google/wiki40b huggingface dataset:
שבאז נייפיר

קריירת מכללות

נייפיר נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, לאב אפרו-אמריקאי ואם פוארטו ריקנית.
בשנת 2010 החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ים קלהון. בעונתו הראשונה בליגת המכללות שימש כמחליפו מהספסל של הרכז קמבה ווקר, והיה הקלעי הרביעי של הקבוצה עם 7.8 נקודות בממוצע למשחק. במשחק חצי גמר טורניר אליפות המכללות, בעת שקבוצתו הייתה ביתרון של שתי נקודות מול אוניברסיטת קנטקי, קלע נייפיר שתי זריקות עונשין גורליות אשר העניקו לקבוצתו את הניצחון. במשחק הגמר גברה קונטיקט על אוניברסיטת באטלר בתוצאה 53–41, וזכתה באליפות המכללות השלישית בתולדותיה.
בעונתו השנייה הפך נייפיר לרכז הפותח של הקבוצה וקלע 13.0 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת שיפר את תפוקתו לממוצע של 17.1 נקודות למשחק.
בעונת 2013/2014, האחרונה שלו בקונטיקט, זכה בתואר שחקן העונה של מחוז ה-ACC ונבחר לחמישיית העונה בליגת המכללות כולה (First-team All-American), לאחר שהוביל את קבוצתו לזכייה באליפות המכללות עם ממוצעים של 18.0 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. בטורניר ה-NCAA הוביל נייפיר את קונטיקט לניצחונות על קבוצות סנט ג'וזפס (24 נקודות), וילאנובה (25), איווה סטייט (19) ומישיגן סטייט (25) בדרך למעמד הפיינל פור. במשחק חצי הגמר גברה קונטיקט על פלורידה על אף משחק חלש של נייפיר (12 נקודות), ובמשחק הגמר מול קנטקי הוא חזר להצטיין כשהוביל את קלעי קבוצתו עם 22 נקודות בניצחון 60–54. בסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין של הפיינל פור.
נייפיר ושניים מחבריו לקבוצה – נילס גיפאי וטיילר אולנדר – הם השחקנים היחידים אי פעם אשר זכו בטורניר אליפות המכללות בכדורסל הן בשנת הפרשמן והן בשנת הסיניור שלהם. בעת עזיבתו את הקבוצה ניצב נייפיר במקום השני בתולדות הקבוצה בסך חטיפות (251) ושלשות (260), במקום השלישי באסיסטים (646) ובמקום הרביעי בנקודות (1,959).

מיאמי היט

בדראפט ה-NBA‏ 2014 נלקח נייפיר בבחירה ה-24 על ידי שארלוט הורנטס, ומיד הועבר בטרייד למיאמי היט. באותו הקיץ עזב את הקבוצה לברון ג'יימס, ובלעדיו סיימה מיאמי את העונה הסדירה מחוץ לפלייאוף ה-NBA, עם מאזן שלילי 37–45. נייפיר עצמו שותף ב-51 משחקים וקלע 5.1 נקודות בממוצע למשחק. כמו כן, במהלך העונה נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת של ההיט בליגת הפיתוח, סו פולס סקייפורס, ובארבעת משחקיו בקבוצה קלע 19.5 נקודות למשחק.

אורלנדו מג'יק

ביולי 2015 הועבר נייפיר לאורלנדו מג'יק, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.

פורטלנד טרייל בלייזרס

לקראת עונת 2016/2017 נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לפיצוי כספי. ב-10 באפריל 2017 קלע שיא קריירה של 32 במשחק מול סן אנטוניו ספרס. בשתי עונותיו בפורטלנד הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, מול גולדן סטייט ווריורס וניו אורלינס פליקנס, בהתאמה.

ברוקלין נטס

ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת בברוקלין נטס. באותה עונה שיפר את שיאו האישי כאשר קלע ממוצע של 9.4 נקודות למשחק, כמחליפו מהספסל של דיאנג'לו ראסל.

מינסוטה טימברוולבס

ב-7 ביולי 2019 הועבר נייפיר לגולדן סטייט ווריורס כחלק מהטרייד אשר שלח לברוקלין את קווין דוראנט, וביום העוקב נשלח בטרייד נוסף למינסוטה טימברוולבס.
נסטור הכרוניקן

נסטור, המכונה גם נסטור הכרוניקן (ברוסית: Нестор Летописец)‏ או נסטור מקייב (בערך 1056–1114]) היה נזיר מקייב אשר מיוחסת לו עריכת "הכרוניקה הרוסית הראשונה", הכרוניקה הסלאבית הקדומה ביותר שמתארת את תולדות העמים הסלאבים המזרחיים, ועותקים ממנה נשתמרו עד היום. בכרוניקה כלול גם תיאור תולדות עמים סלאביים אחרים, כגון הפולנים. כמו כן מיוחסים לו שני חיבורים ביוגרפיים אודות קדושים.
נסטור הוכרז כקדוש בנצרות האורתודקוסית המזרחית. יום החג שלו נחגג ב-27 באוקטובר. הוא מונצח יחד עם קדושים אחרים מלאוורת קייב-פצ'רסק ב-28 בספטמבר, וכן ביום ראשון השני של התענית הגדולה (התענית שלפני חג הפסחא).

