google/wiki40b huggingface dataset:
Cab

מבנה הקובץ

ארכיון CAB יכול להכיל עד 65535 תיקיות CAB. כל אחד מהם יכול להכיל 65535 קבצים. תיקיה של CAB היא רשימה נטולת שם של קבצים כשכל אחד מופיע עם הנתיב אליו. בשל מבנה זה לא ניתן לאכסן תיקיות ריקות בפורמט.
טום ארנולד (שחקן)

ביוגרפיה

טום ארנולד נולד באיווה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. לו שישה אחים. אמו הייתה אלכוהוליסטית. הוא החל במופעי סטנד-אפ כשהיה בן 23. ב-1983 פגש ברוזאן בר, לימים אשתו, כאשר זו ראתה אותו מופיע.

קריירה

מסטנדאפיסט הפך ארנולד לסופר שהופיע בקביעות כ"ארני תומאס", דמות בסיטקום הטלוויזיוני הפופולרי "רוזאן" (שעלה לאוויר בשנת 1988).
בשנת 1991 שיחק בקומדיה "מגנים בתנועה", לצד אשתו דאז רוזאן בר. ב-1997 שיחק בסרט "פריצות" לצד סטיבן ריאה, ובסרט "צוות ללא שליטה".  
בשנת 2000 שיחק בסרטו של סטיב בושמי "מאחורי החומות", בקומדיה "בר מקפץ" לצד ניקול סאליבן, ובסרט האימה "תצווח אם אתה יודע מה עשיתי ביום שישי ה-13 האחרון". 
בשנת 2003 שיחק בסרט "קטינות בלי הפסקה". בשנת 2004 שיחק בסרט הקומי השנוי במחלוקת "הכל כלול" לצד קווין הארט וסנופ דוג, הסרט נקטל על ידי המבקרים ונכשל בקופות.
בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד הת'ר לוקליר. בשנת 2008 שיחק בסרט "Good Dick", בסרט "גני הלילה" לצד גיליאן ג'ייקובס, ובדרמה הקומית "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'. 
בשנת 2012 שיחק בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי, בסרט הפעולה "לפגוע ולברוח" לצד קריסטן בל, ובסרט הקומי-עצמאי "למצוא את האחת" בכיכובה של ג'ניפר לאב יואיט.
בשנת 2014 דיבב בסרט "בלאגן בג'ונגל", הסרט נעשה בהפקה קולומביאנית-מקסיקנית-דרום קוריאנית. 
בשנת 2015 שיחק במותחן "הקללה של עיירות גרוב" בכיכובם של לוקאס טיל ובלה היתקוט. שיחק גם בסיטקום "קדושים בעיר החטאים" בכיכובה של מאלין אקרמן, ודיבב בסרט האנימציה "זנב ועכבר".  
בשנת 2018 שיחק בסרט "גדול יותר", אודות חיו של ג'ו וידר.

חיים אישיים

ב-1990, הוא התגייר ונישא לשחקנית האמריקאית-יהודייה, רוזאן בר. הזוג הנשוי משך את התקשורת, ובמיוחד את הצהובונים, בגלל ההתנהגות המגוחכת שלהם לעיתים. ארנולד כיום נשוי בשלישית לאשלי גרוסמן.
רוג'ר וולקוט ספרי

ביוגרפיה

ספרי נולד בהרטפורד לפרנסיס בושנל ופלורנס קריימר ספרי. אביו עבד כבנקאי ואימו לימדה בבית ספר לעסקים. לספרי היה אח אחד. אביו נפטר כאשר היה ספרי בן 11. לאחר מכן, אימו מונתה לסגנית מנהלת של בית ספר תיכון מקומי. בנעוריו נחשב ספרי לתלמיד מוכשר ולאתלט מצטיין בכמה תחומי ספורט. הוא זכה במלגה לאוברלין קולג', שם גם היה קפטן של נבחרת הכדורסל, וכן השתתף במשחקי פוטבול, במשחקי בייסבול ובריצה. 
ספרי סיים תואר ראשון באנגלית ב-1935 ותואר שני בפסיכולוגיה ב-1937. ב-1941 הוא השיג תואר דוקטור בזואולוגיה (Ph.D.) מאוניברסיטת שיקגו (המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה פאול אלפרד וייס). בהמשך ביצע את מחקר הפוסט-דוקטורט עם קרל לאשלי באוניברסיטת הרווארד.
ב-1942 החל לעבוד במרכז הלאומי של ירקס לחקר יונקים ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד. ב-1954 התמנה לפרופסור בפסיכוביולוגיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאלטק) ובו ביצע את מחקריו עד שנת 1984. במכון זה ביצע את הניסוי המפורסם ביותר שלו עם תלמידו באותה תקופה, מייקל גזניגה. 
בנוסף לפרס נובל, זכה ספרי גם בפרס וולף לרפואה ב-1979. באותה שנה זכה גם בפרס לסקר.
יחסי הממלכה המאוחדת–סנט וינסנט והגרנדינים

