google/wiki40b huggingface dataset:
דייוויד פאוסטינו

חייו ועבודתו

פאוסטינו נולד בלוס אנג'לס קליפורניה ב-3 במרץ 1974, בנם של קיי פרימן ורוג'ר פאוסטינו. אביו, רוג'ר, היה יצרן חליפות. לדייוויד שני אחים. אחיו החורג מנישואיה הקודמים של אמו, ג'ף לייבר, גם הוא שחקן פעיל. אחיהם הצעיר, מייקל, הופיע במספר פרקים בסדרה נשואים פלוס, לרבות בפרק שדייוויד עצמו כתב בשם T*R*A*S*H (ז*ב*ל באנגלית).
הופעתו הראשונה על המסך הקטנה הייתה בגיל שלושה חודשים, כאשר הופיע בתוכנית מיוחדת של לילי טומלין. מאז לא הופיע בטלוויזיה עד לשנות השמונים. הוא שיחק בבית קטן בערבה, וכן היה בהופעות אורח בסדרות כמו קשרי משפחה וספינת האהבה. בשנת 1987 החל לשחק בסדרה שפרסמה אותו - נשואים פלוס, בתפקיד באד באנדי (בנם של אל ופגי באנדי). בסדרה זו כיכב במשך 257 פרקים, מה-5 באפריל 1987 כאשר הסדרה שודרה לראשונה ועד ל-9 ביוני 1997.
כמו כן כיכב גם במספר פרקים בסדרות כמו פרקר לואיס ומד טי.וי ובסרט משפחת אדמס החדשה. בשנת 2012 דיבב את דמותו של מאקו כשף האש בסדרה האגדה של קורה.

חייו האישיים

לאחר שנפגשו במרכז רוחני בלוס אנג'לס ויצאו במשך חמש שנים, דייוויד ואנדראה אלמר התחתנו ב-24 בינואר 2004. הזוג נפרד במאי 2006. הוא סירב לשלם לה דמי מזונות ודרש גט ב-6 בפברואר 2007. 
בחודש מאי 2007 דייוויד נעצר בגין אחזקה לא חוקית של מריחואנה. התיק שנפתח לו נסגר לאחר שהסכים להשתתף בתוכנית לגמילה מסמים. 
הוא בעלים של מועדון לילה בלוס אנג'לס בשם "בליסטיקס", כפי שמו של אלבום הראפ שלו.
30 שנה למהפכת אוקטובר

תיאור

בשנת 1947 יצר יוחנן סימון, חבר קיבוץ גן שמואל, כרזה עבור תנועת "השומר הצעיר" לציון 30 שנה למהפכה הבולשביקית, בראשות ולדימיר איליץ' לנין. מהפכה זו הביאה להקמת שלטון קומוניסטי בברית המועצות. הייתה זו אחת משורה של כרזות שעיצב סימון לתנועה.
סימון עיצב את הכרזה בטכניקה של חיתוך לינול (לינולאום), טכניקה הקרובה לחיתוך עץ. במרכז הכרזה פועל, המסמל את "האדם החדש", ומעוצב בסגנון קוביסטי. סביב הדמות מופיעים ייצוגים של המהפכה בדמות הפלת עמוד עם כותרת יונית, יד האוחזת ברובה, ידיים המניפות דגל אדום ועוד, לצד אלמנטים של בנייה מחודשת, בדמות לבני בנייה מסודרות בקדמת התיאור. על התיאור מופיעה האימרה "כל דורש שלום, קידמה וסוציאליזם לימין מדינת הפועלים הראשונה".
זילאוטון

ספיגה

התרופה נלקחת דרך הפה.

מינון

התרופה קיימת בשתי תצורות: קונבנציונלי ושחרור מושהה
מינון קונבנציונלי - 600 מ"ג (דרך הפה) 4 פעמים ביום.
מינון שחרור מושהה - 1200 מ"ג (דרך הפה) פעמיים ביום, כשעה לאחר ארוחת בוקר וערב.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי הנפוצות:
כאב ראש
כאבי בטן
שלשול
בחילות
בעיות בעיכול
כאבי שרירים
עלייה בתפקודי כבד (עד פי 3 מהנורמה)
התרופה עלולה לגרום להעלאת תפקודי כבד הכבד, ולכן מטופלים הסובלים ממחלות כבד או מתפקודי כבד גבוהים, חייבים להודיע זאת לרופא המטפל טרם לקיחת התרופה, שכן ייתכן והרופא ישנה את סוג הטיפול.
כמו כן, התרופה עלולה לגרום להפרעות שינה ושינוי בהתנהגות. במקרה זה יש לפנות לרופא המטפל.
גרו גרא

גרו (גרונימוס) גרא (קרישבסקי) (5 בספטמבר 1893 – 7 במאי 1955, ט"ו באייר תשט"ו) היה בכיר במשטרת וממשלת המנדט ונציב בתי הסוהר הראשון בישראל.

