google/wiki40b huggingface dataset:
פטר פישמן

ביוגרפיה

פטר פישמן נולד בשנת 1955 בעיר קייב בירת אוקראינה למשפחה יהודית שורשית. ילדותו עברה במחנות צבאיים במונגוליה, קזחסטן, אוקראינה ורוסיה בהם שירת אביו בתפקיד של קצין חינוך. בשנת 1967 המשפחה עברה לצמיתות לעיר סמולנסק. מגיל צעיר פטר גילה כשרון לציור ולכן אמו רשמה אותו לבית הספר לאומנויות שבעיר. בסיום בית הספר פטר המשיך את הכשרתו באוניברסיטת סמולנסק בפקולטה לאומנות חזותית. מורו ורבו היה הפסל הלאומי של רוסיה - אלברט סרגייב (רו'). ב-1978 פטר סיים את לימודיו בהצטיינות יתירה. החל מהשנה הוא מתחיל להופיע בקביעות עם יצירותיו בתערוכות לפיסול ברחבי ברית המועצות.
בין השנים 1980-1978 פטר מגויס לצבא. הוא משרת בתור צייר ביחידת הבטחה מיוחדת של המשרד לביטחון פנים. בתום השרות ועד שנת 1986 הוא עובד כרסטורטור ראשי של אגוד מוזיאונים של סמולנסק. חלק ניכר מזמנו הוא מקדיש לשימור יצירותיו של סרגיי קוניינקוב (Sergey Konenkov), המכונה הרודן הרוסי.
החל משנת 1987 פטר מקדיש את כל כולו לפיסול. על מנת לקיים את משפחתו, הוא משלים הכנסה בהוראה. משנת 1989 הוא חבר באיגוד האומנים של ברית המועצות. משנת 2005 הוא דוצנט לאומנות ומרצה בכיר באוניברסיטה הומנית של סמולנסק.
על עבודותיו זכה הפסל בשנים 1994, 2004 ו-2005 בפרסים ומלגה של איגוד האומנים ואקדמיה לאומנויות של רוסיה.
פטר מפסל בעץ, ברונזה ואבן. מתוך התבוננות בחיים הוא מצליח לבודד את המיוחד והנשגב ולגבשו בחומר תוך שימוש בטכניקה מיומנת, הקפדה על מידול חד ומדויק, הדגשת התכונות הבולטות ושימוש הנכון במרקם הטבעי של החומר.

הצד היהודי

פטר פישמן הוא בנם היחיד של אהרון וציפורה פישמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה רבים מבני משפחה נטבחו בבאבי יאר. פישמן נולד עשר שנים אחרי השואה. מתוך חשש לעתיד בנם מחד ובגלל התעמולה הסובייטית מאידך, הוריו החליטו להרחיקו כמה שיותר מיהדות. פישמן בעל נפש יהודית עמוקה, חיפש שנים רבות את המשמעות והאמונה, אך במגבלות ברית המועצות זה לא היה קל. עם תחילת הפרסטרויקה וחופש המידע התחיל עידן חדש. בתו של האומן חזרה בתשובה ומתגוררת היום בישראל. הפסל פטר פישמן רואה את עצמו כחוט המקשר בין יהודי דור המדבר של רוסיה לבין דור התחייה וחזרה לאמונה. את הביטוי האמוני ונפש משתוקקת ניתן לראות לאורך כל יצירותיו.

אדריכלות

פטר פישמן עוסק בפיתוח ועיצוב פרויקטים ארכיטקטוניים בטווח שבין אמנות לבין הנדסת בניין. העיסוק בחלל ומרחב עשוי לכלול את הסביבה בכללה ברמת המקרו, ועד לעיצוב פרטים ברמת המיקרו.
הלל מיליקובסקי

הרב הלל מיליקובסקי (כונה גם רבי הלל סלנטר; תקפ"א, 1821 - כ"ג בסיוון תרנ"ט, 1 ביוני 1899) היה רב ליטאי, דיין, מראשוני תנועת המוסר ומתלמידי רבי ישראל מסלנט, רבן של הערים קרבה, סלנט, שקלוב, פוניבז', חסלוביץ ואמציסלב.

