google/wiki40b huggingface dataset:
M134 מיניגאן

רקע: מקלע גאטלינג המופעל על ידי מנוע חשמלי

האב הקדמון של המיניגאן המודרני הומצא בשנות ה-60 של המאה ה-19 (בסביבות 1860). ריצ'רד ג'ורדן גאטלינג החליף את מנגנון הפעולה שהופעל ידנית במקלע גאטלינג למנגנון המופעל על ידי מנוע חשמלי, שהיה המצאה חדשה יחסית בזמנו. גם אחרי שגאטלינג האט את קצב הסיבוב של המנגנון, למקלע גאטלינג החשמלי היה קצב אש תאורטי של 3,000 כדורים לדקה, שזה בערך פי 3–4 מקצב האש של מקלע מודרני בעל קנה בודד. מקלע גאטלינג החשמלי נרשם כפטנט #502,185 ב-25 ביולי 1893.‏ למרות השיפור שהכניס גאטלינג במקלע שלו, הוא ננטש בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 לטובת מקלעים קלים וזולים יותר שהפיקו ירי אוטומטי על ידי מנגנון מופעל-רתע או מנגנון מופעל-גז.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, גרמניה פיתחה את הפוקר-ליימברגר (Fokker-Leimberger), מקלע בעל 12 קנים בקליבר 7.92 מ"מ המופעל על ידי מנוע חיצוני ומסוגל לקצב אש תאורטי של 7,000 כדורים לדקה, אך הקנה שלו נהרס מהירי. אף אחד ממקלעים אלה לא נהפך למבצעי במהלך המלחמה, למעט מקלע תוצרת סימנס שנחל ניצחון בחזית המערבית כאשר שימש לקרב אוויר. ברם, הפוקר-ליימברגר היה זה ששימש בפיתוח של המקלע שנהפך בסופו של דבר למיניגאן.

המיניגאן: מ-1960 ועד ימינו

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הכוחות המזוינים של ארצות הברית החלו בבדיקת גרסאות מודרניות למקלע מסוג מקלע גאטלינג החשמלי בעל זר קנים מסתובב. בדיקות אלו נערכו עקב צורך בנשק אוטומטי בעל קצב אש גבוה במלחמת וייטנאם. כוחות ארצות הברית בוייטנאם השתמשו במסוקים כאמצעי תחבורה עיקרי להעברת חיילים וציוד דרך הג'ונגלים הדחוסים, אך מסוקים אלה היו פגיעים לאש רובים ומקלעים וכן לרקטות נגד טנקים כאשר הם האטו במטרה לנחות. אף על פי שהמסוקים היו חמושים במקלעים חד-קניים, הם סבלו לעיתים מהתחממות הקנה ומעצורים כאשר שימשו בהם לטהר שטחים ומסתורים מתוקפים אפשריים.
כדי לפתח נשק אמין יותר בעל קצב אש גבוה יותר, חברת ג'נרל דיינמיקס פיתחה גרסה מוקטנת של ה-M61 וולקן, תותח אוטומטי בעל זר קנים מסתובב בקליבר 20 מ"מ, גרסה זו הייתה בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו. התוצאה הייתה מקלע רב-קני מסתובב שזכה לציון M134 אך נודע יותר בשמו הפופולרי "מיניגאן" ויכל לירות בקצב של 4,000 כדורים לדקה מבלי לסבול מהתחממות יתר. במקור, תוכנן המקלע לקצב אש של 6,000 כדורים בדקה, אך מאוחר יותר הונמך הקצב רק ל-4,000 כדורים בדקה. המיניגאן הותקן על עמדות OH-6 Cayuse ו-OH-58 Kiowa בדפנות המסוקים וכן בצריח וכנפי הצד של ה-AH-1 קוברה, וכן על עמדות במסוקי ה-UH-1 יואי ומגוון מסוקים אחרים כולל ה-H-53 (שנהפך ל-MH-53) ומשפחת ה-UH-60 (שכיום נודעת בעיקר בזכות ה-UH-60 בלקהוק), HH-60 ועוד.
מספר כלי טיס גדולים יותר צוידו במקלעי מיניגאן לשם סיוע אווירי קרוב: A-37 דרגונפליי עם מקלע פנימי וכן פודי מקלע על הכנפיים, וA-1 סקייריידר גם הוא עם פודים על הכנפיים. עוד מטוסים שכללו את המיניגאן היו AC-47 ספוקי, פיירצ'יילד AC-119 ו-AC-130.
ניקולאי רומנוביץ' רומנוב

ילדותו

ניקולאי רומנוביץ' נולד ב-26 בספטמבר 1922 ליד עיירת הנופש אנטיב (Antibes) שבריביירה הצרפתית. הוא היה בנם הבכור של רומן פטרוביץ', נסיך רוסיה ושל הדוכסית פרסקוביה שרמטייבה (Прасковья Шереметева). אביו של ניקולאי היה בנם של פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ושל מיליצה, נסיכת מונטנגרו, ונכדם של ניקולאי ניקולאייביץ' האב ושל אלכסנדרה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג. ניקולאי ניקולאייביץ' (סבו של אביו של ניקולאי רומנוביץ') היה בנם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושל הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה.

