממשלה, יון אנטונסקו, בפיקודו האישי. 
ב-11 בנובמבר 1940 מינה אנטונסקו את קצין המשטרה אֵאוּגֵ'ן קריסטסקו לראש ה-SSI. קציני צבא בכירים עברו לשרת ב-SSI. ל-SSI היו שלוחות ברחבי רומניה ואף מחוצה לה. 
יחידה של ה-SSI, דרג אופרטיבי מס' 1, שהגיעה ליאשי כשבועיים לפני פרעות יאשי ארגנה את הפרעות והשתתפה בהן.
באפריל 1951 הוכפף ה-SSI לסקוריטטה.
יצחק אריה וורמסר

רבי יצחק זקיל אריה לֶיְבּ ווֹרְמְסֶר (זעקיל ליב וואָרמסער; בגרמנית: Seckel Löb Wormser; ‏ 1768, תקכ"ח – 13 בספטמבר 1847, ג' בתשרי תר"ח), המכונה הבעל שם ממיכלשטאדט, היה תלמיד חכם, רב, ובעל שם.

ביוגרפיה

זעקל לייב נולד במיכלשטאדט שבמחוז ארבך שמדינת הסן שבגרמניה בשנת ה'תקכ"ח (1768) לסורלה (נפטרה ב-1791) ולרבי מתתיהו (נפטר ב-1802), שהיה סוחר יהודי במיכלשטאדט, בן למשפחת לוריא אשכנזי, שאר בשרם של המהרש"ל והאר"י.
מסופר שנולד בעקבות גילוי אליהו שהיה לאביו. בתור ילד קטן התפרסם כעילוי למד תורה אצל אביו ובעירו וכן השתלם במקצועות השפה והמוזיקה, כמו כן עסק בפילוסופיה, קבלה ובמדעי הטבע.
הוריו לא הסכימו לשולחו מביתו בעודו צעיר על כן נאלץ ללמוד לבדו עד מלאות לו כשבע עשרה שנה, אז נשלח ללמוד בפרנקפורט בישיבתו של רבי נתן אדלר, שם למד עם רבי משה סופר החתם סופר. כמו כן למד אצל רב העיר רבי פנחס הורוויץ בעל ההפלאה. נשא לאישה את אלדהייד מפרנקפורט (נפטרה בשנת 1809), ועבר לעיר מגוריו מיכלשטאדט שם למד תורה בשקידה כשהוא סמוך על שלחן הוריו, לאחר פטירת הוריו נאלץ לקבל על עצמו את עול הרבנות, ונתקבל לרב העיר מיכלשטאדט, למרות התנגדותם הרבה של חלק גדול מחברי העיר, שהשמיצו אותו בעקבות התנהגותו הקבלית, והסגולות השונות שנתן.
לאחר פטירת רעיתו הראשונה נשא לאישה בזיווג שני את חנה ממנהיים, שם שהה עקב פועלו למען יהודי שחלה במחלת נפש, שרבי זעקל ריפאו.

מטעמים סגפניים היה צמחוני ולא אכל מאכל מן החי.
הופנו אליו בקשות רבות לתפילה מאת גדולי הדור באותה התקופה, מהם: החתם סופר, והחידושי הרי"ם.
במיכלשטאדט ייסד ישיבה שבה כיהן כראש ישיבה, ישיבה זו הייתה שונה מישיבות אחרות באותה התקופה, מאחר ששם למדו בנוסף לתלמוד ותנ"ך גם לימודי חול כמו את שפת המדינה ומתמטיקה, קבלה ופילוסופיה. הרב עצמו היה הוגה רבות בכתבי חכמי דורו ואף ספרים שלא היו נפוצים בקרב רבנים בדורו, כמו בכתבי לאופולד צונץ, ורש"ר הירש, וכן בספרי הפילוסופים מאומות העולם מהם: לייבניץ, קאנט ושלינג.