ביוגרפיה

נולד בזרצ'ה שבווילנה לרב צבי מיליקובסקי שהיה שוחט ובודק בקהילה היהודית במקום. בילדותו למד בחדר בווילנה ובגיל 10 נכנס ללמוד בישיבת רמיילס בראשות רבי מרדכי מלצר, בהיותו כבן 13 נישא לביתו של אחד מבעלי הבתים בווילנה ועבר להתגורר בסמיכות לחמיו שדאג לצרכיו במשך 10 שנים תוך שהוא ממשיך ללמוד בישיבת רמיילס שם הוא הוכר כחריף ובעל ידיעות תורניות רחבות וכונה "ר' הלל חריף".
במשך תקופה קצרה למד בישיבת וולוז'ין בעת שעמד בראשה רבי יצחק מוולוז'ין אליו הוא היה התקרב. בזמן שהותו בישיבה מינה אותו ר' יצחק למלא את מקומו באופן חד פעמי במסירת השיעור, מינוי שנחשב חריג בוולוז'ין ומלמד על היחס לו זכה הרב מיליקובסקי מראש הישיבה עד לחזרתו ללימודיו בישיבת רמיילס.
בשנת ה'ת"ר (1839) מונה רבי ישראל מסלנט לכהן בראשות הישיבה למשך תקופה קצרה, מאז מינויו הפך הרב מיליקובסקי לתלמידו המובהק והיה צמוד אליו ואל שיטתו בהפצת תנועת המוסר בליטא. כשעבר רבי ישראל לפרבר העיר זריצה עבר יחד עמו, הוא העריך את כישרונותיו ומידותיו והתייחס אליו כתלמיד חבר ובהתאם לכך נהג לפגוש אותו לעיתים קרובות במפגשים שהיו מתקיימים ברובם בבית תלמיד נוסף הרב אליהו לוינזון בקרטינגה והיה מתייעץ עמו בעניינים ציבוריים. 
בסביבות שנת ה'תר"ל החלה כהונת רבנותו הראשונה, הוא מונה לכהן כרבה של קרבה במקומו של רבי יום טוב ליפמן הלפרין, שם כיהן במשך כ-6 שנים.
רבו, רבי ישראל מסלנט, המליץ לראשי הקהילה בסלנט למנותו לרב העיירה. בתפקידו כרבה של סלנט ענה לשאלות של רבים מתושבי הערים הסמוכות לסלנט ואז החל עיקר פרסומו ברחבי הקהילות היהודיות בליטא. בתקופה זו החל למסור שיעורים עיוניים בגמרא בהם השתתפו רבים מהלומדים בסלנט וסביבתה, שיעורים אלו הקנו לו שם של למדן בעל שיעור קומה. במקביל שימש כדיין ובורר בסכסוכים ממוניים בין אנשי עסקים בליטא.
בתרמ"א (1881), בעת שהותו של רבי ישראל מסלנט בצרפת, שלח אל הרב מיליקובסקי מכתב בו הוא מבקש ממנו לעבור לצרפת במטרה שישפיע על רמת הדת של הקהילות היהודיות במקום, אל המכתב הוא צירף כתב רבנות של הקהילה בפריז וכסף להוצאות הדרך, אך בשל חוליו בשנה זו והזדקקותו למעיינות המרפא בליטא סירב להצעה.
לאחר 18 שנות רבנות בסלנט התמנה לכהן כרב העיירה פוניבז', שם סיגל לעצמו סדר יום קבוע לפיו היה עטור בטלית ותפילין מעלות השחר עד לשקיעת החמה, כשבחציו הראשון של היום עסק בלימוד גמרא וראשונים, ולאחר חצות היום החל במענה לשאלות וכתיבת תשובות תורניות לשאלות שהגיעו אליו מרחבי ליטא. בתקופה זו הרבה להתכתב עם הרב נחמן מרגליות, רבה של מיטאווי.
בערוב ימיו מונה לרבן של העיירות חסלוביץ ואמציסלב בהן כיהן במקביל אף כאב בית דין.
מיכאל טוכפלד

ביוגרפיה

טוכפלד לימד אנגלית בישיבת בני עקיבא נחלים. את דרכו העיתונאית בתוכנית "יומן מורשת"  ברשת א' של קול ישראל. בהמשך עבד במשך כשבע-עשרה שנים ברשת ב של קול ישראל כמגיש, עורך, כתב בכנסת וכתב לענייני משפט ודתות. במקביל היה בעל טור פרשנות פוליטית בעיתון מקור ראשון תחת שם העט "אבי אמיתי" ובנוסף לכך גם בעל טור ראיונות פוליטי קבוע בשמו האמיתי. 
מאז הקמתו של ערוץ הכנסת ב-2004 ועד 2009 שימש בו כמגיש תוכניות, בעיקר אולפן פתוח ששודרה מדי יום חול בשעה 14:00 וכן את המהדורה המרכזית. בשנת 2011 עמד בראש מחלקת החדשות ברדיו קול חי במשך שבעה חודשים. מגיש תוכנית שבועית ברדיו גלי ישראל ומפרסם כתבות בעיתון מקור ראשון. 
טוכפלד מתגורר בגבעתיים, נשוי לדבורה ואב לארבעה: מתי טוכפלד, הכתב הפוליטי של ישראל היום; הרב איתי טוכפלד, ר"מ עתודאים במרכז האקדמי לב ירושלים; אריאל טוכפלד, מהנדס תעשייה וניהול ויהונתן טוכפלד, מבעלי משרד הפרסום "42".
באמפי ג'ונסון

אלסוורת' ריימונד "באמפי" ג'ונסון (באנגלית: Ellsworth Raymond "Bumpy" Johnson;‏ 31 באוקטובר 1905 – 7 ביולי 1968) היה גנגסטר אמריקאי בשכונת הרלם, ניו יורק, במחצית הראשונה של המאה העשרים.