השכלתו

הנסיך ניקולאי למד והתחנך בצרפת. הוא שאף להיות קצין ימי, אולם כיוון שלא היה צי רוסי באותה העת אלא צי סובייטי, ניקולאי החליט לפנות אל הצי המלכותי האיטלקי. רומנוב נעזר בקשרי המשפחה ההדוקים שלו עם משפחת המלוכה האיטלקית בית סבויה (סבתו, מיליצה, הייתה אחותה של המלכה אלנה, אשתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה) כדי להתקבל לצי האיטלקי. הקריירה הימית של רומנוב נפסקה באיבה כאשר התגלו אצלו סימנים של קוצר ראייה. בשנת 1936 משפחתו עברה לאיטליה.

חייו בזמן המלחמה

בזמן מלחמת העולם השנייה, הנסיך ניקולאי ומשפחתו התגוררו אצל המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. כאשר המלך נמלט מהצבאות הגרמניים, משפחתו של הנסיך התחבאה למשך תשעה חודשים במקלט. סבתו של ניקולאי הייתה בסכנה בעת הכיבוש הגרמני (בהיותה אחות המלכה), ונאלצה אף היא להסתתר בקריית הוותיקן. בתום המלחמה הנסיך ניקולאי עסק במספר מלאכות אזרחיות, ואף התגורר מספר שנים במצרים.

הצעת הכתר של מונטנגרו

בשנת 1942 המפלגה הפשיסטית ששלטה אז באיטליה, פנתה לניקולאי והציעה לו להיות מלך מונטנגרו, בה שלטה אז ממשלת בובות בחסות האיטלקים. ניקולאי סירב להצעה.

עסקיו ועיסוקיו

הנסיך ניקולאי רומנוב ייסד את אגודת בית רומנוב בשנת 1979 ונבחר לשמש כנשיאה של האגודה ב-1989, בעקבות מותו של וסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה. האגודה מקבלת את כל צאצאיו הזכרים של ניקולאי הראשון. החברות באגודה לא מומשה באופן פעיל על ידי חלק מחבריה. לדוגמה, מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה ואביה ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה לא השתתפו בפעולות האגודה, אך למרות זאת היו רשומים כחברים בה.

טענותיו לכתר הצאר

עמדתה הרשמית של משפחת רומנוב היא שזכויותיה של המשפחה לכתר הצאר התבטלו כאשר הצאר ניקולאי השני ויתר על כסאו לטובת אחיו, מיכאיל השני, שלא עלה על כס המלוכה עד אישורה של מועצת החוקה, אישור שלא התקבל מעולם. "מלכותו" הסתיימה כאשר הוא הוצא להורג ב-1918. אגודת משפחת רומנוב אינה מקבלת את הטענה של הנסיכה מריה ולדימירובנה רומנובה לכתר הרוסי, בגלל מחלוקת לגבי כללי הירושה וכללי הנישואין המותרים (נישואים מורגנטים). טענה זו היא גם טענתה של הנסיכה מריה כלפי ניקולאי רומנוב.
הנסיך ניקולאי הפך לטוען לכתר הצאר עם מותו בשנת 1992 של הדוכס ולדימיר, אביה של הנסיכה מריה ולדימירובנה רומנובה.
HMEE

HMEE, ראשי תיבות של High Mobility Engineer Excavator, הוא מחפרון ממוגן צבאי תוצרת חברת JCB הבריטית. הכלי נמצא בין השאר בשירות כוחות ההנדסה של צבא ארצות הברית וצה"ל.
ה-HMEE תוכנן ונבנה בעקבות צורך של כוחות הקואליציה במלחמת עיראק בציוד מכני הנדסי ממוגן אך בעל עבירות וניידות גבוהים, על מנת שינוע ביחד עם שיירות צבאיות ויבצע משימות הנדסיות שונות כגון פריצת צירים ועבודות עפר. הכלי תוכנן על בסיס מחפרון של JCB שעליו נוספו 3 טונות של שריון, ומגיע למשקל של 16.8 טון. ה-HMEE בעל יכולת הרמה של עד 2 טון ועומק חפירה במחפר של עד 4 מטר. המיגון כולל לוחות שריון וחלונות ממוגני-ירי. על מספר כלים גם הותקן מיגון כלוב על מנת להגן על הכלי מפני רקטות נ"ט. מהירותו המרבית היא כ-100 קמ"ש. היותו מבוסס על מחפרון מאפשרת לו לבצע עבודות עפר מגוונות, החל מחפירה וכלה בהעמסת עפר למשאיות, אך גם לשאת מטענים כבדים בכף שלו ולגרור כלי רכב.
ה-HMEE משרת בקרב כוחות הקואליציה של מלחמת עיראק: ארצות הברית (800 כלים), אוסטרליה, ניו זילנד (6 כלים) ושוודיה (21 כלים). ב-2011 נרכש ה-HMEE גם על ידי צה"ל עבור חיל ההנדסה הקרבית ונקרא "עמי". הוא מיועד לפעילות הנדסית, פריצת צירים, טיפול במטעני חבלה ועבודות עפר בשטח בנוי ושטח עם מרחב תמרון קטן.
גטו סוסנוביץ

