google/wiki40b huggingface dataset:
קרי קונדון

ביוגרפיה

קונדון נולדה בת'ורלס שבמחוז טיפררי באירלנד. ב-2001 בגיל 19 גילמה קונדון את מייריד במחזה "The Lieutenant of Inishmore" מאת מרטין מקדונה עם הלהקה השייקספירית המלכותית, וב-2006 הופיעה בתיאטרון ליסאום שבניו יורק. עבור הפקה זו היא הקליטה את השיר "The Patriot Game" עם להקת The Pogues. באותה שנה שיחקה קונדו בתפקיד אופליה במחזה "המלט", ובכך הייתה לשחקנית הצעירה ביותר שגילמה את הדמות בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2009 הופיעה במחזה נוסף של מרטין מקדונה "The Cripple of Inishmaan" עליו זכתה בפרס לוסיל לורטל ובפרס דרמה דסק.
בקולנוע שיחקה קונדון בתפקיד קייט קלי, אחותו של נד קלי, בסרט "נד קלי" משנת 2003. עוד באותה שנה שיחקה בסרט העצמאי האירי "אינטרמישן" יחד עם קיליאן מרפי, קלי מקדונלד וקולין פארל. ב-2006 השתתפה במותחן הפעולה "ללא מחסום" של ג'ט לי. היא הופיעה בתפקיד מאה בסרט "התחנה האחרונה" על אודות החודשים האחרונים בחייו של לב טולסטוי בכיכובם של הלן מירן וכריסטופר פלאמר. ב-2012 שיחקה בתפקיד רוזי שנהאן בסדרת הטלוויזיה "Luck". קונדון דיבבה את הדמות של F.R.I.D.A.Y., המחליפה של אדווין ג'רביס משרתו של טוני סטארק בסרטים של אולפני מארוול "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "ספיידרמן: השיבה הביתה", ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף".
ב-2005 כיכבה קונדון בתפקיד אוקטביה, אחותו של של אוגוסטוס קיסר, בסדרת הטלוויזיה "רומא" של HBO ו-BBC. קונדון הופיעה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה הפוסט-אפוקליפטית "המתים המהלכים" וגילמה את הדמות קלרה. הפרק בהשתתפותה שודר ב-13 באוקטובר 2013.
ב-2018 כיכבה קונדון בתפקיד ראשי בדמות לורה בסדרת הטלוויזיה "נשים על הקצה" לצדן של נינה סוסניה ואיילין וולש.
אלייזה טיילור

ילדותה

טיילור נולדה במלבורן, ויש לה שלושה אחים: שתי אחיות ואח אחד. אמהּ היא סופרת ומעצבת גרפית, ואביה החורג היה סטנדאפיסט. אביה הביולוגי הוא הבעלים של בתי קפה ברחבי מלבורן.

2003-2013: תחילת קריירה ו"שכנים שכנים"

לאחר תפקיד תפקיד ראשי ב"עיר הפיראטים", היא כיכבה בתור רוזי ב"מועדון מסיבת פיג'מות" בשנת 2003. היא עברה לתוכניות לקהל מבוגר עם תפקיד אורח ב-Blue Heelers בשנת 2003.
כמו שחקנים אוסטרליים אחרים, הפריצה הגדולה של טיילור הייתה באופרת הסבון האוסטרלית "שכנים שכנים" בשנת 2005. היא גילמה את ג'יין טימינס לאחר שהופיעה בעבר בתפקיד אורח בשנת 2003. ב-2007, נל פיני וסיאנו סמיט-מקפי, שמשחקות את ג'נל טימינס, אמה של טיילור, ואחותה ברי טימינס פרשו מהסדרה ועברו לעבוד על פרויקטים אחרים, מאוחר יותר באותה שנה, טיילור החליטה אף היא לעזוב את הסדרה כדי להמשיך לפרויקטים אחרים וקריירה בארצות הברית.
טיילור נסעה לממלכה המאוחדת בסוף נובמבר 2007, וב-1 בדצמבר 2007 היא הדליקה את אורות חג המולד של וויימות'. ב -19 בדצמבר. בשנת 2009, היא הייתה בפרק של All Saints וצילמה סרט דרמה/קומדיה קצר שנקרא The Laundromat. טיילור השתתפה בסרט האימה 6plots.

2014-היום: "המאה"

