google/wiki40b huggingface dataset:
פירוק נשק גרעיני

פירוק נשק גרעיני הוא תהליך של צמצום מלאי הנשק הגרעיני הקיים בעולם, המושג לרוב תוך שימוש בדיפלומטיה והסכמים בינלאומיים.
מצדדי פירוק הנשק הגרעיני טוענים כי הוא יפחית את הסיכוי להתרחשות מלחמה גרעינית, במיוחד כתוצאה מטעות. מתנגדי פירוק הנשק הגרעיני טוענים כי מעשה כזה יפחית את גורם ההרתעה, גורם אשר מנע פריצת מלחמה גרעינית, מאז מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה

התנועה לפירוק הנשק הגרעיני קיבלה ביטויים שונים במדינות שונות. בארצות הברית, שם נוצרו כלי הנשק הגרעיניים הראשונים בעולם, היו לתנועה תומכים בולטים בשנים הראשונות של המלחמה הקרה, אשר טענו כי בעזרת ארגון בינלאומי ניתן לאכוף איסור על יצירת כלי נשק גרעיניים. בשנות השישים קמה בארצות הברית תנועה עממית חזקה יותר נגד הנשק הגרעיני, פעולות התנועה התמקדו בנשורת הגרעינית כתוצאה מניסויים בנשק גרעיני. לאחר חתימת האמנה על איסור חלקי על ניסויים גרעיניים, אשר כללה איסור על ניסויי פיצוץ אטומי באטמוספירה החל מיום 10 באוקטובר 1963, הייתה רגיעת מה בפעילות הציבורית נגד פיתוח כלי נשק גרעיניים. בשנות השמונים שוב החלה להישמע הקריאה העממית נגד פיתוח כלי נשק גרעיניים, לאור קריאתו של הנשיא רונלד רייגן להמשיך בפיתוח כלי נשק אלה. עם תום המלחמה הקרה, בשנות התשעים, גוועה שוב תנועת ההתנגדות לכלי נשק גרעיניים.
בברית המועצות היו הקולות נגד הפצת נשק גרעיני מעטים וחלשים. בין הבולטים בהשמעת קולם נגד הנשק הגרעיני היה אנדריי סחרוב.
דרום אפריקה בשלטון האפרטהייד הייתה המדינה היחידה בעולם כולו אשר התפרקה באופן פומבי ממאגר כלי הנשק הגרעיניים שלה. לדרום אפריקה היה מאגר של כשישה כלי נשק גרעיניים בתקופת שנות השמונים, אך הם פורקו בתחילת שנות התשעים.
לאחר התפרקות ברית המועצות מצאו עצמן מספר רפובליקות סובייטיות לשעבר (בלארוס, אוקראינה וקזחסטן) מחזיקות בכלי נשק גרעיניים סובייטיים, אך הן העבירו את כלי הנשק לרשות רוסיה. יחד עם זאת, קיים דיווח כי עקב טעות פקידותית נותרו ברשות אוקראינה מספר טילים גרעיניים.

הערכה באשר למדינות שבהן נשק גרעיני

המדינות הבאות הודו, נכון לשנת 2006, בהחזקת נשק גרעיני, בין באופן מפורש ובין במשתמע, על ידי ביצוע ניסוי בפיצוץ גרעיני: ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, צרפת, סין, הודו, פקיסטן, קוריאה הצפונית.
על פי דיווחים מסוימים, גם בידי מדינת ישראל נשק גרעיני, למרות שמעולם לא הודתה בזאת. באיראן פועלת כעת תוכנית מחקר גרעיני העלולה להביא אותה, לדעת מומחים, ליכולת פיתוח נשק גרעיני בעתיד. בשנת 2003 הכריזו גורמי ממשלה בערב הסעודית כי המדינה שוקלת לפתח נשק גרעיני משלה, אולם הכחישו כי המדינה כבר נקטה צעדים מעשיים כלשהם בכיוון זה.
חוף קמפ

גילוי האזור

פטר קמפ, שהפליג על הבריג "מגנט", ראה את ארץ קמפ ממרחק בשנת 1833, ונחשב למגלה האזור.
האזור מופה לראושנה בשנת 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של סר דאגלס מוסון (לצד מיפוי ארץ אנדרבי הסמוכה).

מקור השם

ארץ קמפ נקראת על שמו של פטר קמפ, מגלה האזור.
שיקו חייק

שי (שיקו) חיים (חייק) (נולד ב-17 בדצמבר 1975) הוא זמר מוזיקה מזרחית, מעבד מוזיקלי ואמן קלידים.

ביוגרפיה

חייק גדל בפתח תקווה. אביו הוא מנשה אבו סבח, אחד מגדולי הזמר העיראקי בעבר. כבר בגיל צעיר, למד חייק לנגן על קלידים ללא מורה, מה שיצר לו את הכינוי "שיקו ילד הפלא". לפני קריירת הזמר, הוא עבד כמפיק ומעבד מוזיקלי עם זמרים רבים, והיה המנהל המוזיקלי של הזמרת זהבה בן.
בפברואר 2010 נישא להודיה-מירי אוחנה.