ביוגרפיה

קורות חייו של נסטור תוארו לראשונה בפטריקון קייב-פצ'רסק, אוסף הגיוגרפי המכיל מעשיות, אנקדוטות ואימרות של קדושים, אבות כנסייה, ונזירים בולטים בלאוורת קייב-פצ'רסק.
החל משנת 1073 היה נסטור נזיר במנזר המערות בקייב. הוא נשלח יחד עם שני נזירים נוספים למצוא את שרידיו של הקדוש תאודוסיוס מפרצ'ק (ברוסית: Феодосий Печерский), ממייסדי המנזר – משימה שעלה בידו למלא. לאחר מציאתם השרידים הועברו לקתדרלת המנזר, וארוחה חגיגית שנתית נקבעה ליום מציאתם, 14 באוגוסט 1091.
נסטור היה בן תקופתם של ווסוולוד הראשון ושל סוויאטופולק השני ששלטו בקייב לסירוגין (בהתאמה) בין 1078–1113 ובהיותו עד ראייה, היה באפשרותו לתאר את שלטונם. 
בסביבות שנת 1114 מת נסטור, ונקבר במערות לאוורת קייב-פצ'רסק, שרידיו נמצאים שם עד היום.

ניתוח דמותו וכתביו במחקר

לפי השערות במחקר ההיסטוריוני יכול היה נסטור ללקט פרטים מפיהם של זקנים בני תקופתו – ובהם אולי גְיוּרַטַה רוֹגוֹביץ' מנובגורוד, אשר עשוי היה לתת לו מידע על שהתרחש באזור צפון רוס, בנהר פצ'ורה ובאזורים נוספים, וכן יאן וישאטיץ' (Вышатич), מצביא אציל שהיה אז מבוגר למדי, ונפטר ב-1106.
על פי ההשערה המקובלת כיום, הכרוניקה שחיבר הייתה עבודת טלאים שהורכבה מרסיסים רבים של כרוניקות שונות, והסיבה ששמו של נסטור הוצמד לחיבור היא כי הוא שכתב את חלק הארי של הכרוניקה, או אולי מפני שקיבץ את הרסיסים יחדיו. 
ההיסטוריון סרגיי סולוביוב (Соловьё́в) טען כי נסטור אינו הכרוניקן הרוסי המוקדם ביותר, אך הוא המחבר הראשון אשר כתב את ההיסטוריה מנקודת מבט לאומית, בעוד יתר הכרוניקנים היו לכל היותר פטריוטים מקומיים.
בשל סגנון כתביו משערים כי הוא תמך בשליטהּ המכהן של רוס של קייב, סוויאטופולק השני, ובחבורתו הפרו-סקנדינבית, ותיעב את ההשפעה היוונית על קייב.
חסוי (אדם)

חסוי הוא אדם שאינו יכול לדאוג לענייניו (באופן קבוע או זמני) או לחלק מהם, ואין מי שמוסמך ומוכן לדאוג לענייניו במקומו.
בישראל החוק המגדיר ומסדיר את ענייניהם של החסויים הוא חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, תשכ"ב-1962. החוק מגדיר בסעיף 80 כי "חסוי" הוא מי שבית המשפט מינה לו אפוטרופוס, או מי שבית המשפט רשאי למנות לו אפוטרופוס על אף שעדיין לא נתברר האם הוא זקוק לאפוטרופוס על פי חוק זה.
הערה: המונח חוסה המוגדר בחוק הגנה על חוסים, תשכ"ו-1966 איננו זהה למונח חסוי.
אברהם רוויגו

רבי אברהם רוויגו (נולד ה'ת"י (1650) בקירוב; נפטר בכ"ה באדר ה'תע"ד, 12 במרץ 1714) היה מגדולי מקובלי איטליה במאה ה-17.
הוא נודע בעושרו והרבה לעסוק בצרכי ציבור לצד לימודיו. בערוב ימיו עלה לארץ ישראל עם קבוצה וייסד בה ישיבת חכמים ללימודי קבלה, רבני ירושלים שלחוהו לאחר שנים אחדות כשד"ר עבור עניי העיר, ובאחת מנסיעותיו נפטר.

