google/wiki40b huggingface dataset:
גדליה שור

הרב גדליהו הלוי שור (בכתיב יידי: שארר; תר"ע, 1910 – ז' בתמוז תשל"ט, 2 ביולי 1979) היה ראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית.

תולדותיו

נולד בפשמישל שבגליציה, למשפחה מחסידות סדיגורה. סבו, שעל שמו נקרא, הוא הרב גדליה שור מאוסטריק. על פי המקובל במשפחה, הם נכדי רבי גדליה מליניץ, מתלמידי המגיד ממזריטש. בצעירותו היגרה משפחתו לניו יורק. היה מתלמידיה הראשונים של ישיבת תורה ודעת. לאחר נישואיו נסע לישיבת קלצק ובמשך תקופה למד אצל הרב אהרן קוטלר והיה לתלמידו המובהק. 
לאחר חזרתו לארצות הברית התמנה לר"מ בישיבת תורה ודעת. במשך עשרות שנים כיהן כראש הישיבה. כמו כן שימש כראש ישיבת בית מדרש עליון. בהשפעתו קיבלו חלק מתלמידי ישיבות אלו השפעה חסידית, בהם בולט הרב משה וולפסון.
היה ממנהיגי הציבור החרדי בארצות הברית, מראשי אגודת הרבנים, מראשי אגודת ישראל בארצות הברית ופעיל למען החינוך העצמאי.
נפטר בשנת תשל"ט, באמצע סעודת שבע ברכות של תלמיד, דקות ספורות לאחר שסיים את נאומו לכבוד החתן. ארונו הועלה לארץ ישראל והוא נקבר בהר הזיתים בירושלים.
לאחר פטירתו יצאה סדרת ספריו "אור גדליהו" - על התורה, על מסכתות הש"ס וכן שיחות מוסר, שנערכו מתוך שיעוריו ושיחותיו בישיבה.

משפחתו

היה אב לארבעה בנים וארבע בנות. בניו: הרב רפאל שור - רב בית המדרש "תפארת גדליהו" (הקרוי על שמו) ומחבר סדרת ספרי "משנת הלוי" על הש"ס; הרב ישראל שמחה שור - ראש ישיבת אור שמח בארצות הברית עורך ראשי בש"ס שוטנשטיין; הרב אברהם שור רב בית מדרש נזר גדליהו- מחבר הספרים "אורות אמונה", "הרחב דבר", "לקח ולבוב" ועוד; בנו הגדול הרב יצחק מאיר שור רב קהילת 'יוצאי תורה ודעת' - מחבר הספר "מגדל אור" על תולדות חייו. אחד מחתניו הוא הרב משה זילברברג, נכדו של רבה של פיטסבורג הרב אברהם בנימין זילברברג ומחבר הספרים "זיכרון צבי מאיר" ובעבר ר"מ בישיבת בית מדרש עליון.
נכדו הוא הרב צבי מאיר זילברברג. נכדו הרב חיים יהושע שור נישא לבתו של האדמו"ר מגור הרב יעקב אריה אלתר. 
בן דודו הוא הרב גדליה פלדר.
מסנן (אלקטרוניקה)

מסנן הוא מרכיב במערכות אלקטרוניות שונות שמסנן אותות לא רצויים לטובת המשך עיבוד האות. מסננים קיימים כיום בכל התקן אלקטרוני והם אבני בניין במקלטים, משדרים, מערכות שמע ווידאו, מערכות תקשורת נתונים, מחשבים ועוד.
קיימים מסננים אנלוגיים הממומשים בעזרת רכיבים פאסיביים כגון קבלים וסלילים, ואקטיביים עם מגברי שרת, מסננים דיגיטליים הממומשים בדרך כלל בקושחה מעבדי DSP.
בתחום עיבוד אותות אופטיים קיימים גם מסננים אופטיים.

היסטוריה

המסננים הראשונים הם מסננים פאסיביים אנלוגיים ליניאריים הבנויים מנגדים קבלים וסלילים וידועים כמעגלי RC, RL ו RLC בעלי קוטב פשוט יחיד. מאוחר יותר פותחו מסננים מעורבים עם מגברי שפופרות.

BPF

BAND PASS FILTER מסנן מעביר פס - תפקידו להעביר רק רוחב סרט מסוים, ומסנן את כל שאר התחומים בדרך כלל ממומש במקלטים או מגברים.

LPF

LOW PASS FILTER - מסנן מעביר נמוכים - מעביר רק אותות עד תדר מסוים. כל תדר גבוה יותר מסונן. משמש לסינון רעשים מאותות שמע.

HPF

HIGH PASS FILTER - מסנן מעביר גבוהים - תפקידו להעביר אותות שהתדר שלהם גבוה מתדר מסוים. כל תדר נמוך יותר מסונן.

BSF

BAND STOP FILTER - מסנן עוצר פס - תפקידו לחסום תחום-תדר מסוים ואת השאר להעביר (נקרא גם Notch). בדרך כלל משמש במקומות שבהם תדר מסוים מפריע לקליטה.