היסטוריה

האיים נשלטו עד שנת 1763 בידי צרפת. בחוזה פריז באותה השנה ויתרה צרפת על השליטה באזור מהרצון לשלוט באיים עם סוכר, משאב טבע שהיה חסר בצרפת. הצרפתים כבשו מחדש את האיים, אבל ויתרו עליהם פעם נוספת בחוזה פריז שממנו ועד קבלת העצמאות האיים היו שייכים לממלכה המאוחדת בלבד.
הבריטים הגו תוכנית חקלאית באי סנט וינסנט שכללה שדות רבים ומטעים מסביב לאי. "הקריביים השחורים" (הקבוצה האתנית המקומית) התנגדה לתוכנית אך היא בכל זאת בוצעה בידי הבריטים.
סנט וינסנט נותרה בשלטון בריטי מקיף כקולוניה עד 1969 למרות התנועות הרבות לעצמאות שהוקמו על יד בני העם בתחילת המאה ה-20.
סנט וינסנט קיבלה מעמד של מדינת חסות במקום קולוניה ב-27 באוקטובר 1969. המעמד החדש נתן לסנט וינסנט שליטה על עצמה ואת הזכות לבחור שליט, המעמד נתן לה לנהל את עניינה הפנימיים במידה רבה, אך לא כמו מדינה עצמאית. ב-27 באוקטובר 1979, בעקבות משאל עם סנט וינסנט והגרנדינים קיבלה עצמאות והפכה לאחת מהמדינות האחרונות בקריביים שמקבלות עצמאות משליטותיהן הולנד והממלכה המאוחדת.

יחסים קונסולריים

סנט וינסנט והגרנדינים חולקת נציבות גבוהה עם סנט קיטס ונוויס בדרום קנזינגטון, לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הממלכה המאוחדת מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים על ידי הנציבות הגבוהה שלה בברידג'טאון בירת ברבדוס.
סלאוקוב

היסטוריה

בראשית המאה ה-13 בנה המסדר הטבטוני מנזר במקום בו נמצא כיום ארמון אוסטרליץ. המנזר מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1237.
השם הגרמני "אוסטרליץ" מקורו כנראה בתעתיק שגוי של המילה הצ'כית novosedlice שמשמעה "בסיס חדש".
לאחר ביטול המסדר הפך המנזר לאחוזה של אציל מקומי. בשנת 1509 רכשה משפחת האצולה קאוניץ' (Kaunitz) שליטה באזור ושלטה עליו במשך כ-400 שנה.

אנדרטאות קרב אוסטרליץ

קרב אוסטרליץ נערך מספר קילומטרים מערבית לעיירה.
במקום בו עמדה מפקדתו של נפוליון ניצב עמוד גרניט, וכן במקום מספר קברי אחים של חייליו. אנדרטת השלום (mohyla míru) הניצבת על גבעת פרייס תוכננה על ידי יוזף פאנטה בין 1910–1912 ונבנתה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1923. גובה האנדרטה 26 מטרים ובה ארבעה פסלים המייצגים את צרפת, אוסטריה, רוסיה ומוראביה. במקום "הכרמים הישנים" (staré vinohrady) בו נערכו חלק מהקרבות בין החיילים הצרפתיים לרוסיים נמצאת כיום אנדרטת שלושת הקיסרים.

הנצחה

שם העיירה והניצחון הצרפתי מונצחים בתחנת הרכבת גאר ד'אוסטרליץ שבפריז ורציף אוסטרליץ על גדת נהר הסן.
חסידות קוסון

חסידות קוסון (ביידיש: קאסאן, קאסאני) היא חסידות הונגרית שנוסדה בסוף המאה התשע עשרה. שורשי החסידות הם מחסידות זידיטשוב. אבי השושלת היה רבי יהוסף רוטנברג חתנו וממלא מקומו של רבי משולם פייש מטאש. כיום מכהנים מספר גדול של צאצאיו כאדמו"רים. החסידות המרכזית שוכנת בבורו פארק בראשות רבי מאיר יהוסף רוטנברג.

הדור הראשון

רבי יהוסף נולד בג' באב ה'תרי"ג. אביו הרב צבי הירש מטויסט (טלוסט, שם התגורר אביו החורג) בנם של רבי יוסף רב בקוזובה ורייזל בתו של רבי צבי הירש מזידיטשוב. אמו חיה דרזיא הייתה בתו של הרב שמואל ווילנר רב בהעליטש. היה תלמידם של רבי חיים הלברשטאם מצאנז ושל רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט. נישא לבתו של רבי משולם פייש הלוי שכיהן כאדמו"ר בטאש. לאחר פטירת חמיו התמנה לאדמו"ר במקומו עקב זאת שגיסו רבי אלימלך היה נער צעיר. כיהן אחר כך בניר מאדה, דברצין וקוסון. חיבר את הספר "בני שלשים". נפטר בכ"ג בחשוון ה'תרע"ב.

