google/wiki40b huggingface dataset:
מקסי קלבר

קריירה מקצוענית

קלבר שיחק בקבוצות הנוער של TV פייטסהכהיים (TV Veitshöchheim), בקבוצת הנוער של SC הויכלהוף (SC Heuchelhof) ובקבוצת הנוער של TG וירצבורג (TG Würzburg).‏ הוא הופיע לראשונה בליגת העל הבוגרת של גרמניה, הבונדסליגה, בעונת 2011-12, כשהוא מייצג את ס. אוליבר באסקטס מעיר הולדתו וירצבורג. בשנתו הראשונה בקבוצה, שימש שחקן משלים בקבוצה, ושיחק בממוצע 7 דקות למשחק. בעונתו השנייה הוא הפך לשחקן חשוב בקבוצה, כשקלע בממוצע 9.9 נקודות והוסיף 6.7 ריבאונדים למשחק. ב-2012, הוא הכריז על מועמדתו לדראפט ה-NBA ולאחר מכן הסיר את שמו מהרשימה. הוא הפך לזכאי לדראפט ה-NBA ב-2014, אך לא היה נבחר על ידי אף קבוצה.
בפגרת 2014, הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון הספרדי אוברדוירו. בעונת 2014-15, הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של הסיבוב ה-25 לאחר שקלע 36 נקודות נגד פואנלברדה. קלבר הופיע 33 פעמים במשחקי הליגה באותה שנה, עם ממוצע של 11.5 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק.
ב-1 ביולי 2015 חזר קלבר לגרמניה וחתם על חוזה לשנתיים בבאיירן מינכן. בעונת 2015-16, הוא שיחק ב-24 משחקי בונדסליגה עבור באיירן, כולל 17 שבהם פתח, וקלע בממוצע 8.0 נקודות והוסיף 4.9 ריבאונדים. הוא הופיע ב-37 משחקים (בכולם הופיע בחמישייה) במהלך עונת הבונדסליגה 2016-17, וסיפק ממוצעים של 9.0 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
ב-13 ביולי 2017 חתם קלבר בקבוצת דאלאס מאבריקס, לצד דירק נוביצקי, גם הוא מווירצבורג במקור.

קריירה בינלאומית

קלבר שיחק גם עבור נבחרת גרמניה הבוגרת בכדורסל. ב-2014 הוא שיחק עבור הקבוצה, במהלך סיבובי המוקדמות של יורובאסקט 2015.
באוד

באוד (באנגלית: Baud) היה מדד נפוץ לקצב העברת מידע, עד שהוחלף במושגים יותר מדויקים, כמו: ביטים לשנייה. המונח באוד מייצג את כמות הסמלים בשנייה אחת. מאחר שסמל הוא יחידת מידע מורכבת היכולה לייצג יותר מביט אחד של מידע, הבאוד הוחלף במדד של ביטים לשנייה, כהצגה מדויקת יותר של קצב שידור המידע. המדד נקרא על-שם המהנדס הצרפתי ,Jean-Maurice-Emile Baudot . נעשה בו שימוש לראשונה כדי למדוד קצב שידור של טלגרף.
רואה

שם העיירה

שם העיירה לבש צורות שונות מתקופת האימפריה הרומית ועד העת החדשה. במפת פויטינגר מופיע היישוב רוֹדְיוּם (Rodium) במקום בו שוכנת רואה של ימינו. בספר גאוגרפיה של תלמי שנכתב סביב שנת 150 לספירה מופיע שם היישוב רוֹדְרִינָה (Rodrina). השם רואה הופיע לראשונה בשנת 1175, אם כי גם מאז השתנה שם המקום מספר פעמים עד שחזר לשם זה.

היסטוריה

ראשיתה של העיירה רואה עוד בתקופה הגאלית, ובתקופה הרומית היא ישבה על צומת דרכים רומיות, האחת הובילה מרואן ללה קפל והשנייה הובילה מאמיין לנואיון והייתה חלק מדרך צבאית גדולה מליון לבולון-סור-מר. רואה השתייכה לפאגוס ורומנדין שבגאליה בלגיקה השנייה.
במהלך מלחמת מאה השנים נכבשה רואה פעמים רבות בידי האנגלים וחזרה בידי הצרפתים. בשנת 1472 נכנעה העיירה ללא קרב לשארל הראשון, דוכס בורגונדיה בשל מעשי הטבח שביצע שארל ביישובים שכנים. שנה לאחר מכן, הטיל המלך לואי האחד עשר מצור על העיירה, ומאחר שזו נכבשה ללא קרב שנה קודם לכן, פירק את הטירה בה והעלה את העיירה באש.
בשנת 1636, במהלך מלחמת שלושים השנים, נכבשה העיירה על ידי כוחות קיסריים וספרדיים. היא נכבשה חזרה שנה לאחר מכן על ידי חיילים צרפתים. באוגוסט 1653 הייתה העיירה נתונה תחת מצור של הספרדים בפיקודו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, שפלש לפיקרדי. עד לחתימת שלום הפירנאים הייתה העיירה סמוכה מאוד לגבול, וגם בתקופת המשטר הישן הייתה רואה בקו החזית הראשון.
במלחמת העולם הראשונה ספגה רואה נזקים רבים, במיוחד בעת מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. במהלך הקרב על הסום ונסיגת הכוחות הגרמניים לקו הינדנבורג, הרסו הגרמנים בצורה שיטתית את התעשיות בעיירה. במרץ 1918 כבשו הגרמנים את רואה, אך העיירה נכבשה בחזרה על ידי מדינות ההסכמה במתקפת מאה הימים. במלחמת העולם השנייה הופגזה העיירה בצורה ניכרת, וכ-40% ממבני העיר נהרסו.

