google/wiki40b huggingface dataset:
פורוסייה

פורוסייה (בערבית: فُرُوسِيَّة "פֻרוּסִיָּה"), מונח המתייחס לאמנות הלחימה של עולם האסלאם בימי הביניים ובעיקר ללוחמת פרשים.

המונח פורוסייה

הוראתו הראשונית של המונח פורוסייה היא "פרשות". עם הזמן נוספו למונח משמעויות נוספות כגון מכלול הכישורים הקשורים בסוס וברוכבו, מגוון כישורים צבאיים וצבאיים למחצה, אמנות המלחמה בכללותה ואף קוד ההתנהגות של הלוחמים. על אף שהפורוסייה אינה זהה לאבירות האירופית, ישנם קווי דמיון מסוימים בין שתי התופעות. כמו האבירות גם הפורוסייה כללה בתוכה קוד התנהגות נלווה, למרות שהשפעתו התרבותית הייתה מוגבלת יותר.

היסטוריה של הפורוסייה

שורשיה של אמנות הפורוסייה נטועים עוד בתקופת הח'ליפות האומיית. ברם, מקצועות הלחימה החלו להתגבש לתורה מסודרת בתור הזהב של הח'ליפות העבאסית. במחצית השנייה של המאה ה-9, החלו אומנים מומחים לכתוב מדריכים טכניים להכשרה צבאית, וענפי הלחימה השונים החלו להתגבש לכלל תורה סדורה. ניתן לזהות בתוך אמנות הפורוסייה השפעות של האימפריה הסאסאנית, של האימפריה הביזנטית ושל האימפריה הרומית לפניה. אמנות הלחימה של הערבים לפני האסלאם ובתקופת הכיבושים השפיעה רק באופן שולי על הפורוסייה. לעומת זאת, פיתוחים טקטיים שנוצרו בתקופה האומיית ובתקופה העבאסית המוקדמת השפיעו השפעה מכרעת על התפתחות הפורוסייה.

מדריכי פורוסייה

בעולם האסלאם נכתבו עשרות מדריכי פורוסייה במשך מאות בשנים, הרבה אחרי שלוחמה ימי ביניימית איבדה את הדומיננטיות שלה. עם זאת, רוב רובם של מדריכי הפורוסייה נכתבו בין המאה ה-9 לבין המאה ה-16 ובעיקר בח'ליפות העבאסית (מאחרי תור הזהב ועד התקופה הסלג'וקית) ובסולטנות הממלוכית. פועל יוצא, רוב מדריכי הפורוסייה נכתבו בשפה הערבית, אך ישנם גם חיבורים שנכתבו בפרסית, בטורקית עות'מאנית ואפילו בניב ממלוכי קונטמפוררי של טורקית קיפצ'אקית. מדריכי הפורוסייה הפכו לסוגה מובחנת בספרות האדב.

ההכשרה באמנות הפורוסייה

ניתן לחלק את האנשים שהכשירו לוחמים באומנות הפורוסייה לשלוש קבוצות עיקריות: מורים, שהקנו את יסודות הפורוסייה ללוחמים, אומני פורוסייה, שהיו מומחים בענף פורוסייה אחד או יותר, ומחברי המדריכים, שהעלו את עקרונות אמנות הפורוסייה על הכתב. ברי, כי הייתה חפיפה בין הקבוצות, למשל אומני פורוסייה שחיברו מדריך בתחום התמחותם, או מורים שהיו גם אומני פורוסייה ידועים. בח'ליפות העבאסית, בח'ליפות הפאטמית ובסולטנות הממלוכית היו בתי ספר ייעודיים להכשרת לוחמים, בדרך כלל ממלוכים, באומנות הפורוסייה. ממלוכ שנרכש בסולטנות הממלוכית לשרת את הסולטאן קיבל את הכשרתו במערכת בתי הספר הצבאיים הסולטאניים (طباق, יחיד طبقة). בשנים הראשונות לשהותו בטבקה, למד הממלוכ ערבית, הוכשר בעקרונות דת האסלאם, ועבר אינדוקטרינציה שעיקרה נאמנות קודם כל לפטרון אך גם לחבריו ליחידה. לאחר מספר שנים ועם הגעתו לגיל הבגרות, החל הממלוכ לעבור תהליך של הכשרה צבאית שהתבססה על אומנות הפורוסייה. לכל קבוצה של ממלוכים, הוקצה מורה (معلم) אחד או יותר, שהכשירו את הנערים בענפי הפורוסייה השונים.