ניגוני קוסון

מלבד ניגוני זידיטשוב (שחסידות קוסון הייתה מיסודה) שהיו מושרים בקוסון, לקוסון היו ניגונים משלה, חלקם הולחן על ידי אבי השושלת רבי יהוסף ועל ידי רבי אלתר חיים שלמה בנו של האדמו"ר השלישי רבי ישראל צבי. מלחין מפורסם מבית קוסון היה אברהם יצחק (איציק) מהורינץ'. כיום רבים מהניגונים נשכחו ובענפי החסידות מושרים גם ניגונים עממיים, ניגוני דינוב וניגוני רבי בעריש ווישווער מלחין הונגרי חסידי מפורסם שלחניו התפשטו בכל רחבי הונגריה ורומניה (בעיקר בסאטמר ובויז'ניץ). ניגוני קוסון מושרים גם בחסידות טאש, שהאדמו"ר השני שלה, רבי אלימלך, גדל אצל גיסו, רבי יהוסף רוטנברג אבי שושלת קוסון.
בשנת ה'תשע"א הוציאו מוסדות "בני שלשים" של האדמו"ר רבי צבי אלימלך פנט, דיסק עם עשרה מניגוני קוסון בשם "התעוררי".
SharePoint

Web part

Web part הוא פקד צד שרת של ASP.NET, שמכיל תכנים מבוססי ווב. מספר Web parts שמשולבים בדף HTML, מאפשרים למשתמש לשנות את מראה הדף ואת התנהגותו.
דף פורטל שמשולבים בו Web parts, נקרא דף Web part. ה-Web parts נמצאים באזורים שונים של הדף. לדוגמה, אזור אחד של הדף יכיל Web part הקשור למזג אוויר, אזור אחר יכיל Web part העוסק בחדשות מהעולם, אזור נוסף יכיל Web part ובו לוח שנה ואזור רביעי יכיל Web part שמטפל בהודעות לארגון.
לאתר אינטרנט שמשתמש ב-Web parts יש קטלוג Web parts והמשתמש יכול לבחור מקטלוג זה Web parts ולהוסיף אותם לדף. המשתמש יכול גם להוריד Web parts מהדף, לשנות את מיקומם של ה-Web parts על הדף, לבחור צבעים עבורם, לערוך אותם, או ליצור חיבור ביניהם כך שביצוע פעולה ב-Web part אחד יגרום לשינוי תוכן ב-Web part אחר.
באמצעות Web parts יכול כל משתמש להתאים את האתר לצרכיו ולהעדפותיו. ניתן גם לקבוע הרשאות כך שרק משתמשים מורשים כמו מנהלי האתר יוכלו לשנות את הדף עבור כלל הגולשים.
כאשר משתמש משנה את תוכן הדף, את סידורו ואת הצבעים, מידע על כך נשמר במסד נתונים שנמצא בשרת שבו נמצא אתר האינטרנט. ואף אם המשתמש יצא מהאתר וסגר את הדפדפן, בפעם הבאה שייכנס לאתר, יראה את דף ה-Web part במראה האישי שבחר לעצמו.
המוצר הופיע לראשונה בשנת 2003 ב-SharePoint Services.
בשנת 2005 ב-NET Framework גרסה 2.0 נוסף מרחב השם System.Web.UI.WebControls.WebParts, המכיל סט מחלקות וממשקים המהווים פקדי Web parts. באמצעות פקדים אלו ניתן ליצור דפי Web parts.
בישראל קיימת קהילת מומחים ענפה המתכנסת ביום שני האחרון של כל חודש במשרדי מיקרוסופט לטובת הרצאה מקצועית המועברת בכל מפגש על ידי מומחה אחר.
מידטאון מנהטן

גבולות האזור

אזור המידטאון משתרע בין רחוב 14 (בדרום) לרחוב 59 (במרכז האי) ובין נהר ההדסון במערב ואיסט ריבר במזרח. לב האזור נחשב לאזור שבין הרחובות 31 ו-59, ובין השדרה השלישית והשדרה התשיעית, כאשר הרחובות הראשיים החוצים את האזור הם רחוב 42, ברודוויי והשדרה החמישית.

מרכז העסקים הראשי ומרכז תיירות ראשי

אזור המידטאון נחשב לאזור המע"ר של ניו יורק. באזור נמצא הריכוז הגבוה ביותר של גורדי שחקים בעיר, ועובדים בו למעלה מ-700,000 עובדים. באזור מרכזי חנויות ותיירות ואתרים תיירותיים רבים. כמו כן מהווה האזור מרכז תקשורת ובאזור שדרת מדיסון גם מרכז של תעשיית הפרסום. המידטאון מהווה את מרכז הפיננסים והבנקאות השני בחשיבותו בארצות הברית (אחרי אזור וול סטריט שנמצא במנהטן התחתית). אזור ברודוויי מהווה את מרכז התיאטראות של העיר ניו יורק, ואחד ממרכזי התיאטראות החשובים והגדולים בעולם.