גאוגרפיה

רואה שוכנת במישור חבל סנטר על גדות נהר האוור, סמוך לשפכו של נחל סן-פרמן אל הנהר. באזור זה קרקעות סחף פוריות עשויות חרסית וטין ומתחתן אבן גיר.

אוכלוסייה

אוכלוסיית רואה מונה, נכון למפקד 2007, 6,233 נפש. אומדנים לגבי 2012 מעריכים כי האוכלוסייה קטנה במהלך שנים אלה. האוכלוסייה בעיירה מבוגרת יחסית, עם 23% מהאוכלוסייה מעל גיל 60.

כלכלה

כלכלת העיירה מבוססת על תעשיות חקלאיות ושירותים. מלבד זאת, קרבתה לכביש המהיר פיתחה בה תעשיית שירותי רכב.

אתרים

כנסיית סן-פייר מן המאה ה-12 היא כנסייה קתולית אשר שופצה לראשונה במאה ה-16, ולאחר הנזק שהוסב לה במלחמת העולם הראשונה, שופצה בסגנון האר דקו, למעט בית המקהלה אשר בנוי בסגנון גותי לוהב ונשמר מהרס. כנסייה עתיקה נוספת בעיירה היא כנסיית סן-ז'יל מן המאה ה-15, אשר נבנתה על שרידי כנסייה מן המאה ה-13 שעלתה באש בשנת 1475. בזמן המהפכה הצרפתית הולאמה כנסיית סן-ז'יל ויועדה להריסה, אולם עקב התנגדות התושבים לבסוף נשארה עומדת על תלה.
חומות העיר, אשר נבנו לראשונה במאה ה-11, שופצו במאה ב-15 ושרידיהן עדיין ניכרים בעיר. בחומות הוצבו שבעה מגדלים ונפתחו בהן שלושה שערים. במגדל סן-לורן ניתן לראות את שרידי הקליעים שנורו במהלך המצור על רואה ב-1653.
בית העיירה, שנבנה בפיקוחו של ארתור רנייה ב-1932, לאחר שבית העירייה הקודם נהרס כליל בנסיגת הגרמנים בשנת 1917, נמצא בכיכר הנשק (place d'Armes), אשר נקראה לימים גם כיכר בית העיירה. חלקו החיצוני מזכיר במעט את בית העיירה הקודם, אולם הסגנון המאפיין את חוצו של המבנה הוא של אדריכלות התקופה בין מלחמות העולם.
בן ציון קוק

ביוגרפיה

נולד בטבריה, בנם של הרב הראשי של רחובות, הרב שלמה, ויהודית קוק. אמו היא בתו של הרב דב כ"ץ ונכדתו של הרב זאב גולד. בהיותו בן 11 נהרגו הוריו ושניים מאחיו בתאונת דרכים.
למד בישיבת באר יעקב אצל ראש הישיבה הרב משה שמואל שפירא והמשגיח הרב שלמה וולבה, ששידך אותו לאחייניתו, בת הרב יצחק גרודזינסקי ונכדת הרב אברהם גרודזינסקי. לאחר נישואיו עבר לירושלים, למד בכולל של ישיבת לייקווד ושימש כראש ישיבת 'אור יצחק'. באמצע שנות ה-80 החל להשתתף בשיעורו היומי של הרב אלישיב, והנהיג בו את האפשרות לשאול שאלות.
היה הראשון שהוציא ספר ובו פסקי הלכה ושיעורים של הרב אלישיב. בסדרת ספריו, בגינה זכה בשנת תשע"ב בפרס לספרות תורנית על שם הרב מאיר שפירא, מובאים פסקים ושיעורים ששמע מהרב אלישיב ולצידם הערות "ציוני הלכה". הספרים זכו למכתבי הסכמה מהרב אלישיב. בהסכמת חתני הרב אלישיב, הרב חיים קנייבסקי והרב עזריאל אוירבך הם מציינים את מאמציו של הרב קוק לדייק בדברי הרב אלישיב ובהארת הפנים המיוחדת של הרב אלישיב כלפיו.
פסקי דין הלכתיים שלו פורסמו בסדרת 'גלאט' היוצאת על ידי בד"ץ שארית ישראל.
הרב קוק מוסר שיחה שבועית בישיבת 'מאורות החיים', ב׳בית המוסר׳ שהקים הרב וולבה ושיעורים נוספים בהלכה ובתלמוד.
לקראת ראש השנה תשע"ו הוקם בירושלים בית הוראה רב-מגזרי בנשיאותו של רב העיר, הרב אריה שטרן. הרב קוק מונה לעמוד בראש בית ההוראה
הרב קוק חבר בוועדת רבני רשת החינוך שובו, הוא חבר גם בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי. משמש כנשיא ארגון ״ממלכת כהנים״ העוסק בהפצת ההלכות הנוגעות לכהנים ולעבודת בית המקדש.
בחודש אב תשע"ט מונה לרבה של קהילת 'אבי עזרי' בפתח תקווה.
מתגורר בשכונת מנחת יצחק בירושלים. אחד מבניו הוא העיתונאי שלמה קוק.
בלרים דז'מאילי

