google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ף הנמן

ביוגרפיה

הנמן, יליד אוקלנד, קליפורניה, נפגש עם קרי קינג ב-1981 בעת ששניהם נבחנו ללהקה, וסלייר נולדה לאחר שקינג הציע להנמן שהם יקימו להקה יחד. הוא וסולן סלייר טום אראיה היו מכורים בעבר לקוקאין. התעניינותו במדליות מלחמה נאציות ובהיסטוריה של גרמניה הנאצית באה לידי ביטוי בשירים שכתב, דבר שפורש כראיה לכך שהוא, יחד עם שאר חברי הלהקה, הם אוהדי הנאציזם. משיכתו לנושא החלה לאחר שאביו העניק לו מדליות שחלקן נלקחו כשלל מחייל נאצי הרוג. המדליה הנדירה ביותר שברשותו היא "צלב האביר", אותה רכש עבור 1,000 דולרים ממעריץ של סלייר. השיר "Angel of Death" שכתב הנמן עוסק ביוזף מנגלה וגרר את רוב ההאשמות בנאציזם. הלהקה ציינה מספר פעמים שחבריה אינם מעודדים נאציזם ואך מגלים התעניינות בנושא. חשוב לציין, כי הלהקה תרמה כסף למכון לחקר השואה והכחישה את כל האשמות נגדיה וחבריה כנאו נאצים.
אמנים שהשפיעו על המוזיקה של הנמן הם בעיקר אמני פאנק רוק, דבר שתרם ליציאתו של האלבום Undisputed Attitude מ-1996 שכולל ברובו גרסאות כיסוי של סלייר לשירי פאנק. בין הלהקות שהנמן ציין שהשפיעו עליו הן איירון מיידן, ג'ודס פריסט, לד זפלין, אקספלויטד, ורבאל אביוז, בלאק פלאג, דד קנדיז ו-.T.S.O.L. יאנגוי מאלמסטין ומייקל שנקר מלהקת סקורפיונז השפיעו על סגנון נגינתו, כולל השרדינג שמזוהה עם מאלמסטין.
סולואי הגיטרה המשותפים של הנמן ושל קינג זכו לתיאור "כאוטיים באופן פראי" ו"מעוותים באורח גאוני". הנמן וקינג מדרגים שניהם במקום העשירי ברשימת "100 נגני הגיטרה הגדולים בכל הזמנים בהבי מטאל" של המגזין "Guitar World". הנמן תרם מילים ולחנים לכל אחד מאלבומיה של סלייר.
הנמן חדל מלהשתתף במסע ההופעות של להקתו מתחילת 2011 עקב דלקת רקמות נמקית. בשנת 2012 יצאה הודעה כי החלים, אך בפברואר 2013 הודיע חברו ללהקה קרי קינג כי הוא עדיין סובל מבעיות בריאותיות המונעות ממנו לשוב ולעבוד עם סלייר. ב-2 במאי 2013 הנמן הלך לעולמו בצפון קליפורניה, לאחר שאושפז בבית חולים מקומי עקב סיבוך רפואי. במותו הותיר אחריו את רעייתו קתי, אחותו קטי ואחיו מייקל ולארי.
ארקדי בבצ'נקו

ביוגרפיה

בבצ'נקו נולד במוסקבה. הוא היה חייל בצבא הרוסי ולחם במלחמת צ'צ'ניה הראשונה והשתחרר ב-1996. ב-2005 הוציא את ספרו "סיפורו של חייל" אודות שירותו בצבא הרוסי.

מוות מבוים

ב-29 במאי 2018 הודיעה משטרת אוקראינה כי בבצ'נקו נרצח בפתח ביתו בידי מתנקש שירה בגבו שלושה כדורים בעת שאשתו שהתה בבית. החשד היה שהמתנקש הגיע בשליחותו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין . משטרת אוקראינה אף פרסמה קלסתרון של החשוד ברצח.
למחרת (30 במאי) הגיע בבנצ'קו למסיבת עיתונאים והודיע כי הוא חי וכי שיתף פעולה עם רשויות הביטחון האוקראיניות ביום הרצח במטרה לסכל את הרצח ולגלות מי הם המתנקשים שנשלחו בידי רוסיה. בבצ'נקו התנצל בפני המצטערים על מותו ובפרט בפני אשתו.
במסגרת החקירה נתגלה כי רוסיה שכרה אזרח אוקראיני שירצח את בבצ'נקו תמורת 40 אלף דולר. האיש שכר אוקראיני אחר לביצוע ההתנקשות.
SILAC

סימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים  (Stable isotope labeling by amino acids in cell culture או SILAC) היא שיטה המבוססת על ספקטרומטר מסה המזהה הבדלים בכמות החלבונים בדוגמאות שונות באמצעות סימון עם איזוטופים שאינם רדיואקטיביים. שיטה זו פופולרית ביותר בתחום הפרוטאומיקה הכמותית.
בשיטה זו מגדלים שתי אוכלוסיות של תאים בתרבית תאים. אחת האוכלוסיות מגודלת על מצע מזון המכיל חומצות אמינו רגילות, בעוד שהאוכלוסייה השנייה מגודלת במצע מזון המכיל חומצות אמינו המסומנות באמצעות איזוטופים כבדים (ושאינם רדיואקטיביים). דוגמה לכך עשויה להיות מצע מזון המכיל ארגינין המסומן עם 6 אטומי פחמן-13, במקום פחמן-12. כאשר התאים גדלים במצע זה הם עושים שימוש בארגינין כבד בחלבונים שאותם הם מייצרים, ובהשוואה לחלבונים רגילים חלבונים אלו כבדים ב-6 Da על כל ארגינין המצוי בהם.  בהמשך ניתן לנתח את החלבונים משתי אוכלוסיות התאים יחד באמצעות ספקטרומטר מסה. זוגות של פפטידים זהים כימית המורכבים מאיזוטופים שונים הם בעלי תכונות כימיות זהות, אך ניתן לזהותם באמצעות ספקטרומטר מסה. היחס בין השיאים של הקריאות של ספקטרומטר המסה ביחס לזוגות חלבונים כאלו מעיד על כמות החלבונים באוכלוסייה הנבדקת.
בשיטה זו נעשה בין היתר שימוש כדי ללמוד על האיתות תאי, שינויים אחרי תרגום שמתרחשים בחלבונים (כדוגמת פוספורילציה), קשרי חלבון-חלבון ובקרה של ביטוי גנים.
אי הר המדבר

התיישבות צרפתית וחורבן האי

מקור שם האי הוא מתצפיותיו של מגלה הארצות הצרפתי סמואל דה שמפלן, שהבחין ב-6 בספטמבר 1604, במהלך מסעו באזור כי פסגות הרי האי צחיחות, ובשל כך כינה את האי "île des Monts Déserts" - אי הרי המדבר.
ב-1613, הגיעו לאי קבוצת נזירים ישועיים, שהקימו באי מנזר והחלו במיסיון בקרב תושבי האי הילידים. חודשיים לאחר מכן, ב-2 ביולי 1613 תקף כוח אנגלי בפיקודו של סמואל ארגל ממושבת וירג'יניה את המתיישבים הצרפתיים, הרג שלושה מהם, פצע שלושה נוספים ושבה את שאר התושבים. לאחר מכן החריב ארגל את המבנים המועטים שהוקמו על ידי המתיישבים הצרפתים והחליף את הצלב הישועי בגרסה פרוטסטנטית.
מתקפה זו סימלה את התחלת המחלוקת בין אנגליה וצרפת על הגבול הצפוני של אקדיה הצרפתית וניו אינגלנד האנגלית.
ניסיון נוסף של אציל צרפתי בשם אנטואן דה לה מוט קאדילק להקמת יישוב במקום בשנת 1688 נכשל לאחר זמן קצר, וקאדילק התפרסם כמייסדה של העיר דטרויט. פסגת ההר הגבוהה ביותר באי קרויה על שמו, והיא נודעת בהיותה הנקודה הראשונה בארצות הברית בה זורחת השמש.

התיישבות בריטית

ההתיישבות על האי חזרה רק בשנת 1760, לאחר שאקדיה נפלה לידי אנגליה ב-1759, ומתיישבים אנגלים יכלו להתיישב בכל מקום. האי הובטח למושל מסצ'וסטס, פרנסיס ברנרד, ובתורו יישב המושל באי משפחות אנגליות.
בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ניטל האי מידי מושל מסצ'וסטס לשעבר, וחציו המערבי של האי ניתן לבנו, ג'ון ברנרד, שבניגוד לאביו תמך במורדים ואילו חצי המזרחי של האי ניתן לנכדתו של קאדילק, מארי תרז דה גרגואר. השניים מכרו עד מהרה את חלקם באי לאילי נדל"ן. אולם הדבר כמעט ולא השפיע על התפתחות ההתיישבות באי. ב-1820 כאשר מיין נפרדה ממסצ'וסטס והפכה למדינה עצמאית, העיסוק המרכזי של תושבי האי היה דייג וחטיבת עצים.

הפיכה ליעד תיירותי

במהלך המאה ה-19 ציירים מאסכולת נהר הדסון גילו את האי כיעד נופש בקיץ, ובמהלך השנים הפך ליעד פופולרי במיוחד. ב-1880 פעלו באי כ-30 בתי מלון עבור כמות התיירים שמילאה את האי מדי קיץ. האי שימש כמקום הנופש של עשירי אמריקה: ג'יי. פי. מורגן, הנרי פורד, משפחת ואנדרבילט, אנדרו קרנגי ומשפחת אסטור.
אולם תקופה מפוארת זו הגיעה לקיצה בשפל הגדול, כאשר המצב הכלכלי בארצות הברית צמצם את היקף הפעילות והנופש באי. שריפה ענקית שהתחוללה באי ב-1947 וכילתה מרבית מבתי הפאר שהוקמו עליו, סימנה את סיום התקופה.