סוגים נוספים

קיימים מספר סוגי מימוש של מסננים, בין היתר מסנן מוטות ומסנן SAW FILTER - Surface Acoustic Wave .
באלקטרוניקה קיים רכיב הנקרא DC BLOCK שהוא בעצם קבל (HPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם DC למעגל.
במקביל אליו קיים רכיב הנקרא RF CHOKE שהוא בעצם סליל (LPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם AC למעגל.

מסננים ספרתיים

עיבוד אותות ספרתי מאפשר יישום זול של מבחר רחב של מסננים. האותות נדגמים על ידי ממיר אנלוגי לדיגיטלי לזרם של מספרים. תוכנית מחשב הרצה במעבד או DSP מממשת את המסנן והתוצאה מומרצת חזרה על ידי ממיר דיגיטלי לאנלוגי.
יום החלב הבינלאומי

יום החלב הבינלאומי נוסד על ידי הארגון למזון וחקלאות (FAO) של האו"ם כדי לזהות את חשיבותו של החלב כמזון עולמי. היום מצוין ב-1 ביוני בכל שנה מאז 2001. יום זה נותן תשומת לב לפעילויות הקשורות במשק החלב.

היסטוריה

יום החלב הבינלאומי תוכנן לראשונה על ידי ארגון המזון והחקלאות ב-2001. 1 ביוני נבחר כתאריך כי במדינות רבות כבר ציינו יום חלב בתקופה זו של השנה.
היום מספק הזדמנות למקד את תשומת הלב על חלב, ולפרסם פעילויות שקשורות בחלב ובתעשיית החלב. העובדה כי מדינות רבות בחרו לעשות את זה באותו יום נותנת חשיבות נוספת לחגיגות הלאומיות ומראה כי החלב הוא מזון עולמי.
ב-2016 צוין יום החלב הבינלאומי בלמעלה מ-40 מדינות. הפעילות כללה מרתונים וריצות משפחתיות, הדגמת חליבה וביקורים בחווה, פעילויות בית-ספריות, קונצרטים, כנסים, סמינרים, תחרויות ומגוון של אירועים תוך התמקדות בהעלאת הערך של החלב, והמחשת התפקיד החשוב שממלאת תעשיית החלב במשק הלאומי.
ציפוי אלקטרוסטטי

ציפוי אלקטרוסטטי הוא תהליך ייצור המשמש בתעשייה לצביעה של חלקים, לרוב מתכתיים, באבקה או בצבע נוזלי תוך שימוש בחשמל סטטי.
בתהליך היישום, אבקת הציפוי או הצבע הנוזלי המכילים מרכיבי מתכת, נטענים במטען חשמלי על ידי אלקטרודה. את המוצר שאותו רוצים לצפות מחברים להארקה וכך נוצר שדה חשמלי בין האלקטרודה והמוצר. חלקיקי הצבע הטעונים מרוססים לתוך השדה החשמלי, נמשכים לעבר המוצר, עוטפים אותו ונצמדים אליו, ולאחר מכן הציפוי נאפה בתנור עד להתקשות.
בצביעה אלקטרוסטטית ישנה חשיבות ליחס בין הכוח החשמלי לבין האנרגיה הקינטית של החומר וכח הכבידה.
יתרונותיה של שיטה זו הם מהירות היישום, פיזור אחיד ועמידות גבוהה בתנאי מזג אוויר קשים.
שנות ה-40 של המאה ה-9

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אדלייד

גאוגרפיה

אדלייד היא בירת מדינת אוסטרליה הדרומית. העיר שוכנת לחוף האוקיינוס הדרומי על חצי האי פלוריו לחוף מפרץ סיינט וינסנט.

מוטו העיר

מוטו העיר הוא Ut Prosint Omnibus Conjuncti - "מאוחדים לטובת הכלל".

היסטוריה


אוסטרליה הדרומית יושבה רשמית כמושבה בריטית ב-28 בדצמבר 1836. אזור העיר נסקר לצורך בנית עיר על ידי קולונל ויליאם לייט, העיר תוכננה מראש להיות מושבה של מתיישבים חופשיים, ולא כמושבת עונשים כמו סידני והוברט.

ממשל

מועצת העיר הוקמה בשנת 1840 והיא המועצה העירונית הוותיקה ביותר באוסטרליה.

דמוגרפיה

באדלייד רבתי מתגוררים 1,304,631 תושבים (2014), והיא העיר החמישית הגודלה באוסטרליה.
שיעור גידול האוכלוסייה בין השנים 2002 - 2003 היה 0.6% (שיעור הנמוך מהשיעור הארצי של 1.2%).

כלכלה

באדלייד נמצאים מפעלי ייצור מכוניות של חברות הולדן ומיצובישי, וכן מפעלי מחקר של צבא אוסטרליה ושל חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.

תרבות

אחד הכינויים של אדלייד הוא עיר הכנסיות - בשל מספר הכנסיות הרב בעיר.
בעיר שוכנים הגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה והספרייה של דרום אוסטרליה.
בעיר נערכים מספר רב של פסטיבלים כגון פסטיבל המוזיקה ברוסה, פסטיבל אדלייד לאומניות, פסטיבל הסרטים אדלייד ופסטיבל הפרינג' אדלייד.