קריירת מועדונים

דז'מאילי נולד להורים אלבנים בטטובו, מקדוניה. כשהיה בן ארבע היגרה משפחתו לציריך, שווייץ. בגיל תשע הוא הצטרף לקבוצת הנוער אוארליקון ציריך, ולאחר שנה עבר לאנטרסטראס. בגיל 14 עבר דז'מאילי לקבוצת הליגה השלישית, יובנטוס. לאחר כשנה במחלקת הנוער של המועדון, הוא עבר למחלקת הנוער של קבוצת ליגת העל השווייצרית פ.צ. ציריך. דז'מאילי שיחק בקבוצות הנוער השונות של ציריך ובגיל 17 בלבד קודם לקבוצה הבוגרת.
בעונתו הראשונה של דז'מאילי כשחקן בוגר ערך השחקן 30 הופעות, בהן כבש שני שערים ובישל שלושה שערים. בעונת 2004/2005 סייע השחקן לקבוצתו לזכות בגביע השווייצרי. בעונת 2005/2006, בגיל 19 בלבד, מונה דז'מאילי לקפטן ציריך, ובכך היה לאחד הקפטנים הצעירים ביותר בתולדות הכדורגל השווייצרי. בעונות 2005/2006 ו-2006/2007 הוביל דז'מאילי את ציריך לזכייה באליפות שווייץ.
ב-9 בפברואר 2007 חתם דז'מאילי בבולטון וונדררס מהפרמייר ליג. הוא עבר באופן רשמי לבולטון בעונת 2007/2008. במשחקי קדם העונה נפצע דז'מאילי ברצועה הצולבת ועקב כך נעדר למשך שישה חודשים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבולטון בהפסד לשפילד יונייטד במסגרת גביע ה-FA. זאת הייתה ההופעה היחידה שלו במדי בולטון.
בעונה שלאחר מכן הושאל השחקן לטורינו מהסרייה א'. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-24 בספטמבר 2008. באותה עונה היה שחקן קבוע בהרכב טורינו, והופיע ב-30 משחקי ליגה. למרות ירידתה של טורינו לסרייה ב', אישרה הקבוצה כי דז'מאילי נרכש על ידה.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם דז'מאילי בפארמה. כרטיס שחקנו נרכש על ידי פארמה בחצאים, בקיץ 2010 ובקיץ 2011, בסכום כולל של כ-7 מיליון אירו.
ב-25 ביוני 2011 עבר דז'מאילי לנאפולי, ששילמה עבורו לפארמה 9 מיליון אירו. בעשר הופעותיו הראשונות בקבוצה כבש שני שערים ובישל שער אחד. באותה עונה הוא גם הופיע בכל משחקי שלב הבתים של ליגת האלופות של נאפולי, וסייע לה להעפיל לשלב שמינית גמר ליגת האלופות. בעונתו הראשונה בנאפולי הוא הופיע ב-28 משחקי ליגה, בהם כבש שלושה שערים ובישל ארבעה. באותה עונה הוא גם סייע לנאפולי לזכות בקופה איטליה.
ב-30 במרץ 2013 כבש דז'מאילי שלושער בניצחון החוץ 3-5 על טורינו. באותה שנה זכה בתואר השני שלו בנאפולי, פעם נוספת, בקופה איטליה, לאחר ניצחון 1-3 על פיורנטינה בגמר.
ב-1 בספטמבר 2014 עבר דז'מאילי לגלאטסראיי, וחתם בקבוצה מליגת העל הטורקית על חוזה ל-3 עונות.
ב-30 באוגוסט 2015 הושאל דז'מאילי לגנואה עד לסוף העונה.
ב-17 באוגוסט 2016 חתם דז'מאילי בבולוניה לעונה אחת. במאי 2017 הושאל למונטריאול אימפקט מליגת ה-MLS.

נבחרת שווייץ

דז'מאילי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ ב-1 במרץ 2006, במשחק ידידות נגד סקוטלנד. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא זכה להופיע בטורניר.
ב-6 בספטמבר 2013 כבש דז'מאילי את שער הבכורה שלו בנבחרתו, מבעיטת עונשין, במשחק התיקו 4-4 נגד איסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא זומן על ידי מאמן הנבחרת אוטמאר היצפלד למונדיאל 2014. דז'מאילי כבש את שערו היחיד בטורניר בתבוסה 5-2 לצרפת בשלב הבתים.
תומאס וולש

