google/wiki40b huggingface dataset:
הסינרמה

היסטוריה

הקמת הבניין החלה בשנת 1960 ויעודו המקורי משכן לקבוצת הזירהטרון, שהופיעה עד אותה העת באוהל קרקס ברמת גן על דרך ז'בוטינסקי. בבואם לתכנן את משכנם החדש בשולי תל אביב, ביקשו ראשי הזירהטרון להקים מבנה שצורתו דומה לאוהל ברמת גן. בשל בעיית תקציב הופסקה העבודה בשלב השלד, לפני השלמת הכיפה, למשך מספר שנים.
ב-1964 רכש איש עסקים בשם יוסף אפשטיין את שלד הבניין הלא גמור, וחיפש שוכרים למבנה. לבסוף הוסכם על שכירות של חברת "סיניקו" לטובת הקרנת סרטים, ובניית כיפת המבנה הושלמה בתכנון האדריכל אהרון דורון במתכונת שונה מהתכנון המקורי.  בשנת 1966 נחנך במקום בית קולנוע ראשון (ויחיד) בישראל להקרנת סרטי קולנוע בשיטת "סינרמה", המתאפיינת במסך קעור ענק, עליו מוקרן סרט משלושה מקרנים. שיטה זו התאימה למבנה העגול של הבניין. ב-1968 נקלע אפשטיין לפשיטת רגל ובמסגרת כינוס הנכסים של חברותיו הוצעו הנכסים למכירה. ב-1969 פורסם כי האופרה הישראלית סיכמה לרכוש את המבנה באמצעות המדינה ותורם שהתברר אחר כך כמשולם ריקליס, אך לבסוף נסוג ריקליס מהצעתו, עקב התארכות קבלת האישורים ולאחר שמומחה שהוזמן טען שהאולם אינו מתאים לאופרה, אלא אם יעבור שיפוץ נרחב. באותה שנה נערך במקום כנס של יוצאי רפ"י שבו עמדה על הפרק פרישת רפ"י ממפלגת העבודה הישראלית, שבסוף נמנעה.
בתקופה בה נחנך האולם פג קסמה של שיטת הסינרמה, שהייתה נפוצה בשנות ה-50 של המאה ה-20. בעלי הקולנוע התקשו למצוא סרטים מתאימים לשיטה זו ורוב הסרטים שהוקרנו באולם לא היו סרטי סינרמה. הקולנוע נסגר, והבניין נותר ללא שימוש כעשור, עד שנפתח בו מועדון "הסינרמה" בשנת 1986. הבניין נרכש אז על ידי קבוצת משקיעים בראשות איש העסקים שלום פנסטר ביחד עם המלונאי בצלאל מזרחי ואחרים אשר השקיעו הון בבניית מועדון מתקדם ומודרני. כיפת הבניין צופתה מבחוץ ומבפנים צופה האולם ביריעות אקוסטיות. הותקנה במה מסתובבת ומגדלי תאורה מיוחדים עם זרועות חשמליות. גם רצפת האולם נבנתה על זרועות הידראוליות, כך שעמדה בשיפוע בעת צפייה בהצגות או התיישרה והפכה לרצפת ריקודים.
גם מועדון זה לא שרד זמן רב, ובגלגוליו הרבים שימש האולם גם כתיאטרון, אולם למופעים, מרכז כנסים, אולפן טלוויזיה ועוד. הופיעו על במותיו אמנים מחו"ל, אמנים ישראלים (שלמה ארצי, רמי פורטיס וברי סחרוף ועוד), טקס בחירת מלכת היופי, כנס ענק של מיקרוסופט ישראל, תחרויות קדם אירוויזיון ועוד.
בסידור ישיבה מיטבי, האולם היה יכול להכיל עד 3,000 איש].
בניין הסינרמה נמצא באזור משרדים מבוקש, סמוך לנתיבי איילון, ומזה שנים הייתה תוכניות להרוס אותו ולהקים על השטח בניין משרדים. בין השנים 1999–2001 נבנה מצפון למבנה הסינרמה מגדל טויוטה המתנשא לגובה של כ-94 מטר.
ב-2016 נהרס המבנה לשם הקמתם של שלושה מגדלי משרדים במקום, ובשלב ראשון הפך המגרש למגרש חניה.
לאופולד ביטמן-רוגה

לאופולד ביטמן-רוגה (רומנית: Leopold Bitman-Ruga;‏ 1909 - ?) היה סופר יהודי ישראלי שכתב בשפה הרומנית.
לאופולד ביטמן-רוגה נולד בגאלאץ, רומניה. ברומניה פרסם פרוזה ותסכיתים. המשיך בפעילותו הספרותית בישראל, בה פרסם נובלות ותסכיתים וזכה להצלחה עם הספר Niciodată nu va fi tăcere (אף פעם לא תהיה שתיקה). בין השנים 1974 - 1976 היה נשיא התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
כובע ים

כובע ים ( גם כובע רחצה וכובע שחייה) נחבש על ידי רוחצים בבריכה או בים, ועשוי לרוב לייקרה או סיליקון. הוא נועד לשמור על המסננים במקום השחייה מסתימה כתוצאה משיער. הכובע מאפשר גם לשמור על השיער יבש וללא מגע של כלור. הוא מונע חדירת מים לאוזניים, ובכך הכובע שומר על היגיינת האוזן מחיידקים וכלור.