גטו סוסנוביץ היה גטו יהודי שהוקם בעיר סוסנוביץ שבמחוז שלזיה עילית בפולין הכבושה בתקופת השואה.

היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה חיו בסוסנוביץ כ-30,000 יהודים, שהיוו כ-20% מאוכלוסיית העיר. לאחר הכיבוש הגרמני גרשו הנאצים לסוסנוביץ את היהודים מהקהילות הקטנות שבסביבתה, בשיאו היו בגטו כ-45,000 איש. סוסנוביץ ובנדין הסמוכה הפכו לעיירות מרכזיות באזור זגלמביה שעדיין היו מיושבות על ידי יהודים. 
העיר, הממוקמת על הגבול בין פולין לגרמניה לפני המלחמה, נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בימים הראשונים של הפלישה לפולין בספטמבר 1939. יהודים מקומיים רוכזו באופן מיידי והחל מסע הוצאות להורג ראשונות. זמן קצר לאחר מכן, הוקם הגטו. ב-9 בספטמבר, נשרף בית הכנסת הגדול בסוסנוביץ. 
בגטו הוקמו יודנראט בראשותו של משה מרין וכן משטרה יהודית. בחודשים הראשונים של שנת 1940 נוצר בסוסנוביץ "המשרד המרכזי של המועצות היהודיות בשלזיה עילית" בראשותו של מרין, שייצג כ-45 יישובים. בהמשך הפך מרין לידוע לשמצה כ"דיקטטור של היהודים" באזור זגלמביה, כשבכוחו לקבוע חיים או מוות של היהודים המקומיים. בסוסנוביץ הוקם מחנה עבודה מקומי ובו סדנאות שונות, תחת פיקוחם של הגרמנים.
מאז הוקם הגטו, החלו יהודים להישלח למחנות עבודה והשמדה במעין 'טפטוף' קבוע. בסוף אפריל 1942 נשלח צו התייצבות ליהודי הגטו, אלפי יהודים, בינייהם נטולי משפחות עבודה, זקנים ומשפחות מרובות. למתייצבים נאמר שיעד הגירוש הוא טרזין, בעוד שיעד הגירוש היה אושוויץ. 
ב-10 במאי 1942 התרחש מועד גירוש נוסף לאושוויץ. מעטים מהמועמדים לגירוש התייצבו, ולפיכך הגסטאפו, בסיוע המשטרה היהודית והיודנרט הוביל לתפיסת יהודים נוספים. בשילוחים שהתרחשו בשנת 1942 בחודש מאי גורשו 1500 יהודיים, וביוני גורשו 2000 יהודיים. ב-12 באוגוסט 1942 בוצעה סלקציה המונית בגטו. תושבי הגטו נקראו להירשם. בפועל התרחשה סלקציה לקראת גירוש. כ-22,000 מיהודי סוסנוביץ' התייצבו למפקד, וכ-4,000 יהודים גורשו לאושוויץ.
ב-15 במרס 1943 הושלמה העברת התושבים הפולנים מגטו שרודולה והחלו להעביר את יהודי סוסנוביץ לגטו זה. מאוקטובר 1942 עד ינואר 1943 הגטו הועבר למחוז סרודאלה הגובל בגטו בנדין. בשלב זה, כ-13,000 יהודים עדיין חיו בסוסנוביץ. אלפי יהודים גורשו מהגטו לאושוויץ ביוני 1943. הגטו חוסל חודשיים לאחר מכן, בחודש אוגוסט, וכמעט כל היהודים שנותרו בו גורשו גם כן לאושוויץ. כמה מאות יהודים נותרו בגטו שרודאלה, שחוסל בינואר 1944.
פעילות מחתרתית בגטו סוסנוביץ אורגנה על ידי תנועות הנוער הציוניות גורדוניה והשומר הצעיר. במהלך הגירוש הסופי באוגוסט 1943, הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בבנדין וסוסנוביץ קיים מרד נגד הגרמנים, כאקט אחרון של התרסה, אך הוא לא צלח, ומרבית הלוחמים היהודים נהרגו מול הכוחות הגרמניים העדיפים. 
התנגדותם של תושבי הגטו מונצחת באחד מרחובותיה של סוסנוביץ, הנושא את השם "רחוב גיבורי הגטאות".
איתמר פרוקצ'יה