"המסתורי"

אלבומו הראשון של חייק יצא בשנת 1998 ונקרא "אל האור". באלבום זה, הוא לא חשף את פניו ואת זהותו, אך כן חשף את כישוריו הן כזמר והן כמעבד מוזיקלי וקלידן מוכשר, ושר תחת השם "המסתורי" (זאת, לדבריו, כדי שאנשים יעריכו את האלבום לפי השירים, ולא לפי האמן, שבעולם המוזיקה המזרחית ידוע כמעבד והמנהל המוזיקלי של זהבה בן). לאחר שהאלבום נחל הצלחה רבה, הוציא חייק את האלבומים "בשבילך הכול עשיתי" ו"מתגעגע", אבל עדיין כ"המסתורי"; באלבום "מתגעגע" הוא חשף את שמו האמיתי, אבל ללא תמונה.

אחרי "המסתורי"

האלבום הבא שהוציא חייק הוא "כבר לא מסתורי", שכשמו הוא מרמז שחייק חשף את זהותו לגמרי. אלבום זה הצליח מאוד, ואחד השירים המפורסמים שלו, "בדקות של געגוע", הגיע למקום מכובד ברשימת השירים בגלגלצ, ונוצר תקדים במוזיקה המזרחית בסגנון טורקי.
בהמשך הדרך, חייק הוציא אלבומים נוספים כמו "בדרך לפסגה", "שירים שעושים לי פרפרים" (אלבום עם ביצועים לשירים ישראלים מוכרים, ובו גם הושמעו טעימות מן האלבום הבא, "כתבתי לך": השירים "כתבתי לך", "הנפש התאומה שלי", "לכבודך", "מתוקה" ו"כל הזמן"), 2 אלבומי דאנס בדרבוקות ("דואט מוזיקלי" ו"המחשמלים"), שבו משולבים דרבוקות ומוזיקת דאנס בניצוחם של חייק ואמן הדרבוקות רמזי קטנאני (נגן הדרבוקות של אייל גולן), אלבום אוסף שכלל 2 שירים חדשים וחידושים לשירים "זה לא מגיע לי ילדה" ו"מתגעגע", וגם "הקונצרט", אלבום מתוך הופעה חיה של חייק בצפון (השירים בהופעה מתוך האלבום "בדרך לפסגה"). הופעה זו גם יצאה לאור ב-DVD ונמצאת לצפייה ב-HOT VOD.
האלבום "כתבתי לך" שוחרר ב-30 באוגוסט 2007 לאחר עבודה של כ-3 שנים. הפקת האלבום והקלטת השירים נעשו בטורקיה, עם תזמורת "קאמפה איסטנבול", שמנגנת עבור איברהים טטליסס, גדול זמרי טורקיה. בין היתר, האלבום כולל את השירים "מתוקה", "כל הזמן", "הכל למענך", "טיפה של אושר", "כתבתי לך", "שיהיה לך טוב", "לא עושה חשבון", "הנפש התאומה שלי", "קול צחוקך", "כשתזכרי", "לעצמי לא סולח" ו-"לכבודך". השירים "מתוקה" ו-"טיפה של אושר", לאחר חשיפתם הושמעו תדיר בערוץ 24.
לאחר מכן הוציא חייק סינגל - "מכתב למזכרת".
ב-2009 הוציא סינגל שנקרא "אלת האהבה". בינואר 2010 הוציא סינגל שנקרא "שקוף".
בפברואר 2010 הוציא סינגל שנקרא "משגעת פילים".
ב-21 בפברואר 2010 הוציא את אלבומו "דרך חדשה". אביה של אשתו כתב את רוב שירי האלבום.
בנובמבר 2017 השתתף בתוכנית אקס פקטור (עונה 3) אך לא עבר את שלב האודישנים.
פארק החולדות