כיום

על האי ארבע ערים: בר הרבור, מאונט דזרט, סאות'ווסט הרבור וטרמונט. סביב כל אחת מערי האי שוכנים יישובים קטנים נוספים.
ספרמורט ניאזוב

פולחן האישיות סביב דמותו

ניאזוב נחשב למנהיג דיקטטור ועריץ, ועודד פולחן אישיות סביב דמותו. בהאמינו כי לטורקמניסטן אין זהות לאומית אמיתית ניסה לייסד תרבות וזהות לאומית חדשות שהתרכזו סביב דמותו שלו. הוא שינה את שמה של העיר קראסנובודסק בים הכספי ושל מספר ערים נוספות ל"טורקמנבאשי", כפי שקרא לעצמו, והביא לשינוי שמם של בתי ספר, שדות תעופה, ואפילו מטאוריטים לשמו ולשמם של בני משפחתו הקרובה. פניו הופיעו על כל השטרות וחלק ממטבעות המדינה, המאנאט, ודיוקנאות גדולים של הנשיא נתלו בכל רחבי המדינה, במיוחד בבניינים ציבוריים ושדרות. פסלים שלו ושל משפחתו פזורים בכל רחבי טורקמניסטן. הפסלים כוללים אחד שנמצא במדבר קאראקום, ופסל מצופה זהב בראש הבניין הגבוה ביותר באשגאבאט, קשת הנייטרליות, שמסתובב כך שפניו יהיו תמיד לכיוון השמש. ניאזוב יזם את בנייתו של ארמון אדיר באשגאבאט כדי להנציח את שלטונו.
כמו כן, בשמו של ניאזוב פורסמו מספר ספרים, ובראשם רוחנמה - "מדריך רוחני לעם הטורקמני", ובו "היסטוריה" של העם הטורקמני, בחלקה מיתולוגית ועל פי פרשנות של ניאזוב וסיפורו האישי. לימוד הספר היה לאחד המקצועות העיקריים בכל מוסדות החינוך במדינה, עובדים הוכרחו להשתתף בקורסים על הספר, ואנשי דת במסגדים הונחו להתייחס לספר באותה קדושה כמו שהם מתייחסים לקוראן. הספר תורגם לשפות רבות במימון חברות מסחריות זרות אשר ביצעו עבודות לפיתוח ובנייה במדינה; עניין זה היה נושא סרט התעודה "צלו של הספר הקדוש" ("Shadow of the Holy Book") של הבמאי הפיני ארטו הלונן (Arto Halonen).
כשנשאל אודות פולחן האישיות סביב דמותו ענה ניאזוב: "אישית אני מתנגד להצגת תמונות ופסלים שלי ברחובות - אבל זה מה שהעם רוצה."
ב-21 בדצמבר 2006 נפטר ניאזוב מאי ספיקת לב. לממלא מקומו מונה גוּרְבָּנְגוּלִי מְיָאליכְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב, ובפברואר 2007 הוא נבחר לנשיא בבחירות כלליות. עם בחירתו שיבח ברדימוחמדוב  את קודמו והודיע כי ימשיך את דרכו הפוליטית, אך בפועל החל בצמצום הדרגתי של פולחן האישיות של ניאזוב והחל לפתוח את המדינה כלפי חוץ.
מסודרים

רקע

הסדרה עוסקת בארבעה חברים, גיא פוגל (אסף הראל), תומר לוי (אסי כהן), ארז קליינר (ערן זרחוביץ') ושגיא ברלד (מאור כהן), שביצעו אקזיט ומכרו את הסטארט-אפ שלהם, "ג'ימלאיה", לתאגיד אמריקאי בסכום של 217 מיליון דולר. במהלך הסדרה מצליחים הארבעה להגשים את הפנטזיות החומריות שלהם, מבחירות נדל"ן וקניית מכוניות יוקרה, ועד תענוגות האלפיון העליון, אך עדיין נאבקים בדרכם אל האושר בחיים. בין המשתתפים בסדרה, לצד הארבעה, יעל שרוני, דנה עדיני, דובלה גליקמן, עלמה זק ומלי לוי.
קו העלילה הכללי של הסדרה מבוסס על מכירת חברת מיראביליס הישראלית, מפתחת תוכנת ה-ICQ, לחברה האמריקנית AOL בשנת 1998.