ביוגרפיה

אברהם רוויגו למד אצל רבי משה זכות. בביתו בעיר מודינה היה מארח דרך קבע, חכמים, מקובלים ושליחי ארץ ישראלי. כמו כן החזיק בביתו ישיבת חכמים שתורתם קבע. אחד מהם היה רבי מרדכי אשכנזי אותו פרנס במשך כמה שנים.
בשנת 1700 יצא לגרמניה לשם הדפסת ספרו של תלמידו רבי מרדכי אשכנזי על ספר הזוהר בשם "אשל אברהם". בהקדמת הספר מעיד המחבר כי את כל ידיעותיו בקבלה למד ממורו רבי אברהם ולפיכך קרא לספר על שמו. עם שובו החל רוויגו בהכנות לעלייתו לארץ, ושלח את תלמידו רבי מרדכי לארץ ישראל על מנת שיסדר מקום דירה עבור הישיבה שרצה להקים. במסגרת זו אף הפקיד את כל ממונו בידי הבנקאי הווינאי שמואל אופנהיים כדי להתפרנס מהרווח בארץ ישראל. אולם בעקבות הלשנה של אויביו לממשלה ברומא נאלץ לדחות את נסיעתו. 
בשנת 1702 הפליג מליוורנו יחד עם שיירה מבני משפחתו ובאי ביתו ועם משפחתו של רבי מרדכי אשכנזי ותלמידיו סה"כ כ-25 איש לנמל יפו כדי לעלות לארץ ישראל. נסיעתו נעשתה בחשאי מפחד השלטונות ורבי אברהם עלה על הספינה רק לאחר שזו הפליגה מן החוף באמצעות ספינה קטנה.
כשהגיעה שיירתו לירושלים הייתה בה מגפת דבר בה נספו מרדכי אשכנזי אשתו ובתו.
אברהם רוויגו ייסד בירושלים ישיבה מיוחדת ללימוד תורת הסוד ועל חכמי הישיבה נמנו בעיקר חכמים מסיעתו של רבי יהודה חסיד.
מפני קשריו והשפעתו של רוויגו באיטליה ובארצות אשכנז, שלחו אותו רבני ירושלים בשליחותם כשד"ר לארצות אירופה בעיקר אל איטליה, הולנד, צרפת ואנגליה. שלא כמו רוב השלוחים, יצא רוויגו למשימה זו בהתנדבות מלאה ללא קבלת התמורה הגבוהה אשר נהוג היה לשלם לשליחים. היות שהוא הצליח מאוד בשליחותו, חזרו ושלחו אותו פעמים נוספות לאותם מקומות, ובשליחותו השלישית נפטר בהיותו באמצע דרכו בעיר מנטובה.
נחום בוכמן

נחום בוכמן (1 באפריל 1917 - 7 במאי 2008) היה שחקן תיאטרון הבימה וסופר.
בוכמן נולד בקייב שבאוקראינה ועלה לארץ ב-1926. ב-1953, החל ללמוד בסטודיו של תיאטרון הבימה והיה מראשוני התלמידים בסטודיו. לאחר סיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון הבימה במשך עשרות שנים, גם אחרי פרישתו לגמלאות. ב-1950 שיחק בסרט "קללה לברכה".
בוכמן זכור בין השאר בזכות משחקו במחזה "אותלו", בתחילת שנות השישים. במאי קנדי שצפה בו, התרשם מיכולות המשחק שלו, והוא הוזמן להופיע במחזה זה באנגלית בתיאטרון בטורונטו.
מחזות נוספים בהם שיחק בוכמן היו "מותו של סוכן", "אנשים קשים", "החווה", "השקיעה", "המלך נוטה למות" ו"מראה מעל הגשר". המחזה האחרון בו השתתף היה בשנות התשעים, "ההולכים בחושך" מאת חנוך לוין, בה שיחק את המת הביישן. ב-1997 השתתף באירוע "סיפורי הבימה" לכבוד חגיגות השמונים להיווסדו של התיאטרון. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בשנת 1994 הוציא לאור נחום בוכמן את ספרו האוטוביוגרפי, "מאחורי האיפור". ב-2005 פורסם ספרו "האמת שלי", ובו זכרונותיו וכן דיון בשאלות תאולוגיות מיסטיות. ספר נוסף שכתב היה "הבימה שלי".
ב-7 במאי 2008, נפטר נחום בוכמן בתל אביב בגיל 91. הותיר אחריו אישה - הלנה, בת - ליאורה, בן - אהוד (שחקן בזכות עצמו) ושני נכדים. בשנותיו האחרונות זכה לתואר "זקן שחקני ישראל", למרות שהיו מבוגרים ממנו, כמו השחקנים נתן כוגן ומרדכי בן-זאב.
Misagh-1

Misagh-1 (בפרסית: میثاق-۱) הוא טיל קרקע-אוויר איראני נישא.
הוא פותח באזור התעשייה על שם שאהיד קאזמי בטהראן והוא בעל מערכת ביות תת-אדומה פסיבית. הוא מבוסס על מערכת טילים סינית המכונה QW-1 Vanguard.
בוטנון

ייצור

מייצרים בוטנון בחמצון של 2-בוטאנול בקטליזה של נחושת, אבץ או ארד 
בשיטה זו מופקים בעולם 700,000 טון מהחומר בשנה.