פארק החולדות הוא כינוי למחקר בנושא התמכרות לסמים שנערך בשנות ה-70 המאוחרות (ופורסם בשנת 1980), על ידי הפסיכולוג הקנדי ברוס ק. אלכסנדר ועמיתיו באוניברסיטת סיימון פרייזר בקולומביה הבריטית שבקנדה.
השערתו של אלכסנדר הייתה כי סמים לא גורמים להתמכרות, ושההתמכרות לכאורה לסמים הנרקוטיים שנצפתה בשכיחות בחולדות מעבדה ניתנת לייחוס לתנאי החיים שלהם, ולא לתכונות הממכרות של הסם עצמו. הוא כתב בנייר עמדה לסנאט הקנדי בשנת 2001, שניסויים קודמים שבהם חולדות מעבדה הוחזקו מבודדות בכלובי מתכת צפופים, נקשרו למנגנון הזרקה עצמית, רק מראים כי "בעלי חיים במצוקה קשה, כמו אנשים במצוקה קשה, יקלו על מצוקתם בצורה תרופתית אם יוכלו".
כדי לבחון את השערתו, אלכסנדר בנה פארק חולדות, מושבת דיור בגודל 8.8 מטר רבוע (95 רגל מרובע), פי 200 מהשטח של כלוב מעבדה סטנדרטי. היו 16-20 חולדות משני המינים במעון, שפע של מזון, כדורים וגלגלים למשחק, ומספיק מקום להזדווגות וגידול הגורים. תוצאות הניסוי תמכו בהשערתו. חולדות שנאלצו לצרוך מורפין הידרוכלוריד במשך 57 ימים רצופים הובאו לפארק החולדות וניתנה להן הבחירה בין מי ברז רגילים ומים מהולים במורפיום. על פי רוב, הם בחרו במים רגילים. במאמרו כתב על כך אלכסנדר: "שום דבר שניסינו... לא יצר משהו שנראה כמו התמכרות בחולדות ששוכנו בסביבה רגילה באופן סביר." קבוצות ביקורת של חולדות מבודדות בכלובים קטנים צרכו הרבה יותר מורפיום בניסוי זה ובכמה מהניסויים שאחריו.
המאמר המקורי נדחה על ידי כתבי העת המדעיים החשובים ופורסם לבסוף בכתב עת קטן יחסית, "Psychopharmacology". מספר ניסויים אחרים שנערכו בעקבות המחקר, לא הצליחו לשחזר את תוצאותיו. עם זאת, המחקר עורר תשומת לב באשר לתנאי הכליאה של חולדות מעבדה והשפעתם על תוצאות ניסויים. מחקרים חדשים מתחילת המאה ה-21 מצאו כי סביבה מעשירה עשויה להקטין את התמכרותם של עכברים למורפיום, וכן להפחית סיכון להפרעות כמו אלצהיימר, הנטינגטון ופרקינסון. 
אלכסנדר עצמו ממשיך להרצות על מחקרו; החל מ-1985 הוא עבר לחקור התמכרות לסמים בקרב בני אדם מתרבויות מגוונות, מתוך הנחה שההבדלים הבין-תרבותיים בין אנשים מדמים את ההבדל בין חולדות בכלוב לעומת בפארק.
תאגיד השידור היווני

השנים הראשונות

תאגיד השידור ההלני החל דרכו ב-1938 בתחילה בשידורי רדיו בלבד, מאתונה. בתקופה זו החברה הייתה ידועה כ-(EIR) אגודת הרדיו הלאומית. בזמן מלחמת העולם השנייה כאשר יוון הייתה תחת הכיבוש הנאצי השידורים הופסקו. ואולם, לאחר סיום המלחמה ושחרור יוון השידורים התחדשו ואף התרחבו לשלושה ערוצי רדיו לאומיים ואף שירות רדיו בינלאומי ליוונים הגרים בחו"ל. אגודת הרדיו הלאומית הייתה אחת מ-23 השותפות שהקימו את איגוד השידור האירופי ב-1950.

שידורי טלוויזיה

שידורי טלוויזיה ניסיוניים החלו ב-1965 ושידורי טלוויזיה מלאים החלו ב-1966. ב-1970 שונה שם החברה לתאגיד הרדיו והטלוויזיה הלאומי (EIRT). בזמן זה היו שתי ערוצי טלוויזיה. ERT של תאגיד השידור ההלני ו-"ינד" (יוונית: ΥΕΝΕΔ) שהיה שיך לצבא יוון. בתקופת המשטר הצבאי ביוון מ-1967 עד 1974 היה השני ערוץ תעמולה של המשטר. במפתיע, ערוץ ינד שימר את שמו ואת האוריינטציה הצבאית שלו עד שנות ה-80, אז שונה שמו ל-ERT-2. בשנת 1988 החלו שידוריו של ערוץ שלישי בבעלות תאגיד השידור ההלני, בשם ET3 שהתקיים בסלוניקי ושידר בעיקר תכנים מקומיים הקשורים לצפון יוון.
במשך 20 השנים הראשונות שידורי הטלוויזיה ביוון היו מוגבלים, והערוצים השייכים לתאגיד (שהיה מונופול באותו זמן) שידרו משעה 5 אחה"צ עד ל-2 לפנות בוקר. משנת 1997 שלושת הערוצים של תאגיד השידור ידועים כ-ET1, NET ו-ET3. הראשון משדר בעיקר תוכני בידור, השני מתמקד בחדשות והשלישי ממשיך לשדר בעיקר תכנים הקשורים לצפון יוון אך משדר לכל חלקי המדינה.

