google/wiki40b huggingface dataset:
לנצ'נה

תולדות היישוב

לנצ'נה נזכרת לראשונה בשנת 1252, ועד סוף המאה ה-14 סבלו תושביה מפשיטות המונגולים, הטטרים, הליטאים והיוטבינגיים. בשנת 1462 הועבר היישוב לבעלות משפחת האצולה טנצ'ינסקי, ובשנת 1467 הוענקו לו זכויות עיר.
הודות לזכויות ולהיתרים שונים שהוענקו לעיר, היא הפכה למרכז סחר מרכזי בבקר ובסוסים. באמצע המאה ה-17 הסתיימה תקופת השגשוג של העיר, לאחר שהוחרבה בידי חיילי האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי לנצ'נה

יהודים החלו לשבת בעיר בסוף המאה ה-15, ובשנת 1803 כבר היוו כ-38% מתושביה. בשנת 1840 היוו היהודים כ-64% מתושבי העיר.
במהלך המאה ה-19 פעלו בעיר שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי שלמה לייב מלנטשנה ורבי יצחק אייזיק מלנטשנה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר 2,446 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית.

בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, וכעבור זמן מה רוכזו כולם בגטו שהוקם ביישוב. בינואר 1940 מונה בעיר יודנרט בראשות יצחק חיים פרוכטמן. במהלך שנת 1942 הובאו לגטו שבעיר מאות רבות של יהודים שגורשו מצ'כוסלובקיה ומבוהמיה.
במאי 1942 שילחו הגרמנים כ-200 יהודים מהגטו שבעיר למחנה ההשמדה סוביבור. בסוף אוקטובר 1942 ערכו הגרמנים אקציה נוספת וגדולה בגטו, בה שילחו כ-3,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, לסוביבור. בסוף אפריל 1943 ערכו הגרמנים אקציה שלישית בגטו, בה שילחו כ-300 יהודים נוספים לסוביבור.
בתחילת ספטמבר 1943 רצחו הגרמנים 73 יהודים ברחובות הגטו, וביום כיפור הסמוך רצחו את כ-970 היהודים שנותרו בגטו באמצעות מכונות ירייה. לאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בשטח הגטו, ורצחו במקום את מי שנמצאו על ידם.
מצג

מִקְדָּם (או מַצָּג, הֶצֵּג, אֶקְסְפּוֹזִיצְיָה בלעז) ביצירת ספרות כולל את כל המידע הקודם לסצנה הראשונה של הסיפור. המצג נותן, למעשה, רקע להתרחשויות העלילה בסיפור. 
המידע הניתן במצג כולל פרטים כלליים על הזמן והמקום שהעלילה מתרחשת בהם ומידע ספציפי על הביוגרפיה, הקודמת לסצנה הראשונה, של דמויות המשחקות תפקיד בעלילה.
המידע במצג, כמו גם אופן מסירתו, עשויים לרמוז רמזים מטרימים החיוניים להבנת המשך הסיפור.
מצג עשוי להימסר במרוכז (מצג בגוש אחד) או במפוזר, לאורך הסיפור כולו, וכן עשוי להימסר לפני הסצנה הראשונה (מצג תחילי, הנמסר בראש הסיפור) או אחרי הסצנה הראשונה (בשלב כלשהו בהמשך הסיפור). גם מצג תחילי בגוש אחד, דוגמת המצג של הרומן אבא גוריו משאיר פריטי מצג רבים (הקודמים לסצנה הראשונה של הסיפור) ומוסרם בהמשך הסיפור (למשל על מנת ליצור מתח או הפתעה). 
פריטי מצג מפוזר ניתן ללקט ממשפטים רבים במהלך הסיפור - כל פריט מידע שמספר על דבר מה שאירע לפני הסצנה המובחנת הראשונה של הסיפור, הוא פריט מצג.
לדוגמה: בסיפורו של ש"י עגנון, "הרופא וגרושתו", משפט הפתיחה הוא "כשנכנסתי לשמש בבית החולים מצאתי אחות רחמניה בחורה בלונדינית, שהייתה אהובה על הכל וכל החולים סיפרו בשבחה". במשפט זה כמה פריטי מצג. הוא מציג את הדמויות העיקריות בסיפור: המספר והאחות (שלדעתה מייחס המספר משקל רב). הוא מציג את בית החולים, שמתרחש בו חלק נכבד מעלילת הסיפור. עוד נרמז זמן ההתרחשות ("כשנכנסתי לשמש בבית החולים").
טוקנטינס (נהר)