פרשות

ההכשרה בפרשות הייתה אבן הפינה של ההכשרה באמנות הפורוסייה. הלוחם הצעיר למד את יסודות הפרשות, בתחילה כנראה על דגם של סוס ולאחר מכן על סוס ללא אוכף. בהכשרה הראשונית בפרשות נלמד כיצד לעלות על סוס (מצד שמאל) וכיצד לרדת ממנו, כיצד לזנק מעל גבי הסוס עם ציוד מלא ובלעדיו, וכיצד לבצע את צורות הדהירה השונות של הסוס, קרי הליכה, טפיפה, דהירה קלה ודהירה מהירה. לאחר מכן, התקדמו הלוחמים ללמוד כיצד לרכב על סוס עם אוכף. בהכשרה המתקדמת יותר נלמדו עקרונות השימוש באוכף, ברסן ובארכופים, וכן גם בפניות עם הסוס. במהלך ההכשרה בפרשות אמור היה הלוחם ללמוד גם כיצד לטפל בסוס חולה.
נאוויטס פטרוליום

אנשי מפתח

מייסד ויו"ר השותפות הוא גדעון תדמור, יו"ר דלק קידוחים לשעבר, מייסד ויו"ר אבנר נפט וגז לשעבר ודמות מפתח בשוק האנרגיה המקומי, בין היתר בזכות הובלת גילוי מאגרי הגז הטבעי לחופי ישראל וקפריסין ובהן תגליות הענק תמר ולוויתן. מייסדים שותפים נוספים בנאוויטס הם מנכ"ל נאוויטס חנן רייכמן, לשעבר מנהל פיתוח עסקי בדלק קידוחים, מר קובי כץ, לשעבר מנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות ומנכ"ל משותף בדלק אנרגיה, ומר חנן וולף, בכיר לשעבר בצוות אנרגיה, מיזוגים ורכישות ב-EY. נאוויטס נסחרת בבורסת תל אביב ולה משרדים ביוסטון, טקסס ובהרצליה.

רקע עסקי

נאוויטס פטרוליום החלה להיסחר בבורסה באוקטובר 2017. זאת לאחר שגייסה כ-60 מיליון ש"ח במסגרת ההנפקה הראשונית לציבור. מאז הנפקתה התמקדה השותפות ברכישת תגליות נפט מוכחות בשלבי פיתוח.
מאז היווסדה גייסה נאוויטס אגרות הון וחוב בהיקף של כ-950 מיליון שקלים שיועדו בעיקרם להשקעה בפיתוח תגליות נפט במפרץ מקסיקו, ארצות הברית.
נכון לחודש דצמבר 2018, פורטפוליו הנכסים של נאוויטס כולל 14 נכסי נפט וגז טבעי, בהם נכסי אקספלורציה ופיתוח במפרץ מקסיקו, ארצות הברית ובמזרח קנדה. חלקה הכולל של השותפות בתגליות המוכחות שבבעלותה עומד על כ-127 מיליון  חביות.

תגלית בקסקין

נאוויטס מחזיקה ב-7.5% מתגלית הנפט התת-ימית בקסקין. התגלית ממוקמת במפרץ מקסיקו, ארצות הברית, כ-306 ק"מ דרום-מזרחית לעיר יוסטון. תגלית בקסקין מכילה כ-515 מיליון חביות ונמצאת בשלבי פיתוח מתקדמים. תחילת הפקה צפויה לחודש יולי, 2019. מפעילת הפרויקט היא חברת LLOG Exploration, בעלת מוניטין וניסיון עשיר ומוכח בפיתוח מאגרי נפט וגז טבעי במים עמוקים. בנוסף לנאוויטס ולמפעילת הפרויקט, LLOG, שותפות נוספות בפרויקט כוללות את חברת הנפט הספרדית Repsol, וקרנות ההון Blackstone ו-Riverstone.

תגלית שננדואה

באפריל 2018 רכשו נאוויטס, קרן ההון Blackstone ו-LLOG את הזכויות של חברת Cobalt בפרויקט שננדואה, תגלית נפט תת-ימית מוכחת ומאומתת, אשר התגלתה בשנת 2009. שותפה נוספת בפרויקט היא חברת Venari אשר בבעלות קרן ההון Warburg Pincus.  שננדואה נחשבת לאחת מתגליות הנפט הגדולות במפרץ מקסיקו, ארצות הברית. התגלית ממוקמת כ-169 ק"מ צפון-מזרחית לפרויקט בקסקין, ומכילה כ-281 מיליון חביות נפט. חלקה של נאוויטס במאגר הוא 23.1% פרויקט שננדואה כולל גם את תגלית שננדואה דרום, לשעבר יוקטן צפון, אשר נרכשה על ידי נאוויטס ושותפותיה ובה כ-49 מיליון חביות. התגלית שוכנת מספר קילומטרים בודדים דרומית לתגלית שננדואה. פיתוח פרויקט שננדואה צפוי להיעשות באופן משותף לשתי התגליות. שותפות נוספות בשננדואה דרום הן Houston Energy וענקית האנרגיה הנורדית – Equinor (Statoil לשעבר).