ביוגרפיה

וולש התחרה ב-2009 באליפות העולם לנוער, הוא סיים שישי בהדיפת כדור ברזל ובמקום ה-17 במוקדמות זריקת דיסקוס. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה ב-2010 סיים במקום העשירי במוקדמות הדיפת כדור ברזל.
בשנת 2012 זכה לראשונה באליפות ניו זילנד לבוגרים בהדיפת כדור ברזל. בדצמבר 2013 שבר את שיא ניו זילנד כשקבע תוצאה של 20.61 מטר. ב-2014 זכה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה באולם בתוצאה של 21.26 מטר. ביולי אותה שנה זכה במדליית כסף במשחקי חבר העמים בשיא ניו זילנד של 21.19 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום הרביעי בשיא ניו זילנד של 21.58 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 זכה במדליית זהב לאחר ששיפר את שיאו הלאומי ל-21.78 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית ארד לאחר המנצח ראיין קראוזר וסגנו ג'ו קובץ' כשקבע תוצאה של 21.36 מטר. בספטמבר אותה שנה קבע שיא אישי של 22.21 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 שהתקיימה בלונדון זכה במדליית זהב בתוצאה של 22.03 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה שוב בזהב בשיא אליפות ושיא לאומי של 22.31 מטר.
במרץ 2018 שיפר את שיא אוקיאניה בתוצאה של 22.67 מטר. באפריל 2018 זכה במדליית זהב במשחקי חבר העמים הבריטי בתוצאה של 21.41 מטר. בשנים 2018 ו-2019 זכה באליפות ליגת היהלום.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכה במדליית ארד בשיא אוקיאנייה של 22.90 מטר, אחרי ג'ו קובץ' (22.91 מטר) וראיין קראוזר (22.90 מטר, אך עם תוצאה שנייה טובה יותר).
פוטנצה

בעת העתיקה

ההתיישבות הראשונה בשם פוטנטיה הייתה ממוקמת בגובה נמוך יותר מגובה העיר כיום, כ-10 ק"מ מדרום לפוטנצה של היום. במהלך הקרבות של רומא נגד הסאמניטים והברוטיים פוטנצה הייתה נגד אויבי רומא. בקרב מטאורוס אנשי קרתגו התייאשו מהניסיונות לכבוש את איטליה, והרומאים כבשו את פוטנצה ומעמדה הופחת למעמד מושבה צבאית.

בימי הביניים

במאה ה-6 העיר הועברה לידי הדוכסות הלומברדית של בנוונטו. הסרצנים הגיעו אל העיר לפני שהנורמנים הצליחו לכבוש את דרום איטליה. בשנת 1148 או 1149 רוג'רו השני, מלך סיציליה אירח בעיר את לואי השביעי, מלך צרפת, שאותו הצי הנורמני שחרר משבי הסרצנים. לאחר שהעיר נבזזה בידי פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תושביה עדיין נותרו נאמנים לבית הוהנשטאופן, וכתוצאה מכך נחרבה כמעט לגמרי בידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה. ב-18 בדצמבר 1273 רעידת אדמה החריבה את העיר כמעט כליל.

בעת החדשה

במהלך השנים היוותה העיר מקום למהומות נגד השליטה הספרדית, וב-1694 רעידת אדמה נוספת כמעט החריבה את העיר. עם עליית הרפובליקה הנפוליטנית לשלטון, פוטנצה הייתה אחת הערים הראשונות למרוד במלך. ב-1806 פוטנצה דוכאה בידי הכוחות הבורבונים ולאחר מכן נכבשה בידי צבא צרפת והוכתרה כבירת מחוז בזיליקטה. המלך ז'ואקים מירא שיפר את מצב החיים ומינהל החיים בעיר. ב-1848 פרץ מרד בעיר והעיר דוכאה שוב בידי הכוחות הבורבונים, ולאחר מכן ב-1857 הכתה בעיר רעידת אדמה הרסנית שלישית. ב-1860 פרץ המרד האחרון שהיה בפוטנצה, לפני שג'וזפה גריבאלדי הביא לאיחודה של איטליה.
ב-1943 ספגה העיר הפצצות קשות של בעלות הברית. ב-1980 התרחשה בפוטנצה רעידת אדמה רביעית.
פטר מלאדנוב

ראשית הקריירה

מלאדנוב נולד בכפר טושבצי אשר במחוז וידין. ב-1944 נהרג אביו בשורות הפרטיזנים אשר לחמו נגד המשטר הפרו-פאשיסטי בממלכה הבולגרית. את השכלתו האקדמית רכש באוניברסיטת סופיה ובמכון הסובייטי ליחסים בינלאומיים במוסקבה. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1971 מונה מלאדנוב לתפקיד שר החוץ של בולגריה והוא מילא תפקיד זה למשך 18 השנים הבאות. מלאדנוב נחשב מקורב מאד למנהיג הבולגרי טודור ז'יבקוב.

