google/wiki40b huggingface dataset:
איימי אדמס

משפחתה

אדמס נולדה בוויצ'נצה, ונטו שבאיטליה להורים אמריקאים-מורמונים. היא הרביעית מבין שבעה ילדים. יש לה ארבעה אחים ושתי אחיות. אביה שירת בצבא האמריקאי והוצב באיטליה בעת לידתה. אמה הייתה מפתחת גוף. כשהייתה בת 8 שבה משפחתה לקולורדו, ארצות הברית. אדמס גדלה על ערכי כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים עד שהוריה התגרשו ב-1985.

קריירה

אדמס החלה את הקריירה במחזות בתיאטרון. ב-1999, היא הופיעה על המסך הגדול בסרט "יופי מקומי". ב-2002, אחרי השתתפותה בכמה סדרות טלוויזיה וסרטים קצרים, שיחקה בסרט "תפוס אותי אם תוכל" לצד טום הנקס. פריצתה הגדולה הייתה בסרט העצמאי "ג'ונבאג" שבזכותו הייתה מועמדת לפרס אוסקר.
ב-2007 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט המצליח של דיסני, "מכושפת". על תפקידה בסרט זה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב וזכתה בפרס סאטורן. הייתה מועמדת לפרס זה ולפרס אוסקר שוב כאשר היא השתתפה בסרט "ספק" לצד מריל סטריפ. ב-2010 שיחקה בסרט "פייטר" שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בנוסף, הייתה מועמדת פעם נוספת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר שאותו היא הפסידה למליסה לאו ששיחקה לצידה ב"פייטר".
ב-29 במרץ 2011 הודיעו האחים וורנר שאדמס תככב בסרט "איש הפלדה" שיצא ב-2013.
בינואר 2014 זכתה אדמס בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בעקבות משחקה בסרט "חלום אמריקאי". כמו כן, הייתה מועמדת בפעם החמישית לפרס אוסקר, עבור הופעתה בסרט זה. במקביל היה מועמד ב-2014 סרט נוסף בכיכובה, "היא", לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובקטגוריות נוספות. בינואר 2015 זכתה בפעם השנייה ברציפות בפרס גלובוס הזהב, על תפקידה בסרט "עיניים גדולות".
בשנת 2016 שיחקה בסרטו של טום פורד, "יצורים ליליים", בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהול, מייקל שאנון, איילה פישר ואהרון טיילור-ג'ונסון. באותה שנה שיחקה בדרמת המסתורין "המפגש" לצד ג'רמי רנר ופורסט ויטאקר.
ב-2017 אדמס זכתה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, על תרומותיה לתעשיית הקולנוע. הכוכב ממוקם בשדרת הוליווד 6280.

חייה

ב-2001 החלה לצאת עם השחקן והאמן דארן לה גלו. ב-2008 השניים התארסו, ב-2010 נולדה להם בת, וב-2015 נישאו.
אדמס ציינה שלפני שצבעה את שיערה הבלונדיני הטבעי לגוון אדמוני, קיבלה בעיקר תפקידים של "ביצ'ית".
לונדון (שיר)

מקור

הדוברת בשיר היא דמות עלובת חיים בשם בלה (שגולמה במחזה על ידי תיקי דיין), תושבת שכונה בדרום תל אביב, המתעתדת לרדת מהארץ ללונדון. להלן המערכון כפי שמופיע במחזה:
בלה: שלום, אלחנן, אני נוסעת.
אלחנן: נוסעת? אני לא אפסיק לשמוע את המלה "נוסע" "נוסעת"?
ביאנקה: תאר לאיפה. ללונדון. ללמוד יחסים בינלאומיים. יש לנו שם קרובים. שטיגליץ, אולי אתה זוכר אותם, הם יסדרו לה עבודה חלקית עם ילדים.
בלה: עד כאן, אמא. אני לא רוצה שתלווי אותי הלאה.
ביאנקה: מה עשיתי לך? לכולכם! מה אתם עוזבים אותי למות?! אני ערירית, חשבת על זה?! את כל חיי הקדשתי בשבילכם... (צוחקת) ילדים! בעל וילדים! הפרעתם לי לשחק רמי וברידג'! הפרעות של הרמי שלי. זה מה שהייתם! לכו! תתפזרו באוויר! לכו! (יוצאת. פאוזה)
בלה: לא שיש לי אשליות בקשר ללונדון. לונדון לא מחכה לי. גם שם אהיה לבד, ואולי זה כבר לכל החיים – להיות לבד. אבל בלונדון יש יותר סרטים, מוזיקה טובה, טלוויזיה מצוינת, אנשים יותר אדיבים, ככה שהיאוש נעשה יותר נוח. אתה מבין? אם לגמור כמו כלבה, אז לפחות שהטלוויזיה תהיה טלוויזיה. שלום. (יוצאת. פאוזה)
אלחנן: (לעצמו) כולם נסעו.
— אורזי מזוודות, חנוך לוין
חוה אלברשטיין אמרה על יצירת השיר:
אורזי מזוודות מאת חנוך לוין הוא מחזה ללא פזמונים, אבל כשקראתי את הדיאלוג בין בלה לביאנקה בפעם הראשונה הרגשתי שטמון בו פזמון. צירפתי את השורות שאותם כתב חנוך לוין, למונולוג קטן, והשיר הפך להפתעתי (ולהפתעת המחזאי) לשיר הידוע בשם "לונדון"
יש הרואים בשיר כשיר מחאה חברתית המביע הבנה לתופעת הירידה מהארץ ואף תומך בה, אך יש הרואים בו שיר ציני על עלובי חיים כמו בלה, שיורדים מהארץ בחיפוש עתיד טוב יותר, על אף שהם יודעים בלבם ששינוי מהותי לא יהיה מנת חלקם, ועל כן מסתפקים בהנאות קטנות כמו בידור המוני עשיר יותר, שמשכיחות מהם את מצבם.