מסלול

הנהר עולה במחוז ההררי הקרוי פירנאוס, מערבית למחוז הפדרלי, אבל מקורותיו הקיצוניים-דרומיים של היובל המערבי שלו, נהר ארגואייה, נמצאים במדרונות של סרה דוס קייאפוס. נהר הארגואייה זורם 1,670 ק"מ לפני ההתמזגות עם הטוקנטינס, כאשר הוא כמעט שווה לו בנפחו.
מלבד היובל העיקרי, הריו דוס מורטס, לארגואייה יש עוד עשרים סעיפים קטנים יותר היוצאים ממנו. בדרכו לשפלה, יוצר הארגואייה תדירות מפלים ואשדים, או מתעקל באלימות דרך ערוצים סלעיים.
שני יובלים אחרים, המרניאו והפרנטינגה אוספים אליהם כמות עצומה של מים מהרמות שמקיפות אותם, בייחוד בדרום ובדרום-מזרח.
ישיבת מעלה אליהו

הקמה

הישיבה הוקמה בתל אביב באלול תשנ"ז (1996) על ידי קבוצת אברכים מישיבת מרכז הרב במטרה להביא להגברת הקשר בין הציבור הדתי לציבור החילוני. הקבוצה ביקשה מהרב חיים גנץ, מתלמידי הרב צבי יהודה קוק, ששימש כר"מ בישיבת שבי חברון לעמוד בראש הישיבה. לגרעין המייסדים הצטרפו כ-20 בחורים מישיבות תיכוניות ברחבי הארץ. תחילה שכנה הישיבה ברחוב יהושע בן-נון. בשנת התשס"ד (2004) עברה הישיבה לרחוב הנרייטה סולד בסמוך לבית החולים איכילוב.

כיום

כיום לומדים בישיבה כ-180 בחורים וכ-50 אברכים. סביב לישיבה התפתחה קבוצה של כ-100 משפחות דתיות, שהגיעו אליה מתוך רצון לחיות חיי תורה בעיר חילונית, ולהגביר את התורה והיהדות בה. הישיבה מפעילה תוכנית לימוד לחיילים המשרתים בבסיסים סמוכים, כדוגמת הקריה.
בנוסף לרבני הישיבה הקבועים מגיעים מספר רבנים מחוץ לישיבה ומעבירים בה שיעורים, בהם: הרב חיים גדליה צימבליסט, הרב מרדכי שטרנברג, הרב יוסף קלנר והרב משה גנץ.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל, כמחצית מהבחורים מתגייסים דרך מסלול הסדר מרכז  ומחציתם מתגייסים לשירות מלא ולגדוד נצח יהודה.

פעילות חברתית ותורנית

מלבד הלימודים בישיבה, ישנם כמה גופים תחת חסותה של הישיבה הפועלים בתחומי הזהות היהודית וקירוב לבבות. בין הארגונים ניתן למנות את מכון 'קשר' - המפעיל תוכנית הכנה לבר מצווה לילדי תל אביב ומניינים לתפילות יום כיפור בתל אביב, פרויקט נוסף הוא פרויקט 'מפגשים' אשר מקיים מדי חודש מפגש בין נשות הגרעין לבין נשים חילוניות מהאזור. בנוסף, מפעילה הישיבה בשיתוף חברה קדישא פרויקט עזרה למשפחות אבלות - "קשר של אמת", נשלחים תלמידי הישיבה לסייע למשפחות האבלות במהלך השבעה.
הישיבה מפעילה מספר מעונות יום לילדים במסגרת "מעון דפנה", בהם כ-100 ילדים חילוניים ודתיים בגילאי 3 חודשים עד 3 שנים.
ב-2010 הפיק מכון קשר אלבום בשם "שעת נעילה" המכיל את הלחנים המוכרים של תפילת יום הכיפורים, כאשר המטרה היא שאנשים המשתתפים בתפילות ירגישו שייכות וחיבור לנוסח התפילה. האלבום הופק בשיתוף ארגון צהר המרכז תפילות ציבוריות בכל הארץ, ונמכר באלפי עותקים.
מרקוס סנה

ביוגרפיה

לאחר ששיחק במספר קבוצות בברזיל, עבר סנה לוויאריאל מסאו קייטנו. בשתי עונותיו הראשונות הופיע בסך הכול ב-24 משחקי ליגה, אך בעונות הבאות זכה למקום קבע בהרכב והופיע בממוצע ב-33 משחקי ליגה לעונה. לאחר מספר שנים בקבוצה התמנה להיות הקפטן שלה.
עם הקבוצה הגיע לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 ולמקום השני בליגה הספרדית בעונת 2007/2008. ב-27 באפריל 2008 הבקיע סנה שער ייחודי לאחר בעיטה מכחמישים מטרים לשערה של ריאל בטיס. 
בסוף עונת 2011/2012 ירדה ויאריאל לליגה הספרדית השנייה. לאחר שמועות רבות על כך שסנה יעזוב את ויאריאל, הוא החליט להשאר במועדון. בסוף עונת 2012/2013, לאחר שויאריאל הבטיחה את חזרתה ללה ליגה, ולאחר שהסתיים חוזהו של סנה בקבוצה, הודיע סנה כי יעזוב את ויאריאל, לאחר 11 עונות בהן שיחק במדי הקבוצה.
ב-13 ביוני 2013 חתם סנה בניו יורק קוסמוס, מהליגה הצפון אמריקאית - NASL. בסיום עונת 2015 זכה עם הקבוצה באליפות, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39.