שכונות

באזור המידטאון נמצאות השכונות מטבח הגיהנום, צ'לסי בחלק המערבי (ה"וסט סייד" - "West Side"), גבעת מריי, קיפס ביי, טרטל ביי וגרמרסי בצד המזרחי (ה"איסט סייד" - "East Side").

אתרים בעלי חשיבות

באזור המידטאון, אתרים רבים בעלי חשיבות תרבותית כגון המוזיאון לאמנות מודרנית (המומה), הספרייה הציבורית של ניו יורק, אולם קרנגי, המדיסון סקוור גארדן וכיכר טיימס; אתרים בעלי חשיבות דתית כגון קתדרלת פטריק הקדוש; האתרים בעלי החשיבות התחבורתית גרנד סנטרל ותחנת פן; וכן גורדי שחקים רבים כגון: בניין קרייזלר, מגדל טראמפ העולמי, בניין ליפסטיק, ופארקים ציבוריים כגון פארק בריאנט.
כמו כן נמצא באזור מטה האומות המאוחדות.
באזור נמצאים חנויות הדגל של ברגדורף גודמן, סאקס השדרה החמישית, בלומינגדיילס, האחים ברוקס, מייסיס, נט שרמן, פול סטיוארט, וטיפאני.
דגל קטלוניה

אסטלדה

החוגים הבדלניים בקטלוניה מניפים גרסה שונה של הדגל המכונה "אסטלדה" ("Estelades"). בדגל זה מופיע בצד שמאל של הדגל משולש כחול המוטען בכוכב מחומש לבן. הנפת דגל זה נתפסת בעיני ממשלת ספרד כעבירה על החוקה הספרדית והמשטרה הספרדית מנהלת מאבק נגד הנפתו.
דגל זה ליווה את משאל העם על עצמאות קטלוניה שנערך באוקטובר 2017.
קרחון יבשתי

קרחון יבשתי הוא למעשה נהר קרח הנוצר משכבות דחוסות של שלג ונע באיטיות כתוצאה מכוח הכבידה. בתנועתו מעצב הקרחון היבשתי תבניות נוף כדוגמת עמקים קרחוניים שהם עמקים בעלי חתך אופייני בצורת האות "U". דוגמה לעמקים כאלו הם פיורדים. דוגמה נוספת היא מורנה, תבנית נוף שבה נוצרים רכסי סלע בצידי ובקצה הקרחון.
קרחונים יבשתיים נמצאים בכל אחת מהיבשות, מלבד אוסטרליה. קרחונים אלה מתקיימים במשך תקופות ארוכות, של אלפי שנים ויותר. באזור קו המשווה הם נמצאים רק בראשי ההרים הגבוהים, וככל שמתרחקים מקו המשווה לכיוון הקוטב נמצאים הקרחונים במקומות פחות ופחות גבוהים. גרינלנד, בקרבת הקוטב הצפוני, ואנטארקטיקה מכוסים קרחונים עצומי ממדים, על-פני מיליוני קמ"ר. עם זאת, גם באזורים קרים מאוד יש שטחי אדמה שאינם מכוסים בקרחונים, משום שאין שם מספיק משקעים שישמשו ליצירת קרחון.
קרחונים יבשתיים עשויים להימצא במצב התפשטות, נסיגה או יציבות. בעונת החורף הקרחון צובר קרח וגדל. בעונת הקיץ הקרחון מפשיר וכתוצאה מכך נסוג. בראייה ארוכת טווח אם הנסיגות והצבירות העונתיות שקולות, אזי הקרחון נמצא במצב יציב. לעומת זאת, חוסר איזון יביא להתפשטות או נסיגה ממושכת.
קצותיו של הקרחון היבשתי מתמוססים, והמים זורמים מהם אל הים, יחד עם שברי קרחונים גדולים שניתקו מהקרחון היבשתי. שברים אלה הם הקרחונים הימיים.
קרחונים הם אתרי תיירות מבוקשים, לצפייה במראה המרהיב שלהם ולטיול רגלי עליהם (עם ציוד והדרכה מתאימים). דוגמה לכך הוא קרחון יוסטדאלסבריין שבנורווגיה, שהוא מאתרי התיירות העיקריים במדינה זו. אורך הקרחון כמאה ק"מ, שטחו 400 קמ"ר, והוא נמצא בגובה 1,700 מטר מעל פני הים.
קרב סולפרינו