ביוגרפיה

פרוקצ'יה נולד בתל אביב, בנו של המשפטן גואלטירו פרוקצ'יה ואחיו של המשפטן אוריאל פרוקצ'יה. את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון חדש ולאחר מכן שירת בצה"ל (1967 - 1970). בתום שירותו הצבאי, למד לימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1973. בעקבות מלחמת יום הכיפורים, פרוקצ'יה גויס לשנת מילואים, בסיומה התקבל למסלול לימודי מחקר בכימיה תאורטית ולמד תחת הנחייתו של רפאל דוד לוין. את עבודת הדוקטורט סיים בהצטיינות יתרה ובסוף 1976 החל בהשתלמות פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, במהלכה עבר לעסוק בפיזיקה סטטיסטית. במשותף עם ארווין אופנהיים פיתח פרוקצ'יה בתקופה זו תאוריה בנוגע לפלוקטואציות של מערכות המצויות במצב עמיד מחוץ לשיווי משקל תרמודינמי.
בשנת 1979 שב פרוקצ'יה לישראל והחל לעבוד כחוקר בכיר במחלקה לפיזיקה כימית של מכון ויצמן למדע. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרג פרופסור חבר, ובשנת 1985 היה לפרופסור מן המניין. במהלך השנים הוא שימש גם כראש המחלקה לפיזיקה כימית ובשנים 1989–2000 כדיקן הפקולטה לכימיה. עבודתו המחקרית בתחום תורת הכאוס והמתמטיקה של פרקטלים זכתה להצלחה בינלאומית.
במהלך השנים, זכה פרוקצ'יה להכרה בהיותו עמית החברה היפנית לקידום המדע, זוכה פרס של החברה המלכותית הבריטית, זוכה פרס פיורינו דורו, עמית החברה האמריקנית לפיזיקה, חבר האקדמיה הגרמנית למדעים, ובשנת 2009 חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה.
מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט

מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט הוא מדד שנאת הסיכון בתורת התועלת שפותח באופן בלתי תלוי על ידי הכלכלנים ג'ון פראט (John Pratt) בשנת 1964 וקנת' ארו (Kenneth Arrow) בשנת 1970. המדד המאפשר להשוות בין הגישות לסיכון של פרטים שונים המקיימים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן, כאשר השוואה זו ניתנת לביצוע הן במונחים לוקאליים (עבור רמת עושר תחילי  קבועה), והן במונחים גלובאליים -לכל רמות העושר יחדיו.
עבור פרט המקיים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן ובעל פונקציית תועלת לכסף , מקדם שנאת הסיכון של הפרט הוא .ניתן להיעזר בהתנהגות המדד עם השינוי ב  על מנת למצוא פונקציות תועלת המתאימות לכל גישה אפשרית לסיכון והחלטות בתנאי אי וודאות.

שנאת סיכון

נניח כי בפני פרט נתון עומדת קבוצת הגרלות  על קבוצת הפרסים  וכי הפרט מקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן
הגדרה: תהי  הגרלה על פרסים כספיים ותהי  תוחלת הפרס בהגרלה. הפרט יקרא שונא סיכון אם לכל הגרלה  כנ"ל
המחשה למושג שנאת הסיכון ניתן לראות בגרף. פונקציית התועלת של הפרט קעורה ולכן מדובר בפרט שונא סיכון. ואכן התועלת שמניבה ההגרלה לפרט (תוחלת התועלת) היא  והיא נמוכה מהתועלת של תוחלת הפרס .

המדד

על מנת לבצע השוואה בין פרטים שונים העומדים בפני מצבי החלטה זהים, קיים צורך במציאת מדד שיאפשר השוואה זו וייתן ביטוי למסקנה האינטואיטיבית כי קיים קשר בין "רמת" הקעירות של פונקציית התועלת לבין שנאת הסיכון של הפרט. יתרה מזאת, מכיוון שפונקציית התועלת של פרט המקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן יחידה עד כדי טרנספורמציה אפינית, נרצה שהמדד המדובר יהיה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות.