ב -1 במרץ 2013, הוכרז כי טיילור לוהקה לתפקיד הראשי של קלארק גריפין בסדרה החדשה הפוסט אפוקליפטית "המאה" של רשת The Cw. "לא עשיתי ממש אודישן. חייתי בלוס אנג'לס במשך כחודש וכרטיס האשראי שלי נגנב וכל הכסף שלי נלקח - הייתי מוכנה לארוז את התיקים שלי ולחזור לאוסטרליה, כי לא ידעתי איך אני הולכת לשרוד בלוס אנג'לס יותר. לאחר מכן קיבלתי טלפון מהסוכן שלי, שאודישן שעשיתי לפני חודשים נראה על ידי המפיקים של תוכנית הטלוויזיה שנקראת "המאה". הם רצו שאקרא לקריאה למחרת, אז קראתי את התסריט באותו לילה ואהבתי אותו. הלכתי לפגישה למחרת וקיבלתי את התפקיד. לפני שידעתי את זה הייתי על מטוס לוונקובר לצלם את הפיילוט וכל חיי השתנו" - טיילור הסבירה איך היא קיבלה את התפקיד, הסדרה שודרה לראשונה ביום רביעי, 19 במרץ 2014.
על תפקידה ב"המאה", טיילור הייתה מועמדת לפרס שחקנית טלוויזיה במדע בדיוני או פנטזיה, בפרס בחירת הנוער 2016 ובגם בשנת 2017.
באפריל 2016, הוכרז כי טיילור תככב בדרמה משטרתית Thumper. הסרט יצא ב-2017.

חיים פרטיים

במאי 2019 נישאה טיילור לבוב מורלי, המשחק לצדה ב"המאה".
קמעונאות

קמעונאות או קִמְעוֹנוּת (באנגלית: Retail) היא מכירת מוצרים לצרכנים לצריכה פרטית, בדרך כלל בכמויות קטנות, להבדיל מסיטונאות שמהותה היא מכירת מוצרים בכמות גדולה מהיצרן או היבואן לקמעונאי לצורך מכירתם לצרכנים. את המילה טבע יהושע גורדון ב-1924. שורש המילה מהמילה "קמעא" בארמית שמשמעותה "קצת, לשיעורין".
הקמעונאות כוללת תחומים שונים, שהבולטים שבהם הם קמעונאות המזון (חנויות מכולת, סופרמרקטים וכדומה), היגיינה, ניקיון וטיפוח הגוף, הלבשה והנעלה, מוצרים לאחזקת הבית, מכשירי חשמל ביתיים ואלקטרוניקה, ריהוט, ציוד משרדי, צעצועים, ספרים ועוד. 
הקמעונאות המסורתית מתרחשת בחנות. במאה ה-20 התפתחו ערוצים קמעונאיים נוספים, כגון קטלוגים קמעונאיים, שמהם הצרכן בוחר את המוצרים ומזמין אותם מהקמעונאי בטלפון או בדואר, ובמאה ה-21 התפתחה גם קמעונאות דיגיטלית - באמצעות חנויות וירטואליות באתרי אינטרנט, המאפשרות לצרכן לבחור מוצרים ולהזמין אותם דרך רשת האינטרנט.
יש הכוללים בהגדרת הקמעונאות גם מכירת שירותים לצרכן הפרטי, ולא רק מוצרים, כגון שירותי בנקאות, תיירות, תעופה, ביטוח, בריאות וכדומה. אולם בדרך כלל מציין המושג קמעונאות מכירת מוצרים פיזיים ולא שירותים.
המילה קמעונאי (באנגלית retailer) מציינת הן את האדם שעוסק בקמעונאות (כגון החנווני בחנות המכולת) והן ארגון שמפעיל רשת של נקודות מכירה קמעונאיות (כגון רשת סופרמרקטים).
לצורך הניהול הקמעונאי התפתחו פתרונות מחשוב הכוללים ניהול עמדות מכירה (Point Of Sale), ניהול "המשרד האחורי" (Back Office), ניהול המכירה בעמדות הקופה, ניהול המלאי, ניהול קשר עם הלקוחות ו"מועדון לקוחות", ניהול מבצעים וניהול קידום מכירות.

סוגי קמעונאות

ישנם שלושה סוגים עיקריים של קמעונאות:
הסכם לונדון (פרס-חוסיין)

