google/wiki40b huggingface dataset:
אר. ג'יי. בארט

נעורים וקריירת תיכונים

בארט נולד בטורונטו שבקנדה, ועד גיל 8 גדל בצרפת בזמן שאביו הכדורסלן רואן בארט שיחק ברחבי אירופה. סנדקו של בארט היה הכדורסלן סטיב נאש, חברו הטוב של אביו. עם סיום קריירת המשחק של רואן בשנת 2008 עברה המשפחה להתגורר בעיר מיסיסוגה שבקנדה.
בשנת 2014 החל בארט ללמוד ב"תיכון סנט מרצ'לינוס" המקומי, ושנה לאחר מכן עבר ל"אקדמיית מונטוורדה" אשר בפלורידה, בה למדו בעבר כדורסלנים רבים, בהם דיאנג'לו ראסל, בן סימונס וג'ואל אמביד. בפברואר 2017 השתתף בארט במחנה הבינלאומי של ארגון כדורסל ללא גבולות, וזכה בתואר ה-MVP של המחנה. כמו כן באותה שנה השתתף במשחק נייקי הופ סאמיט כשחקן "נבחרת העולם". לאורך עונתו השלישית בתיכון קלע כ-22 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה בליגת התיכונים כולה (All-American Third Team). במרץ 2018 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, והוביל את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות.
את עונת 2017/2018 סיימה מונטוורדה עם מאזן מושלם 36–0, וזכתה באליפות התיכונים של ארצות הברית. במשחק גמר התיכונים מול "אקדמיית פורט לודרדייל" קלע בארט 25 נקודות והוריד 15 ריבאונדים, בניצחון קבוצתו בתוצאה 76–58. בסיום העונה זכה בפרסי "מר כדורסל בארצות הברית" ו"שחקן העונה על שם נייסמית'", המוענקים לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית. באפריל 2018 השתתף בשנית במשחק נייקי הופ סאמיט, וזכה בתואר ה-MVP לאחר שרשם במשחק 20 נקודות, 9 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-5 חטיפות.

קריירת מכללות

בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, שאליה הצטרף יחד עם שלושה שחקני תיכונים מצטיינים נוספים – זאיון ויליאמסון, קאם רדיש וטרה ג'ונס. במשחקו הראשון בקבוצת הכדורסל של דיוק קלע 33 נקודות מול אוניברסיטת קנטקי, ובכך שבר את שיא הקבוצה לנקודות במשחק בכורה. ב-17 בפברואר 2019 קלע 23 נקודות, אסף 11 ריבאונדים וחילק 10 אסיסטים במשחק מול אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובכך רשם את הטריפל דאבל הרביעי בתולדות קבוצת דיוק. על אף הציפיות הגבוהות ממנה, הודחה הקבוצה כבר בשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), כאשר הפסידה מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן בתוצאה 67–68.
לאורך עונתו היחידה בדיוק העמיד בארט ממוצעים של 22.6 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד חברו זאיון ויליאמסון.

קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נבחר בארט על ידי ניו יורק ניקס בבחירה השלישית. בבחירה ה-47 של הדראפט צירפו הניקס את איגנאס בראזדייקיס, חברו של בארט בנבחרת קנדה.

נבחרת קנדה

בשנת 2015 השתתף בארט בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 16, כשחקן נבחרת קנדה, ועל אף שהיה השחקן הצעיר ביותר בנבחרתו הוביל את קלעיה עם ממוצע של 14.6 נקודות למשחק והוליך אותה לזכייה במדליית הכסף. בגביע העולם בכדורסל עד גיל 17 לשנת 2016 סיימה קנדה במקום החמישי, ובארט נבחר לחמישייה השנייה של הטורניר לאחר שקלע 18.4 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2017 השתתף בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19, וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שהוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב. במשחק חצי הגמר מול נבחרת ארצות הברית הציג יכולת מצוינת עם 38 נקודות, 13 ריבאונדים ו-5 אסיסטים, בניצחון נבחרתו בתוצאה 99–87. במשחק הגמר מול נבחרת איטליה קלע בארט 18 נקודות ואסף 12 ריבאונדים, בדרך לניצחון בתוצאה 79–60. על אף שהיה בן 17 בלבד, ובכך צעיר ממרבית השחקנים בכשנתיים, הוביל את כל קלעי הטורניר עם 21.6 נקודות בממוצע למשחק.
ביוני 2018 הצטרף בארט לנבחרת קנדה הבוגרת, לקראת משחקה מול נבחרת סין במסגרת משחק ה-"Pacific Rim Classic".
קותל חזיר

קותל חזיר, בייקון  (באנגלית: Bacon) או שפֶּק (בגרמנית: Speck) הם שמות כלליים לנתחי בשר חזיר מומלח מגבו, מצדדיו או מבטנו. לרוב, מעשנים את הבייקון בתהליך עיבודו. בייקון הוא מרכיב חשוב במטבחי אירופה וארצות הברית, שם הוא משמש בצורת קוביות כרכיב במאכלים רבים בשל טעמו הבשרי המעושן והשומן אותו הוא מוסיף למזון. בייקון נאכל גם בצורת פרוסות כמו נקניק, נא או מטוגן, ומהווה חלק חשוב בארוחת בוקר אנגלית מסורתית.
פרוסות בייקון נחתכות לרוב מגוש גדול אשר בצדו האחד נותר העור, לכן בצד הפרוסה קיימת רצועת עור קשה אשר אינה נאכלת.