ביוגרפיה

גרא נולד בארץ ישראל בשם גרונימוס קרישבסקי, בנם של ד"ר גרשון יצחק קרישבסקי ובתיה הירשפלד. שמו ניתן לו על שם סבתו גרונה הירשפלד, שבשנת 1887 עלתה לארץ ישראל עם בעלה שמואל וחלק מילדיהם, ובהם אמו של גרא, בתיה. בילדותו עברה משפחתו לגרמניה, ובשנת 1903 עברו למצרים, בה שימש דודו רופא בתי הסוהר. בקהיר למד בבתי הספר כל ישראל חברים ו"האחים הצרפתיים". כשנה חזר לגרמניה (1907–1908) ולאחר מכן חזר למצרים ועבד כפקיד. בשנת 1911 עבר לסוריה והתקבל לעבודה בחלב כעוזר טכני בחברה האחראית על סלילת מסילות רכבת. 
פרוץ מלחמת העולם הראשונה הביא למעברו לקושטא והצטרפותו לצבא העות'מאני בדרגת קצין זוטר (לוטננט). אביו שירת גם הוא בצבא העות'מאני כרופא צבאי. במסגרת שירותו הגיע לארץ ישראל, נישא ב-1916 לבת רחובות ועמה נדד במסגרת שירותו והיה תקופות בעבר הירדן ובסוריה. בשנת 1918 נותר בארץ ישראל תחת המנדט הבריטי והופקד מטעם הבריטים על ארגון תחנת המשטרה בטבריה, לצד מוכתר כנרת בכור שלום שטרית. לאחר מכן הופקד על ארגון המשטרה בצפת ונשלח לקורס קצינים באסמאעיליה, אותו סיים בהצטיינות. בשובו שירת לאורך שנה כמפקד המשטרה בטבריה, צפת, נצרת ובית שאן. בשנת 1924 מונה לקצין הקישור ליד ועדת סייקס-פיקו. גרא היה לקצין היהודי הראשון במשטרת המנדט לשאת בדרגת קפטן. בשנת 1925 מונה לסגן מושל מחוז ירושלים, תחילה תחת רונלד סטורס ולאחר מכן תחת אדוארד קית-רוץ'. בשנת 1927 התפטר מתפקידו בשל עוינות הסובבים אותו.
בין השנים 1927–1929 פעל בשליחות קרן היסוד בסין, יפן ומנצ'וריה. בשובו שימש מנהל "תעשיות כימיות אימפריאליות" בסוריה, עד 1935, ולאחר מכן התיישב עם אשתו יהודית ושלושת בניהם בחיפה. תקופה קצרה עבד עם יהודית בביטוח, וב-1938 החל לעבוד כמלווה משלחת בריטית שהגיעה לאזור לשם הסרטת סרטי תעודה. יחד עמם נסע גם להודו ובשנת 1940 חזר לארץ והיה סגן מנהל בית החרושת למלט "פורטלנד". בשנת 1944 קיצר את שמו הפרטי ועברת את שם משפחתו.
עם קום המדינה גויס לשורות משטרת ישראל ומונה למפקדו הראשון של בית הספר לקצינים. לאחר מכן היה נציב בתי הסוהר הראשון (1949–1951). בשנות חייו האחרונות ייעץ לשירות בתי הסוהר.

משפחתו

גרא הוא אחיה של יהודית ויצמן, אמו של עזר ויצמן. בן דודו הוא הכנר והמוזיקאי יריב אזרחי (קרישבסקי). 
אשתו של גרא, יהודית, היא בתו של יצחק זאב אלטשולר, איש העלייה הראשונה וממייסדי  רחובות. אחותה של יהודית, רוחמה, הייתה אשתו של יוסף ויץ. אחיה של יהודית, נקדימון אלטשולר, היה ידיד נעורים קרוב של רחל המשוררת והוא שהה לצדה ברגעיה האחרונים (בנו הוא גדעון אלטשולר).
לגרא נולדו שלושה בנים: גרשון גרא, אמן, סופר וחוקר תולדות ארץ ישראל; צבי (ציצי) גרא, מעצב תפאורות; ויגאל גרא, מהנדס בניין וצייר.
בעשור האחרון לחייו הייתה חברתו לחיים עליזה כץ.
קתרין הווארד

