google/wiki40b huggingface dataset:
נחום הורביץ

נחום הורביץ - (2 בנובמבר 1892 קישינב, מולדובה - 13 בינואר 1989 כפר גלעדי). עלה לארץ במסגרת העלייה השנייה. היה חבר בארגון השומר ועסק בשמירה ברחבי הארץ. שירת במשטרת המנדט ואחר כך הצטרף למחדשי קיבוץ כפר גלעדי. הוביל את שיקום חצר תל חי ואף ניהל את המקום. זכה להאריך ימים והיה השומר האחרון מבין הגברים שהובא לקבורה בחלקת השומרים בבית הקברות בכפר גלעדי (אשתו, יהודית, חברת השומר אף היא- נקברה לידו ב-1992).

קורות חייו

נחום הורביץ נולד בשנת 1892 לחסיה ואהרון הורוביץ בעיר קישינב שחבל בסרביה שהיה חלק מהאימפריה הרוסית.
ב-1904 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבו באחת המושבות שבמרכז הארץ. ב-1908 נפטרה אימו של נחום ואביו שלח אותו לבית היתומים "קריית ספר" ששכן בתחילה בשפיה ואחר כך עבר לבן-שמן. ב-1909 פגש את ישראל שוחט שגייס אותו לארגון השומר. במסגרת זו עבד בשמירה על היישוב היהודי בארץ (ראשון לציון, נס ציונה, מסחה, בית-גן, יבנאל, מצפה, מלחמיה, סג'רה, המושבה כנרת, תל עדשים ועוד).
ב-1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, התגייס נחום, כרוכב, למשטרת המנדט ועסק בשמירה על היישובים. ב-17 בדצמבר 1919 נשלח, בפקודת ישראל שוחט, עם עוד 4 רוכבים (אריה אברמזון, צבי ניסנוב, יוסף נחמני ופולסקי מאיילת-השחר) לתגבר את השמירה על היישובים בגליל העליון וליד תל חי נפצע מיריות של ערבים. ב-1921 עזב את המשטרה והשתתף, עם קבוצת אנשי השומר, בחידוש קיבוץ כפר גלעדי (לאחר שננטש ב-1920). 
בשנות ה-50 של המאה ה-20 מונה מטעם קק"ל למנהל פרויקט ייבוש החולה (שכונה מפעל "זכיון החולה").
לאחר הקמת המדינה פעל נחום לשיקום חצר תל-חי ובשנת 1953 נפתח במקום מוזיאון ואתר הנצחה ונחום מונה למנהל האתר. בהמשך הקים לייד החצר אכסניית נוער. מספר שנים לאחר מכן הקים את מוזיאון בית השומר בכפר-גלעדי לשימור תולדות "ארגון השומר" בארץ. בנוסף היה נחום שותף לקביעת הכיתוב שעל פסל האריה השואג שליד בית הקברות של כפר גלעדי. נחום נפטר ב-1989 והיה אחרון אנשי השומר שהלך לעולמו. נקבר בחלקת אנשי השומר בבית הקברות בתל-חי.
נחום נישא, בסג'רה, ליהודית רוזיצ'נסקי, שבישלה בסג'רה עבור אנשי השומר. לזוג 3 ילדים וביניהם אורי הורביץ (שניהל את אתר תל חי בין השנים 1987 ל-1995), אבינועם (אבו) הורביץ וישראל (שרוך) הורביץ.
בשארה מרג'יה

בשארה מרג'יה (בערבית: بشاره مرجية; נולד ב-1954) הוא סופר, מסאי ומתרגם ערבי ישראלי.

ביוגרפיה

בשארה מרג'יה נולד ב-1954 למשפחה ערבית נוצרית בכפר יפיע שליד נצרת. לאחר לימודיו התיכוניים הוא החל ללמוד באוניברסיטת חיפה, בה סיים תואר ראשון (בשנת 1979) ותואר שני (בשנת 1982) בשפה וספרות הערבית - שניהם בהצטיינות. בשנת 1996 סיים את עבודת הדוקטורט בשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב. התיזה עסקה בייצוג האישה ומעמדה בספרות הערבית הקלאסית. בהמשך לימד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה הפתוחה ובמספר מכללות אקדמיות.
ספרו "דמות האישה בספרות הערבית הקלאסית" (בערבית: شخصية المراة في الادب العربي القديم) זכה לביקורות משבחות בעולם הערבי, והפך לרב-מכר במספר מדינות. הספר זיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות לשנת 2005 (בשיתוף האוניברסיטה העברית). חברי הוועדה ציינו כי לספר תרומה חשובה להבנת מעמדה החברתי והספרותי של האישה בימי הביניים.
בשנת 2005 קיבל ד"ר מרג'יה את תעודת יקיר המגזר הערבי.
הוא פרסם מספר ספרים בערבית שעסקו בספרות ילדים ובייצוג האישה בספרות. זאת, לצד עשרות מאמרים שפורסמו בכתבי-עת ובעיתונים מקומיים. בנוסף, חיבר עשרות ספרי ילדים ותרגם מספר רב של ספרי ילדים משפות זרות, ובפרט מעברית, לערבית.
כיום מנהל ד"ר מרג'יה את המרכז הארצי לספרות ילדים ערבית בישראל, הנמצא בעיר נצרת.
מרג'יה נשוי ואב לשלושה, מתגורר בנצרת.
פרופיל DNA