בישול עם בייקון

בייקון מטוגן הוא רכיב במאכלי ארוחת בוקר אנגלו-סקסיים רבים, כביצים בנוסח בנדיקט. כאשר מטגנים בייקון, החום מתיך חלק מהשומן וגורם להתכווצות והתקרזלות הפרוסה. שטח המגע של הפרוסה במחבת קטן, ולכן יש ללחוץ אותה מדי פעם מטה באמצעות מרית על מנת שתטוגן לכדי פריכות.
בייקון משמש להוספת שומן לבשרים הדלים בו כבשר ציפורי ציד או תרנגול הודו על ידי עטיפת בשר הציפור בפרוסת בייקון ואפייתו.
כריך נפוץ עם בייקון הוא BLT (ראשי התיבות באנגלית של בייקון, חסה ועגבנייה, מרכיביו העיקריים).
אודט אנאבל

ביוגרפיה

נולדה בשם אודט ג'ולייט יוסטמן בלוס אנג'לס שבארצות הברית להורים נוצריים. אימה לידיה (לבית נודרסה) היא קובנית, ואביה ויקטור יוסטמן הוא קולומביאני. היא דוברת ספרדית כשפת אם. בוגרת התיכון הנוצרי וודקרסט בריברסייד שבקליפורניה.

בקולנוע

את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה אנאבל בגיל 5 בקומדיית הפעולה "שוטר בגן ילדים" בתפקיד של ילדה דוברת ספרדית. ובשנת 1996 חזרה לשחק בתפקיד מינורי של אנג'לה בסרט הקומי "אלוהים היקר" של הבמאי גארי מרשל. את הופעת הפריצה שלה עשתה בשנת 2008 בסרט האסונות המצליח "קלוברפילד" בתפקיד אליזבת' מקינטייר, חברתו של גיבור הסרט רוב הוקינס.
ב-2009 הופיעה בסרט האימה של דייוויד ס. גויר "התאום" בתפקיד הראשי בתור הצעירה הרדופה קייסי בלדון.
ב-2010 שיחקה אנאבל בקומדיה "רק לא את" בתור ג'ואנה קלארק יריבתה של גיבורת הסרט מרני אולסן (קירסטן בל), במותחן האימה "ובקרוב האפלה" ובקומדיית הפעולה "מבצע סוף משחק".
ב-2011 שיחקה במותחן הריגול "דאבל" ודיבבה בסרט "הצ'יוואווה מבוורלי הילס".

בטלוויזיה

כשהתבגרה אנאבל זכתה לחשיפה בזכות הופעותיה בסדרות "חזרה לשורשים" בתור אוברי דיאז, "South Beach" ובהפקה הטלוויזיונית "חיים גנובים".
בשנת 2010 הופיעה כשחקנית אורחת בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחים ואחיות".
בשנת 2011 זכתה לשדרוג במעמדה כשחקנית טלוויזיה בזכות תפקידיה בעונה השמינית של הסדרה "האוס" בתור ד"ר ג'סיקה אדמס ובסדרה הקומית "ברייקינג אין". החל מינואר 2013, אנאבל משתתפת בסדרת הפעולה "באנשי" כאחותו של צ'יף השבט האינדיאני, נולה לונגשאדו.
בשנת 2017 החלה אנאבל לשחק בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת "The CW" בתפקיד סמנתה אריאס/ריין, והייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת טלוויזיה. בשנת 2019 החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת המסתורין "ספר לי סיפור" ב-CBS, בתפקיד מאדי פריט, הילדה האמצעית במשפחה שבורה.

