google/wiki40b huggingface dataset:
רעלן

רעלן (בלועזית: טוקסין) הוא חומר רעיל המופק על ידי אורגניזמים (בעלי חיים, צמחים וכדומה).
רעלנים מופרשים במקרים רבים על ידי גורמי מחלות שונים, כגון חיידקים. הרעלנים מפרקים קשרים בין מולקולות בתאי הגוף, או שהם מגיבים עם המולקולות ומוציאים אותן בכך מכלל פעולה.
כשהמולקולות הנפגעות הן אנזימים, קולטנים, נוקלאוטידים או חלבונים חשובים, משתבשת או נפסקת פעולת התא. אם לתא תפקיד מוגדר במערכת כלשהי בגוף, הדבר מביא למחלה.
דוגמה למחלה הנגרמת על ידי רעלן היא דיזנטריה.
מבדילים בין אקסוטוקסין (רַעֲלָן חוּץ-תָּאִי או אקזוטוקסין, Exotoxin), אותו החיידק מפריש, ואנדוטוקסין (רַעֲלָן תּוֹךְ-תָּאִי, Endotoxin), המהווה חלק מדופן התא של החיידק. לעיתים אנדוטוקסינים אינם מזיקים כשהחיידק חי, אך כשהוא נאכל על ידי מאקרופאג'ים (חלק ממערכת החיסון של הגוף) דופן התא שלו מתמוסס, הרעלנים משתחררים ואז הם מזיקים לתאי הגוף ביתר קלות.

אנדוטוקסינים

האנדוטוקסין הוא רעלן המשויך לחיידק מסוים, והוא חלק מדופן התא של החיידק. בניגוד לאקסוטוקסין, אשר מופרש על ידי החיידק בעודו חי, האנדוטקוסין משוחרר בעיקר לאחר שהחיידק מת. 
דוגמה לאנדוטוקסין הם ליפופוליסכרידים (LPS-Lypopolysaccharide) אשר נמצאים במעטפת החיצונית של חיידקים גרם שליליים, והם הגורם העיקרי להיותם פתוגניים (מחוללי מחלות). 
בתחום הפרמצבטי, הכרחי להסיר כל שאריות האנדוטוקסינים ממוצר או תרופה - גם כמות מזערית אשר תוחדר למחזור הדם עלולה לגרום למחלות בבני אדם ובעלי חיים. הדבר נעשה בתהליך דה-פירוגנציה (Depyrogenation), בתנור בטמפרטורה מעל 300ᵒC המסוגלת להפסיק פעולתו של החומר. ישנו קשר הניתן להוכחה בין הזמן והטמפרטורה בה נעשה תהליך הדה-פירוגנציה וקצב ירידת כמות האנדוטוקסינים. 
בדיקה רגישה המסוגלת לבדוק נוכחות של אנדוטוקסינים נקראת בדיקת LAL (Limulus Amebocyte Lysate). הבדיקה עושה שימוש בריאגנט המופק מדמו של סרטן הנקרא סרטן הפרסה (Horseshoe crab). כמויות קטנות מאוד של אנדוטוקסין יגרמו לתחילתה של תגובת שרשרת אנזימטית שבסופה יווצר ג'ל עמיד, וניתן יהיה לזהות כי ישנם אנדוטוקסינים.
בניין זופניק

הבניין והבניינים הסמוכים

בבניין נמצאים משרדי בכירי העדה החרדית והוועדות שלה, כמו ועד הכשרות וועד השחיטה. חלק מהמבנה משמש כתלמוד תורה "בית יוסף צבי" של חסידות דושינסקי. 
במרכז הבניין ישנה מרפסת ענק המשקיפה על כיכר השבת. בעת הפגנות, עצרות או לוויות משמשת המרפסת את ראשי העדה כדי להשקיף על הקהל בכיכר ולשאת משם נאומים. בסמוך לבניין זופניק נמצאים בית הכנסת "זיכרון ישראל - זופניק" ומקוואות הטהרה של העדה החרדית המכילים כ-40 חדרים.
באוקטובר 2010 החלו שיפוצים ועבודות הרחבה בבניין.