הסכם לונדון נחתם ב-11 באפריל 1987 בין שר החוץ הישראלי שמעון פרס לבין חוסיין מלך ירדן, במהלך פגישה חשאית בין השניים בביתו של ידידם המשותף לורד מישקון בלונדון. בפגישה נכחו גם ראש הממשלה הירדני, זייד אל-ריפאעי, ומנכ"ל משרד החוץ יוסי ביילין.
ההסכם, אשר נחתם בחשאי ונוסח כהבנה הכפופה לאישור שתי הממשלות, התווה מסגרת לוועידה בינלאומית בחסות האו"ם למציאת פתרון לסכסוך הישראלי-ערבי ולסוגיה הפלסטינית באמצעות ועדות בילטרליות, שבאחת מהן תדון ישראל מול נציגות ירדנית-פלסטינית.
ההסכם נועד לקדם את "האופציה הירדנית", כלומר את הרעיון שלפיו ממלכת ירדן תחזור לשלוט באוכלוסייה הפלסטינית בשטחים במתכונת כלשהי, ובמקביל תחתום על חוזה שלום עם ישראל. סוכם כי העניין הפלסטיני ייוצג במסגרת המשלחת הירדנית לוועידה הבינלאומית, וכי נציגי אש"ף לא ישתתפו בוועידה. פרס, אשר יזם את הפגישה עם חוסיין, קיבל את אישורו של ראש הממשלה יצחק שמיר להוציאה אל הפועל. אולם לשניים היו מטרות שונות. בעוד פרס קידם בהתלהבות את "האופציה הירדנית", שמיר הסתייג ממנה ובעיקר חשש שוועידה בינלאומית עלולה לכפות על ישראל פתרון המנוגד לאינטרסים שלה כפי שהוא ראה אותם.
עם שובו לארץ, עדכן פרס את ראש הממשלה שמיר בדבר ההסכם אולם סירב, לפי עדותו של פרס, להעביר לראש הממשלה עותק של ההסכם "מחשש להדלפות". בעוד פרס קידם את ההסכם ופנה לאמריקנים על מנת שיציגו אותו כיוזמתם, כפי שסיכם עם חוסיין, שמיר החליט לטרפד את המהלך. הוא שלח את איש אמונו משה ארנס לארצות הברית להיפגש עם מזכיר המדינה ג'ורג' שולץ, על מנת להבהיר לו כי ישראל רואה בניסיונה של ארצות הברית ליזום ועידת שלום ניסיון פסול להתערבות בענייניה הפנימיים. בעוד ממשלת ישראל מדברת בשני קולות, העדיף הממשל האמריקאי שלא לקדם את היוזמה. ההסכם הוצג בפני הקבינט במאי, אולם לא הושג רוב לאישורו. פרס עוד ניסה לקדם את "האופציה הירדנית", אולם המלך חוסיין, מאוכזב מגוויעתו של ההסכם ומן הפגיעה במעמדו, נסוג מתמיכתו בה. בדצמבר 1987 פרצה האינתיפאדה הראשונה, וביולי 1988 הודיע חוסיין כי ירדן מוותרת על כל תביעה ריבונית בגדה המערבית.
יצחק שמיר ושמעון פרס עמדו אז בראש שני הגושים הפוליטיים היריבים בישראל. יצחק שמיר עמד בראש מפלגת הליכוד, ובראש הגוש הפוליטי הימני, בעוד שמעון פרס עמד בראש מפלגת העבודה ובראש הגוש הפוליטי השמאלי. על אף זאת, שני המנהיגים החליטו לשתף פעולה ולכונן ממשלת אחדות לאומית לאחר הבחירות ב-1984, כיוון שמפלגת העבודה לא הצליחה להשיג רוב קואליציוני, ואילו מפלגת הליכוד אמנם הצליחה לכונן קואליציה צרה, אך בתנאים גרועים מבחינתה. הסכם לונדון סימן את לב המחלוקת בין המנהיגים, ואת גבול יכולתם לשתף פעולה. שמיר התמיד בהתנגדותו הנחרצת לכינוסה של ועידה בינלאומית. בשנת 1990, עקב כישלונו של פרס להפיל את הממשלה, בה הוא כיהן, ולהקים במקומה ממשלת שמאל וחרדים צרה, במה שכונה לימים "התרגיל המסריח", הקים שמיר ממשלת ימין צרה יחד עם החרדים. ממשל בוש הוסיף ללחוץ על שמיר להסכים לכינוס ועידה בינלאומית לשלום, ובסופו של דבר הסכים שמיר לכינוסה של ועידת מדריד באוקטובר 1991. זאת בתנאי שהוועידה תהיה טקסית, וכי המשא ומתן שיתקיים בעקבותיה יהיה עם כל מדינה ערבית בנפרד, ולא במסגרת הוועידה. ועידת מדריד אימצה את העיקרון שהותווה בהסכם לונדון שעל-פיו הפלסטינים ייוצגו במסגרת משלחת ירדנית-פלסטינית משותפת, וכי אנשי אש"ף לא ייכללו בה. ישראל זנחה את העיקרון הזה לאחר הקמתה של ממשלת ישראל העשרים וחמש ב-1992 והחלטתה להכיר באש"ף.
מכת שמש (סרט)

תקציר עלילה

זהו הקיץ האחרון לפני הצבא, קיץ תל אביבי של ראשית שנות השמונים, ערב מלחמת לבנון הראשונה. הסיפור מתרכז בארבעה חברים, להם להקת רוק'נ'רול.
יריב נחשון

יריב נחשון הוא איש מחשבים העוסק במסחר מקוון באינטרנט. המייסד והבעלים של אתר פלונטר. התפרסם בעקבות מחאות צרכניות שהוביל בעבר.