העונה הראשונה

העונה הראשונה כללה 11 פרקים ושידורה החל ב-17 בפברואר 2007.
בתחילת העונה הראשונה החבורה מקבלת הודעה שהאקזיט שלהם הצליח וחברת הסטארט-אפ שלהם, ג'ימלאיה, העוסקת בשילוב בין משחקי פלייסטיישן לכושר גופני, נמכרה ב-217 מיליון דולר. לוי מחליף בנות זוג בתדירות גבוהה עד שהוא מתאהב ביועצת הכספים של החבורה, מאיה. גיא נפרד מאיילת ונכנס לדיכאון, עד שהוא פוגש את אביגיל ונהיה בן זוגה. ארז קונה את קבוצת הכדורגל של ילדותו, הפועל קריית אונו ולא זוכה להוקרה שציפה לה.

העונה השנייה

העונה השנייה הופקה כשנה לאחר עליית הסדרה, ב-2008 וכללה 11 פרקים ששודרו החל מה-19 במאי 2009.
הפרק הראשון של העונה השנייה עלה ב-HOT VOD ב-17 במאי בבכורה. העונה מתחילה בכך שגיא פוגל חוזר משהות ארוכה בארצות הברית לאחר שהתפטר מחברת סוני, ומציע לחבריו לעבוד על מוצר חדש שחשב עליו, קסדה שסורקת את המרחב סביב החובש ומציגה במרחב דמויות וירטואליות. הוא מצליח לאסוף את חבריו שפנו לעיסוקים שונים והם מקימים חברת סטארט אפ חדשה, "אינובייט" (Innovate), ומתחרים בסער שקד, יזם היי-טק שמנסה לגנוב מהם את הרעיון ואף מנסה לצרף לחברה שלו את קליינר. קליינר מצטרף לחברה של שקד ומספר בחשאי לחבריו על מהלכיו העסקיים של שקד. בוועידת היי טק שנתית מצליחים פוגל, לוי וברלד להתל בשקד ולשכנע אותו שהמוצר שלהם פועל היטב, אף על פי שפעולתו עדיין חלקית בלבד. בהמשך העונה נפרצת הדירה של החבורה ונגנבת מכוניתו של לוי. הוא נוסע עם ברלד ליהודה ושומרון על מנת להחזיר אותו ונקלע לעוצר בבית משפחה מקומית. בשובם הוא קובע עם גנב המכונית מפגש במחסום, אך כוחות הביטחון חושדים שהגנב מחבל ומפוצצים אותו ואת המכונית של לוי. על מנת לשפר את תדמיתו שנפגעה מהפרשה, הוא שוכר יועץ תקשורת וקונה אגם בטורקיה על מנת לייבא את מימיו ולמלא את הכנרת. לאחר מכן הוא מתעניין בקריירה פוליטית ופוגש מספר חברי כנסת שמפצירים בו להצטרף למפלגותיהם. הוא מקים מפלגה משלו יחד עם קליינר וברלד. תדמית המפלגה נפגעת כשידיעות שליליות מתפרסמות בעיתונות על קליינר ועל ברלד וקליינר נאלץ לפרוש. על מנת לשפר את תדמיתו מביא לוי למכירת אינובייט במחיר גבוה למיקרוסופט ובסוף העונה המפלגה מצליחה להיבחר לכנסת.

הצלחת הסדרה

בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה של שנת 2007 זכתה הסדרה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר והבימוי הטוב ביותר, והשחקן אסי כהן זכה בפרס השחקן הקומי הטוב ביותר על משחקו בסדרה.
רשת FOX האמריקאית רכשה את הזכויות להפיק גרסה מקומית של הסדרה, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל ].
ב-2017 עלתה לשידור הסדרה Loaded בערוץ Channel 4 הבריטי,לאחר שקנו את זכויות השידור.
מנהרת קווינס מידטאון

מנהרת קווינס מידטאון (באנגלית: Queens Midtown Tunnel) היא מנהרת אגרה המקשרת בין רובע קווינס לרובע מנהטן בעיר ניו יורק, בעוברה תחת איסט ריבר.

הקמת המנהרה ומבנה

המנהרה נבנתה בשנת 1940 והיא מורכבת משתי מנהרות מקבילות, שבכל אחת שני נתיבי כלי רכב.
המנהרה בבעלות העיר ניו יורק ומנוהלת על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו.

המנהרה באמנות

בשנת 1997 הופיעה המנהרה בסרט "גברים בשחור" בסצנה בה נוסעים טומי לי ג'ונס וויל סמית' על תקרת המנהרה.
בית האם מרים