סגירה

ב-11 ביוני 2013, בשעה 17:45 הודיע דובר ממשלת יוון כי עקב הגירעון התקציבי התאגיד ייסגר עד סוף היום, וכי 2,600 עובדים יפוטרו.
מאוחר יותר במהלך הערב כמה עובדים הצליחו למשוך את השידור ולהמשיך לשדר ברחבי יוון. בעקבות המעשה כוחות משטרה נכנסו למשרדי אחת מהתחנות לפחות, וכל המשדרים ברחבי יוון נסגרו. במשרדי התאגיד שטרם נסגרו המשיכו העיתונאים לשדר דרך האינטרנט. משדרי ה-ERT הקרובים ביותר לאתונה נסגרו בסביבות השעה 23:17 נכון לזמן יוון, ו-20 שניות לאחר מכן, ערוץ 902TV (ערוץ המפלגה הקומוניסטית) החל לשדר את אותות ERT, אך כמה דקות מאוחר יותר דרשה ממשלת יוון משירות הטלוויזיה הדיגיטלית Digea להפסיק את השידורים, בשל שידור האותות ללא אישור; כך הופסקו שידורי 902TV למשך זמן מה. פעולה זו נחשבה בלתי קבילה מצד אזרחי יוון כיוון שהממשלה לא התייעצה עם המועצה הלאומית לרדיו וטלוויזיה, הגוף הרשמי האחראי על שידורי רדיו וטלוויזיה ביוון.
ב-12 ביוני, בצוהרי היום נמחקו כתובות ה-IP של ERT, וכך שידורי ERT דרך האינטרנט הופסקו, כמו גם פרסום כל כתבות החדשות והודעות הדוא"ל שנשלחו לכתבי ERT. עם זאת, שידורי ERT המשיכו לשדר באמצעות אתרים אחרים, כמו אתר אוניברסיטת יוון.
איגוד השידור האירופי מיהר למתוח ביקורת על הפסקת השידורים, ובאותו ערב יצאה הודעה בה הביע האיגוד "אימה בקרב כל אמצעי התקשורת הציבוריים באירופה" וקרא לראש ממשלת יוון לבטל את ההחלטה. האיגוד הפך את שידורי ERT לזמינים בקרב כל שידורי הלוויין של חבריו, והכריז כי "כדי להיות חבר באיגוד עליך להיות שדרן, ולכן נמשיך לשמור על ERT", כפי שנאמר על ידי הבמאית אינגריד דלתרן.
אלכסיס ציפראס, מנהיג האופוזיציה הביע דאגה בנוגע להפסקת שידורי ERT ותיאר אותה כ"בלתי חוקית".

פתיחה מחדש

לאחר בחירות 2015 וניצחון מפלגת סיריזה, במסגרת הקמת הקואליציה עם "היווניים העצמאיים" נקבע כי התאגיד ייפתח מחדש. ב-28 באפריל 2015 נערכה הצבעה בעד החוק לפתיחה מחדש של ERT אשר כללה שינויים בתאגיד. ERT נפתח מחדש ביום חמישי, 11 ביוני 2015, שנתיים בדיוק לאחר הסגירה.
מתיל"ן

יחידת מתיל"ן ירושלים יחידה מיוחדת של משמר הגבול. השם מתיל"ן הוא ראשי תיבות של "מארבים, תצפיות, יירוט, לוחמה ניידת". היחידה פעלה בין השנים 1996 ל-2011 וייעודה היה לוחמה בטרור ולוחמה בפשיעה החמורה באמצעות מארבים, תצפיות והסוואה. היחידה פעלה בעיקר במרחב התפר ובכפרי מזרח העיר ירושלים והעוטף ועסקה באיסוף מודיעין טקטי, ובמקביל ביצעה מארבים מוסווים. לוחמי היחידה נבחרו לאחר מיון ממושך וגיבוש, וכן עברו קורס הכולל תוכני שדאות, הישרדות בשטח, הסוואה, ירי, כושר קרבי, לוט"ר ותכנים ייעודיים וייחודיים לפעילותם.
יחידות המתילן התחלקו לשלושה אזורים: צפון, דרום וירושלים.
בעוד צפון ודרום התנהלו כצוותים קטנים בפלוגות המרחב ולאחר פרק זמן קצר יחסית פורקו, הייתה מתילן ירושלים ליחידה גדולה ועצמאית  הכפופה למחוז ירושלים.
בשנת 2004 שונה שם מתילן ירושלים לראשי תיבות של מודיעין, תצפיות, יירוט ולוחמה ניידת. באותה העת הושלם תהליך מיסוד היחידה, הושקעו משאבים רבים, הושלמו רכישות האמצעים הטכנולוגיים והתקיימה הכשרת לוחמים ייחודית ליחידה.
במהלך השנים שונה סמל היחידה לכנפי עטלף כאשר במרכזו סמל המודיעין עם האות מ' (לציון משמר הגבול). ריכוז מאמץ הפעילות הופנה למניעת טרור, ובנוסף עסקה מתילן ירושלים בפעילות מסוערבת באופן חשאי וסמוי. בשנת 2007 עברה היחידה למפקדת עוטף ירושלים ובין היתר הייתה אמונה על כפרי העוטף והישובים היהודיים הסובבים אותו. בשיאה הביאה היחידה להישגים משמעותיים והצלחות מבצעיות רבות ומרשימות, ובעיקר קצרה הצלחות בתחום מניעת הטרור והלחימה בפשיעה החמורה. במרוצת הזמן החליט מפקד מג"ב דאז ניצב יורם הלוי לאחד ולמזג את היחידה עם ימ"ס ירושלים.
בשנת 2012 פורקה היחידה באופן סופי ולוחמיה שולבו ביחידת הימ"ס של ירושלים. בשנת 2017, במסגרת החטיבה הטקטית של משמר הגבול, הוקם צוות מתילן כחלק מהחטיבה.
שגיא חמץ