יצירת פרופיל DNA (באנגלית: DNA profiling) הוא התהליך בו נבחנים תכונות ב-DNA של אדם, אשר ייחודיות כמו טביעות אצבעות. הטכניקה הומצאה על ידי סר אלק ג'פריס  באוניברסיטת לסטר בשנת 1985.
פרופיל ה-DNA הוא כלי המסייע רבות בחקירות פליליות. משתמשים בבדיקת סמני DNA לצורך השוואת הפרופילים של חשודים, לראיות שנאספו בזירת הפשע (כגון: דגימות של דם, שיער, רוק או זרע), כאשר באמצעות המידע ניתן להעריך את הסבירות של מעורבות החשודים בפשע. השימוש בטכניקה של יצירת פרופיל DNA הוביל גם לאורך השנים לכך שאנשים שהורשעו בפלילים נמצאו חפים מפשע לאחר שה-DNA שלהם לא תאם ל-DNA שנמצא בזירת הפשע.
יצירת פרופיל DNA משמשת גם בבדיקות שארות, לזיהוי גופות ובמחקר הגנאלוגי.
איסוף של דגימות DNA מהאוכלוסייה לצורך יצירת פרופיל DNA משתנה ממדינה למדינה בהתאם לחוקים המקומיים. ישנן מדינות מסוימות בהן הוקמו מאגרים המכילים פרופילי DNA של כל האסירים.
רוברט נלר

ביוגרפיה

נלר נולד בבסיס הצבאי קאמפ פולק שבלואיזיאנה וגדל באיסט לאנסינג שבמישיגן. הוא בנם של דודי ורוברט. אביו שירת בצבא ארצות הברית. 
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת וירג'יניה התגייס בשנת 1975 לחיל הנחתים למסלול קצונה ישיר. במסגרת מסלול זה עבר נלר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. נלר שימש כמפקד מחלקה בגדוד השלישי שברגימנט הנחתים הרביעי של דיוויזיית הנחתים השלישית. שימש מפקד פלוגה בגדוד הראשון של דיוויזיית הנחתים הראשונה. בשנים 1988–1990 שימש מפקד כוח מאבטחים של הנחתים בפנמה והשתתף במבצע מטרה צודקת.
ביולי 1991 מונה למפקד גדוד החי"ר המשוריין ה-3 של דיוויזיית הנחתים הראשונה, השתתף במבצע "השבת תקווה" בסומליה. ביוני 1993 מונה לסגן מפקד רגימנט הנחתים השביעי. לאחר מספר תפקידי מטה מונה ביוני 1998 למפקד רגימנט הנחתים השישי בדיוויזיית הנחתים השנייה ולאחר מכן מילא תפקידים במטה הדיוויזיה. ביולי 2002 מונה לראש מחלקת מבצעים במטה חיל הנחתים. 
ביוני 2007 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית. באוגוסט 2009 מונה לנשיא אוניברסיטת חיל הנחתים. בינואר 2011 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף מבצעים במטות המשולבים. ביולי 2014 למפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד כוחות הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי ואירופה. 
בספטמבר 2015 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד חיל הנחתים. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2019.
נלר נשוי לדרסי ואב לשלושה.
Demi Live! Warm Up Tour

רקע

במסגרת האודישן שלה לסרט הטלוויזיה "קאמפ רוק" של דיסני, שהתקיים בין היתר בפני מפיקים בכירים של ערוץ דיסני, דמי לובאטו לא רק קיבלה את התפקיד הראשי כי אם גם הוחתמה באחת מחברות התקליטים של דיסני, הוליווד רקורדס לאחר שהתבלטה בעיניהם ביכולותיה הווקאליות. לאחר שהוחתמה היא החלה לעבוד על האלבום הראשון שלה במקביל לצילומי הסרט, ובהמשך יצאה לסיבוב הופעות זה במטרה לקדם אותו. סיבוב ההופעות נחל הצלחה מועטה עם הכנסות של פחות מ-$8.9 מיליון דולר, והוא אינו הצליח להיכלל אפילו ברשימת 100 סיבובי ההופעות המצליחים ביותר לשנת 2008.

מהלך ההופעה

ההופעה הייתה פשוטה יחסית ואינה כללה פירוטכניקה או גימיקים מיוחדים, כמו גם לובאטו לא החליפה תלבושות או ירדה מהבמה במשך כל זמן ההופעה. בדומה לרוב ההופעות, נגני הלהקה פתחו את ההופעה עם ג'אם פתיחה של מספר דקות עד לכאשר לובאטו עלתה על הבמה. במהלך ההופעה לובאטו ליוותה את עצמה בשלושה שירים; בשיר Don't Forget עם גיטרה חשמלית, בשיר Two Worlds Collide עם גיטרה אקוסטית ובשיר La La Land עם קלידים. חברי הלהקה ליוו אותה בכלל השירים. מלבד פסקול הסרט "קאמפ רוק" This Is Me, כלל השירים איתם הופיעה נכחו באלבום הבכורה שלה "Don't Forget" אותו היא כאמור קידמה במסגרת ההופעות.