ביוגרפיה

בשנת 1999 החל נחשון במחאת אינטרנט שקראה לבזק ליצור תעריף מיוחד לגולשי האינטרנט. רבים מגולשים נאלצו להתקשר לספק שירותי אינטרנט בשיחת טלפון רגילה באמצעות מודם קווי, והתעריף הרגיל לשיחת טלפון, שבו חויבו, ייקר מאוד את ההתקשרות לספק אינטרנט. בעקבות קריאתו של נחשון נערכה שביתה שבמסגרתה עשרות אלפי משתמשים התנתקו מהאינטרנט וביום השביתה נרשמה ירידה של 15% בכמות פעילות הגלישה בישראל. ועדת הכספים של הכנסת דרשה מבזק להציע לגולשים פתרון וכך היה.  
נחשון היה פעיל בנושאי תקשורת סלולרית בישראל, המהווה אוליגופול. פעלתנות צרכנית זו קוראת לאנשים לכבות את הטלפון הסלולרי שלהם או להפחית בכמות השיחות ליום אחד כל חודש תחת הכותרת "יום ללא סלולרי", ומטרותיה הן ביטול דמי הקישוריות והחלת ניידות מספרים בין חברות סלולריות
החל מאמצע ינואר 2007 אתר "נזק" משתתף במאבק של רוכבי כלי הרכב הדו גלגליים למען הורדת תעריפי הביטוח שעלו לאחרונה כתוצאה מ"הסכם החצייה" שבו נקבע כמה תשלם כל חברת ביטוח של שני כלי רכב שמתנגשים אחד בשני.
בשנת 2009 החל אתר "נזק" להתעסק ביצירת מודעות והגברת האכיפה של חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון.
נחשון נבחר לאחד מרשימת עשרת "אנשי השנה הנכונים" של מגזין TheMarker בדצמבר 2005.
בספטמבר 2012, יריב נחשון ואתר נזק החלו לפעול לאישור נסיעה של כלים דו-גלגליים על נתיבי תחבורה ציבורית. בתאריך 19 באוגוסט 2015, הפעילות נשאה פרי וחלה התקדמות משמעותית, עת פרסמה המשטרה כי לא תאכוף נסיעה של כלים דו-גלגליים על נת"צ (נתיבי תחבורה ציבורית)
אינדיאני בשמש

תקציר העלילה

לאופר (דורון נשר) משרת כעוזרו של הרס"ר (רמי דנון) במחנה בבקעת הירדן לשם נשלח לאחר שסירב ללכת לקורס קצינים. הרס"ר מאוכזב מתפקודו ולאופר מוצא נחמה בחיבתה של פקידת הרס"ר, רונה (לירון נירגד).
הרס"ר מטיל על לאופר ללוות עציר לבית כלא צבאי ולאופר מקבל זאת בחוסר רצון בולט. העציר הוא חייל הודי - קוצ'יני שחום עור בשם בנג'ו (חיים ג'רפי) שהרס"ר מכנה אותו בשם מבזה "אינדיאני". הרס"ר מצייד את לאופר בעוזי ובאזיקים ומורה לו לירות במקרה של בריחה.
לאופר אוזק את האינדיאני בידיים והם נכנסים לרכב פורד אסקורט נהוג בידי החייל אטיאס (משה איבגי) שלא מפסיק לדבר ולהעיר.
הם נוסעים בהרי יהודה והאינדיאני מבקש מלאופר לעצור כדי לבקר את משפחתו. לאופר מהסס ובניגוד לעצת הנהג הוא מסכים לבקשתו. הם נכנסים למושב ובנג'ו נפגש עם אשתו מולימה (ריקי אליה), אישה כנועה לרצונות בעלה. לאופר שמגיע מתל אביב מסתובב במושב ורואה ישראל שלא הכיר - שחיטת תרנגולות בחוץ, צעירים שחומי עור מובטלים משחקים בקלפים, שליח חב"ד שמפציר לו להניח תפילין ועוד.
לבסוף נעלם האינדיאני ולאופר המודאג מחפש אותו בידיעה שאם לא ימצא אותו יכנס הוא לכלא. לבסוף הוא מוצא אותו במרכז הכפר מוקף בצעירים חסונים שלפי פקודתו יכולים להרוג אותו אך האינדיאני שהושפע מהמחווה של לאופר ולא רוצה שלאופר ייכנס לכלא במקומו, מסכים לחזור למכונית ולאופר מחבר עצמו לאינדיאני באזיקים. היחסים ביניהם עולים ויורדים אבל לבסוף מתחוור להם למרות הבדלי התרבות ביניהם שיש בהם משהו משותף ושהצבא לא מתנהג כלפיהם כראוי.
לבסוף הם מגיעים לכלא הצבאי ולאופר משחרר את האינדיאני ומוסר אותו לשוטר הצבאי. האינדיאני משתחרר מהשוטר הצבאי ובורח לשמחתו של לאופר, בידיעה שלאופר לא יואשם בכך.
ג'רי בית הלוי