ספורט

באדלייד נערכו מרוצי הפורמולה 1 של הגרנד פרי האוסטרלי בין השנים 1985–1995. החל משנת 1995 נערך המרוץ במלבורן. באדלייד נערך במקומו מרוץ האדלייד 500 על מסלול דומה.
באדלייד שתי קבוצות השייכות לליגת הפוטבול האוסטרלי: עורבי אדלייד (Adelaide Crows) ומועדון הפוטבול פורט אדלייד (Port Adelaide Football Club) המכונה גם "הכוח אדלייד" (Adelaide Power).
אדלייד 36ers היא קבוצת הכדורסל שמייצגת את העיר בליגת העל האוסטרלית בכדורסל.
לעיר גם יש קבוצת כדורגל בשם אדלייד יונייטד אשר משחקת בליגת העל האוסטרלית בכדורגל.
מאז שנת 1999 נערך באדלייד מרוץ האופניים טור דאון אנדר.

השכלה

באדלייד נמצאות אוניברסיטת אוסטרליה הדרומית, אוניברסיטת אדלייד ואוניברסיטת פלינדרס. כמו כן נמצאת בעיר שלוחה של האוניברסיטה האמריקאית הפרטית אוניברסיטת קרנגי מלון.

תחבורה

מערך התחבורה הציברית של אדלייד, המכונה המטרו של אדלייד מורכב משילוב של מערכת אוטובסים ומערכת רכבות קלות, וכן חשמלית אחת - חשמלית גלנלג. באדלייד מערכת ייחודית של אוטובוסים מונחים הנקראת האו באן של אדלייד (Adelaide O-Bahn).
אדלייד נמצאת בנקודת האמצע של הרכבת ההודית פאסיפית העוברת בין פרת' וסידני.
שדה התעופה של העיר הוא שדה התעופה הבינלאומי אדלייד - שנבנה מחדש בשנת 2005.

עיתונות

באדלייד מספר עיתונים יומיים ובהם "האדוורטייזר" (The Advertiser), "המסנג'ר" (The Messenger), "האוסטרליאן" וכן מספר שבועונים, כגון "האדלייד ריוויו".

טלוויזיה

באדלייד משדרות חמש תחנות טלוויזיה עיקריות: רשות השידור האוסטרלית, אס בי אס, רשת שבע, רשת תשע, ורשת עשר, וכן תחנה מקומית בשם 44 Adelaide.
טונה

יתרונות בריאותיים ורעילות

טונה נחשבת למקור טוב לחלבון ברזל ואומגה 3.

דייג מסחרי

בשנת 2000 דגו 3,605,000 טון דגי טונה, עיקר דייג הטונה מתרכז באסיה.
יפן היא המדינה הראשית בדייג דגי טונה של האוקיינוס השקט, בשנת 2000 יפן דגה 633,000 טון דגי טונה, כ-17 אחוזים מכל העולם. טיוואן הייתה השנייה בדייג דגי טונה, ובשנת 2000 דגה דגי טונה במשקל של 435,000 טון, 12 אחוז מדייג הטונה בכל העולם.
צ'בורשקה

צֶ'בּוּרשקה (ברוסית: Чебурашка) הוא יצור בדיוני. גופו קטן, אוזניו גדולות, והוא בעל פרווה קצרה וחומה. זוהי דמות ספרותית בסדרת ספרי ילדים מאת הסופר הרוסי אדוארד אוספנסקי. כמו כן, הוא הגיבור של סדרת האנימציה על שמו.
לפי הסיפור, צ'בורשקה הוא חיה קטנה ומצחיקה, אשר אינה מוכרת למדענים, ומתגוררת ביער טרופי. יום אחד הוא הגיע בטעות לארגז תפוזים, אכל את כולם, והלך לישון. לאחר שמצא אותו המוכר המופתע בחנות שאליה הגיע ארגז התפוזים, הוא הוציא את צ'בורשקה מהקופסה והושיב אותו על השולחן, אבל בגלל שכפות ידיו נרדמו לאחר שבילה הרבה מדי זמן בארגז, הוא נפל ("cheburahnulsya" ניב דיבורי רוסי: "נפל", "התגלגל" בעברית) מהשולחן לכיסא, ומהכיסא לרצפה. מנהל החנות, שראה זאת, החליט לקרוא לחיה הקטנה "צ'בורשקה". המילים עם שורש זה היו מיושנות ברוסית; אוספנסקי החיה אותן. 
לצ'בורשקה יש גוף דמוי דוב ואוזניים גדולות ועגולות. מינו ככל הנראה זכר. בספר צ'בורשקה מבלה הרבה זמן עם התנין גֶנה, שהולך על שתי רגליו האחוריות ומנגן על אקורדיון. 
בהקדמה לספרו מציין הסופר שההשראה שלו לסיפור הייתה בובות משחק שלו מילדותו, ביניהן בובה שלא ברור מי היא הייתה אמורה להיות – הוא כינה אותה "צ'בורשקה".
צ'בורשקה מפורסם בכל רוסיה וברית המועצות. הוא נבחר לקמע הרשמי של קבוצת האולימפיאדה באולימפיאדת הקיץ ביוון -2004. כמו כן, הוא אחת מדמויות האנימציה עליהן כתובות רוב הבדיחות הרוסיות. 
נוסף על ברית המועצות, צ'בורשקה התפרסם גם בארצות אחרות, כדוגמת יפן - שם הוקרנו סרטיו ב-15 בתי קולנוע. לפי הערכות, כ-700,000 יפנים ראו את סרטיו בתקופה שבין קיץ 2001 לאביב 2002]. מספר חברות יפניות קנו הזכויות לעשות פרסומות עם צ'בורשקה, ובנוסף לכך יצאה סדרת אנימה על הסרט.
ב-2018 הוקם בחולון גן סיפור "צ'בורשקה וחבריו" ברחוב משה שרת 27.
הרווה קייג'