השריפה ופטירתו

מסופר שבשנת 1825 חלם רבי זעקל פעמים רבות על שריפה שתפרוץ בביתו, מאחר שלא רצה לעזוב את ביתו שירש מהוריו, ביטח את ביתו כנגד שריפה, ואכן באותה השנה פרצה שריפה בביתו שכילתה את כל ביתו על כל תכולותיו וכל כתביו נשרפו באש. רבי זעקל הצליח להציל את כל בני ביתו, וזקנו הלבין בין לילה. 
בראש השנה של שנת ה'תר"ח (1847) הכין את תלמידיו לפטירתו ונפטר למחרת בצום גדליה.  בשנת 1940 הרסו הנאצים את מצבת קברו, ובשנת 1947 הקים נינו פרץ דרייפוס את המצבה מחדש.
בשנת 1909 נתלה לוח זיכרון על הבית שבו היה גר, בו כתוב:
הלוח הוסר בשנת 1936, והוחזר בשנת 1947, במלאת 100 שנה לפטירתו.
ביום פטירתו עולים יהודים רבים מכל רחבי אירופה לציון קברו הנודע, על פי המסורת, כמקום המסוגל לישועות.
נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל

שיאים

נכון ל-18 בנובמבר 2018. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
הוהנצולרן-הכינגן

היסטוריה

בשנת 1576 מת קרל הראשון, רוזן הוהנצולרן, ונחלתו חולקה בין שלושת בניו; אייטל פרידריך הרביעי, רוזן הוהנצולרן ירש את הוהנצולרן-הכינגן, קרל השני, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן ירש את הוהנצולרן-זיגמרינגן, וכריסטוף, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ירש את הוהנצולרן-הייגרלוך. בשנת 1605 מת אייטל פרידריך הרביעי, ובנו יוהאן גאורג, רוזן הוהנצולרן-הכינגן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1623 קיבל יוהאן גאורג את התואר נסיך, יחד עם בן דודו יוהאן, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן.
בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1848 הוכרח קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן במהלך מהפכות אביב העמים לתת חוקה לנסיכות, ולבסוף נאלץ לקבל סיוע מהצבא הפרוסי. בדצמבר 1849 הגיע קונסטנטין לידי הסכם עם ממלכת פרוסיה על סיפוח הנסיכות לפרוסיה, ובשנת 1850 סופחה הנסיכות לפרוסיה יחד עם נסיכות הוהנצולרן-זיגמרינגן, והשתיים אורגנו כפרובינציית הוהנצולרן.
לאחר מותו של קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן בשנת 1869 ללא יורשים, קיבל קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן את התואר "נסיך הוהנצולרן".
בוראק יילמאז