ביוגרפיה

בית הלוי נולד בשנת 1912 בלודז' שבפולין ועלה לארץ ישראל ב-1920. שבע שנים לאחר מכן הצטרף למכבי תל אביב כחלוץ, אך משראה כי סיכוייו להשתלב בהרכב הקבוצה קלושים עבר לשחק במכבי רחובות ובמכבי חדרה.
בתחילת שנות ה-30 חזר למכבי תל אביב ואף שימש זמן רב כקפטן הקבוצה, שעימה זכה בשלוש אליפויות ובשני גביעים לפני קום מדינת ישראל. בנוסף היה בית הלוי חבר בסגל נבחרת ארץ ישראל, וב-20 בפברואר 1938 ערך את הופעתו היחידה במדיה, נגד נבחרת יוון, יחד עם אחיו, אברהם בית הלוי, ששיחק בהפועל תל אביב ובמורלנד האוסטרלית.
בשנת 1945 פרש ממשחק, ושנתיים מאוחר יותר חצה את הקווים והחליף את אגון פולאק בתור מאמנה של מכבי תל אביב. הוא נחשב למאמן הגנתי וקפדן והביא את מכבי תל אביב לזכייה בארבע אליפויות, בשנים 1950, 1952, 1954 ו-1956, ובנוסף בשני גביעים, בשנים 1954 ו-1955. אף על פי שחצה בעונת 1952/53 את הכביש ועבר לאמן את הפועל תל אביב, חזר בית הלוי במהרה למכבי תל אביב. בסוף שנת 1953 מונה למאמן נבחרת ישראל במקביל לתפקידו כמאמן מכבי תל אביב, אך הוחלף על ידי ג'ק גיבונס כחצי שנה לאחר מכן.
בשנת 1958 עבר לאמן את מכבי נתניה לאחר סכסוך כספי עם הנהלת מכבי תל אביב, ובשנת 1960 קיבל הצעה מפתיעה מנבחרת ניגריה, והיה לישראלי הראשון שאימן נבחרת אפריקאית. שנתיים לאחר מכן, לאחר שנסתיים חוזהו עם נבחרת ניגריה, חזר למכבי תל אביב והציל אותה מירידה לליגת המשנה. בשנת 1963 העלה לקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב שחקנים כמו גיורא שפיגל, צבי רוזן ואורי קדמי ולאחר מכן גם את מיקו בלו, אשר כונו "תינוקות ג'רי", ואלו הצעידו את מכבי תל אביב ואת נבחרת ישראל שנים רבות לאחר מכן. בקדנציה השנייה שלו בקבוצה זכה בשני גביעים, ב-1964 וב-1965.
בשנת 1967 מונה לתפקיד יו"ר מכבי תל אביב בעקבות קשיים כלכליים של המועדון, והחליט להעביר את משחקי הקבוצה לאצטדיון בלומפילד ששימש עד כה את יריבתה העירונית, הפועל תל אביב, במקום אצטדיון המכביה, ובכך להגביר את ההכנסות מכרטיסים. לאחר תשע שנים עזב את תפקידו.
בשנת 1985 זכה בית הלוי בעיטור מכבי ישראל.
ג'רי בית הלוי נפטר בשנת 1997 בגיל 84.
בשנת 2012 הוחלט להנציחו על ידי דואר ישראל על הנפקת בול הנושא את שמו.
TV4 Sport

היסטוריה

הערוץ היה במקור בבעלות Expressen שהשיקה את הערוץ ב-17 במרץ 2005. בתחילה הוא היה זמין בחבילה האנלוגית הבסיסית של חברת הכבלים UPC, החבילה הדיגיטלית של Com Hem ובחבילה המשפחתית של Canal Digital בלוויין. זכויות השידור של הערוץ כללו את ליגת המשנה השוודית, ואליפות הווימבלדון.
במאי 2006 פורסם כי חברת TV4 AB רכשה את רוב מניות הערוץ. הערוץ הושק מחדש תחת השם "TV4 Sport - Expressen" יחד עם סמליל חדש ב-1 ביוני. במסגרת העסקה לערוץ נוספו מספר זכויות שידור חדשות, כולל שידורים חוזרים של מונדיאל 2006.
שינוי נוסף בערוץ היה במאי 2007, שנה מאוחר יותר, כאשר הודיעו ב-TV4 AB כי הם הגדילו את כמות המניות שלהם בערוץ, ל-66.2%. עקב כך שם הערוץ שונה ל"TV4 Sport" בלבד, יחד עם התווספות הערוץ לחבילה הבסיסית של Com Hem ובכך הגדילו את חדירת הערוץ, תוך הקטנת נתח השוק של המתחרים. כמו כן בערוץ הרחיבו את תחום שידוריהם לסדרות וסרטים תיעודיים הקשורים לספורט.
השינוי בערוץ היה מוצלח, כיוון שהמדרוג (הרייטינג) של הערוץ עלה. באפריל 2008, TV4 Sport עקף את ערוץ יורוספורט מבחינת מספר הצופים שלו והפך לערוץ הספורט הנצפה ביותר בשוודיה. בינואר 2006 הושק הערוץ בפלטפורמה הלוויינית של חברת Viasat.
בסוף חודש מרץ 2008 קיבלה TV4 אישור לשדר את הערוץ ברשת השידור היבשתית השוודית, כשהרישיון לתחילת שידורי הערוץ היה ל-1 באפריל. אף על פי כן בערוץ לא מיהרו לעלות ברשת באופן מיידי, בין היתר בשל מחלוקת עם חברת Boxer האחראית על שידור ערוצים בתשלום ברשת השידור היבשתית, בנוגע לתמחורו של הערוץ. הערוץ הושק ברשת היבשתית רק ב-11 במאי, לאחר שהגיעו שני הצדדים להסכם על פיו Boxer תהפוך את הערוץ לזמין עד 30 בספטמבר.

