פנדליס

מקור שם העיירה

למקור שם העיירה שני הסברים הקשורים במסחר. האחד מקורו מהמילה שמשמעותה מחסן; סוחרים מוילנה וריגה היו נפגשים ומחליפים סחורות באזור, מקומות האחסון בליטא נקראו פודליס (podėlis) ובלטביה נקרא פונדליס (pondėlis). השני מקורו בהסבר, כי שם העיירה נובע מהשם שנתנו ליום בו השוק היה פתוח (יום שני, שנקרא בעבר בליטאית panedėlis).

היסטוריה

אזכור ראשון לעיירה מופיע בשנת 1591 לא ידוע מקורו. ייתכן, כי העיירה הוקמה סביב אחוזה פאודלית שהייתה שייכת למשפחת רג'קי, שמכרה אותה למשפחת קושיאלקובסקי בשנת 1767. אחד מבעלי העיירה החדשים, סטומברי קושיאלקובסקי, הרס את האחוזה, מה שככל הנראה העיד על סיום הפיאודליזם בעיירה. מקום האחוזה הפך לפארק מיוער שנשתל בשנת 1801, ובו בנה איגנסי קושיאלקבוסקי כנסיית אבן קתולית. עד מלחמת העולם הראשונה ידוע על כ-150 משפחות יהודיות ועוד כ-60 משפחות נוצריות שישבו במקום.

בית כנסת

בעיירה פנדליס הוקמו מספר מוסדות יהודיים ברחוב synagogue (בית כנסת) כגון: בית כנסת, בית לימוד, היכל תפילה, בית מחסה ומקווה ששירתו את תושבי הקהילה היהודית בעיירה.

תולדות הקהילה היהודית

הקהילה היהודית שחיה בפנדליס הייתה חסידית והתבססה על מסחר בשוק. בעיירה ישבו יהודים שעסקו במסחר ובמלאכה. פעמיים בשנה התקיים יריד גדול, בו מכרו הסוחרים היהודים סחורות שונות. שמעון זוס, יהודי שחי בעיירה, היה בעל העסק המצליח והגדול ביותר למכירת בדים וכלי תפירה.
רב הקהילה, משה אוגינס, שהנהיג את יהודי העיירה לפני מלחמת העולם הראשונה היה אדם מלומד. לאחר שנפטר תפס את מקומו הרב איציק דובובי. במלחמת העולם השנייה בוצעו פוגרומים באוכלוסייה היהודית בעיירה. עיקר הפגיעה הייתה בחנויות ובבתים, נופצו חלונות ורכוש היהודים נשדד. היהודים ניסו להתנגד אך ללא הצלחה. בשנת 1941 נרצחה כל הקהילה היהודית ובתים רבים בעיירה נשרפו עד היסוד בפנדליס. השריד שנותר מהקהילה היהודית הוא בית הקברות של קרבנות השואה.

בשואה

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה נכבשה פנדליס על ידי הצבא האדום. על פי הסכם ריבנטרופ-מולוטוב שנחתם בינה לבין גרמניה הנאצית. בשנת 1941 במסגרת מבצע ברברוסה, בו החלה גרמניה הנאצית לכבוש שטחים מברית המועצות, כבשה גרמניה את ליטא. גרמניה הנהיגה במדינה שלטון עוד יותר אכזרי מקודמו. יהודי פנדליס קיוו שתהליך הכיבוש יארך זמן קצר ותינתן להם הזדמנות לברוח. אך בתחילת 1940 נכבשה ליטא ועמה גם העיירה. בעיירה פנדליס, נחסמו כל הכבישים ורק יהודים מעטים הצליחו לברוח. לאחר כמה שבועות הונחו היהודים להתכנס בשוק. רב העיירה נרצח לעיני בני הקהילה ושאר היהודים נלקחו אל בית אבן ונכלאו שם למשך כמה ימים. לאחר מכן הוצעדו בכפייה אל רוקישוק כ-28 קילומטרים מפנדליס ושם קיבצו את כל יהודי האזור, בניהם יהודי פנדליס. לאחר מכן הובלו 13,000 היהודים למלומל, כשלושה קילומטרים מרוקישוק, שם נאלצו הצעירים לחפור בור באדמה מבלי לדעת למה. לאחר שסיימו נורו כל היהודים וכוסו באדמה. יהודי אחד בלבד, ג'נקל שרייבר, הצליח לשרוד. הוא נורה בכתפו, חפר מתוך האדמה פתח כדי לצאת מהבור, ואז ברח לכיוון ברית המועצות. בשנת 1944 שוחררה ליטא על ידי ברית המועצות שנחלה הצלחה במבצע ברברוסה והחלה לכבוש שטחים מגרמניה הנאצית. עד אז 94 אחוזים מיהודי ליטא הושמדו.

חינוך

בקהילת פנדליס היה בית ספר יהודי קטן שהכיל בין חמש לשש כיתות. שפת ההוראה הייתה ביידיש. הורים אשר רצו שילדיהם ילמדו עברית נאלצו לשלוח אותם לרקישוק שם היה בית ספר עברי גדול. בעיירה היה גם בית ספר גדול עבור התושבים הנוצרים.

אישים חשובים מהעיירה

בשל הקשיים הכלכליים ובשל הבדידות שנבעה מגודלה הקטן של העיירה יהודים ונוצרים רבים עזבו את העיירה אל אמריקה, אל קייפטאון וחלק אל מדינת ישראל שם חלקם הצליחו לבנות את בתיהם ולהקים משפחות. אחד מהאנשים הבולטים בעיירה הוא אנטנס סטרזדס, משורר מפורסם שלא היה יהודי, אשר עבד בכנסיית העיירה, אמנם לזמן קצר.

תיעוד, מחקר והנצחה

בספר יזכור על רוקישוק וסביבתה מצוין פרק על פנדליס, שתורגם כחלק מהפרויקט שארגן הארגון JewishGen. הנצחת שואת פנדליס ואיסוף המידע עליה נעשו בעזרת הניצולים שחיו בקייפטאון בשנת 1995.