רישיון אקספלורציה בקנדה

בנובמבר 2016 זכו שותפות נאוויטס וקבוצת דלק ברישיון אקספלורציה במים עמוקים בבלוק 7 הנמצא באזור Newfoundland and Labrador אשר במזרח קנדה, באגן ה-West Orphan. גודל הבלוק הוא כ-2000 קמ"ר.
קבוצת דלק מחזיקה ב-70% מהרישיון ונאוויטס מחזיקה ב-30% הנותרים והיא מפעילת הפרויקט. הרישיון ניתן בתמורה להתחייבות לפעילות בהיקף של כ-48 מיליון דולר קנדי על פני שש שנים.
על פי דוח שפרסמה ממשלת קנדה, פוטנציאל הגילויים באגן ה-West Orphan מגיע לכ-20 TCF גז טבעי16 וכ-25.5 מיליארד חביות נפט.
נאוויטס רכשה סייסמיקה 2D על שטח הפרוספקט העיקרי. לאחר עיבוד ופיענוח המידע מיפתה נאוויטס פרוספקט בגודל של כ־400 קמ"ר בעל פוטנציאל של כ־1.2 מיליארד חביות נפט . נובל אנרג'י, Hess ו-BP, זכו בשלושת הבלוקים הצמודים לבלוק של נאוויטס והתחייבו לביצוע פעילות, ובכללה ביצוע קידוחי אקספלורציה, בהיקף כולל של כ-413 מיליון דולרים קנדיים.
סטאד רן

היסטוריה

מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1901, בשם "מועדון האוניברסיטה סטאד רן". השם שונה לגרסתו הנוכחית בשנת 1971. 
בעונת 2004/2005 ובעונת 2006/2007, רן סיימה במקום הרביעי של הליגה הצרפתית הראשונה, מיקומה הטוב ביותר בהיסטוריה. בעונת 2005/2006, אחרי מאבק צמוד וארוך על מקום לליגת האלופות וגביע אופ"א סיימה רן במקום השביעי, המאכזב יחסית מבחינתה.
בעונת 2005/2006 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת אוסאסונה מספרד והגיעה לשלב הבתים. בסיום שלב הבתים הקבוצה הגיעה למקום האחרון בבית והודחה מהטורניר. הקבוצה שבה לגביע אופ"א כעבור שתי עונות. בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת לוקומוטיב סופיה מבולגריה והגיעה לשלב הבתים. בסיום שלב הבתים הקבוצה הגיעה למקום האחרון בבית והודחה מהטורניר.
הקבוצה מעולם לא זכתה באליפות הליגה הצרפתית העליונה וזכתה שלוש פעמים בגביע הצרפתי, בעונות 1965, 1971 ו-2019. בנוסף הקבוצה הגיעה 4 פעמים לגמר הגביע הצרפתי בשנים 1922, 1937, 2009 ו-2014.
הקבוצה זכתה בשתי אליפויות הליגה השנייה בעונות 1956 ו-1983.
בשורותיה שיחקו בעבר פטר צ'ך, אלכסנדר פריי וסילבן וילטור ועוסמאן דמבלה.
המועדון ידוע גם בשל "אקדמיה לנוער" שלו שזכתה מספר פעמים באליפות צרפת. באקדמיה זו גדלו סילבן וילטור, יואן גורקוף, מוסה סואו, עוסמאן דמבלה וקווין טפיל-קטרין.
הלי זמורה

הלי זמורה הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור חבר במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

פעילותו

הלי הוא בנו של אהד זמורה, מוציא לאור ישראלי ועורך דבר השבוע. זמורה למד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (1989-1986) וסיים בהצטיינות. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קיימברידג' (1994-1990) בהנחייתו של בוב סקריבנר. נושא הדיסרטציה היה מאבקים אלימים באצולה הגרמנית במאות ה-15 וה-16. בשנת 1994 נבחר זמורה לעמית מחקר לשלוש שנים בקולג' סנט קת'רינ'ס, בקיימברידג'. בשנת 1997 זכה במלגת אלון והצטרף לאוניברסיטת בן-גוריון כמרצה. בשנת 1997 זכה גם במלגת פוסט-דוקטורט לחקר ההיסטוריה האירופית מטעם יד הנדיב (1999-1997). בשנת הלימודים 2006-2005 היה עמית מחקר בקולג' סנט ג'ונס, בקיימברידג', ומאז הוא חבר בקולג'.

