google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ונתן טאקר

ביוגרפיה

טאקר נולד בבוסטון, במסצ'וסטס שבארצות הברית לאב קתולי ממוצא אירי ולאם יהודייה. אמו אשת יחסי ציבור ואביו מרצה לאמנות באוניברסיטת מסצ'וסטס המתמחה בקלוד מונה. בילדותו למד בלט, וכשהיה בכיתה ג' החל לגלם את דמותו של פריץ במופע "מפצח האגוזים" שהועלה בבלט של בוסטון. הוא גילם תפקיד זה במשך חמש שנים. אף שגדל בבוסטון, למד בבית ספר תיכון פרטי בתנאי פנימייה באוהיי שבקליפורניה.
במקביל, החל כנער להשתתף במספר סרטי קולנוע: "צרות במערב" (1994), "בזמן שגנבת" (1996), "סליפרס" (1996) ו"חמש ילדות יפות" (1999). בשנת 2000 לוהק לתפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית "100 בנות". לאחר סיום לימודיו בתיכון, התקבל לאוניברסיטת קולומביה, אך העדיף להתרכז בקריירת המשחק.
בשנים הבאות כיכב בסרטים "מים עמוקים" (2001), "המנסרים מטקסס" (2003), "סטייטסייד" (2004), "קרימינל" (2004), "בן ערובה" (2005), "פעימה"‏ (2006), "האהבה באה לתליין" (2006), "Cherry Crush"‏ (2007) ו"בעמק האלה" (2007). במקביל להשתתפותו בסרטי קולנוע, השתתף בפרקים בודדים של מספר סדרות טלוויזיה, בהן "מהדורה מוקדמת", "CSI", "הפרקליטים", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "עמוק באדמה" ו"חוק וסדר: כוונה פלילית".
ב-2007 גילם את דמותו של טומי דונלי בסדרת הטלוויזיה "האחים דונלי" של רשת NBC, העוסקת במשפחה ממוצא אירי המעורבת בפשע המאורגן בשכונת הל'ס קיצ'ן בניו יורק. הסדרה ירדה מהמסכים לאחר עונה אחת.
במהלך השנתיים הבאות המשיך טאקר לככב על מסך הקולנוע, בין היתר בסרטים "The Ruins"‏ (2008), "אנגלי בניו יורק" (2009), "ורוניקה מחליטה למות" (2009), "מסקדה" (2010), "שיעורי טיסה" (2010), ו"שלושת הימים הבאים" (2010), וכן השתתף בפרקים בודדים בסדרות הטלוויזיה "צווארון לבן", "מחשבות פליליות" ו"רופא להשכיר".
בין 2011 ל-2013 גילם דמות משנה שהופיעה במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" של רשת NBC. בשנים שלאחר מכן השתתף בפרקים בודדים של הסדרות "מבוקש" ו"חניבעל", וב-2014 שוב לוהק לתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה, "ממלכה", בה גילם את דמותו של ג'יי קולינה, צעיר הסובל מבעיות סמים ואלכוהול המנסה להשתקם בעזרת אמנויות לחימה משולבות. ב-2015 הצטרף לצוות הסדרה "צדק פרטי", בעונתה השישית. ב-2017 שיחק בסרט "וירג'יניה המתוקה". 
בשנת 2018 שיחק בתפקיד מרכזי בסרט הקצר "Skin", זוכה פרס האוסקר בקטגוריית "הסרט הקצר הטוב ביותר", ושיחק בעונה השנייה של הסדרה "שלג צח", בתפקיד של מאט מקדונלד. ב-2019 החל לככב בסדרה "העיר על הגבעה", כפרנקי ריאן ברשת שואוטיים.
קבר בת פרעה

חקר הקבר

הקבר לא זכה להתייחסות מידי עולי הרגל במהלך הדורות, תיאור של המצב ניתן על ידי פליסיאן דה סוסי:
בשום פנים איני יכול להבין כיצד קרה, שמבנה עתיק כה חשוב, הבולט לעיני כל עובר ושב, לא תואר עד עצם היום הזה, או, מכל־מקום, איך קרה, שלא נתגלה על ידי אחד הנוסעים. אני רואה את עצמי בר־מזל להיות הראשון המביא לתשומת־לב הציבור מבנה מעניין, שקדמותו אינה מוטלת בספק.
— Dictionnaire des Antiquités Bibliques, התרגום מספרו של אוסישקין, עמ' 15
למעשה, צדק דה סוסי רק למחצה - הקבר אכן לא התגלה במשך מאות בשנים, אבל הוא מופיע בתיאורי הנוסעים החל משנת 1804, עת כלל אותו לואיג'י מאייר בין ציוריו של ארץ הקודש, אך עם זאת, דה סוסי הוא הראשון שהתייחס לקבר מבחינה מדעית.
הקבר נחקר ביתר יסודיות בידי מספר חוקרים, בראשם, נחמן אביגד, שאף כלל אותו בתוך עבודת הדוקטורט שלו על אודות מצבות נחל קדרון, דוד אוסישקין שכלל את הקבר בתוך סקר מערות הקבורה בכפר השילוח, ולאחרונה, גבריאל ברקאי, שהיה חלק מצוות הסקר של אוסישקין, וחזר לבחון את הקבר בדקדקנות.