חייה

קתרין הייתה בתו של הלורד אדמונד הווארד, ונכדתו של הדוכס השני מנורפוק ולפיכך הייתה דודנית של אן בולין (אביה היה אח של אמא של אן בולין - אליזבת הווארד - שניהם האחים של תומאס הווארד הדוכס מנורפוק). אביה קיבל הצבה בקאלה בשנת 1531 וקתרין נשלחה להתגורר בביתה של סבתה החורגת הדוכסית מנורפוק. הדוכסית ניהלה בית גדול ובו משרתים ומלווים רבים ובילתה את רוב זמנה בחצר המלוכה, וכך יצא שקתרין גדלה לבדה כמעט ללא שום השגחה מצד סבתה לגבי לימודיה והכשרתה כבת למשפחת אצולה מן המעמד העליון. כך יצא שקתרין כמעט ולא ידעה קרוא וכתוב. בגיל אחת-עשרה או שתים עשרה קתרין החלה לנהל רומן עם הנרי מנוקס, שלימד אותה נגינה. הרומן הסתיים כאשר קתרין התאהבה במזכיר צעיר בשם פרנסיס דורהם. הם הפכו לנאהבים במובן הפיזי ורבים ידעו על המתנהל בחדרי חדרים בלילות. הרומן הסתיים כאשר ב-1539 קתרין נכנסה לתפקידה כבת לוויה לאן מקליבס, אשתו הרביעית של הנרי השמיני.
קתרין, צעירה ונאה ביותר, משכה את תשומת לבו של המלך במהירות, במיוחד לאור העובדה כי סלד מאשתו ואף הודה כי אינו מצליח להביא עצמו לממש את נישואיהם. הנרי התגרש מאן ביולי 1540, ומיד נשא לאשה את קתרין כאשתו החמישית.
הנרי, כך נראה, התעורר לחיים לאחר נישואיו והחל משכים קום שוב ויוצא לציד, כמו כן החל לאכול פחות על מנת למצוא חן בעיני אשתו הצעירה. אך קתרין, שהייתה נערה מתבגרת לא הייתה יכולה להתרצות לבעל שהיה מבוגר ממנה בשלושים ושתיים שנה, שמן להחריד, אשר ברגלו פצע פתוח ממנו נדף ריח ריקבון. בחוסר חוכמתה פנתה קתרין למאהבים. היא החלה ברומן עם תומאס קולפפר, אחד מבני הלוויה של הנרי שהיה אף בן דודה (מצד אמא). השניים נעזרו בליידי רוצ'פורד (אלמנתו של ג'ורג' בוליין, אחיה של אן שהוצא להורג באשמת ניאוף עם אחותו), והיא הבריחה את קולפפר לחדרה של המלכה בכל אפשרות.
במשך הזמן החלו מתגלים פרטי ילדותה המופקרת של קתרין, והחלה חקירה בנושא. באותו זמן קיבלה קתרין את דורהם לשירותה כמזכירה הפרטי, דבר שהחשיד אותה לאחר שהתגלה דבר הרומן ביניהם. קתרין נעצרה והושמה במעצר בית. לאחר חקירה מאומצת גילו כי קתרין בגדה במלך עם קולפפר והיא נשלחה למצודת לונדון ושם חיכתה למשפטה. קתרין נמצאה אשמה בניאוף ובבגידה במלך, והוצאה להורג בשלושה עשר בפברואר 1542. יחד עמה הוצאו להורג ליידי רוצ'פורד, פרנסיס דורהם ומאהבה קולפפר.
מזרח אפריקה

גאוגרפיה ואקלים

חלקים מסוימים במזרח אפריקה ידועים בשל הריכוז הגבוה של חיות פרא באזור, כגון פילים, תאואים, אריות, נמרים וקרנפים צרי-שפה.
הגאוגרפיה של מזרח אפריקה היא בעלת נוף מרהיב לדעת רבים. בשל השבר הסורי אפריקני מזרח אפריקה הוא מקום הימצאם של הר קניה ורכס ההרים קילימנג'רו, הפסגות הגבוהות ביותר במזרח אפריקה. בנוסף, נמצא במזרח אפריקה אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, אגם ויקטוריה ואגם טנגנייקה, האגם העמוק ביותר בעולם אחרי ימת באיקל שבסיביר.
האקלים של מזרח אפריקה הוא שונה למדי משאר האזורים שבאזור קו המשווה. עקב השילוב בין אזור בעל גובה רב ומדבר צל הגשם לבין רוח מונסון מערבית שנוצרת על ידי הרכס הרוונזורי והרמה האתיופית, מזרח אפריקה הוא אזור קריר ויבש בהשוואה לאזורים הנמצאים בקרבתו.
היבשות הנמוכות ביותר בקניה ובסומליה, שלא נמצאות במזרח אפריקה, הן כאמור, נמוכות. למעשה, לאורך חופי הים של סומליה ופונטלנד, שנים רבות לא הופיעו משקעים כלשהם. בדרך כלל, במזרח אפריקה, המשקעים מופיעים בשתי עונות גשמים עיקריות המתרכזות בין החודשים אפריל, אוקטובר ונובמבר.
כמות הגשם באזור מושפעת מתופעת אל ניניו, שנוטה להגביר את כמות הגשמים ברוב האזורים. השפעה זו של תופעת אל ניניו על אזורים מסוימים אינה תקפה לחלקים הצפוניים והמערביים של אתיופיה ואריתריאה, במיוחד באזורים ההריים.
הטמפרטורות במזרח אפריקה, מלבד אזורי החופים החמים והלחים, הן מתונות. הטמפרטורות נעות בין 15 ל-25 מעלות צלזיוס בגובה של 1500 מטרים מעל פני הים. באזורים השרויים בגובה רב יותר, מעל 2500 מטרים מעל פני הים, נפוצה מאוד תופעת הקרה, והטמפרטורות באזורים אלה הן כ-21 מעלות צלזיוס ומטה.
הגאוגרפיה ותנאי החקלאות הייחודיים לה, הפכו את מזרח אפריקה כיעד נרחב למגלי ארצות, חוקרים, ניצול וקולוניאליזם לאורך המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20.
כיום, מדינות רבות, ובהן קניה, טנזניה ואוגנדה, הן מטרות תיירות בכל העולם.
מנחם ריבולוב