תחומי מחקרו

תחומי המחקר של זמורה כוללים את גרמניה בעת החדשה המוקדמת, התפתחות המדינה באירופה, האצולה האירופית, וניקולו מקיאוולי.
אוביקוויטין

אוביקוויטין (Ubiquitin) הוא חלבון הפועל בכל התאים האיקריוטים, ומשמש את התא לסימון חלבונים שנועדו לפירוק. מטרת מערכת היא לפרק חלבונים תקינים בעלי אורך חיים קצר, שסיימו את תפקידם או חלבונים חריגים בעלי קיפול לא נכון, לשם הבטחת תפקודו התקין של התא. זיהוי החלבונים שיש לפרק נעשה בעיקר על-פי שינויים במבנה המרחבי שלהם.

רקע

החלבון מפורק בתא בתהליך הנקרא Polyubiquitination, במהלכו מסומן החלבון באוביקוויטין ומפורק באמצעות קומפלקס הפרוטאזום, בתהליך תלוי ATP. פירוק של חלבון במערכת קורה בשני צעדים ברורים ורצופים. ראשית, סימון של חלבוני המטרה על ידי הוספת אוביקוויטין. בשלב השני, החלבונים המוצמדים לאוביקוויטין מוכרים על ידי פרוטאזום, ומפורקים. מולקולת אוביקוויטין קטנה גודלה 8 קילודלטון והיא שמורה אבולוציונית בכל התאים האיאוקריוטים. היובקיוטינציה של החלבון נעשית על ידי (E2 (ubiquitin-conjugating enzyme המקבל מולקולת אוביקוויטין שהופעלה על ידי (E1 (ubiquitin-activating enzyme. למולקולת האוביקוויטין הראשונה מוצמדות מולקולות אוביקוויטין נוספות, כך נוצרת שרשרת אוביקוויטין. מעבר מולקולת האוביקוויטין מ-E2 אל חלבון המטרה דורש מרכיב נוסף הנקרא (E3 (ubiquitin- ligase. ה-E3 הוא לעיתים חלבון בודד ועיתים קומפלקס רב חלבונים, בכל מקרה זהו המרכיב המכיר באופן ספציפי את החלבון המטרה ומזרז מעבר מולקולת האוביקוויטין מ-E2 לחלבון. חלבון שקשורה אליו שרשרת אוביקוויטין כאמור, מפורק על ידי הפרוטאזום, ותוצרי הפירוק חוזרים לתא לשימוש נוסף.  
מערכת האוביקוויטין בשמרים מעורבת בתהליכים תאיים מרובים, כגון עמידות לעקה ושליטה בנזקים והתקדמות במחזור התא, הולכת אותות, ויסות של שעתוק, השתקה כרומוזומליות, ירושת המיטוכונדריה, דיפראנציאציה והתפתחות.  
האוביקוויטין התגלה ואופיין במסגרת מחקר שערכו בסוף שנות השבעים אברהם הרשקו ואהרון צ'חנובר מהפקולטה לרפואה בטכניון, בשיתוף עם אירווין רוז מהמכון לחקר הסרטן בפילדלפיה. מחקר זה, שהביא לפריצת דרך בחקר הסרטן, מחלות ניווניות במוח ומחלות אחרות, זיכה את השלושה בפרס נובל לכימיה לשנת 2004.
בנוסף לקבוצתו של אהרון צ'חנובר, עוסקות בישראל עוד שלוש קבוצות מחקר בחקר האוביקוויטין: קבוצה בראשות פרופ' ינון בן-נריה, מהמחלקה לאימונולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, קבוצה בראשות ד"ר תומר רביד במכון סילברמן של האוניברסיטה העברית בקמפוס גבעת רם, וקבוצה בראשות פרופ' משה אורן מהמחלקה לביולוגיה מולקולרית של התא במכון ויצמן למדע.
אברהם גרנות