רקע

כחלק משאיפתה לאיחוד איטליה, אשר הייתה מפולגת בין צרפת, ספרד, אוסטריה ומדינת האפיפיור רצתה ממשלת סרדיניה-פיימונטה לסלק את האוסטרים משליטתם בלומברדיה. ראש ממשלתה קמילו קאבור שכנע את נפוליאון השלישי לסייע בסילוק האוסטרים מלוברדיה תמורת חלק מהשטחים שיושגו. נפוליאון השלישי, אשר כחלק מחזונו המדיני האמין כי תהילה והשגת שטחים במלחמות מחזקות את שלטונו מחוץ ומבית, הסכים לצאת בראש צבאו למלחמה באוסטרים, בתנאי שאלו ייזמו פעילות התקפית. בתחילה הגיבו האוסטרים במתינות להתגרויות ה"איטלקיות", אך ב-18 באפריל הכריזה אוסטריה מלחמה, הכרזה אשר אפשרה לצרפתים לפלוש ללומברדיה ולצאת למלחמה. לאחר שב-4 ביוני ניצח הצבא הצרפתי-סרדיני את האוסטרים בקרב מגנטה, נפגשו הכוחות הלוחמים בסולפרינו.

הקרב ותוצאותיו

הכוחות האוסטרים התקדמו לאורך צפון איטליה ופגשו בהתנגדות הכוח הצרפתי-סרדיני. הקרב העקוב מדם נמשך תשע שעות אשר בסופם זכו הצרפתים-סרדינים בניצחון, אך במחיר כבד לשני הצדדים. במהלך הקרב נפצעו יותר מ-23,300 חיילים ונהרגו כ-5,500 חיילים, חלקם נורו או נפגעו מכידוני רובים לאחר שנפצעו. חלק מהפצועים נותרו בשדה הקרב ללא טיפול רפואי, ולאחרים הוגשה עזרה מסוימת על ידי הכפריים באזור. לאחר הקרב הוכרזו כשבויים ונעדרים כ-12,000 חיילים.
בהשפעת האבדות הכבדות ובשל האיום הפרוסי ומחאות מבית החליט נפוליאון השלישי להגיע להסכם עם האוסטרים, עליו חתם בוילאפרנקה ב-12 ביולי 1859 ללא ידיעת האיטלקים. על פי ההסכם נמסרה לומברדיה לאיטלקים, אך ממלכתם, אשר הוקמה ב-1860 חסרה את אזור ונטייה (היום מחוז ונטו). אכזבת האיטלקים מההסכם התבטאה בהתפטרותו של קמילו קאבור.

השפעת הקרב על התנהגות בשדה קרב ויחס לפצועי מלחמה

בעקבות התרשמותו האישית של ז'אן אנרי דינן, איש עסקים ופעיל חברתי שווייצרי, שהיה עד לקרב ותוצאותיו, הוא פרסם את ספרו "זכרונות מסולפרינו", והחל בקידום רעיונות התנהלות בשדה הקרב אשר היוו השראה להקמת ארגון הצלב האדום ולפרסום אמנת ז'נבה.
אליזבת הייך

ביוגרפיה

הייך נולדה בבודפשט ולמדה באקדמיה לאמנויות בעיר, שם יצרה כאמנית, יצירות גדולות ומפורסמות בתחומיה. מגיל צעיר גילתה עניין רב בתורות אזוטריות. במשך שנים עסקה בהוראת יוגה בהונגריה, עד כיבושה על ידי הסובייטים במלחמת העולם השנייה. בשנת 1948 הייך החליטה להגר לארצות הברית אך לא הרחיקה לכת והגיעה לשווייץ, שם שהתה עד מותה. הייך הקימה וניהלה בית ספר ליוגה גם בשווייץ, לאור התגליות והחזיונות הפנימיים בעבודתה הרוחנית. במקביל כתבה כמה ספרים.
קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי

קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי (National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty) או בפשטות הקרן הלאומית היא ארגון שימור הפועלת באנגליה, ויילס וצפון אירלנד (הקרן איננה פועלת בסקוטלנד, שלה יש קרן עצמאית). כשהוקמה הקרן, ב-12 בינואר 1895, הייתה הראשונה מסוגה.
במקור הקרן הייתה מוסד ללא כוונת רווח, אך מאוחר יותר בסדרה של צווים (בין השנים 1907-1970) הפכה הקרן למוסד ממשלתי רשמי. הקרן ממשיכה להחשב כמלכ"ר לעניין פטורי מס לתורמים לה.
הקרן הפכה לבעלת עוצמה וחשיבות בתקופת כהונתו של ג'ון ביילי, בין השנים 1924-1931. ביילי, שהיה פובליציסט ונואם מעולה, שיכנע תורמים רבים ובעלי הון והשפעה רבה לחזק את הקרן, הן בתמיכה פיננסית והן בתרומת נכסים לקרן.
היקף רווחיה של הקרן בשנת 2010 עמד על 406 מיליון לירה שטרלינג, מתוכם 125 מיליון בדמי רישום שנתיים. בנוסף, הזרוע העסקית של הקרן הרוויחה באותה שנה 54.7 מיליון ליש"ט נוספים. בנוסף הקרן מתוחזקת על ידי מתנדבים רבים, כשבאותה שנה התנדבו בקרן 3.5 מיליון שעות, בשווי מוערך של כ-29 מיליון ליש"ט נוספים.
הוצאות הקרן לעומת זאת באותה שנה עמדו 177.4 מיליון ליש"ט עבור תחזוקת נכסי הקרן, ועוד 100 מיליון בפיתוח. בקרן מועסקים (נכון ל-2010) 4,964 עובדים.
ברשות הקרן למעלה מ-200 בתי אחוזה, 12,567 ציורי שמן (כולל דיוקן עצמי של רמברנדט), 2550 קמ"ר של שטחים פתוחים ונכסים רבים אחרים.
איסכאכא