שגיא חמץ (נולד ב-31 באוקטובר 1969) הוא עיתונאי, ממקימי העיתון TheMarker והמנכ"ל והבעלים של חברת השיווק במדיה חברתית בלינק.
חמץ שימש כתב בנושאי תקשורת ומדיה בעיתון "טלגרף" בין השנים 1994–1996, ולאחר מכן כתב וערך מדור האינטרנט ותקשורת בעיתון "הארץ" בין השנים 1996–2000. בשנת 2000 היה חמץ בין מקימי העיתון TheMarker, ובשנת 2001 לקח חלק ביצירת מגזין TheMarker וכן היה העורך הראשי של המגזין בין השנים 2001-2006. 
באוגוסט 2006 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת הפרסום אידאולוג'יק, מקבוצת פובליסיס. בשנת 2007 הקים את חברת "בלינק אינטרקטיב" העוסקת בתחום המדיה החברתית לארגונים.
קארסטן יאנקר

פ.צ. קלן וראפיד וינה

יאנקר שיחק במועדוני הנוער של האנזה רוסטוק ופ.צ. קלן לפני שעלה לבוגרים של פ.צ קלן בבונדסליגה בשנת 1993. בקיץ 1995 הושאל לעונה אחת לראפיד וינה, והבקיע שבעה שערים בטורניר גביע אירופה למחזיקות גביע, אך קבוצתו הפסידה בגמר 1-0 לפריס סן ז'רמן. עם זאת, יאנקר זכה עם ראפיד וינה באליפות אוסטריה.

באיירן מינכן

כשחזר יאנקר מההשאלה בראפיד וינה בקיץ 1996, חתם בבאיירן מינכן, שהתרשמה מיכולותיו בגביע המחזיקות. יאנקר שיחק בבאיירן מינכן שש עונות, זכה עמה בארבע אליפויות, שני גביעים, ארבעה סופר-קאפ, זכייה אחת בליגת האלופות בעונת 2001, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה במשחק הגמר מול ולנסיה, וזכייה אחת בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס. באותן שנים, יאנקר שיתף פעולה בהתקפה של באיירן מינכן עם החלוץ הברזילאי ג'ובאני אלבר, והם יצרו ביחד חוליית התקפה אפקטיבית במיוחד. יאנקר הופיע במדי באיירן מינכן 143 פעמים, והבקיע 48 שערים.

אודינזה, קייזרסלאוטרן, שאנגחאי שנחווה ומטרסבורג

בקיץ 2002 חתם יאנקר באודינזה. יאנקר לא הסתגל לסגנון המשחק בסרייה א', והבקיע 2 שערים בלבד בשתי עונות, שבסופן עבר לקייזרסלאוטרן, שם רשם שיפור מסוים ביכולתו, ואף הבקיע שישה שערים במשחק גביע מול שונברג 95, שהסתיים בתוצאה 15-0 לטובת קייזרסלאוטרן, נתון המהווה שיא כיבושים עבור שחקן אחד במפעל הגביע הגרמני (נכון ל-2015). יאנקר ירד ליגה עם קייזרסלאוטרן בעונת 2006, ובתומה עבר לשאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית, שם נכשל ושוחרר אחרי שבעה משחקים. בפגרת החורף עבר למטרסבורג מהבונדסליגה האוסטרית, שם חווה עדנה מחודשת והבקיע 24 שערים ב-81 הופעות, עד לפרישתו ב-2009.

קריירה בינלאומית

יאנקר נכלל בסגל הגרמני ליורו 2000 בזכות הצלחתו בבאיירן מינכן ושיתוף הפעולה עם ג'ובאני אלבר. יאנקר לא הרשים במדי נבחרת גרמניה, ונטען כי לא הצליח להסתגל למשחק ללא אלבר כפי שנדרש בנבחרת הגרמנית. עם זאת, המשיך יאנקר להיות חלק מהנבחרת גם בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002, בו הבקיע שער יתרון לגרמניה, במשחק בו הובסה לבסוף הנבחרת בתוצאה 5-1 על ידי נבחרת אנגליה. עם זאת, העפילה לבסוף גרמניה למונדיאל 2002. יאנקר זומן על ידי רודי פלר לסגל הגרמני לאותו מונדיאל. בטורניר זה הבקיע יאנקר שער בניצחון 8-0 על נבחרת ערב הסעודית בשלב הבתים, ופתח בכל שלושת המשחקים של גרמניה בשלב זה, אך הוחלף בכולם, ולא שיחק באף משחק בשלב הנוק אאוט, לרבות גמר מונדיאל 2002, בו הפסידה גרמניה 2-0 לברזיל. לאחר המונדיאל, יאנקר לא זומן יותר לנבחרת. ליאנקר 33 הופעות במדים הלאומיים, בהן הבקיע עשרה שערים.

קריירת אימון

יאנקר אימן לתקופה קצרה בשנת 2010 את קבוצת הנוער האוסטרית נויזיידל, ובאותה שנה החל לעבוד כמאמן הנוער עד גיל 15 של ראפיד וינה. בשנת 2013 קודם לתפקיד עוזר המאמן בראפיד וינה, תפקיד אותו מילא עד לשנת 2016. בשנת 2017 מונה כמאמן קבוצת ס.וו. הורן האוסטרית.
סקונס

אטימולוגיה

על פי מילון מרים ובסטר, ייתכן שמקור השם scone במילה ההולנדית "schoonbrood" (לחם לבן), המורכבת מ-schoon (טהור, נקי) ומ-brood (לחם). בארצות הברית השם "סקונס" מתייחס לגרסאות המתוקות של המאפה, בעוד הגרסאות המלוחות מכונות "ביסקט". בקנדה מכנים את כל הסוגים "ביסקט".