מקורה של המסורת

המסורת המייחסת את מקום מגוריה האחרון של הבתולה לבית ליד אפסוס, חדשה יחסית. אומנם במכתב ששלח נסטוריוס למשתתפי ועידת אפסוס בשנת 431 נזכר כי מרים ויוחנן בן זבדי ביקרו באפסוס, אך התוספת כי במקום זה הם מתו ונקברו נזכרה לראשונה רק במאה ה-13. מסורת זו התבססה בחזיונה של הנזירה הגרמנייה אן קתרין אמריך (Anne Catherine Emmerich) ב-1812, ואשר פורסם בשנת 1852. אמריך שהייתה נכה רתוקה למיטתה, לא ביקרה באפסוס מעולם וחיתה בטרם שרידי העיר נחפרו. היא תיארה מבנה אבן מלבני, ובו אח ואפסיס, וכן מעיין שנבע לידו. עוד תיארה מערה ליד המבנה שבה הונח ארון הקבורה של הבתולה, ואשר נמצא ריק זמן קצר לאחר שגופה הארצי הונח בו. בעקבות חזיונותיה של אמריך, התגלה מבנה אבן קטן על הר הזמיר בשנת 1881, אך תגלית זו לא זכתה להכרה של ממש. המבנה "התגלה" פעם נוספת ב-27 ביוני 1891 על ידי שני נזירים לזריסטים ושני פקידים קתולים, אשר מצאו במקום שרידי קפלה הרוסה ופסל של הבתולה. הנזירים החלו עולים לאתר לרגל בכל שנה בחג עליית מרים החל ב-15 באוגוסט. הפעם המסורת התבססה וצברה מעמד כגרסה חלופית לזו המזהה את קבר הבתולה בקבר מרים בירושלים. המקום הפך ליעד פופולרי לעליה לרגל, במיוחד בחג עליית הבתולה. 
בשל חוסר בראיות של ממש לנכונות המסורת, הכנסייה הקתולית לא אשרה מעולם את הדבר באופן רשמי, אך יחסה לגרסה זו היה אוהד. האפיפיור פיוס השנים עשר קבע בשנת 1951 כי האתר הוא "מקום קדוש", ומספר אפיפיורים בקרו במקום - פאולוס השישי ב-1967, יוחנן פאולוס השני ב-1979 ובנדיקטוס השישה עשר בשנת 2006. 
המקום קדוש גם למוסלמים הרואים בבתולה קדושה, ולפי המסורת, למעיין הנובע באתר יש סגולות מרפא.

האתר

המבנה באתר מתוארך למאה ה-6 או ה-7, אך חלקים מיסודותיו הוקמו במאה ה-1, כמו גם שרידי פחם שנמצאו במקום. הקפלה הנוכחית היא תוצר של עבודות שחזור מאמצע המאה ה-20, וקו אדום מבחין בין החלקים המקוריים של המבנה לבין אלה המשוחזרים. המבנה קטן למדי ובו חלל מרכזי, חדר שלפי המסורת שימש כחדר השינה של הבתולה ומטבח. בחלל המרכזי ניצב מזבח פשוט ומעליו פסל הבתולה. האתר מתוחזק על ידי נזירים לזריסטים, ובכל יום נערכת בו מיסה.
ויאצ'סלב טרובניקוב

ביוגרפיה

ויאצ'סלב נולד באירקוטסק למשפחה של פועל בתעשייה האווירית שנמלטה ממוסקבה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה חזרה למוסקבה. ב-1961 למד בבית הספר למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מוסקבה. ב-1967 השלים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. נוסף לרוסית הוא דובר גם אנגלית והינדית.

בשירות הביון הסובייטי והרוסי

הוא שירת בק.ג.ב. מ-1967 ועד להתפרקות ברית המועצות, אך בעיקר עבד בשירות ביון החוץ ובמינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב. בשנים 1971—1977 שירת בהודו ובבנגלדש כמרגל תחת כיסוי כעיתונאי. בשנים 1977—1984 עבד במנגנוני הביון הסובייטי במוסקבה ובשנים 1984—1990 ניהל את רשתות הריגול הסובייטיות בהודו ובבנגלדש, כמו גם בנפאל ובפקיסטן.
בשנים 1990—1992 ניהל את מחלקת מדינות דרום אסיה בסוכנות הביון. ב-12 בינואר 1992 מונה לסגנו הראשון של מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה. ב-10 בינואר 1996 מונה למנהל סוכנות הביון הרוסית. תפקיד שמילא עד ל-20 במאי 2000.

דיפלומט

ב-28 ביוני 2000 מונה לסגן ראשון לשר החוץ של רוסיה הממונה לענייני חבר המדינות.
ב-29 ביולי 2004 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לשגריר רוסיה בהודו. מינויו זכה לביקורת רבה בהודו בשל פעילויות הביון שלו שם וזמן רב המתין עד שמינויו אושר. בעבודתו פעל רבות לחיזוק ההשפעה הרוסית ולהמשך שיתוף הפעולה בין המדינות בתחום הצבאי.

בערוב ימיו

באוקטובר 2009 החל לעבוד כאיש מחקר במכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים על שם יבגני פרימקוב, הפועל בחסות המרכז למחקרים פוליטיים..
הקונסרבטוריון של מילאנו

היסטוריה

קונסרבטוריון נוסד בצו מלכותי משנת 1807 במילאנו, בירת ממלכת איטליה הנפוליאונית. הוא נפתח כעבור שנה בשטחי המנזרים של כנסיית סנטה מריה דלה פסיונה. בתחילה היו בו שמונה-עשר תלמידי פנימייה, בני שני המינים. כיום זהו המוסד הגדול ביותר ללימודי מוזיקה באיטליה.