אליפות הלחימה האולטימטיבית

ב-TV4 החליטו להעלות תוכנית שנקראה "זמן בומבה" בשעה 18.00 בערב. הדבר גרם להורים רבים לילדים צעירים לכעוס כיוון שילדיהם צפו בערוץ בעת ששודרו סצנות אלימות. הדיון בדבר האם התוכנית ראויה לשידור בשעה בה ילדים יכולים לצפות בערוץ המשיך להתנהל, עד שהגיעו תלונות רבות לנציב התלונות של הקבוצה שהובכה מהעניין ועל כן הוחלט להעביר את התוכנית לשעה מאוחרת יותר ולשדר תוכניות שונות באותה שעה.

הפצה

הערוץ משווק לעיתים קרובות כערוץ הספורט הגדול ביותר בשוודיה ומופץ בעיקר על ידי Com Hem ו-Boxer. הדבר היה חשוב מאוד לקבוצת TV4 כאשר היא קיבלה רישיון לשדר את הערוץ ברשת היבשתית, ומ-1 באפריל 2008 לקבוצה רישיון לשדר את הערוץ ברשת הדיגיטלית היבשתית. מנויי Com Hem בחבילה הבסיסית יכולים לצפות בערוץ שהחליף את יורוספורט, שמשדר רק ספורט.
סוכנות האטום האירופית

סוכנות האטום האירופית (באנגלית: Euratom) היא ארגון בינלאומי המסדיר את נושא האנרגיה הגרעינית באירופה ואשר מבחינה משפטית מובחן ונפרד מהאיחוד האירופי, אך חברות בו אותן מדינות והוא מנוהל בידי אותם גופים כמו האיחוד האירופי.
הארגון הוקם ב-25 במרץ 1957 בד בבד עם ארגון האיחוד האירופי, וייסד את אמנת האטום האירופית. בשנת 1967 השליטה והניהול בסוכנות עברו לראשי הקהילה הכלכלית האירופית, שהפכו מאוחר יותר עם הצטרפותן של מדינות חדשות לאיחוד האירופי במתכונתו החדשה, עם זאת הארגון עדיין נשמר כיישות משפטית וארגון נפרד מהאיחוד האירופי.

היסטוריה

האומות החברות בקהילה האירופית הציעו להגדיל את כוחן של המדינות החברות בקהילת הפחם והפלדה האירופית כך שיכסו גם סוגי אנרגיה אחרים. אך ז'אן מונה, מצידו רצה קהילה נפרדת לענייני האנרגיה הגרעינית ומינה את לואיס ארמנד לחקור לגבי סיכויי וצרכי השימוש באנרגיה גרעינית באירופה. בדו"ח שלו קבע לואיס כי יש לפתח ולשכלל את השימוש באנרגיה גרעינית באירופה כתגובה להידלדלות מאגרי הפחם, וכדרך להפחית תלות עתידית במדינות הנפט. מדינות הבנלוקס וגרמניה לעומת זאת סברו כי יש להקים גוף אירופאי מרכזי שיחלוש על כל הסוגיות שלמדינות החברות יש עניין בהן, מדינת צרפת וז'אן מונה מצידם סברו כי המשימה קשה ומורכבת מידי בשביל לאגד הכול תחת קורת גג אחת והציעו כי תוקם סוכנות אטום אירופית נפרדת בצד קהילה אירופית כלכלית שתטפל בשאר הסוגיות, בין היתר בסמכויות הקודמות של קהילת הפחם והפלדה כדרך ליישב את שתי התפיסות.
הכנס הבינלאומי על הקהילה הכלכלית וסוכנות האטום בארמון "ול דוצ'ה" בשנת 1956, היווה את הקרקע ליצירתן של שתי האמנות שנחתמו בוועידת רומא, אמנת האטום האירופית ואמנת השוק המשותף, אשר נחתמו ב-25 במרץ 1956 ונכנסו לתוקף ב-1 בינואר 1958. עוד נקבע כי תפקידה של סוכנות האטום הוא קידום שיתוף הפעולה והתיאום בין המדינות במישור האנרגיה הגרעינית. כמו כן נקבע כי הסוכנות תחלוק עם הקהילה הכלכלית את אותה מועצת שרים ואותו בית דין וסמכות בוררות, אך לא את אותם מנהלים. כמו כן לקהילת האטום יהיו גם מועצה ונציבות משלה, אך היא תחזיק בפחות סמכויות מאחותה הגדולה והוותיקה, קהילת הפחם והפלדה האירופית. 
כדי לחסוך במשאבים, מוזגו שתי קהילות נפרדות אלו אשר נוצרו ברומא לגוף אחד, על ידי חתימה על אמנת המיזוג ב-1965. המנהלים של הקהילה האירופית הכלכלית לקחו פיקוד גם על קהילת האטום, וביחד עם קהילת הפחם והפלדה היוו שלושתן את הקהילות האירופיות. ב-1993 נחתמה אמנת מאסטריכט, אשר יצרה את האיחוד האירופי אשר הטמיע לתוכו את כל שלוש הקהילות הקודמות, עם זאת סוכנות האטום עדיין מהווה אישיות משפטית נפרדת.