סוגים

בבריטניה הם עיגולים או משולשים (שנחתכו מעיגול גדול), בארצות הברית הם לעיתים גדולים יותר ומלבניים, ונאפים יבשים יותר ואף פירוריים. סקונס תעשייתיים הם בדרך כלל בצקיים יותר מאלו הביתיים.
סקונס אנגלים מכילים לרוב צימוקים, דומדמניות, גבינה או תמרים. בארצות הברית, סקונס הנמכרים בבתי קפה ממולאים לרוב באוכמניות, חמוציות, אגוזים ואפילו פתיתי שוקולד, ומקורי עוד יותר - ממתק "עדשים" משוקולד. מילויים מסורתיים יותר, הן בבריטניה והן בארצות הברית, הם תבלינים כמו פרג וקינמון.
בסקוטלנד ואלסטר הגרסאות המלוחות כוללות סקונס סודה לשתייה, הידועים גם כ"פארל" (לחם שטוח משולש, הנוצר כתוצאה מחיתוך של עיגול לארבעה) וסקונס תפוחי אדמה המכונים "טאטי", הדומים לפנקייק קטנים, דקים ומלוחים, עשויים מקמח תפוחי אדמה ומזכירים את ה"לאטקעס" - לביבות תפוחי אדמה יהודיות. סקונס תפוחי אדמה מוגשים לרוב מטוגנים כחלק מארוחת בוקר סקוטית.
סקונס הם מרכיב בסיסי בשעת התה בסגנון דבונשייר, מכונים גם "סקונס של תה" ו"סקונס שמנת".
סקונס צלויים הם סקונס המטוגנים ולא נאפים. ישנן גרסאות המכילות או מצופות גבינה, בצל, בייקון ועוד. בשפה הסקוטית סקונס כאלו מכונים "גרידל". בניו זילנד שם זה משמש לתיאור כל גרסאות הסקונס, המהווים חלק חשוב בארוחות מסורתיות.
קדמוס

קדמוס (Κάδμος) במיתולוגיה היוונית היה מייסד העיר תבאי.
הוא היה בנו של מלך פיניקיה ואחיה של אירופה.
הדעות חלוקות מי היה אביו - אגנור או פיניקס בנו של אגנור.
אחרי שאירופה אחותו נחטפה על ידי זאוס, אביו שלח אותו ואת אחיו סיליקס לחפשה. הוא לא הצליח למצוא אותה, ותוך כדי נדודיו הוא הגיע לדלפי שם הוא נועץ באורקל. היא שלחה אותו למסע בעקבות פרה שבצידה יש סימן בצורת ירח כדי שיבנה עיר במקום בו היא תגיע לאפיסת כוחות ותחדל מלכת. 
פלגון מלך פוקיס נתן לקדמוס את הפרה והוא הלך בעקבותיה לחבל "באוטיה" ביוון, שם ייסד את העיר תבאי. רוברט גרייבס טוען שבמקום בו הפרה עצרה לרבוץ הוקם המקדש לאלת הירח סלנה.
קדמוס רצה להקריב את הפרה כקרבן לאתנה, ולכן ביקש ממלוויו להביא מים, הם הלכו למעיין קסטליה הסמוך אך דרקון המים ששמר על המעיין הרג אותם. כשראה זאת קדמוס הוא נלחם בדרקון והרגו (לפי דעות אחרות היה זה נחש, ולאחר שהרג אותו יצאה בת קול שאמרה שהוא גם יהפוך לנחש בסוף ימיו). 
אתנה הורתה לו לקחת את שיני הדרקון ולזרוע אותן באדמה. אחרי שעשה זאת צמחו מהשיניים בני אדם משוריינים, חמושים ופראים שנקראו ה"ספרטים". לאחר שזרק להם אבן טובה וכך גרם שילחמו עליה זה בזה, מתו כולם למעט חמישה. ביחד איתם הוא בנה את המבצר של תבאי (או קדמיה) והם נהיו האבות המייסדים של העיר.
כיוון שהדרקון שקדמוס הרג היה מקודש לארס, הוא נאלץ לשרתו שמונה שנים. בתום השנים הללו הוא נשא לאישה את הרמוניה בתם של ארס ואפרודיטה (לחלק מהדעות הוריה היו זאוס ואלקטרה). בחתונתם השתתפו אלים רבים, כמתנת כלולות היא קיבלה מאתנה גלימה, והפייסטוס הביא לה מחרוזת שממיתה מי שמנסה לגנוב אותה.
הרמוניה ילדה לו את פולידורוס ואת בנותיהם: אינו, אוטונואה, אגבה וסמלה.
למרות שנחשב למלך טוב, בגלל מזלו הרע (שנגרם בעקבות הריגת הדרקון או נחש מקודש) קדמוס סבל מאי שקט בממלכתו ומקשיים בביתו, לכן העביר את המלוכה לבנו פולידורוס, ופרש עם אשתו לאיליריה (אזור בחצי האי הבלקני) שם התושבים המליכו אותו עליהם.
גם שם המשיך המזל הרע לרדפו והוא התפלל להפוך לנחש כדי שהאלים יחננו אותו במזל טוב. וכך לאט לאט עורו נעשה מחוספס והפך לקשקשים, גופו נעשה שחור עם כתמים כחולים, הוא נפל על גחונו ורגליו התחברו זו לזו, הוא בכה וקרא לאשתו עד שלשונו התפצלה גם היא, וכך הוא הפך בהדרגתיות לנחש. הרמוניה שראתה זאת התחננה לאלים שיהפכו גם אותה לנחש כדי להיות עם בעלה, הם נענו לה והיא גם הפכה לנחש.
לפי גרסה אחרת, קדמוס והרמוניה הפכו לנחשים רק אחרי מותם. בעוד שנשמותיהם הגיעו לשדות האליסיום (למרות שלא היה אלים), הנחשים השגיחו על קבריהם בארץ.
בסיפורים מסוימים קדמוס מופיע לא כגיבור יווני שהורג דרקון, אלא כפיניקי שהמציא את האלפבית, את החקלאות ואת עבודת הברונזה וכך ייסד את הציוויליזציה הראשונה.
העובדה שקדמוס גם היה השם של הרמס בפולחן שערכו לכבודו באי היווני סמוטרקי מלמדת שישנה אפשרות שקדמוס היה גיבור קדמון שעל שמו קרויות מספר דמויות.
אחת המשמעויות של המילה "קדמוס" יכולה להיות "סדר", ולפי אותן אגדות קדמוס אכן הביא את העולם לסדר חדש עם הפיכתו לציוויליזציה.
סיפורו של קדמוס מופיע גם בספר מטמורפוזות  מאת המשורר הרומאי אובידיוס.
צבי גליל