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20, כובעי הים היו עשוי מבד גומי, ובשנות ה-20 הם היו עשויים לטקס. בשנות ה-40, כובעי השחייה הפכו נדירים מכיוון שהגומי שימש לחומרי המלחמה. בשנות ה-50 החלו להופיע כובעים מעוטרים והם נכנסו לאופנה, ובשנות ה-60, כובעים שחייה צבעונים ובעלי עיטורים של פרחים הפכו לפופולריים.
דוד ודובינסקי

דוד ודובינסקי (פולנית: David Wdowinski)‏ (1895–1970) היה ממנהיגיו של הארגון הצבאי היהודי בגטו ורשה.
ודובינסקי נולד בעיר בנדין שבפולין בשנת 1895. בצעירותו לקח חלק עם יהודים אחרים בהגנה העצמית של הקהילות היהודיות כנגד פורעים. בהמשך למד לימודים אקדמאיים ברפואה פסיכיאטרית. בבגרותו החל לפעול כאחד מראשיה של התנועה הרוויזיוניסטית בפולין. בשנת 1940, כשקובצו היהודים בגטו ורשה, פעל ודובינסקי בארגון של עזרה הדדית ליושבי הגטו (ה-ZTOS). דוד היה ממקימיו של הארגון המחתרתי אצ"י. הוא שימש כראש הנציגות הפוליטית של הארגון שפעלה ליד מטה הארגון. כמו כן בזמן קיומו של הגטו עבד בבית החולים שפעל ברחוב צ'יסטה.
כשפרץ מרד גטו ורשה נמצא ודובינסקי במקום עבודתו בבית החולים. הכוחות הנאציים תפסו אותו, והוא נשלח דרך ה"אומשלגפלץ" (אזור השילוחים בגטו) אל מיידנק. בהמשך הועבר ודובינסקי בין 12 מחנות ריכוז והצליח לשרוד את כולם.
לאחר נפילת גרמניה הנאצית עבר לאיטליה, והיה פעיל פוליטי בקרב שארית הפליטה. בשליחותו של האצ"ל יצא לארצות הברית מטעם "הועד הלאומי לשחרור האומה" (עם ערי ז'בוטינסקי, הלל קוק ואחרים). ודובינסקי הופיע כעד במשפט אייכמן בירושלים בשנת 1961.
לקראת יום השואה תש"ל (1970) הוזמן ודובינסקי לשאת דברים בעצרת זיכרון שארגן מוזיאון הלוחמים והפרטיזנים בבית ז'בוטינסקי בתל אביב. באמצע נאומו צנח ודובינסקי ומת. דוד ודובינסקי הובא למנוחות בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.
פילידה לאו

ביוגרפיה

לאו נולדה בגלאזגו בתם של מגזי "מג" והעיתונאי ויליאם לאו.
היא הייתה נשואה לשחקן אריק תומפסון מ-1957 ועד למותו ב-1982. שתי בנותיהם אמה וסופי תומפסון הן שחקניות. לאו הופיעה בראיונות ובסרטים דוקומנטריים על תוכנית הטלוויזיה "The Magic Roundabout" (קרוסלת הקסמים) שכתב בעלה המנוח.
לאו הרבתה להופיע בטלוויזיה, בין השאר בסדרות הטלוויזיה "Dixon of Dock Green", "רמפול" ובעיבוד טלוויזיוני משנת 1972 לספרי "לורד פיטר וימזי". בקולנוע השתתפה בסרטים "החברים של פיטר" (1992), "מהומה רבה על לא דבר" (1993) בו גילמה את אורסולה לצד ביתה אמה ששיחקה בתפקיד ביאטריס, ו"אורחת בחורף" (1997) שוב לצד ביתה אמה.
ב-1986 השתתפה בהפקה המקורית של המחזמר "כלוב העליזים" שהועלתה בלונדון פלאדיום בו שיחקה בתפקיד ז'קלין.
ב-2004 הופיעה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "Rosemary & Thyme" בפרק "Orpheus in the Undergrowth". ב-2007 שיחקה ב"הרפתקאות שרה ג'יין", ספין אוף של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרק "Eye of the Gorgon" בתפקיד ביאה נלסון-סטנלי, וכן בתפקיד בלדוניה בתסכית אודיו של "דוקטור הו". עוד ב-2007 גילמה את הדודה אוריאל בסדרת הדרמה "קינגדום" בכיכובו של סטיבן פריי. ב-2008 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "מלחמתו של פויל".
בנובמבר 2009 יצא לאור ספרה הראשון "Notes to my Mother-In-Law", העוסק בתקופה שחמתה של לאו גרה עם המשפחה מאמצע שנות השישים ועד למותה.
ב-2010 השתתפה לאו בתוכנית הבישול של טוני סלייטרי "Ready Steady Cook". היא כיכבה לצד ג'ון הרט בסרט קצר בשם "אהבה ממבט ראשון" שהיה מועמד לאוסקר ב-2012.
לאו קבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קלדוניין בגלאזגו. ב-2014 הוענק לה תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE).
ססיל מאדיגן

ססיל תומאס מאדיגן (באנגלית: Cecil Thomas Madigan;‏ 15 באוקטובר 1889 - 14 בינואר 1947) היה חוקר ארצות וגאולוג אוסטרלי, שנולד ברנמארק, דרום אוסטרליה.