ביצועים

הביצוע המוכר ביותר לשיר הוא של חוה אלברשטיין, כאשר את קולות הרקע בשיר מבצעת אורנה דץ. באלבום "פרויקט חנוך לוין", שיצא בשנת 2000, כלל דודי לוי ביצוע מחודש לשיר. בשנת 2013 הקליטה להקת "כל החתיכים אצלי" גרסה משלה לשיר, במסגרת האלבום שרות חוה אלברשטיין שבוצע כחלק מפרויקט "עבודה עברית" ובוסס על גרסאות כיסוי שיריה של אלברשטיין.
לוקה ג'ורג'ביץ'

קריירת מועדונים

ג'ורג'ביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מוגרן בודווה, ובעונת 2010/2011 עלה לקבוצה הבוגרת כאשר הוא בן 17. עונה לאחר מכן הפך לשחקן הרכב והוא כבש 10 שערים ב-24 משחקים.
בקיץ 2012 חתם בזניט סנקט פטרבורג ומאז הוא חתום בה. ב-11 באוגוסט 2012, הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–5 נגד ספרטק מוסקבה. באוגוסט 2013 הושאל לטוונטה, ב-11 בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בטוונטה במשחק ידידות נגד אוסנבריק. ב-1 ביולי 2014 הושאל לסמפדוריה וב-2016 הושאל שוב, הפעם לפונפראדינה. בעונת 2016/2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי זניט, במשחק נגד רוסטוב כשהבקיע בדקה ה-85 את השער השלישי של קבוצתו שהיה שער הניצחון במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2. כמו כן הבקיע גם את שער הניצחון של זניט בדקה ה-92 במשחק במסגרת הליגה האירופית נגד מכבי תל אביב שנערך ב-16 בספטמבר 2017 והסתיים בניצחון זניט 3:4.
ב-2017 הושאל למשך עונה אחת לארסנל טולה, יחד עם ארטיום דזיובה ואיוואן נובוסלצב. ביולי 2018 אומנם חזר להתאמן בהרכב זניט, אך בעקבות מגבלה על מספר הזרים המותרים לשיתוף במשחקי הליגה הרוסית, זניט לא כללה אותו בסגל שלה לעונת 2018/2019 והוא השאל מחדש לארסנל טולה. באותה עונה התבלט כחלוץ מרכזי בקבוצה והיה מעורב בהעפלה של הקבוצה לרבע גמר הגביע הרוסי אחרי שהבקיע את השער הראשון של ארסנל טולה במשחק שמינית הגמר נגד אחמט גרוזני.
בקיץ 2019 עבר ללוקומוטיב מוסקבה. את הופעת הבכורה ערך במשחק הדרבי של מוסקבה נגד דינמו מוסקבה, שנערך ב-18 באוגוסט והסתיים בניצחון קבוצתו בתוצאה 3-1.

קריירה בינלאומית

באוגוסט 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת מונטנגרו. ב-11 בספטמבר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד סן מרינו כאשר הוא הבקיע את השער הראשון מתוכם שהיה גם שער הבכורה שלו בנבחרת. ג'ורג'ביץ' פעיל גם בנבחרת הצעירה של מונטנגרו.
ראיין קראוזר