מנחם ריבּוֹלוֹב (ביידיש: ריבאָלאָוו; 17 בפברואר 1895 – 17 בספטמבר 1953, ניו יורק) היה מחנך ברוסיה ומשורר, סופר, מבקר ספרות ועורך דו-לשוני (עברי ויידי) בניו יורק.

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ריבולוב נולד ב-1895 בעיירה צ'ודנוב שבפלך ווהלין, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בילדותו נדדה משפחתו לעיירה ליובאר, ושם למד עד גיל בר מצווה, אז שלח אותו אביו ללימודים נוספים – קודם בעיר אודסה שבאוקראינה, ואחר כך גם לוורשה ולמוסקבה.
בעת מלחמת העולם הראשונה עבד ריבולוב כמורה וכמחנך ברשת "תרבות", אבל עם פרוץ המהפכה ברוסיה, עקר שוב לוורשה, ובשנת 1920 החל במסעו מערבה, שהסתיים בשנת 1921 בארצות הברית. הוא השתקע בעיר ניו יורק, ושהה בה כל חייו עד פטירתו בשנת 1953.
בניו יורק עבד ריבולוב כמורה בבתי ספר יהודיים ביידיש ובעברית. זמן קצר לאחר הגיעו לניו יורק החל לעבוד גם במערכת כתב העת "הדאר", שהיה ביטאונם של שוחרי העברית באמריקה, ובאותן שנים יצא כיומון. ריבולוב החל לערוך את העיתון בשנת 1924. בהמשך הפך "הדאר", לשבועון וריבולוב ערכו עד ימיו האחרונים ממש. הוא פרסם ב"הדאר" מאמרים, ובהם מאמריו הראשיים, שעליהם חתם בשמות עט שונים, מסות ספרותיות וביקורת ספרות בעברית. סך כל פרסומיו ב"הדאר" מגיע לאלפים. ערך את השנתון ספר השנה ליהודי אמריקה.
במקביל כתב ריבולוב שירי נעורים ביידיש, ויותר מאוחר כתב ופרסם ביקורת ספרותית ביידיש, על סופרי ומשוררי יידיש. הוא היה מן היוצרים הדו-לשוניים האחרונים באמריקה. הוא גם תרגם לעברית משירת היידיש באמריקה.
נפטר ב-1953, בגיל 58.
ארכיונו הועבר למכון גנזים.
ססאר רודריגס אלברס

קריירה קבוצתית

לאחר ששיחק בילדותו בעיר לידתו, לאון, הצטרף ססאר לברצלונה ב-1939. הופעת הבכורה שלו בקבוצה נדחתה עקב גיוס לבסיס צבאי בגרנדה. ססאר שיחק במשך שתי עונות במועדון כדורגל גרנדה כשחקן מושאל מברצלונה, וב-1941 עזר להם לזכות באליפות הליגה השנייה. בעונה שלאחריה, עונת 1941/42, הן גרנדה והן ססאר ערכו את הופעת הבכורה שלהם בליגה הראשונה. בעונה זו הבקיע שישה שערים במשחק בו קבוצתו ניצחה 7-3. בעונה זו היה סגן מלך שערי הליגה.
ב-1942 חזר ססאר לברצלונה, עימה זכה לראשונה באליפות הליגה ב-1945. מעונה זו ועד עונת 1950/51 היה המבקיע המוביל של ברצלונה בכל עונה. ב-1951 הבקיע צמד בניצחון 3-0 בגמר גביע הגנרל. לאחר מכן, עם אסטניסלאו באסורה ולאזלו קובאלה, היה שותף לחוד הקבוצה שעזר לה לזכות בחמישה תארים בעונת 1951/52. הוא הבקיע פעם נוספת בגמר הגביע, בניצחון 4-2 על ולנסיה. בנוסף, הבקיע ססאר את שער הניצחון בגמר הגביע הלטיני מול ניס. בעונת 1952/1953 התחזקה התקפת ברצלונה אף יותר עם עלייתו של מורנו, וססאר זכה עם ברצלונה בדאבל, זכייה באליפות ובגביע, עונה שנייה ברציפות.
לאחר עזיבתו את ברצלונה, שיחק ססאר בשתי קבוצות נוספות לפני שהצטרף לאלצ'ה. כשחקן, ומאוחר יותר כמאמן-שחקן, עזר לקבוצה לעלות מהליגה השלישית עד לליגה הראשונה תוך שלוש עונות. ססאר אימן את הקבוצה בעונתה הראשונה בלה ליגה, עונת 1959/60.