נבחרת ספרד

סנה התאזרח בשנת 2006, ולכן יכל לשחק בעבור נבחרת ספרד. סנה זכה עם נבחרת ספרד את יורו 2008, בו נכלל בסגל המצטיין של הטורניר, והיה בסגל הנבחרת גם למונדיאל 2006. את שערו היחיד בנבחרת ב-28 משחקים הבקיע מול ארמניה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סנה לא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2010 ובכך סיים את דרכו בנבחרת ספרד.
ביטוי משוכל

ביטוי משׂוּכָּל ("משוכל" פירושו מוצלב או מהופך) הוא שיבוש מכוּון או לא מכוון באיות והגיית מילים, צירופים או משפטים. שימוש בביטויים משוכלים נעשה לרוב כשעשוע לשוני.
באנגלית תופעה זו מכונה סְפּוּנריזם (spoonerism), על שמו של ויליאם ארצ'יבלד ספונר, מרצה בכיר באוניברסיטת אוקספורד, ששמו יצא לפניו כנוטה להרבות בביטויים משוכלים.

היסטוריה

השם האנגלי לתופעה מרמזת על יִיחוסהּ לספונר, אך אין בכך ממש. בהיסטוריה מתועדות תופעות של שיבושי לשון עוד מהמאה השתים עשרה. ב-1662 השתמש בהן הסופר הרנסאנסי הנרי פיצ'אם. במאה ה-19 התפשטה התופעה, והשימוש בה הפך מקובל כסוג של הומור חברתי. ההיסטוריונים והבלשנים חלוקים אשר לשאלה מתי – ומדוע – החלה התופעה לצבור תאוצה. מסופר שגם נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן השתמש בביטויים משוכלים לשעשוע והומור.
ויליאם ספונר, שהיה איש מוערך בסביבתו, עורר גיחוך כשהשתמש לעיתים בשיבושי לשון. אך ביטויים רבים שנקשרו לשמו אינם שיבושים שהוא המציא, וודאי שייחוס התפשטות התופעה לספונר אינו נכון. הסטודנטים של אוניברסיטת אוקספורד השתעשעו בהמצאת שיבושים שונים בעקבות ספונר, וכך פשטה התופעה גם מחוץ לכותלי האוניברסיטה. כשסטודנטים ביקשו שירצה על נושא מסוים היה נוהג לעיתים להגיב: "אתם לא רוצים הרצאה, אלא לשמוע שוב שיבושי לשון שלי". מכל מקום, הפרסום שלפיו ספונר הוא האחראי להתפשטות התופעה אינו נכון, וספונר עצמו התנער מכך.

דוגמאות

במקרים רבים הביטוי המשוכל הוא אנגרמה:
גתר המישרים (גשר המיתרים), חתלה עלי קפצולה (קפצה עלי חתולה), דקה חכה (חכה דקה).
ילקוט הכזבים מייחס לבני מהרשק את הקריאה לנהג "פִֿיל סְפּוּד!" (שיבוש של "פוּל ספּיד", ביטוי באנגלית שמשמעותו "סע במלוא המהירות").
התופעה זכתה לפופולריות בעברית בעקבות המערכון של שייקה אופיר מראשית שנות השישים "בלבולי לשון", ובו נשמעו דוגמאות כמו זָרַח מִפִּרְכוֹנִי (שיבוש של "פָּרַח מִזִּכְרוֹנִי"), שְׁבוּרִית זְכוּכָה (שיבוש של "זְכוּכִית שְׁבוּרָה"), צוֹכָה וּבוֹחקֶת (שיבוש של "בּוֹכָה וְצוֹחֶקֶת"), הַפִילְמֹרֶת הַתִּזְהַרְמוֹנִית, יוזנן חראי, חֲצִי גּוּם עָרוּף (שיבוש של "חֲצִי גּוּף ערום") וסיכונים מסובבים (שיבוש של "סיבובים מסוכנים"). גם שמה של להקת דג נחש הוא ביטוי משוכל של נהג חדש.
ויליאם מייוויל