הדחתו של ז'יבקוב

מלאדנוב הושפע מאד ממדיניות הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב מחד, ומאידך התנגד לתהליך ה"בולגריזצייה" שהחיל טודור ז'יבקוב ברחבי המדינה והוביל להגירתם מבולגריה של מאות אלפי אזרחים בולגרים ממוצא טורקי, רובם לטורקיה. האירועים הובילו לביקורת בינלאומית נוקבת על בולגריה ומלאדנוב אשר במסגרת תפקידו כשר החוץ נחשף לביקורת הקשה ולהרעת מעמדה הבינלאומי של בולגריה, גמר אומר להביא להדחתו של פטרונו לשעבר טודור ז'יבקוב. הוא חבר לראש הממשלה גאורגי אטנסוב, שר האוצר אנדריי לוקאנוב ושר ההגנה דוברי ג'וּרוֹב ובעזרתם הוביל את המהלך להדחתו של ז'יבקוב. ב-10 בנובמבר 1989 הודח ז'יבקוב וב-17 בדצמבר 1989 מונה מלאדנוב ליושב ראש מועצת המדינה הבולגרית במקומו. מלאדנוב נקט בשורת רפורמות במפלגה ובמוסדות השלטון הבולגריים וב-1990 שינה את שמה של המפלגה הקומוניסטית למפלגה הסוציאליסטית הבולגרית.

נשיאה הראשון של בולגריה ואחריתו

אחד מצעדיו הראשונים של מלאדוב היה הכרזה על בחירות כלליות חופשיות. באפריל 1990 בוטלה הרפובליקה העממית הבולגרית ונוסדה הרפובליקה הבולגרית וב-3 באפריל מונה מלאדנוב לנשיאה הראשון. מלאדנוב העניק חופש עיתונות, התיר לקיים הפגנות מחאה וביטל הטבות מופלגות שניתנו לחברי המפלגה. ביוני נערכו הבחירות הכלליות הראשונות בבולגריה שלאחר העידן הקומוניסטי. תוצאות הבחירות לא הניבו הכרעה ברורה בין הכוחות הפוליטיים השונים, הן הובילו לאי שקט חברתי, וברחבי סופיה פרצו הפגנות המונים. ביולי 1990 נאלץ מלאדנוב להתפטר מתפקידו לאחר שהואשם שהציע להשתמש בכוח צבאי לפיזור הפגנות ההמונים בסופיה ובמקומו נבחר על ידי האספה הלאומית ז'ליו ז'לב. מלאדנוב אשר סבל מבריאות לקויה שבעטייה אף עבר ניתוח מעקפים, לא שב לחיים הפוליטיים והלך לעולמו ב-2000 בסופיה והוא בן 64 שנים.
עבשן קטלני

תיאור פיזי

העבשן הקטלני הוא שחיין מהיר ונמרץ מאוד, ומסוגל גם לקפוץ לגובה מתוך המים. שחייתו חיננית, ולעיתים כמעט שאינו משאיר שובל אחריו. גופו הרזה הוא בעל סנפיר גבי, שעשוי להגיע מעבר לגובה של רגל (כ-30.5 ס"מ). אחד המאפיינים המובהקים של מין זה הוא מעין קיפול ובליטה, (המכונה לרוב מרפק) הנמצא באמצע כל אחד מהסנפירים. זנבו מתפצל לשני סנפירים המסתיימים בקצה מחודד, ובאמצע זנבו ישנו חריץ.  
צבעו נע בין אפור כהה לשחור. הוא חי בקבוצות של כעשרה עד חמישים פרטים. 
אורכו של דולפין בוגר מגיע לשישה מטרים בקירוב, ומסתו כ-1500 ק"ג. אורך חייו הממוצע כ-60 שנה.

אוכלוסייה ותפוצה

אף על פי שנדיר לראות עבשן קטלני בים, תפוצתו רחבה למדי (מבחינת שטח). עבשנים קטלניים נצפו בימים רבים, גם במים רדודים למדי. 
לא ידוע מספר הפרטים הכולל. מספר הפרטים באוקיינוס השקט נאמד בכ-40,000, וככל הנראה שם מצויה האוכלוסייה הגדולה ביותר.

רבייה וגידול צאצאים

נקבות העבשן הקטלני מגיעות לבגרות מינית בגיל 10 שנים, בעוד שהזכרים של אותו מין מגיעים לבגרות מינית רק בגיל 18 שנה. 
 ביוץ מתרחש פעם יחידה בשנה, ללא קשר לעונה כלשהי. תקופת ההיריון אורכת 15 חודשים ומסתיימת בהמלטת ולד יחיד. גמילת הצאצא מהנקה נמשכת כשנתיים, ממצא שניתן להסיק ממנו כי תהליכי הלמידה ורכישת מיומנויות של העבשן הצעיר אורכים זמן רב.
משערים כי בכל רגע נתון, כ-14% מכלל הנקבות באוכלוסייה מקומית של המין נמצאות בהיריון. בממוצע, תקופת המתנה בין היריון אחד למשנהו היא שבע שנים. נתון זה גדל בהתאם לגיל הנקבה. נקבות מעל גיל 45 שנים אינן מסוגלות, על פי רוב, לרבייה. 
 תוחלת החיים של הזכר היא 58 שנים, ושל הנקבה 62.