בוגרים ומורים

ב-200 שנות קיומו, למדו בקונסרבטוריון כמה מן המבצעים, המלחינים והמנצחים הנודעים ביותר של איטליה, בהם פאוסטו רומיטלי, אוסקר ביאנקי, לוקה פרנצ'סקוני, מארקו סטרופה, ג'אקומו פוצ'יני, אלפרדו פיאטי, אמילקארה פונקיילי, אריגו בויטו, ג'ובאני בוטסיני, אלפרדו קאטאלאני, ריקרדו שאיי, אמליטה גאלי-קורצ'י, ויטוריו ג'אניני, סקיפיונה גווידי, ברונו מאדרנה, פייטרו מסקאני, ג'אן קרלו מנוטי, ריקרדו מוטי, קורקן אלמנשאה, איטלו מונטמצי, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, מאוריציו פוליני, קלאודיו אבאדו ועוד.
בין מורי הקונסרבטוריון בעבר מורי השירה הנודעים פרנצ'סקו לאמפרטי ובנו ג'ובאני בטיסטה למפרטי. בשורה הראשונה של פרופסורים שלימדו בקונסרבטוריון של מילאנו ג'ורג'ו בסטיסטלי, פרנקו דונאטוני, לורנצו פררו, אנריקו פולו, אמילקארה פונקיילי, סלבטורה קוואזימודו ואלסנדרו סולביאטי.

בית הספר התיכון

ה"ליציאו מוזיקלה" שליד הקונסרבטוריון לתלמידי תיכון, נפתח בשנת 1971. ב-1981 החל בשיתוף פעולה נסיוני עם משרד החינוך של איטליה. שלב הניסוי הסתיים ב-2010, כשהתיכון היה ל"אד אורדינמנטו".
בית הדין הרבני ביוהנסבורג

בית הדין הרבני ביוהנסבורג (אנגלית: Johannesburg Beth Din) הוא בית דין רבני של אגודת הקהילות (אנגלית: Union of Orthodox Synagogues, בקיצור UOS) שהיא הארגון היהודי האורתודוקסי ביוהנסבורג. סמכות בית הדין נפרשת אל מספר מדינות באפריקה.
לצד שירותי בית דין כערכאה משפטית, וסידורי מעמד אישי כסידור חופה וקידושין, נישואים וגירושין (עריכת גט), מפעיל בית הדין גם מערכת כשרות.
בית הדין מפעיל מערכת לרישום נישואין, ואולמות בתי הכנסת האורתודוקסיים בדרום אפריקה, מתנים את קיום השמחה באישור רשמי מבית הדין על כשרותם של הנישואין.
בית הדין מפעיל עמוד אינטרנט במסגרת האתר של אגודת הקהילות, באמצעות דף זה, יכולים הגולשים לקבל תשובות בנושאי: אימוץ, גיור, גיטין, נישואין, ודין תורה.
ישי ריבו