בטיחות

בוטנון הוא חומר דליק ומגיב עם חומרים מחמצנים. שריפה של החומר יש לכבות באמצעות פחמן דו-חמצני, אבקה או קצף.
החומר גורם גירוי בעיניים ובאף, פגיעה בריאותית חמורה לא נצפתה בניסויים בבעלי חיים אלא בחשיפה לריכוזים גבוהים מאוד לאורך זמן ממושך: חשיפה לריכוזים של 3,000 חלקים למיליון למשך שבע שעות ביום גרמה לפגיעה בהתפתחות השלד ובעוברים ולמשקל לידה נמוך.
הקורפוס העשירי (ורמאכט)

החזית המערבית

הקורפוס הוקם בהמבורג ב-15 באוקטובר 1935, וכמפקדו הראשון מונה וילהלם קוכנהאואר. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השמינית של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, והשתתף בקרב על הולנד, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום.

החזית המזרחית

במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16, והשתתף בקרב על קובנה. בחורף 1942 השתתף הקורפוס בקרבות בכיס דמיאנסק, עד לפריצת המצור במאי 1942. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים תחת הארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין. באוגוסט נסוג הקורפוס יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945.
חיים אברהם ישראל

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תס"ח בירושלים, ונדד לרודוס בצעירותו כשאביו, הרב משה ישראל מונה לרב הראשי בקהילה. הוא נישא בשנת ה'תצ"ג ונסע לקושטא להדפיס את ספרו של אביו, משאת משה. בשנת ה'תק"ד התמנה לרב בקנדיה. בשנת ה'תקי"ב נסע, כאחיו הרב אליהו ישראל למסע באירופה כשד"ר, וכשחזר התמנה לרב באלכסנדריה, ובה'תקכ"ו עבר לכהן בליוורנו, עד שמונה לרב העיר אנקונה שם כיהן  בין השנים 1785-1774. החיד"א מזכיר אותו בספרו "שם הגדולים".
בנו, הרב משה, שימש כרב ומורה צדק באלכסנדריה.
מלסה תכלה

מלסה תכלה (באמהרית: መለሰ ተክሌ, בשמו העברי: זכריה בן שמואל; 9 בינואר 1923 - 28 ביוני 1957) יהודי-אתיופי אשר כיהן בשירותים מנהליים באתיופיה.
נולד בדמביה בשנת 1923 למשפחה מביתא ישראל שהמירה את דתה לנצרות וכתוצאה ממהלך זה זכתה לחלקת אדמה ואב המשפחה זכה לתואר "בג'רונד". למרות שמשפחתו של תכלה התנצרה היא לא התקבלה בקרב הקהילה הנוצרית הוותיקה ולעיתים הוקעה ממנה. 
בגיל 11 הגיע לעיר אדיס אבבה כדי ללמוד בבית הספר העברי המקומי. תכלה היה לאחד מהתלמידים הצעירים ביותר ולמד באופן אינטנסיבי עד אשר נסגר בית הספר ב-1937 בצו הכיבוש האיטלקי. בתקופה שבה בית הספר היה סגור הוא חזר לביתו ושם החל ללמוד אנגלית באופן עצמאי בעזרת מורים הודים שלימדו בבתי הספר בגונדר. 
לאחר שחרור אתיופיה כיהן תכלה בתפקיד בעיריית גונדר ולאחר מכאן כסגן ראש העיר. בשנות ה-30 לחייו טקלה מונה לראש הרשויות המקומיות של מחוז שוואה. בספטמבר 1953 נשלח לארצות הברית כדי לעקוב אחר ההתפתחות המוניציפלית במדינה. בשליחות הוא יצר קשר עם הקהילות היהודיות וגער בהם על התעלמותם מנושאים הנוגעים לביתא ישראל. לאחר שסיים את שליחותו לא חזר מלסה לאתיופיה ונשאר בארצות הברית, שם עסק בפעילות למען ביתא ישראל.
נפטר ב-28 ביוני 1957 בוויסקונסין.
אורי אילן