מטרות והישגים

מטרות סוכנות האטום הן לפתח שוק המתמחה בפיתוח אנרגיה גרעינית והפצתה בין חברות האיחוד, כמו גם פיתוח תחום האנרגיה הגרעינית ומכירת עודפים למדינות אשר אינן חברות באיחוד. פרויקט מרכזי בו מעורבת הסוכנות כיום היא הסיוע לפרויקט איטר, כור ההיתוך הבינלאומי המוקם בצרפת.
כמו כן הסוכנות מקיימת מנגנון המאפשר לקיחת הלוואות לצורך פרויקטים גרעיניים במדינות האיחוד.
בנוסף לכך, הסוכנות חתמה באמנת האטום על סעיף המחייב אותה לשקול ולשמור על חיי האדם ואיכות הסביבה בכל הקשור לאנרגיה גרעינית ברחבי האיחוד.
צפון וולו

היסטוריה

בימי הביניים ועד 1991 הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, וולו, שהיה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופי של השלטון המרקסיסטי ב-1991 וואלו פוצל למספר אזורים חצי מהמחוז שתושביו היו עפרים סופח למדינת עפר והחצי השני שבאמהרה התחלק לשני מחוזות צפון וולו ודרום וולו.
פסקל קיניאר

ביוגרפיה

נולד למשפחת מורים בוֶורנֵיי-סור-אַבְר שבחבל נורמנדי עילית בצרפת, וגדל בעיר הנמל לה הבר. nגיל שנה ומחצה סבל מקשיים שתוארו כקשורים לאוטיזם ואנורקסיה, שנמשכו עד שהיה בן שש עשרה שנה. בהקשר זה אמר מאוחר יותר: "אי יכולתי לדבר גרמה לי לכתוב." הוא התעניין בספרות העת העתיקה ובמוזיקה, ולמד בכוחות עצמו לנגן בפסנתר, בעוגב, בצ'לו, בכינור ובויולה.
ב-1966 החל ללמוד פילוסופיה בסורבון והיה תלמידם של עמנואל לוינס ושל פול ריקר. התכונן לכתוב עבודת מחקר בהדרכתו של עמנואל לוינס, אך מרד הסטודנטים של מאי 1968 שם לאל את תוכניתו זו. הוא התרחק מן הפילוסופיה משום שלדבריו: "היא לבשה צורה שלא התאימה לי עוד." הוא עסק במכירת ספרים עתיקים והחל לכתוב את ספריו הראשונים.
חיבורו הראשון הייתה מסה שהוקדשה לסופר ולעיתונאי האוסטרי ליאופולד פון זאכר מאזוך מסה זו פורסמה בכתב העת מרקור דה פראנס. ב-1976 הפך לאחד העורכים של כתב עת זה. ב-1986 פרסם את הרומן "סלון וירטמברג", וב-1989 - את הרומן "מדרגות טירת שאמבור", שלא זכו להצלחה בציבור. הוא הפך לאחד העורכים של הוצאת גלימאר בפריז.
המפורסם שבספריו הוא "כל הבקרים שבעולם" (1991) על אודות מרן מארה - נגן הויולה דה גמבה בחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בורסאי. ספר זה עובד לקולנוע על ידי הבמאי אלן קורנו בכיכובו של ז'ראר דפרדייה. פסקל קיניאר שימש כנשיא הפסטיבל הבינלאומי לאופרה ולתיאטרון הבארוק הנערך בארמון ורסאי מאז שנוסד תחת הנהגתו של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן.
ב-1994 החליט פסקל קיניאר לפרוש מכל פעילות מוזיקלית ולהתמסר לספרות בלבד. ב-1997 לקה בהתקף לב - מה שגרם לו לכתוב את ספרו "חיים סודיים". ספר זה כולל רומן, יומן אישי, קובץ שירה, מסות ואמרות. בשנת 2000 פרסם את הרומן "מרפסת ברומא", ב-2002 - את הרומן "הצללים הנודדים" שזיכה אותו בפרס גונקור, וב-2006 - את הרומן "וילה אמאליה".
יצירתו של פסקל קיניאר זוכה לתשומת לב מרובה בחוגים הספרותיים של צרפת.
שארית סופרנובה