ביוגרפיה

נולד וגדל במשפחה דתית במרסיי שבצרפת. בגיל שמונה וחצי עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה בכפר אדומים. המשפחה עברה תהליך של התחרדות ולאחר שש שנים עברה ליישוב תל ציון. למד בכמה ישיבות חרדיות, בהן בישיבה לעולים מצרפת בירושלים. שירת שנה וארבעה חודשים בחיל החימוש במסגרת נצח יהודה.
בגיל 13 החל לכתוב שירים, להלחינם ולהקליטם בביתו. בגיל 18 החל ללמוד לנגן בגיטרה. הקים עם חברים את להקת "תכל'ס" שביצעה מטאל רוק יהודי. לקראת סוף השירות הצבאי השתתף בכמה הופעות של להקת הרבנות הצבאית, בעקבות בקשה של שי אברמסון, החזן הצבאי הראשי. על אלבומו הראשון החל לעבוד במהלך שירותו הצבאי.
לאחר נישואיו עבר ללמוד במדרשת זיו, כולל למוזיקאים בשכונת שערי חסד בירושלים.
ב-2012 כתב והלחין את השיר "כבתחילה" עבור גד אלבז. בהמשך שנה זו זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה. במהלך 2012 היה ריבו הזמר הדתי הראשון שנטל חלק בפרויקט של עידן רייכל, כאשר ביצע את השיר "אור כזה" באלבום "רבע לשש".
ב-2013 זכה עם שירו "קול דודי" במקום השני בדירוג השופטים בפסטיבל הזמר והפזמון.
בניסן תשע"ד (2014) יצא אלבומו הראשון "תוכו רצוף אהבה", ובעקבותיו יצא לסיבוב הופעות. במופעי ההשקה אירח את דניאל זמיר ויונתן רזאל. האלבום זכה באלבום זהב ויצא במהדורה חדשה בתוספת השיר "השבעתי" אותו שר עם מקהלת ישיבת ירושלים לצעירים. באותה שנה שר את השיר "חדש ששוני" באלבום "שמחת עולם" המאגד שירים שהלחין הרב יצחק גינזבורג, ושר שני שירים באלבום "אחכה לו", שירים שעלו מאפר השואה שהוציאה להקת "הלב והמעיין".
שירו "קול דודי" זכה במקום הראשון במצעדים השנתיים של רדיו גלי ישראל ורדיו קול חי. השתתף בשיר "פתח לבך" בהפקת דוד ד'אור, שנכתב והולחן לזכרם של שלושת הנערים החטופים.
ריבו חיבר והלחין שירים לזמרים נוספים כמו גד אלבז, אברהם פריד, ומידד טסה.
בפרויקט "צמאה" הראשון, שר את "דרכך"; בשני את "והריקותי לכם ברכה"; בשלישי את "ימין ה' רוממה"; וברביעי, את "שיבנה".
באוקטובר 2015 הוציא סינגל ראשון מאלבומו השני - "מקשה אחת זהב", שכתב על הולדת בנו. במרץ 2016 הוציא את האלבום השני שלו "פחד גבהים". האלבום זכה באלבום זהב. באותה שנה התארח באלבומו של שלמה ארצי "קצפת", והשניים שרו בדואט את השיר "והאמת". כמו כן הוא הלחין שיר עבור רועי ידיד.
ב-2017 שר בטקס הדלקת המשואות.
בפברואר 2018 הוציא את האלבום "שטח אפור", שהגיע למעמד של "אלבום פלטינה". עוד קודם הוציא מתוכו את הסינגלים "הנה ימים באים", "אחת ולתמיד" ו"לשוב הביתה", שהגיעו לצמרת המצעד של גלגלצ.
ביוני 2018 הוציא את השיר "נפשי" ביחד עם הזמר והיוצר החסידי מוטי שטיינמץ. בינואר 2019 הוציא את השיר "הלב שלי". באוגוסט 2019 זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום מוזיקה ע"ש אורי אורבך. ב-3 בספטמבר יצא הסינגל "סדר העבודה" המתאר את סדר עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים בבית המקדש ומהווה סינגל שלישי מאלבומו "אלול תשע"ט".
בספטמבר 2019 הוציא את האלבום "אלול תשע"ט", המשלב פיוטי סליחות וסינגלים שהוציא לפני כן כ"נפשי", "הלב שלי", ו-"סדר העבודה".

חיים אישיים

ריבו נשוי ליעל טוניק. לזוג שלושה בנים. מתגוררים בקריית משה, ירושלים.
סיימון לנגטון

ביוגרפיה

לנגטון נולד באמרשם שבבקינגהאמשייר. הוא בנו של השחקן דייוויד לנגטון שגילם את דמותו של ריצ'רד בלמי בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים".
אחרי שביים מספר סדרות דרמה בטלוויזיה ומיני-סדרות במהלך שנות השבעים של המאה העשרים, עיבד לנגטון את הרומן "כל אנשי סמיילי" מאת ג'ון לה קארה והיה מועמד עליו לפרס באפט"א לטלוויזיה בבריטניה, ולפרס אמי בארצות הברית. ב-1989 זכה בפרס באפט"א על הסדרה "אהבת אם" בכיכובה של דיאנה ריג.
לנגטון ידוע בעיקר מבימוי המיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" בכיכובם של קולין פירת' וג'ניפר אילי משנת 1995, עליו היה מועמד שוב לפרס באפט"א.
לנגטון ממשיך לביים דרמות טלוויזיוניות בריטיות בין השאר ביים פרקים בסדרות "רוזמרי ות'יים" ו"רציחות במידסומר".
ההמון

עלילה

הגיבור, ג'ון סימס מתייתם מאביו בהיותו ילד. בבגרותו הוא מגיע לניו יורקי עם חלומות ותקוות להגשמה עצמית, אבל מוצא עצמו במשרה פקידותית משעממת, בורג קטן במערכת מסואבת, חלק מההמון. ג'ון פוגש במרי, השניים מנהלים רומן שמתפתח לנישואין אך הוא הם נקלעים לחילוקי דעות ומריבות בלתי פוסקות, שרק הריון מצליח לשכך. לזוג נולדים ילד וילדה, כאשר האחרונה נהרגת בתאונת דרכים. ג'ון ההלום מתקשה לתפקד בעבודתו ולכן מפוטר ובלית ברירה מתפרנס כליצן.