תיארוך הקבר

שאלת תיארוך הקבר העסיקה את כל החוקרים, והייתה קשה במיוחד בעיקר חוסר הנתונים עליהם ניתן לבסס מסקנות כלשהן. פנים הקבר רוקן מאות שנים בטרם הגיע אליו החוקר הראשון, ולכן לא ניתן להסיק מסקנות מגופת המת עצמו, או ממנחות הקבורה שאולי נטמנו עמו. משכך, נותרו לחוקרים רק האפשרויות לניתוח סגנון המבנה וסגנון הכתובת - שני אלמנטים שניזוקו קשות בידי הדורות המאוחרים. מרבית החוקרים, שבידיהם מידע כה מועט, התקשו להסכים על תקופה מסוימת, וההצעות השונות שניתנו לזמנו של הקבר נעות בין תקופתם של היבוסים או תחילת תקופת בית ראשון, בראשית האלף הראשון לפנה"ס, לבין המאה ה-1 לספירה, בשלהי תקופת בית שני.
דה סוסי, שהיה הראשון שעסק בשאלה זו הציע שתי אפשרויות - האחת, שהמבנה אכן היה קבר, אך לא ייתכן כי יהודי ירושלים קברו את מתיהם כה קרוב לעיר ולמה שדה סוסי זיהה כ"גן המלך", ולכן הקבר, יחד עם שאר הנקרופוליס הסמוך לו, חייב להיות מימי היבוסים. רעיון אחר, שדה סוסי צידד בו יותר, הוא שהמבנה אינו קבר כלל, אלא מקדש מצרי זעיר, שהקימה בת פרעה, אשת שלמה המלך, שעל פי המסופר בספר מלכים, התיר לנשותיו לבנות במות לאלוהיהן.
דה סוסי היה הראשון שקשר בין המצבה לבין בת פרעה, ורעיון זה, השתלב עם שמות עממיים לשאר מצבות נחל קדרון, וקשרו אותם לפרעונים, משתקף בשם המקובל למצבה כיום.
מקס הס

ביוגרפיה

הס גדל בקמניץ שבגרמניה. כנער הצטיין בענפי האתלטיקה השונים והתחרה בקרב רב. הוא עבר להתמקד בקפיצות לרוחק ומשולשת. באליפות העולם לנערים ב-2013 סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת, ובאליפות העולם לנוער ב-2014 שהתקיימה ביוג'ין סיים שני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.55 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה ב-2015 הוא סיים במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.71 מטר.
ב-2016 זכה באליפות גרמניה בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.06 מטר ובאולם, זכה במדליית כסף באליפות העולם באולם עם שיא אישי של 17.14 מטר, לאחר דונג בין מסין (17.33 מטר) וזכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה שהתקיימה באמסטרדם בשיא אישי של 17.20 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום ה-15 במוקדמות בתוצאה של 16.56 מטר ולא העפיל לגמר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 קבע במוקדמות שיא גרמניה של 17.52 מטר, בגמר סיים במקום השלישי. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באותה שנה זכה במדליית ארד. הוא לא התחרה באליפות העולם באתלטיקה 2017 בשל פציעה.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 סיים שלישי בתוצאה של 17.10 מטר.
ספר הישר (רבנו תם)

ספר הישר נכתב על ידי רבנו תם, מגדולי בעלי התוספות, המכיל שני חלקים: הראשון הוא חידושים לתלמוד הבבלי, והשני הוא שאלות ותשובות. הספר נכתב בשנת 1149, וחלק החידושים נערך בידי תלמידיו של רבנו תם, ביניהם רבי אליעזר ממץ ורבינו פטר, ודברי רבינו תם מוזכרים בו בגוף שני. נראה כי הייתה מעורבות של תלמידי רבנו תם גם בכתיבת הספר, מהחיבור הגהות אשרי, שכותב "ופירוש רבי פטר בספר הישר". חלק התשובות נשאר כפי שכתבו רבינו תם. 
בשנת תקע"א (1811) שני חלקי הספר יצאו לאור בווינה מתוך כתב יד, על ידי הרב דניאל פרוסטיץ וביוזמתו של מנחם מנדל טעבין. בשנת תרנ"ח (1898) יצאה לאור בברלין מהדורה מתוקנת של חלק השו"ת על ידי הרב שרגא פייש רוזנטל. חלק החידושים נערכו מחדש ויצאו לאור בירושלים בכמה מהדורות (1959-1985) על ידי שמעון שלמה שלזינגר.