שנותיו הראשונות

ג'ונסון נולד בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. כבר מגיל צעיר הוא התבלט בחוכמתו, בהיותו בן 8 הוא כבר קפץ שתי כיתות.
כשמלאו לו 10, אחיו הצעיר, וילי, הואשם ברציחתו של אדם לבן. הוריו שחששו מהאפשרות שכנופיה תבצע בו לינץ', משכנו את ביתם הקטן וגייסו כסף כדי לשלוח את וילי צפונה לחיות עם קרוביהם.
כשבאמפי גדל הוריו דאגו מפני אופיו חם המזג ועזות-מצחו כלפי לבנים, לכן הם שלחו אותו לחיות עם אחותו הגדולה, מייבל, בהרלם, ב-1919.

קריירת הפשע

ג'ונסון היה עמיתה של 'מספרים' ('numbers' ;הגרלה לא חוקית) המלכה מאדאם סטפני סנט קלייר.
אחרי ששוחרר מהכלא בשנת 1932 באשמת תקיפה, למד באמפי שהגנגסטר המפורסם דאץ' שולץ, שהיה ידוע כברון הבירה של הברונקס, עבר לעסוק בעסקי ה'מספרים' בהרלם. כל בנקאי 'מספרים' שסירב למסור את פרטי מבצעי המספרים שלו לשולץ היה קורבן לאלימות ואפילו לרצח. כשאנשיו של שולץ פשטו על אחד אתרי המספרים של מאדאם המלכה – אילצו אותה להסתתר בפח זבל – החליט באמפי שהגיע הזמן להעמיד את שולץ במקום. בעזרת צוות קטן של אנשים חמושים – במימונה של סנט קלייר ומעט בנקאי מספרים אחרים שערקו – באמפי ניהל לוחמת גרילה נגד שולץ וכנופייתו. אם כי הגנגסטרים היהודים עלו עליהם במספרם, הצליחו באמפי ואנשיו ללחום בשולץ במלחמה ללא הכרעה עד 1935. באוקטובר של אותה שנה שולץ ושלושה משומרי ראשו נהרגו לפי פקודתו של צ'ארלס "לאקי" לוצ'יאנו. 
לוצ'יאנו השתלט על רוב פעולות המספרים של שולץ בהרלם, אולם רקם עסקה עם באמפי שהתירה לבנקאים שלחמו עבור עצמאותם להישאר בלתי תלויים.

עסקה זו הפכה את באמפי לגיבור בן לילה בעיני רבים מתושבי הרלם, שהתרשמו מהגבר השחור הנועז בן ה-27 שהצליח לאסור מלחמה על המאפיה היהודית, ולעשות עסקים עם המאפיה האיטלקית.
באמפי הפך להיות אדם חשוב בהרלם, והתחבר עם רבים מהידוענים בהרלם כמו ביל "בוג'נגלס" רובינסון (Bill "Bojangles" Robinson), לנה הורן, בילי הולידיי ושוגר ריי רובינסון. הוא הפך לראש המאפיה הבלתי רשמי של הרלם, איש לא היה יכול לנהל פעילות פלילית בחלק זה של ניו יורק בלי שעבר דרכו.
ב-1948 הוא פגש את מיים הטצ'ר (Mayme Hatcher) בת ה-34 במסעדת פרייזר בשדרה השביעית בהרלם, והשניים נישאו שישה חודשים לאחר מכן.
ב-1952, הואשם באמפי בקנוניה למכור הרואין ונידון לחמש עשרה שנות מאסר בכלא. הוא ריצה את רוב תקופת מעצרו באלקטרז, וסופר שהוא סייע לשלושה אסירים אחרים להימלט כשדאג לכך שסירה תאסוף אותם ברגע שהם יברחו ותביא אותם למפרץ סן פרנסיסקו.
באמפי שוחרר מבית הסוהר ב-1963 ושב להרלם, שם הוא התקבל בתשואות בשובו.
ג'ונסון נאסר למעלה מ-40 פעמים ולבסוף ריצה שלוש תקופות מאסר בכלא בהאשמות הקשורות לסמים. בדצמבר 1965, ג'ונסון ביצע שביתת שבת בתחנת משטרה, סירב לעזוב, כמחאה בגלל המעקב המתמשך אחריו. הוא הואשם ב"סירוב לעזוב תחנת משטרה", אבל השופט זיכה אותו.

מותו

נגד באמפי עמד כתב אישום פדרלי בשל סחר בסמים כשהוא נפטר מהתקף לב ביום ראשון, 7 ביולי 1968 בגיל 62. הוא היה במסעדת וולס Wells בהרלם מעט לפני השעה 2 בצהרים, והמלצרית בדיוק הגישה לו את הזמנתו, כשהוא התמוטט תוך שהוא לופת את חזהו. 