קריירה

קייג' החל לשחק כדורגל בקבוצת פ.צ. ASSE זליק 2002, ובקיץ 2004, כשהיה בן 15, זוהה על ידי סקאוט של הקבוצה הבלגית אנדרלכט והצטרף למחלקת הנוער של המועדון. לאחר עונת 2008/2009 עזב את אנדרלכט והצטרף לקבוצה בלגית אחרת, שרלרואה.
בינואר 2011 הגיע קייג' לישראל, ועבר בהשאלה לבית"ר ירושלים. קייג' לא קיבל דקות משחק רבות, וחזר בסיום אותה עונה שרלרואה.
בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בינואר 2013 עבר לגנט.
אתרי המכרות העיקריים בוולוניה

היסטוריה

ישנן השערות ולפיהן פחם היה הדלק ששימש כמקור האנרגיה למערות היפוקאוסט רומיות עתיקות. השימוש המתועד הראשון בפחם באזור ולוניה היה במאה ה-12 ובמאה ה-13, והיה זה אחד המקומות הראשונים באירופה שבהם נעשה שימוש בפחם. הפחם בוולוניה נוצל למטרות ביתיות ולמטרות תעשיות, ובהן ייצור זכוכית, לבנים וצבע. במהלך המאה ה-17 החל השימוש בפחם גם בתעשיית ייצור הפלדה. באמצע המאה ה-18 החל השימוש הראשוני בדלק קוק באזור לייז' ושרלרואה, ובתקופה זו נעשה השימוש הראשון במכונות מבוססות מנועי קיטור לצורך ניקוז המכרות.
הכרייה התת-קרקעית החלה להתפתח במהירות בתחילת המאה ה-19 הודות ליוזמות חקיקה צרפתיות ואימוץ שיטות כרייה בריטיות, כך שניתן היה לייצר בקלות רבה יותר קוק עבור תעשיית הפלדה ובהמשך גם לתעשיית המכונות שהחלה להתפתח באירופה. ב-1830 הפכה בלגיה למדינה עצמאית, ובעקבות כך הואצה התפתחותה של תעשיית המכרות הוולונית והיא הפכה למרכז תעשייתי חשוב באירופה של המהפכה התעשייתית. במחצית השנייה של המאה ה-19 נכנסו לשימוש תהליכים חדשניים נוספים, ובהם חיתוך סלעים באמצעות אוויר דחוס, שימוש במשאבות, ניצול הפחם בתעשייה הכימית וכדומה.
תעשיית המכרות המתפתחת באזורים שמחוץ לוולוניה גרמה לתחרות גוברת, שהגיעה לשיא בתחילת המאה ה-20. פעילות המכרות נמשכה לאורך כל השנה למרות מאורעות כגון מלחמת העולם הראשונה והשפל הגדול, ובעקבות הפעילות האינטנסיבית נוצר קושי לכרות את הפחם באזורים יותר ויותר עמוקים והמכרות למעשה "הזדקנו". אחדים מהמכרות בוולוניה ספגו נזקים במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה החליטה ממשלת בלגיה להגביר את כריית הפחם כדי לסייע בשיקום נזקי המלחמה. החלטה זו נתקלה בקשיים לאור התדלדלות המשאבים, ותנאי העבודה במכרות הפכו לקשים ביותר. רווחיות המכרות המשיכה להתדרדר, וב-1955 נסגר מכרה גראן-הורנו. המקום היה נטוש במשך 12 שנים, שבסיומן נטלו את האחריות עליו רשויות המדינה. דוגמה לתנאי העבודה הקשים היא האסון שהתחולל בבואה דו קאזייה ב-1956, ובו נהרגו כורים אחדים.
ב-1951 הייתה בלגיה אחת מבין שש המדינות המייסדות של קהילת הפחם והפלדה האירופית, שמטרתה הייתה ללכד את משאבי הפחם והפלדה של אירופה. הייתה זו הזדמנות לחדש את הפעילות במכרות הוולונים, אך ב-1958 החלה מגמה של סגירת מכרות לא רווחיים ובתוך שנים אחדות אבדו כ-20,000 מקומות עבודה בתעשיית המכרות הוולונית. ב-1959 הוקמה חברה שמטרתה לאגד את כל המכרות הוולונים ולסגור את אלה שהפכו לחסרי תועלת, ולהפעיל רק את המכרות שעדיין ניתן היה לנצלם. בשנות ה-70 החל השימוש בשיטות מודרניות במכרות שעדיין ניתן היה להפיק מהם פחם, ובהם מכרה בלגן. עם זאת, המכרות המעטים שנותרו פעילים נאלצו להתמודד עם התחרות של ייבוא פחם זול ממקומות כגון אפריקה, ובין 1983 ל-1984 נסגרו מכרות הפחם האחרונים שעדיין היו פעילים.
סמור