ביוגרפיה

צבי גליל נולד בתל אביב ב-1947, בן לבוטנאי יעקב גליל, שהיה לימים אחד ממייסדי אוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1967–1970 למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, וסיים לימודיו בהצטיינות יתרה. בשנת 1971 קיבל תואר שני במתמטיקה מאותו מוסד, אף הוא בהצטיינות יתרה. בשנת 1975 סיים לימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת קורנל, בהנחייתו של ג'ון הופקרופט. את הפוסט-דוקטורט עשה במרכז המחקר של חברת IBM ביורקטאון הייטס.
בשנים 1976–1995 עבד כחוקר במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב וב-1981 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 1982 החל לכהן במקביל כפרופסור במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק. בנוסף היה בשנים 1983–1986 יו"ר האגודה הבינלאומית למדעי המחשב התאורטיים. ב-1989 מונה לראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה ובשנת 1995 החל לכהן כדקאן הפקולטה להנדסה ומדע יישומי באוניברסיטה זו.
בשנת 1995 נבחר לעמית ACM.
כיהן כעורך הראשי של שני כתבי עת מדעיים, Journal of Algorithms ו-SIAM Journal of Computing.
ביוני 2007 החל לכהן כנשיאה השביעי של אוניברסיטת תל אביב. ביוני 2009 אולץ להתפטר מהתפקיד, בתום תקופת כהונה קצרה יחסית של שנתיים בלבד, עקב חילוקי דעות עם הוועד המנהל של האוניברסיטה.
מבקר המדינה החליט לבדוק את נסיבות סיום הכהונה, ופרסם את מסקנותיו במסגרת דוח שנתי 61ב לשנת 2010.
באפריל 2010 מונה לדיקאן הקולג' למחשבים של המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה.
נשוי לפרופסור בלה גליל, ביולוגית ימית במכון לחקר הימים והאגמים בחיפה, ולהם בן.
הלנה רסיובה

ראשית דרכה

רסיובה נולדה בווינה להורים פולנים. מיד לאחר שזכתה פולין בעצמאות בשנת 1918, עקרה המשפחה לוורשה. אביה של רסיובה היה מומחה למסילות ברזל. רסיובה הפגינה כשרון ועניין בתחומים רבים, ממוזיקה ועד מנהל עסקים, אך בעיקר במתמטיקה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלטה משפחתה של רסיובה לרומניה, ומשם ללביב בברית המועצות (סופח לברית המועצות זמן קצר לפני זה). לאחר זמן קצר, כאשדר בעיר נכבשה על ידי הנאצים החליט אביה לשוב לוורשה.