פיתוח המדד

תהי  פונקציית תועלת מונוטונית עולה ממש, קעורה ממש וגזירה פעמיים ברציפות ב  ויהי פרט  כך ש  פונקציית התועלת של פרט זה מכסף והמקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן.
נניח שבידי הפרט רכוש תחילי בגובה  וכי הוא עומד בפני הגרלה שבה ירוויח או יפסיד סכום כסף קטן  בהסתברויות שוות (כפי שמופיע בגרף). נסמן ב  את ההון של הפרט לאחר ההגרלה.
בפני הפרט עומדת ההגרלה הבאה . היות שפונקציית התועלת של הפרט היא ליניארית בכסף וקעורה ממש מתקיים
ולכן הפרט מקיים שנאת סיכון (בהגרלה זו ). בנוסף מתקיים .
נסמן ב  את הפסד התועלת של הפרט עקב הצורך להשתתף בהגרלה. ומתקיים 
 פונקציה גזירה ברציפות פעמיים ומפיתוח טיילור סביב  מתקיים 
ולכן
נסמן ב  את ההון המקיים  וכן .הפרט שונא סיכון ולכן מתקיים .
 פונקציה מונוטונית עולה ממש ומכאן .לבסוף :
ובעצם, האינטואיציה מאחורי מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט היא השאלה מהו הסכום המקסימלי ששחקן עם הון התחלתי  מוכן לשלם על מנת להימנע מהשתתפות בהגרלה הוגנת (כאשר הסכום נמדד ביחידות של שונות ההגרלה).
נוודא כי מדד זה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות. תהי  טרנספורמציה אפינית על  אזי

לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.

Arrow, K.J.,1965, "The theory of risk aversion," in Aspects of the Theory of Risk Bearing, by Yrjo Jahnssonin Saatio, Helsinki. Reprinted in: Essays in the Theory of Risk Bearing, Markham Publ. Co., Chicago, 1971, 90–109.
 Pratt, J. W., "Risk aversion in the small and in the large," Econometrica 32, January–April 1964, 122–136.
J.Segura,C.R.Braun (Edward Elgar Publishing Limited,2004). " 
An Eponymous Dictionary of Economics"
Varian H.R (3ed.,Norton,1992)."Microeconomic analysis"
מיתוס עשרת האחוזים של המוח

מיתוס עשרת האחוזים של המוח (מוכר גם כמיתוס 8 האחוזים או 5 האחוזים) הוא אגדה אורבנית הטוענת שאדם ממוצע משתמש רק בעשרה אחוזים ממוחו ואילו שאר חלקי המוח נשארים ללא שימוש, אולם ניתן להתאמץ ולשפר את האינטליגנציה ובכך להגדיל את אחוז השימוש במוח.
ב- 1996 יצא הסרט פנומן שעוסק באדם שמסוגל פתאום להשתמש בחלקים יותר נרחבים במוחו. ב-2014 יצא סרט המדע בדיוני לוסי (נכתב ובוים על ידי לוק בסון) העוסק במיתוס ואף מייחס לו כוחות על טבעיים.

מקור המיתוס

קיימות מספר השערות באשר למקור הטענה. יש הטוענים כי מקורה בציטוט שגוי של אלברט איינשטיין, אך אפילו האנשים העובדים בארכיון אלברט איינשטיין באוניברסיטה העברית לא מצאו שום אזכור לציטוט, כך שיכול להיות שגם זה רק מיתוס. אחרים טוענים שמקור הטענה באבי הפסיכולוגיה המודרנית ויליאם ג'יימס, מתוך מאמר שכתב ב-1908 ובו נאמר "אנחנו משתמשים רק בחלק קטן של הפוטנציאל המנטלי והפיזי שלנו". אחרים טוענים כי המקור הוא בקארל לאשלי, שפרסם תוצאות מחקר שעשה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, בו הסיר חלקים מקליפות המוח של חולדות ולמרות זאת הן המשיכו לתפקד וללמוד דברים חדשים. כמו כן, ממצאים רפואיים בהם רואים אצל נפגעי מוח שונים הראו שאף על פי שחלקים במוח הוסרו או נפגעו, האדם ממשיך לתפקד כרגיל כפי שהוכח במחקר מ-1980 שנערך על ידי הנוירולוג ד"ר ג'ון לורבר.

הפרכת המיתוס

הנוירולוג בארי בירשטיין  כתב מספר ראיות להפרכת הטענה: מחקרים על נזק מוחי מוכיחים כי כמעט ואין מקום במוח שניתן לפגוע בו בלי לגרום לקריסת מערכות קריטית במוח].
טענה נוספת היא מתוך תורת האבולוציה]: המוח הוא איבר יקר מאוד לשאר הגוף, במונחים של צריכת החמצן והמזון; המוח צורך עד עשרים אחוזים מהאנרגיה בגוף האדם, יותר מאשר כל איבר אחר, למרות שהוא מהווה רק 2% ממשקל הגוף האנושי. אם 90% ממנו היו מיותרים, לא היה יתרון הישרדות גדול לבני אדם, ומי שהיו שורדים אלו אנשים בעלי מוח קטן יותר ויעיל יותר. לכן אילו זה היה נכון, תהליך הברירה הטבעית היה מחסל את מוחם הגדול של אנשים. באותה מידה, לא סביר כי נדרשה התפתחות גדולה כל כך של המוח מלכתחילה].
דרך השמים

דרך השמים (באנגלית: Skyway) היה מתקן בדיסנילנד שבקליפורניה, ממלכת הקסם שבדיסניוורלד (בפלורידה) ובדיסנילנד שבטוקיו. מתקן זה היה מעלית גונדולה שהוביל מבקרים מארץ הפנטזיה לארץ המחר וכן בכיוון ההפוך.