ביוגרפיה

קראוזר נולד בפורטלנד, אורגון בן למשפחה של ספורטאים מצטיינים שעסקו באתלטיקה בענפי הזריקות. אביו, מיץ' קראוזר היה מחליף בזריקת דיסקוס באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). דודו, בריאן קראוזר, השתתף בשתי אולימפיאדות (סיאול 1988 וברצלונה 1992) בהטלת כידון, דוד נוסף, דין קראוזר הוא הודף כדור ברזל וזורק דיסקוס מצטיין, בן דוד, סם קראוזר, שיאן ארצות הברית לנוער בהטלת כידון ובן דוד נוסף, היילי קראוזר אף הוא מטיל כידון מצטיין.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברסנונה, איטליה ביולי 2009 זכה קראוזר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בשיא אליפות חדש של 21.56 מטר ומדליית כסף, בזריקת דיסקוס (1.5 ק"ג) בתוצאה של 61.64 מטר.
במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שמהווים את אליפות ארצות הברית שנערכו ביוג'ין, אורגון ביולי 2016 זכה קראוזר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.11 מטר, לפני אלוף העולם ג'ו קובץ' (21.95 מטר) ודארל היל (21.63 מטר). במשחקים האולימפיים עצמם, הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 22.52 מטר, לפני ג'ו קובץ' (21.78 מטר) ותומאס וולש מניו זילנד (21.36 מטר). כבר בהדיפה השנייה הוא עלה למקום הראשון בתחרות בשיא אישי חדש של 22.22 מטר, אותו שיפר בהדיפה השלישית בתוצאה של 22.26 מטר ובסך הכל קבע 4 הדיפות טובות יותר מיתר המשתתפים בתחרות.
בתחרות שנערכה באפריל 2019 בלונג ביץ', קליפורניה, קראוזר קבע בהדיפה החמישית בתחרות שיא אישי חדש של 22.74 מטר. עוד לפני כן, בהדיפה הרביעית, קבע תוצאה של 22.73 מטר.
כל ישראל בני מלכים הם

כל ישראל בני מלכים הם הוא כלל הלכתי שמקורו במספר תנאים, ולפיו כל יהודי חשוב כמו בנו של מלך המשופע בעושר, ולפיכך בעניינים שבהם דינו של אדם רם במעלה שונה מדינו של אדם מהשורה, ניתן להתייחס לכל יהודי כבן מלך גם אם הוא בפועל עני ונצרך.
כלל זה משמש גם בהגות היהודית המעלה קרנו של כל יהודי באשר הוא, עקב הגדרתו כבנו של מלך מלכי המלכים הקדוש ברוך הוא, כפי שנאמר על עם ישראל בתורה "בנים אתם לה' אלוהיכם", ומשום התייחסותו לאבות האומה הישראלית, אברהם יצחק ויעקב.

דוגמאות בהלכה

במסכת בבא מציעא‏ אומר אביי כי ניתן ללמוד שהתנאים רבן שמעון בן גמליאל, רבי שמעון, רבי ישמעאל ורבי עקיבא כולם דוגלים בכלל "כל ישראל בני מלכים הן".

רבן שמעון בן גמליאל

מכך ששנו במשנה שאין מטלטלין בשבת משום איסור מוקצה לא את הלוף ולא את החרדל (שאי אפשר לבשלם ולטוחנם בשבת, ואפילו לעופות אינם ראויים. רש"י) ורשב"ג חולק ומתיר בלוף מפני שהוא מאכל לעורבין (כלומר, מניחים שכל יהודי מגדל עורבים לנוי כדרכם של בני מלכים, ולפיכך הלוף אינו מוקצה שראוי למאכל העורבין שברשותו. רש"י).

רבי שמעון

מכך ששנו במשנה, בני מלכים סכין שמן וורד על גבי מכותיהן בשבת שכן דרכן לסוך בחול (לשם תענוג גרידא, רש"י), רבי שמעון אומר כל ישראל בני מלכים הן, ומתיר לכל ישראל לסוך שמן וורד על המכה בשבת, שכולם בני מלכים הם ורגילים בכך.

רבי ישמעאל ורבי עקיבא

מכך ששנו בברייתא בעניין גבייה מבעל חוב; הרי שהיו נושין בו אלף זוז ולבוש איצטלא (-בגד) בת מאה מנה מפשיטין אותה ממנו ומלבישים אותו איצטלא הראויה לו, ולמדו משום רבי ישמעאל ומשום רבי עקיבא "כל ישראל ראוין לאותה איצטלא" עקב היותם בני מלכים ולפיכך אין מפשיטים אותו מהבגד היקר שלובש כדי לגבות ממנו החוב.
הרפורמה בענף החלב