הוא נלקח, באמבולנס, לבית החולים הרלם שם נקבע מותו.
הוא טמון בבית הקברות וודלון (Woodlawn).
פיקוד התובלה של חיל האוויר של ארצות הברית

היסטוריה

שורשי הפיקוד נעוצים בפיקוד המעבורות שהוקם ב-29 במאי 1941 במסגרת הגיס האווירי של צבא ארצות הברית ומשימתו הייתה העברת כלי טיס שנבנו בארצות הברית לבריטניה. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה שונה שם הפיקוד לפיקוד התובלה האווירית, ומשימתו העברת ציוד מטען ונוסעים בעדיפות גבוהה, וכן כלי טיס. בשיאו הפעיל הפיקוד למעלה מ-3,000 מטוסי מטען והעביר מדי חודש כ-80,000 נוסעים ו-200,000 טון מטען. לאחר המלחמה נטל הפיקוד חלק מרכזי ברכבת האווירית לברלין. הפיקוד נטל חלק בהובלת כוחות וציוד במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם. ב-1966 הוקם פיקוד התובלה האווירית הצבאית (MAC) ומרבית תחומי ההובלה האסטרטגית והטקטית הועברו לאחריותו במהלך שנות השבעים. ב-1988 עבר הפיקוד לאחריות פיקוד התובלה של ארצות הברית. הפיקוד השתתף במבצעי סיוע הומניטריים ברחבי העולם וכן בפלישה האמריקאית לפנמה, הפלישה האמריקאית לגרנדה ובמלחמת המפרץ.
ב-1992 פורקו פיקוד התובלה האווירית הצבאית ופיקוד האוויר האסטרטגי וכוחות התובלה והתדלוק האווירים אורגנו מחדש בפיקוד התובלה של חיל האוויר. הפיקוד השתתף במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
צבע אקרילי

צבע אקרילי הוא צבע מהיר-התייבשות הכולל פיגמנטים שעורבבו בתחליב רזין אקרילי. צבעי אקריליק ניתן לדלל במים, אך כאשר הצבע מתייבש הוא הופך עמיד למים, ולא ניתן להמיס אותו מחדש כמו בצבעי מים.

דרך הייצור

הצבעים האקריליים פותחו בשנות העשרים של המאה העשרים בגרמניה ונכנסו לשימוש מסחרי בשנות החמישים של אותה מאה. השימוש בצבעים אלו נפוץ כחלופה נוחה לעבודה בצבעי מים וצבע שמן.
צבע אקריליק מורכב לרוב משני חלקים, ביחס משתנה: פיגמנט וחומר מילוי, לרוב תחליב של רזין אקרילי. רזין (שם נרדף לשרף) זה הוא חומר פלסטי המיוצר מחומצה אקרילית. מייצרים ממנו בין השאר פרספקס ומוצרי פלסטיק נוספים. חלק מתכונותיו הן שקיפות גבוהה ודחיית מים; בערבוב עם מים ליצירת חומר המילוי השקוף לצבע, יש צורך בחומר מתחלב. כאשר המים מתאדים, הרזין מתקשה ואינו ניתן למיסוס מחדש, בזכות היותו הידרופובי. כל עוד הוא אינו יבש לחלוטין צבעו חלבי מעט, והשקיפות הגבוהה מושגת עם אידוי הנוזלים. כתוצאה מכך, אחת מתופעות הצבע האקרילי היא סטיית בהירות עם ייבוש הצבע - הגוון נוטה להתכהות.
לא כל פיגמנט ניתן לערבוב עם רזין אקרילי, היות שהוא חומצי בטבעו. כך למשל פיגמנטים אלקליים אינם בשימוש בצבע אקריליק, היות שהם יוצרים תגובה כימית לא רצויה בצבע - למשל כחול פרוסי (פיגמנט P27). פיגמנטים חומציים או נייטרליים משתלבים היטב, ויוצרים צבע עמיד לדהייה.

היסטוריה

צבעי אקריליק היו תוצר-לוואי לזיקוק נפט, ולראשונה פותחו מסחרית בשנות ה-20 של המאה ה-20. הם שווקו לקהל האמנים רק כשלושים שנה מאוחר יותר, לאחר שהנוסחה שפותחה נמצאה עמידה באור, לא רעילה ונוחה לשימוש. החברה הראשונה ששיווקה צבעי אקריליק לאמנים, תחת השם "צבעי לטקס", הייתה Bocour Artist Colors. מעט אחריה הצטרפו חברות נוספות (כגון Liquitex), לאור ההצלחה של הצבע האקרילי ומחיר ייצורו הנמוך. ההרכב הראשוני של הצבעים היה עם חומר מילוי מסוג ויניל ו/או PVA, כאשר התרכובות השתנו במהלך השנים על מנת לתת לצבע גוון טוב יותר.