ביוגרפיה

מייוויל סיים ב-1982 את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא. 
שירת כמפקד מחלקת סיוע, מפקד מחלקה רובאית וסגן מפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הריינג'רס ה-75. לאחר שסיים קורס קציני חי"ר מתקדם שירת כמפקד פלוגה בגדוד הממוכן הראשון ברגימנט החי"ר השביעי של דיוויזיית החי"ר השלישית. שימש שלישי בחטיבה השלישית של הדיוויזיה המוטסת ה-82, וקצין מבצעים של הגדוד השלישי ברגימנט החי"ר המוצנח ה-505 השייך לדיוויזיה. שירת כקצין לוגיסטיקה וסגן מפקד רגימנט הריינג'רס ה-75. פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר המוצנח ה-504 ולאחר מכן שירת כראש ענף תכנון ואימונים במטה פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ביוני 2002 מונה למפקד חטיבת הצנחנים ה-173 ופיקד עליה במהלך מלחמת עיראק בה ביצעה צניחה מבצעית בצפון עיראק במרץ 2003 והשתתפה בכיבוש כירכוכ. על פועלו עוטר בכוכב הארד עם אות V לאומץ לב. בתפקידו הבא שירת כראש מטה פיקוד דרום אירופה של הצבא, ושל כוח המשימה המשותף 76 במהלך מלחמת אפגניסטן. 
שימש סגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 וסגן מפקד כוח המשימה המשותף 82 במהלך הצבתה באפגניסטן, שימש קצין אג"ם של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי במדינה. שירת כסגן קצין אג"ם וראש ענף תכנון בפיקוד אירופה של ארצות הברית. 
בשנים 2011–2013 פיקד על דיוויזיית החי"ר הראשונה. בתקופת פיקודו הוצבה הדיוויזיה באפגניסטן והופקדה על הגזרה המזרחית האחראית על 14 ממחוזות אפגניסטן.
ב-2014 מונה לקצין אג"ם של המטות המשולבים. ב-2015 מונה למנהל המטות המשולבים ושירת בתפקיד עד יולי 2017. בינואר 2018 מונה לסגן מפקד לענייני מבצעים של פיקוד הסייבר של ארצות הברית.
מייוויל בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הכוחות המזוינים, בעל תואר שני ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. הוא נשוי לשאנד והם הורים לשני בנים ובת. שני הבנים משרתים אף הם כקצינים בצבא.
סם ניל

ביוגרפיה

ניל נולד בעיירה אומג' שבצפון אירלנד, בנם של פרסיליה ודרמוט ניל. ניל חזר עם משפחתו לניו זילנד ב-1954 שם למד ב"מכללת קריסטיאן" בעיר קרייסטצ'רץ'. לאחר מכן למד אנגלית באוניברסיטת קנטרברי שם חשף לראשונה את יכולות המשחק שלו.
לאחר סיום לימודיו שם עבר ניל לולינגטון, שם למד באוניברסיטת ויקטוריה בעיר, וסיים בהצלחה את לימודיו עם תואר בלימודי השפה האנגלית.

קריירה

לאחר שעבר בחברת ההפקה הלאומית של ניו זילנד שיחק ניל בסרטו הראשון, סרט מקומי בשם "כלבים ישנים". לאחר מכן שיחק ניל בקלאסיקה האוסטרלית "הקריירה המבריקה שלי", לאחר עוד מספר הופעות במספר סרטים: "אות משמיים 3 - הקונפליקט האחרון", "חזקה" ו"הרבה" מעמדו של ניל כשחקן קולנוע בינלאומי עלה והוא הוזכר לגלם את תפקיד ג'יימס בונד בסרט "007 באזור המסוכן" אך לבסוף הפסיד את התפקיד לטימותי דלטון.
בשנת 1985 קיבל ניל מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב על משחקו בסדרת הטלוויזיה "ריילי, אס המרגלים" שבה גילם את המרגל הבריטי סידני ריילי.
ב-1990 קיבל ניל תפקיד גדול ראשון בהוליווד ושיתף פעולה עם שון קונרי בסרט המבוסס על הרומן הספרותי "המרדף אחר אוקטובר האדום", שנה לאחר מכן קיבל ניל את מועמדות פרס גלובוס הזהב השנייה שלו על תפקידו בסדרה "אחד נגד הרוח". שנה קודם לכן, ב-1989, שיחק בסרט האוסטרלי "סיכון רטוב" לצידה של ניקול קידמן.
ניל שיחק בסרטו של סטיבן ספילברג ואחד משוברי הקופות הגדולים ביותר בתולדות הקולנוע: "פארק היורה". בסרט גילם ניל את ד"ר אלן גרנט (חוקר דינוזאורים), באותו העת שיחק ניל גם בדרמה זוכת 3 פרסי האוסקר "הפסנתר" לצד הולי האנטר והרווי קייטל.
בהמשך שנות ה-90 ניל הופיע לצד רוברט דאוני ג'וניור בדרמה זוכת 2 פרסי האוסקר "התחדשות", במותחן המסתורין "סיוט בקצה האופק", "שלגיה: סיפור אימה"", "הלוחש לסוסים", "איש המאתיים" ו"מרלין" שהופעתו בסרט זה זיכתה אותו במועמדות לפרס אמי ולמועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב. בסרט גילם ניל את דמותו של המכשף הנודע מרלין.
בשנת 2001 שיחק ניל בסרט השלישי בסרטי פארק היורה "פארק היורה 3", בסרט חזר ניל לגלם את דמותו של ד"ר אלן גרנט.
בשנים האחרונות מרבה ניל לשחק בסרטים ניו זילנדים מקומיים ומגיח לעיתים להופעות בסרטים הוליוודים. ב-2004 שיחק בסרט הבריטי "וימבלדון - אהבה בלבן" כאביה של קירסטן דאנסט, שחקנית טניס מקצוענית הרוצה לזכות בטורניר וימבלדון היוקרתי. בשנת 2007 גילם את תפקידו של החשמן תומאס וולסי, בעונה הראשונה של הסדרה שושלת טיודור.
בשנת 2012 התחיל ניל לשחק בסדרת המתח של ג'יי ג'יי אברהמס,  אלקטרז, אודות  בית הכלא המפורסם.
ב-2016 שיחק בסרט הניו זילנדי "המצוד אחר אנשי הבר".