הפצה

אחת ההופעות שנערכה בתיאטרון Blender Theatre at Gramercy שבעיר ניו יורק הופקה על ידי Live Nation Studios, המשתייכת לחברת לייב ניישן אנטרטיינמנט, והופצה במסגרת האלבום "Don't Forget" כבונוס. יתר על כן גרסת די.וי.די של ההופעה הופצה בברזיל.
רמה (מקרא)

רמה או הרמה, הוא כינוי או שם נלווה של אתרים, שחלקם היו ערים פרק זמן, בארץ ישראל בתקופה הישראלית, המוזכרים בתנ"ך.
השם נגזר ממקומם הגבוה של היישובים.

ישובי הרמה

יישובי הרמה שוייכו אל נחלות שנים עשר שבטי ישראל, או אל חבל ארץ כמו הגלעד. לפעמים, יישובי הרמה מתוארים כמסמני גבול או שנמצאו באזור סְפר וגבול טבעיים.
1. רמה בנחלת שבט אשר; מוזכרת בספר יהושע:
"וְשָׁב הַגְּבוּל הָרָמָה וְעַד עִיר מִבְצַר צֹר וְשָׁב הַגְּבוּל חֹסָה ויהיו [וְהָיוּ] תֹצְאֹתָיו הַיָּמָּה מֵחֶבֶל אַכְזִיבָה".
אדוארד רובינסון זיהה את הרמה הזו עם הכפר ראמה{הערה|Robinson, Edward; Smith, Eli . Biblical Researches in Palestine and adjacent regions: A Journal of Travels in the years 1838 and 1852, 2nd edition.., London:John Murray, 1856}}.
2. רמה בנחלת שבט נפתלי; מוזכרת בספר יהושע:
"וְעָרֵי מִבְצָר הַצִּדִּים צֵר וְחַמַּת רַקַּת וְכִנָּרֶת : וַאֲדָמָה וְהָרָמָה וְחָצוֹר".
3. ראמות בנחלת שבט יששכר, נקראה גם יַרמוּת או רֶמֶת; מוזכרת בספר דברי הימים:
"וּמִמַּטֵּה יִשָׂשכָר אֶת קֶדֶשׁ וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ אֶת דָּבְרַת וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ : וְאֶת רָאמוֹת וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ וְאֶת עָנֵם וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ".
ירמות זוהתה באתר כוכב הירדן בספרות המחקר במאה ה-20.
4. רמות גלעד או רמה באזור הגלעד; מוזכרת בספר יהושע:
"וּמִמַּטֵּה גָד אֶת עִיר מִקְלַט הָרֹצֵחַ אֶת רָמֹת בַּגִּלְעָד וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת מַחֲנַיִם וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ".
לדעת חוקרים, מיקומה של הרמה בגלעד היה בצפונו.
בספר מלכים נאמר כי שלמה המלך מינה נציבים מיושבי הגלעד, ובהם:
"בֶּן גֶּבֶר בְּרָמֹת גִּלְעָד לוֹ חַוֹּת יָאִיר בֶּן מְנַשֶּׁה אֲשֶׁר בַּגִּלְעָד".
בספרות המחקר הוצע זיהויה של רמה בגלעד בכפר רימון ליד ג'רש;
ולחלופין, בעיר סלט, שניהם בעבר הירדן המזרחי.
5. רמה באפרים או רמה בהר אפרים, בנחלת שבט אפרים. מוזכרת בתנ"ך, למשל בספר שופטים.
החוקר ד"ר יואל אליצור משער, כי רמה אפרים היא עירם של אלקנה ובנו שמואל ואליה התכוון הפסוק:
"וַיָּמָת שְׁמוּאֵל וַיִּקָּבְצוּ כָל-יִשְׂרָאֵל וַיִּסְפְּדוּ-לוֹ, וַיִּקְבְּרֻהוּ בְּבֵיתוֹ בָּרָמָה".
אליצור משער כי רמה באפרים היא הרמתיים צופים שבארץ צוף.
אליצור שיער את זיהויה של רמה באפרים בכפר בֵּית אִלו (נ"צ 161153).
6. רמה בבנימין, עיר גבול בנחלת שבט בנימין, בסמוך למכמש; לאחר פילוג הממלכה, בין ממלכת יהודה לממלכת ישראל. מוזכרת בתנ"ך, למשל בספר יהושע:
"וּכְפַר העמני [הָעַמֹּנָה] וְהָעָפְנִי וָגָבַע עָרִים שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן : גִּבְעוֹן וְהָרָמָה וּבְאֵרוֹת".
רמה עירם של אלקנה ושמואל, נקשרה עם רמה בנחלת בנימין, בחלק ניכר מספרות הנוסעים ובספרות המחקר במאה ה-20.
בחלק מספרות הנוסעים זוהתה רמה עירו של שמואל באתר נבי סמואל. בנוסף, אליצור העלה השערה כי רמה בבנימין היא בכפר א-ראם מצפון לירושלים.
רבים מהפרשנים והחוקרים קשרו בין רמה בבנימין לבין מקום קבורתה של רחל, הפרשנים הסתמכו על הפסוק בספר ירמיהו:
"קוֹל בְּרָמָה נִשְׁמָע נְהִי בְּכִי תַמְרוּרִים רָחֵל מְבַכָּה עַל בָּנֶיהָ מֵאֲנָה לְהִנָּחֵם עַל בָּנֶיהָ כִּי אֵינֶנּוּ".
אולם אליצור סובר, כאחרים, כי משמעות המילה רמה, בפסוק זה, הוא שם מקום גבוה ולא שם אתר מסוים.
ג'ונתן הייד