דרך השימוש

צבעי אקריליק קלים ביותר לשימוש - ניתן להוציא צבע משפופרת או צנצנת סגורה ואטומה על גבי משטח כלשהו, לערבבם זה בזה במכחול לח, ולמרחם בקלות על כל משטח כמעט. זמן הייבוש של שכבה שנמרחה תלוי בעובייה, אך לרוב מדובר בדקות ספורות עד חצי שעה. ניתן להוסיף חומר מעכב-התייבשות לתערובת הצבע, על מנת להאריך את זמן ההתייבשות למשך ימים ספורים. את המכחולים מנקים במים וסבון, כמו גם את הידיים. כתמי אקריליק יבשים על בגדים, כמו גם על משטחים שונים בבית, ניתן לעיתים לקלף (ממש כמו דבק פלסטי שיבש) אך משטחים סופגים יוכתמו לעד. יש לציין שניתן להוריד כתמי אקריליק בעזרת חומר מנקה מכחולים.
צבעי אקריליק אינם רעילים בהכרח, אך לעיתים הם מכילים פיגמנטים רעילים כגון אדום קדמיום. בכל מקרה, השימוש בהם מומלץ כחיצוני בלבד, ואינו מומלץ לילדים (בניגוד לצבעי גואש).

מראה ציורי אקריליק

ציורים בצבעי אקריליק עשויים להיראות כציורים בצבעי שמן, אך עם צבעים נוזליים יותר, או מדוללים, ניתן להשיג מראה הדומה מאוד לצבעי מים. כיום ציורים בצבעי אקריליק אינם מראה נדיר בתערוכות אמנות מקצועיות, לרוב לצד צבעי שמן, גואש או מים.
טימותי הולך לבית הספר

תקציר העלילה

העלילה מספר על טימותי, דביבון קטן אשר לומד בכיתה א'. הוא מתחיל את שנתו הראשונה בבית ספר יחד עם עוד עשרה תלמידים נוספים, שכל אחד מהם הוא בעל חיים שונה. הוא מתחבר אל הילדים, ויחד איתם הוא לומד כל יום משהו חדש. רוב התלמידים לומדים בכיתה של גברת צ'יקה, אשר תמיד מוכנה לעזור להם.
שריון (פוליטיקה)

בפוליטיקה, שִרְיוּן הוא הבטחת מקום ברשימתה של מפלגה המתמודדת בבחירות לנציגיה של מפלגה מסוימת המתמודדת במסגרת אותה רשימה, למגזר מסוים, לאדם מסוים או לבעל תפקיד מסוים.
שריון מקומות לנציגיה של מפלגה נעשה כאשר הרשימה מאגדת בתוכה מספר מפלגות השומרות על מעמד ומוסדות עצמאיים. רשימת ישראל אחת, שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-15, התבססה על מפלגת העבודה, אך מספר מקומות ברשימתה שוריינו לנציגי מפלגות גשר ומימד שהתמודדו עמה ברשימה משותפת. בבחירות לכנסת ה-14 שוריינו ברשימת הליכוד מקומות למפלגות גשר וצומת.
שריון מקום למגזר מסוים נועד להבטיח כי מגזרים שונים באוכלוסייה יזכו לייצוג ברשימת המפלגה. מפלגות המנהיגות בחירות מקדימות, דוגמת הליכוד או העבודה, שריינו ברשימותיהן במערכות בחירות שונות מקומות לנשים, עולים חדשים, מיעוטים או נציגי המחוזות השונים של המפלגה. למשל, בבחירות לכנסת ה-18 שריין הליכוד, בין היתר, את המקום ה-22 ברשימתו לנציג מחוז הצפון ואת המקום ה-23 לנציג המיעוטים, ואילו בעבודה שוריינו, בין היתר, המקום ה-12 לנציג המושבים והמקום ה-13 לנציג הקיבוצים. במקרים מסוימים החליפה המפלגה את השריון בשיטה אחרת - הבטחת ייצוג. לפי שיטה זו, לא מוקצה מקום מסוים לבן המגזר המסוים, אלא נקבע כי רק אם לא ייבחר אף מועמד מאותו מגזר במקום גבוה יותר מהמקום שנקבע, יוקצה המקום למגזר. 
שריון מקום לאדם מסוים נעשה משיקולים פוליטיים פנים-מפלגתיים. מפלגת קדימה שריינה את המקום השני ברשימתה בבחירות לכנסת ה-18 לשאול מופז, העבודה שריינה לשמעון פרס את המקום השלישי ברשימתה בבחירות לכנסת ה-16 והליכוד שריין את המקום השני ברשימתו בבחירות לכנסת ה-17 לסילבן שלום. לעיתים משוריין מקום מסוים לאדם בשל תפקיד שהוא נושא בו. מקובל כי יו"ר המפלגה אינו מתמודד בבחירות מקדימות על מקום ברשימה, והוא מוצב במקום הראשון בה. באופן מסורתי, שריינה מפלגת העבודה את המקום השביעי ברשימתה למזכ"ל המפלגה, ובעבר שריינה גם מקום למזכ"ל ההסתדרות.
לארי אובאנון