ביוגרפיה

גרנות נולד בשם אברהם גרנובסקי (Granovsky) בשנת 1890 בפלורשט שבמחוז סורוקה בבסראביה שבאימפריה הרוסית (כיום ברפובליקה מולדובה). בשנת 1907 עלה עם משפחתו ארצה ולמד בגימנסיה הרצליה. בשנת 1911 נסע להמשיך את לימודיו בחו"ל. למד משפטים וכלכלה בשווייץ באוניברסיטאות פרייבורג ולוזאן, ובשנת 1917 קיבל תואר דוקטור למשפטים. היה פעיל בקרן הקיימת לישראל בהולנד, ו בשנת 1922 עלה לארץ ישראל באופן סופי. עבד עם מנחם אוסישקין ונבחר למנהל ראשי של הקרן הקיימת בשנת 1940 (משנת 1945 באופן רשמי) כיורשו בתפקיד של אוסישקין. כיהן בתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של הקרן הקיימת.
בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, הבוטנאי מיכאל זהרי, והמודד והמומחה במיפוי קרקעות זלמן ליף). באמצע שנות הארבעים עמד בראש ועדת המשנה לתיכון פני הארץ שהייתה ועדת משנה של ועדת התיכון של הסוכנות היהודית{{ענת בר-כהן, עיצוב מדיניות תכנונית ואסדרה תכנונית טרום הקמת המדינה, אופקים בגאוגרפיה 70, עמ' 69–91.}}.
הציע עקרונות למדיניות חקלאית, היה יושב ראש הדירקטוריון של "מקורות" בשנים 1943–1961.
היה חבר מועצת העם ומחותמי מגילת העצמאות. ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית וחבר הכנסת הכנסת הראשונה מטעמה. נבחר גם לכנסת השנייה.
אשתו, מרים גרנות, הייתה מראשי מועצת "הדסה". בנו, יעקב (נולד ב-1921), משפטן, מילא תפקידים בכירים בבנק לאומי ובבנק לתעשייה. בתו של אברהם גרנות, נעמי, השתקעה עם בעלה בארצות הברית. נכדתו היא ההיסטוריונית יעל זרובבל, פרופסור לתולדות עם ישראל באוניברסיטת רטגרס בארצות הברית.
נפטר ביולי 1962 בבית החולים הדסה בירושלים, לאחר מחלה קשה. בן 72 במותו. נקבר בבית העלמין סנהדריה.
על שמו נקראת שכונת "נווה גרנות" בירושלים וכן הרחוב "אברהם גרנות" שבתחומה, שם שוכן קמפוס מכון שכטר למדעי היהדות. לזכרו הוקמה "קרן אברהם גרנות", המנוהלת על ידי הקק"ל ומחלקת מלגות לתלמידים וסטודנטים על עבודות בתחום המדיניות האגררית של ישראל.

חוק נכסי נפקדים

בשנת 1948 היה שותף לקביעת המדיניות ביחס לאדמות הכפרים הנטושים. גרנות התנגד בתוקף להצעות למכור לידיים פרטיות אדמות אלה, על פי חזונו במדינת ישראל לא יימכרו קרקעות הציבור ויישארו בבעלות הלאום לשם השגת חברה שיוויונית. במהלך מלחמת השחרור תבע גרנות לאפשר לקרן הקיימת לרכוש את נכסי הנפקדים תמורת סכום שישולם להם במסגרת הסכם מדיני. גרנות האמין כי כיבוש צבאי כשלעצמו לא יקנה בעלות בקרקע אלא בהליך חוקי של קניית האדמה מבעליה בכסף " הקרקע תפדה בכסף, בכסף רב, כי צורת פדיון זו היא אשר תקנה לנו זכויות חוקיות לגבי הקרקע שנגאלה כבר בדם בנינו". בפברואר 1948 כשדוד בן-גוריון הציע בשיחה עם יוסף ויץ כי הקרן הקיימת תרכוש אדמות הנגב לאחר שיכבשו על ידי ההגנה ויופקעו התנגד לכך גרנות באומרו כי "אין אנו חיים בימי הביניים והצבא איננו גונב אדמות. אם הבדווים של הנגב יחזרו למקומותיהם בתום המלחמה הם יקבלו את אדמתם בחזרה". עמדה זו של גרנות הייתה מנוגדת לזו של יוסף ויץ ששלל תשלום עבור קרקע המצויה כבר בידי המדינה וביקש לקק"ל רק אפוטרופסות עליה ולעמדת היועץ המשפטי של הקק"ל עורך הדין אהרן בן-שמש שביקש להפקיע את נכסי הנפקדים באמצעות חוק ה"מחלול" העות'מאני המאפשר הפקעת קרקע לא מעובדת. עמדתו של גרנות היא שהתקבלה בדירקטוריון קק"ל ביולי 1948. גרנות היה מיוזמי העסקאות שהעבירו כמיליון וחצי דונם מאדמות הנפקדים לקרן הקיימת על ידי הממשלה לאחר קבלת חוק נכסי נפקדים.
Obsesión