ביוגרפיה

אחרי לימודים בקולג' הנסיך אלפרד באדלייד ובאוניברסיטת אדלייד, זכה מאדיגן ב-1911 במלגת רודז ללימודי גאולוגיה במגדלן קולג', אוקספורד. באותה שנה הזמין אותו דאגלס מוסון להצטרף כגאולוג אל המשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה. בדצמבר 1911 הפליגו אנשי המשלחת מהובארט על סיפון ה"אורורה". בינואר 1912 הגיעו למפרץ קומונוולת' בארץ אדלי, אנטארקטיקה, שם הקימו קבוצת מבנים, שנודעו בהמשך כ"צריפי מוסון". משם יצא מאדיגן בראש כמה משלחות אל אזורים לא-ממופים של ארץ אדלי וארץ המלך ג'ורג' החמישי. המשלחות האלה אספו מידע חיוני על קיומו של פחם באנטארקטיקה. בשובם לאוסטרליה, עוטר מאדיגן במדליית הקוטב המלכותית. 
במלחמת העולם הראשונה שירת מאדיגן בצרפת, בחיל ההנדסה המלכותי. הוא לחם בקרב לוז, שם נפצע, ובקרב על הסום. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, השתתף מאדיגן במספר רב של סקרי אוויר ב"אזורים נטולי הנתיב" של מרכז אוסטרליה, ובמהלכם כינה את מדבר סימפסון על שם נשיא הסניף הדרום-אוסטרלי של החברה הגאוגרפית של אוסטרלו-אסיה - אלפרד אלן סימפסון. ב-1939 עמד בראש המשלחת הגדולה הראשונה שחצתה את מדבר סימפסון. אף כי לא היה הראשון שחצה את המדבר, הוא התפרסם כאחרון החוקרים ה"קלאסיים" של מרכז אוסטרליה. במשך שנים רבות עבד מאדיגן כמרצה לגאולוגיה באוניברסיטת אדלייד.
רייכספיהרר אס אס

רייכספיהרר אס אס הייתה דרגה מיוחדת שהתקיימה בין השנים 1925–1945 למפקד האס אס. בין השנים 1925–1933 היא הייתה רק תואר לראש האס אס, אולם בין השנים 1934–1945, היא הייתה הדרגה הגבוהה ביותר באס אס. היינריך הימלר נשא בדרגה זאת ברוב שנות קיומה, והחזיק בדרגה זו בין השנים 1929–1945.

היסטוריה

רייכספיהרר אס אס היה גם תואר וגם דרגה. התואר נוצר לראשונה בשנת 1926 על ידי מפקד האס אס השני, יוזף ברכטולד. יוליוס שרק, המייסד של האס אס, וקודמו של ברטולד בתפקיד, לא התייחס לעצמו כמפקד האס אס, אולם בדיעבד, יוחסה לו הדרגה הזו רטרואקטיבית. בשנת 1929 היינריך הימלר הפך למפקד האס אס, והגדיר את תואר רייכספיהרר אס אס כדרגתו, במקום דרגתו הקודמת אובר-גרופנפיהרר.
לפני ליל הסכינים הארוכות, האס אס היה כוח מיוחד של אס אה, וראש האס אס היה כפוף לראש ה-SA. ב-20 ביולי 1934, כחלק מהטיהור של ה-SA, האס אס הפך ליחידה עצמאית של המפלגה הנאצית, והיה אחראי רק כלפי היטלר. מנקודה זו ואילך, התואר מפקד האס אס הפך לדרגה בפועל, ולמעשה לדרגה הגבוהה ביותר של האס אס. במצב הזה, הימלר היה שווה ערך לגנרל-פלדמרשל בצבא הגרמני.
קואנקה (ספרד)

היסטוריה

האזור בו שוכנת קואנקה היה מיושב, ככל הנראה, כבר בתקופת הברזל. עם הגעת המוסלמים לספרד ב-711, הם הבחינו בתנאים הטופגורפיים של האזור, והקימו בו מבצר בשם קונקה, וממנו יצאו מאוחר יותר לכיבוש טולדו. ב-1011, הפכה העיר לבירת האזור. כתוצאה מכך הואץ פיתוחה. היא בוצרה, אוכלוסייתה גדלה, וכלכלתה שגשגה בזכות תעשיית הטקסטיל שהתפתחה בה ומפעל שנהב שהוקם בה.
ב-1177 כבש את העיר אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, והיא חזרה לשלטון הנוצרים. תעשיית הטקסטיל בעיר המשיכה לשגשג, ואולם החל מהמאה ה-16 דעכה העיר, ואיבדה מחשיבותה לטובת ערים אחרות בקסטיליה.