יחסי גומלין עם בני אדם

העבשן הקטלני ניצוד, אם כי לא באופן נרחב, באזור האיים הקריביים ואינדונזיה. גם יפן אחראית להרג של מספר קטן של פרטים מדי שנה. 
פעמים רבות גורם העבשן הקטלני לזעם בקרב דייגים העוסקים בדיג טונה ודגים אחרים. הוא חותך את רשתות הדיג, ואוכל את הדגים שניצודו בהן. דבר זה גרם למאמצים מתואמים של דייגים וציידים יפניים להפחתת האוכלוסייה, וכך הומתו כ-900 פרטים בין השנים 1965 ו-1990. 
כ-100 עבשנים קטלניים עלו לחוף במפרץ באוסטרליה ב-2 ביוני 2005. הם הוחזרו לים לאחר התערבות של כ-1500 מתנדבים, כאשר רק אחד מן הדולפינים מת.
פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע

היסטוריה

הטקס הראשון של פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע התקיים בינגואה, מדינת ביילסה, שבניגריה, ב-30 במאי 2005. עד 2012 כל טקסי הפרס התקיימו באותו מקום, למעט ב-2008 כאשר הועבר הטקס לאבוג'ה מסיבות ביטחוניות. בין 2012 ל-2018 התקיימו הטקסים במקומות שונים, אך הטקס של 2015 היה הראשון שנערך מחוץ לניגריה.

קטגוריות קיימות

נכון ל-2017, האקדמיה האפריקאית לקולנוע מעניקה פרסים ב-28 קטגוריות של הצטיינות:

סטטיסטיקה

הנתונים להלן תקפים נכון לטקס הפרסים ה-13
קונגרס ברלין

קונגרס ברלין היה כינוס של מספר מעצמות שנערך בברלין בין 13 ביוני עד 13 ביולי 1878. בקונגרס השתתפו האימפריה הרוסית, הקיסרות הגרמנית, בריטניה, צרפת, האימפריה העות'מאנית, ממלכת איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. אושררה בו מחדש, כתוצאה מלחץ רוסי, עצמאותן של סרביה, בולגריה, מונטנגרו ורומניה מהאימפריה העות'מאנית. הקונגרס כונס על ידי יריביה של רוסיה על מנת לפתוח מחדש את חוזה סאן סטפנו שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הקונגרס טיפל בכמה מהנושאים הבוערים הקשורים במצב בחצי האי הבלקני.

פאן-סלאביות

במהלך המאה ה-19 התעוררו תנועות רבות ברוסיה ובבלקן שדגלו בפאן-סלאביות. בדומה לפאן-גרמניות ופאן-איטלקיות ששאפו לאיחוד אנשים תחת ישות מדינית אחת (אצל הגרמנים גרמניה ואצל האיטלקים איטליה), גם תנועות פאן-סלאביות שאפו לאחד את כל הסלאבים שנמצאים בבלקן ובמזרח אירופה תחת ישות מדינית אחת. התנועות הפאן-סלאביות השונות ניסו כל אחת בדרכה לאחד את כל הסלאבים. רוסיה, אחת מהמעצמות המובילות באותה עת, ראתה את עצמה כמגינת הסלאבים ולכן שאפה שכל הישויות הסלאביות שיקומו בעתיד יהיו נתונות למרותה של רוסיה. לשם ביצוע מטרה זו, רוסיה הייתה צריכה לשלוט בבלקן שהיה מאפשר לה גישה למצרי הדרדנלים והבוספורוס ולפיכך גם פיתוח נתיבי סחר בערי הנמל של הים השחור, דבר שיגדיל את כוחה הגאופוליטי בצורה משמעותית. מבחינת עמי הבלקן, פאן-סלאביות משמעותה איחוד כל הסלאבים בבלקן תחת ישות מדינת אחת שתקום בבלקן ותהיה עצמאית לחלוטין ולא קשורה לרוסיה.

האינטרסים של המעצמות

כאמור קודם לכן, רוסיה שאפה לשלוט על הבלקן מטעמים אידאולוגים של פאן-סלאביות (אם כי ניתן לומר גם ששאיפתה לשלוט בבלקן, מטעמים אימפריאליים או אסטרטגיים, תורצה במונחים פאן סלאביים). שליטה רוסית בבלקנים תאפשר לרוסיה אחיזה טובה יותר בים השחור ולאחר מכן גם בים התיכון. בריטניה, שרצתה לשמור על מאזן כוחות בין מעצמות אירופה ולשמור על האינטרסים שלה במזרח התיכון, ניסתה למנוע מרוסיה בכל דרך להשיג את מטרותיה שכן שליטה רוסית בים התיכון משמעותה הפרת מאזן הכוחות בין המעצמות ובהמשך אף התנגשות ישירה בין האינטרסים של המאחזים הבריטיות להתעצמות הרוסית. איחוד איטליה ואיחוד גרמניה ב-1871 סיכלו את שאיפותיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית להתפשטות טריטוריאלית בכיוון דרום-מערב שם קמה כעת איטליה. אוסטרו-הונגריה שינתה את מדיניותיה והתרכזה בעיקר בחיזוק השפעתה בדרום מזרח, בבלקן, ובפעולה כנגד תנועות פאן-סלאביות בתחומי האימפריה שניסו להפיל את שלטון בית הבסבורג כדי לקבל עצמאות. לאחר ניצחונה של פרוסיה במלחמת צרפת-פרוסיה ויצירת גרמניה, הייתה גרמניה למעצמה היבשתית היחידה ללא אינטרסים בבלקן, מה שהפך אותה למתווכת נייטרלית מתאימה בין המעצמות לפתירת השאלה בנוגע לעתידו של אזור הבלקן.
קובאנה דה אוויאסיון