סמור בתרבות

הסמורים מסמלים בתרבויות רבות מרמה וגנבה, זאת בעיקר בשל חיבתם לחפצים נוצצים. בספרות הסמור משמש לעיתים כסמל לנוכל.
משטח לעכבר

משטח לעכבר (נקרא גם פד/פאד לעכבר) הוא משטח לעכבר העשוי לרוב גומי ובד ומיוצר במגוון צורות וגדלים ועיצובים.
למשטח יש מספר מטרות. הראשונה שבהם היא להפחית את החיכוך של העכבר עם השולחן ולספק סביבת עבודה שקטה יותר. בנוסף, המשטחים מגנים על החיישן של העכבר ועל הרגליים המייצבות את העכבר מפני שחיקה, ומספקים לעיתים תמיכה אורגונומית עבור כף היד. מלבד זאת, משטחים לעכבר מוסיפים דיוק ומהירות לעכבר ולמשתמש, משפרים את זמן התגובה של העכבר ומונעים רעידות. כמו כן, ישנם סוגי משטחים כמו זכוכית, עליהם חיישנים סטנדרטיים לא יכולים לעבוד, ואז המשטח לעכבר חיוני עבור שימוש במשטח.
ישנם סוגים שונים של משטחים במטרה לאפשר התאמה גדולה עבור המשתמש. ישנם משטחים בסיסיים המיועדים עבור שימושים שונים: מניעת רעש, רעידות ושיפור הדיוק, המהירות או זמן התגובה, יתר על כן, משטחים שונים ומקצועיים מיועדים עבור חיישני לייזר או חיישנים אופטיים. ישנם משטחים רכים יותר, מחוספסים, קשים או חלקים. ההתאמה של החיישן למשטח מאפשרת ביצועים מקסימליים של דיוק ומהירות.
כמו כן, ישנם סוגי עיצוב שונים עבור עכברים: עיצובי שטיח מסורתי, צורות שונות, משטחים בעלי תאורה וקירור המחוברים באמצעות USB ועוד. רובם של המשטחים הם בצורה של מלבן ריבוע או עיגול. מחירו של משטח לעכבר מתחיל בעשרות שקלים ויכול להגיע עד למאות שקלים.
אצבוע (צמח)

תיאור כללי

האצבוע מתייחד, ביחס לשאר צמחיית הבר של ארץ ישראל, במראה דמוי קקטוס, הנובע מהגבעולים הבשרניים שלו. אך כמובן שהוא נמנה עם משפחת האסקלפיים, שחלק מסוגיה בשרניים- תפוצת משפחת הצבריים המכונים "קקטוסים" היא ביבשת אמריקה בלבד.
בשרניותו של הצמח מהווה התאמה לגידול בתנאי יובש: לגבעול בשרני שטח פנים קטן, ולכן האידוי ממנו מופחת. בעונות צמיחה נוחות, כדוגמת החורף בארץ ישראל, מפתח האצבוע עלים זעירים. ואכן, האצבוע גדל בעיקר בתנאי גידול קשים, בעיקר במפנים דרומיים בבתי גידול אבניים. שם, כשלשאר הצמחים מדובר בתנאים קשים לגידול, האצבוע משגשג.
סוג זה הוא קרוב לסוג סטפליה, הכולל מינים רבים של צמחים בשרניים המזכירים את האצבוע. יש המכלילים את הסוגים הבשרניים במשפחת האסקלפיים לתת משפחה - סטפליים.
הסוג סטפליה מקובל מאוד כגידול נוי בחברת צמחים בשרניים אחרים ב"גינות קקטוסים". הסוג אצבוע אינו מקובל כגידול בגן הנוי, ואין מגדלים אותו באופן מסחרי. לעומת זאת, קיימים בעולם חובבים רבים של סוג זה, המגדלים אותו באוספים פרטיים. גם בישראל קיימים חובבי אצבועים, המוכר ביניהם הוא יואב קסל.
בסוג זה כ-110 מינים, הנפוצים בעיקר במזרח אפריקה ובמדבריות הודו. מעט מהמינים נפוצים גם באזור המזרח התיכון.