טריוויה

זהו הסרט האמריקאי הראשון בו נראה בית שימוש, דבר אשר עורר שערורייה בזמנו.
אסטבן קמביאסו

קריירת מועדונים

תחילה, התעניין קמביאסו בכדורסל ואף שיחק מגיל 4 עד גיל 11 אז החליט להתמסר לכדורגל. קמביאסו החל את הקריירה שלו ב-1995 בנוער של קבוצת ארחנטינוס ג'וניורס, המשמשת לרוב כחממה לכדורגלנים צעירים וכשרוניים, וממנה עבר לקבוצת המילואים של ריאל מדריד ב-1996 אחרי שהמועדון הספרדי התרשם מהופעותיו במסגרת הנבחרת הצעירה של ארגנטינה כשהוא רק בן 15.
לאחר שנתיים מוצלחות בספרד חזר קמביאסו לארגנטינה בהשאלה לאינדפנדיינטה לשלוש שנים בהן הפך לאחד הקשרים הטובים בליגה המקומית. קמביאסו הזכיר בסגנון משחקו וכן במראהו את פרננדו רדונדו שגם הוא, כמו קמביאסו, גדל במחלקת הנוער של ארחנטינוס. לאחר 3 עונות מוצלות במדי ה"רוחוס" עבר קמביאסו לריבר פלייט, מועדון הפאר של ארגנטינה. במהלך עונתו במדי ריבר שהייתה שנתו האחרונה בארגנטינה הפגין קמביאסו בנוסף למשחק ההגנתי גם משחק התקפי משובח והבקיע 12 שערים ב-37 משחקים.
בעקבות הפגנת כשרון זו הוחזר קמביאסו לריאל מדריד ב-2002 בתקווה שלאור הניסיון הרב שרכש יוכל להשתלב היטב בחוליית מרכז השדה של הקבוצה, בעונתו הראשונה שימש קמביאסו בעיקר כמחליף וחסה תחת צילו של קלוד מקאללה. עם עזיבתו של מקאללה את הקבוצה, קמביאסו היה אמור לתפוס את מקומו אך הציפיות ממנו היו גבוהות והוא התקשה לתפקד בתור קשר אחורי יחיד במערך הקבוצה. לאחר שנתיים בקבוצה, החליטה הנהלת הקבוצה שלא לחדש את חוזהו.
קמביאסו עבר ב-2004 לאינטר האיטלקית, שם נראה כי מימש את הפוטנציאל שהראה בתקופת נערותו בארגנטינה. קמביאסו הפך במהרה לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה. באינטר הוא שיתף פעולה עם בן ארצו חואן סבסטיאן ורון והשניים יצרו יחד קישור אימתני. גם עם עזיבתו של ורון המשיך קמביאסו להצטיין ובמהרה הפך לאחד הקשרים המצטיינים בליגה האיטלקית. במדי אינטר זכה קמביאסו ב-5 אליפויות ו3 גביעים.
בעונת 2009/2010 זכה קמביאסו בטרבל היסטורי במדי אינטר כששימש ברוב העונה כשחקן הרכב והשלים משחק מלא בגמר ליגת האלופות נגד באיירן מינכן.
ב-28 באוגוסט 2014 עזב את אינטר לאחר עשור, וחתם בקבוצה האנגלית לסטר סיטי מהפרמייר ליג לשנה אחת. ב-21 בספטמבר 2014 הבקיע קמביאסו את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק הליגה נגד מנצ׳סטר יונייטד, משחק בו ניצחה לסטר 3-5 לאחר שכבר פיגרה בתוצאה 3-1.
ב-7 באוגוסט 2015 חתם קמביאסו באולימפיאקוס היוונית לשנתיים. ב-8 באוגוסט 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.

נבחרת ארגנטינה

בשנת 1996 זומן קמביאסו לסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה כשהוא רק בן 15 כדי להשתתף בטורניר הנוער היוקרתי בטולון. זימון זה התאפשר בין היתר בשל סירובן של קבוצות מהליגה הארגנטינאית לשחרר את שחקניהן לטורניר. קמביאסו זומן יחד עם פבלו איימר וסיקסטו פראלטה ששיחקו אז בנבחרת עד גיל 17. הופעתו במהלך הטורניר הייתה מהגורמים לרכישתו על ידי ריאל מדריד. שנה לאחר מכן, קמביאסו היה קפטן הנבחרת הצעירה של ארגנטינה אשר זכה בגביע העולם לנוער ב-1997.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בדצמבר 2000 במשחק ידידות מול מקסיקו כשהוא בסך הכול בן 19. קמביאסו אף נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006. הופעתו בטורניר זה זכורה במיוחד עקב שני אירועים: הראשון הוא השער שהבקיע כנגד סרביה לאחר רצף של 23 מסירות; האירוע השני היה ברבע הגמר, בו הפנדל שבעט נעצר בידי שוער גרמניה ינס להמן ובזאת הודחה נבחרתו מהטורניר. לאחר שנה (2005) בקבוצה הנראזורית החל לשתף פעולה עם שחקן ששיחק איתו בריאל מדריד, סנטיאגו סולארי.