היסטוריה

קובאנה נוסדה ב-1929 בשם קומפאניה נאסיונל קובאנה דה אוויאסיון קרטיס (Compañía Nacional Cubana de Aviación Curtiss). בהקמתה נטלה חלק חברת קרטיס לייצור מטוסים ומנועים, שהפכה מאוחר יותר לתאגיד קרטיס-רייט. בשנת 1932 נרכשה קובאנה בידי פאן אם, והמילה "קרטיס" הושמטה משמה. ב-1945 הייתה קובאנה לאחת החברות המייסדות של ארגון חברות התעופה הבינלאומיות יאט"א, שוועדת ההקמה שלו התכנסה בהוואנה.
במאי 1945 הפעילה קובאנה טיסות בינלאומיות סדירות ראשונות, בקו מהוואנה למיאמי. החברה השתמשה במטוסי DC-3 דקוטה, והיא הייתה חברת התעופה הראשונה באמריקה הלטינית שהפעילה טיסות ליעד זה. באפריל 1948 הפעילה החברה את הטיסות הטרנס-אטלנטיות הראשונות שלה, למדריד, באמצעות מטוסי דאגלס DC-4. טיסות אלה כללו שלוש נחיתות ביניים: בברמודה, באיים האזוריים ובליסבון. ב-1950 המשיכו טיסות אלה גם לרומא.
ב-1959 הלאימה ממשלת קובה את קובאנה. בעלי החברה לא פוצו, וניסיונותיהם לנהל הליכים משפטיים בעניין בארצות הברית נכשלו עקב היעדרם של יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. במקביל להלאמה, מוזגו בקובאנה חברות תעופה קטנות יותר שפעלו בקובה - אָאֶרוֹוִיאָס קוּ, קובה אָאֶרוֹפּוֹסְטָל ואֶקְסְפְּרֶסוֹ אָאֶרֶאוֹ אִינטֶרְאָמֶרִיקָנוֹ. השלכה נוספת לשינויים הפוליטיים באה בדמותו של האמברגו האמריקני, שבעקבותיו החלה קובאנה להשתמש במטוסים מתוצרת ברית המועצות.
ב-1961 הרחיבה קובאנה את יעדיה באירופה, והחלה להפעיל טיסות גם לפראג. זמן קצר אחר כך החלה גם חברת צ'ק איירליינס להפעיל טיסות סדירות, בסיועה של קובאנה. לחברה הצ'כית היה זה הנתיב הטרנס-אטלנטי הראשון. בשנים הבאות סייעה קובאנה לאינטרפלוג המזרח גרמנית להשיק את הקו הטרנס אטלנטי הראשון שלה, ממזרח ברלין להוואנה, וכן לאארופלוט, בהפעלת טיסות בנות 18 שעות ממוסקבה. באותה העת, היו אלה הטיסות הרציפות הארוכות ביותר. 
ההתבססות על מטוסים סובייטיים הציבה בפני קובאנה אתגרים קשים לאחר התפרקות ברית המועצות. ייצור מטוסי האיליושין Il-62 הופסק ב-1993, והשגת חלקי חילוף נעשתה קשה יותר ויותר. החברה גם לא יכלה לרכוש חלקי חילוף ומטוסים משומשים מתוצרת ארצות הברית, בשל האמברגו. ב-2004 הוחל במהלך ארוך-טווח, שנועד להחליף את כל צי המטוסים של החברה במטוסים מתוצרת רוסיה עד שנת 2012, בהשקעה של 100 מיליון דולר בשנה. במקביל, החל מ-2005 פועלת החברה במשותף עם איבריה, במטרה לשפץ מטוסים מתוצרת בואינג ואיירבוס.

יעדים

קובאנה מפעילה טיסות ל-8 יעדים ברחבי קובה: גואנטנמו, ורדרו, סיינפואגוס, סנטה קלרה, סנטיאגו דה קובה, קאיו לארגו, הוואנה.

תאונות ותקריות

ב-18 במאי 2018 התרסקה טיסה 972 של החברה מיד לאחר ההמראה מנמל התעופה חוסה מארטי שבהוואנה, 112 מתוך 113 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
סרוטונין

ביוכימיה

שמו הכימי של סרוטונין הוא 5-הידרוקסיטריפטאמין (Hydroxytryptamine). סרוטונין מופק מחומצת האמינו הארומטית טריפטופן. שני אנזימים מובילים לייצורו, בתחילה האנזים טריפטופן הידרוקסילאז ואחריו אנזים המכונה AAAD (ראשי תיבות של Aromatic amino acid decarboxylase, "דקרבוקסילאז של חומצות אמינו ארומטיות"; דקרבוקסילאז הוא אנזים הנוטל קבוצת קרבוקסיל מתרכובת כלשהי).
טריפטופן מצליח לעבור את מחסום הדם-מוח באמצעות נשא ביולוגי ייחודי. הימצאות אינסולין בדם תורמת לקליטת הסרוטונין, שכן האינסולין גורם לספיגה מוגברת של חומצות ארומטיות בגוף ולפיכך מקטין את התחרות על ההסתייעות ב"נשא" זה, ושיעור הסרוטונין במוח גדל.
סרוטונין משתנה על ידי פעילות של האנזים מונואמין אוקסידאז והופך לחומצה 5-הידרוקסיאינדולאצטית (Hydroxyindoleacetic acid). מרבית הסרוטונין משתחרר למרווחים שבין תאי העצב במוח – הסינפסות – ומסולק על ידי תאי העצב במנגנון של ספיגה חוזרת.