חיים אישיים

ניל גדל בעיר סידני והתחתן עם השחקנית הניו זילנדית ליסה הארוו, להם נולד בן טים (1983), אולם הזוג התגרש כעבור כמה חודשים. ניל התחתן בשנית בשנת 1989 עם נוריקו וואטנב, לזוג נולדה בת אלנה (1990).
ניל תומך בארגונים הבינלאומיים "גרינפיס" ו"הקרן העולמית לשימור חיות הבר".
תומאס היקס

ביוגרפיה

היקס נולד בברמינגהאם, שבאנגליה. הוא עבד בתעשיית הפליז בקיימברידג', מסצ'וסטס ובתור ליצן מקצועי.
בשנת 1900 סיים היקס במקום שישי במרתון בוסטון. שנה לאחר מכן, סיים במקום חמישי באותו מרתון, ובשנת 1904 סיים אותו במקום השני.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה במדליית זהב בריצת מרתון (40 ק"מ) בתוצאה של 3:28:53 שעות, לפני אלבר קורה אתלט צרפתי שייצג את ארצות הברית (3:34:52 שעות), וארתור ניוטון, אף הוא מארצות הברית (3:47:33 שעות).
התנאים בריצת המרתון היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה חמה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה לשתיית מים אחת במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. במהלך הריצה נראה היקס תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (חומרים ממריצים אלו היו מותרים באותה תקופה). מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו. לאחר שחצה את קו הסיום הוא התמוטט. אז ראה שפרדריק לורז מארצות הברית כבר הספיק להצטלם כאלוף האולימפי בריצת המרתון עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. אך מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות ועבר חלק מהריצה בנסיעה ברכב; להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה עליה התנצל. מדליית הזהב הועברה להיקס. 
בשנת 1905 פרש היקס במהלך ריצת מרתון בוסטון. בריצה ניצח פרדריק לורז (2:38:25 שעות).
באליפות איגוד האתלטים החובבים של ארצות הברית שנערכה ב-30 ביוני 1906 זכה היקס במקום הראשון בתוצאה של 3:02 שעות, 3 דקות לפני אלכסנדר טיבו.
גן החשמל

היסטוריה

ראשיתו של הגן עם הקמתה של שכונת רמת השרון ההיסטורית ב-1922. הוא חסה בצלם של עצי דקל וצאלון שניטעו בו, ושאפשרו לזוגות צעירים להתבודד בו, עד כי כונה בידי תושבי השכונה "גינת הנשיקות". במהלך השנים שינתה השכונה את פניה. את דייריה האמידים החליפו משרדים ותעשייה זעירה, ורבים מהמבנים בה הוזנחו. גן החשמל הפך בהדרגה ממקום נעים ורומנטי למוקד של נרקומנים וזונות ממין זכר, רבים מהם קטינים.
בראשית המאה ה-21 עבר גן החשמל מתיחת פנים, ותוכנן מחדש בידי האדריכל אריה קוץ. העצים הוותיקים נעקרו לטובת מראה מואר יותר, המקשה על פעילות מפוקפקת כבעבר, ואת המדשאות החליפו רחבות מרוצפות. כן הוקם בו מגרש כדורסל קטן ומתחם לבעלי כלבים. מתחת לגן הוקם חניון תת-קרקעי. במקביל לשינוי הארכיטקטוני, התמקמו במתחם הסובב את גן החשמל מספר חנויות מעצבים, וכן הוקמו בו כמה מועדונים.
לא הכל היו שבעי רצון מהשינוי שעבר הגן. מבקרת האדריכלות אסתר זנדברג מתחה ביקורת על התכנון החדש, וטענה כי "התוצאה האומללה דוקרת בלב ובעיניים" וכינתה אותו "אוקיינוסים של אריחי אקרשטיין, מטראז' היסטרי של קירות, קורות, מפלסים, פרגולות, טריבונות ופתחי אוורור כעורים, שורה מבהילה של גדרות, מעקות וספסלי ישיבה מתכתיים אכזריים, וערב רב של פרטי בנייה עילגים בביצוע ירוד." מתכנן הגן, אריה קוץ, אמר בתגובה כי את הגן יש לבחון לאורך זמן, וכי העצים הצעירים שניטעו בו יגדלו עם הזמן. אחרים מתחו ביקורת על כך שהעירייה דוחקת מקרבה את תרבות השוליים.
סאני דינסה