הבתים התלויים

שמה של העיר יצא לה בעיקר בשל הבתים התלויים (Casas Colgadas) על המצוק שמעל נהרווקאר. בתים אלה, שנבנו במאה ה-14, ומהם שרדו רק שניים, הקנו לעיר את ההכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1996. הבתים נבנו על מנת לארח מלכים, ואחד מהם אף נקרא "בית המלך" (Casa del Rey). הבית השני זכה לכינוי "בית הסירנה" (Casa de la Sirena), על שם זעקותיה של עלמה שהתגוררה בו, ושמאהבהּ הרג את בנם. כיום מאכלס את הבתים מוזיאון לאמנות מופשטת.

תחבורה

קווי רכבות סדירים מקשרים את קואנקה למדריד, ארנחואס וולנסיה, וקווי אוטובוס סדירים מקשרים אותה לערים אלה וכן לטולדו וברצלונה.
וירגיל ווידריך

קורות חיים

ווידריך נולד בעיר זלצבורג ובילה את שנות ילדותו בבית בן יותר מחמש מאות שנה על הר Mönchsberg בעיר זו. הוריו הם העיתונאי הנס ווידריך וגרהייד, שם נעורים קופלוויזר. בילדותו הכיר ווידריך אמנים כמו פטר הנדקה שהיה שכנו, ואת וים ונדרס, שהיה אורח תכוף בבית הוריו.
בגיל 13 שנה קיבל ווידריך את המצלמה הראשונה שלו, מצלמת סופר 8. עוד באותה שנה הוא צילם שלושה סרטים – "My Homelife", "בשר מטוגן" ו"שלוש פעמים אולף". לאחר מכן יצר את הסרט המצויר "גם צבע יודע לחלום". בגיל 15 הוא צילם את הסרט "מפלצת בזלצבורג" שבו הוא שיתף פעולה לראשונה עם שחקנים. את המפלצת הזועמת הוא יצר באמצעות טכניקת Stop-motion. בשנת 1983 הוא החל לעבוד על הסרט "Vom Geist der Zeit" ("על אודות מאפייני הזמן הזה"). אפילו ציוניו הנמוכים בבית הספר לא מנעו ממנו להשלים את סרטו הראשון שהפך ללהיט לאחר שהשקיע בו 14 חודשי צילומים. ווידריך עבד במקביל גם בפסטיבל זלצבורג כניצב וכאחראי על האביזרים בתיאטרון כדי לממן את הפקת סרטיו. בנוסף, החל לעסוק בתחום המחשבים בשנת 1984.
לאחר שנבחן בבחינת הבגרות בבית הספר התיכון האקדמי בזלצבורג הוא למד באקדמיה לקולנוע של העיר וינה, שאותה הוא עזב כעבור שבועות מעטים כדי לעבוד על תסריט לסרט מדע בדיוני, שאותו הוא לא השלים מעולם. יחד עם שני שותפים הוא ייסד בשנת 1987 את חברת השאלת הסרטים Classic Films שמטרתה העיקרית הייתה להשאיל סרטי אומנות. מאוחר יותר הוא הפך עוזרו של John Bailey, צלם ובמאי, ובשנת 1990 עשה את דרכו להוליווד כדי לעבוד עמו על קומדיית המדע הבדיוני "The Search for Intelligent Life in the Universe". לאחר שהוא מכר את Classic Films בשנת 1991 פנה ווידריך שוב לתחום המחשבים וחקר את האפשרויות שתחום זה הציע כדי ליצור באמצעותו אמנויות. הפרויקט הגדול ביותר שבו השתתף ווידריך כמפיק היה פסטיבל חדש לסרטים אוסטריים, שהושק בשנת 1993 תחת השם "Diagonale" (אז עדיין בזלצבורג). בשנה השנייה הוא הקים גם מסד נתוני סרטים. מסדי נתונים נוספים בתחום הקולנוע נוצרו בשלבים מאוחרים יותר, וכמו כן הוא שיתף פעולה באותה התקופה גם בפרויקט שעסק במספר CD-ROM אינטראקטיביים.
בשנת 1997 שב ווידריך לעסוק באופן אינטנסיבי בסרטים פרי יצירתו, וכך נוצר הסרט "tx-transform" שהוצג בהצלחה בפסטיבל Ars Electronica. במהלך תקופה זו שב ווידריך לכתוב מפעם בפעם את התסריט ל"בהיר יותר מן הירח" שאותו הוא הפך לסרט בשנת 1999. הסרט הוצג בהצגת בכורה בשנת 2000 בעיר רוטרדם. הפרויקט הבא שלו היה Copy Shop. לאחר הצגת הבכורה בשנת 2001 זכה הסרט בסך הכל בשלושים וחמישה פרסים, היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר והוקרן בערוצי טלוויזיה רבים וביותר ממאתיים פסטיבלי סרטים. סרטו הקצר הבא של ווידריך, "Fast Film", היה גם הוא להצלחה, זכה ב-36 פרסים בינלאומיים והוקרן ביותר מ-300 פסטיבלי סרטים. לאחר מכן עבד ווידריך על פרויקטים בתחום המולטימדיה ובהפקת סרטים בהזמנתן של חברות שונות (בשנת 2001 נוסדה חברת checkpointmedia AG שמנהלה הכללי הוא ווידריך). יחד עם מפיקים נוספים בתחום הקולנוע הוא ייסד את חברת הפקות הסרטים Amour Fou אשר שמה לעצמה למטרה לקדם את הפקתם של סרטים עם דגש על אסתטיקה, בראש ובראשונה של יוצרים צעירים. ווידריך נמנה עם חבר השופטים של פסטיבל Ars Electronica בשנת 2004 וכיהן באיגוד במאי הקולנוע האוסטרי בין השנים 2004 - 2007. בנוסף, הוא חבר באקדמיה האוסטרית לסרטים. בין השנים 2007 - 2010 לימד וירגיל ווידריך "אמנות דיגיטלית" כפרופסור באוניברסיטה לאמנות שימושית בווינה. משנת 2010 הוא מנהל גם את מסלול הלימודים "אמנות ומדע" לתואר שני באותו המוסד.
ג'רלד טינקר