תוכן הספר

עיקר מגמת חלקו הראשון של הספר היא לתקן את הגרסאות בתלמוד הבבלי ולהוכיח שאין להגיה את הנוסח הקיים, למחוק או להוסיף עליו, לא על פי היגיון ולא על פי ספרים אחרים או מקורות מקבילים. וכך כותב רבנו תם: 
"ספר הישר" קראתי בשם את הספר, יען כל פקודי כל ישרתי בו שמועות הראשונות וגירסות הספרים אשר מעולם. כי ראיתים שותים מים הרעים לקראת מגיהי ספרים בלי שכר תרומת הלשכה ואיש לזרועו היו. כי הזריז הרי זה משובח. ואף על גב דלט (שקילל) רבנו גרשום מאור הגולה, (ואמר) כל מאן דמשבש תלמוד הכי והכי תהוי (כל מי שישבש את התלמוד ייעשה לו כך וכך) - לא נמנעו מלשבש. ולא די להם בגרסות הנראין פירוש לשבש (ולא שינו רק בגרסות של פרשנות דברי חז"ל), כי אם דברי האמוראין והתנאין עצמן, ולא ייתכן כן לכל יראי השם... ויהיו דברי אלה קרובים לכל יראי השם לבלתי ישבשו הספרים למחקם ולא לעשות לאו הין והין לאו. וכל שכן שמתוך סברת האדם לא יסתור שמועתו וסברת התלמוד, כי מתוך שלא נודע טעמם של ראשונים לא עמדו האחרונים בשמועתם כאשר אפרש לך בזה הספר באונא ואומא.
— מתוך ההקדמה לספר הישר.
ג'פרסון דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולד בשנת 1808 בקנטקי, וכשהיה בן ארבע עברה משפחתו למיסיסיפי. בשנת 1824 התקבל לבית הספר לקצינים "וסט פוינט" וסיים את הכשרתו שם ארבע שנים מאוחר יותר בדרגת סגן-משנה. הוא שירת במקומות שונים ברחבי ארצות הברית, ובשנת 1833 קודם לדרגת סגן. שנה מאוחר יותר פרש מהצבא, כיוון שהתחתן עם בתו של מפקדו, לימים נשיא ארצות הברית, זכארי טיילור, בניגוד לרצונו. שלושה חודשים לאחר החתונה מתה אשתו ממלריה. לאחר פרישתו מהצבא, הפך דייוויס למפקח על גידול כותנה באחוזה פרטית במדינת מיסיסיפי ובמקביל לכך החל בלימודי מדע המדינה. 
בשנת 1843 ניסה לראשונה את כוחו בפוליטיקה, כשהתמודד לבית הנבחרים של מדינת מיסיסיפי מטעם המפלגה הדמוקרטית, והפסיד. לעומת זאת, בשנה שלאחר-מכן, הוא הצליח להיבחר לבית הנבחרים הפדרלי והחל במילוי תפקידו זה ב-4 במרץ 1845. 
בשנת 1846 פרצה מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, שדייוויס תמך בה. הוא אף התפטר מבית הנבחרים ביוני אותה שנה והקים חטיבת מתנדבים, "הרובאים של מיסיסיפי", ולקח את הפיקוד עליה. בשנת 1847 הוא הצטיין בקרב של בואנה-ויסטה, זכה לשבחים ממפקדו זכארי טיילור, שהועיד לקדמו לדרגת בריגדיר גנרל (מקביל לדרגת תת-אלוף) אך דייוויס סירב. 
לאחר שדייוויס פרש מהצבא בשנית, מושל מדינת מיסיסיפי מינה אותו להיות ממלא המקום של נציג המדינה בסנאט. בשנת 1851 הוא נבחר לתפקיד זה, אך פרש בספטמבר אותה שנה כדי שיוכל להתמודד על תפקיד המושל. בבחירות האלה הוא הפסיד בהפרש של 999 קולות. 
אף על פי שלא הייתה לו כל משרה ציבורית, המשיך דייוויס לעסוק בפוליטיקה. בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1852 הוא פעל למען פרנקלין פירס, אשר ניצח בבחירות אלה ומינה את דייוויס לשמש בתור שר המלחמה שלו. בתפקידו זה דייוויס נאם בפני הקונגרס למען מסילת הברזל הטרנס-אמריקאית ואף שכנע את הנשיא לרכוש שטחים בצפון מקסיקו להקמת המסילה. כיוון שפירס הפסיד את המינוי הדמוקרטי לבחירות של שנת 1856, דייוויס התמודד בבחירות לסנאט, וזכה להיות נציג מדינת מיסיסיפי בפעם השלישית. באותה תקופה החלו לעלות במדינות הדרום רעיונות על פרישה מהברית בעקבות חיכוכים על רקע נושא העבדות, ודייוויס נאם באופן תקיף ונמרץ נגד צעד זה. למרות זאת, משפרשה מדינת מיסיסיפי מהברית, היה זה דייוויס שהכריז על כך בסנאט - והתפטר. 
לאחר פרישת מדינות הדרום ב-1861 והתפטרותו מהסנאט, מונה דייוויס להיות מייג'ור-ג'נרל (מקביל לדרגת אלוף) בצבא הקונפדרציה החדש. ב-9 בפברואר אותה שנה הוא נבחר להיות נשיאה הזמני של הקונפדרציה, חרף התנגדותו. בין צעדיו הראשונים היו ניסיונות להגיע להסכמה עם מדינות הצפון על הסדר כלשהו, אך אלה לא צלחו, ומלחמת האזרחים האמריקאית פרצה. ב-6 בנובמבר 1861 דייוויס נבחר להיות נשיא הקונפדרציה לשש שנים. במשך כל תקופת כהונתו, אשר עברה בצל מלחמת האזרחים האמריקאית, הוא נאלץ להתמודד עם בעיות של חוסר בכוח אדם לצבא הדרום, חוסר במשאבים, וסגן-נשיא ופרלמנט שהתנגדו לו. הוא היה נערץ על חיילי הדרום, וכדברי עיתונאי אחד, הם הלכו לקרב בלי אספקה ובלי נשק, אך עם שמו של ג'פרסון דייוויס. 
זמן קצר לפני תום המלחמה, ב-10 במאי 1865, נאסר דייוויס בידי כוחות הצפון. הוא שוחרר בערבות, שנאספה על ידי אזרחים בכל רחבי ארצות הברית, שנתיים מאוחר יותר. התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית מנע ממנו כהונה בכל משרה פדרלית, ולכן הוא נאלץ לפרוש מהפוליטיקה. תחת זאת הוא טייל ברחבי ארצות הברית והעולם. כמו כן, דייוויס שימש כנשיא חברת הביטוח של קרולינה. הוא פרסם שני ספרים על מלחמת האזרחים האמריקאית, כאשר את השני שבהם הוא פרסם כחודש לפני מותו. הלווייתו בשנת 1889 הפכה להפגנה המונית של אנשי הדרום.
Lo Que Más