חיים אישיים

הייתה מאורסת בעבר לשחקן טרבור רייט.
בשנת 2010 התחתנה עם מי ששיחק עמה בסדרה "אחים ואחיות", דייב אנאבל. לזוג בת.
טבסקו

טבסקו הוא רוטב המופק מפלפלים חריפים, הנושאים את אותו שם. בתהליך הפקת הרוטב, מוסיפים לפלפלים גם חומץ ומלח. את התערובת משאירים להתיישנות בחביות העשויות מעץ אורן לבן. לרוטב טעם חריף-פיקנטי.
הרוטב נמכר בכל העולם בבקבוקון זהה. הבקבוקון שקוף ועליו מדבקות, המכסה אדום ובעל שמונה צלעות.
הרוטב נחשב פופולרי באזורים רבים בעולם. הטבסקו נמצא בשימוש גם בצבא ארצות הברית, ונצרך גם בחלל, בתחנת החלל הבינלאומית ובמעבורות החלל של נאס"א.
אף שהרוטב מיוצר בארצות הברית, הוא נושא את שמה של מדינת טבסקו שבמקסיקו. יצרנית הטבסקו הגדולה ביותר כיום היא חברת "מק'ילֶני" ("McIlhenny Company") האמריקאית. חברה זו נמצאת בבעלות משפחתית זה הדור החמישי. כל 166 מחזיקי המניות של החברה ירשו אותן או קיבלו אותן כמתנה מחבר במשפחת מקילני.

מזרעים לרוטב

חברת טבסקו, יצרנית הטבסקו העיקרית, מייצרת זרעים לצורך הרוטב באי אייברי שבלואיזיאנה. הזרעים נשלחים לגידול באמריקה המרכזית ובדרום אמריקה. 
כחלק מהמסורת המשפחתית, הפלפלים נקטפים ידנית ולא על ידי מכונות. כל עובד נושא עמו מקל מיוחד ועליו סקאלה של צבעים. את הצבעים שעל המקל משווים לצבע הפלפלים. פלפל שצבעו לא מתאים, כלומר אינו בשל, לא נקטף.
מאזורי הגידול השונים נשלחים מחיות הפלפלים למפעל באי אייברי, שם מוסיפים להם מלח וחומץ. תחילה, נותנים לתערובת לתסוס במשך זמן קצר, ואז היא מוכנסת לתוך חביות מעץ אורן לבן שבהם היא עוברת תהליך ארוך של תסיסה ויישון במשך שלוש שנים. התערובת האדומה-הבהירה שנוצרת היא בעלת יכולות איכול חזקות כל-כך, עד שהן מאכלות אף את המלגזות במפעל, אותן יש להחליף כל שש שנים. שישה מכלי-אחסון ענקיים מחזיקים את הרוטב המוגמר, והוא מעורבב תדירות. כל מכל מחזיק בתוכו 1,660 קילו של מחית-פלפלים ו-5,300 ליטר חומץ. כל מכל כזה מפיק כ-6,166 ליטר רוטב המוגמר בכל מחזור.
בשנת 2005 נפגע האי אייברי קשות על ידי סופות טרופיות, והידועה שבהן היא סופת ההוריקן ריטה. המפעל ניצל בקושי מנזק גדול מאוד. כתוצאה מכך החליטו בעלי המפעל להשקיע סכום של חמישה מיליון דולר בהקמת סכר לוויסות המים והתקנת גנרטור לגיבוי.
ברק בכר

ביוגרפיה

בכר נולד במושב צרופה לאב יליד טורקיה ולאם ילידת ישראל, והוא אחיינו של רחבעם זאבי. בכר החל לשרת בצה"ל, אך שוחרר לאחר שריצה עונה של 70 ימי מחבוש בכלא צבאי. על נסיבות שחרורו מצה"ל סיפר: "אם לא הייתי משתחרר מהצבא בזמנו לא הייתי היום שחקן כדורגל. שובצתי ליחידה קרבית בחיל השריון וביקשתי בבקו"ם שיעבירו אותי לטירונות 02 ולעשות שירות של ספורטאי, אבל לא היה עם מי לדבר, לכן לא נותרה לי ברירה". ב-27 במרץ 2017 גויס לשירות מילואים במחלקת כושר קרבי בצה"ל, לפרויקט של חינוך לספורט.
בכר מתגורר בחולון. הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.

קריירה ככדורגלן

בכר החל לשחק כדורגל בגיל 14 במחלקת הנוער של מ.כ. נווה יוסף. בעונת 1998/1999 החל את קריירת הבוגרים בהכח רמת גן, במדיה שיחק ארבע עונות, במהלכן זכה בגביע הטוטו של ליגת המשנה. בעונת 2002/2003 חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל, במדיה שיחק שתי עונות, במהלכן ערך 50 הופעות.
בעונת 2004/2005 חתם בכר בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית. בעונת 2006/2007 סייע לקריית שמונה לזכות בגביע הטוטו של ליגת המשנה ולעלות לליגה העל לראשונה בהיסטוריה. בעונת 2010/2011 שיחק במדי הקבוצה בליגת העל וזכה עמה בגביע הטוטו, ובסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל. בסך הכך ערך בכר 156 הופעות ב-6 העונות בקרית שמונה, כשבמהלכן כבש שני שערים.
בכר זומן לנבחרת ישראל באוקטובר 2008 על ידי המאמן דרור קשטן, לקראת המשחקים נגד לוקסמבורג ולטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, אך מכיוון שלא השלים את שירותו הצבאי זימונו בוטל.