קריירה בינלאומית

בין 1945 לבין 1952 שיחק 12 פעמים במדי נבחרת ספרד. ססאר הבקיע במשחק הבכורה שלו מול נבחרת פורטוגל ב-11 במרץ 1945. ססאר נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 1950. לצד משחקו בנבחרת ספרד, שיחק גם בנבחרת קטלוניה בין השנים 1943 לבין 1954. הוא שיחק במדי נבחרת קטלוניה עשר פעמים, והיה שותף לניצחון נבחרת קטלוניה על נבחרת ספרד ב-19 באוקטובר 1947, בו הבקיע צמד.

קריירת אימון

לאחר הצלחתו עם אלצ'ה, החל ססאר לאמן בריאל סרגוסה. ב-1961 הדריך את הקבוצה למקום השלישי בליגה, ובעונות הבאות הגיע עימה למקום הרביעי והחמישי. ב-1963 הגיעה הקבוצה לגמר גביע הגנרל. הצלחתו בסרגוסה משכה את תשומת לב מועדונו הקודם, וב-1964 מונה לתפקיד מאמן ברצלונה. בברצלונה לא זכה להצלחה, וססאר היה המאמן למשך 85 משחקים בלבד.
רשידה טליב

ביוגרפיה

טליב היא הבת הבכורה מבין 14 ילדיהם של זוג מהגרים פלסטינים. אמה נולדה בבית עור אל-פוקא, ליד רמאללה. אביה נולד בבית חנינא, שכונה במזרח ירושלים.
לטליב תואר ראשון במדעי המדינה בשנת 1998 מאוניברסיטת המדינה של ויין . ותואר JD  מבית הספר למשפט קולי של אוניברסיטת מישיגן המערבית .
לטליב שני ילדים והיא מתגוררת בדטרויט.

קריירה

טליב החלה את הקריירה הפוליטית שלה ב-2004, כשעבדה בצוות של נציג המדינה, סטיב טובוקמן , בבית הנבחרים של מישיגן.

בית הנבחרים של מישיגן

ב-2008 עודד טובוקמן את טליב לרוץ לבית הנבחרים של מישיגן במקומו מכיוון שהוא פרש לאחר שכיהן את מקסימום השנים. טליב ניצחה עם 44% מהקולות בבחירות הדמוקרטיות ועם יותר מ -90% מהקולות בבחירות הכלליות. עם כניסתה לתפקידה בבית הנבחרים של מישיגן ב-1 בינואר 2009, הייתה האישה מוסלמית הראשונה בבית המחוקקים של מישיגן והאישה המוסלמית השנייה בהיסטוריה בבתי הנבחרים של ארצות הברית אחרי ג'מילה נשיד  ממיזורי.
לאחר המקסימום של 6 שנים בתפקיד רצה טליב לסנאט של מישיגן, והפסידה לסנטור וירג'יל סמית' ג'וניור  באוגוסט 2014.
לאחר שעזבה את בית הנבחרים של המדינה, עבדה טליב בעמותה ללא מטרות רווח בשם "Sugar Law Center" בדטרויט, אשר מספקת ייצוג משפטי חינם לעובדים.

בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-2018 הודיעה טליב שהיא מתכוונת להתמודד על מקומו של ג'ון קוניירס, חבר הקונגרס הדמוקרטי לשעבר שכיהן בתפקיד מאז 1965 ופרש בעקבות תלונות נגדו על הטרדה מינית. נכון ליולי 2018, גייסה טליב 893,030 דולר לקמפיין הבחירות, יותר מכל חמשת מתחריה. בבחירות הכלליות היא רצה ללא מועמד שיתחרה מולה, והפכה לאחת משתי הנשים המוסלמיות הראשונות שנבחרו לקונגרס, לצד אילהן עומאר ממינסוטה, ולאישה הפלסטינית-אמריקנית הראשונה בקונגרס.
טליב הודיעה מראש כי בטקס ההשבעה תושבע על תרגום הקוראן לאנגלית מ-1734 שהיה שייך לתומאס ג'פרסון, נשיא ארצות הברית ואחד מהאבות המייסדים שלה. לדברי טליב העובדה שלנשיא השלישי של ארצות הברית היה ספר קוראן היא סמל לכך שהאסלאם היה חלק מההיסטוריה האמריקנית במשך זמן רב. לטקס ההשבעה התייצבה בלבוש פלסטיני מסורתי.
באוגוסט 2019 אסרו ראש ממשלת ישראל ושר הפנים על כניסתה לישראל, עקב תמיכתה כביכול ב-BDS, וזאת בהתבסס על סעיף 2 לחוק הכניסה לישראל ולכן בוטל ביקורה המתוכנן יחד עם חברת הקונגרס אילהן עומאר. לאחר מכן אושרה בקשתה של טליב לביקור הומניטרי אצל סבתה הפלסטינית, בתנאי שתתחייב שלא לעבור על החוק הישראלי בזמן הביקור ושלא לנצל את ביקורה לקידום חרם על ישראל, אך היא סרבה להגיע בתנאים אלו.