רקע וכתיבה

משאקירה נמסר כי באלבום Sale el Sol, בו נכלל השיר, יש שלושה כיוונים מוזיקליים; הראשון הוא הרומנטי, השני הוא רוק אנד רול, והשלישי והאחרון הוא לטיני וטרופי.   
היא פירטה על הכיוון הרומנטי של האלבום ואמרה כי: "הכיוון הרומנטי זה כיוון שלא נכנסתי אליו בשלוש השנים האחרונות, אבל פתאום זה בא אלי ולא יכולתי לוותר על הכיוון הזה. יש שירים שהם מאוד אינטנסיביים, מאוד רומנטיים." הדוגמאות שהביאה שאקירה לכיוון הרומנטי שבאלבום, כוללות בלדות כמו, "Antes de las Seis", והשיר הזה.  
השיר נכתב על ידי שאקירה ואלברט מנדז, והופק על ידי שניהם גם כן. בנוסף לכך, השניים כתבו והפיקו גם את "Mariposas", שנכלל באלבום כרצועה ה-7.
רונלד ראלדס

קריירה

ראלדס החל את הקריירה בקבוצת קלוב דסטרוירס בשנת 1998. לאחר שנתיים במועדון, חתם בקבוצת אוריינטה פטרולרו, עימה זכה באליפות ליגת העל הבוליביאנית בשנת 2001. לאחר כמה עונות מרשימות מאוד בליגה הבוליביאנית ובנבחרת, הוחתם ראלדס על ידי המועדון הארגנטינאי רוסאריו סנטראל בשנת 2003.
בשנת 2008, לאחר חמש עונות בארגנטינה, הכריז ראלדס שיעזוב את המועדון ברגע שתסתיים עונת הקלאוסורה, באמצע חודש יוני. זמן קצר לאחר הודעתו, חתם במועדון הסעודי אל-הילאל. ב-20 במרץ 2009, לאחר תקופה קצרה ביותר בערב הסעודית, חתם ראלדס בשורות המועדון המקסיקני קרוס אסול. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במקסיקו ב-22 באפריל 2009, במשחק נגד אטלנטה, במשחק הראשון מבין שניים של גמר ליגת האלופות של CONCACAF. אחרי שתי הופעות ליגה בלבד בקרוס אסול, רונלד החליט לוותר על חוזהו במקסיקו על מנת לחתום במועדון הישראלי מכבי תל אביב בספטמבר 2009, ובמדיה שיחק עונה אחת.
ב-10 במאי 2010 חזר ראלדס לארגנטינה, וחתם בקבוצת קולון דה סנטה פה. ב-9 בינואר 2014 חזר לקבוצה הבוליביאנית אוריינט פטרולרו, במדיה שיחק שלוש שנים נוספות. בפברואר 2017 חתם בקבוצת בוליבר.