חיו המוקדמים

הייד נולד בבריזביין, קווינסלנד.

קריירה

הוא חבר בלהקה השייקספירית המלכותית ובוגר האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הייד היה חבר בצוות המקורי של מבט הפוך. הייד שיחק בתפקיד גי' ברוס איסמיי, דירקטור בחברת וייט סטאר ליין בסרט טיטניק, האגיפטולוג אלן צ'מברליין בסרט המומיה ואן פלט בג'ומנג'י.
הוא הופיע בסדרות טלוויזיה וביניהן: הרפתקאות שרלוק הולמס ורציחות במידסומר.
ב-2007, שיחק בתפקיד ד"ר דורן במחזה השחף, שנכתב על ידי אנטון צ'כוב, וכן כרוזן קנט בהמלך ליר. שניהם הוצגו בהצגות בינלאומיות.
כמו כן השתתף בסדרה הבריטית ספוקס בתפקיד איליה, שר רוסי. 
הוא מופיע בסדרה הנגיף, בתפקיד אולדריץ' פאלמר, מיליארדר קשיש אשר רודף אחר חיי נצח.

חיים אישיים

הייד נשוי לסופרנו הסקוטית, איזבל ביוקנן. לזוג יש שתי בנות, אחת מהן היא השחקנית ג'ורג'יה קינג.
זיפיוס חלול-חרטום

מאפיינים

לסתו העליונה קצרה במעט מן התחתונה. בלסת התחתונה 2–4 שיניים ובעליונה אין שיניים כלל. הוא ניזון בעיקר מדיונונים. צבעו לא אחיד, לרוב אפור עם כתמים לבנים בגחון. שוכן באוקיינוס האטלנטי והשקט ומגיע גם לים התיכון ולחופי ישראל.
למרות העדפתו למגורים בעומק של קילומטר ויותר והימנעותו מהתקלות בספינות, הוא נצפה פעמים רבות בידי בני-אדם.
המין והסוג תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז' קיווייה בשנת 1823, על-פי גולגולת לא שלמה מחופה הים-תיכוני של צרפת, במחוז שפך הרון.
באפריל 2008 נסחפה אל חוף הכרמל בחיפה, גופת לוויתן באורך 7 מטר. ביולי 2002 נמצא זכר צעיר בחוף סידנא-עלי בהרצליה, הניסיונות להצילו לא צלחו ובמהלך הנתיחה נמצאו שקיות פלסטיק בבטנו. ב-20 ביולי 2018 נצפו שישה לוויתנים כ-150 ק"מ מערבית לחיפה. בשנת 2019 נפלט לחוף דור פגר של נקבה ממין זה. הפגר נאסף על ידי אנשי רשות הטבע והגנים ואנשי מחמל"י, לצורך נתיחת הגופה
הקהילה היהודית בקרפנטרה

הקהילה היהודית בקרפנטרה היא קהילה יהודית עתיקה ששכנה בעיר קרפנטרה (בצרפתית: Carpentras) בדרום-מזרח צרפת, בימינו במחוז ווקלוז, בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור.
שורשיה של הקהילה היהודית בקרפנטרה במאות ה-10 או ה-11. בתקופה זו היו תושביה היהודיים כפופים לבישוף העיר. בשנת 1235, כאשר עברה העיר להשפעת מושלים מטעם האפיפיור, גורשו ממנה היהודים, אולם הוחזרו בשנת 1263. בשנת 1276 נקבע מעמדם המשפטי בסטטוט, ולפיו היה עליהם לשלם 18 לירות מדי שנה תמורת הזכות להישאר בעיר ולקבל את הגנת הבישוף.
בשנת 1320 עברה העיר קרפנטרה לשליטה ישירה של האפיפיור. בשנה שלאחר מן החלו הרדיפות הידועות כ"גזרת המצורעים", ובשנת 1322 גורשו היהודים מן העיר. כאשר חזרו לבסוף בשנת 1342, הייתה הקהילה מרוששת, ומנתה לא יותר מתשעים משפחות. זמן קצר לאחר מכן הורשו היהודים להכשיר שטח לבית קברות ולהקים בית כנסת.
בשנת 1460, בזמנו של האפיפיור פיוס השני, נתחם רובע היהודים בקרפנטרה. בשל מצוקת המקום נאלצו היהודים לבנות בתים בעלי ארבע קומות. בזמנו של האפיפיור קלמנס השביעי, אשר הורה על לבישת הטלאי הצהוב ועל חבישת כובע היהודים, ניתן ליהודי קרפנטרה כתב זכויות, המתיר להם לעבוד ולסחור תמורת חמישה אחוזים מרכושם. כתב זכויות זה בוטל בזמנו של האפיפיור פאולוס השלישי, בשנת 1535. במהלך עשרות השנים שבאו לאחר מכן ניתנו מספר פעמים צווי גירוש ליהודים משטחים שתחת שליטת האפיפיור, ואף על פי שאלו לא תמיד בוצעו במלואם, רבים מיהודי קרפנטרה עזבו לערים אחרות בדרום צרפת, לאימפריה העות'מאנית ולארץ ישראל. בשנת 1571 מנתה הקהילה רק שש משפחות.
מחלף קיבוץ גלויות