היסטוריה

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 127 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-186 מוסלמים אשר שכנו ב-48 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 260 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 5,311 דונם. מתוכם היו 1,309 דונם של מטעים ואדמות השקיה, 1,624 של גידולי דגנים, ואילו 12 דונם סווגו כשטח בנוי.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עברה איסכאכא משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של איסכאכא הייתה 415 נפש.

לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה איסכאכא משליטה ירדנית לישראלית. לאחר הסכם אוסלו, 25% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B, ו-75% הנותרים הם שטח C. מדינת ישראל הפקיעה 356 דונמים של אדמה מאיסכאכא, לבניית אריאל, נופי נחמיה ולגדר ההפרדה.
סופריטו

סופריטו (בספרדית: Sofrito, באיטלקית: soffritto, תרגום: מוקפץ)
הוא רוטב מבושל סמיך וארומטי. מהותו שונה בתרבויות שונות:
במטבח האיטלקי הוא בסיס למאכלים רבים. מכיל מרכיבים ארומטיים המוקפצים בשמן בישול. את הסופריטו הבסיסי מכינים עם שמן זית, בצל או בצל ירוק קצוץ ולעיתים גם שום קצוץ. באזורים שונים ובמתכונים שונים מוחלף שמן הזית בחמאה או שמשתמשים בשניהם יחד. בשלב הבא מוסיפים מגוון מרכיבים, בין השאר ירקות שורש (גזר, סלרי), ארטישוק, פטריות, פרושוטו, טונה, זיתים ועוד.
במטבח הספרדי הוא מכיל שום, בצל ועגבניות, המבושלים בשמן זית, ומהווה בסיס למאכלים שונים, בדומה למירפואה במטבח הצרפתי ולסופריטו האיטלקי.
במטבח הקריבי ובמטבחי דרום אמריקה הוא רוטב עגבניות, פלפלים צלויים, שום, בצל ועשבי תיבול.
בפוארטו ריקו הוא שילוב מרכיבים המשמש כתבלין שנועד להוסיף טעם ייחודי לתבשילים רבים. משמש בעיקר בבישול קטניות, תבשילי אורז, רטבים, מרקים ונזידים. שני המרכיבים העיקריים היוצרים את טעמו הייחודי הם עשב תיבול מהסוג חרחבינה שבמשפחת הסוככיים (שמו המדעי: Eryngium foetidum) ו"אחי דולסה" - סוג של צ'ילי מתוק. לעיתים משתמשים בפלפל במקום ב"אחי דולסה". סופריטו מסורתי כולל גם בשר חזיר מומלח, שינקן משומר ושומן חזיר. כאשר מוסיפים בשר מבשלים את הרוטב בטרם אחסונו.
במטבח יהדות ספרד סופריטו הוא בסיס לצלי, מבוסס על מים או ציר עם מיץ לימון, מתובל בכורכום, שום והל. הוא משמש בבישול עוף, עגל, מוח ודגים.
ענף

[[קובץ:תל אביב הקטנה - בית אברהם פוגל - רוטשילד 12 (7).JPG|ממוזער|150px|ענפים היוצאים מגזע העץ ומצמיחים עלים]]
ענף הוא חלק מצמח כמו שיח או עץ. הענף הראשי יכול להתפצל לענפים קטנים יותר, אשר יכולים להתפצל גם הם.
הענף של העץ יוצא מהגזע שלו. הענפים של העץ מרכיבים את הצמרת שלו.
על הענף יכולים לצמוח עלים, שהם איברים המשמשים בעיקר לקליטת אור בתהליך הפוטוסינתזה.
כמו כן, מהענף יכולים לצמוח גם ניצנים, אשר מהם יפרחו פרחים ויבשילו פרות. איסוף הפרות מהענפים מכונה קטיף. קטיף של זיתים מכונה מסיק.
הענפים של העץ יכולים לשמש ציפורים כמקום בטוח ומוגן לבנייה של קן.