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, גבי מיוזיק, רפאל פינה, וישראל דומינגו רודריגז. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאטון, אשר מאפיינים שירים נוספים מתוך האלבום.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-22 במרץ 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את נטשה, כשהיא עומדת על שטיח אדום, ומאות צלמים מצלמים אותה. בהמשך, ניתן לראותה במספר יעדים שונים ברחבי העולם.
נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון צפיות.
בריאן גריג פריי

ביוגרפיה

פריי נולד ב-1970 בארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת פורטלנד במדינת אורגון בשנים 1990-1995 וסיים את לימודיו עם תואר ראשון במדעים, בביולוגיה מולקולרית ובפילוסופיה של המדע והתמחות משנית בפסיכולוגיה. פריי גילה עניין עוד בצעירותו בבעלי חיים ארסיים ובזוחלים, והיגר לאוסטרליה בשל המגוון הגדול של בעלי חיים ארסיים השוכנים בה.
בשנים 1997-2000 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קווינסלנד על רעלן פפטיד נטריאורטי של נחש הטאיפן פנים-יבשתי. ב-2000 עבד כעוזר מחקר ביחידה לחקר הארס באוניברסיטת מלבורן. שנה לאחר מכן קיבל מענק מחקר לפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטה הלאומית של סינגפור, שם התאפשר לו לעבוד על מיני נחשים אסייתים ארסיים וכך החל לפתח את מחקרו על אבולוציית הארס בנחשים.
ב-2003 חזר לאוניברסיטת מלבורן שבאוסטרליה ועבד בה כסגן מנהל ביחידה לחקר הארס עד 2006. פריי הצטרף למועצת המחקר האוסטרלית לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית כחבר מן המניין בשנת 2007. הוא פרופסור בבית הספר למדעים ובאוניברסיטת קווינסלנד, שם הוא מנהל המעבדה לחקר הארס וממשיך במחקריו בחסות מועצת המחקר האוסטרלית.

פרסומים לקהל הרחב

פריי נודע לציבור הרחב בעיקר בשל הופעותיו בסדרות הטבע בערוצים כגון נשיונל ג'יאוגרפיק, BBC, אנימל פלאנט, ערוץ דיסקברי. גישתו אינה קונפורמיסטית, ואהבתו הגדולה לטבע ולזוחלים ארסיים בפרט מופגנת גם בקעקועי גופו.
ב-2015 יצא ספרו לאור בשם "דוקטור ארס" שהוא בין השאר מעין אוטוביוגרפיה המתארת מסעות מחקריו בכ-40 מדינות בעולם. פריי מעיד על עצמו כי הוכש ונעקץ לפחות 26 פעמים מבעלי חיים ארסיים, ביניהם נחשים טריגונים ועכבישים. הוא שרד עקיצת עקרב שכמעט גרמה למותו ביער האמזונאס.
ב-2014 השתתף בסדרת הטבע של הנשיונל ג'יאוגרפיק: 72 המסוכנים של אוסטרליה וסדרות הנטפליקס הקרובות: 72 חיות מסוכנות: אסיה ו-72 חיות מסוכנות: אמריקה הלטינית.

מחקריו

מחקריו של פריי הובילו בין השאר לגילוי בעלי חיים ארסיים רבים שבעבר לא הוגדרו ככאלה, ביניהם אלפי מיני לטאות ותמנונים. גילוי הארס בלטאת דרקון קומודו הביא לפריצת דרך בגילויים רבים אחרים. טרם מחקריו הבקטריות הרבות ברוק לטאת הקומודו נחשבו לגורם המוות מנשיכותיו פריי הרחיב את ההגדרה המסורתית לארס שסביבה שרר קונצנזוס מסוים ב-50 שנה האחרונות, והגדרתו החדשה הציתה מחלוקות רבות בקהילה המדעית.
ב-2005 פריי ערך ניתוח גנטי של 24 חלבוני ארס שונים כדי להתחקות אחר מקורם. ההשערה של פריי הייתה שארס אינו יכול להתפתח מכלום, אלא סביר שבמהלך האבולוציה התפתח כתוצאה של מוטציות גנטיות. מתוך 24 החלבונים שבדק פריי, הוא הצליח לזהות את הגן המקורי ב-21 חלבונים מהם התפתח הארס. הוא מצא דמיון ברצף חומצות האמינו המרכיבות את החלבון המקורי. כך הוא גילה כי ארס התפתח מחלבונים בעלי תפקידים בסיסיים וחיוניים בכל המערכות בגוף. שינוי חלבון הארס מן המקור הוא מזערי.
גיל כהן