מורפולוגיה של הסוג

מיני סוג זה מוגדרים כצמחים עשבוניים משום שהם אינם מעוצים; עם זאת, התכונה הבולטת שלהם היא בשרניותם הרבה של הגבעולים, במיוחד בהשוואה לשאר צמחי המזרח התיכון. הגבעולים קרחים, מזוותים, לרוב מופיעים כחסרי עלים, אולם בעונת צמיחה נוחות מופיעים עליהם עלים קטנים הנראים כקשקשים.
רוב המינים נמוכים - גובהם מהקרקע אינו עולה על 30 ס"מ, וחזות הצמח כולו אפרפרה. לכן, הוא קשה לאיתור בסביבה האבנית שבה הוא גדל בדרך כלל. כל המינים רב שנתיים.
הפרח של האצבוע סימטרי, לרוב בגווני צהוב-שחור. ריחו של הפרח דומה לריח של רקב - ובצבעיו וריחו מושך הצמח זבובים שונים, התורמים להאבקה.
פרי האצבוע הוא מטיפוס מפוחית כפולה, האופיינית למשפחה. המפוחית נעשית צרה לקראת סופה.
Everything Is Love

רקע

במהלך שנת 2017, ג'יי זי סיפר בראיון ל"ניו יורק טיימס", הוא שיתף שעובד על אלבום משותף עם אשתו ביונסה אך לא חשף תאריך משוער לצאת האלבום. בנוסף אמר ג'יי זי שהם השתמשו "באמנות כמעט כמו מפגש טיפולי יחד" כדי ליצור מוזיקה חדשה. שמועות על הפרויקט המשותף החלו להופיע במרץ 2018, כאשר בני הזוג הכריזו על סיבוב הופעות משותף שנקרא: On the Run II Tour.

הכרזה

ב-16 ביוני 2018, במהלך הסבב ההופעות: On the Run II Tour, הקרטרים הכריזו ושיתפו וידאו קליפ לסינגל: Apeshit. לאחר סיום ההופעה הופיע כיתוב ALBUM OUT NOW, על מסכי המופע. אלבום הבכורה ראשית הועלה לשירות המוזיקה של ביונסה וג'יי זי "TIDAL" והיה גם זמין לרכישה בחנות האתר ולאחר יומיים הועלה לכל שירותי המוזיקה.
ליו שיאנג

קריירה

שיאנג החל את הקריירה שלו בתחרות של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בלוזאן. בשנת 2002 הוא זכה במשחקים האסיאתיים במדליית זהב. בשנת 2004 זכה שיאנג במדליית זהב באולימפיאדה שבאתונה. בשנת 2006 שיאנג שוב זכה במדליית זהב במשחקים האסייתים שהתקיימו בדוחה. ב-31 באוגוסט זכה שיאנג באליפות העולם שהתקיימה באוסקה בתוצאה של 12.95 שניות.
לקראת אולימפיאדת בייג'ינג, סומן שיאנג כמועמד מוביל לזכייה במדליית הזהב בריצת 110 מטר משוכות, אולם לאכזבת האומה הסינית, פרש שיאנג ממקצה המוקדמות בשל מתיחה בשריר רגלו. לאחר הריצה התנצל שיאנג בפני הציבור בסין על שהסב לו אכזבה. המעשה חזר על עצמו באולימפיאדת לונדון (2012) בה פרש ממקצה המוקדמות לאחר שמתח את גיד אכילס במשוכה הראשונה והתרסק לתוכה.
שלומית, תלמידת ישו

שלומית (בלטינית: Salome) היא אחת מתלמידותיו של ישו, המתוארת בקצרה בבשורות ובפירוט רב יותר בבשורות האפוקריפיות. שלומית הייתה אשתו של זבדי ואמם של השליחים יעקב ויוחנן בן זבדי. על פי פרשנויות מסוימות, היא הייתה אחותה הצעירה של מרים, אם ישו. לעיתים היא מכונה "מרים-שלומית" או "שלומית נושאת המור". 
על פי המתואר בבשורה על-פי מרקוס, שלומית הייתה בין העדים לצליבת ישו, וכן בין הראשונות שהגיעו לקברו על מנת למשחו בשמנים ובבשמים, וגילו כי הוא קם לתחייה. היא מוזכרת פעם נוספת, כשהיא פונה לישו בבקשה שייתן לבניה לשבת לצדו בשמיים. בבשורה על-פי מתי היא לא מוזכרת בשמה, אלא כאשת זבדי ואמם של יעקב ויוחנן; בבשורה על-פי יוחנן מוזכרת "אחות מרים", והפרשנות המקובלת היא כי מדובר בשלומית ושהיא אחות מרים ודודתו של ישו. 
בכתבים חיצוניים לנצרות יש תיאורים מפורטים יותר של שלומית, המצביעים על אפשרות שהיא הייתה דמות חשובה בין מקורבי ישו, אך תפקידה צומצם בכתבים הקאנוניים. היא מוזכרת בבשורה הסודית על פי מרקוס; ובבשורה על פי תומאס, כמו גם בבשורה היוונית של המצרים, מתוארים שני דיאלוגים של שלומית עם ישו, המציגים אותה כתלמידתו.
חקר ביצועים

חקר ביצועים הוא ענף במתמטיקה שימושית המפתח ומיישם שיטות מתמטיות לקביעת הדרך לניצול מיטבי של משאבים מוגבלים. המונח "חקר ביצועים" מטעה במקצת ונובע מההיסטוריה של התחום שמקורה בשימושים צבאיים. היישום מבוצע על ידי בניית מודל אידיאלי (מופשט) שמתאר את המציאות.