בגינון וחקלאות

גיזום היא פעולה שבה ענפיו של הצמח נחתכים או מוסרים. היא נעשית במסגרת גינון או חקלאות. פעולת הגיזום דורשת ידע בפיזיולוגיה של הצמחים, היכרות קרובה עם העץ והשיח, והכרת אורחות חייהם ותגובתם האפשרית לפעולת הגיזום. היא דורשת מיומנות והתמחות מעשית בביצועה, בכלים טובים ומתאימים - וכל זאת בידיעה ברורה שהסרת חומר צמחי מעץ או משיח לעיתים מזומנות, מחלישה ומקצרת חייו.
הרכבה היא פעולה בה מרכיבים ענף אשר מצויים עליו אברי ריבוי (כגון עיניים), על ענף ממין אחר, מאותה משפחה של עצים. הענף העליון - נקרא רוכב. שימוש נפוץ של הרכבה הוא כדי לתת לצמח תכונות שתלניות טובות יותר, ופירות בעלי תכונות רצויות.
מסיק הוא קטיף זיתים. אחת הדרכים למסיק ידני היא שימוש בשיטת ה"נקיפה", שבה מוסקים את הזיתים על ידי הכאה עם מקל על הענפים.

בשפה ובתרבות

בשפת הדיבור המילה "ענף" משמשת לתיאור תת-קבוצות במסגרת ארגונים או דיסציפלינות. לדוגמה: פיזיקה היא ענף במדעי הטבע החוקר את חוקי היסוד של הטבע כפי שהם באים לידי ביטוי בכל מערכת הניתנת לתצפית, בכדור הארץ ובחלל;
שחייה תחרותית היא ענף ספורט אולימפי שמתבסס על שחייה עממית; פיסול הוא ענף בתחום האומנות במסגרתו יוצר האמן יצירה בעלת איכות תלת-ממדית וכו'.
לענף יש גם תפקיד סמלי כמו למשל, ענפי הזית שנמצאים בסמל מדינת ישראל ובסמל צבא הגנה לישראל. ניתן לראות את התפקיד הסמלי של הענף גם במקומות שונים ברחבי העולם, כמו למשל חותם הסנאט של ארצות הברית, דגל דקוטה הצפונית וסמל פרגוואי.
ליים אצבע

טיפוח ושימושים

ליים האצבעות נהפך להיות פופולרי בשל יחוסו כאוכל גורמה מסוג בושפוד  (אוכל המיוחס באופן מסורתי לילידים אוסטרלים ומשמש כיום כאוכל מסורתי של האוכלוסייה האוסטרלית). הכינוי "ליים קוויאר" נבע מהדימוי של בקבוקוני המיץ העגולים של פרי ליים האצבעות לקוויאר, ניתן להשתמש בבקבוקוני המיץ לקישוט, לתיבול סלט ולהוספה למתכונים שונים. בקבוקוני המיץ הם רעננים ונותנים טעם חמצמץ כאשר לועסים אותם. המיץ שבבקבוקונים דומה לטעם של ליים רגיל. אפשר להשתמש בליים האצבעות להכנת ריבה וחמוצים. אפשר להשתמש בקליפת הפרי של ליים האצבעות כתבלין.
אפשר למצוא את פרי ליים האצבעות במספר רחב של צבעים: ירוק, צהוב, כתום, אדום, סגול, שחור וחום. לעץ ליים האצבעות יש את המספר הגדול ביותר של צבעים בין כל עצי הליים.
ב-1990 החל שימוש מסחרי בפרי ליים האצבעות להכנת ריבות. החלו לגדל לראשונה את עצי ליים האצבעות באופן מסחרי באוסטרליה, בעקבות ביקוש גדול של הפרי.
ישנם מספר מזיקים ומחלות אשר מזיקים לעץ ליים האצבעות, כמו:צרעת העפצים, זחלים וDieback  (מצב בו ענף צעיר שנגזם בנקודה מסוימת, קטע נוסף מנקודת החיתוך לכיוון הגזע יתייבש וימות זמן קצר לאחר ביצוע החיתוך). ד"ר אנדרו ג'סופ, אשר ערך מחקר על זבוב הפירות, הגיע למסקנה שלא קיימת סכנה שזבוב הפירות יפגע בפרי ליים האצבעות.
אהרן מיכל ברכיהו