היסטוריה

דרך השמים בדיסנילנד נפתחה ב -23 ביוני 1956. בשנת 1959 נבנה בדיסנלינד המתקן מזחלות מטרהורן. המתקן עמד בתוואי הגונדולה ועל מנת שלא להזיזה, נחצב ב"הר" מעבר בעבורה.
אחד האירועים הקשורים למתקן היה ניסיון של מבקר לפתוח את דלת תא הגונדולה ולקפוץ ממנה. המבקר הצליח במעשהו אולם שרד את הנפילה לאחר שפגע בעץ בדרכו מטה.
המתקן בדיסנילנד נסגר בשנת 1994 בשל עייפות המתכת ובעקבות העלות הגבוהה שנדרשה להתקנת שיפורי הבטיחות. המנהרה דרך המטרהורן נסתמה לאחר סגירת המתקן.
בשנת 1998 נסגר המתקן בטוקיו ובמקומו נבנה מתקן הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב.
בממלכת הקסם נסגר המתקן בשנת 1999 אולם תחנותיו לא נהרסו עד אמצע 2016.
המל המפסטד (מחוז בחירה לפרלמנט הבריטי)

המל המפסטד (באנגלית: Hemel Hempstead) הוא מחוז בחירה לבית הנבחרים הבריטי. הציבור במחוז בוחר נציג אחד לפרלמנט. חבר הפרלמנט הנוכחי מטעם המחוז הוא מייק פנינג.מחוז הבחירה חופף למחוז הבחירה מזרח אנגליה לפרלמנט האירופי. המחוז הוא חלק ממחוז הרטפורדשייר.

גבולות המחוז

לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 1997, החליטה ועדת הגבולות לפצל את מחוז מערב הרטפורדשייר לשניים:דרום מזרח הרטפורדשייר והמל המפסטד, על מנת לשקף את מסת האוכלוסייה מסביב ללונדון.
שמואל לופו

שמואל לופו (תר"כ, 1860, תש"א, 1941) היה איש חינוך ואיש ציבור יהודי. כיהן כמנהל בתי הספר של כי"ח בבולגריה, בטורקיה ובארץ ישראל. היה מראשי העדה הספרדית בירושלים.

ביוגרפיה

נולד ברוסג'וק שבבולגריה לעזריה לופו, ממשפחה יהודית ממוצא רומני. בילדותו התייתם מאביו. קיבל חינוך תורני אצל מנחם פרחי והרב חיים בז'רנו. השתלם בבית המדרש למורים של כי"ח בפריז.
בתום לימודיו נשלח אל העיר פיליפופולי שבבולגריה לייסד בה בית ספר מטעם כי"ח. בשנת 1883 עבר לנהל את בית הספר של כי"ח באדריאנופול שבטורקיה וכיהן בתפקיד כעשרים שנה.
בשנת 1903 עלה לארץ ישראל לנהל את בית הספר החקלאי מקוה ישראל של חברת כל ישראל חברים, וכיהן בתפקיד כעשר שנים. בתחילת מלחמת העולם הראשונה עבר לירושלים לנהל את בית הספר של כי"ח בירושלים, לאחר התפטרותו של אלברט ענתבי.
לאחר מלחמה העולם השנייה עמד בראש העדה הספרדית בירושלים. כמו כן, כיהן כסגן נשיא הקהילה העברית המאורגנת וחבר הנשיאות של ועד העיר. בשנת 1920 נמנה בין מייסדי הסתדרות הספרדים. היה חבר אספת הנבחרים הראשונה. היה פעיל בארגונים שונים, ובהם ועד הסיוע האמריקאי בירושלים וועד היתומים שעל יד ועד הצירים.
בסוף שנות העשרים, לקראת הגיעו לגיל שבעים, פרש מתפקידיו הציבוריים ועבר להתגורר בפריז. מת בניס בשנת 1941.
ארנה פונטה נובה

היסטוריה

האצטדיון נבנה באתר בו עמד אצטדיון פונטה נובה הישן (נקרא גם "אצטדיון אוקטביו מנגביירה"), אשר נסגר בשנת 2007 לאחר התמוטטות חלק מהמפלס העליון של אצטדיון. האצטדיון הישן נהרס כליל בשנת 2010, במקביל לבניית האצטדיון החדש. לפונטה נובה הישן הייתה היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל. במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות באהיה ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית, ביניהם חלק מהופעותיה בקופה אמריקה 1983 ובקופה אמריקה 1989.