מבנה המחלף

דרך קיבוץ גלויות חולפת מעל לכביש 1 באמצעות גשר, ואילו נתיבי איילון חולפים מעל לדרך קיבוץ גלויות באמצעות שני גשרים נוספים. המחלף הוא קצהו המערבי של כביש 1, ומקשר בין החלק התיכון של נתיבי איילון וחלקם הדרומי, שקצהו במחלף חולות. חלקו המערבי של המחלף, הכולל את גשרי נתיבי איילון מכונה גם גשר חיל השריון (או גשר הולץ), ועוברת בו גם דרך חיל השריון שמהווה את ראשיתו של כביש 2. מסילות הרכבת שבין מסלולי כביש 1 בקטע הסמוך למחלף הן העמוסות בישראל. בסמוך למחלף נמצא גם מסוף אוטובוסים גדול. המחלף משמש גם כמחלף רכבתי בו מסילת הרכבת תל אביב – בני דרום עוברת מעל ומתחברת למסילת איילון.

היסטוריה

ראשיתו של המחלף בשנת 1978, עם חיבור גשר קיבוץ גלויות לכביש 1. בשנות ה-80 של המאה ה-20 חוברו למחלף גם נתיבי איילון. המחלף הורחב עם השנים ונוספו לו גשרים המקשרים אותו עם נתיבי איילון לכיוון דרום, גשרי מסילות רכבת, ועבודות לשיפור זרימת נחל איילון העובר בין מסלולי המחלף.
בשנת 2007, בעת הקמת מסילת הרכבת תל אביב – בני דרום, הועתק "גשר חיל השריון" מזרחה למרחק 15 מטר. בתחילת שנות ה-80 תוכננו נתיבי איילון לכיוון דרום, אך המתכננים החליטו לא לכלול בתוכניותיהם את תוואי הרכבת המתוכנן. כתוצאה מכך ניצב הגשר בדיוק בתוואי מסילת הרכבת תל אביב – בני דרום. עלות העתקת הגשר הייתה כ-70 מיליון שקל והפרויקט כלל גם: פינוי חלקי של בית הספר הולץ, הקמת גשר חדש לרכבת וכן הסדרי תנועה ותיקונים שונים. העתקת הגשר עצמו נמשכה שלושה ימים באמצעים מכניים. לטענת חברת נתיבי איילון בתקופה שבה נבנה הגשר, ההיתכנות להקמת מסילת הרכבת הייתה אפסית, ובכדי לחסוך בעלויות לא נוצל כל רוחב התוואי המתוכנן (בעיקר עלות פינוי חלק ממתחם לודוויפול ובית הספר הולץ).
H&M

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1947 בעיר וסטרוס שבשוודיה, על ידי ארלינג פרסון. באותה העת החברה מכרה רק בגדי נשים ונקראה "Hennes" (פירוש המילה בשוודית הוא "שלה"). בשנת 1968 רכש פרסון את המלאי של חנות ציוד ציד בסטוקהולם בשם "Mauritz Widforss". המלאי של החנות כלל גם בגדי גברים, ובשל כך החליט פרסון שתחת המותג יימכרו גם בגדי גברים, ושמה של החנות שונה ל-"Hennes & Mauritz", מאוחר יותר השם קוצר ל-"H & M. Erling". בנו של ארלינג, סטפן פרסון, הפך למנכ"ל החברה בשנת 1990 וליו"ר מועצת המנהלים של החברה בשנת 1998. כיום רוב הסחורה של הרשת מיוצרת באסיה ובאירופה.