קריירה

אובאנון שיחק בעונת 2004/2005 באוניברסיטת לואיוויל עמה הגיע עד לפיינל פור טורניר המכללות. בעונתו האחרונה במכללה רשם אובאנון ממוצעים של 15.2 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק.
אובאנון התחיל את הקריירה שלו במועדון הסרבי הכוכב האדום בלגרד עמה הגיע לגמר הליגה האדריאטית תוך כדי שהוא מעמיד ממוצעים של 8.9 נקודות ו3.2 ריבאונדים למשחק. 
את עונת 2006/2007 פתח אובאנון במועדון האיטלקי אמאטורי אודינה ולאחר מכן עבר לנאפולי.
את עונת 2007/2008 החל אובאנון באי כרתים במועדון היווני, אגו רת'ימנו בה שיחק 7 משחקים וקלע 8.9 נקודות למשחק. לאחר מכן עבר לאקדמיק סופיה עימה זכה באליפות בולגריה כשהוא קולע 8.6 נקודות ומוריד 3.3 ריבאונדים למשחק.
ב-31 בדצמבר 2008 חתם אובאנון במועדון הישראלי מכבי ראשון לציון, בעונת 2008/2009 הוא הציג יכולת טובה שעזרה למועדון להישאר בליגת העל בכדורסל ועל כן הוחתם לעונה נוספת במועדון (2009/2010).
בעונת 2010/2011 חתם במכבי חיפה, אך ממנה שוחרר במהלך חודש פברואר 2011 לאחר שסבל מספר חודשים מדלקת בתוספתן שגרמה לו להיעדר חודשיים ממשחק במדי הקבוצה והתברר שייאלץ להתאושש עוד חודש, מה שלא תאם את ציפיות הצוות המקצועי של הקבוצה.
בעונת 2012 שיחק אובאנון במדי בוקה ג'וניורס מליגת הכדורסל הארגנטינאית.
את עונת 2012/2013 פתח במדי ואסלו מהליגה השווייצרית. בפברואר 2013 חתם בהפועל אילת.
בעונת 2014/15 חתם אובאנון בקבוצת הפועל תל אביב שם הצטיין במשחקו הראשון בדרבי התל אביבי כאשר קלע 29 נק'.
קוניור זהוב

שימור

הקוניור הזהוב מצוי בסכנת הכחדה ומספר הפרטים בטבע עומד בין 20,000-10,000. הוא מופץ כחיית מחמד ונלקח לשם כך מאזורי תפוצתו בטבע. כמו כן הוא מאויים על ידי כריתת היערות בהם הוא חי.
סיכון נוסף הוא סכר טוקורוי שגרם לחלקים שונים ביער להיות מוצפים ופגיעים יותר לשטפונות.
ישראל סדן (ראש עירייה)