עמדותיה

כבר ביומה הראשון בקונגרס, קראה להדחת הנשיא דונלד טראמפ במאמר אופ-אד שכותרתו "עכשיו הגיע הזמן להתחיל בהליכי ההדחה נגד הנשיא טראמפ."
טליב דוגלת בתוכנית בריאות לכל האזרחים ואף זכתה בתמיכת ארגון "Justice Democrats", השואף ליצור "כלכלה משגשגת ודמוקרטיה שעובדת עבור העם". היא תמכה בקמפיין הדמוקרטי להעלאת שכר המינימום ל-15 דולרים לשעה, אך ביולי 2019 אמרה ששכה של 15 דולרים לשעה היה מתאים לתקופה שבה התחיל הקמפיין אך כיום שכר המינימום צריך להיות 18–20 דולרים לשעה.
טליב מתחה ביקורת על ערב הסעודית בשל הפרות זכויות אדם ובשל המעורבות הצבאית בתימן.
טליב הביעה תמיכה בפתרון המדינה האחת לסכסוך הישראלי-פלסטיני והבטיחה שתצביע בקונגרס נגד הסיוע האמריקאי לצבא הישראלי. בעקבות גל חקיקות נגד תנועת ה-BDS הגישה ב-2019, יחד עם חברי הקונגרס אילהן עומאר וג'ון לואיס, הצעת החלטה שתומכת בזכות לנקוט בחרם על מנת לקדם זכויות אדם וזכויות אזרח בארצות הברית ומחוצה לה.
הרולד הולס

הרולד הולס (באנגלית: Harold Halse‏; 1 בינואר 1886–1951) היה כדורגלן אנגלי.
הולס, יליד לונדון, החל את הקריירה שלו בקבוצת לייטון אוריינט ועבר לקבוצת סאות'נד יונייטד, לפני שעבר ב-1908 למנצ'סטר יונייטד. הולס עזר ליונייטד לזכות בשתי אליפויות (1908 ו-1911) ופעם אחת בגביע ה-FA‏ (1909). הולס עזב את יונייטד ב-1912 כשלזכותו חמישים שערים לטובת הקבוצה. לאחר מכן שיחק באסטון וילה, צ'לסי וצ'רלטון אתלטיק, לפני שפרש מכדורגל ב-1923.
להולס הייתה הופעה אחת בנבחרת אנגליה, בה כבש שני שערים.
פדריקו גראביץ'

ביוגרפיה

גראביץ' נולד בעיר קאסילדה שבפרובינציית סנטה פה.
את הישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית רשם במשחקים הדרום אמריקאיים שנערכו במדיין ב-2010. הוא זכה במדליית הזהב במשחה ל-200 מטר חופשי, במדליות כסף במשחים ל-50 ו-100 מטר גב, ובמדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי, וכן סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי. 
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה ב-2011 זכה במדליית ארד עם נבחרת השליחים הארגנטינאית במשחה ל-100X4 מטרים מעורב. כן סיים עם הנבחרת במקום הרביעי במשחה השליחים ל-200X4 מטרים, במקום החמישי במשחה ל-100 מטר גב, במקום השמיני במשחה ל-50 מטר חופשי ובמקום התשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי. במשחה ל-100 מטר חופשי לא עבר את שלב המוקדמות. באליפות העולם בשחייה שנערכה אותה שנה בשנחאי, השתתף במשחי הגב, אך לא עבר את שלב המוקדמות (מקום 25 במשחה ל-50 מטר ומקום 37 במשחה ל-100 מטר).
באולימפיאדת לונדון (2012) השתתף גראביץ' בשני משחים, אך בשניהם לא עבר את שלב המוקדמות: במשחה ל-50 מטר חופשי סיים במקום ה-35 ובמשחה ל-100 מטר גב סיים במקום ה-41.
באליפות העולם שנערכה ב-2013 בברצלונה, העפיל גראביץ' לשלב חצי הגמר במשחה ל-50 מטר גב, וסיים במקום העשירי, עם שיא לאומי חדש (25.16 שניות). ביתר המשחים בהם השתתף לא עבר את שלב המוקדמות: מקום 20 במשחה ל-100 מטר גב, מקום 30 במשחה ל-100 מטר חופשי ומקום 40 במשחה ל-50 מטר גב.
במשחקים הדרום אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה ב-2014 זכה גראביץ' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי (עם שיא אליפות, 1:49.39 דקות), ובחמש מדליות כסף, במשחים ל-50 מטר חופשי, 100 מטר חופשי, 100 מטר גב, ומשחי השליחים ל-100X4 מטר חופשי ו-100X4 מטר מעורב. 
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו ב-2015, זכה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר חופשי ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי. בשני המשחים קבע שיאים לאומיים חדשים, 48.26 שניות ו-1:47.62 דקות, בהתאמה. בנוסף, סיים במקום החמישי במשחה ל-100 מטר גב ובמקום השישי במשחה ל-50 מטר חופשי, וכן סיים במקום הרביעי עם נבחרת השליחים הארגנטינאית במשחים ל-100X4 מטר חופשי (במסגרתו קבע תוצאה של 48.11 שניות) ו-100X4 מטר מעורב.
בהמשך אותה שנה, זכה לראשונה להישגים גם מחוץ ליבשת אמריקה, כשזכה במדליית הארד במשחה ל-100 מטר חופשי באליפות העולם שנערכה בקאזאן אחרי נינג דזטאו מסין (47.84 שניות) וקמרון מקאבוי מאוסטרליה 47.95 שניות. הוא סיים במקום ה-12 במשחה ל-200 מטר חופשי, ולא הצליח להעפיל לשלב הגמר, אך שיפר את שיאו הלאומי, והעמידו על 1:47.43 דקות.
נחל ענים