קריירה כמאמן

את עונת 2011/2012 החל בכר כעוזר המאמן של רן בן שמעון בקבוצה הבוגרת של עירוני קריית שמונה, ובהמשך העונה מונה גם למאמן קבוצת הנוער שלה. בעונת 2012/2013 המשיך רק בקבוצה הבוגרת כעוזרו של גילי לנדאו, אך עם פיטוריו של לנדאו לאחר המחזור החמישי בליגה מונה בכר למאמן הראשי של עירוני קריית שמונה. בהמשך העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ובעונת 2013/2014 זכה עם הקבוצה בגביע, לאחר ניצחון 1–0 על מכבי נתניה. לקראת סיום עונת 2014/2015 פוטר בכר מתפקידו לאחר שניהל משא ומתן על מנת לחתום בקבוצת הפועל באר שבע.
ב-24 במאי 2015, לקראת עונת 2015/2016, חתם בכר בהפועל באר שבע. במאי 2016 זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה לאחר 40 שנה, כשהוא המאמן הצעיר ביותר שזוכה בתואר מזה 37 שנים, מאז הוביל ניסים בכר את מכבי תל אביב לאליפות בעונת 1978/1979. בעונת 2016/2017 זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר ניצחון 4–2 על מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בעונה זו התמודד עם באר שבע במוקדמות ליגת האלופות, ובשלב הפלייאוף הודחה הקבוצה מול סלטיק וכתוצאה מכך נשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית, אותו סיימה הקבוצה במקום השני והעפילה לשלב 32 האחרונות. ב-28 בדצמבר 2016 זכה בכר עם הפועל באר שבע בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר.
במאי 2017 הוביל בכר את הפועל באר שבע לזכייה שנייה ברציפות באליפות. ביוני 2017 בחר בו המגזין האנגלי FourFourTwo  במקום ה-46 מבין 50 מאמני הכדורגל הטובים בעולם לשנת 2017. בעונת 2017/2018 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות שלישית ברציפות, והפך למאמן השני הכי צעיר שזוכה בשלוש אליפויות, שני רק למשה פוליאקוב שעשה זאת בעודו בן 28 בשנת 1938.
מפעל אופ-אר

מפעל אופ-אר (קיצור של אופקים־ארגנטינה, באנגלית: Of-Ar) היה מפעל טקסטיל באופקים. המפעל הוקם בשנת 1961 ונסגר בשנת 1986. מאז עומד המבנה נטוש באזור התעשייה של העיר.

הקמת המפעל ופעילותו

אופקים הוקמה בשנת 1955 ושוכנו בה עולים ממדינות צפון אפריקה ומאסיה. המפעל הוקם על ידי משקיעים יהודים מארגנטינה והעיירה אופקים נבחרה למקום שבו יוקם המפעל. שם המפעל מורכב משילוב המילים אופקים-ארגנטינה (אופ-אר).
את המפעל תכננו האדריכלים אשר גליברמן, יצחק רפופורט וצבי פרנקל. המפעל כלל מבנה משרדים ואולם יצור רחב בו הועסקו מרבית העובדים.
המפעל עסק בתחום הטקסטיל וכלל יצור חוטים מכותנה גולמית ויצור בדים. המפעל פעל 24 שעות ביממה בשלוש משמרות והעסיק רבים מבני המקום. בשיאו עבדו במקום כ-450 עובדים. אופ-אר היה אחד ממפעלי התעשייה הראשונים בעיירה המתפתחת והייתה לו חשיבות רבה בפרנסת התושבים. לאחר מלחמת ששת הימים הועסקו במפעל פועלים פלסטינים מרצועת עזה בשל השכר הנמוך יותר ששולם להם.

קשיים כלכליים וסגירה

בשנות ה-80 נקלע המפעל לקשיים כלכליים, בדומה לענף הטקסטיל כולו בישראל, בעקבות ביטול מכסי המגן על ענף הטקסטיל ועלות היצור הגבוה בארץ ביחס למזרח הרחוק ולמקומות אחרים בעולם, ובעלי המפעל רצו לסגור אותו. בינואר 1981 פתחו העובדים בשביתה בעקבות מכתבי פיטורים שנשלחו אליהם. העובדים התבצרו במפעל, כביש הגישה אל העיירה נחסם ומספר מפעלים נוספים בעיירה שבתו לאות הזדהות. ב-14 בינואר באותה שנה הפגינו כ-500 מעובדי המפעל ותושבי היישוב מול משכן הכנסת בירושלים בהפגנה סוערת בה נפגעו חמישה אנשים ומספר מפגינים נעצרו. לבסוף הוסר איום הסגירה בעקבות תמיכה כלכלית מהמדינה אך היצור צומצם. בסופו של דבר נסגר המפעל בשנת 1986 ועובדיו פוטרו. מבנה המפעל ננטש ונותר שומם.
לאורך השנים הועלו מספר רעיונות לשימוש במבנה כמרכז תרבות ופנאי עבור תושבי העיר, אולם נכון לשנת 2017 אף אחת מהיוזמות לא הבשילה והמבנה נותר נטוש.
פסיפס אלכסנדר