משחקי כדורגל בינלאומיים

האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח גביע הקונפדרציות 2013. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון שני משחקים משלב הבתים, וכן את המשחק על המקום השלישי. להלן רשימת המשחקים שנערכו באצטדיון בזמן הטורניר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.
הכל זהב

הכל זהב הוא שיר של המשורר והפזמונאי חיים חפר שהלחין סשה ארגוב וביצעה להקת הזמר התרנגולים.
השיר נכתב במיוחד לתוכניתה השנייה של הלהקה לאור הצלחת תוכניתה הראשונה שנתיים קודם לכן. הרפרטואר המוזיקלי התחלק לנושאים שנקבעו על ידי הבמאית נעמי פולני ושיר זה השתייך לקטגוריית "שירי צבעים".

מילות השיר

השיר מתאר את מראות היום-יום במבט אופטימי, כשהוא שוזר בו דברים שונים שצבעם כצבע הזהב:
"אתה יוצא לעולם הרחב

אתה מביט והכל בו זהב

אתה יושב מול הים ונשזף

ומתחמם בקרני הזהב

ומלטף תלתלים של זהב"
הדובר בשיר מתאר את האדם הנפוץ, שאינו שם לב ליופי העולם:
"לא כל אדם אשר יוצא לרחוב

רואה את מה שלפניו

על פי הרוב אדם יוצא לרחוב

והוא טרוד בענייניו"
במקום זאת קורא אליו הדובר בשיר להביט סביבו ולשמוח במראה עיניו:
"הסתכל, בן אדם

כן, הכל זהב, הכל זהב".
המילה "זהב" חוזרת בשיר תשע-עשרה פעמים, ומתארת בין השאר מושגים בצבע זה מעולם הטבע כדוגמת השמש וחול הים, מעולם הצומח כגון תפוז וחיטה וכן מתארת על דרך ההשאלה מצב של טוב והצלחה. הביטוי "הכל זהב" חוזר בשיר שבע פעמים, כמסקנה וכפזמון חוזר.
השיר כולל שימוש במשלבי שפה שונים ומנוגדים:
מחד מרמזת השורה "פתחו נא את שערי הזהב / הצדיקים בו יבואו עכשיו" לפסוק מספר תהילים: "פִּתְחוּ-לִי שַׁעֲרֵי-צֶדֶק; אָבֹא-בָם, אוֹדֶה יָהּ. זֶה-הַשַּׁעַר לַ-ה'; צַדִּיקִים, יָבֹאוּ בוֹ". מאידך קורא דובר השיר אל האדם "תשתולל, מטומטם!" וכן משתמש במושגים מעולם השגרה כדוגמת "מרגרינה חלב".
עירוב שפתי זה אופייני לשיריו של חפר והופיע פעמים רבות בשיריהם של התרנגולים, שהרבו לשלב הומור בהופעותיהם.
המילים "תצלצל ככה סתם" מהוות מחווה לשיר אחר של התרנגולים - "ככה סתם", בשורה "לא בכוונה לחצנו על הפעמון".
אבאויסאנטו

הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בסאנטוב התקיימה כבר מראשית המאה ה-18, ובאמצע המאה נבנה בה בית הכנסת הראשון. ב-1787 הוקם בעיירה תלמוד תורה.
בסוף המאה ה-19 סבלה הקהילה מהתנכלויות המקומיים הנוצרים בעקבות עלילת טיסאסלר.
ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה 681 יהודים מתוך 4,908 תושבי העיירה כולה, עם תחילת הכיבוש הנאצי ב-1944 היו בעיר מספר דומה של יהודים, אלו ששרדו את עבודות הכפייה באביב 1944 הועברו לגטו קאשה (בקאשה) ומשם נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. רוב יהודי הקהילה הושמדו בשואת יהודי הונגריה.
הקהילה התחדשה לזמן קצר לאחר המלחמה בידי ניצולים מעטים ששבו לעיר, ב-1949 היו בקהילה 61 איש, אך היא לא שרדה ואנשיה התפזרו.
מושל טקסס

היסטוריה

המשרה הוקמה לראשונה עם קבלת חוקת טקסס בשנת 1845. תחילה, על משרת המושל הוטלה תקופת כהונה קצובה שאורכה עד כשש שנים, כאשר יערכו בחירות למשרת המושל כל שנתיים. לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, חוקת 1866 שאומצה בתום מלחמת האזרחים האמריקאית העלתה את תקופת הכהונה  לארבע שנים, והגבילה את סך כל תקופת הכהונה ל -8 שנים, משמע שתי קדנציות לכל היותר. בתקופת השיקום, החוקה של 1869 הסירה את המגבלה על מספר הכהונות אך חוקת 1876 קיצרה חזרה את תקופת הכהונה לשנתיים, אבל התיקון שנערך לחוקה ב-1972 הגדיל שוב את תקופת הכהונה לארבע שנים.