תחילת קריירת ההיאבקות

דינסה היה האלוף הקנדי במשקל כבד בהיאבקות חופשית שלוש שנים ברציפות משנת 2011 ועד שנת 2013. כמו כן, הוא זכה במדליית זהב בקטגוריית 115 קילוגרם במשחקי הקיץ בקנדה 2009 ובמדליית כסף במשחקים הפאן-אמריקאיים 2011, שנערכו בגוודלחרה. דינסה התחרה בטורניר העפלה לאולימפיאדת לונדון 2012, אך הפסיד בקרב העפלה. הוא נחשב כעילוי לקראת האולימפיאדה בריו, אך עזב את ענף ההיאבקות לאחר שהוצע לו חוזה מה-WWE בשנת 2014.

Raw‏ (2018-היום)

ב-9 באפריל יממה לאחר האירוע רסלמניה במסגרת התוכנית Raw, ערכו ה-Authors of Pain את הופעת הבכורה שלהם ברוסטר הראשי, ביחד עם המנג'ר שלהם, פול אלרינג. השניים נענו לאתגר שהציבו בפניהם הית' סלייטר וריינו, ואף ניצחו את האחרונים. לאחר הקרב אקאם ורזאר אמרו לאלרינג להשאר מאחור, סימן לכך שהוא לא ינהל אותם יותר בעתיד. שבוע לאחר מכן התאבקו שוב נגד סלייטר וריינו וגברו עליהם. ב-30 באפריל השניים ניצחו זוג מקומי מקנדה (התוכנית התקיימה במונטריאול). אקאם ורזאר נעדרו מן המרקע לתקופה של כחודשיים עקב חוסר ברעיונות לשלב אותם בתוכנית, אך ב-25 ביוני השניים חזרו כאשר הם גברו על זוג מקומי. לאחר מכן, אקאם ורזאר ניצחו את טייטוס וורלדוויד (טייטוס אוניל ואפולו קרוז) בשתי תוכניות, גם ב-2 ביולי וגם ב-16 ביולי. ב-30 ביולי אקאם הפסיד בקרב יחידים לאפולו קרוז. ב-13 באוגוסט, אקאם ורזאר שיתפו פעולה עם מוג'ו ראולי בקרב שלושה נגד שלושה והפסידו לטייטוס אוניל, אפולו קרוז ובובי רוד. שבוע לאחר מכן, אקאם ורזאר גברו פעם נוספת בקרב זוגות על טייטוס וורלדוויד. ב-3 בספטמבר, השניים ניצחו זוג מקומי, כשהמנג'ר שלהם היה הג'נרל מנג'ר של התוכנית 205 לייב, דרייק מאבריק. ב-24 בספטמבר, השניים הצטוותו לשורות ברון קורבין וביחד הם הפסידו לקבוצת ה"מגן" (דין אמברוז, רומן ריינס וסת' רולינס). ב-29 באוקטובר, אקאם ורזאר התחרו בקרב זוגות משולש נגד בובי רוד וצ'אד גייבל ונגד האסנשן (קונור וויקטור) בקרב שבו רוד וגייבל ניצחו. ב-5 בנובמבר, אקאם ורזאר ניצחו את סת' רולינס בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 וזכו באליפות הזוגות של Raw. באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-18 בנובמבר, AOP ניצחו את אלופי הזוגות של סמאקדאון, הבר (סזארו ושיימוס) בקרב אלופים נגד אלופים. לילה לאחר מכן, הצמד הפסיד לבובי רוד וצ'אד גייבל, בקרב שלא היה על התואר. ב-26 בנובמבר, הצמד הגן בהצלחה על חגורות האליפות של Raw, כשרשמו ניצחון על בובי רוד וצ'אד גייבל. ב-3 בדצמבר, אקאם ורזאר ביחד עם דרייק מאבריק ניצחו בקרב האנדיקאפ 3 נגד 2 את בובי רוד וצ'אד גייבל. שבוע לאחר מכן, AOP נוצחו על ידי בובי רוד וצ'אד גייבל בקרב האנדיקאפ 3 נגד 2 שהיה על התואר וכלל בנוסף את המנג'ר שלהם, דרייק מאבריק, וכתוצאה מכך הם הפסידו את חגורות האליפות לאחר שרוד הצמיד את מאבריק לניצחון. ב-17 בדצמבר, AOP הפסידו בקרב זוגות מרובע, שכלל את הריבייבל (דאש ווילדר וסקוט דוסון), The B-Team (בו דאלאס וקורטיס אקסל) והלוצ'ה האוס פארטי (קאליסטו ולינסה דוראדו), וקבע את זהות הזוג שיקבל הזדמנות עתידית להתחרות על אליפות הזוגות של Raw.
אנמון