ההיסטוריה של חקר ביצועים

במלחמת העולם השנייה הוטל על קבוצת אנשי מדע בבריטניה לבחון את הבעיות האסטרטגיות והטקטיות שכרוכות בהגנת המדינה, ולהגיע להחלטה על הדרך היעילה ביותר לנצל את המשאבים המוגבלים להגנה למשל: המכ"ם שפותח והשימוש במפציצים. מקובל לייחס לאירוע זה את תחילת הדרך של דיסציפלינת חקר ביצועים. השם לדיסציפלינה היא כתובת דואר כשהחדר בו עבד צוות המחקר היה ממוקם באגף מבצעים והדואר שנשלח אליהם היה חתום במבצעים/מחקר (Operation/Research) - בהמשך הלוכסן התבטל.
בעקבות התוצאות המעודדות של הקבוצה, אימצו גם האמריקאים את השיטה לניתוח בעיות לוגיסטיות וטקטיות כגון: פיזור מיטבי של מוקשיים ימיים ובחירת פרופילי טיסה.
עם תום המלחמה, החלו בשימוש בחקר ביצועים בארגונים עסקיים. בשנת 1947 פרסם המתמטיקאי גורג' דנציג מארצות הברית את שיטת הסימפלקס בתכנות ליניארי ומאז התפתחו מודלים ושיטות נוספות. התאוצה הגדולה ביישומי חקר ביצועים החלה במקביל להתפתחות עוצמת המחשבים.

חקר ביצועים בישראל

המושג תורגם לעברית על ידי עוזי עילם.
האיגוד הישראלי לחקר ביצועים (איל"ב) נקרא בלעז ORSIS, ובראשו עומד, נכון ל-2018, פרופסור אמיר בק מבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
חוף נורדנשלד

גילוי החוף

המשלחת השוודית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1904–1901, חקרה את החוף עצמו בשנת 1902 וראש המשלחת אוטו נורדנשלד גילה את החוף מספינתו "אנטארקטיקה".
לימים חקר את החוף לינקולן אלזוורת'.

מקור השם

שמו של החוף הוצע בשנת 1909 על ידי אדווין סוויפט באלך (Edwin Swift Balch). החוף נקרא על שמו של הגאוגרף השוודי אוטו נורדנשלד, מגלה חוף.
הכבשה הכחולה

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחרי חייו ועבודתו של האמן, הפסל והצייר מנשה קדישמן, חתן פרס ישראל בן ה-73 (בעת עשיית הסרט). הסרט מתאר את סדר יומו, השחייה בבריכת גורדון בתל אביב בשעת בוקר מוקדמת, העבודה בסטודיו שלו וציור הכבשים שהפכו להיות סמלו המסחרי.
מתיו ברונפמן

חיים אישיים

בן למשפחת העסקים הקנדית ברונפמן שהיא אחת המשפחות היהודיות העשירות בעולם. בנו של אדגר ברונפמן (האב). למד תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בבוסטון. מתגורר בניו יורק.
ברונפמן היה נשוי ארבע פעמיים ויש לו שמונה ילדים. 
בשנת 2005 נישא לסטייסי קיי והתגרש ב-2016.  
בשנת 2017 נישא לישראלית מלאני לביא. החתונה נערכה על גג ישיבת "אש תורה" ברובע היהודי הצופה אל הכותל. בחודש נובמבר 2017 נולד בנם גרמ'י.

פעילות עסקית

חלק גדול מעסקיו של ברונפמן מתנהלים במדינת ישראל, חלקם בשותפות עם איש העסקים שלום פישר (קבוצת "ברונפמן-פישר"). בשנת 2003 נמנה עם בעלי אלון רבוע כחול ישראל, ובשנת 2007 מכר את חלקו לשותפיו בבעלות, קבוצת אלון. בשנת 2005 קנה את איקאה ישראל. 
בשנת 2006 רכש את השליטה בבנק דיסקונט באמצעות רכישת 26% ממניות הבנק תמורת 1.3 מיליארד שקל, בשותפות עם אחיו אדם ברונפמן ואחותו הולי לב, יחד עם איש העסקים רובין שרוהן. בשנת 2014 מכרו את אחזקותיהם בבנק.
קבוצת "ברונפמן-פישר" מחזיקה בבעלות על "ישראלום נכסים" המאגדת החזקות בתחומי התעשייה והנדל“ן, ביניהם 20% ממניות שופרסל (שבהן החזיקו בין השנים 2007-2016) וחברת "שפע הצלחה לוגיסטיקה" (לשעבר "פאלאס תעשיות"), העוסקת ביצור ושיווק נרות ובמתן שירותי לוגיסטיקה. החזקות אותם מכרו ל"ישראלום נכסים" תמורת 776 מיליון שקל בשנת 2010. "ישראלום נכסים" מימנה את הרכישה מידי בעלי השליטה שלה (כלומר ברונפמן ופישר עצמם) באמצעות הלוואות בנקאיות.
בסוף שנת 2012, נקלעה חברת "ישראלום נכסים" למשבר תזרימי בעקבות הפסדים כבדים מהשקעות נדל“ן שביצעה במזרח אירופה (באמצעות חברת "אולימפיה נדל"ן"), וירידה חדה בשווי מניות שופרסל שבהן החזיקה. הפסדי הענק בנדל"ן הותירו את החברה עם גירעון של 216 מיליון שקל בהון העצמי, חוב של כ-660 מיליון שקל לבנקים ולקרן KCPS וחוב של 220 מיליון שקל למחזיקי איגרת החוב שלה. כדי להחזיר את חובות הזרימו ברונפמן ופישר לחברה 400 מיליון שקלת מכרו את מניות שופרסל וחלק מהנדל“ן שהחזיקה החברה.
הממלכה האסורה