השפעה פסיכולוגית ופיזיולוגית

הסרוטונין מעורב בתהליכי ויסות ושליטה של עיבוד מידע מלמעלה-למטה, המאפשרים מתן עדיפות למידע רלוונטי על פני מידע לא רלוונטי.
לסרוטונין יש גם תפקיד ראשי בתחושות וברגשות הקשורים ל"מצב רוח", כגון התרוממות רוח, דיכאון, תוקפנות, התנהגות אימפולסיבית וכדומה. לסרוטונין יש תפקיד גם בוויסות טמפרטורת הגוף. סמי הזיות כמו LSD ואקסטזי, כמו גם תרופות נוגדות דיכאון, בנוסף לאלכוהול, פועלים על הקולטנים לסרוטונין. סרוטונין, יחד עם דופאמין ונוראדרנלין, משפיע ככל הנראה על תחושת התיאבון, שיכוך כאבים, הנאה מינית והנאה בכלל. שני המוליכים מביאים למניעת כאבי ראש, מיגרנה, חרדות והפרעות אכילה.
כמו מוליכים עצביים אחרים, בעיקר נוראדרנלין, גם הסרוטונין חשוב במניעת מצבי דיכאון; משום כך פוגעות תרופות פסיכיאטריות חדשות בתהליך הספיגה החוזרת שלו.
רוב האזורים הסרוטוניניים הם מחוץ למערכת העצבים המרכזית, אך בגרעין "רפה" (Raphe) שבמוח יש מרכז סרוטוניני חשוב, הקשור גם לשינה ולשובע. מזונות המכילים אנזימים, חומצות אמינו ורכיבים אחרים שמסייעים לגוף לייצר סרוטונין הם מרכיב חשוב בדיאטות.
הסרוטונין מצוי גם בדפנות המעיים, במערכת העצבים ההיקפית, במערכת העצבים המרכזית (CNS) ובדם. בעת דימום הוא גורם לנימי דם להתכווץ, מה שמאפשר יחד עם טסיות דם וגורמי קרישה נוספים את עצירת הדימום. בה בעת משדר הסרוטונין לגוף דרך מערכת העצבים תחושת כאב. בין היתר עשוי הסרוטונין אשר מופרש ממערכת העצבים המרכזית  לגרום להרפיית השרירים שהתכווצו בהשראת אצטילכולין. כמו כן משמש הסרוטונין כחומר מקדים בייצור ההורמון מלטונין בבלוטת האצטרובל.
מלאכה שאינה צריכה לגופה

בהלכות שבת ויום טוב מלאכה שאינה צריכה לגופה הוא כינוי לעשיית אחת מל"ט מלאכות שבת ותולדותיהן שלא לצורך גוף המלאכה אלא לצורך אחר.

מקור

במשנה נחלקו התנאים האם מלאכה כזו נחשבת לאיסור מהתורה או מדברי חכמים, לדעת רבי יהודה הדבר אסור מהתורה ולדעת רבי שמעון האיסור מדרבנן בלבד.
כמו כן נחלקו הראשונים כפי מי נפסקה ההלכה. 
לפי רבינו חננאל ההלכה נפסקת כרבי שמעון, מכיוון שרבא סובר כמותו ו'הלכה כבתראי', וכן מכיוון שרוב הסוגיות מתפרשות בגמרא לשיטתו. כך גם פוסקים הראב"ד, הרמב"ן, הרשב"א, ספר התרומה, סמ"ג, רא"ש, מאירי ור"ן. כמוהו פוסק ככל הנראה רב האי גאון. 
לעומתם הרמב"ם והיראים פוסקים כדעת רבי יהודה. 
בדעת הרי"ף נחלקו הראשונים: לדעת הרז"ה הרי"ף פסק כשיטת ר' יהודה, ואילו לדעת הרמב"ן והר"ן דעת הרי"ף היא לפסוק כרבי שמעון.
גם בדעת השולחן ערוך נחלקו האחרונים:
לדעת רוב האחרונים השולחן ערוך פסק כרבי שמעון, ש'מלאכה שאינה צריכה לגופה' פטור עליה מדברי תורה, אך הדבר אסור מדברי חכמים. אך בשו"ת תבואות שמ"ש הסביר שהשו"ע לא הכריע בדבר כי רצה לחשוש לשיטת ר' יהודה. ובכל מקרה מוסכם על כולם איסור זה חמור משאר איסורי שבות.