נַחַל עָנִים הוא נחל אכזב, המהווה אחד מיובליו העיקריים של נחל באר שבע.
ראשיתו של הנחל היא בדרום הר חברון, ברום של כ-800 מטרים מעל פני הים, וסופו הוא בחיבור לנחל באר שבע, בסמוך למושב נבטים שבבקעת באר שבע.
שמו של הנחל נגזר משמה של העיר המקראית והתלמודית עָנִים, שמקומה בחורבת ענים שבתחילת הנחל, ליד היישוב שני (לבנה).
אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום מערב, והוא חוצה תחת גשר את כביש 31.
קורט ראסל

ביוגרפיה

ראסל נולד בספרינגפילד, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא בריטי וגרמני. הוריו הם לואיז ג'וליה (קרון) ראסל ובינג ראסל, שנודע בזכות משחקו בסדרה "בוננזה". לו שלוש אחיות. האחיין שלו הוא שחקן הבייסבול מאט פרנקו.

קריירה

הוא החל בתפקידיו הקולנועיים בסרט בא ונעלם ובגיל עשר במיוזיקל של אלביס פרסלי, "זה קרה ביריד העולמי" משנת 1963. שנתיים אחרי הוא זכה לתפקיד ראשי כילד יתום במערבון הטלוויזיוני "The Travels of Jaimie McPheeters", המבוסס על ספרו של רוברט לואיס טיילר ובו השתתפו גם צ'ארלס ברונסון ודן או'הרליהי.
בשנות ה-70 הוחתם השחקן הצעיר בחברת וולט דיסני לאחר שורה של תפקידי אורח. באותה תקופה הכיר לראשונה את השחקנית הצעירה גולדי הון, מי שתהיה לעתיד בת זוגו. לראסל הייתה גם קריירת בייסבול, אך זו נקטעה באיבה עקב פציעה במסובבי הכתף. בשנת 1979 החל לעבוד לראשונה עם הבמאי ג'ון קרפנטר בסרט הקולנוע "אלביס", שם הכיר את אשתו הראשונה, השחקנית סיזן האבלי. הוא וג'ון קרפנטר עבדו יחדיו גם בסרטים "הבריחה מניו יורק", סרט ההמשך "הבריחה מלוס אנג'לס", מותחן האימה "היצור" ("הדבר") ובסרט "צרות גדולות בצ'יינה טאון".
ראסל היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בתפקיד שחקן המשנה לצד מריל סטריפ בסרט הקולנוע משנת 1984 "סילקווד". בשנת 2004, ראסל זכה לשבחים על משחקו כמאמן הוקי קרח בסרט "נס הנחישות". בשנת 2007 הופיע ראסל בדמות נבל בסרטו של קוונטין טרנטינו "חסין מוות".

חיים אישיים

בשנים 1979–1983 היה נשוי לשחקנית סיזן האבלי, ממנה יש לו בן. מאז 1983 נמצא ראסל בזוגיות עם השחקנית האמריקאית-יהודייה גולדי הון, ובנם המשותף הוא וויאט ראסל. הוא גם אביהם החורג של שני ילדיה של הון מנישואיה הראשונים, השחקנים אוליבר הדסון וקייט הדסון.
ראסל תומך במפלגה הרפובליקנית, אך הוא ליברטריאני.
החשמלית של טביליסי

החשמלית של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ტრამვაი) היא חשמלית בטביליסי, גאורגיה, שנחנכה בשנת 1883 כקרון רתום לסוסים ופסקה לפעול בשנת 2006. במחצית השנייה של המאה ה-20 היו מעל ל-10 מסלולים, אולם לאחר מכן מספרם פחת.

