אנטואן-אנרי ז'ומיני

חייו

ז'ומיני נולד בשווייץ בשנת 1779 ומגיל צעיר גילה נטייה לחיי צבא. הוא שירת בצבא השווייצרי ובשנת 1801 עבר לפריז, שם עבד כבנקאי ופרסם את חיבורו הצבאי הראשון. הגנרל מישל נה מהצבא הצרפתי, שקרא את החיבור, התרשם מאוד וקרא לז'ומיני לשרת תחת פיקודו. נה אף עזר לז'ומיני להוציא את חיבורו האסטרטגי השני, ולהבאת עותק ממנו לידי נפוליאון שהתרשם ממנו עמוקות. ז'ומיני קודם לדרגת קולונל בשנת 1805 ושירת כשלישו הראשון של נה ולאחר מכן כראש מטהו, אך קידומו לדרגת גנרל נבלם עקב היותו שווייצרי. ז'ומיני, מתוסכל מכך, ערך מגעים עם הצבא הרוסי על קבלת דרגת גנרל רוסי, ובשנת 1813 ערק אל הצבא הרוסי ובו שירת עד סוף ימיו. גם בצבא הרוסי לא זכה ז'ומיני לפיקוד על גייסות בקרב, עקב חוסר האמון שרחשו כלפיו בכירים בצבא הרוסי. ז'ומיני מת בגיל 90 ממגפה.

מדע המלחמה

על אף שז'ומיני הדגיש כי ניהול המלחמה הוא אומנות ואינו מדע מדויק, התייחסותו של ז'ומיני למלחמה היא כשל טכנאי ולא כשל אומן או פילוסוף. ז'ומני בהתייחסותו למלחמה מנסה לפשט את המלחמה לגורמיה ולהציג דרך שלדעתו תוביל בדרך כלל לניצחון. ז'ומיני ראה במערכה מעין לוח שחמט בו מתנהל משחק עמדתי בין שני כוחות, וכך הוא ניתח קרבות רבים, בעיקר של נפוליאון או פרידריך הגדול. לדעתו, ניתן להגדיר את שטח המערכה כריבוע הסגור מכמה מצדדיו על ידי מכשולים טבעיים ומכמה מצדדיו על ידי בסיסי הצדדים הלוחמים. בהסתכלות כזאת, מופשטת, ניתן לראות בבירור לאן ראוי שיחתור כל צד והיכן הן נקודות התורפה שלו.

הגנה והתקפה

ז'ומיני העדיף את ההתקפה על פני ההגנה. ז'ומיני ציין את הכלל כי רק ההתקפה תניב הישגים, וגם סבר כי ההתקפה היא צורת הלחימה החזקה. בחירתו של ז'ומיני בהתקפה הייתה חד משמעית, את ההגנה הוא שלל באופן מוחלט וראה בה כישלון, הן ברמה הטקטית והן ברמה האסטרטגית, אפילו כשהיא נדרשה ממניעים מדיניים. ז'ומיני בהתאם לאופן ניתוחו את המלחמה כטכנאי, הציג 12 תבניות למתקפה חזיתית ומנה את יתרונותיהן וחסרונותיהן. אמירתו זו של ז'ומיני השפיעה רבות על שיטת הלחימה הצרפתית ערב מלחמת העולם הראשונה, שסברה כי לא משנה מה יעשה האויב חייבים להיות כל הזמן בהתקפה.

לחימה בקווים פנימיים ובקווים חיצוניים

ז'ומיני היה מחסידי המלחמה בקווים פנימיים, הוא סבר כי אחת הסיבות העיקריות שבגינם נפוליאון ניצח הייתה דגילתו שוב ושוב בקווים פנימיים. ז'ומיני ציין כי קווים פנימיים עדיפים על קוים חיצוניים שכן כך ניתן לספק תגבורות ממקום למקום במהירות ולהפתיע את האויב. נקודה נוספת שבגינה עדיפים הקווים הפנימיים על פי ז'ומיני היא בעיית הקשר, לחימה בקווים חיצוניים באופן טבעי מתפרסת על שטח רב והזמן הלוקח לידיעות להגיע מצד לצד הוא גדול מדי, בעיה זאת הפסיקה להפריע עם התפתחות אמצעי התקשורת במאה ה19. ז'ומיני, כשם שעשה בסוגיית ההגנה וההתקפה, דבק בעמדתו עד כדי קיצוניות ושלל מלחמה בקווים חיצוניים מכל וכל.

מלחמה עממית

תחת פיקודו של הגנרל נה השתתף ז'ומיני במלחמה העממית בספרד והיא השאירה עליו רושם רב. ז'ומיני סבר כי מלחמה עממית תגרום רק נזק לעולם ואסור שירבו מלחמות כאלה שכן מלחמת חורמה המתבססת על אמוציות לאומיות היא מטבעה אכזרית ואינה מתבססת על עקרונות הגיוניים.

השפעתו

לז'ומיני הייתה השפעה רבה על המצביאים והוגי המלחמה שלפני מלחמת העולם הראשונה, בעיקר על הצרפתים שבהם. ז'ומיני נחשב למפרש האסטרטגי החשוב ביותר של נפוליאון וכמי שאי אפשר להבין את קרבות נפוליאון בלעדיו. השיטה האסטרטגית הצרפתית שבתחילת מלחמת העולם הראשונה, שדגלה בהתקפה בכל מחיר ובלא התחשבות במעשי האויב, התבססה רבות על הכרעתו של ז'ומיני כי ההתקפה היא צורת הלחימה החזקה. לאחר מלחמת העולם הראשונה דעכה קרנו של ז'ומיני שכן הוא מתעלם מהגורמים הבלתי ניתנים לחישוב שבמלחמה, וגם מפני ששיטתו ההתקפית נכשלה במבחן מלחמת העולם. היום הוא מוכר יותר כאנטיתזה לקלאוזביץ ופחות כהוגה צבאי חשוב. השפעתו של ז'ומיני על הטקטיקה הייתה חשובה אך זמנית וחולפת.