שארית סופרנובה (באנגלית: Supernova remnant) היא ערפילית שנוצרת כתוצאה מסופרנובה. שארית הסופרנובה תחומה בגלי הלם מתפשטים ומכילה חומר הנפלט מהפיצוץ וחומר בין-כוכבי שהיא סוחפת לאורך דרכה.
מהירות החומר המתפשט בתוך שארית הסופרנובה, שמקורו בכוכב שהתפוצץ, יכולה להגיע לסדר גודל של אחוז אחד ממהירות האור (כ-3,000 קילומטר לשנייה). כאשר החומר המתפשט מתנגש בחומר מתוך סביבת הכוכב או בחומר בין-כוכבי הוא יוצר גלי הדף שיכולים לחמם אותו לטמפרטורות גבוהות של כ-10 מיליון קלווין, תוך כדי יצירת פלזמה, וזאת בשונה מיינון גז על ידי קרינת כוכב הנמצא בתוך הערפילית.
כאשר הכוכב מגיע לשלב הסופרנובה הוא יכול להמשיך בכמה דרכים, התלויות בסוג הסופרנובה ובמסת הליבה (אם זו קיימת).
מהירות ההתפשטות של הסופרנובה מאפשרת לחשב בקירוב את מועד התרחשותה, ולנסות למצוא לכך עדויות במקורות היסטוריים. אחת משאריות הסופרנובה שנחקרו לעומק היא השארית של סופרנובה 1987A – סופרנובה שהתרחשה בענן מגלן הגדול והתגלתה ב-1987. שאריות סופרנובה מפורסמות אחרות כוללות את ערפילית הסרטן, ושאריות סופרנובה 1572 וסופרנובה 1604 (הסופרנובה של קפלר). שארית הסופרנובה הצעירה ביותר בשביל החלב שזוהתה בוודאות גבוהה היא שארית סופרנובה G1.9+0.3 שנצפתה בסביבות מרכז הגלקסיה, ולפי ההשערות מקורה בסופרנובה שהתרחשה בערך בשנת 1868.
בדיקת עובדות

בדיקת עובדות (באנגלית: Fact-checking) היא פעולה הכרוכה בבדיקת הטענות העובדתיות בטקסט שאינו בדיוני, במטרה לקבוע את אמיתותן ונכונותן של ההצהרות העובדתיות בטקסט. הדבר עשוי להיעשות לפני או אחרי פרסום הטקסט.

בדיקת עובדות לפני פרסום

בדיקת עובדות נעשית, למשל, על ידי עורך של כתב עת כדי לוודא שכל הטענות במאמר לפרסום נכונות עובדתית. לבדיקת עובדות חשיבות מיוחדת כאשר פרסום עובדות לא נכונות עלול לגרור תביעה נגד המפרסם, כגון תביעת לשון הרע או תביעה בגין נזק שגרם הפרסום השגוי. גם כאשר אין חשש מתביעה, בדיקת עובדות באה להבטיח את המוניטין של המפרסם כמקור מידע אמין. 
אנשים שעוסקים בבדיקת עובדות, לעיתים רבות עושים זאת עבור תוכן שמיועד לפרסום בכתב עת. תהליך בדיקת העובדות דורש יכולת לבצע מחקר מהיר ומדויק לכל הטענות.
משום שנחוצים בדרך כלל משאבים וזמן לבדיקת עובדות, לעיתים רבות אנשים המתמחים בבדיקת עובדות אינם עובדים עבור עיתונים, והעיתונאים עצמם, אשר מיומנים בתיקון ואימות הנתונים והמידע שהם כותבים, הם האחראים לרוב על האספקט הזה. כאשר מדובר בכתבי עת היוצאים לאור על בסיס שבועי או חודשי, לעיתים רבות כן יועסק אדם המתמחה בבדיקת עובדות.
תהליך בדיקת העובדות קריטי במיוחד כאשר הוצאות לאור מעוניינות לפרסם חומר שנכתב על ידי אנשים שאינם כותבים מיומנים - לרוב, קיימת סבירות רבה יותר שלכותבים הללו יהיו שגיאות עובדתיות.
לפי ה-Columbia Journalism Review, השבועון הגרמני "דר שפיגל" מעסיק את צוות בודקי העובדות הגדול ביותר בעולם - נכון ל-2010 היו כ-80 בודקי עובדות, שהועסקו עבור ה"דר שפיגל" במשרה מלאה.

בדיקת עובדות לאחר הפרסום

בדיקת עובדות לאחר הפרסום נעשית בידי גורמים העוסקים בביקורת של אמצעי התקשורת, שהצבעה על עובדות שגויות היא חלק ממטרתם.
בשנת 2015 נוסדה רשת בדיקת העובדות הבינלאומית, ארגון עולמי שנועד ליצור שיתופי פעולה וסטנדרטיזציה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות. הרשת עובדת בשיתוף פעולה עם ארגונים רבים, ביניהם גוגל ופייסבוק, ומתפקדת גם כגורם סמכות להכשרת בודקי-עובדות. נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים להם סוכנויות בעלות תו-תקן של ה-IFCN הפועלות ב-39 מדינות.
מדורי בדיקת עובדות בישראל כוללים את המדור "המשרוקית" של העיתון "גלובס" ותוכנית הטלוויזיה "מהצד השני עם גיא זהר" בערוץ "כאן 11". בשנת 2019 קיבל מדור המשרוקית של גלובס את תו הקן של רשת בדיקת העובדות הבינלאומית.
כאשר מתפרסמת כתבה העוסקת באדם מסוים או בגוף מסוים, העובדות שבה נבדקות על ידי נשוא הכתבה, ולעיתים נדרש אמצעי התקשורת לפרסם תיקון או התנצלות על טעות עובדתית שנפלה בכתבה.