ביוגרפיה

סדן, יליד חדרה, התגייס לצה"ל במסגרת פלוגת בני המשקים של הנח"ל. הוא פיקד על פלוגה בגדוד 12 של חטיבת גולני, הדריך בבה"ד 1, ובמלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד בחזית המצרית. השתחרר מצה"ל ב-1975 בדרגת רב-סרן.
עם תום שירותו הצבאי נקרא על ידי צבי בר להתגייס למשטרת ישראל ושמש קצין ההדרכה של משמר הגבול. שירת כמפקד בית הספר החיילי של משמר הגבול, קצין אג"ם מחוז צפון, סגן מפקד מרחב חיפה. ב-1987 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד המכללה לקצינים בכירים של המשטרה. ב-1991 מונה למפקד מרחב חיפה, ב-1993 לסגן מפקד מחוז מרכז. ב-1994 הועלה לדרגת ניצב ושימש בתפקיד ראש המטה המבצעי של השר לביטחון פנים, משה שחל ובשנת 1995 החליף את ניצב יצחק אהרונוביץ בתפקיד מפקד מג"ב השמיני. 
בתקופת פיקודו, נפתח קורס הלוחמות הראשון במג"ב וכן קורס מפקדי כיתות ראשון. בתקופת פיקודו, אירעו המהומות בעקבות פתיחת מנהרות הכותל. בתקופה זו התאלמן סדן מאשתו.
מיד לאחר שיחרורו ממשמר הגבול פנה סדן לקריירה פוליטית, והתמודד בראש רשימה עצמאית לראשות עיריית חדרה. סדן נתמך על ידי מפלגת העבודה, על ידי המפד"ל, על ידי פורשי הליכוד בראשות חיים אביטן ועל ידי פורשי מרצ בראשות מורן שגב. בהמשך, חברו לקואליציה גם סיעות ישראל בעלייה וישראל ביתנו. סדן הביס בבחירות 1998 את ראש העירייה המכהן נחמיה להב מהליכוד ברוב של למעלה מ-60 אחוזים.
סדן נחשב ראש עיר פעלתן ויעיל]. הוא הפריט את מערך התרבות העירוני לעמותה פרטית, שיקם את התשתיות בעיר, החל בתנופת בנייה על חוף הים, ופעל רבות בנושא שימור אתרים. בתקופת כהונתו הוקמה מועצת הנשים העירונית בראשות שרה גובס, הוועדה לקידום מעמד הילד בראשות מורן שגב וכן התמנה לראשונה יועץ ראש עיר לענייני נוער, שלומי לאופר. 
בתום קדנציה ראשונה כראש עיר, התמודד סדן בשנית על התפקיד. סגנו ומספר 2 ברשימתו, חיים אביטן, החליט להתמודד מולו, ושב לעמוד בראשות הליכוד. מערכת הבחירות הייתה צמודה, ובשיאה הודיעו במדגם הטלוויזיה כי אביטן ניצח, אך בתום ספירת הקולות התברר כי סדן זכה ב-43 אחוזים מן הקולות לעומת 40 אחוזים בלבד של אביטן.
עם זאת, התקשה סדן לייצב קואליציה, ובמהלך הכהונה השנייה עמד מול מועצה לעומתית. על מנת לייצב את מצבו הפוליטי פנה לשלושה חברי מועצה, וניסה לשחד אותם. זמן קצר לאחר מכן נפתחה נגדו חקירה בחשד לשוחד ולמרמה, בסיומה הוגש נגדו כתב אישום חמור הכולל שלושה סעיפי שוחד בחירות. מיד לאחר הגשת כתב האישום התפטר סדן מתפקידו כראש העירייה. חיים אביטן מהליכוד ירש את תפקידו.
בנובמבר 2005 הורשע סדן בבית המשפט המחוזי בחיפה במתן שוחד ונידון לשמונה חודשי מאסר בפועל, שבעה חודשי מאסר על תנאי וקנס בגובה 60 אלף ש"ח. בדצמבר 2006 החל לרצות את מאסרו ולאחר ארבעה חודשים וחצי, במאי 2007, השתחרר מכלא מעשיהו. זמן קצר לאחר שיחרורו, הוזמן סדן לשאת דברים בטקס חילופי מפקד מג"ב.
הוצאה לפועל

הוצאה לפועל (הוצל"פ) היא הליך המשמש אדם לשם מימוש פסק דין שניתן לטובתו על ידי בית משפט או בית דין המוסמך לכך, וכן למימוש מסמכים המקנים זכויות כספיות שתוקפן דומה לתוקפו של פסק דין, כגון שטר משכנתה, שטר חוב או המחאה (שיק). מסמכים אלו מקנים לרוב זכות לקבלת סכום כסף, אך לעיתים מדובר בסעד לביצוע פעולה מסוימת, כגון סילוק יד מדירה.
הליך ההוצאה לפועל מוסדר באמצעות דיני ההוצאה לפועל. לשם קיום דינים אלו הוקמה במדינת ישראל מערכת של הוצאה לפועל, הדואגת למימושם של פסקי הדין והמסמכים האחרים המוגשים לה לביצוע. החיקוק העיקרי העוסק בהוצאה לפועל הוא חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967, והתקנות שהותקנו מכוחו.

גדר סמכות דיני ההוצאה לפועל

ישנם חיובים אשר מטבעם אינם ניתנים לביצוע בהוצאה לפועל, שכן הם דורשים מידה של פיקוח שאינה אפשרית על ידי בית המשפט. כך, למשל, חיוב הנובע מצו עשה או צו מניעה שנתן בית המשפט, החורג מגדר החיוב הרגיל של תשלום כסף או העברת חזקה בנכס, לא ניתן לבצע בהוצאה לפועל. לשם כך קיימת מערכת דינים מקבילה- דיני בזיון בית המשפט. לבית הדין הרבני סמכויות רבות בנוגע לאכיפתם של פסקי דין לגירושין שאף הם אינם בגדר סמכות דיני ההוצאה לפועל.
מערכת דיני פשיטת הרגל היא דרך נוספת לגביית חובות. במקרה שהחייב מוכרז כפושט רגל מעוכבים כנגדו הליכי ההוצאה לפועל, ולאחר קבלת צו ההפטר בהליכים אלו, לא ניתן להמשיך בהליכי הגבייה בתיק ההוצאה לפועל.

מבנה מערכת ההוצאה לפועל במדינת ישראל

במדינת ישראל ישנו מספר רב של לשכות הוצאה לפועל, הפועלות במקביל לבית משפט השלום, בראשן עומד רשם הוצאה לפועל
תפקידו של רשם ההוצאה לפועל הוא לרוב מנהלי, והוא עוסק בדרכים בהן יש למלא אחר פסקי הדין והמסמכים האחרים המוגשים לביצוע. אין זה מתפקידו להרהר אחר האמור בפסקי הדין, אלא לקבוע את ההסדרים לביצועם, בכלים כגון עיקול, צו תשלום, פקודת מאסר וכיוצא בזה.
תפקיד נוסף הוא תפקידו של "מנהל לשכת הוצאה לפועל", הממונה על ידי שר המשפטים ואשר מתפקידו לבצע בפועל את הוראותיו של רשם ההוצאה לפועל.