פסיפס אלכסנדר משנת 200 לפנה"ס לערך, הוא פסיפס שהתגלה בפומפיי. הפסיפס מתאר את הקרב בין אלכסנדר מוקדון לדריווש השלישי מלך האימפריה הפרסית. גודלו של הפסיפס 5.83 על 3.13 מטרים, והוא מורכב מכמיליון אבני פסיפס.

תיאור הפסיפס

הדעה המקובלת בקרב חוקרי האמנות, היא שהפסיפס מתאר את קרב איסוס שנערך בשנת 333 לפנה"ס בין אלכסנדר הגדול לדריווש השלישי. היסטוריונים אחרים סבורים כי הקרב הוא למעשה קרב גאוגמלה משנת 331 לפנה"ס בו ניסה אלכסנדר לתפוס את דריווש.
אף שרק חלק מהפסיפס השתמר עד ימינו, ניתן בקלות לזהות את שתי הדמויות העיקריות בפסיפס - אלכסנדר ודריווש. אלכסנדר לובש את השריון הידוע שלו - עליו ראש המדוזה - אחת הגורגונות. דריווש בורח במרכבתו מצבאו של אלכסנדר - ונראה כמנסה להורות לנהגו לסובב את המרכבה לתקוף את אלכסנדר אולם הנהג לא מציית לו. אוקסיתרס, אחיו של דריווש, מקריב את עצמו על מנת להציל את חיי המלך.
יש מלומדים הסוברים כי הפסיפס הוא העתק של ציור שנעשה על ידי הצייר אפלס בן התקופה או העתק של ציור קיר (פרסקו) של הצייר פילוקסנוס מארטריה שלא נשתמר.
בפסיפס מתוארים פרטים רבים, ובשל גודלו עלה ככל הנראה סכום נכבד ביותר. מציאת הפסיפס בבית פרטי מעידה על עושרם הרב של בעלי הבית.

גילוי הפסיפס

הפסיפס התגלה בבית הפאן שבפומפיי, ב-24 בספטמבר 1831. ב-1843 הפסיפס הועבר לנפולי, שם הוא מוצג במוזיאון הארכאולוגי של נאפולי.

העתקים של הפסיפס

בשנת 2003 יזם המרכז הבינלאומי ללימוד והוראת פסיפסים (CISIM) בראוונה שבאיטליה יצירת העתק של הפסיפס. ההעתק נוצר על ידי צילום של הפסיפס בגודל טבעי, העתקת הדמות באמצעות צבע כהה ויצירת תשליל של הפסיפס על גבי 44 משטחי חימר, אותו כיסו בכ-2 מיליון אבני פסיפס עשויות סוגים שונים של שיש. לאחר מכן כוסו האבנים בדבק, והונחו על משטח בטון, ומשהודבקו אבני הפסיפס הוסרו משטחי החימר. יצירת ההעתק ארכה 22 חודשים ועלתה 216,000 דולרים. ההעתק הונח במקום בו נמצא הפסיפס המקורי - בית הפאן בשנת 2005.
פצצה אלקטרומגנטית