יריד זופניק

בסמוך לבניין מתקיים מדי שנה שוק ארבעת המינים מפורסם. בעבר נערך היריד ברחובה הראשי של מאה שערים. מאוחר יותר הוחלט מטעמי ביטחון וכדי למנוע צפיפות ועירוב נשים וגברים להעביר את מיקומו של השוק לרחבת 'בנין זופניק'. היריד כולל כ-60–80 דוכני מכירות והשלטים המבשרים עליו מכריזים כי הכניסה לגברים בלבד.
השוק מנוהל על ידי העדה החרדית והסחורה המשווקת בו עומדת בתנאים מחמירים יותר, וממילא יקרה יותר, לעומת חלק ממרכזי המכירה האחרים]. היריד פונה למגזר החרדי כולו, וגם דתיים לאומיים מגיעים אליו. העדה החרדית מספקת לקוני היריד חדרי בדיקה מיוחדים, שבהם יושבים רבנים שהוסמכו בידי העדה לבדוק את הסחורה המובאת בפניהם. הבודקים משתמשים בזכוכית מגדלת חזקה במיוחד כדי לוודא את כשרותם והידורם של המינים.
לאה ברינג

ביוגרפיה

ברינג גדלה בפתח תקווה והתאמנה בקבוצת הפועל כפר סבא בהדרכתו של אמנון גור.

1977

בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977 זכתה ברינג בשתי מדליות, כסף וארד, מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר, אחרי מירה בולבה (13.06 מטר) ולפני פרלה כהן (11.14 מטר) ומדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.86 מטר, אחרי מירה בולבה (43.78 מטר) ויפה סלמון (38.12 מטר).

1978

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1978 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.12 מטר, אחרי מירה בולבה (13.38 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.06 מטר, אחרי מירה בולבה (44.18 מטר).

1979

באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן בתחילת יולי 1979 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.44 מטר, אחרי מירה בולבה (13.80 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.90 מטר, אחרי מירה בולבה (44.76 מטר) ולפני תמר חקיה מהפועל עמק חפר (35.22 מטר).

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1980 זכתה ברינג בשתי מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 13.89 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים באותה העת, אחרי השיא הישראלי של מירה בולבה שנקבע שנתיים קודם לכן, 13.96 מטר, לפני מירה בולבה (13.42 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.68 מטר, לפני מירה בולבה (40.70 מטר) ותמר חקיה (38.36 מטר).

1981

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה ברינג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.59 מטר, לפני מירה בולבה (13.16 מטר) ונטף דנדורף מהפועל ירושלים (11.38 מטר) ומדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.26 מטר, אחרי מירה בולבה (43.50 מטר) ולפני רעיה זוננפלד מהפועל ירושלים (34.76 מטר).
שבוע לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה האחת-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה בשתי מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.20 מטר, אחרי סינדי דורשלג (43.30 מטר) ולפני שרון מיטניק (41.30 מטר), שתיהן מארצות הברית ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.11 מטר, אחרי שרון מיטניק שקבעה שיא מכביה חדש של 13.96 מטר ולפני מירה בולבה (13.00 מטר).

1983

בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו במאי 1983 זכתה ברינג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאת השנה של 13.50 מטר וסיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.16 מטר.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.38 מטר, לפני מירה בולבה (42.26 מטר).

1985

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השתים-עשרה שנערכו ביולי 1985 זכתה ברינג בשתי מדליות ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.70 מטר, אחרי סינדי דורשלג שקבעה שיא מכביה חדש של 48.14 מטר ולוריין אנדראוס מארצות הברית (45.44 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.51 מטר, אחרי לוריין אנדראוס שקבעה שיא מכביה חדש של 14.65 מטר וסינדי דורשלג (13.60 מטר).
ארצי בן-יעקב