ביוגרפיה

טינקר נולד במיאמי, פלורידה.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה טינקר במדליית זהב בריצת שליחים 4X100 מטר ביחד עם בן דודו לארי בלאק, רוברט טיילור ואדי הארט בשיא עולם חדש של 38.19 שניות, לפני ברית המועצות עם ולרי בורזוב (38.50 שניות) ומערב גרמניה (38.79 שניות).
לאחר שפרש מאתלטיקה שיחק טינקר שנתיים פוטבול בתפקיד תופס ומחזיר בעיטות, בקבוצות אטלנטה פלקונס וגרין ביי פקרס.
דור סרוגו

ביוגרפיה

בשנת 2001 החל לדבב בסדרות ובסרטים.
בוגר מחזור שנת 2007 של התיכון לאמנויות ע"ש "תלמה ילין" במגמת התיאטרון.
בוגר מחזור שנת 2013 של "הסטודיו למשחק ניסן נתיב".
בשנת 2018 שיחק סרוגו את התפקיד הראשי בסרט הקצר "אאוט" של אלון סהר, אשר נבחר לתחרות הרשמית בפסטיבל לוקרנו היוקרתי שבשווייץ. בסרט הוא מגלם את גיא, שתול בארגון זכויות אדם, המשתמש במצלמה ככלי נשק פסיכולוגי. שרת התרבות מירי רגב, דרשה למנוע את הקרנת הסרט בפסטיבל חיפה בטענה שהסרט "חותר תחת סמלינו וערכינו", ואיימה למשוך את מימון משרדה מתקציב הפסטיבל. לאחר מאבק מתוקשר הסרט הוקרן ואף זכה במקום הראשון בקטגוריית הסרט הקצר.
לין ווסנביק

ביוגרפיה

ווסנביק נולדה בפלנדריה, כשהייתה בת תשע התגרשו הוריה והיא גדלה עם אמה ואחותה, ב-1987 זכתה בתחרות מיס בלגיה  (ירשה את גואדל לייקנס), וייצגה את בלגיה בתחרות מיס עולם.
ב-1989 החלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה "VTM" ונבחרה לשמש כאחת הפנים המרכזיות של הערוץ.
ב-1996 החלה להנחות את התוכנית "Royalty", העוסקת במשפחת המלוכה הבלגית ובבני מלוכה אירופאיים נוספים, כמו כן גם במנהיגיי מדינות שונים, מ-2004 ועד 2012 הגישה את מהדורת החדשות "VTM Nieuws".
היא הנחתה מספר פעמים במהלך שנות התשעים את תחרות מיס בלגיה. היא התארחה בין היתר בפרק של התוכנית "Klasgenoten" במסגרתה מפורסמים נפגשים עם בני כיתתם ומתעדכנים מה איתם כיום.
ב-2010 החלה לשמש כחברה במועצת המנהלים של "האקדמיה הפלמית לטלוויזיה".
עד 2001 היא הייתה נשואה לפוליטיקאי גירט ורסניק, ולהם שתי בנות. בתה לאורן (ילידת 1994) אף היא דוגמנית.
אמנת מאסטריכט

רקע

במקור, הקהילה האירופית (EC) עסקה בעיקר בעניינים כלכליים וענייני סחר. למועצה האירופית ובית הדין האירופי לצדק, שניהם עצמאיים מהממשלות של חברי הקהילה, היה הרבה כוח במערכת. לפרלמנט האירופי, שנבחר ישירות על ידי אזרחי המדינות החברות בקהילה, גם היה כוח מסוים, והממשלות השונות שלטו בשאר הכוח. שיטה זו נקראת שיטת הקהילה, או על-לאומיות, מכיוון שלמוסדות הבינלאומיים שלא נשלטו ישירות על ידי הממשלות היה הרבה כוח והשפעה, וניתן היה לכפות החלטות על חברים בקהילה על ידי דעת הרוב. 
יוזמי האמנה שאפו להרחיב את סמכויות הקהילה האירופית בתחום מדיניות החוץ, הביטחון ועניינים פליליים בתוך הקהילה. אולם, מדינות חברות רבות חשבו כי נושאים אלה רגישים מדי כדי שיתנהלו בידי הקהילה האירופית, וכי ההשפעה של הממשלות בנושאים אלה צריכה להיות גדולה יותר מההשפעה של הקהילה האירופית בהם. לפיכך, הציעו שיטה בין-ממשלית, ולא על-לאומית. מדינות חברות אחרות חששו כי שיטה כזו תאיים על הכוח של המוסדות הבינלאומיים העצמאיים (המועצה האירופית, בית המשפט האירופי לצדק והפרלמנט האירופי) ביחס לעניינים הכלכליים שאז נדונו על ידי הקהילה האירופית. לפיכך, פותח המבנה של שלושת העמודים על מנת להפריד בין הנושאים המסורתיים של הקהילה האירופית – הנושאים הכלכליים – לבין הנושאים הביטחוניים, המדיניים והפליליים.