קריירה בינלאומית

ראלדס משחק במדי נבחרת בוליביה משנת 2001. הוא היה שותף לסגל נבחרתו במהלך טורניר הקופה אמריקה בשנת 2007 ובשנת 2011. בשנת 2015 פרש ראלדס מהנבחרת ביחד עם מרסלו מורנו בגין חילוקי דעות עם המאמן חוליו ססאר בלדביאסו. בשנת 2016, לאחר שבלדביאסו הוחלף בגיירמו אנחל אויוס, חזרו ואלדס ומורנו לנבחרת.
Nobody's Home

רקע

לשיר יש שלוש משמעויות. לאבין עצמה, אומרת לפני הופעותיה עם השיר, שהיא כתבה את השיר על חברתה לכיתה בעבר, אשר חלתה.
המשמעות הכללית של השיר היא בנוגע לבן אדם עני. השיר מספר על ילדה אשר הולכת לביתה ואף אחד לא נמצא שם, לכן היא בוכה וחייה ברחוב. המשמעות השנייה היא שהילדה אשר חוזרת הביתה, מבינה שמשפחתה, חבריה והאנשים שאכפת לה מהם, לא נמצאים שם יותר עבורה.
המילים לשיר: "היא רוצה ללכת הביתה, אבל אין אף אחד בבית", יכולים להתכוון גם להורים אשר יותר מדי מגוננים, מיושנים בדעותיהם ורוצים "להעיף" את ילדם מהבית לאחר שעשה משהו מביש (השעיה מבית ספר, שימוש בסמים ועוד).

וידאו קליפ

בוידאו קליפ אבריל מגלמת הומלסית (חסרת בית) שחיה ברחוב עם ילדה נוספת. בקליפ אבריל נראית מוזנחת למדי כשפיאה שחורה מונחת על ראשה והיא לובשת ג'ינס מרופט. כך למעשה היא מגלמת נערה עם שיער מבולגן ולא מטופח ובגדים בלויים וישנים. מנגד לכך, אבריל צולמה מהיבטים נוספים - כשהיא שרה את השיר, לבושה בשמלה ושיערה הבלונדיני הארוך פזור כשתזמורת מנגנת מאחוריה. הקליפ מציג את אבריל ה"הומלסית" כמי שמנסה להתרחק מהרחובות. היא מתקשרת הביתה לאמא שלה אך בסופו של דבר מנתקת. היא מנגנת בגיטרה ברחוב (ככל הנראה במטרה להשיג כסף), שוטפת את פניה בשירותים של חנות כלשהי. בנוסף היא גם מנסה להיכנס לתוך מכונית נעולה בזמן שיורד גשם כבד. בסופו של הקליפ, מוצגת הנערה (אבריל) כשדמעה זולגת על לחיה ובסופו היא עוזבת את המקום.
רחוב אל-מתנבי

רחוב אל-מֻתַנַבִּי (בערבית: شارع المتنبي) הוא אחד מהרחובות המרכזיים של העיר בגדאד, בסמוך לעיר העתיקה ולרחוב הארון אל-רשיד. רחוב אל-מתנבי הוא מהרחובות העתיקים בעיר, ולאורכו מרוכזות חנויות הספרים הגדולות בעיראק. הרחוב קרוי על שמו של המשורר העבאסי בן המאה העשירית אל-מתנבי. רחוב אל-מתנבי נתפש כמרכז החיים האינטלקטואליים בבגדאד, ואף ביתר שאת לאחר כיבוש עיראק והפלת משטר סדאם חוסיין בשנת 2003 בידי כוחות הברית האמריקאיים. 
ב-5 במרץ 2007 התפוצצה ברחוב מכונית ממולכדת ו-26 בני אדם נהרגו. נזק רב נגרם לחנויות הספרים הסמוכות ונזק משני נוסף בשל הירידה במספר הקונים. ב-18 בדצמבר 2008 נחנך הרחוב מחדש בידי נורי אל-מאלכי, ראש ממשלת עיראק, לאחר חודשים רבים של שיפוצים.
קרלוס סולר