פצצה אלקטרומגנטית למעשה אינה פצצה אמיתית, אלא מתקן המחולל פעימה אלקטרומגנטית - גל אלקטרומגנטי רגעי בעל עצמה אדירה אשר הורס מערכות אלקטרוניות וחשמליות על ידי השראת עומס יתר.
כמו כל פצצה, ניתן להפעיל פצצה אלקטרומגנטית בהשהייה, להטיל אותה ממטוס או לשגר אותה כראש קרב של טיל או רקטה. ישנם סוגים שונים של פצצות אלקטרומגנטיות המבוססים על דרכים שונות לחולל פעימה אלקטרומגנטית: דחיסת שטף מגנטי על ידי חומרי נפץ, או שידור הפעימה ממתח האגור בקבל או סוללת קבלים (מחולל מרקס), מתקן זה יכול להיות רב פעמי. יתרה מזאת, כל פצצת גרעין יוצרת גם פעימה אלקטרומגנטית כתופעת לוואי, ופיצוץ גרעיני מעל האטמוספירה מלווה בפעימה גדולה במיוחד המסוגלת לכסות יבשת שלמה ללא גרימת הנזק מהביקוע עצמו (הנזק שהיה נגרם מפיצוץ מעל פני האדמה), ובכך מהווה פצצה אלקטרומגנטית. במקרה כזה יש חשיבות לשדה המגנטי של כדור הארץ: הנשק יעיל יותר באזורים של כדור הארץ בהם השדה המגנטי חזק יותר, והפעימה מתפשטת לכיוון צפון פחות מאשר ליתר הכיוונים.
מנגנון הנזק העיקרי כתוצאה מפעימה אלקטרומגנטית הפוגעת במעגל חשמלי מתואר בצורה הבאה: הפעימה האלקטרומגנטית החזקה שיוצרת הפצצה משרה שדה אלקטרומגנטי חזק ביותר. שדה זה יוצר בתורו מפלי מתח גבוהים מאוד, על פני מרחקים קטנים מאוד, במקטעי הולכה שבמעגל החשמלי המותקף. מפלי מתח אלה גורמים לזרמים חזקים מאוד במקטעי ההולכה שבמעגל והחום הרב שנוצר עקב הזרמים הללו גורם למקטעי ההולכה לנזק הרסני. מסיבה זו רכיבי אלקטרוניקה זעירים, פסי הולכה במעגלים מודפסים ומעגלים משולבים הופכים פגיעים במיוחד.
מבטחים כלל אינם יעילים כהגנה על מעגלים אלקטרוניים במקרה של פעימה אלקטרומגנטית משום שעומס היתר מושרה בבת אחת ובכמה מקומות שונים במעגל ולא רק בכניסת הזרם למעגל, שאותה יכול המבטח לנתק.
כלוב פאראדיי גם הוא אינו יעיל כהגנה מלאה מפני פעימה אלקטרומגנטית. הסיבה לכך היא שכלוב פראדאיי אידיאלי הוא תאורטי בלבד ולא ניתן לבנות במציאות כלוב שכזה, שיעצור חדירה של 100% מהקרינה האלקטרומגנטית. הבעיה ב"איטום" כנגד הקרינה נמצאת בעיקר בנקודות חיבור של יריעות המתכת המרכיבות את הכלוב. בנקודות חיבור אלה, גם אם מדובר בהלחמה ובוודאי אם מדובר בסימרור, נוצרת זליגה של קרינה המצליחה לחדור לפנים הכלוב. מאחר שפצצות אלקטרומגנטיות נועדו מראש לגרום נזק ועוצמת הקרינה האלקטרומגנטית שהן יוצרות חזקה וממוקדת, הרי שדי בזליגות אלה כדי לגרום לנזק במעגלים החשמליים ובאלקטרוניקה עדינה, שנמצאים בתוך כלוב הפאראדיי.
בימי המלחמה הקרה נעשו מאמצים מצד ארצות הברית וברית המועצות לפתח פצצות אלקטרומגנטיות, וכן למגן את צבאותיהן ומתקני תשתית אסטרטגיים כנגד הפעימה האלקטרומגנטית המשתחררת במקרה של הפעלת פצצה כזאת. גם כיום ישנן מערכות הגנה מפני פעימה אלקטרומגנטית המיועדות לכלים צבאיים. פצצות אלקטרומגנטיות הופיעו במספר ספרים, סרטים ומשחקי וידאו, אך במציאות לא תועד שימוש בהן באף מלחמה (אם כי היו דיווחים בלתי מאומתים על שימוש שכזה במלחמת המפרץ הראשונה).
Lost in Japan

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שון מנדס, סקוט האריס, נייט מרסראו וטדי גייגר והופק על ידי מנדס, גייגר, מרסראו ולואיס בל. ב-27 בספטמבר 2018, יצאה לאור גרסת רמיקס מחודשת של השיר, שנעתה על ידי זד. גרסה זו זכתה לקליפ נלווה שצבר למעלה מ-70 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
שלושה גברים ותינוקת