תולדות חייו

אורי אילן נולד בקיבוץ גן שמואל לשלמה אילן ולפייגה אילנית, נכדתו של הרב שמעון שקופ, ולימים חברת הכנסת הראשונה מטעם סיעת מפ"ם.
ביולי 1953 התגייס אילן לחטיבת גולני, והגיע לדרגת רב־טוראי. ב-8 בדצמבר 1954 הצטרף לפעולה (מבצע "צרצר") של החזרת מתקן ציתות לקו טלפון בשטח סוריה, סמוך לתל פאחר, לא הרחק מקיבוץ דן. אילן, איש חטיבת גולני, ביחד עם סגן מאיר מוזס (מפקד סיירת גולני) הצטרפו לחוליה ובה שלושה צנחנים – סמל מאיר יעקבי (מפקד החוליה), רב"ט יעקב (ג'קי) לינד וטר"ש גד קסטלניץ. הפעולה הסתבכה, והחמישה התגלו ונפלו בשבי. השבויים הובלו למעצר בקונייטרה, ומשם הועברו לבית הסוהר אל-מאזה שבדמשק, שם הוחזק כל אחד מהם בנפרד.
לאחר שנפלה החוליה בשבי, אישר שר הביטחון פנחס לבון לרמטכ"ל משה דיין לחטוף מטוס צבאי אם יחצה את הגבול או יתקרב אליו, לצורכי מיקוח. דיין הורה לחיל האוויר בניגוד לדעת לבון לחטוף מטוס אזרחי, וב-12 בדצמבר אילצו מטוסי חיל האוויר, מטוס אזרחי סורי שהיה בדרכו למצרים לנחות בנתב"ג בתואנת שווא שחדר למרחב האווירי הישראלי. על סיפון המטוס היו עשרה נוסעים ואנשי צוות. ראש הממשלה ושר החוץ משה שרת דחה את ההצעה להשתמש בנוסעים כבקלפי מיקוח להחלפה בשבויים. "אנחנו לא פיראטים, אנחנו נוהגים כבני אדם", אמר. פייגה אילנית, אמו של אורי, כיבדה את החלטתו של שרת ולא יצאה נגדה. בינואר 1955 כתב שרת ביומנו על הפעולה בסוריה:
"התברר כי כל ארגונו של מבצע זה לקה בחוסר אחריות מבהיל. נשלחו אנשים צעירים... לא תודרכו כלל למקרה של כישלון, והתוצאה הייתה שבחקירה ראשונה התמוטטו וסיפרו את כל האמת".
— משה שרת, יומן אישי, כרך 3, 1978, עמ' 649
על פי דן מרגלית, ארגונים בינלאומיים הציעו לפייגה אילנית אימו של אילן, לפעול לשחרורו, בשל היותה של האם חברת מפ"ם. היא הסכימה, ובלבד שהשחרור יהיה "לא לבד. אורי ישוחרר עם כולם".
בעודם בשבי, נתונים ללחץ פיזי ופסיכולוגי קשה ביותר, חשש אורי כי בלחץ העינויים יגלה את סודות המבצע לסורים, ובכך יפגע בביטחון המדינה. עקב זאת התאבד בתאו, בי"ט בטבת תשט"ו (13 בינואר 1955). בסופו של אותו יום הוחזרה גופתו לישראל.
משנבדקה גופתו של אורי נמצא פתק קשור לרגלו: "כבר הרגו את כולם, אני מחכה לדין, איני יודע כלום על היתר, קברו אותי ליד גבי, הולכים להרגני, נקם". בבגדיו נמצאו עוד תשעה פתקים נוספים, שנכתבו באמצעות ניקוב חורים בצורת אותיות על הנייר (הנייר נלקח מהספר "נקמת האבות" של יצחק שמי). במפורסם שבפתקים אלה נכתב "לא בגדתי, התאבדתי", אך בדברים שנשא הרמטכ"ל, משה דיין, בהלווייתו של אילן, בחר שלא להקריא את המילה האחרונה, וכך נשאר בתודעת הציבור המסר "לא בגדתי".
רישום כלי טיס

רישום כלי טיס או מספר זנב הוא שילוב של אותיות ומספרים ייחודיים המוטבעים על כל כלי טיס אזרחי, בדומה ללוחית רישוי בכלי רכב, ומשמש לצורכי זיהוי רשמי. על פי אמנת התעופה האזרחית הבינלאומית, כל כלי הטיס חייבים להיות רשומים ברשות תעופה לאומית, וחייבים לשאת עליהם את ההוכחה לרישום זה באמצעות מסמך משפטי הנקרא תעודת רישום. רוב המדינות דורשות שתהיה במטוס לוחית חסינת אש ועליה רישום המטוס, לצורכי זיהוי במקרה של התרסקות.
הרישום מורכב מקידומת של המדינה בה רשום כלי הטיס (לדוגמה, בישראל: 4X) ולאחריה מספר אותיות או מספרים הייחודיים לכלי הטיס. על פי רוב מופיע הרישום על המרכב האחורי קרוב לזנב, ולעיתים על הזנב עצמו.
למרות שכל רישום הוא ייחודי, לעיתים מתאפשר שימוש חוזר ברישום, כאשר כלי הטיס נמכר או נגרט.