קריירת מועדונים

יילמאז התחיל את הקריירה המקצועית שלו באנטליהספור ששיחקה אז בליגה השנייה בעמדת הקשר האחורי. בגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת וכעבור שנתיים הפך לשחקן הרכב בה ועזר לה להישאר בליגה. בעונה שלאחר מכן היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל. ב-70 הופעות ליגה ששיחק עבור המועדון הוא הבקיע 17 שערים.
בקיץ 2006 חתם בבשיקטש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 באוגוסט 2006 נגד מאניסאספור והבקיע את השער הראשון שלו נגד קוניאספור בניצחון 1-3. בעונתו הראשונה כבש 5 שערים ב-30 הופעות ליגה ובשיקטאש סיימה את הליגה במקום השני. בינואר 2008 עזב למאניסאספור במדיה כבש 9 שערים ב-16 משחקי ליגה.
ב-29 ביוני 2008 חתם בפנרבחצ'ה אך מיעט לקבל דקות משחק ובתום העונה הושאל לאסקישהירספור עד ינואר. בפברואר 2010, חתם בטרבזונספור. ב-15 בפברואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד בורסאספור. ב-26 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו נגד אנטליהספור. הוא סיים את עונת 2010/2011 כמלך שערי המועדון בליגה עם 19 שערים וביולי 2011 האריך את חוזהו ב-4 שנים נוספות. בעונה שלאחר מכן סיים כמלך שערי הליגה עם 33 שערים ב-34 הופעות ובכך שבר שיא מועדון בו החזיק פטיח טקה שכבש 31 שערים בעונת 2004/2005.
ב-13 ביולי 2012 חתם ל-4 שנים בגלאטסראיי תמורת 5 מיליון אירו. ב-2 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור גלאטסראיי בניצחון 2-3 נגד בורסאספור שהיה גם הניצחון ה-1000 של המועדון בליגה. ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגת האלופות ובכך הפך לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שמשחק בליגת האלופות עם ארבעה מועדונים טורקים לאחר שעשה זאת עם בשיקטש, פנרבחצ'ה וטרבזונספור. ב-28 באוקטובר הוא הבקיע את שער ה-100 בקריירה שלו, בניצחון 0-3 נגד קייסריספור. ב-7 בנובמבר 2012 כבש שלושער בניצחון 1-3 נגד קלוז'. הוא סיים כמלך השערים של שלב הבתים בליגת האלופות באותה עונה ביחד עם כריסטיאנו רונאלדו (6 שערים כ"א). ב-23 בנובמבר 2013 כבש את שער ה-100 שלו בליגה הטורקית בניצחון 1-2 נגד סיבאספור.
ב-5 בפברואר 2016 חתם בבייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית תמורת 10 מיליון אירו (2 מיליון מתוכם עברו לטרבזונספור כחלק מעסקת העברתו לגלאטסראיי). ב-2 באוגוסט 2017 חזר לטרבזונספור. ב-4 בינואר 2019 חזר לאחר 11 שנה לבשיקטש תמורת 1.4 מיליון אירו לעונה וחצי.

קריירה בינלאומית

יילמאז ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה בשנת 2006 ובאותה עונה ערך עוד 4 הופעות במדי הנבחרת, אך לאחר שירד ביכולת נשאר מחוץ לסגל הנבחרת. ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בנבחרת. ב-3 ביוני 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד בלגיה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
קוינזי

קוינזי הוא מבנה בנוי משלג שנועד לספק הגנה זמנית מפני פגעי מזג האוויר.
להבדיל מהאיגלו הבנוי מלוחות שלג והמיועד למגורים עונתיים, הקוינזי נבנה ביתר קלות, משלג מהודק ביד.
סמל וייטנאם

סמל וייטנאם עוצב לפי הסמלים של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם ובו נראה הכוכב הצהוב על הרקע האדום. גלגל השיניים והיבול מסמלים את שיתוף הפעולה של החקלאות והעבודה התעשייתית במודל הקומוניסטי. הסמל אומץ כסמל של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם (צפון וייטנאם) ב-30 בנובמבר 1955 והפך לסמל לאומי בעקבות האיחוד עם דרום וייטנאם ב-2 ביולי 1976.
רכס הנדלר

היסטוריה

הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1969. הרכס נקרא על שם דוקטור פיליפ הנדלר, באותה עת יו"ר מועצת המדע הלאומית של ארצות הברית ונשיא האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

לקריאה נוספת

• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 66
משינה (אלבום)