רקע

הסיבה העיקרית לביצוע הרפורמה בשוק החלב בישראל הייתה כלכלית.] בסוף שנות ה-90 נפתח שוק החלב בישראל לייבוא במסגרת הסכמי ארגון הסחר העולמי, מצב שאיפשר למשרד האוצר לדרוש מהרפתנים להוריד את עלויות הייצור ולהתאים את עצמם למציאות החדשה.] ביוזמה משותפת של מועצת החלב, משרד החקלאות ומשרד האוצר, הושקה רפורמה שמטרתה המוצהרת הייתה ייעול הענף וצמצום מספר הרפתות בענף החלב.] המשרד להגנת הסביבה היה שותף לרפורמה על ידי הגדרת שינויים אותם נדרשו רפתני ישראל ליישם במבנים הקיימים, במטרה למנוע זיהום סביבתי על ידי הרפתות. אכיפת הרפורמה נעשתה באמצעות קנסות לרפתנים שלא עמדו בלוחות הזמנים לביצוע השינויים. במסגרת הרפורמה יזמה מועצת החלב פעולות לשיפור תנאי המחיה של הבקר.

המענקים

ההשקעה הכספית הממוצעת שנדרשה מהרפתנים נעה, לפי הערכות, בין 400,000 ש"ח ברפת משפחתית לחמישה מיליון ש"ח ברפת שיתופית. המדינה העניקה סיוע לאותן רפתות, וגודל הסבסוד הממשלתי עמד על כ-50% מההשקעה בתשתיות הרפת. במסגרת רפורמה זו, שנעשתה בשיתוף פעולה בין מגדלי הבקר לממשלה, השקיעו הצדדים יחד סכום של כ-2 מיליארד שקל. 
בשל דרישת הרפורמה מהרפתנים לסגור את הרפת או לשלם סכום גבוה של כמה מאות אלפי שקלים נותרו לאחר הרפורמה נשארו פועלות רק הרפתות השיתופיות בקיבוצים או רפתות במושבים בהם נמצאו "בנים ממשיכים" שיירשו את הרפת ויהיו מוכנים לשלם את עלויות הרפורמה.] רפתנים וותיקים בעלי רפתות בגודל ממוצע במושבים וללא בנים ממשיכים נאלצו על פי רוב לסגור את רפתם.

תוצאות הרפורמה

היום, לאחר שהושלמה, נתפסת הרפורמה בענף החלב כהצלחה בקרב כל השותפים לה (מועצת החלב, הרפתנים והממשלה).]
במקום הרפתות הישנות פועלות כיום ברחבי ישראל מאות רפתות חדשניות ומודרניות, המצוידות במיטב הטכנולוגיה המתקדמת בתחום והעונות על דרישות איכות הסביבה.
מתוצאות השקעת הענק נהנות יותר מכל הפרות עצמן. כיום, הן חיות במבנים גבוהים ומרווחים המצוידים במערכות צינון ואוורור להקלה בימי הקיץ החמים. כמו כן, הוקמו ברפתות מכוני חליבה מתוחכמים עם ציוד חדיש המשפר את תפוקת החלב.
כיום, רופאים וטרינרים קליניים מטעם מועצת החלב ורופאים פרטיים בודקים לפחות פעמיים בשבוע את עדר הבקר לחלב בישראל. הבדיקות בוחנות את מצב בריאות בעלי החיים וכוללות גם התייחסות לחלב הפרות, דמן וצואתן.
יעקב כהן (משורר)

שנותיו המוקדמות

יעקב כהן נולד בעיירה סלוצק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), במשפחה של סוחרים אמידים - בנימין כגן (כהן) ואשתו, פסיה לבית ונדרובסקי. הוא בילה את ילדותו בפולין הקונגרסאית, בעיר זגייז', הקרובה ללודז'. הוא למד ב"חדר המתוקן" שהקים בזגייז' הסופר יעקב בנימין קצנלסון ("י.בן-ימיני"), אביו של יצחק קצנלסון. מגיל 14-13 היה כהן אוטודידקט.
בשנים 1909-1903 למד כהן באוניברסיטאות ברן, מינכן ופריז. ב-1909 הוא סיים עבודת דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת ברן. בתום הלימודים הוא שב לפולין.

פעילותו הציונית וכמחנך וסופר בעברית

החל משנת 1897 הצטרף באופן פעיל לתנועה הציונית. הוא נמנה עם מייסדי הארגון בני ציון בסלוצק. פעל בעקביות למען הפצת השפה העברית כשפה מדוברת ובשנים 1914-1910 עמד בראש החברה לתרבות וללשון עברית בברלין. בשנים 1927-1917 עבר כמפקח על לימוד העברית והיהדות בבתי הספר התיכונים היהודים שהקים מקס בראודה ואחר כך בשנים 1933-1927 לימד שירה עברית של ימי הביניים וספרות עברית חדשה במכון ליהדות בורשה. בעת שהותו בוורשה היה כהן חבר בוועד המרכזי של הארגון "תרבות".
כהן פרסם שירים החל משנת 1900. שירו הראשון שנחשב בעיניו יצא לאור בשנת 1901 בכתב העת "הדור" בעריכתו של דוד פרישמן.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. הוא התגורר שנים רבות ברחוב ביאליק בתל אביב.
בימי חייו כתב שירה, סיפורים קצרים, מחזות, תרגומים ושירי ילדים.
כהן היה חבר ועד הלשון העברית משנת תרצ"ו (1936) וחבר האקדמיה ללשון העברית מיום ייסודה ושימש סגן נשיא האקדמיה בשנים תשט"ז–תשכ"א, חבר ועד המינוח והוועדות לתעתיק ולדקדוק.