אנמון הייתה נימפה מהמיתולוגיה הרומית שקושרה עם רוחות הבוקר.
המיתוס המפורסם ביותר על הנימפה אנמון הוא היווצרות הכלנית (Anemone). במיתוס זה מסופר כי אנמון התארחה בביתה של אלת הפרחים כלוריס, זפירוס בעלה של כלוריס התאהב באנמון וחשק בה. אך כלוריס בקינאתה שלחה את משרתיה לרצוח את אנמון. מצער על מותה של אנמון, ונוס אלת האהבה הפכה אותה לפרח הכלנית שבאביב ובקיץ מסתתר מתחת לאדמה ובחורף ובסתיו קם לתחיה. צבעה האדום של הכלנית בא, להנציח את הדם השפוך של אנמון שנרצחה.
ציפורי לילה

ציפורי לילה היא תוכנית רדיו יומית ישראלית המשודרת בין חצות לשתיים בלילה בתחנת הרדיו גלי צה"ל.
התוכנית, אשר נמצאת באחריותה של מחלקת התרבות והמוזיקה של התחנה, נהגתה על ידי ראש המחלקה דאז מולי שפירא בעקבות מעבר התחנה לשידור רצוף 24 שעות ביממה לאחר מלחמת יום הכיפורים. התוכנית שודרה לראשונה בשנת 1976 ונועדה למלא את חלל השידור שנוצר בשעות הלילה.
בכל יום מוגשת התוכנית על ידי מגישים שונים (בדרך כלל בחלוקה קבועה של ימות השבוע), ונושאת בכל פעם שם מעט שונה, המתאים לאופי התוכנית ולאופי המגישים. מגישי התוכנית עושים את עבודתם בהתנדבות. בשנת 2015, במקביל לשינוי נרחב בלוח השידורים שהוביל מפקד התחנה ירון דקל, הושם דגש על מגישים מקרב חיילי התחנה וצוותה, על פני אנשי תרבות חיצוניים לתחנה שנבחרו להגיש את התוכנית לפני כן.
בעשור השני של המאה ה-21, הגשת התוכנית נחשבת לסמל סטטוס נחשק בעולם הבידור, והגישו אותה אישים רבים מהתרבות הישראלית לגווניה, גם אלו שלא עסקו בתחום הרדיו קודם לכן.
אלי מק'גרו

ביוגרפיה

מק'גרו נולדה בעיירה פאונד רידג' שבווסטצ'סטר, ניו יורק לפרנסיס ולריצ'רד מק'גרו.
אמה של מק'גרו הייתה יהודייה הונגריה ואביה היה ממוצא סקוטי, גדלה לצד אח נוסף בשם דיק. למדה במכללה הפרטית "צ'אוט רוזמרי הול" וב"מכללת ולסלי". בתחילת דרכה עבדה בתור סטייליסטית אופנה עד שהתבקשה לעבוד מול מצלמה וכך למעשה היא התגלתה בתור דוגמנית. 
את ההכרה הראשונה שלה קיבלה בסרט "היה שלום קולומבוס" בו שיחקה את הסטודנטית העשירה ברנדה פטימקין. על הופעת הבכורה המוצלחת שלה קיבלה מק'גרו את פרס גלובוס הזהב לשחקנית המבטיחה ביותר ומועמדות לפרס באפט"א לשחקנית החדשה הטובה ביותר.
בשנת 1970 קיבלה מק'גרו את התפקיד שמיתג את הקריירה שלה בדרמה הקלאסית "סיפור אהבה".
בסרט שיחקה בצורה נוגעת ללב את ג'ני קאוואלרי, חברתו הגוססת של הסטודנט העשיר אוליבר בארט (ראיין אוניל), וזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ובפרס השחקנית הטובה ביותר של האקדמיה האיטלקית. את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר הפסידה באותה שנה לגלנדה ג'קסון.
מק'גרו לא הצליחה להמשיך ולמנף את הצלחתה והתפרסמה בעיקר בסרטיו של סם פקינפה "הבריחה" בתור קרול, אשתו של האסיר הנמלט קרטר מק'וי (סטיב מקווין), ו"השיירה" בתור מליסה העיתונאית האנרכיסטית לצידו של קריס קריסטופרסון.
כיכבה במיני סדרה "רוחות מלחמה" לצידו של רוברט מיצ'ם ושיחקה בעונה החמישית של אופרת הסבון "שושלת".