סטנדרטים בינלאומיים

השימוש הראשון ברישום מטוסים היה מבוסס על אות קריאה ברשת רדיו, רישומים אלו הוקצו בוועידה בינלאומית שהתקיימה בלונדון באפריל 1913. למרות שההקצאות הראשוניות לא היו מיוחדות  למטוסים אלא לכל משתמש ברדיו, בוועידה שהתקיימה בפריז בשנת 1919, הוקצו רישומים במיוחד לכלי טיס מבוססים על אותות הקריאה שנקבעו ב-1913. 
בשנת 1927 החליטה ועידת איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי שהתקיימה בוושינגטון להקצות תדרים שונים לתחנות נייחות, לרדיו ימי, לרדיו במטוסים, לחובבי רדיו ולשידורים ניסיוניים, הקצאות אלו הן הבסיס לרישום הקיים כיום.
סעיף 20 של אמנת שיקגו לתעופה אזרחית שנחתמה ב-1944, מחייב את המדינות החתומות על האמנה, לרשום כל כלי טיס מעל למשקל מסוים ברשות התעופה הלאומית של אותה המדינה. הרישום שמקבל כלי הטיס, חייב להיות מוצג במקום בולט בגוף כלי הטיס.
נספח 7 של האמנה, מתאר את ההגדרות, מיקום, וגודל הרישום. הרישום מורכב בקידומת שהוקצתה למדינה על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי וסיומת הרישום המורכבת מ-1 - 5 אותיות או מספרים שהוקצו לכלי הטיס.

שימוש ספציפי למדינה

על פי רוב, ברישום על כלי טיס הקידומת והסיומת מופרדים על ידי מקף (לדוגמה, 4X-ABC). בתוכנית טיסה מושמט המקף (לדוגמה, 4XABC). במדינות המשתמשות בסיומת של ספרות כארצות הברית (N), קוריאה הדרומית (HL), ויפן (JA), הקידומת והסיומת מחוברים בלי מקף. דאונים הרשומים באוסטרליה משמיטים את הקידומת, כיוון שאינם מסוגלים לטוס במרחב האווירי של מדינה אחרת.
חיים וירשובסקי

חיים וירשוּבְּסקי (Wirszubski;‏ 1915 – 1977) היה היסטוריון, חוקר קבלה, ומתרגם ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

חייו

וירשובסקי נולד בווילנה ועלה לארץ ישראל בשנת 1934. בשנת 1940 קיבל תואר מוסמך מהאוניברסיטה העברית, ובשנת 1946 הוסמך לדוקטור על ידי אוניברסיטת קיימברידג', עם עבודת דוקטור בנושא "חירות כרעיון פוליטי ברומא בשלהי הרפובליקה ובראשית הקיסרות", שראה אור כספר. החל משנת 1947 שימש וירשובסקי כחלק מהסגל של האוניברסיטה העברית והורה שם. בשנת 1956 הוא מונה למשרת פרופסור והחל לשמש כראש החוג ללימודים קלאסיים. ב-1961 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 1962 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
וירשובסקי נפטר בשנת 1977 בירושלים.
פועלו האקדמי של וירשובסקי הקיף תחומים רבים; עבודת הדוקטורט שלו עסקה במושג החירות בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית, הוא פרסם מאמרים וספרים, שחלקם יצאו לאור לאחר מותו, על השבתאות, הקבלה, מקורותיה וקשריה עם הנצרות, הוא כתב על דמותו של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה והיה מייסד המחקר של הקבלה הנוצרית, תרם לכתיבתה של האנציקלופדיה העברית ועוד. וירשובסקי גם תרגם, בין השאר, שתי יצירות חשובות של הפילוסוף ברוך שפינוזה לעברית, "מאמר תאולוגי-מדיני" ו"מאמר מדיני", תרגום שיצא לאור לאחר מותו. וירשובסקי הוא מייסד מחקר הקבלה הנוצרית.
המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע

היסטוריה של המוזיאון

המוזיאון נוסד בשנת 1869 ובתחילת דרכו שכן בבניין הארסנל (בניין מאגר התחמושת) שבסנטרל פארק. בשנת 1874 נרכשה הקרקע למבנה הנוכחי של המוזיאון, והמבנה המקורי תוכנן בסגנון נאו-גותי על ידי קלוורט ווקס וג'ייקוב ריי מולד (אשר בנו יחד עם פרדריק לו אולמסטד את המבנים בסנטרל פארק הסמוך), והמבנה נבנה בין השנים 1874–1877.
בהמשך הורחב המוזיאון ונבנתה חזיתו הדרומית העטוייה לבנים אדומות. חזית זו שתוכננה בסגנון נאו - רומנסקי על ידי ג' קליבלנד קאדי הפכה לסימן היכר ולסמל של המוזיאון.
חזית בסגנון רומי פרי תכנונו של ג'ון ראסל פופ נבנתה בשנת 1936 בצידו של המוזיאון הפונה סנטרל פארק. חזית זו מובילה לאולם הכניסה החדש של המוזיאון הבנוי בצורת בזיליקה רומית, ובמרכזה נמצא שלד של בארוסאורוס המנסה להגן על צאצאה מפני אלוסאורוס טורף. אולם זה נבנה כאנדרטה לטדי רוזוולט.