בישראל

במרץ 2010 נפתחו שלוש החנויות הראשונות של הרשת בישראל, בתל אביב בירושלים ובחיפה, במרץ 2011 נפתחו עוד חנויות בנתניה, כפר סבא ופתח תקווה ובאוגוסט 2011 נפתחו עוד חנויות ברחובות ובהרצליה. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2012, נפתחה חנות נוספת בקניון העיר בת ים. במאי 2013 נפתח סניף בבאר שבע ובאוגוסט של אותה שנה נפתח סניף חדרה בקניון "לב חדרה".
במרץ 2015 נפתח סניף אשדוד במרכז הקניות ביג FASHION אשדוד ובאוגוסט של אותה שנה נפתח סניף רמלה בקניון עזריאלי. במרץ 2017 נפתח סניף ראשון לציון בקניון עזריאלי ראשונים הממוקם על מחלף ראשונים במזרח העיר . באפריל 2019 נסגר סניף טבריה וביולי 2019 נפתח סניף אילת בקניון אייס מול. בסה"כ 22 סניפים בארץ.

מותג

המותג H&M מוצב במקום ה-21 בעולם, בין המותגים הגלובליים. שוויו מוערך בכ-15 מיליארד דולר . במקום שמה המלא של החברה, Hennes & Mauritz, נעשה שימוש בראשי התיבות H&M מטעמי פשטות.
בשנת 2011 בית האופנה ורסצ'ה עיצב קולקצית קפסולה לרשת H&M. קולקציה זו הושקה ב-17 בנובמבר בכ-300 חנויות הרשת מסביב לעולם. בישראל נבחר סניף H&M הממוקם בקניון עזריאלי להיות הסניף הראשון בישראל שימכור את קולקצית ורסצ'ה ביום ההשקה העולמי יחד עם עוד 299 סניפים נוספים. הקולקציה אזלה ממדפי הסניף בעזריאלי ביום ההשקה לאחר כארבע שעות בלבד.
בנובמבר 2018 הודיע על סגירת מותג הבגדים השוודי צ'יפ מאנדיי
רנה פרבאל

ביוגרפיה

פראבל נולד בפורט-או-פרנס בירת האיטי. למד ארגונומיה בגמבלו ולוון בבלגיה והנדסה גיאותרמית באוניברסיטת פיזה שבאיטליה.
בשנת 1970 עזב לניו יורק ועבד שם כמלצר וכשליח. חמש שנים לאחר מכן חזר להאיטי. בשנת 1988 פתח מאפייה בעיר הבירה.
קובי מימון (שחקן)

ביוגרפיה

מימון שירת בצה"ל בחיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי היה בצוות הבידור של מלון קלאב אין אילת של רשת קלאב הוטל.

כסטנדאפיסט

בשנת 2004 הופיע לראשונה בטלוויזיה בתוכנית הריאליטי "האקדמיה לצחוק" בערוץ ביפ בשלב האודישנים, אותם לא עבר.
בשנת 2007 הגיש פינת סטנדאפ קבועה בתוכנית האירוח של שלישיית מה קשור, אשר שודרה בערוץ הוט 3. במהלך השנים 2008–2012 השתתף מימון בכל שבע העונות של התוכנית "צחוק מעבודה", תוכנית סטנדאפ בהנחיית שלום אסייג, ובהשתתפותם של סטנדאפיסטים ובדרנים נוספים כגון: ליטל שוורץ, אורי חזקיה, נדב אבקסיס, רועי לוי ועוד.

הניסיון לשבור שיא גינס

בין ה-4 ל-6 במרץ 2015 ביצע מימון הופעת סטנדאפ שנמשכה 42 שעות ו-20 דקות, אולם ההישג לא נרשם בספר השיאים של גינס בשל "היעדר ראיות".

כמנחה ושחקן

בשנת 2011 הנחה את התוכנית הקומית "האוניברסיטה", ששודרה בערוץ הוט קומדי סנטרל. באותה שנה השתתף בתפקיד אורח בסדרה "גבוה וגרינבאום" ששודרה בערוץ 2.
במהלך השנים 2011–2012 השתתף בשתי עונות של תוכנית המערכונים "הפרויקט הירוק" ששודרה בערוץ הוט קומדי סנטרל (בה השתתפה גם אשתו, קרן שיניוק). 
בשנת 2013 החל לשחק בתפקיד מרכזי בקומדיית המצבים "חברות" בערוץ 10, בה הוא מגלם את דמותו של ארז שלם. בין השנים 2014–2015 השתתף בשתי עונות של סדרת הדרמה קומית "זגורי אימפריה" ב-HOT, בה גילם את אחד התפקידים הראשיים בסדרה, את דמותו של אבי זגורי. ב-2014 השתתף כשחקן אורח בסרט "מיתה טובה" לצדם של זאב רווח ולבנה פינקלשטיין. בחנוכה אותה שנה שיחק במחזמר "101 כלבים דלמטיים", בבימויו של צדי צרפתי ולצדם של חני נחמיאס, מיקי קם, אורנה ומשה דץ, ירון ברלד ודנה אינטרנשיונל. 
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "פרודים" והשתתף בתוכנית הבידור "מלחמת המינים" בערוץ 2.
משנת 2018 מימון מככב בסדרת הטלוויזיה הקומית "חיים שלי" על חייו, כשהוא ומשפחתו משחקים את עצמם בתפקידים הראשיים. הסדרה עלתה בערוץ 13 של הזכיינית "רשת" במהלך חודש מאי בשנת 2018.
החל מ-2019 שיחק בסדרת הנוער "התחנה" את דודי, מנהל התחנה.