החלטות האמנה

באמנה התקבלו מספר החלטות משמעותיות. במסגרת האמנה הפכה הקהילה האירופית לאיחוד האירופי.
ההחלטות התקבלו בהתאם למבנה שלושת העמודים (עמוד הקהילה, עמוד מדיניות החוץ והביטחון (CFSP), ועמוד המשפט והפנים), וכללו בעיקר החלטות שעוסקות בתיאום כלכלי, ביטחוני ודיפלומטי, לצד החלטות מדיניות במגוון נושאים שונים דוגמת איכות הסביבה.

אזרחות אירופית

האמנה טבעה את המושג "אזרחות אירופית", והגדירה שכל אזרח של מדינה חברה יכול לבחור ולהיבחר לנציגות האירופית של מדינתו.

שיתוף פעולה כלכלי

במסגרת האמנה נקבע השימוש, שנכנס לתוקף לבסוף בשנת 1999, במטבע משותף, הוא האירו. בנוסף, האמנה היוותה את הבסיס להקמתו של הבנק המרכזי האירופי בשנת 1998.
כדי לנסות ולהבטיח יציבות כלכלית שתאפשר זאת קיבלו המדינות החברות שתי החלטות:
1. שהיחס של חוב-תוצר לא יעלה על 60%, כלומר, החוב הכולל של מדינה נתונה לא יעלה מעבר ל-60% מהתוצר.
2. בשנה בודדת הממשלה לא תיקח הלוואות בגודל שעולה על 3% תוצר, כלומר, הגרעון של כל מדינה באיחוד לא יכול לגדול מעבר ל-3%.
על פי החישוב של הקהילה האירופית, מדינה שתעמוד בשני הכללים האלו לא צפויה להיכנס לבעיות פיסקאליות, כמו אי עמידה בהחזר חוב. לפיכך, כללים אלו נוצרו במטרה לוודא התנהגות כלכלית אחראית של המדינות החברות בניסיון לסייע למדינות השונות להיות ערבות זו לזו.

חתימתה וכניסתה לתוקף

אמנת מאסטריכט נחתמה ב-7 בפברואר 1992 במאסטריכט שבהולנד, שם התקיימו דיונים סופיים בדצמבר 1991. האמנה הכנסה לתוקף ב-1 בנובמבר 1993, ותוקנה ושופרה על ידי אמנות מאוחרות יותר. 
אישור האמנה לא היה פשוט בכמה מהמדינות. משאל עם בצרפת תמך באמנה ברוב קטן מאוד – 51.05% תמכו בו, ודנמרק דחתה את האמנה המקורית. בבריטניה האישור נעשה על ידי הפרלמנט, שם "מורדי מאסטריכט" כמעט הפילו את ממשלתו של ג'ון מייג'ור בשל נושא זה.

אמנת ליסבון

בשנת 2007 נחתמה בעיר ליסבון שבפורטוגל אמנת ליסבון, שהחליפה את אמנת מאסטריכט ואת הסכם רומא (מכונן השוק האירופי המשותף, 1957) כמסמך היסוד של האיחוד האירופי, תוך שהיא מאמצת חלקים מהחוקה האירופית שנדחתה בשנת 2005. האמנה נכנסה לתוקף ב-1 בדצמבר 2009.
Lucky (רדיוהד)

הקלטה והפצה

ב-1995, רדיוהד— הזמר תום יורק, הגיטריסטים ג'וני גרינווד ואד או'בריאן, הבסיסט קולין גרינווד והמתופף פיל סלוואי— היו במסע, לקידום אלבומם השני, The Bends. במהלך בדיקת קול בקונצרט ביוני ביפן, אובריין הפיק צליל פריטה מיוחד, שכמה שבועות מאוחר יותר, התפתח ממנו השיר המלא. בשלב זה, פנה המפיק בריאן אינו לרדיוהד בבקשה לתרום ל-The Help Album, אלבום אוסף שהופק על ידי War Child לטובת ילדים שנפגעו במלחמת בוסניה. ההקלטה תוכננה ליום אחד, 4 בספטמבר 1995, ולשחרור מהיר של השיר מאוחר יותר באותו שבוע. השיר הוקלט תוך חמש שעות. ביחדי עם המפיק נייג'ל גודריץ' העריכו  כל חברי הלהקה כי "Lucky"  היה השיר החזק ביותר שכתבו בשלב זה בקריירה שלהם.
כל אחד יודע עליו: הוקלט עבור War Child לא שודר על ידי רדיו1. מי זו שרה? אף אחת שאני מכיר, זה פשוט השם האהוב עליי - תום יורק

הרכב

לשיר אופי רך, הוא מתחיל לאט בפריטת גיטרה עדינה ומתקדם להמנון מקהלה. לאורך כל השיר, אד או'בריין פורט מעל מכווני הגיטרה. עם ההתקדמות הפזמון חוזר, אך באופן אופטימי יותר. לאחר מכן השיר הופך אינסטרומנטלי, ומסתיים עם השורה האחרונה מהפזמון. שיא השיר נוצר מצליל המקהלה של המלוטרון.