ביוגרפיה

כהן נולדה וגדלה בחיפה, ולמדה בבית הספר הריאלי.
בגיל צעיר הצטרפה כהן למועדון השייט של הפועל תל אביב, והייתה אלופת ישראל באופטימיסט בשנים 2005 ו-2006, ובדגם 420 בשנים 2007 ו-2008. ב-2008 זכתה גם במקום השני באליפות העולם שנערכה ביוון, וב-2009 זכתה, יחד עם דנה ממרייב, במקום השני באליפות העולם לנוער בדגם 470, שנערכה אף היא ביוון. כהן וממרייב זכו גם במדליית ארד בשבוע הייר בשנת 2010.
בשנת 2010 החליטה השייטת הוותיקה ורד בוסקילה לחזור להתחרות בשיט לאחר שנתיים של הפסקה. בת זוגה, ניקה קורניצקי, לא חזרה להתחרות, ובוסקילה וכהן הפכו לצוות, כאשר בוסקילה היא אשת הצוות וכהן ההגאית. השתיים זכו במדליית ארד בתחרות שנערכה בפלמה במסגרת הסבב העולמי בשנת 2011, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת לונדון (2012) לאחר שסיימו במקום השביעי בטורניר הקדם-אולימפי. בסוף השנה סיימו במקום הרביעי באליפות העולם שנערכה באוסטרליה. במשחקים האולימפיים הן סיימו במקום ה-15.
לאחר פרישתה של בוסקילה, חברה כהן לשייטת דניאל ממן והחלה להתחרות איתה בסבב. באוקטובר 2014 נפצעה בתאונת דרכים עם אופניה ולאחר שבעה חודשים חזרה לפעילות מלאה עם ממן. באליפות אירופה שנערכה באורהוס ביולי 2015 סיימו השתיים במקום התשיעי.
בשנת 2016 החלה כהן להתחרות עם נינה אמיר. השתיים ייצגו את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה שנערכה בשנת 2016 בפאלמה דה מיורקה סיימו השתיים במקום ה-18.
אברהם יצחק ברומברג

הרב אברהם יצחק ברומברג (כ"ב בניסן ה'תרנ"ח, 14 באפריל 1898 - כ"ב בשבט ה'תשל"ה, 13 בפברואר 1975) היה רב פולני, מהדיר ספרות הראשונים, פרשן התלמוד הירושלמי ומחבר פורה בתחום ההיסטוריה של תנועת החסידות. כיהן כרבה של גרודז'ונדז וכרב בצבא פולין החופשית בשנות מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