בחירות

הבחירות לתפקיד מושל מדינת טקסס מתקיימות מדי ארבע שנים ביום הבחירות בארצות הברית. המושל מושבע ביום שלישי בשבוע השלישי של חודש ינואר בכל ארבע שנים יחד עם סגן המושל. המושל אבוט וסגן המושל הנוכחי, דן פטריק שניהם הושבעו לתפקידם ב-20 בינואר 2015.
Action Without Borders

Action Without Borders (ידוע גם בשם Idealist) הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1995 בידי עמי דר  ושוכן בערים ניו יורק ופורטלנד, אורגון.
ארגון Idealist מצהיר כי הוא רשת עולמית של אנשים וארגונים הפועלים יחדיו במטרה לחיות בעולם שבו כלל האנשים יחיו בחופשיות ובכבוד.

מטרתו היא ליצור רשת חברתית של אנשים המעוניינים להתנדב ולעסוק בפעילויות למען הזולת. 
הוא מקשר בין למעלה מ-2 מיליון בני אדם מדי חודש המחפשים עבודה ופעילויות התנדבותיות על ידי מודעות המפורסמות על ידי 110,000 ארגונים ברחבי תבל.

הארגון פעיל באנגלית, ספרדית, צרפתית ולו משרדים בארצות הברית ובארגנטינה.
חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי

שנים ראשונות וחינוך

אל-בולקיה נולד ב-15 ביולי 1946 בעיר ברוניי (שנקראת היום בנדר סרי בגוואן). הוא הפך לנסיך הכתר בשנת 1961 ולסולטאן ב-5 באוקטובר 1967. הכתרתו נערכה ב-1 באוגוסט בשנה שלאחר מכן על ידי מלכת בריטניה, אליזבת השנייה. הוא רכש את השכלתו בבית ספר במלזיה וגם חונך פרטית בברוניי. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבאנגליה, אך חזר לברוניי כדי למלא את תפקידו כנסיך הכתר של ברוניי כמה חודשים לפני שסיים את לימודיו.

תפקיד פוליטי כסולטאן

לפי חוקת ברוניי משנת 1959 הסולטאן הוא ראש המדינה ובעל הסמכות הגדולה ביותר. אל-בולקיה מכהן גם כראש הממשלה ומחזיק תיקים רבים בה ובהם תיק ההגנה. יש לו תפקיד חשוב בניהול השוק הפיננסי והכלכלה של ארצו, כלכלה אשר נשענת כמעט כולה על נדל"ן ומאגרי הנפט המרובים שבה.

נישואים וילדים

הסולטאן נשא את אשתו הראשונה, ראג'ה אוסטרי פנגריאן, בשנת 1965. בשנת 1982 נשא לאישה שנייה את האג'ה מריאם, דיילת בחברת התעופה הלאומית רויאל ברוניי, אותה גירש בשנת 2003. בשנת 2005 נשא לאישה נוספת את אזרינז מזהאר חכים, בעברה קריינית בטלוויזיה המאלזית, הצעירה ממנו בשלושים ושלוש שנים, אך בשנת 2010 הסתיימו גם נישואים אלה. שתי נשותיו לשעבר אינן נושאות תארים ואינן מקבלות קצבה ממלכתית.
נכון לשנת 2012 יש לסולטאן חמישה בנים ושבע בנות משלוש נשותיו. אשתו הראשונה היא המלכה הרעיה. בנו הבכור אל-מוהאטדי בילה הוא יורש העצר.

עושר פיננסי

הסולטאן מפורסם מאוד בשל אוסף כלי הרכב הענק שלו, הכולל אלפי מכוניות, בהן 350 מכוניות רולס-רויס, שמונה מקלארן F1, שש דאואר 962 LM, מרצדס CLK-GTR היחידה בעולם לנהיגה בצד ימין, למבורגיני דיאבלו ג'וטה, למבורגיני LM002 סטיישן, שתי מכוניות יגואר XJR-15, ודגמים רבים של פרארי, פורשה ובנטלי. בשנת 1998 פרסם מגזין בריטי כי באוסף שלו יש כ-6,000 כלי רכב עתיקים ומפוארים ששוויים ארבעה מיליארד דולר אמריקני. האוסף הכניס אותו לספר השיאים של גינס כאדם עם אוסף המכוניות הגדול בעולם.
במעונו של הסולטאן 1,788 חדרים ו-257 חדרי אמבטיה ושירותים, והוא נחשב לארמון השני בגודלו בעולם, אחרי העיר האסורה בבייג'ינג. הארמון כולל מוסך ל-110 מכוניות, אורווה ממוזגת ל-200 סוסי פוני שנועדו למשחקי פולו, וחמש בריכות שחייה.
לסולטאן יש גם מטוס בואינג 747 פרטי בשווי 230 מיליון דולר. מגזין פורבס העריך כי שווי הונו הוא 22 מיליארד דולר, והוא נחשב לאחד מהאנשים העשירים ביותר בעולם.