הקבלה

השיר זכה לביקורות טובות, ובמאי עמוק באדמה, ג'רמי פודסווה, הביע את הערכתו לעוצמה הרגשית שנתן השיר לפרק “Parallel Play”. השיר נכלל גם באוסף עמוק לאדמה 2: הכל מסתיים.
הגביע לזכר אנדרה הענק

"הגביע לזכר אנדרה הענק" (באנגלית: Andre the Giant Memorial Trophy) הוא גביע של ענף ההיאבקות המקצוענית, השייך לארגון ההיאבקות, ה-WWE, וניתן לזוכה בקרב הבאטל רויאל שנערך אחת לשנה באירוע הגדול ביותר, רסלמניה. קרב הבאטל רויאל הראשון לזכר אנדרה הענק נערך ב-6 באפריל 2014, ברסלמניה 30, והזוכה בקרב זה היה סזארו.
שם הקרב ניתן כאות כבוד לחבר היכל התהילה, אנדרה הענק, ששקל כ-240 ק"ג והתנשא לגובה של 2.24 מטרים והיה ידוע בכינוי "המלך של קרב הבאטל רויאל", בעקבות כמות קרבות הבאטל רויאל שניצח במהלך הקריירה שלו.

היסטוריה

ב-10 במרץ 2014 בתוכנית Raw, המנחה המיוחד של רסלמניה 30, האלק הוגאן הודיע שקרב באטל רויאל לזכר אנדרה הענק יתקיים לראשונה ב-6 באפריל והזוכה בקרב זה יקבל גביע בדמותו של אנדרה הענק. סזארו היה הראשון שזכה בגביע לאחר שהדיח את ביג שואו על ידי מהלך הבאדי סלאם שהיה מהלך המזוהה להאלק הוגאן שהניף את אנדרה הענק ברסלמניה 3.
ברסלמניה 31 שנערכה ב-29 במרץ 2015, כחלק מהמופע המקדים לאירוע עצמו, מה שהפך בעצם את הקרב לזכרו של אנדרה למסורת שנתית. ביג שואו היה זה שזכה בקרב הבאטל רויאל השני לאחר שהדיח את דמיאן מיזדאו. ביג שואו הוא מתאבק שהשוו אותו לאנדרה הענק גם מבחינת הגודל וגם מבחינת הגובה.
ברסלמניה 32 הקרב היה חלק מהאירוע עצמו, כשהזוכה בו היה ברון קורבין שהדיח את קיין. אחת הכניסות המפתיעות שנכנסו לקרב בשנה זו הייתה הכניסה של שחקן העבר של ה-NBA, שאקיל אוניל.
הקרב הרביעי במסורת "הגביע לזכר אנדרה הענק" נערכה ברסלמניה 33 כחלק מהמופע המקדים לאירוע ובו מוג'ו רולי זכה לאחר שקיבל עזרה מחברו שהגיע מהקהל, שחקן ה-NFL, רוב גרונקובסקי, בהדחתו של ג'ינדר מהאל.
הקרב החמישי נערך כחלק מהמופע המקדים לרסלמניה 34 במרצדס-בנץ סופרדום שבניו אורלינס, לואיזיאנה, ב-8 באפריל 2018. המנצח בקרב והזוכה בגביע היה מאט הארדי לאחר שהדיח אחרון את ברון קורבין.
הקרב השישי נערך כחלק מהמופע המקדים לרסלמניה 35 באצטדיון מטלייף שבמזרח רתרפורד, ניו ג'רזי, ב-7 באפריל 2019. המנצח בקרב והזוכה בגביע היה ברון סטרומן לאחר שהדיח אחרון את קולין ג'וסט.
אסטוניה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

הופעת הבכורה של אסטוניה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו בברצלונה 1992, כששלחה משלחת של שני גברים וארבע נשים. המשלחת שבה מהמשחקים עם 3 מדליות פאראלימפיות.
לאורך השנים זכתה המשלחת האסטונית ב-18 מדליות פאראלימפיות, בהן ארבע מדליות זהב, שמונה מדליות כסף ושש מדליות ארד במשחקי הקיץ, ומדליית ארד אחת במשחקי החורף.
הספורטאית האסטונית המצליחה בתולדות המשחקים הפאראלימפיים היא השחיינית מרקה קורקיאס שזכתה בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
אדוארד הנסליק

אדוארד הנסליק (Eduard Hanslick; ‏11 בספטמבר 1825 - 6 באוגוסט 1904) היה מבקר מוזיקה ממוצא אוסטרי-בוהמייני ואחד ממבקרי המוזיקה הבולטים במאה ה-19, אם לא הבולט שבהם.