קריירת משחק

בן יעקב נולד במושבה בנימינה, להורים חברי תנועת החרות. את קריירת הכדורגל החל בקבוצה המקומית, בית"ר בנימינה, ויחד עמו שיחקו בקבוצה שני שחקנים שהפכו שנים מאוחר יותר לפוליטיקאים בעתיד, אהוד אולמרט וזאב בוים. בזכות כישרונו הבולט, צורף בן יעקב לנבחרת הנוער של ישראל, ועבר לקבוצת בית"ר נתניה ששיחקה בליגה השנייה, לאחר שהובטח לו קטנוע וספה כמענק.
ב-1968 נפגש עמו יושב ראש בית"ר ירושלים, רובי ריבלין, ושיכנע אותו לעבור לקבוצה, שעלתה בסוף אותה שנה לליגה הראשונה. המאמן ישראל חליבנר היה האחראי לשינוי תפקודו של בן יעקב מחלוץ מרכזי לקיצוני ימני, תפקיד שאותו מילא בקביעות לאורך הקריירה שלו ככדורגלן. מספר החולצה שלו לאורך שנותיו בקבוצה היה 7.
בן יעקב שיחק בבית"ר ירושלים בין השנים 1975-1968, במהלכן הבקיע 21 שערים. 
במהלך שבע השנים הללו הפך ארצי בן יעקב לסמל ושחקן אהוד. הוא היה גבה קומה וחסון וכשהיה פורץ באגף ימין היה מושך עמו את התקפת קבוצתו קדימה. למרות שלא הירבה לכבוש שערים, התמחה ביצירת המהלכים המביאים להבקעת השער ובישל שערים רבים. בן יעקב פיתח תרגיל הטעיה בעזרת עקב הנעל, בה היה מסיט את הכדור מצד אחד לשני תוך כדי ריצה, ובכך היה מטעה את מגיני הקבוצה היריבה.
בשנת 1970 זומן בן יעקב לסגל נבחרת ישראל שהתכוננה באותה עת למשחקי גביע העולם שהתקיימו באותה שנה במקסיקו. למרבה אכזבתו לא העניק לו המאמן הלאומי, עמנואל שפר, הזדמנויות משחק רבות. לזכותו של ארצי בן יעקב נזקפו שתי הופעות בודדות במדים הלאומיים, שתיהן במשחקי ידידות. בשנת 1973 מונה עמנואל שפר כמאמנה של בית"ר ירושלים, ובן יעקב היה בין השחקנים שגרמו להדחתו מן התפקיד, אולי כתגובה על אי שיתופו במשחקים שלוש שנים לפני כן.
בעונת 1971/1972 כמעט וזכה בן יעקב יחד עם קבוצתו באליפות, אך הזוכה בתואר בסופו של דבר הייתה מכבי תל אביב, ובית"ר הסתפקה במקום השני. בשנת 1975 העפילה בית"ר ירושלים, לראשונה בתולדותיה, למשחק גמר גביע המדינה. היה זה אחד ממשחקיו האחרונים של בן יעקב כשחקן, משחק בו הפסידה בית"ר לקבוצת הפועל כפר סבא בתוצאה 3-1. 
בתום אותה עונה פרש בן יעקב מקריירת משחק והוא בן 29 בלבד.
לבן יעקב 179 הופעות במדי בית"ר ירושלים ו 13 שערים.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו סיים בן יעקב תואר בלימודי משפטים, והחל להתמחות כעורך דין. הוא נכנס לתחום הפוליטיקה כחבר מרכז הליכוד, ושימש כיועץ לשר התקשורת, מרדכי ציפורי. ארצי אף שירת כשליח בדרום אפריקה לתקופה מסוימת. בשנת 1987 עבר בן יעקב לשמש כיושב ראש קבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב, ויחד עם המאמן וחברו הטוב יצחק שום הוביל אותה למספר עונות מוצלחות בצמרת הליגה הישראלית. לאחר שפרש גם מתפקיד זה, התרכז באופן מוחלט בעולם המשפטים.
New Americana

וידאו קליפ

ב-25 בספטמבר, הקליפ הרשמי הוצג לראשונה ב-MTV ופורסם בחשבון הVevo ובערוץ היוטיוב של הלסי זמן קצר לאחר מכן.

תקציר

הקליפ נפתח בהקדמה של נוף הררי ובתחילתו שומעים את קולה של הלסי, שאמרה: "היינו קהילה, הם הפכו אותי למנהיגה שלהם גם כאשר מעולם לא ביקשתי להיות, אבל הברקים בעיניהם בישרו שאני צריכה להיות, כי לא חששתי ולא פחדתי מאיש". כשהשיר מתחיל להתנגן, הלסי מצטרפת בקליפ לקבוצת אמריקאים שבויים. לאחר מכן, חיילים מתפרצים באמצע ולוקחים את הלסי כשבויה מכיוון שקיבלו בשורה שהיא הייתה המנהיגה של קבוצת האמריקאים. לאחר מכן, גוררים אותה לכפר וקושרים אותה למדורה. שופכים עליה דלק והולסי מתחננת לעזרה ואף אחד לא מגיב ואז כשהחיילים באו להצית אותה באש, קבוצת האמריקאים מתפרצים באמצע, זורקים רימוני עשן ומשחררים את הולסי מהמדורה. לאחר שהלסי וקבוצת האמריקאים בורחים מהחיילים, הם בורחים מהכפר ויוצאים מהיער.

