באקמינסטר פולר

ביוגרפיה

פולר נולד במילטון, מסצ'וסטס, למשפחה שנודעה כמורדת במוסכמות, והחינוך שקיבל השפיע עליו בכיוון זה. בין השנים 1913 עד 1915 למד באוניברסיטת הרווארד עד שסולק משם בשל בעיות משמעת ו"היעדר אחריות". הוא מעולם לא השלים את לימודיו והשכלתו הרבה הייתה אוטודידקטית. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בחיל הים האמריקאי כמפקד שייטת סירות. לאחר המלחמה התקבל לאקדמיה של חיל הים בזכות כמה המצאות ושיטות להצלת חיי אדם שפיתח במהלך שירותו בצי. באותה תקופה גם התחתן עם אן היולט שהייתה בתו של אדריכל וצייר אמריקאי. היולט, שהיה פעיל מאוד בענף הבנייה והמציא אף הוא פטנטים, הזמין את פולר להיות שותף עסקי בחברת בנייה שהתבססה על בלוק לחץ מיוחד שהמציא. בשנת 1927, במהלך עבודתו כמפקח בנייה בחברה זו, נפטרה בתו בת ה-4 ממחלה קשה, ומעט לאחר מכן הוא אף פוטר מהחברה בשל קשיים כלכליים אליהם נקלעה החברה. שנה משברית זו היוותה נקודת מפנה בחייו של פולר, שהחליט להקדיש את חייו לפיתוח טכנולוגי ולמציאת דרכים יעילות לניצול אנרגיה לרווחתם של בני  האדם ולטובת החברה האנושית.
עוד באותה שנה פיתח פולר את "בית הדימקסיון" (ראו בהמשך), מבנה מגורים קומפקטי וידידותי לסביבה. לאחר מכן פיתח דגם מכונית בעל אותו שם - "מכונית הדימקסיון", שהייתה מכונית ל-12 אנשים, מהירה, נוחה וחסכונית מאוד באנרגיה - כ-12 ק"מ לליטר בנזין. בתחילת שנות ה-40 היה ניסיון לייצר את הרכב החדשני בייצור המוני, אך התוכנית נגנזה מסיבות לא ברורות. יש הטוענים כי מודל "Type 2" המפורסם של פולקסוואגן עוצב בהשראת מכונית זו.
במהלך שנות ה-40 פיתח את הכיפה הגאודזית כפתרון לבעיות סביבתיות בכדור הארץ. המצאה זו היא הידועה ביותר של פולר והיוותה השראה לאדריכלים, סופרים ובמאי קולנוע רבים (ראו בהמשך). ההישג המעשי הגדול ביותר שלו בתחום זה הייתה בניית הכיפה הגאודזית בתערוכה העולמית במונטריאול ב-1967.
מ-1958 עבד באקמינסטר פולר כמרצה באוניברסיטת דרום אילינוי והוענקו לו תוארי כבוד על ידי אוניברסיטאות שונות. הוא נהייה מרצה מבוקש, ופופולרי במיוחד בקרב הדור הצעיר. בשנת 1968 אף ביקר בישראל והשתתף בוועידה לתכנון ירושלים שלאחר מלחמת ששת הימים.
פולר נפטר ב-1983 בגיל 88, ובאותה שנה, מעט לפני מותו, העניק לו הנשיא רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

פילוסופיה והשפעה

דווקא לאחר המשברים שחווה פולר בסוף שנות ה-20, הוא החל להגות רעיונות שונים ופיתח תפישות פילוסופיות וחברתיות. פולר תהה לגבי עתיד האנושות - האם תוכל לשרוד למשך דורות רבים נוספים, או שמא כיוון התפתחותה יביא אותה לבסוף לכליה. מעבר לכך, הוא תהה כיצד הוא - באופן אישי - יוכל לתרום לכך שתשרוד. בין השאר, חשב - כאינדיבידואל יוכל לסייע רבות לחברות, ארגונים גדולים ומדינות, ואף לאנושות בכלל, באמצעות "חוברת ההפעלה לספינת החלל 'כדור הארץ'" שהוא כתב (Operating manual for Spaceship Earth), בה הסביר כיצד יש לנהל נכון את משאבינו על פני כדור הארץ על מנת לשרוד ב"מסע של האנושות". מתקן "ספינת החלל כדור הארץ" שנמצא במרכז אפקוט שבפלורידה, נבנה בהשראתו ב-1982 וצורתו - ככיפה גאודזית ענקית.
פולר, או בכינויו "באקי" (Bucky), היה ידוע כנונקונפורמיסט מושבע, וייתכן שמסיבה זו היה אהוד במיוחד על דורות של צעירים משנות ה-60 ועד מותו ב-1983. הוא היה בעל השפעה רבה גם על דור "ילדי הפרחים" וחברי תנועות נוער בזכות השקפת עולמו אודות "הסינתזה החדשה שיש ליצור בין האדם לטבע, והצורך לסגת מתרבות הצריכה הבזבזנית וההרסנית". ילדי הפרחים האמינו אמנם בכוחה של האהבה, בעוד שפולר האמין בכוחו של היחיד ובכוחה של הטכנולוגיה - אך מטרתם הסופית הייתה זהה.
הכיפות הגאודזיות שפיתח פולר נבנו מתוך תפישה של קירוי שטחים עצומים על ידי מבנה קל וחזק. אף שהכיפות הגדולות ביותר מסוג זה שהוקמו עד היום אינן גדולות מכ-200 מ', חזונו של פולר היה קירוי של ערים שלמות. רעיונות אלו היוו השראה לסופרי מדע בדיוני רבים, שראו את הכיפה הגאודזית כסמל ליכולת יצירת סביבות מקורות ומוגנות.
רבים רואים את באקמינסטר פולר כאדם רב כישורים, צאצא ישיר של דור "אנשי האשכולות" של הרנסאנס דוגמת לאונרדו דה וינצ'י, פיליפו ברונלסקי, מיכלאנג'לו ועוד. גישתו הפילוסופית של פולר הייתה דומה מאוד לזו של ארכימדס לפניו, אשר אמר - לפי המסורת -"תנו לי נקודת משען וארים את העולם".