תצוגות המוזיאון

המוזיאון להיסטוריה של הטבע מפורסם בדיורמות שלו המציגות פוחלצים של בעלי חיים בסביבתם הטבעית - למוזיאון שלוש תצוגות דיורמות: בעלי חיים אסייתים, אפריקאים וצפון אמריקאים. כמו כן באולם האוקיינוסים ישנו דגם בגודל טבעי של לוויתן כחול.
אחד המוצגים הייחודיים המוצגים במוזיאון הוא ההיידה - קנו מלחמה אינדיאני שנוצר עבור המוזיאון במיוחד והובא אליו דרך פנמה (התעלה טרם נבנתה באותה עת והיו צריכים להעביר אותו ביבשה).
כמו כן למוזיאון אוסף מנרלים ויהלומים הכולל את כוכב הודו הידוע - הספיר הגדול בעולם.
למוזיאון אוסף אנתרופולוגי גדול.
למוזיאון אוסף גדול של שלדי דינוזאורים הכולל בין השאר את המפורסמים שבהם: טירנוזאורוס, טריצרטופס, אפטוזאורוס/ברונטוזאורוס, סטגוזאורוס, אלוזאורוס, סטירקוזאורוס ועוד. ב-2016 הוצב במוזיאון שלד ענק באורך 37 מטר של טיטנוזאור ענק (זאורופוד מענף הטיטנוזאוריה) שנתגלה ב-2014 וב-2017 ניתן לו השם פטגוטיטאן במאמר מדעי.
פלנטריום היידן המהווה חלק מ"מרכז רוז לחקר הארץ והחלל" מהווה חלק מהמוזיאון.
טיסה 8622 של פגאסוס איירליינס

המטוס

המטוס המעורב היה מדגם בואינג 737, בעל רישום TC-CPF, המופעל על ידי חברה החסך פגאסוס איירליינס. טיסתו הראשונה של המטוס הייתה ב-15 בנובמבר 2012. המטוס טס 9 פעמים ביום התאונה, בלי דיווחים על בעיות מכל סוג שהוא.

התאונה

טיסה 8622 היא טיסה פנים ארצית מנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה לשדה התעופה של טרבזון. על המטוס היו 162 נוסעים ו-6 אנשי צוות. המטוס נחת ב-23:26 בזמן המקומי. לאחר הנחיתה המטוס סטה שמאלה, ירד מהמסלול והחליק מהצוק. המטוס נעצר בתנוחה מסוכנת, אך לא החליק לתוך הים, עקב הגלגלים שהתחפרו באדמה הרטובה. המטוס סבל מנזק רב, מנועו הימני התנתק ונפל לתוך הים השחור. באותו הזמן ירד גשם והייתה ראות למרחק של 4 קילומטרים. לאחר התקרית, שדה התעופה נסגר עד השעה 8 בבוקר ביום המחרת. המטוס חולץ מצלע הצוק ב-18 בינואר. בזמן פעולת החילוץ שדה התעופה היה סגור וטיסותיו הופנו לשדה תעופה בעיר סמוכה. המטוס הוצהר כבלתי ניתן לתיקון.

החקירה

המושל של טרבזון אמר כי חקירה נפתחה בנושא.
אחד הטייסים טען שקצר במנוע גרם לתקרית.
שנה קשוחה מאוד