חיים אישיים

הייתה נשואה במשך שנה אחת לבנקאי רובין הון. נישאה בשנית, למפיק מועמד האוסקר רוברט אוונס, בנם של הזוג הוא השחקן והמפיק ג'וש אוונס. בעלה השלישי היה השחקן סטיב מקווין אותו הכירה על סט הסרט "הבריחה", נישואיהם החזיקו חמש שנים עד לגירושים.
מנהיגות אפקטיבית

מנהיגות אפקטיבית בוחנת את מידת השגת המטרות ואת עמדת הכפיפים כלפי המנהיג. מנהיגות אפקטיבית היא מנהיגות שמשיגה את המטרות והיעדים שהוצבו לקבוצה. המטרות והיעדים לפיהם נבחנת המנהיגות האפקטיבית משתנים מחוקר לחוקר, ומרבית התוצאות בודקות את הביצועים ואת התוצאות המושגות עבור היחידה הארגונית.
מנהיגות הוא תהליך של השפעת חבר קבוצה יחיד על יתר חבריה, לעבר השגת מטרות קבוצתיות ספציפיות, ללא כפייה.
אפקטיביות היא תכליתיות, מידת השגת המטרות. הצבת יעדים והשגתם, על מנת להשיג את המטרה הכללית (כלומר, את "האפקט").
ישנן מספר גישות מסורתיות לחקר מנהיגות אפקטיבית:

גישות עכשוויות לחקר מנהיגות

לפי התאוריות העכשוויות, המנהיג מעין "מעצב" את הכפופים לו. המודלים עוסקים בעיקר בדרך של המנהיג להניע את המונהגים לשיתוף פעולה עם המנהיג לעבר מטרה משותפת מתוך שיקולי כדאיות/מוטיבציה על מנת להגיע לרמת הביצוע הנדרשת.
מנהיגות סמכותית, מנהיגות דמוקרטית, מנהיגות משתפת, מנהיגות עסקית (טרנזקציונאלית), מנהיגות מעצבת (טרנספורמטיבית), מנהיגות מתמירה, מנהיגות מתגמלת, אי מנהיגות.
כל אחד מסגנונות מנהיגות אלו יכול להיות מוגדר במקביל גם כמנהיגות אפקטיבית.
גני טל (גוש קטיף)

גני טל הייתה התנחלות ומושב עובדים בגוש קטיף שברצועת עזה, כקילומטר מצפון לחאן יונס, בקרבת היישוב קטיף. המושב נוסד ב-1979 במסגרת ארגון יישובי הפועל המזרחי, והיה בעל אופי דתי. במושב התגוררו 75 משפחות. היישוב פונה ונהרס במסגרת תוכנית ההתנתקות בשנת 2005. יישוב חדש שהוקם על ידי מפוני המושב ונושא את השם "גני טל" נמצא כיום סמוך לקיבוץ חפץ חיים.

היסטוריה

גני טל החל כגרעין של 10 משפחות שהתגבש בקיץ תשל"ז (1977) בכפר דרום. בקיץ 1978 נוספו לגרעין עוד 17 משפחות, ומחוסר מקום בכפר דרום, עברו כולם למגורים זמניים במושב קטיף. ב-8 באוגוסט 1979 עלה הגרעין לאתר הקבע של היישוב.
ענף הכלכלה העיקרי במושב היה חקלאות ובפרט גידול פרחים וירקות אורגניים, בעיקר ליצוא וכן זרעים, צמחי תבלין וצמחי נוי.
חלק קטן מן התושבים עבדו מחוץ לגוש קטיף.
בגני טל  פעל בית כנסת מרכזי בתכנונו של משרד האדריכלים זלצמן-דויטש. וכן פעלו בו גני ילדים ומעונות יום. ילדי בית הספר למדו בנוה דקלים בבית הספר האזורי "נאות קטיף".
כמו כן היו ביישוב מועדון תרבות וסניף של בני עקיבא.
התושבים המפורסמים ביישוב כללו את חבר הכנסת צבי הנדל, את משפחת סנדר, מפעילת אתר האינטרנט הרשמי של גוש קטיף - קטיף.נט, דובר המועצה האזורית חוף עזה ערן שטרנברג, וארל'ה צור - ראש המועצה האזורית לשעבר. כל אלה הובילו את המחאה נגד תוכנית ההתנתקות.
המושב פונה מכל יושביו ב-17 באוגוסט 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004. לאחר הפינוי, שוכנו תושבי היישוב במתחם מגורים זמני סמוך ליישוב יד בנימין, ובשנת 2012 החלו לעבור המשפחות ליישוב החדש הנושא את השם "גני טל" שהוקם בסמוך לקיבוץ חפץ חיים.