קורות חיים

ברכיהו נולד בשם אהרן מיכל ברוכוב בווילנה, ליטא (רוסיה), בנו של הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב, בעל ה"חבל יעקב", ורחל בריינה, ואחיו של ד"ר מרדכי ברכיהו. למד בישיבת וולוז'ין יחד עם חיים נחמן ביאליק, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי ואלתר דרויאנוב ואחר כך בסלובודקה. לימים עזב את הישיבה ונעשה ציוני. למד באוניברסיטת ברן שבשווייץ.
החל משנת 1899 התחיל לכתוב מאמרים פובליציסטיים בנושאי היהדות והציונות בעיתונים וכתבי העת העבריים ולאורך השנים כתב מאות מאמרים ומסות. בין השאר השתתף ב"המליץ", "הזמן", "מאזנים", "גליונות", "דואר היום", "הארץ", "הבקר" וכו'. ב־1905 חזר לרוסיה ושימש בתפקיד אחד המזכירים של הוועד האודיסאי של חובבי ציון עד 1909. באודסה התיידד עם שאול טשרניחובסקי, המו"ל ח. רבניצקי, מנחם אוסישקין ועם עוד סופרים ופעילים ציוניים. ידיד נעוריו חיים נחמן ביאליק גר אף הוא באודסה באותן השנים. ב־1909 עבר לווילנה במזכירות המרכז הציוני ובין היתר ערך לזמן קצר את "העולם"' ביטאון של ההסתדרות הציונית. עם העברת מרכז חובבי-ציון לפטרבורג עבר אתו לשם.
ב־1912 עלתה המשפחה לארץ ישראל. אשתו חיה שרה לבית פראם וילדיהם, הבנות רבקה ומרים והבן הצעיר מתיתיהו עלו איתם בעוד בנם הבכור אלחנן שלמד באוניברסיטה בצרפת הגיע ארצה בקיץ 1914. הם השתקעו בירושלים שם שימש כמזכיר (ככל הנראה כמנהל אדמיניסטרטיבי) של בצלאל.
לאחר הצטרפות טורקיה למלחמת העולם הראשונה גירשו הטורקים מהארץ את נתיני מדינות האויב צרפת, אנגליה ורוסיה. כדי להימנע מן הגירוש הפכו אהרן מיכל ואחיו הרופא ד"ר מרדכי ברכיהו (בורוכוב), שעלה אף הוא לארץ, לנתינים עות'מאניים. תנאי החיים בארץ נעשו בהמשך קשים מאד: היה מחסור במזון והשלטונות הטורקים הציקו ליהודים. אהרן מיכל נאסר על ידי המשטרה הטורקית והוגלה לדמשק, שם היה צפוי לחרפת רעב. אחיו הצעיר מרדכי שהיה רופא ושירת בזמן המלחמה בצבא הטורקי כקצין רופא בבית חולים צבאי בעיר זחלה שבלבנון הציל אותו. הוא נסע לדמשק, חילץ את אהרן מיכל ממאסר והביא אותו לזחלה שם נשאר עד סוף המלחמה.
בשנות ה-20 או ה-30 שינה כנראה את שם המשפחה שלו לברכיהו, ומאז התחיל לחתום על מאמריו בשם זה.
אחרי סיום המלחמה חזר לירושלים ויחד עם אחיו מרדכי היה בין ראשוני המתיישבים בשכונת בית הכרם. בשנים הבאות עבד כמורה בגימנסיה העברית וכן בבית המדרש למורים בבית הכרם. בתחילת המנדט הבריטי נבחר לוועד הזמני של יהודי ארץ ישראל ולמרכז המורים (הנהלת אגודת המורים) ובשנים 1925–1927 היה חבר ויו"ר מרכז המורים ושליחם לקונגרס הציוני. כן היה בין מייסדי אגודת הסופרים. הרבה לכתוב מאמרים בעניינים לאומיים בעיתונים, בעיקר בעיתון "הארץ". בשנת 1938 ליקט 27 מאמרים שהיו חשובים לדעתו לספר בשם "נכסים וערכים" (בהוצאת דביר).
נפטר בתש"ו, 1946 ונקבר על הר הזיתים ולידו נקברה גם אשתו חיה שרה.
בנו הבכור, המהנדס אלחנן ברכיהו, היה מנהל המחלקה הטכנית של הקק"ל, ממקימי חברת "מקורות" ואחד ממנהליה, ובשנות עבודתו האחרונות בקק"ל עמד בראש מפעל ייבוש החולה.
בשכונת בית הכרם בירושלים נקרא רחוב על שמו.
תום פטרובר

ביוגרפיה

פטרובר למד בבית הספר תלמה ילין, ושירת בצה"ל בלהקה צבאית, שם הכיר את שותפתו ליצירה אורית שחף, לה נישא מאוחר יותר. לאחר סיום שירותו, הקים להקת קאברים בשם "תום והפצצה", שביצעה שירים של לד זפלין, נירוונה, פרל ג'אם, סטון טמפל פיילוטס ועוד. בלהקה לקחה חלק גם שחף. 
בשנת 1992 ייסד עם שחף את להקת "היהודים", ומאז הוא היוצר העיקרי של הלהקה, זמר וגיטריסט ליווי.

חיים אישיים

ב-1 בנובמבר 1993 נישא לאורית שחף. ב-14 ביוני 2007 נולד בנם.
הזוג מתגורר בהוד השרון.