עלילה

הסרט מתרחש בניו יורק בחורף 1981, מהשנים האלימות ביותר שידעה העיר. אייבל מוראלס (אוסקר אייזק) הוא מהגר מקולומביה שהקים בניו יורק עסק משגשג להובלה ומסחר בדלק לחימום. הוא חותם על חוזה לרכישת מסוף דלקים על שפת האיסט ריבר. לפי החוזה הוא משלם מראש 40% מהסכום במזומן, ועליו לשלם את היתרה בתוך 30 יום, אחרת העסקה תתבטל, הוא יפסיד את המקדמה והנכס יימכר ליריביו.
בעוד מוראלס מנסה להשיג את הכסף, נפגעים עסקיו ממעשי שוד חוזרים ונשנים, במהלכם נחטפות באלימות מכליות החברה והדלק נגנב מהן. בנוסף הוא נאלץ להתמודד עם סגן התובע המחוזי (דייוויד אוילאו) שנחוש להגיש נגדו כתבי אישום בגין שורה של מעשי הונאה והעלמת מס. ברגע האמת מסרב הבנק להעמיד לו הלוואה, ומוראלס הנואש מנסה ללוות כספים ממכריו ויריביו. או אז רעייתו של מוראלס (ג'סיקה צ'סטיין), בת למשפחת מאפיונרים שמשמשת מנהלת כספים בחברה, מגלה לו כי היא גנבה מהחברה כספים רבים והעבירה אותם לחשבון פרטי, הוא גם מגלה כי עורך דינו (אלברט ברוקס) ידע על כך. בנוסף הוא מגלה שמתחריו רכשו את הדלק שנגנב ממנו. בלית ברירה הוא משתמש בכסף שנגנב מהחברה על מנת להשלים את העסקה. כעת, כשהוא בעל נכס שעתיד להקפיץ את עסקיו ולהביא אותו לעמדת השפעה פוליטית, הוא מצליח להגיע להבנות עם סגן התובע על הפסקת החקירה נגדו ועל דרך שתביא להם תועלת הדדית.

הפקה והפצה

הליהוק לסרט החל ביוני 2013 ושלב הצילומים התבצע בעיר ניו יורק במהלך ינואר 2014. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בנובמבר 2014 במהלך פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי. ב-31 בדצמבר יצא הסרט לאקרנים בהפצה מוגבלת בארבעה בתי קולנוע בארצות הברית.

ביקורות ופרסים

הסרט זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע. הוא זכה בפרס סרט השנה מטעם איגוד מבקרי הקולנוע, שזיכו גם את אוסקר אייזק בפרס השחקן הטוב ביותר ואת ג'סיקה צ'סטיין בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. צ'סטיין הייתה גם מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
איי או סקוט מהניו יורק טיימס העניק לסרט 5 כוכבים מתוך 5, ציין שצ'נדור ביים וכתב סרט נפלא ושצלם הסרט ברדפורד יאנג הצליח לנסוך בצופים את התחושה ההיסטורית של העיר ניו יורק ב-1981. סקוט פונדאס המבקר הראשי של סלייט, שיבח את אנסמבל השחקנים, הוא ציין שהיה זה נפלא לצפות באייזק שהדמות שמגלם נשקפת ממנו בכל חלק מהופעתו, הוא ציין לחיוב את משחקה של צ'סטיין על אף התסריט הבעייתי מבחינתה, ואת הניסיון הרב שבא לידי ביטוי אצל שחקני המשנה ברוקס, ניבולה ואדלר.
מתכון

מתכון הוא רשימה של חומרים והוראות, הנדרשים להכנת מוצר. בדרך כלל משתמשים בו בהקשר להכנת מזון. המתכון מפרט שיטת הכנה (בישול, טיגון, אפייה וכדומה) וכולל בתוכו את רשימת המצרכים וסדר פעולות מדויק לשילוב ביניהם על מנת ליצור את המאכל הרצוי. 
לעיתים מצוינת במתכון דרגת הקושי של הכנתו כדי להתאימו לקהל יעד בעל הידע והניסיון הנדרש. בשל הטרנד הבריאותי בשנים האחרונות מתכונים מסוימים מציינים אף את הערך הקלורי של כל מתכון.

מקור המילה

המילה מתכון בעברית מורכבת משורש תכ"ן, ומתייחסת לתוכנו של דבר מסוים לרוב בהקשר של אוכל או התוכנית שעל פיה יוצרים אותו.
בעבר נהגו להשתמש במילה מרשם או רצפט.

סוגי מתכונים

מתכונים ניתן למצוא בספרי בישול, בטורי בישול בעיתונים או באתרי אינטרנט, בתוכם פורומים ברשתות החברתיות.
בשל השימוש הגובר בפלטפורמת יוטיוב, מתכונים רבים היום מוצגים בצורת סרטונים.
ישנם מתכונים משפחתיים המועברים מדור לדור. לשפים רבים יש מתכונים סודיים אותם אין הם חושפים לציבור.
Dojo Toolkit

Dojo Toolkit היא ספריית JavaScript הנתמכת בין דפדפנים שונים (cross-browser), שייעודה כתיבה מהירה של אפליקציות רשת.

ביקורת

לאורך השנים נוצרה ביקורת רבה על Dojo Toolkit, בכך שהספרייה מסובכת וקשה ללימוד. כמו כן הספרייה מאוד גדולה דבר הגורם לזמן טעינה איטי, ולעיתים עלולה לגרום להאטה בביצועי הדפדפן ולדליפות זיכרון. פיתוח נכון יכול למנוע את הבעיות שהוזכרו לעיל.