קריירת מועדונים

כיליד העיר ולנסיה, סולר הצטרף למערך הנוער של קבוצת הכדורגל ולנסיה בשנת 2005, בהיותו בן 8. אחרי שהתחיל לשחק דווקא בעמדת החלוץ, הוסט בהמשך לעמדת הקשר ההתקפי ולאחר מכן לקשר. ב-3 במאי 2015, ערך סולר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת, לאחר שפתח בהרכב קבוצת המילואים של ולנסיה במשחק הליגה הספרדית השלישית בכדורגל, בו הפסידה קבוצתו 0–1 לקבוצת UE קורנלה. את שערו הראשון בקריירה, כבש ב-13 בדצמבר 2015, כאשר כבש את שערה השני של קבוצתו במשחק התיקו 2-2 מול בדלונה. ב-12 במרץ 2016, סולר חידש את חוזהו במועדון, ובאותו היום אף קודם לסגל הקבוצה הבכירה של המועדון, לאחר שישב על ספסלה במהלך הניצחון 1–2 מול אתלטיק בילבאו במסגרת הליגה האירופית. ב-10 בדצמבר 2016, סולר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובמסגרת הלה ליגה, כאשר נכנס כמחליף במקום מריו סוארז, בהפסד 2–3 לריאל סוסידאד באצטדיון אנואטה. הוא כבש את שערו הראשון עבור ולנסיה ב-21 בינואר 2017, כשהבקיע את שערה הראשון של קבוצתו בניצחון 0–2 בדרבי של ולנסיה מול ויאריאל.
דיאמונד הד

דיאמונד הד (Diamond Head) היא אחת מהלהקות המרכזיות והבולטות שיצאו מתנועת הגל החדש של הרוק הכבד הבריטי, ואלבום הבכורה שלה, Lightning To The Nations נחשב לקלאסיקה של הז'אנר. דיאמונד הד מוכרת בעולם המטאל בעיקר כלהקה שחברי מטאליקה מרבים להצהיר עליה כהשפעה מוזיקלית וגם לבצע גרסאות כיסוי לשיריה על הבמה, ובאולפן ההקלטות.

פעילות

ב־1982 וב־1983 יצאו שני אלבומים נוספים ללהקה (Borrowed Time ו־Canterbury), שכללו מספר להיטים אך לא הצליחו מסחרית. כשהאלבום השלישי, נטה מעט לכיוון הפרוג מטאל. ב־1985 הלהקה התפרקה אבל חזרה לפעילות ב־1993 עם אלבום בעל סאונד יותר קליל, שהיווה ניסיון לפרוץ אל המיינסטרים.
ב־1994 הלהקה התפרקה שוב, והתאחדה רק ב־2002 לטובת סיבוב הופעות משותף עם מגאדת'. ואילו ב־2004 הסולן שון האריס עזב וניק טארט החליף אותו, כשהלהקה הוציאה את אלבום הקאמבק השני שלה ב־2005.
מפלגות פוליטיות ברוסיה

המפלגות

בסך הכל 64 מפלגות רשומות באופן חוקי במשרד המשפטים הרוסי, נכון לספטמבר 2018.
להלן העיקריות שבהן:
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה

היסטוריה

באפריל 1942, בשיאה של מלחמת העולם השנייה, העלה הלמוט פון פנוויץ, אוברסט בוורמאכט, את הרעיון של הקמת כוח מתנדבים קוזאקים שיילחם לצד הוורמאכט. ילדותו של פנוויץ עברה עליו בערים שלגבול האימפריה הרוסית, והוא ראה במו עיניו את התועלת הצבאית שהקוזאקים מסוגלים להביא כפרשים. הקוזאקים זוהו לרוב כמלוכנים וכמתנגדי הקומוניזם, ולפיכך נרדפו והופלו לרעה בברית המועצות. בעיני רבים מהם נתפס הכיבוש הגרמני כשחרור, והם היו מוכנים לשרת בוורמאכט בתקווה לקבל אוטונומיה מסוימת. הצעתו של פנוויץ התקבלה בהסתייגות מצד אישים כמו היינריך הימלר שראו בקוזאקים עמים נחותים בדיוק כמו הרוסים, אך קצינים אחרים קיבלו אותה בהתלהבות. 
בספטמבר 1942 קיבל פנוויץ אישור להקים כוח ניסיוני בן כ-1,000 פרשים קוזאקים, שעד מהרה התברר כהצלחה אדירה והצליח להשמיד יחידות פרשים שלמות של הצבא האדום. על מעשה זה ב-23 בדצמבר של אותה שנה הוא קיבל תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-4 באוגוסט 1943 הוקמה "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה" עם פנוויץ כמפקדה. הדיוויזיה נכללה במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה אשר הייתה חלק מקבוצת ארמיות F שהוצבה בשטחי הבלקן. הדיוויזיה הוצבה בשטחי ממשלת הבובות הקרואטית במטרה להילחם בפרטיזנים שאיימו על העורף הגרמני. ב-12 באוקטובר 1943, נשלחה הדיוויזיה למלחמה כנגד הפרטיזנים של טיטו בהרי פרוסקה גורה. הקוזאקים, בסיוע 15 טנקים ומכונית משוריינת אחת, כבשו את הכפר ביוצין, שם הייתה המפקדה הפרטיזנית. במהלך המבצע נשרפו כפרים רבים, ביניהם מנזר בהרי פרוסקה גורה, וכ-300 כפריים סרבים חפים מפשע נהרגו. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה להגנה על מסילת הרכבת זאגרב-בלגרד ועמק סאווה. כמה גדודים של הדיוויזיה השתתפו בפעולות אנטי-פרטיזניות ושמרו על מסילת הרכבת בסרייבו נגד הפרטיזנים. כחלק מפעולה אנטי-פרטיזנית נרחבת, הועברה הדיוויזיה כולה לקרואטיה שם לחמה כנגד הפרטיזנים. הקוזאקים הטילו טרור על האוכלוסייה וביצעו פשעי מלחמה רבים נגד כפרים שנחשדו בשיתוף פעולה עם הפרטיזנים. ממשלת קרואטיה התלוננה בפני היטלר על שיטות הפעולה המוגזמות של הקוזאקים, ובית הדין הצבאי הגרמני גזר עונשי מוות רבים על חיילים קוזאקים.
בתחילת 1945 הוקמה דיוויזיית פרשים קוזאקים נוספת שקיבלה את השם "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה". שתי הדיוויזיות אוחדו ליצירת קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 אשר חרף התנגדותו של פנוויץ נכלל במסגרת האס אס. פנוויץ עצמו לא היה מעולם חבר באס אס, אולם מונה למפקד הקורפוס. על הדיוויזיה פיקדו מספר מפקדים זה אחר זה למשך פרקי זמן לא ברורים. הדיוויזיה הועברה לקרבות כנגד הצבא האדום שהתקדם בבלקן, ובהמשך נסוגה לאוסטריה. פנוויץ נכנע לצבא הבריטי בראש הקורפוס ב-9 במאי, לאחר שהובטח לו כי הוא ואנשיו לא יוסגרו לידי ברית המועצות. כמה שבועות לאחר מכן הפרו הבריטים את ההבטחה, והסגירו את כל הקוזאקים העריקים לידי הסובייטים. פנוויץ התלווה אל אנשיו בעונש עבודות הפרך שקיבלו, וב-1947 הוצא להורג במוסקבה.
אייל אנאמייט

תיאור

אייל אנאמייט הוא אייל קטן קומה, איטי, כבד וחינני. גובהו בכתפיים 66–74 ס"מ, ואורך גופו בסביבות מטר וחצי. משקל העופר בעת הלידה כ-2 ק"ג, בגיל 3 חודשים כ-8 ק"ג, בגיל 6 חודשים כ-14 ק"ג, בגיל 9 חודשים כ-15 ק"ג ובגיל שנה כ-19 ק"ג. המשקל המרבי שלו 50–60 ק"ג. מבנה הגוף קומפקטי למדי, הראש סימטרי וקצר, העיניים גדולות ובולטות, והאוזניים עגלגלות. הצוואר באורך בינוני, והזנב קצר ומשתנה בין צבע ערמוני בצד העליון, לבין צבע לבן בצד התחתון. הרגליים קצרות ומוצקות. הגוף נוטה להיות שפוף. לזכר יש זוג קרניים בינוניות באורך 37–50 ס"מ עם 3 סיעופים בלבד. הקרניים קטנות יחסית לאיילים גדולים, אולם גדולות וכבדות יותר משל המינים בסוג וכן מקרני אייל הכרמל. בניגוד לאייל חזירוני שמתאפיין לעיתים קרובות בשורת נקודות סמוך לגב, לאייל אנאמייט אין נקודות אפילו לעופרים.
הצבע הכללי של פרוותו הוא חום קפה כהה או חום זהוב, והוא נוטה להיות כהה יותר מקרובו האייל החזירוני. החזה, הירכיים, והבטן בצבע לבן. המראה של הפרווה משתנה בין עונות השנה: מאגוז בהיר עד חום כהה מבריק בחורף, לגוון זהב-צהבהב בקיץ. האייל משיר את כסות החורף שלו מינואר עד יוני, כשבתחילה, נושר השיער בכתף, בירך, ובמותניים. הזכר בדרך כלל משיר מוקדם יותר מהנקבות. במהלך הייחום, לזכרים יש פרווה חומה מבריקה. הפנים בצבע בהיר יותר, וסביב העיניים יש משקפיים לבנים דהויים. הסנטר והשפתיים לבנים.