כמדבב

בשנת 2012 דיבב בסרט האנימציה "תפוס ת'פטיש" לצדם של יהונתן מגון, ניקול ראידמן, אמנון וולף ושחקנים נוספים.
בשנת 2017 דיבב את גרגמל בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".

כפרזנטור

מימון הוא הפרזנטור של "בנק יהב".

משפחתו

מימון הוא אחיו של הכדורגלן שי מימון.
ב-9 ביוני 2011 נישא לשחקנית קרן שיניוק, לזוג שני בנים.
מכינת עלמה למנהיגות נשית

מכינת עלמה למנהיגות נשית היא תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית, המיועדת לבוגרות כיתה י"ב בדגש על צעירות בעלות פוטנציאל מנהיגות גבוה. התוכנית שואפת לגיוס חניכות מרקע מגוון: פריפריה ומרכז, דתיות וחילוניות, עולות וצבריות.
המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים.
יוסף דורפמן (שחמטאי)

ביוגרפיה

יוסף דורפמן נולד בזיטומיר. בעל תואר שני בהנדסת מכונות מהמכון הפוליטכני בקייב. שירת בצבא ברית המועצות.
החל משנת 1975 דורפמן השתתף באליפות ברית המועצות בשחמט ובשנת 1977 זכה במקום הראשון ביחד עם בוריס גולקו. 
במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 השתתף בתחרויות רבות. בשנת 1978 הוענקה לו דרגת רב אמן.
בשנת 1978 הוא סיים במקום שני בפולין (ניצח מיכאיל צייטלין). הוא ניצח בתחרויות בוורשה בשנת 1984 ובלבוב בשנת 1983. בשנת 1985 הוא ניצח בתחרות במוסקבה.
בשנים 1984 ו-1988 דורפמן היה עוזר של גארי קספרוב בהתמודדות על תואר אלוף העולם בשחמט.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 דורפמן עבר לצרפת. בשנת 1998 הוא ניצח באליפות צרפת בשחמט.
דורפמן חיבור מספר ספרים על שחמט.
הספרייה הממלכתית של רוסיה

היסטוריה

הספרייה נוסדה ב-1 ביולי 1862 כספרייה ציבורית בשם "הספרייה של המוזיאון הציבורי של מוסקבה ושל מוזיאון רומיאנצב" או "ספריית רומיאנצב". הספרייה היוותה חלק מהמוזיאון הציבורי הראשון של מוסקבה, בו הוצגו אוספיו של ניקולאי רומיאנצב, אשר נתרמו על ידי האספן העשיר לאומה הרוסית והועברו מסנקט פטרבורג למוסקבה. האוספים כללו גם ספרים וכתבי יד. 
במהלך השנים אוספי המוזיאון גדלו בעקבות תרומות נוספות של מוצגים וכן תרומות כספיות. חלק מהאוספים הולאמו והושמו בספרייה, כגון אוסף שניאורסון של חסידות חב"ד שהולאם ב-1920.
בעקבות מהפכת אוקטובר (1917) הועברו למוזיאון ולספרייה אוספים רבים של אצילים שהוחרמו על ידי השלטונות הקומוניסטיים. במקביל פחת המימון של המוזיאון (מרבית הכספים הוזרמו על ידי השלטונות למוזיאון פושקין). בשנת 1925 הוחלט לפרק את המוזיאון ולפזר את אוספיו בין מוזיאונים אחרים - ומרבית האוספים הועברו למוזיאון פושקין. באותה שנה הוחלט לשנות את שם הספרייה ל"הספרייה הממלכתית של ברית המועצות ע"ש ו. א. לנין". בין השנים 1922–1991 הייתה חובת הפקדה בספרייה של עותק מכל ספר אשר פורסם בברית המועצות.
במקביל נהרס ארכיון המדינה הישן, והחלה בניית מבנה ספרייה חדש, בתכנונם של האדריכלים ולדימיר שצ'וקו וולדימיר גלפריק. התכנון נערך בין השנים 1927–1929 ועבודות הבנייה החלו בשנת 1930.
בניית חלקו הראשון של המבנה, אשר נבנה בסגנון מודרני עם אלמנטים נאו קלאסיים, הסתיימה בשנת 1941. בניית אולם הקריאה ובו 250 מושבים, הסתיימה בשנת 1945, ואגפים נוספים של המבנה הושלמו בשנת 1960.
בשל מספר הספרים הרב אזל המקום בספרייה בשנת 1968, ומבנה חדש הוקם על מנת לאכסן כתבי עת, ספרים מדעיים, וספרים להם הביקוש נמוך. מבנה זה, הממוקם בחימקי, הושלם בשנת 1975.
בשנת 1992 שונה שם הספרייה לשמה הנוכחי. למרות מחיקת שמו של לנין מהשם המלא הרשמי של הספרייה, הכינוי העממי "לֵנִינְקָה" (Ленинка) עדיין משמש בפי תושבי מוסקבה ובפי הקוראים הפוקדים אותה בקביעות ואף מופיע באתר האינטרנט הרשמי של הספרייה; גם שם תחנת הרכבת התחתית הסמוכה הוא עדיין "הספרייה על שם לנין" (Библиотека имени Ленина). עם נפילת ברית המועצות נותרה חובת ההפקדה של הספרים המפורסמים ברוסיה, וכל מוציא לאור במדינה מחויב להפקיד בספרייה עותק מכל ספר היוצא לאור.
כיום בספרייה 275 ק"מ של מדפים עליהם 17 מיליון ספרים, 13 מיליון כתבי עת, 350,000 דפי תווים והקלטות ו-150,000 מפות. בספרייה ספרים ב-247 שפות (71% מהאוסף הוא בשפה הרוסית והיתר בשפות אחרות).
ישראל גולדפרב