נולד באוסטרוב מזובייצקה לרב נתן ברומברג, מחסידי גור. למד בחדר ובהמשך נסע ללמוד בישיבה בוורשה אצל הרב רפאל זאב סוקולוב, חתנו של רבי יואב יהושע וינגרטן מקינצק. בעת לימודיו בישיבה החליף מכתבים עם הרב יוסף רוזין (הרוגוצ'ובר), תופעה מקובלת בקרב מצטייני ישיבות פולין, את התכתובת פרסם ב-1913 בירחון "שערי תורה". במקביל למד לימודים כלליים בסמינריון הממשלתי למורים בוורשה שבראשותו עמד אז שמואל אברהם פוזננסקי, ובמחלקה לפדגוגיה באוניברסיטת ורשה. בתקופה זו פרסם כמה מאמרים בשבועון של צעירי המזרחי בוורשה.
נסמך לרבנות בשנת ה'תרפ"ה, 1925, בידי הרב יחזקאל צבי מיכלזון והרב שלמה דוד כהנא. בשנת 1926 נישא לליבא מושא גורביץ', בת למשפחת חסידי חב"ד. ובשנת 1930 קיבל משרת רבנות בעיר גרודז'ונדז שבמערב פולין והצטרף כחבר באגודת הרבנים בפולין. לצד תפקידיו הרבניים היה הרב ברומברג עסקן בתנועת המזרחי בפולין ומחנך.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לבית הוריו בוורשה. בשנת ה'תרצ"ט, זמן קצר לפני פרוץ המלחמה, הדפיס את ספרו (בפולנית) "המוסר היהודי" שכלל מבוא מאת פרופסור משה שור, אך כל עותקי הספר הושמדו בוורשה תחת הכיבוש הנאצי. עם ראשית הכיבוש הנאצי, סברו יהודים רבים כי הסכנה העיקרית נשקפת לגברים שרבים מהם נלקחו לעבודות כפייה, מתוך מחשבה זו השאיר הרב ברומברג את אשתו עם בנו בן ה-5 ובתו בת השנה, בבית הוריו, ונמלט מזרחה. הוא הגיע לביאליסטוק וממנה לווילנה ולקובנה. בקובנה פגש את ידידו זרח ורהפטיג אך דרכם נפרדה והם עלו לארץ ישראל בנפרד. ברומברג הגיע לארץ ישראל רק לאחר מסע נדודים מפרך שעבר דרך: ריגה, סטוקהולם, אמסטרדם, בריסל, אנטוורפן ופריז. רק מפריז הצליח להגיע לארץ ישראל ומיד עם הגיעו הצטרף לצוות מכון התלמוד הישראלי השלם ועסק בההדרת ספרי ראשונים ופרסם מאמרים בתחום זה. משהבין שאיבד את כל משפחתו בשואת יהודי פולין התנדב כרב בצבא פולין החופשית במזרח התיכון ונסע עם מחנות הצבא ברחבי האזור. במסגרת שירותו זה הגיע לאיראן, עיראק, סוריה ומצרים. הוא העביר שיעורים בקהילות היהודיות שאותן פגש במקומות אלו וזכה לכינוי "החכם אברהם מפולין".
לאחר שחרורו בתום המלחמה המשיך בעבודתו במכון התלמוד הישראלי. בתקופה זו קיבל ידיעות מבוססות יותר על גורל משפחתו, בעקבות זאת נישא בשנית לבתיה בת הרב ישראל דב הכהן שהיה רבו הראשון של הכרמל. השיא אותם הרב שלמה דוד כהנא מוורשה, בביתו בעיר העתיקה (ירושלים).
משנת ה'תש"ז החל לכתוב ביוגרפיות של אישים בולטים בעיקר מתנועת החסידות במסגרת מכון שהקים בעקבות השמדת יהדות אירופה בשואה, לשם תיעוד ההיסטוריה של יהדות זו. כן שימש במשך עשרים וחמש שנים כמפקח על הישיבות ובתי הספר של החינוך הממלכתי-דתי בישראל מטעם המחלקה לחינוך במרכז העולמי של "המזרחי".
הוא נפטר בכ"ב בשבט ה'תשל"ה, 13 בפברואר 1975. לאחר פטירתו הקימה אלמנתו בתיה בשיתוף עם כמה מחבריו ועדה לפרסום הכתבים הרבים שהשאיר אחריו ולא נדפסו.
איצ'ה

התוכנית

הסדרה עסקה בחייהם של משפחה ישראלית, המורכבת מזוג הורים, איצ'ה שולמן (המגולם על ידי ספי ריבלין), סדרן מוניות במקצועו ואשתו שיפרה (המגולמת על ידי עליזה רוזן) המשמשת כעקרת בית וכן בתם שולי (המגולמת על ידי שגית אמת) ובעלה ציון (המגולם על ידי אבי טרמין) אשר מתגוררים עמם בדירתם הקטנה.
בתוכנית היו דמויות קיצוניות. למשל, איצ'ה היה עצבני מאוד וגזען. הוא שנא את בעלה של בתו רק כי היה תימני וכינה אותו "ג'חנון". שיפרה הייתה תמימה מאוד וחסרת עמוד שדרה.
הדמויות בתוכנית נקלעו לעיתים קרובות למצבים יוצאי דופן. שודד נחמד שפרץ לבית המשפחה התחבר עמה, איצ'ה לוקח במונית "בלונדינית יפהפייה" שהתגלתה כקוקסינל (הקוקסיטקסי).
באמצע הסדרה שיפרה הכניסה שני רוסים להתגורר באחד החדרים בתוך הדירה. איצ'ה היה מבלה שעות בדרישה מהם לשלם את שכר הדירה שלהם או נופל לאחד המזימות שלהם לעשות כסף, באחד הפרקים הם הציעו לאיצ'ה לעזור להם להכין קולה צ'וק, חיקוי רוסי לקוקה קולה, אבל לאחר שאיצ'ה השקיע כסף במשקה הוא גילה שרוסים מסרבים לרכוש את המשקה משום ש"כל רוסי צריך להיזהר מקומוניזם, ק.ג.ב וקולה צ'וק".
התוכנית הייתה פופולרית מאוד בקרב צופי ערוץ 2 בעת שידורה, והיא קיבלה רייטינג גבוה יחסית ושודרה בשידורים חוזרים.
נעימת הפתיחה של התוכנית היא הפתיח המוזיקלי שאותו מנגן מתי כספי באקורדיון לשיר "בלב כבד", שאותו הוא שר עם הפרברים.