הופעות וקידום

ב-25 באוגוסט 2015, הלסי הופיעה עם השיר בתוכנית "ג'ימי קימל לייב!". באוקטובר 2015, הופיעה עם השיר בתוכנית של סטיבן קולברט.
הידרודינמיקה

היסטוריה

ראשיתו של התחום בניסויו של בלז פסקל במאה ה־16. הביטוי "הידרודינמיקה" עצמו (שמשמעו "תנועת מים") נטבע על ידי דניאל ברנולי בעבודתו "Hydrodynamica" ב־1738 שהייתה אחת מהחשובות והחלוציות בתחום. לאונרד אוילר מצא את המשוואות הכלליות של התחום.
התחום המשיך להתפתח עם ניסוח המכניקה האנליטית (שהיא ניסוח מתקדם מתמטית למכניקה הקלאסית של ניוטון) וחלק ניכר מהתרומות ניתנו לו על ידי מתמטיקאים שעסקו במשוואות דיפרנציאליות. בין התורמים היו ז'וזף לואי לגראנז' (1736-1813) שפיתח את משוואות אוילר-לגראנז', ז'אן לה רון ד'אלמבר (1717-1783) שגילה את משוואות קושי-רימן, פייר סימון לפלס (1749-1827) גילה את משוואת לפלס, הרמן פון הלמהולץ וויליאם תומסון (לורד קלווין) פיתחו את התאוריה של מערבולות עם אי שוויון תומסון-הלמהולץ.
בעקבות גילוי תורת היחסות הפרטית ולאחריה תורת היחסות הכללית, בידי אלברט איינשטיין, החל להתפתח גם התחום של הידרודינמיקה יחסותית (שבניגוד להידרודינמיקה הקלאסית מבוססת על המכניקה היחסותית ולא על המכניקה הניוטונית). אחד מהישגיה של ההידרודינמיקה היחסותית הייתה הכללת צפיפות הנוזל ושטף הזרימה ל 4-וקטור צפיפות-שטף.
מימן על-חמצני

היסטוריה

מימן על-חמצני נוצר לראשונה בשנת 1818 על ידי לואי ז'אק טנאר כשגרם לתגובה של בריום על-חמצני עם חומצה חנקנית.

מי חמצן בתהליכים בגוף החי

בתהליך ניצול החמצן להפקת אנרגיה, תהליך הקרוי נשימה תאית, נוצר מימן על-חמצני כתוצר לוואי. מאחר שהוא מחמצן חזק, הוא יכול להגיב כמעט עם כל חומר אורגני ולשנות את הרכבו. לפיכך, הוא מזיק לתא ועלול לגרום למותו. שיעור תוצרי הלוואי נע בין 0.2% ו-4% ביחס לחמצן הנצרך והמעובד בתהליך הנשימה. שיעור זה, אף שהוא קטן, מספיק על-מנת לגרום למותו של התא. על הדרך שבה מתגבר התא על בעיה זו ראו בהרחבה בערך אורגניזם אנאירובי.

שימושים בתעשייה

מימן על-חמצני הוא חומצה חלשה ובעל תכונות חמצון טובות מאוד ולכן הוא משמש אמצעי חזק להלבנת נייר. למימן העל-חמצני יש שימושים נוספים כגון חומר מחטא, מחמצן, נוגד רקבון ובתעשיית הרקטות (במיוחד בריכוזים גבוהים כ-HTP) כחומר הדף ובמערכות של רקטות עם חומר הדף בי.
שימוש נפוץ של מי חמצן בריכוזים נמוכים הוא הבהרת שיער, במטרה להפוך שיער כהה לבלונדיני, או כמרכיב לצביעתו בצבע אחר. מימן על-חמצני נוטה להגיב כמעט עם כל תרכובת אורגנית ולשנות את הרכבה. מימן על-חמצני הוא מרכיב עיקרי בהכנת פרוקסידים למיניהם כמו HMTD ו-TATP.
מימן על חמצני משמש להנעה רקטית כדלק יחיד, המייצר סילון של קיטור כתוצאה מהחום הרב בעת התפרקותו המהירה בנוכחות זרז כימי כמו כסף, בנוסף לחמצן המשתחרר בהתפרקות. מנועים רקטיים אחרים משתמשים במימן על-חמצני כמקור לחמצן לצורך בערה של דלק אחר במנוע סילון, לעיתים מצורף לסילון הקיטור, או כ'צמד דלקים' בו המימן העל-חמצני משמש לחימצון מזורז, בהיותו אחד המחמצנים החזקים ביותר. מנועים אלו היו בשימוש בטילים ומטוסי סילון ראשוניים של גרמניה הנאצית וטילים מוקדמים של הצבא הבריטי, בצוללות, בטורפדו, בתרמילי ריחוף ולתיקוני ניווט של לוויינים. מנועים אלו נמצאו לא יעילים ולעיתים מסוכנים, ולא אחת גרמו לאסונות. מנוע כזה היה מעורב באסון טביעתה של הצוללת הגרעינית הסובייטית קורסק.
מימן על-חמצני משמש גם להרכבת פצצות ביתיות, ושימש בסדרת הפיגועים בלונדון ב-2005.