עלילה

שלושת החברים פיטר, אדריכל במקצועו, מייקל הקריקטוריסט וג'ק השחקן, חיים בנעימים בדירת הרווקים שלהם בניו יורק ומבלים במסיבות. יום אחד מונחת בפתח דירתם תינוקת בשם מרי, עם פתק משחקנית בשם סילביה לפיו התינוקת היא בתו של ג'ק, שנולדה בעקבות קשר מזדמן שקיים עימה. ג'ק נמצא באותו זמן בצילומי סרט בטורקיה, וכך נאלצים פיטר ומייקל לטפל בתינוקת. לפני עזיבתו ביקש ג'ק מחבריו לדאוג ל"חבילה" שאמורה להגיע לבית ולשמור על כך בסוד, והם חושבים בטעות שמדובר בתינוקת. במהלך ניסיונותיהם להבין איך לטפל בה, מגיעה אל ביתם חבילה קטנה (שהיא החבילה אליה התכוון ג'ק, המכילה הרואין), ומייקל זורק אותה הצידה כשהוא מנסה לטפל בתינוקת.
למחרת מגיעים אל ביתם שני סוחרי סמים לאסוף את החבילה, ובטעות פיטר ומייקל נותנים להם את התינוקת. לאחר עזיבתם פיטר מגלה את חבילת ההרואין ורץ אחריהם. בשרשרת אירועים קומיים החברים מסתבכים בחקירה משטרתית, והבית מושם תחת מעקב. הם מקבלים לידיהם חזרה את מרי. במהלך יום העבודה שלהם, שומרת עליה בעלת הדירה, שאף מותקפת באחד הימים על ידי סוחרי הסמים שרודפים אחריהם. פיטר ומייקל לומדים לטפל בתינוקת, ובהדרגה נקשרים אליה.
כשג'ק חוזר וחבריו חוקרים אותו על מרי, הוא נזכר שקיים קשר קצר עם סילביה בעבר. הם "נוקמים" בו כשהם מעבירים אליו את מלוא האחריות ללימוד הטיפול המורכב בה, אך במהרה הוא נקשר אליה גם כן. במקביל הם מקבלים מכתב איומים מסוחרי הסמים, ומתכננים להפיל אותם בפח. הם מקליטים שיחה עימם בה הם מקיימים משא ומתן על סמים, מעבירים את המידע למשטרה, ובכך מוכיחים את חפותם ומובילים למעצרם של סוחרי הסמים.
יום אחד מגיעה סילביה ומבקשת לקחת את מרי לגור עימה ועם משפחתה בלונדון. החברים עצובים ומתגעגעים מאוד למרי, ומחליטים לעצור את סילביה. הם ממהרים לנמל התעופה, אך מגיעים לאחר שהמטוס של סילביה ומרי כבר ממריא. כשהם חוזרים מובסים אל דירתם, הם מוצאים שם את מרי וסילביה, שהחליטה לבסוף שלא לטוס ללונדון. היא מתארת את הקושי שלה - היא לא רוצה לוותר על קריירת המשחק שלה, אך מתקשה להצליח בכך כשהיא צריכה לגדל את מרי לבדה. החברים ממהרים להזמין אותה לגור עם מרי בדירתם, והיא מסכימה.

הפקה

התינוקת מרי מגולמת בסרט על ידי התאומות ליסה ומישל בלייר, שהיו בנות ארבעה חודשים בעת הצילומים.
מתוך פסקול הסרט התפרסמו בעיקר השירים "Daddy's Girl" של פיטר סטרה ו-"Bad Boy" של מיאמי סאונד מאשין.

דעת הקהל

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות של מבקרי הקולנוע. הוא דורג עם 74% ביקורות חיוביות באתר Rotten Tomatoes.
גם מבחינה מסחרית זכה הסרט להצלחה, עם הכנסות של 167 מיליון דולר בארצות הברית.
בעקבות ההצלחה, יצא ב-1990 סרט המשך עם אותם שחקנים ראשיים, בשם "שלושה גברים וליידי" (Three Men and a Little Lady), המתאר את עלילותיהם כאשר מרי בת חמש. הוא זכה להצלחה פחותה יותר מבחינה מסחרית, וכן קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות ממבקרי הקולנוע. בהמשך דובר על הפקה של סרט המשך שלישי, "שלושה גברים וכלה", אך נכון להיום (2015) הוא עדיין לא יצא לפועל.
ב-1990 יצא בהודו סרט בשפת מלאיאלאם על בסיס סרט זה.
Treat You Better

וידאו קליפ

הקליפ יצא לאור ב-12 ביולי 2016. הוא כולל עלילה המתמקדת סביב מצב של אלימות בין בני זוג. בסרטון נראה ילדה שעברה התעללות על ידי החבר שלה במצבים שונים, בזמן שמנדס מקווה להיות עם אותה ונאבק להבין למה היא מעדיפה להיות במערכת יחסים זו. הסרטון מסתיים כשמציג את המספר של המוקד הלאומי לאלימות במשפחה.
ביוני 2019, הגיע הסרטון למעל מ-1.7 מיליארד צפיות ביוטיוב, ובכך הרוויח מנדס מקום ברשימת הנצפים ביותר ב-YouTube קטעי וידאו.
מוסדות חוט של חסד

מוסדות חוט של חסד הוא ארגון המנהל מספר ישיבות ברסלביות לחוזרים בתשובה בירושלים וכן פרויקטים להפצת תורת רבי נחמן מברסלב, וארגון נסיעות לקברות צדיקים בישראל ובמזרח אירופה.
המוסדות הוקמו על ידי הרב שלום ארוש ואשתו הרבנית מרים על פי הוראת רבו, הרב אליעזר ברלנד, בשנת 1985 בקטמון שבירושלים. הרב ארוש מעביר שיעורים בבקרים ובשבתות והתלמידים מפיצים את ספרי רבי נחמן מברסלב וכן פרסומים נוספים ודיסקים. הלימודים מתקיימים בשני סדרים, בוקר וצהרים.
הישיבה נמצאת בשכונת שמואל הנביא, ובסמיכות למתחם מעבר מנדלבאום, והחל מ-2005 גם הכולל שוכן באותו מבנה.
יעקב רותם

פרופ' יעקב רותם (25 בנובמבר 1912 – 10 בנובמבר 2004) היה רופא ילדים ישראלי, מחברם של כמה ספרים ברפואה, עורך עיתון "הרפואה" בשנים 1984–1999 וממניחי יסודות רפואת הילדים החדשה בישראל.