היסטוריה

הקרון הרתום לסוסים נוסד בטביליסי בשנת 1883. במקור עמד המרחק בין שני פסי הרכבת על 914 מ"מ, שהיה קטן יותר מהמקובל ברחבי האימפריה הרוסית (1,000 מ"מ או 1,524 מ"מ). קו הקרון הרתום לסוסים הראשון חיבר בין שדרות מיכאילסקי לרובע וורורנצוב ותחנת הרכבת. זמן קצר לאחר מכן נמתח קו נוסף לכיכר ירוואנסקי (כיום כיכר החירות ומספר הכרכרות גדל ל-556, מתוכן 439 כרכרות רתומות לשני סוסים ו-117 רתומות לסוס אחד. בשנת 1904 נסלל רחוב מכיכר מרג'ינשווילי לכיוון מעלה ונקרא רלוה מרג'ינשווילי והקרון עבר בה.
למרות התפתחות הקרון, בתחילת המאה ה-20 היה ברור כי הוא עתיד לחלוף מן העולם, ולכן הוחלט לבנות חשמלית מונעת בחשמל. החברה שבנתה את החשמלית הייתה חברה בלגית בשם "חברת החשמל הליוס" מהעיר קלן, שמוקדם יותר, בשנת 1902, הייתה שותפה בהקמת החשמלית של וולדיקווקז (וולדיקווקז). ב-25 בדצמבר 1904 נחנך קו החשמלית הראשון של טביליסי על קו קרון קודם כאשר הרוחב בין פסי המסילה היה 1,000 מ"מ. בשנת 1910 הופסק השימוש בקרון רתום לסוסים לגמרי. טביליסי הפכה לעיר השלוש-עשרה ברחבי האימפריה הרוסית שבה הופעלה חשמלית.
בשנת 1933 החלו לעבוד על העברת החשמליות למסילות רחבות יותר (1524 מ"מ), עבודות אלה הסתיימו רק בשנת 1942. בין השנים 1965-1970 הגיע אורך המסילות לכדי 105 ק"מ ו-299 קרונות. מאוחר יותר החל השימוש בחשמלית לקטון בהדרגה עד שבשנת 2000 היו רק 8 קרונות פעילים ובשנת 2003 רק ארבעה. בשנת 2005 נותר רק קרון אחד פעיל וגם הוא הפסיק לפעול בשנת 2006.
ההיסטוריה של החשמלית בטביליסי הסתיימה בסוף 2006. ב-30 בנובמבר של אותה שנה עדיין הפריך סגן ראש עיריית טביליסי, גיאורגי מלדזה, שמועות כי פעילות החשמלית עומדת להיסגר, אולם ביום למחרת יצאה עיריית טביליסי בהצהרה על החלטתה לסגור את החשמלית. ב-4 בדצמבר 2006 הפסיקו החשמלית של טביליסי והטרוליבוס של טביליסי לפעול.
ערביזציה

ערביזציה (בערבית: تعريب) הוא תהליך של חיזוק ההשפעה התרבותית הערבית על מדינות אשר אינן ערביות. בתהליך הופכות המדינות בהדרגה לאזור בו השפה הערבית והתרבות הערבית הם שכיחים. הדוגמה הבולטת ביותר לתהליך זה היה התפשטות כיבושי האסלאם במאה ה-7 אשר הפיצו את התרבות הערבית, השפה הערבית, ומשום שהכיבושים בוצעו על ידי ערבים מוסלמים הם הובילו להפצת דת האסלאם באזורים הכבושים.
לאחר עליית האסלאם בחצי האי ערב, התרבות הערבית והשפה הערבית החלו להתפשט ברחבי העולם באמצעות סחר בין מדינות ערב למדינות באפריקה, ובאמצעות נישואי תערובת לאוכלוסייה המקומית הלא-ערבית במצרים, בסוריה, בארץ ישראל, בעיראק ובסודאן.
לשפה הערבית והתרבות הערבית הייתה גם השפעה רבה על מדינות רבות אחרות אשר התרבויות שלהם הושפעו באופן ניכר מההתפשטות של דת האסלאם.
אנטיוכוס (מצביא)

אנטיוכוס (ביוונית עתיקה: Ἀντίοχος; ‏? - 406 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי, אשר התפרסם בשל פיקודו על הצי האתונאי בקרב נוטיון שבמהלכו מת.
מספר פראוד

מספר פראוד הוא מספר חסר ממד המבטא את היחס בין כוח האינרציה לבין כוח הגרביטציה. משמעותי בהקשר של תופעת המערבולת (Vortex), כיוון שזהו המצב בו גובר הכוח הצנטריפיטלי על כוח הכובד.
נקרא על שם ויליאם פראוד שביצע ניסויים שהראו את היחס בין מהירות לבין אורך.

שימושים

מספר פראוד משמש להשוואה בין ההתנגדות לגלים בין גופים שונים וגדלים שונים.