פעילותו הספרותית

בעקבות פרעות קישינב ב-1903 כתב כהן את שירו "שיר הבריונים", שזכה ללחן מאת אברהם צבי אידלסון (שאף ביצע אותו).
פזמונו "בדם ואש יהודה נפלה בדם ואש יהודה תקום" היה לסיסמת "השומר", ולימים שיר רוויזיוניסטי מושר ומוכר. שירו "שיר הצבאות" היה להמנונה של התנועה הדתית-לאומית ברית החשמונאים. כהן היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, והיה מאנשי הצה"ר. בשל המחלוקת על דרכהּ של התנועה מול עמדת זאב ז'בוטינסקי, חבר כהן ב-1933 אל מאיר גרוסמן להקמת מפלגת המדינה העברית.
בשנת 1938 זכה בפרס ביאליק לספרות יפה על ספרו "ליד הפירמידות".
כהן תרגם מגרמנית את החלק הראשון של פאוסט, את טורקוואטו טסו ואת איפיגניה בטאוריס ליוהאן וולפגנג פון גתה ומבחר שירים של היינריך היינה. על מלאכת התרגום זכה פעמיים בפרס טשרניחובסקי: בשנת 1945 על פאוסט ובשנת 1958 על שירי היינה.
כהן כיהן כנשיא PEN, "האיגוד הבינלאומי למשוררים, סופרים ומחזאים".
בשנת 1953 וב-1958 זכה בפרס ישראל לספרות יפה.
על שמו רחוב בבאר שבע, בקריית חיים, ברמת גן וברמת השרון. ספריית אריאל בבית אל על הוקמה לזכרו.
גדליה פלדר

הרב גדליה פלדר (תרפ"א, 1921 – תשנ"א, 1991) היה רב ודיין בטורונטו, מחבר סדרת הספרים ההלכתיים יסודי ישורון ושו"ת שאילת ישורון.

תולדותיו

נולד בשנת 1921 באוסטריק שבגליציה, במשפחה מחסידות סדיגורה, בנם של צבי ואסתר ליפשא פלדר. סבו, שעל שמו נקרא, הוא הרב גדליה שור מאוסטריק. על פי המקובל במשפחה, הם נכדי רבי גדליה מליניץ, מתלמידי המגיד ממזריטש. בהיותו בן שלוש נפטרה אמו. למד בישיבת "נצח ישראל" וישיבת "כתר תורה" ראדומסק בקראקוב. בשנת 1936 היגרה משפחתו למונטריאול והוא למד תורה בישיבת תורת חיים של הרב פרייס בטורונטו והוסמך לרבנות בידי הרב אברהם אהרן פרייס בשנת 1940. נישא להנא-אידל, בת הרב יששכר דב טייכנר מניו יורק. 
שימש ברב בקהילות קטנות בקנדה: סרניה (1941-1943), בלוויל (1943-1945) ובראנטפורד (1945-1949). בשנת 1949 עבר לטורונטו לנהל את התלמוד תורה בית יהודה ובתחילת שנות החמישים התמנה לרבה של קהילת "שומרי שבת" בטורונטו. בתפקידו זה שימש כארבעים שנה. כיהן כדיין בטורונטו וכן כדיין בבית הדין של הסתדרות הרבנים בניו יורק. עמד בראש מערכת הכשרות העירונית בטורונטו. התכתב עם הרב משה פיינשטיין בענייני הלכה שונים. היה חבר המזרחי בקנדה וציין במסיבה וברכת שהחיינו את החלטת החלוקה של האו"ם על הקמת מדינה יהודית. 
חיבר את סדרת הספרים "יסודי ישורון" על השולחן ערוך. התמחה בנושאי גיטין וכן עסק בהיבטים ההלכתיים של אימוץ ילדים וחיבר על שני נושאים אלו את ספרו "נחלת צבי".
הוציא מהדורה לספר "תניא רבתי", בתוספת חידושים וביאורים בשם "פרי ישורון".
בן דודו הוא הרב גדליה שור, ראש ישיבת תורה ודעת. בנו, הרב אהרן פלדר, הוא אב"ד פילדלפיה ומחבר הספרים "אהלי ישורון"  ו"רשומי אהרן".
פטריסיה חניוט