שימושים רפואיים

נוזל מי חמצן בריכוז 3% משמש לחיטוי פצעים וחתכים קלים, וכמו כן יש המשתמשים בו לשטיפת פה, כמשחות שיניים וכן לשטיפת אוזניים. רופאי שיניים רבים ממליצים על שטיפה במי חמצן על פני שטיפה במי פה של חברות מסחריות. ]
נוזל זה משמש באחוזים קטנים כחומר הפעיל בחומרי ניקוי של עדשות מגע.
חקירה של הממסד הרפואי בארצות הברית מצאה טענות של קבוצת רופאים בארצות הברית בדבר השימוש במימן על-חמצני כטיפול רפואי, כמטעות ושקריות. נטען שניתן לרפא מחלות שונות ובהן סרטן וסכרת, על ידי הזרקת תמיסה מדוללת של מי חמצן, אך גם שתייתו. פעולות אלו גרמו לכמה מקרים של מוות, ונאסרה המשך פעילותה של ארגון רפואי, שעודד את השימוש בטיפולי מימן על-חמצני. מחקרים שנערכו בעקבות זאת, הוכיחו גם שאף בדילול נמוך ובכמות מזערית הוא מזיק לתהליך הריפוי של פצעים פתוחים וביניהם פצעי בגרות, ועשוי להזיק כמשחת שיניים. מנהל המזון והתרופות האמריקאי מצא שהפרסומים בעניין זה היוו תעמולה כוזבת ומסוכנת, ובית המשפט האמריקאי קבע במספר מקרים שאסור לרופאים להציג תהליכים אלו כטיפול רפואי או לעסוק ברפואה על פיהם.]
המשרד לפיתוח צפון הקווקז (רוסיה)

היסטוריה

המשרד הוקם על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין מה-12 במאי 2014 לאחר שהמשרד לפיתוח אזורי של רוסיה פוצל למספר משרדים נפרדים: המשרד לענייני המזרח הרחוק הרוסי (שהוקם בפועל כבר במאי 2012), המשרד לפיתוח צפון הקווקז והמשרד לענייני קרים (שפורק לאחר מכן).
טוני סוניץ'

קריירה

סוניץ' התחיל את הקריירה שלו בזרינצקי מוסטר ובגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. בקיץ 2010 הושאל לקורטרייק. בינואר 2012 חתם בזוריה לוהנסק האוקראינית. ב-3 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-5 נגד קרפטי לבוב. ב-9 ביולי 2014 חתם בקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-24 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד לוקומוטיב מוסקבה. ב-27 באוגוסט 2015 חתם בשטוטגרט. בינואר 2017 הושאל לפאלרמו עד לסיום העונה. ב-15 ביוני 2017 חתם בדינמו מוסקבה.
בצעירותו, סוניץ' שיחק בנבחרת הצעירה של בוסניה והרצגובינה. בקיץ 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד ויילס. סוניץ' היה שותף להעפלה ההיסטורית של הנבחרת של מונדיאל 2014 ואף זומן לסגל הנבחרת לקראת הטורניר. ב-16 בנובמבר 2014 הורחק בהפסד 3-0 נגד ישראל.
טירת סנטאנג'לו

טירת סנטאנג'לו (באיטלקית: Castel Sant'Angelo) היא מבנה מעגלי גבוה הנמצא ברומא שבאיטליה. במקור היה המבנה מאוזולאום שנבנה על ידי הקיסר הרומי אדריאנוס עבור עצמו. המבנה ממוקם בקרבת הותיקן ושימש במשך מאות שנים כמצודה וטירה. כיום המבנה הוא מוזיאון.