ביוגרפיה

נולד בעיירה שיניאווה שבגליציה, אוסטריה (כיום פולין), בשנת 1879, ובנעוריו, בשנת 1893, היגר לארצות הברית כרבים אחרים והתיישב בניו יורק. אחיו היה המוזיקאי והמלחין שמואל אליעזר גולדפרב , ראש המחלקה למוזיקה במשרד החינוך בניו יורק. למד רבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTSA) וחינוך מוזיקלי באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר ג'וליארד. ב-1902 הוסמך לרבנות, לצד מרדכי קפלן, מייסד תנועת הרקונסטרוקציוניזם. בשנים 1902–1905 שימש רב וחזן בקהילת סטייטן איילנד. לאחר מכן מונה לחזן ראשי ומנהל בית ספר בקהילת בית ישראל אנשי אמת, ושנה לאחר מכן גם כרב, משרה שאותה החזיק עד לפטירתו.
בין השנים 1920–1942 עבד כמורה למוזיקה ליטורגית בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTSA). שיטתו בהוראת חזנות אומצה במכון לחזנות בבית המדרש לרבנים באמריקה, בבית הספר לחזנות בישיבה יוניברסיטי ובמוסדות נוספים. בין היתר היה מורהו הפרטי של אהרן קופלנד, ופרסם חוברות שירים.
בין שיריו המפורסמים הוא הניגון ל-"שלום עליכם", שפורסם ב-Jewish Songster ב-1918. לדברי אליהו שלייפר ב-2006, שיר זה הוא מהפופולריים ביותר מבין זמירות השבת ומושר בכל החוגים ביהדות. לחנים נודעים נוספים שחיבר הם "יה ריבון עלם", "יפה נוף", "שומר ישראל שמור", "ל"ג בעומר" ומנגינת "ברכת הנרות" של הדלקת נרות חנוכה.
מרסדס אודינה

ביוגרפיה

מרסדס אודינה היא בעלת תואר שני בתקשורת מה-Universidad autonoma de Barcelona. היא התחילה את הקריירה בעיתונאות ברדיו מיראמר (Miramar) וב-1985 הצטרפה אל שירותי המידע של הטלוויזיה הספרדית RTVE. לאחר זמן קצר הפכה לחלק מצוות העורכים של Informe semanal. בשנת 1989 החלה בבימוי הסדרה התיעודית השנים שחיינו (Los años vividos), תוכנית בעלת עשרה פרקים המציגה סקירה מלאה של המאה ה -20 ב ספרד והמבוססת על זיכרונם של 250 אישים מהבולטים והמשפיעים במדינה. התוכנית זכתה בפרס הבינלאומי אונדס (Premios Ondas) בשנת 1992.
בשנת 1991 מונתה לעורכת ומנהלת תוכנית החקירה העתונאית תיק21 (Dossier 21) בטלוויזיה הספרדית RTVE. סדרה זו בנויה ממחקרי תעודה עם נושאים הקשורים לאירועי היום ונושאים אקטואליים. חלק מהתיעודים שיוצרו במהלך תקופה זו, כגון המטרה: להרוג את פרנקו (Objectivo: Matar a Franco), שודרו על ידי ערוצי טלוויזיה זרים שונים והן בפסטיבלים ובתערוכות בינלאומיות.
באוקטובר 1993 מונתה אודינה לדוברת וראש מחלקת התקשורת של משרד המשפטים והפנים של ממשלת ספרד. בשנת 1995 מונתה לכתבת ועורכת של הטלוויזיה הספרדית RTVE בניו יורק.
בשנת 1997 פרסמה אודינה את ספרה הראשון תאגיד אמריקה (America Sociedad Anonima) ובתקופה שעד 2005 שילבה עם עבודתה כמרצה לתקשורת באוניברסיטת רמון יול של ברצלונה (Ramon Llull de Barcelona) עם כתיבה ספרותית ושתוף פעולה עם תחנות רדיו, טלוויזיה ועתונים. באפריל 2005 מונתה אודינה לראש מחלקת תקשורת, שיווק וקידום של אקספו 2008 (Expo 2008) ולאתר כשנה מונתה לראש אגף התוכניות של הטלוויזיה הספרדית RTVE בברצלונה. מאוחר יותר התמנתה לראש מחלקת התרבות, האמנות והחינוך של בית-אמריקה (Canning House) בלונדון.