ביוגרפיה

חניוט נבחרה ב-1983 למקום השני בתחרות "מיס קולומביה" ושנה לאחר מכן נשלחה לייצג את קולומביה בתחרות מיס עולם ושם עלתה לשלב חמש עשרה המועמדות הסופיות, היא סיימה תואר בעיתונאות באוניברסיטה במדינתה וב-1987 החלה לעבוד בטלוויזיה הקולומביאנית.
ב-1992 הצטרפה לצוות ה-CNN ושם הגישה בין היתר את מהדורת החדשות הבינלאומית של הערוץ, היא גם הגישה את מהדורת חדשות הערב של ערוץ טלמונדו.
ב-1997 כשנוסד ערוץ CNN בספרדית היא החלה לשמש כאחת המגישות הראשיות של צוות ההערוץ, במסגרת עבודתה היא סיקרה רבות את מערכות הבחירות ברחבי אמריקה הלטינית ואת מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 2000 ו-2004 וביקרה גם ברצועת עזה וסיקרה את מערכת הבחירות גם בישראל, היא ראיינה בין היתר את ביל קלינטון ופידל קסטרו.
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה כעיתונאית ובנוסף היא הייתה מועמדת לפרס אמי.
אדריאן סמית' (אדריכל)

אדריאן ד. סמית' (נולד ב-19 באוגוסט 1944) הוא אדריכל אמריקני שעיצב רבים מהמבנים הבולטים בעולם כולל המבנה הגבוה ביותר, בורג' ח'ליפה שבדובאי והמבנה שעתיד להיות גבוה ממנו -  מגדל ג'דה, שבערב הסעודית. הוא היה גם האדריכל הבכיר שתכנן את מגדל טראמפ בשיקגו, אילינוי; בניין ג'ין מאו בשנחאי, ומגדל זיפנג בנאנג'ינג, סין.

השכלה

סמית' החל את לימודיו לתואר ראשון באדריכלות באוניברסיטת טקסס A&M, אך עבר ב-1967 לעבוד במשרד האדריכלים סקידמור (Skidmore, Owings and Merrill) וסיים את התואר מאוחר יותר, באוניברסיטת אילינוי בשיקגו בשנת 1969.

הקריירה

ב-2006, סמית' הקים יחד עם גורדון היל חברת אדריכלות עילית בשם Adrian Smith + Gordon Gill Architecture, המתמחית בביצועים גבוהים, צריכת אנרגיה יעילה ובת קיימא.
דני אשר

ביוגרפיה

דני אשר נולד בכפר סבא ב-1944. התגייס לצה"ל בנובמבר 1962 ושירת בחיל השריון וכקצין במערך המודיעין במחקר ובמודיעין השדה. במהלך שירותו היה קצין פענוח תצ"א במלחמת ששת הימים, ראש מדור מצרים במודיעין פיקוד הדרום במלחמת ההתשה, קמ"ן החטיבה הירושלמית (16) בלחימה מול הפח"ע ביהודה ושומרון, ובמלחמת יום הכיפורים נערך עמה בבקעת הירדן ובאזור איסמעיליה ממערב לתעלת סואץ, קמ"ן חטיבת שריון, עוזר קמ"ן גיס צפון עם הקמתו, קמ"ן אוגדה בפיקוד המרכז, עורך כתב העת "מערכות", ראש ענף וראש מחלקה באמ"ן מחקר. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה בשנת 1987, לאחר שהושאל והיה בשליחות ציונית עם משפחתו באדמונטון שבקנדה, והמשיך באינטנסיביות בשירות מילואים שם קיבל דרגת תא"ל כקמ"ן גיס דרום.
לאחר שחרורו היה בצוות ההקמה והדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה במגמת "ברק" ובקורסים נוספים במכללות צה"ל ובמכללה לפיקוד טקטי (מלט"ק). שם פיתח, בין השאר, משחקי מלחמה כולל כאלה נתמכי מחשב, במקביל עסק במחקר ובכתיבה צבאית. בשנת 2002 השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת חיפה בתחום היסטוריה צבאית ולימודי המזרח התיכון. עבודת הדוקטור שלו עסקה בהכנות המצריות למלחמת יום הכיפורים ויצאה לאור בספרו "לשבור את הקונספציה".חקר והוציא לאור מחקרים במחלקה להיסטוריה אודות מלחמת של"ג ובהם המחקר שפורסם בחלקו בדבר הקרב על הבופור. במהלך השנים עסק כמרצה וחוקר באוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת בר-אילן, מכללת בית ברל ומכון אבשלום. היה מראשוני המרצים בתוכנית חבצלות של אמ"ן באוניברסיטת חיפה. הוא מתרכז במחקר ובכתיבת ההיסטוריה של אמ"ן. במקביל הוא חבר בצוות ההיגוי של העמותה לחקר כוח המגן, הנהלת העמותה למורשת המודיעין (מל"מ), הנהלת העמותה להיסטוריה צבאית וחבר בוועדה הבינלאומית לביבליוגרפיה של היסטוריה צבאית ליד העמותה הבינלאומית להיסטוריה צבאית (ICMH).
פרסם מספר ספרי מחקר ומאמרים בהיסטוריה צבאית בעברית ובאנגלית וספרי יחידות ומערכים בצה"ל. הוא מוכר במיוחד כחוקר מלחמת יום הכיפורים וצבאות ערב. בנוסף לכתיבתו הוא מרצה במכללות צה"ל.
על ספרו "לשבור את הקונספציה" זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית בשנת 2004 ובפרס צ'צ'יק למחקרי ביטחון של מרכז יפה באוניברסיטת תל אביב (2003).
אשתו מנוחה אשת חינוך, שהייתה גם מנהלת חט"ב "אלון" ברעננה ומנהלת המחלקה לחינוך על יסודי במט"ח. בנו איתי אשר הוא איש תקשורת יוצר ב"כאן" בתחום הדוקו. בתו נועה אשר-מרקו היא הציר הכלכלי של ישראל ביפן. בתו נורית אשר-פניג היא עו"ד המתמחה בזכויות אמנים.
אלפרד קניג