קבר אדריאנוס

קבר הקיסר אדריאנוס נבנה על הגדה הימנית של נהר הטיבר בין השנים 135–139. צורתו המקורית של המבנה הייתה אליפטית. על גג המבנה היה גן ובמרכזו קוודריגה מוזהבת עם פסל הקיסר. לאחר מותו, אפרו של הקיסר, של אשתו סבינה ובנו המאומץ לוקיוס אאליוס הוטמנו בחדר המרכזי (כיום חדר האוצר) במבנה. קיסרים נוספים נקברו במבנה, כולל האחרון בהם, קרקלה, בשנת 217.
אדריאנוס בנה גם את גשר סנטאנג'לו המוביל אל המבנה.

מצודה רומית

במהלך שלהי האימפריה הרומית הפך המאוזוליאום למצודה. בשנת 401 הפך המבנה למבצר ושולב כחלק מחומת אורליאנוס שהקיפה את העיר.
קברי הקיסרים (כדי האפר) נבזזו בעת הביזה של רומא בשנת 410 על ידי הויזיגותים בראשות אלאריק הראשון. פסלי הברונה נבזזו במהלך הביזה שנערכה על ידי הגותים בשנת 537.

מצודה אפיפיורית

החל מהמאה ה-14 הפך המבנה למצודה אפיפיורית. האפיפיור ניקולאס השלישי קישר את המצודה לבזיליקת פטרוס הקדוש במיסדרון מבוצר שכונה "הפאסטו" (Passetto di Borgo). המצודה שימשה מקלט לאפיפיור קלמנס השביעי בעת המצור של קארל החמישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1527.
האפיפיור פאולוס השלישי בנה במקום דירת מגורים מפוארת עבורו, למקרה של מצור, והאפיפיור ליאו העשירי בנה במקום קפלה לצורכי תפילה.
האפיפיורים השתמשו במצודה ככלא. ג'ורדנו ברונו היה כלוא במצודה שש שנים, ובתפקידה זה מוזכרת המצודה באופרה של ג'אקומו פוצ'יני "טוסקה". על גשר הטירה הוצאה להורג בעריפה ביאטריצ'ה צ'נצ'י, שלפי האגדה רוחה רודפת את המקום.
בשנת 1752 הוצב בראש המבנה פסל מיכאל הקדוש מעשי ידי הפסל הפלמי פיטר ואן ואשאפלט (Peter van Verschaeffelt). הפסל מציג את המלאך מיכאל המחזיק חרב מעל ראשו - פסל זה נתן לטירה את שמה הנוכחי.
פסל זה החליף פסל שיש קודם מעשה ידי הפסל רפאלו די מונטלופו (Raffaello di Montelupo) שהוצב בראש המבנה בשנת 1536 ומצוי כיום בתוך המבנה.

מוזיאון

הטירה מהווה כיום חלק מהמוזיאון הלאומי של טירת סנטאנג'לו.

הטירה בספרות

הטירה מהווה מקום המחבוא של הרוצח בספרו (וגם בסרט המבוסס על הספר) של דן בראון "מלאכים ושדים".
גורדנה קואיץ'

קורות חייה

גורדנה קואיץ' נולדה ב-1942 בבלגרד לאב סרבי – מתודיה קואיץ', ולאם יהודייה – בלאנקה לוי, ילידת סרייבו, שהייתה אחותה של לאורה פאפו. במהלך הכיבוש הנאצי המירה אמהּ את דתה לנצרות האורתודוקסית כדי להציל את חייה. עם זאת, שימרה את צביון חייה היהודי ואת המסורת היהודית ספרדית של משפחתה. לאחר המלחמה נחשב אביה לדיסידנט של השלטון הקומוניסטי, נרדף ונכלא. גורדנה גדלה במצוקה כלכלית. בהמשך, עלה בידה לרכוש השכלה אקדמית בספרות אנגלית באוניברסיטת בלגרד, והיא הועסקה כמתורגמנית ויועצת לשונית בשגרירות ארצות הברית בבלגרד. ב-1986 החלה הקריירה הספרותית שלה.

יצירותיה

קואיץ' פרסמה שמונה נובלות ורומנים ו-50 סיפורים קצרים. ספרה הנודע "ריח הגשם בבלקנים" מתבסס על קורות משפחת לוי מסרייבו, תוך התמקדות בחמש האחיות ובכלל זה דודתה לאורה פאפו ואימה בלאנקה לוי. הספר היה לרב-מכר, תורגם למספר שפות, ובעקבותיו הופקה סדרת טלוויזיה מצליחה שנשאה את אותו השם, וכן מופע בלט. בעקבות הצלחת הרומן נכתבו שני ספרי המשך, שנשאו את השמות "פריחת התרזה בבלקנים" ו"רגיעת היום בבלקן". בהמשך, כתבה את הרומן "בלדה לבּוֹכוֹרֵיטָה", שעסק בדודתה לאורה פאפו. ב-2006 זכתה בפרס Žensko pero (בסרבית: "עט הנשים") הסרבי על כתיבת הרומן.
שני אדונים מוורונה