עלילת הסרט

ג'ייסון (מייקל אנגרנו) הוא נער מתבגר שאוהב סרטי לחימה וקונה אותם בחנות של סיני זקן בצ'יינה טאון. באחד משיטוטיו בחנות הוא מגלה מוט לחימה זהוב וקסום, שמעביר אותו אל סין העתיקה שם שולט מצביא אבן הירקן העריץ. בזמן שג'ייסון נמלט מחייליו של המצביא הוא פוגש בלו-יאן, אמן לחימה שיכור שכביכול נודע כבן אלמוות.
לו-יאן מגלה לג'ייסון שכדי לחזור הביתה הוא צריך לשחרר את מלך הקוף הכלוא במבצרו של המצביא ולהחזיר לו את המוט שבזכותו הוא בלתי מנוצח. במהלך המסע השניים פוגשים את "דרור", יתומה שהמצביא הרג את משפחתה. לאחר כמה ימים לו-יאן מסרב להמשיך כי היין שלו אוזל ויש עוד כברת דרך לפניהם. ג'ייסון משכנע אותו להישאר וללמד אותו קונג פו. בינתיים השמועה על המוט מגיעה אל המצביא והוא שולח את מכשפתו לבנת השיער ני-צ'אנג וחבורת צייד מיוחדת ללכוד את ג'ייסון. למחרת ג'ייסון מתעורר לבדו ביער בו הקימו את המחנה, ומוצא עצמו נרדף בידי איש לבוש לבן. האיש חוטף מידי ג'ייסון את המוט ונמלט. ג'ייסון וחבריו עוקבים אחר האיש למקדש נטוש. לו-יאן נכנס ראשון כדי להילחם באיש ולקחת את המוט, אבל האיש מתגלה כאמן לחימה מעולה שמשתווה לו. הקרב נגמר בתיקו כשג'ייסון תופס את המוט. למרות החשדות האיש לא היה ציד ראשים של המצביא, אלא נזיר שתקן שמחפש את המוט כל חייו. הנזיר מצטרף לחבורה וביחד הם חוצים את המדבר שמפריד בינם לבין מבצרו של המצביא. 
ג'ייסון ממשיך באימוני הקונג פו המייסרים, נהיה אמן לחימה ומתחיל להתאהב בדרור. בינתיים החבורה מגיעה לאזור המבצר, אך שכירי החרב של המצביא מדביקים אותם. החבורה נלחמת אך עקב נחיתותה המספרית היא נמלטת. בזמן הבריחה יורה ני-צ'אנג חץ ופוגעת בלו-יאן. לו-יאן, שמתגלה כבן אנוש רגיל, נפצע קשה והחבורה מביאה אותו אל כפר קרוב. שם מגלה ראש הכפר לג'ייסון מהי התרופה לפצע - שיקוי האלמוות שנמצא בארמונו של המצביא. הנזיר מתכנן את היציאה ללילה שבעוד שלושה ימים, בו לא יהיה ירח, אך ג'ייסון יוצא עוד באותו לילה. 
ג'ייסון מגיע לארמון ומבקש את שיקוי האלמוות תמורת המוט, אך מתברר שהמצביא הבטיח את השיקוי לני-צ'אנג תמורת השבת המוט. המצביא מחליט לקיים דו-קרב בינה לבין ג'ייסון, שמפסיד וכמעט נהרג, אך הנזיר השתקן ודרור מגיעים להצילו. אנשי הכפר מגיעים בעקבותיהם ומתפתח קרב בינם לבין חייליו של המצביא. ג'ייסון מצליח להעביר את השיקוי ללו-יאן, וזה מתעורר לחיים מחדש ומתחיל להילחם. במהלך הקרב מנסה דרור להרוג את המצביא על ידי חץ ירקן שיכול להרוג בני אלמוות, אך היא נכשלת, והמצביא הורג אותה. ג'ייסון משתמש במוט ומשחרר את מלך הקוף ונותן לו את מוט הזהב. מלך הקוף מצטרף לקרב וג'ייסון מצליח להרוג את המצביא בעזרתו ומחזיר את השלטון לקיסר הטוב ששולח אותו חזרה הביתה.
לאחר שג'ייסון חוזר הוא רואה שלוקחים את המוכר הסיני לבית חולים ומבין שהוא לו-יאן בן האלמוות. וג'ייסון מתחיל לשפר את יכולתיו בקונג פו באמצעות לחימה במוט.