ביוגרפיה

קניג התאמן בקבוצת הכח וינה.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה קניג ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.2 שניות, לפני הופמן מארצות הברית (23.3 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:36.4 דקות, לפני ארצות הברית ונבחרת ארץ ישראל. מדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 53.2 שניות, אחרי אברהם רוזנקרנץ מארצות הברית(53.1 שניות) ולפני אייב היימן מדרום אפריקה ומדליית ארד, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פריץ דויטשר, אחרי דרום אפריקה (45.6 שניות) וגרמניה.
באליפות אוסטריה באתלטיקה שנערכה ביולי 1936 זכה קניג במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.2 שניות. 
באולימפיאדת ברלין (1936) על אף היותו יהודי הוא השתתף במשחקים וסיים במקום 25, רביעי מתוך ששה אצנים במקצה המוקדם בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.4 שניות ולא עלה לשלב רבע הגמר ובמקום שישי ואחרון במקצה המוקדם בריצת 200 מטר ולא עלה לשלב רבע הגמר גם כן.
טעמא דקרא

טעמא דקרא (בעברית: טעמו של המקרא) הוא מושג תלמודי, ופירושו הסבר לציווי מקראי שטעמו אינו מופיע במקרא. ההסבר ניתן על פי סברה.

פסיקת הלכה על פי "טעמא דקרא"

בתלמוד מובאת מחלוקת תנאים האם ניתן לדון על פי הטעם שנראה לנו מסברה ולחדש הלכות על פיו, או שאין לחלק דינים ללא מקור מן המקרא. דעת רבי שמעון שאנו רשאים לדון מסברא מהו "טעמא דקרא" ולחדש על פיו דינים, ואילו דעת רבי יהודה שאין דורשים "טעמא דקרא".
מחלוקת התנאים אינה נוגעת לשאלה אם יש לאדם לפרש טעמים בפסוק, אלא רק בשאלה האם אפשר להוציא על פי זה הלכות למעשה.

טעמים במקרא

במקרא לא מופיעים טעמים לציוויי התורה, פרט לשני מקומות - האחד בציווי "לא ירבה לו נשים", והשני בציווי "לא ירבה לו סוסים". הטעם שהסתירה התורה בשאר המקומות את הטעם פירש התלמוד כדי שלא יבוא האדם להתיר לעצמו מתוך הנחה שהטעם לא שייך במקרה שלו.
אגודת הקדוש פיוס העשירי