עלילה

ולנטין איש ורונה מעוניין לנסוע ללימודים במילאנו. הוא מנסה לשכנע את ידידו פרוטאוס להצטרף, אך הלה מאוהב ביוליה ומסרב להתלוות אליו. המשרתת לוצ'טה אומרת ליוליה שפרוטאוס מוקסם ממנה, ומוסרת בידה מכתב שהיא מסרבת לגלות את מקורו. העלמה בושה לגלות את רגשותיה, מסרבת לקרוא את האגרת וקורעת אותה לגזרים. לאחר מכן היא מתחרטת. אביו של פרוטאוס מצווה עליו לנסוע למילאנו וללמוד עם ולנטין, והוא ויוליה מתוודים זה בפני זה ונפרדים בדמעות.
כשהוא מגיע לעיר, פרוטאוס מגלה שוולנטין מאוהב בסילביה, בת הדוכס. למרות הבטחותיו ליוליה הוא מחליט לזכות בסילביה, שמיועדת על ידי אביה להינשא לתוריו, גנדרן עשיר. הוא מלשין לדוכס על תוכניתו של ולנטין לחמוק לחדרה ולהימלט עמה, והלה מגרש את הצעיר. מחוץ למילאנו נתקל ולנטין בחבורת שודדים וטוען בפניהם שנודה אחרי שהרג אדם בקטטה. הם בוחרים בו למנהיגם.
בינתיים, יוליה אחוזת געגועים. לוצ'טה עוזרת לה להתחפש לנער, כדי שלא תיפגע בדרך, והיא נוסעת למילאנו. שם היא רואה את פרוטאוס מחזר אחר סילביה. אחוזת חמה, היא מחליטה להתחזות לעלם 'סבסטיאן' ולשכנע אותו לשכור אותה כמשרת. פרוטאוס נופל בפח ואף שולח אותה לתת לסילביה במתנה את הטבעת שהעניקה לו כשנפרדו. בת הדוכס מתעבת את פרוטאוס וחוששת לוולנטין, שהכל סבורים שמת. בעזרת אגלמור, היא נמלטת אל היערות מחוץ לעיר כדי לחפש אותו. הם נופלים בידי השודדים, שלוקחים את סילביה לראש הכנופיה. בדרך הם נתקלים בפרוטאוס ו'סבסטיאן' המחלצים את סילביה. היא נמלטת ממנו והוא מנסה לשכנעה באמיתות אהבתו אליה, מבלי משים לכך שוולנטין שמע אודותם ועתה צופה בהם מבין העצים. כשסילביה מסרבת, הוא מאיים לאנוס אותה. ולנטין מגלה את נוכחותו, ופרוטאוס אחוז הבושה אומר כי השנאה שהלה חש כלפיו אינה ולא כלום לעומת התיעוב שהוא מרגיש כלפי עצמו. ולנטין מתרכך. בשלב זה, 'סבסטיאן' מתעלפת והם מגלים את זהותה. פרוטאוס נזכר בנדרו ונאחז חרטה עוד יותר.
בשלב זה, מביאים השודדים עוד שני שבויים שנפלו לידיהם, הדוכס ותוריו. האחרון נזעם ומודיע שסילביה שייכת לו, אך מוותר עליה מיד כשוולנטין מאיים להורגו. הדוכס, אחוז גועל מפחדנות חתנו המיועד, מסכים שבתו ואהובה יתחתנו. פרוטאוס ויוליה מתחתנים אף הם.
יום בניו יורק