הצדדים בהליכי ההוצאה לפועל

בתיקי ההוצאה לפועל ישנו זוכה- האדם שהגיש את פסק הדין או את השטר לביצוע. מולו ניצב החייב- האדם כנגדו הוגש פסק הדין או השטר. אם ישנו גורם נוסף שחייב כספים לחייב, או שמחזיק בנכסים השייכים לו, וברצון הזוכה לקבל כספים או נכסים אלו, יכול הזוכה לבצע עיקול אצל צד ג' זה, ובמקרה זה נקרא אותו צד ג' מחזיק.
בנציון שרשבסקי

ביוגרפיה

שרשבסקי נולד בשנת 1907 בעיר קניגסברג שבגרמניה. קיבל חינוך תורני וכללי. בשנים 1925–1929 למד משפטים באוניברסיטת קניגסברג והוסמך כדוקטור למשפטים. החל בשנת 1928 התמחה בבתי משפט בעיר והוסמך לעסוק בעריכת דין, ובשנת 1932 מונה לשופט במינוי זמני. בשנים 1932–1933 עסק בעריכת דין בבירה ברלין.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ובשנת 1936 הוסמך לעסוק בעריכת דין תחת המנדט הבריטי. בשנים 1938–1949 עבד בירושלים. עם קום המדינה מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, בו כיהן כנשיא תורן (1962) וכנשיא (1974–1975). לאחר מכן מונה לבית המשפט העליון, בו כיהן עד הגיעו לגיל פרישה, בשנת 1977.
שרשבסקי נודע כמומחה לדיני משפחה. בשנת 1958 פורסם ספרו העיקרי בנושא – "דיני משפחה". ספר זה, על מהדורותיו, הציג וניתח את דיני המשפחה בישראל ביחס להלכות משפט עברי וביחס לדין האזרחי. בשנת פרסום הספר זכה שרשבסקי בפרס הרב קוק לספרות תורנית לספרות מחקר וספרי עזר תורניים.
בשנת 1991 מונה שרשבסקי על ידי שר הבריאות אהוד אולמרט ליו"ר ועדת בירור לעניין ההגנה על חולי נפש מאושפזים מפני תקיפה וניצול מיני. המלצתו העיקרית נגעה להקמת מחלקות אשפוז חד־מיניות.

משפחתו

לאחר שעלה לארץ נשא לאישה את חנה, בתו של נפתלי רוזנטלר. לבני הזוג היו ארבעה ילדים. הבכור, דניאל, טבע בים בהיותו בחור בישיבת חברון.
יהדות קוסטה ריקה

יהדות קוסטה ריקה היא אחת מהקהילות היהודיות במרכז אמריקה.
יהודים ראשונים התיישבו בקוסטה ריקה במאה ה-16 והיו אנוסים שנמלטו מספרד ומפורטוגל. גל הגירה קטן נוסף אירע עם הגירתם של יהודים מהאיים הקריביים למרכז אמריקה, בין השאר לקוסטה ריקה. בנוסף, לפני מלחמת העולם השנייה הגיעו יהודים רבים ממזרח אירופה לקוסטה ריקה.
כיום חיים בקוסטה ריקה כ-3000 יהודים, רובם הגדול בפרברי סן חוסה. קיימים בית ספר, תנועת נוער (הנוער הציוני) ומוסדות קהילה. יש קהילה אורתודוקסית מרכזית שרוב חבריה ממוצא אשכנזי. קהילה זו מאוגדת במסגרת CIS) Centro Israelita Sionista). בנוסף יש קהילה רפורמית קטנה שמקורה במהגרים מצפון אמריקה ומקומיים שהצטרפו.
בקוסטה ריקה קיים בית חב"ד אחד, בראשותו של השליח הרב צבי יוסף שפאלטר. לרשת בית כנסת ובית ספר קטן באסקזו, ליד הבירה סן חוסה, הפועלים עם חסידי חב"ד מקומיים, ומרכזים זמניים באתרי התיירות השונים, המאוישים בעונת התיירות. קהל היעד של מרכזים אלו הוא תרמילאים ישראלים וישראלים לשעבר שחיים באזור. 
בסוף שנות התשעים ניכרת הגירת ישראלים לקוסטה ריקה, שהונעה מכוח פסטורליות המקום, היציבות השלטונית, קלות ההגירה ורכישת הקרקע והשפעתו של טיוהר, מורה רוחני ממוצא ישראלי שקבע מושבו במדינה.
כיום ההגירה אינה קלה ומותנית ביכולת כלכלית מוכחת מסוימת או בהשקעה.