קריירה אקדמית

רסיובה הושפעה מלוגיקנים פולנים. היא כתבה תזה בהדרכת יאן לוקשיביץ' ובולסלב סובוצ'ינסקי. בשנת 1944 אירע מרד ורשה שהביא להרס עצום בוורשה. התזה של רסיובה עלתה באש עם הבית כולו. היא עצמה שרדה, עם אמה, במרתף תחת ההריסות.
לאחר המלחמה החלו מתמטיקאים פולנים לשקם את הענף בפולין. רסיובה בינתיים מצאה משרת הוראה בבית ספר תיכון, שם פגשה את אנדז'יי מוסטובסקי וחזרה לאוניברסיטה. היא כתבה מחדש את תזת התואר השני בשנת 1945, ושנה לאחר מכן החלה ללמד באוניברסיטת ורשה כעוזרת הוראה, והמשיכה לפעול במסגרת המוסד כל חייה.
באוניברסיטה, השלימה בשנת 1950 את עבודת הדוקטורט שלה, Algebraic Treatment of the Functional Calculi of Lewis and Heyting ("טיפול אלגברי בחשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי הפונקציונלי של לואיס והייטינג"), בהדרכת אנדז'יי מוסטובסקי. עבודה זו הייתה הבסיס לכיוון המשך המחקר שלה: שיטות אלגבריות בלוגיקה. בשנת 1956, השלימה תואר "דוקטור במדעים" (שהיה נהוג אז, מקביל בערך לקביעות באקדמיה), במכון למתמטיקה של האקדמיה הפולנית למדעים. במסגרת האקדמיה הזו, החזיקה רסיובה בדרגת פרופסור חבר בין שנת 1954 ל-1957, פרופסור משנת 1957, ופרופסור מן המניין החל משנת 1967. במסגרת עבודת הדוקטור השנייה הזו, חיברה שני מחקרים שביחד נקראו Algebraic Models of Elementary Theories and their Applications ("מודלים אלגבריים של תאוריות יסוד והשלכותיהן).
דייוויד בלו

קריירה

לאחר קריירת קולג' בינונית באוניברסיטת דרום קליפורניה, עבר לישראל ושיחק במכבי תל אביב במשך שנתיים. במהלך השנה האחרונה זכה עם הקבוצה בגביע היורוליג לשנת 2004. לאחר שנה זו ניסה את מזלו בליגת ה-NBA ואף חתם בקבוצת הסקרמנטו קינגס, אבל שוחרר לפני שהחלה העונה.
לאחר מכן עבר בלו לקבוצת דינמו סנקט פטרבורג הרוסית, שם שיתף פעולה עם המאמן דייוויד בלאט, שאימן אותו במכבי תל אביב. עם דינמו זכה ביורוצ'לנג'.
לאחר כחודשיים בקבוצה הרוסית עזב בלו את רוסיה ועבר לווירטוס בולוניה האיטלקית שבה היה לקלעי המוביל בקבוצה עם ממוצע של 20.2 נקודות למשחק, אך הוא סיים את העונה ב-2 במאי 2006 לאחר שהיה מעורב בתאונה. 
למרות שקיבל זימון לנבחרת, בלו סירב להשתתף בנבחרת ישראל במשחקי ההזדמנות האחרונה לאליפות אירופה 2005 כדי לא להחמיץ משחקים של קבוצתו באותה התקופה, וירטוס בולוניה. בשנת 2006 חתם בקלימאמיו בולוניה, לאחר שחוזר על ידי מכבי תל אביב. אולם, במהלך העונה הוא הודח על ידי מאמן הקבוצה ארגין עתמאן.
לקראת עונת 2007/2008 חזר בלו למכבי תל אביב, עימה העפיל באותה עונה לפיינל פור היורוליג.
בעונת 2008/2009, שיחק בלו בלה מאן, קבוצת יורוליג מהליגה הבכירה בצרפת. לאחר עונה אחת חזר למכבי תל אביב וחתם על חוזה לשנתיים. באוגוסט 2010 שיחק בנבחרת ישראל והעפיל איתה בשנת 2011 לאליפות אירופה בכדורסל.
ביולי 2010, שינה דייוויד את שם משפחתו מ"בלות'נטל" ל"בלו". בעונת 2010/2011 הוביל בלו את קבוצתו לגמר היורוליג, כאשר היה מהשחקנים הדומיננטיים ביותר בשלב ההצלבה, ביחד עם חברו לקבוצה ג'רמי פארגו. בעונה זו זכה בלו ביחד עם מכבי באליפות ובגביע המדינה ואף הגיע לגמר היורוליג, שם הפסידה קבוצתו לפנאתינייקוס. בלו נבחר ל-MVP של הפיינל פור של ליגת העל לאחר שקלע 19 נקודות במשחק הגמר.
ב-3 ביוני 2011 חתם דייוויד בלו על חוזה לעונה נוספת במכבי תל אביב, שבסיומו פרש ממשחק פעיל.
ב-2013 התחיל דייוויד את דרכו בתור מנהל אישי של שחקנים בליגת ה-NBA ללא הצלחה מרובה.
ב-20 בספטמבר 2013 הודיע בלו כי הוא חוזר מפרישה. ב-11 באוקטובר 2013 חתם בלו ל-10 ימים במכבי תל אביב שלאחריהם חתם עד סוף העונה. 
ב-18 במאי 2014 זכה בלו באליפות אירופה עם מכבי תל אביב. באותה עונה זכה בפרס השחקן השישי בליגת העל בכדורסל, ובסיומה פרש מכדורסל בפעם השנייה והסופית.
ב-26 בפברואר נכנס בלו להיכל התהילה של מכבי תל אביב.