עלילה

שלושה מלחים - גבי (ג'ין קלי), צ'יפ (פרנק סינטרה) ואוזי (ג'ולס מאנשין), מקבלים חופשה בת עשרים וארבע שעות בעיר ניו יורק. גבי מתאהב בתמונה של "גברת שער מסתובב", ששמה למעשה הוא איווי סמית' (וורה אלן). המלחים מתרוצצים ברחבי ניו יורק כדי למצוא אותה בזמן הקצר העומד לרשותם.
לעזרתם באות שתי נשים שלאחר זמן קצר מפתחות קשר רומנטי עם שני המלחים האחרים: אוזי עם קלייר (אן מילר), שבעיסוקה היא אנתרופולוגית, צ'יפ עם הילדי אסטרהזי (בטי גארט), נהגת מונית אגרסיבית המתאהבת במהירות בצ'יפ ולבסוף גבי המתחבר עם איווי, שחקנית מתחילה השואפת לעלות לגדולה.
איווי מזמינה את צ'יפ, "לעלות אליה הביתה". קלייר טוענת כי היא מצאה את התשוקה שלה, "האדם הפרה היסטורי" שלה, אוזי במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. ואילו גבי לוקח את איווי למסע דמיוני בשיר "ברחוב הראשי", בסטודיו של קרנגי הול. בשלב מאוחר יותר של היום צ'יפ מתאהב בכל ליבו בהילדי, כאשר הוא שר לה, "את נוראית, נורא נחמדה להיות איתה...". באותו הערב, כל הזוגות נפגשים במרומי בניין האמפייר סטייט כדי לחגוג את הלילה, "בעיר הגדולה".
אך כאשר איווי מוכרחה לצאת מוקדם לעבודה, כמאמנת רקדניות, החברים תומכים בגבי המאוכזב בשיר "אתה יכול לסמוך עלי". החבורה ממשיכה ועוברת חוויות נוספות בעיר ולבסוף מתאחדת עם איווי בקוני איילנד. לפני שעשרים וארבע השעות המוקצות לחופשה שלהם חולפות ועליהם לחזור לספינה המפליגה ללב ים. אף על פי שעתידם אינו בטוח, הבנים והבנות חולקים נשיקה אחרונה ומילות פרידה, כאשר על פניהם חולפים שלושה מלחים אחרים היוצאים לחופשה בעיר הגדולה בשיר הנושא של הסרט, "ניו יורק, ניו יורק".
אוטו היצפלד

קריירה מוקדמת

היצפלד נולד ב-7 במאי 1898 בשלוכזי, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 התגייס היצפלד לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד התחלופה של רגימנט הרגלים ה-142 (באדן ה-7), ולחם בשורותיו במהלך המלחמה, וב-18 בפברואר 1916 הועלה לדרגת לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בזהב, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר היצפלד ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1936 הועלה היצפלד לדרגת מיור, ובשנת 1937 מונה למדריך באקדמיה הצבאית בדרזדן. ב-10 בנובמבר 1938 מונה לשלישו של מפקד האקדמיה, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט,.

מלחמת העולם השנייה

בסוף 1939 מונה היצפלד למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-158, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-82 במסגרת הקורפוסים ה-38, ה-13, וה-23. ב-15 בנובמבר 1940 מונה היצפלד למפקד רגימנט הרגלים ה-593, וב-26 ביולי 1941 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-213, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-73, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוסים ה-54, והקורפוס ה-42 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-11. ב-30 באוקטובר 1941 קיבל היצפלד על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת אוברסט. ב-17 בינואר 1942 קיבל היצפלד על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 באוגוסט 1942 נפצע במהלך הקרבות, וקיבל על כך את עיטור אות הפציעה בזהב. לאחר החלמתו מונה היצפלד ב-19 בינואר 1943 למפקד הדיוויזיה ה-102, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-39 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-14 במרץ הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה ה-18. ב-1 באפריל 1943 הועלה היצפלד לדרגת גנרל מיור, והועבר עם הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד הקורפוס ה-20 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה.
ב-23 באפריל הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת הארמייה התשיעית, ולחם עמו בקרב קורסק. ב-12 באוגוסט הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-35 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-31 באוגוסט הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, כחלק מהקורפוסים ה-56 והקורפוס ה-20. ב-5 בנובמבר 1943 הועלה היצפלד לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד בית הספר לחיל הרגלים בדבריץ, עליו פיקד עד ה-1 בנובמבר 1944. ב-17 בדצמבר 1944 מונה היצפלד למפקד הקורפוס ה-67, ולחם עמו כחלק מארמיית הפאנצר השישית בקרב הארדנים. בינואר 1945 הוכפף הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ובפברואר הוכפף הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-1 במרץ 1945 הועלה היצפלד לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-2 באפריל מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-19 באפריל 1945 נפל היצפלד בשבי בעלות הברית לאחר שהכריז על גטינגן כעיר פרזות, וב-9 במאי 1945 קיבל על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

לאחר המלחמה

ב-12 במאי 1947 שוחרר היצפלד מהשבי, ורק אז נודע לו שקיבל את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר שחרורו התגורר היצפלד בדונסהיים עד למותו ב-6 בדצמבר 1990.