תפוצה וביולוגיה

התפוצה ההיסטורית של אייל אנאמייט, כללה את מרבית האזור המזרחי והדרומי של הודו-סין: דרום סין העממית, לאוס, וייטנאם (במיוחד במחוזות דאק לאק, לאם דונג ודונג נאה), תאילנד וקמבודיה. כיום המין נעלם לחלוטין מהודו-סין, להוציא עשרות איילים בודדים שנותרו ליד נהר המקונג במחוז קראטי ובמחוז קו קונג שבדרום מערב קמבודיה, וכן מספר פרטים ששוחררו בשמורה חואי-קה-קאנג בתאילנד. ייתכן שסיבת ההיעלמות של המין נעוצה בסוג בית הגידול שאכלס: אייל אנאמייט בדומה לשאר המינים בסוגו, אוהד בעיקר קרחות יער, שטחי מרעה הסמוכים ליערות ואגני ניקוז חשופים של מקווי מים כנהרות, נחלים וביצות בגבהים של פחות מ-1,000 מטר מעל פני הים - מה שהפך אותו לפגיע ונגיש במיוחד עבור הציידים. בניגוד לקרוביו, הוא היה מצוי גם במידה מסוימת ביערות טרופיים. רישומים היסטוריים מראים שהאוכלוסייה הגדולה ביותר שחיה ליד נהרות, הייתה מצויה באגן נהר הדונג בוייטנאם. האקולוגיה שלו זהה לזו של האייל החזירוני. 
התזונה של האיילים הללו מורכבת ברובה מעשב ירוק וטרי הגדל על שפת הביצות והנהרות, ובמידה פחותה גם עלים ומקורות צמחיים אחרים. אייל אנאמייט נוטה להיות פעיל לילה, ואת שעות היום יבלה במנוחה באזורים מוסתרים היטב בסבך. ככל הנראה, בעבר המין חי בעדרים בינוניים של 10–30 פרטים. הטורפים הפוטנציאליים של המין הם נמר הודו-סין, דהול וטיגריס הודו-סיני.
כאשר הנקבה מחפשת זכר לרבייה היא תקבע אם הוא ראוי לה על בסיס צבע, מבנה גוף, גודל, סימוני הפנים, צורת וגודל הקרניים, עובי ואורך הצוואר, וגודל הראש והאוזניים. אחד הגורמים החשובים הוא אורך הרגליים, כאשר זכרים בעלי רגליים ארוכות ודקות מועדפים בשל יתרון הריצה שהם יקנו לצאצאים אשר יסייע להם לשרוד. עונת הרבייה של אייל אנאמייט היא בספטמבר, ותקופת ההריון היא 8–10 חודשים. הנקבה ממליטה עופר אחד על פי רוב.
החבובות (סדרת טלוויזיה)

שחקנים אורחים

בכל תוכנית מתארח אדם אחר, המבצע קטע אומנותי כלשהי (לרוב: שירה) בליווי החבובות. לאחר שהתוכנית צברה פופולריות, מפורסמים רבים היו מגיעים באופן קבוע לתוכנית.
בין האורחים שהופיעו בתוכנית: אלטון ג'ון, אליס קופר, אלן ארקין, ארלו גאת'רי, אתל מרמן, באדי ריץ', בוב הופ, בוורלי סילס, ברוק שילדס, ג'ין קלי, ג'ואל גריי, ג'ואן באאז, ג'ולי אנדרוז, ג'ון דנוור, ג'ון קליז, ג'וני קאש, ג'ורג' ברנס, ג'יימס קובורן, ג'יימס קוקו, גלנדה ג'קסון, דאדלי מור, דבי הארי, דום דה-לואיז, דיאן קנון, דיאנה רוס, דיזי גילספי, דני קיי, הארי בלפונטה, ואלרי הרפר, וינסנט פרייס, ויקטור בורגה, ז'אן-פייר רמפל, זירו מוסטל, טוויגי, כריסטופר ריב, מארק המיל, מדלין קאן, מומנשאנץ, לייזה מינלי, לין רדגרייב, לינדה רונסטאדט, לסלי אן וורן, סילבסטר סטאלון, סטיב מרטין, פול סיימון, פיטר יוסטינוב, פיטר סלרס, קלוריס ליצ'מן, קנדיס ברגן, קני רוג'רס, קרול ברנט, קריס קריסטופרסון, ראקל ולש, רוג'ר מור, רודולף נורייב, רוי רוג'רס, שירלי באסי, שארל אזנבור.
במהלך קליפ בתחילת הסרט רוקי 3, נראה קטע קצר בו רוקי בלבואה מתארח בתוכנית החבובות ומדגים להם כיצד מכים בשק איגרוף.