קורות חייו

רותם נולד ב-25 בנובמבר 1912 תחת השם יעקב דויטש בעיירה טורקה שבגליציה המערבית, אז שטח האימפריה האוסטרו-הונגרית וברבות הימים פולין ואוקראינה. את לימודיו התיכוניים עשה בעיר המחוז לבוב, ואת לימודי הרפואה בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והחל לעבוד כרופא בבית החולים הדסה כשבמקביל שימש כשומר מטעם "ההגנה" בקמפוס של הר הצופים.
שנה מאוחר יותר היה בין העולים לקרקע ליישוב נגבה.
בשנת 1940 החל עבודתו בבית החולים בעפולה תחת הדרכתו של פרופ' אריך נסאו. בשנת 1943 נתמנה רופא מחוזי ליישובי העמק.
בשנת 1950 נתמנה מנהל מחלקת הילדים בבית החולים בפרדס כץ.
כעבור שנתיים נתמנה מנהל מחלקת הילדים בבית החולים תל השומר, משרה בה החזיק 28 שנים.
רותם כתב כ-300 מאמרים, מספר ספרי רפואה, ערכים באנציקלופדיות והיה עורך עיתון "הרפואה" במשך 15 שנה.
חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1975, פרס איינהורן (1983), פרס קורצ'אק ויקיר העיר תל אביב.
רותם נפטר בסוף שנת 2004.
האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי

ביוגרפיה

רוברט מז'נבה נולד כבנו של אמאדאוס השלישי, דוכס ז'נבה, ב-1342. הוא התקדם בהיררכיה הכנסייתית, מונה לבישוף של טרואן ב-1361 ולקרדינל ב-30 במאי 1371.
קיימת בעייתיות היסטורית בניתוח פעילותו של רוברט, שכן מרבית העדויות שנותרו בידינו נכתבו על ידי מתנגדיו מן הזרם המרכזי של הכנסייה הקתולית. אלה תיארו אותו כאדם אכזר, אשר נטה בערוב ימיו אף לשחיתות כנסייתית. בין 1376 ו-1378 שירת רוברט כשליח הכס הקדוש בצפון איטליה. ב-1377 החליט לשים קץ למרידות במדינת האפיפיור, ובייחוד בצ'סנה. הוא פיקד על כוחות ברטאניים שהיו שייכים לקונדוטיירי ג'ון הוקווד, על מנת לכפות על צ'סנה להצטרף למדינת האפיפיור; בין היתר, נטען כי הורה על טבח של בין 2500 ל-5000 תושבים, מעשה אשר נחשב לנפשע גם באותם ימים והקנה לו את הכינוי "הקצב מצ'סנה" או "המוציא להורג מצ'סנה". 
ב-20 בספטמבר 1378 נבחר רוברט לאפיפיור על ידי קבוצת קרדינלים אשר לא היו מרוצים ממנהיגותו של אורבנוס השישי. זה האחרון נבחר בהליך מפוקפק. במהלך הקונקלווה צרו בני רומא על הוותיקן כשהם דורשים את מינויו של אורבנוס, אפיפיור ממוצא רומאי. מינוי זה הפך את רוברט לאנטי-אפיפיור (אדם אשר נבחר לכס הקדוש על ידי קבוצה אופוזיציונית לוותיקן) והוא היה הראשון בשושלת של אנטי-אפיפיורים אשר כיהנו באביניון לאחר הקרע המערבי. הפיצול, אשר נמשך עד לשנת 1417 היה פיצול פוליטי: צרפת, סקוטלנד, קסטיליה, אראגון, נווארה, פורטוגל, בית סבויה, דנמרק, נורווגיה ומספר מדינות קטנות בגרמניה הכירו בסמכותו. מכיוון שלא יכול היה להישאר באיטליה, עבר לאביניון שבצרפת, והפך להיות תלוי בחסדיו של הכתר הצרפתי. חלק ניכר ממדינות האפיפיור שלו נתרמו ללואי השני מנאפולי, ועל מנת להשיג משאבים הוא פנה לשמעוניות - מינוי בעלי תפקידים כנסייתיים תמורת כסף. 
האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי מת באביניון ב-16 בספטמבר 1394.