אגודת הקדוש פיוס העשירי (בצרפתית, השפה בה מפורסמים פרסומי האגודה הרשמיים: Fraternité sacerdotale Saint-Pie-X, בלטינית: Fraternitas Sacerdotalis Sancti Pii X - ‏ FSSPX) היא ארגון של כמרים קתוליים שמרניים, אותה ייסד הארכיבישוף מרסל לפבר ב-1970 כתגובה שמרנית נגד ההחלטות הליברליות שהתקבלו בועידת הוותיקן השנייה (שקראה למודרניזציה ופתיחות בכנסייה כולל דיאלוג בין הכנסייה הקתולית והנצרות האורתודוקסית והפרוטסטנטית וביטול האשמת היהודים ברצח ישו). האגודה חרתה על דגלה התנגדות לכל רפורמה ודורשת לבטל את החלטות הוועידה, להחזיר את ניהול המיסה לשפה הלטינית בלבד, להשיב את החלקים מהנוסחים הליטורגיים הכוללים תביעה אל היהודים להתנצר שהוצאו מספר התפילות בעקבות הוועידה ועוד. פטרון האגודה הוא האפיפיור פיוס העשירי (כיהן בשנים: 1903-1914), שנודע בשמרנותו האדוקה ובהתנגדותו לכל רפורמה. 
ב-30 ביוני 1988, יחד עם בישוף ברזילאי, קידש לפבר ארבעה בישופים: טריסייה דה מלרי (Tissier de Mallerais), אלפונסו דה גלרטה (Alfonso de Galarreta), ברנרד פליי (Bernard Fellay) ומכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. למחרת הכריזה מועצת הבישופים של הקוריה הרומאית שהצעד היה סכיזמטי (יוצר קרע בכנסייה) ושששת האישים המעורבים מנודים מהכנסייה הקתולית. ב-2 ביולי הוציא האפיפיור יוחנן פאולוס השני את הצו Ecclesia Dei (כנסיית האלוהים) המפציר בלפבר ואנשיו לחזור לחיק הוותיקן ומנדה אותם מן הכנסייה אם יסרבו. לשם הטיפול באגודה הוקמה אף נציבות מיוחדת בקוריה הרומאית, נציבות Ecclesia Dei.
במרץ 1991, לאחר מותו של לפבר, התמנה ויליאמסון לראש האגודה.
ב-1 בינואר 2009 ביטל האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר את נידוי ארבעת הבישופים, צעד שגרר ביקורת עזה, בעיקר עקב ביטול הנידוי של מכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון.
ב-2012, לאחר שבית משפט גרמני הרשיע את ויליאמסון בהכחשת שואה, ולאחר שסירב לחזור בו מאמירות אנטישמיות, התנערה ממנו האגודה, הדיחה אותו משורותיה ומינתה תחתיו את ברנרד פליי. הדבר פתח פתח למגעים בין האגודה לוותיקן (בפרט המועצה לדוקטרינה של האמונה), לשם מציאת הסדר לאיחוי הקרע.
במרץ 2017 הודיע הארכיבישוף גואידו פוזו, ראש נציבות Ecclesia Dei בוותיקן, שקרב היום בו ייחתם הסדר עם האגודה. באפריל אותה שנה הודיע האפיפיור פרנציסקוס שטקסי נישואין שייערכו על ידי כמרי האגודה יוכרו על ידי הכנסייה. בינואר 2019 נציבות Ecclesia Dei בוותיקן סופחה לתוך הקונגרגציה לדוקטרינה של האמונה, הלא היא האינקוויזיציה.
אלווין והצ'יפמאנקס 2

תקציר העלילה

אחרי הופעת הצדקה של אלווין והצ'יפמאנקס בצרפת, דייב נפצע והועבר לבית החולים והצ'יפמאנקס הובאו לביתם על ידי בני דודו טובי סוויל והתחילו ללמוד בבית הספר. באותו הזמן איאן הוק המרושש פגש את הצ'יפטס והבטיח להן שיהיו כוכבות גדולות (כמו שהבטיח לצ'יפמאנקס בסרט הראשון) והוא שיקר להן וסיפר שהצ'יפמאנקס ניצלו אותו. בבית הספר הצ'יפמאנקס הלכו מכות עם כמה בריונים ובעקבות זאת המנהלת שכנעה אותם להופיע במופע ההתרמה של בית הספר כאשר הסכימו הם פגשו את הצ'יפטס והתאהבו בהן. אלווין סיפר לבריטני שאיאן ניצל אותם אך בריטני סירבה להאמין. בחזרות הצ'יפטס הופיעו עם איאן והצ'יפמאנקס היו בהלם כי אלווין היה באמצע משחק עם נבחרת הפוטבול. למחרת תיאודור ברח לגן החיות והסתבך עם הנשר בכלוב, אלווין וסיימון הצילו את תיאודור והבינו זה את זה. במופע בריטני צלצלה לאלווין ואמרה לו שאיאן כלא אותה ואת הצ'יפטס בכלוב ואלווין רץ להציל אותן. בינתיים במופע עצמו טובי שר שיר על מנת להרשים חברת ילדות שלו והקהל הריע לו. כאשר אלווין והצ'יפטס הגיעו הם שרו ביחד והמנהלת דוקטור רובין הכריזה שהם המנצחים. בינתיים דייב החלים וחזר מבית החולים והחליט יחד עם הצ'יפמאנקס לאמץ את הצ'יפטס. בסוף הסרט הצ'יפמאנקס והצ'יפטס ישנו ביחד, נערי הפוטבול ניקו את השאריות מהספסלים ואיאן המובס נזרק ממופע הרוק אל תוך פח האשפה.