רקע

הבסיס לשירי האלבום נוצר על ידי חברי הלהקה יובל בנאי ושלומי ברכה בעת שירותם הצבאי. השניים יצרו והקליטו שם מספר שירים שהופיעו אחר כך באלבום, כ"רכבת לילה", "כרים עבדול זמר", "עתיד מתוק" ו"אופטיקאי מדופלם". עם שחרורם מהצבא ב-1983 החלו בנאי וברכה להופיע עם השירים בהרכבים שונים, שלבסוף התגבשו לכדי ארבעת חברי הלהקה שהקליטו את האלבום: בנאי, ברכה, מייקל בנסון ואיגי דיין.
שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה היו סקיצות לשירים "אופטיקאי מדופלם" ו"רכבת לילה". חברות התקליטים סירבו להחתים את הלהקה, ועל כן הקליטו חבריה את השיר "אופטיקאי מדופלם" בצורה מקצועית, באולפני DB. טכנאי ההקלטה והמפיק השותף בהקלטה זו היה ראובן שפירא, שאותו הכיר בסיסט הלהקה מייקל בנסון מנגינתו באלבומיהם של ריטה, רמי קלינשטיין ודני בסן. באותה עת הקליטה הלהקה שלושה שירים נוספים: "רכבת לילה", "כי לא בא לה" ו"בלדה לסוכן כפול". ביוני 1985 יצא לתחנות הרדיו תקליט השדרים הראשון של הלהקה, "אופטיקאי מדופלם". השיר זכה להצלחה, שבעקבותיה השתכנעה חברת NMC להחתים את הלהקה.
לאחר שני תקליטי שדרים נוספים, "כי לא בא לה" ו"רכבת לילה", יצא בנובמבר 1985 האלבום המלא. האלבום הביא ל"משינה" את פריצתה הגדולה, והכיל להיטים רבים, כ"אופטיקאי מדופלם", "עתיד מתוק", "אנה", "בלדה לסוכן כפול" וכן אחד השירים המפורסמים ביותר של הלהקה, "רכבת לילה", שכתב אהוד בנאי, בן דודו של סולן הלהקה, יובל בנאי. את רוב השירים באלבום כתב והלחין ברכה, ובשירים אחדים השתתפו גם חברי להקה נוספים בכתיבה.
את התמונה של עטיפת האלבום צילם ברי פרידלנדר, שהיה חבר של יובל בנאי וערך תערוכה עם צילומי קרקס, שבה נכלל צילום ארבעת הקופים. את העטיפה עיצב אמי רובינגר.
האלבום זכה להצלחה רבה ותוך כחצי שנה הגיע למעמד אלבום פלטינה, על מכירת מעל 40,000 עותקים. בהמשך הגיעו מכירותיו לכ-65,000 עותקים.
קריית אונסדורף

קריית אוּנְסְדוֹרף היא שכונה חרדית בצפון ירושלים הממוקמת על יד קריית מטרסדורף.
השכונה הוקמה באמצע שנות ה-60 במסגרת פעילות משותפת של הסוכנות היהודית וקבוצות דתיות בארצות הברית להקמת קריות דתיות עבור עולים חרדיים מארצות הברית. השכונה הוקמה ביוזמת הרב משה הורוביץ רבה של קהילת אונסדורף בניו יורק (ויליד העיירה אונסדורף) שקרא לה על שם העיירה אונסדורף (בגרמנית: Hunsdorf, כיום הוּנְצוֹבְצֶה (אנ') שבסלובקיה). השכונה הוקמה בסמוך לקריית מטרסדורף שהוקמה לפניה.

שכונת אונסדורף

בשכונה מתגוררות כ-400 משפחות. רוב תושבי השכונה הם בני עדות אשכנז ומיעוטם ספרדים. 
רחובה הראשי של השכונה נקרא על שמו של הרב זלמן סורוצקין. הרחוב ממשיך לתוך שכונת מטרסדורף. לאורך רחוב הרב זלמן סורוצקין נמצאים מבני ישיבות ובתי מדרש, בתי חינוך ותלמודי תורה רבים, ובמרכזם בית הכנסת "באר שמואל" שהוקם על ידי רב השכונה הרב משה הורוביץ. לאחר פטירתו ממלא את מקומו בנו הרב פנחס הורוביץ.
השכונה גובלת בשכונות קריית בעלז וקריית צאנז מצידה המזרחי ובשכונת מטרסדורף מצידה המערבי.