ביוגרפיה

הנסליק נולד בפראג והיה בנם של יוזף-אדולף הנסליק - ביבליוגרף ומורה למוזיקה ממוצא גרמני - ואחת מתלמידותיו לפסנתר, שהייתה בתו של סוחר מווינה. בגיל 18 החל הנסליק ללמוד מוזיקה אצל טומצ'ק, אחד מהמוזיקאים החשובים בפראג באותן השנים. הנסליק גם למד משפטים באוניברסיטה של פראג שם קיבל גם תואר.
הלימודים כמוזיקאי חובב הובילו את הנסליק לכתיבת ביקורות מוזיקליות - בתחילה עבור עיתונים קטנים, מאוחר יותר ב-Wiener Musik-Zeitung ובסופו של דבר בעיתון הידוע נויה פרייה פרסה, שם עבד עד לפרישתו. כמו כן, הרצאות ללא תשלום באוניברסיטה של וינה, הובילו אותו לקבל ב-1870 משרת מרצה להיסטוריה ואסתטיקה של המוזיקה ומאוחר יותר תואר דוקטור לשם כבוד.
הנסליק שימש לעיתים קרובות כשופט בתחרויות מוזיקליות. כמו כן, הוא החזיק במשרה במשרד התרבות האוסטרי ומילא תפקידים אדמיניסטרטיביים אחרים. הוא פרש אחרי כתיבת זיכרונותיו, אך המשיך לכתוב ביקורות על הפרמיירות החשובות ביותר באותם הימים עד מותו ב-1904 בבאדן.
הטעם של הנסליק היה שמרני. בזיכרונותיו הוא כתב שעבורו ההיסטוריה המוזיקלית מתחילה במוצרט - ונגמרת בבטהובן, שומן וברהמס. כיום, הוא ידוע בעיקר בשל הביקורת האוהדת שלו כלפי המוזיקה של ברהמס והדחייה של המוזיקה של וגנר, אפיזודה בהיסטוריה של המוזיקה שידועה כמלחמה של הרומנטיקה. המבקר ריכארד פול (Richard Pohl) מה-Neue Zeitschrift für Musik, מייצג את הצד השני של המלחינים המתקדמים מאסכולת המוזיקה של העתיד, שגם ליסט בתוכם. מלחינים אלו העריצו את וגנר, ובחלק מהכתבים שלהם שיוו לו מעמד חצי-אלוהי. כמו כן, רבים מהם בזו למוזיקה של ברהמס.
בהיותו חבר קרוב של ברהמס החל מ-1862, הייתה להנסליק ככל הנראה השפעה על המוזיקה של ברהמס, מעצם העובדה ששמע לעיתים קרובות את המוזיקה שלו לפני שבוצעה בפומבי. אף על פי שהנסליק הכיר בגאוניותו של וגנר, ומאמר מוקדם שלו על Tannhäuser הציג את המלחין בצורה אוהדת, הוא ראה בהישענות של וגנר על דרמה וציור מילים (word-painting) אלמנט זר לטבעה של המוזיקה, שלפי דעתו האקספרסיביות שלה נובעת מהמבנה ולא מקישורים חוץ-מוזיקליים.
המסגרת התאורטית של הביקורת של הנסליק מוצגת בספרו מ-1854, Musikalisch-Schönen (על היפה המוזיקלי), שהחל כביקורת על האסתטיקה הוגנריאנית והפך לטקסט משפיע, שיצא במהדורות רבות ותורגם למספר שפות. יש הטוענים, שהדמות של Beckmesser באופרה Die Meistersinger von Nürnberg של וגנר היא קריקטורה על דמותו של הנסליק (לפי אותן טענות, במקור וגנר רצה לקרוא לדמות Hans Lick). מטרות נוספות לביקורת של הנסליק היו אנטון ברוקנר והוגו וולף.
הנסליק נקרא לעיתים קרובות "יהודי", במיוחד על ידי יריביו האנטישמיים-וגנריאנים. אימו של הנסליק נולדה למשפחה יהודית, אך המירה את דתה לקתולית עם נישואיה לאביו. הנסליק עצמו גדל כנוצרי.
משה מילנר

קורות חיים

מילנר נולד ברקיטנויה שבפלך קייב והתייתם בגיל צעיר מאוד. מגיל 10 שר במקהלת חזן, ומאוחר יותר שר במקהלת בית הכנסת הכוראלי של ברודסקי. הוא החל ללמוד לנגן על פסנתר בסיוע הכספי של משפחת ברודסקי. היה חבר באגודה למוזיקה עממית יהודית שהוקמה ב-1908 ופעלה בבירה סנקט פטרבורג; בין היצירות הראשונות שפורסמו על ידי האגודה הייתה יצירתו של מילנר "ביים רבן נו מלווה מלכה". הוא ניצח על תזמורת האגודה (1911–1923) ועל המקהלה של בית הכנסת הגדול של סנקט פטרבורג (1912–1919). בין השנים 1924–1925 היה ראש המחלקה המוזיקלית של התיאטרון היהודי הממלכתי.
הוא הושפע רבות ממודסט מוסורגסקי וממוזיקה יהודית.