google/wiki40b huggingface dataset:
גלקטיק פוטבול

תקציר עלילה

קבוצת ה"סנו קידס" מנסה לזכות בגביע הגלקטיק פוטבול בזמן שארגון מסתורי רוקם מזימות שונות ומשונות בקשר אליו
בפתחלח ארץ' שחקו גחקטעק פוטבול לשעבר מספר "בכל כוכב בגלקסיה קיימת הזרימה ולה כוח קסום וחזק, כאן באקיליאן אנחנו קוראים לה האנרגיה, הזרימה הייתה כו חזקה עד שנאסרה לשימוש חוץ מאשר במשחקי הגלקטיק פוטבול הספורט המדהים ביו תר ביקום, אבל לפני 15 שנה האירה פיצוץ מסתורי את כוכב אקיליאן סחפה את האנרגיה והרסה את סיכיניו לזכות בגלקטיק פוטבול עך, 15 שנה ללא קבוצת כדורגל חזקה כאשר מסביב רק שלג וקרח, עכשיו התקווה הגיעה בדמותם של שחקנים צעירים שיחיו את האנרגיה של אקיליאן, הגורל שלנו בידיים שלהם"
בארונס ריגה

היסטוריה

הקבוצה השתתפה בליגת העל הלטבית מאז הקמתה (1992), ומארחת במרכז הספורט דאוגבאס. היא מחזיקה בשתי אליפויות לטביה (2007/08, 2009/10). כמו כן, בעונות: 2004/05, 2005/06, 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף.
בתחילת עונת 2011/12 הורדה הקבוצה לליגה השנייה עקב בעיות תקצביות. ובעונה שלאחר מכן, העפילה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון.
במסגרת הליגה הבלטית, הגיעה הקבוצה עד לחצי הגמר (2007/08), ועד לרבע הגמר (2005/06). בשנת 2008 זכתה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג', כשגברה במשחק הגמר על קבוצת דקסיה מונס-אנו הבלגית 62-63.
תווך

תווך הוא מה שדרכו מתפשט גל. חומר (מוצק, נוזל או גז) יכול לשמש כתווך לסוגים שונים של גלים, לדוגמה גלי קול. ריק יכול לשמש כתווך לגל אלקטרומגנטי (כמו אור או גלי רדיו), אך לא לגל קול. תווך יכול להיות גם מבנה כמו גלבו, סיב אופטי או חוט נחושת. תווך מאופיין על ידי מהירות ההתקדמות של גל דרכו ועל ידי האזור במרחב התלת ממדי שבו הוא מוגדר. כאשר גל מתקדם בתווך מתרחשת בינו לבין התווך אינטראקציה מסוגים שונים, ביניהם ניחות, בליעה, החזרה ושבירה. מעבר מתווך בעל מהירות התקדמות אחת לתווך בעל מהירות התקדמות אחרת גורם לשבירה והחזרה.

תכונות של תווך

האופן שבו גלים עוברים בתווך נקבע לפי משוואת הגלים של התווך. משוואת הגלים היא משוואה דיפרנציאלית הקושרת בין הנגזרות של הגל לפי הזמן לנגזרות לפי המרחב, וקובעת את האופן שבו גלים מתקדמים בתוך התווך, ואת התכונות הפיזיקליות המאפיינות אותם.

נפיצה (דיספרסיה)

התדירות הזמנית  של גל העובר בחומר תלויה בתדר המרחבי של הגל  (מספר הגל) ולכן גם באורך הגל. תלות זו נקראת הנפיצה (דיספרסיה) של חומר ומוגדרת כנגזרת השנייה של התדירות הזמנית לפי התדירות המרחבית: . מקדם הדיספרסיה (שהוא יחסי לנגזרת הזו) קובע את הקצב שבו הפרעה גלית תתרחב בעת ההתקדמות שלה בתווך (רוחב ההפרעה מתרחב כמו מקדם הדיספרסיה כפול שורש הזמן).
פתרון משוואת הגלים בחומר מאפשר מציאה של הקשר בין התדר הזמני  למספר הגל . קשר זה נקרא יחס הנפיצה של התווך. לדוגמה, יחס הנפיצה של גל מישורי הוא: .

רוחב סרט

רוחב הסרט של תווך הוא תחום התדרים שהתווך מעביר. רוחב הסרט קובע גם את רוחב הפס ובכך את קצב הנתונים שניתן להעביר בתווך. עבור אור נראה, רוחב הסרט קובע את צבע החומר - לדוגמה: תווך שמעביר את כל גלי האור הנראה ייראה שקוף, ותווך שמעביר רק פס אור צר סביב 700 ננו-מטר הוא בעל צבע אדום.

קיטוב

קיטוב של גל יכול להשפיע על המעבר בתווך, אם מקדם שבירה של התווך תלוי בקיטוב. תווך המעביר אור אך ורק בקיטוב מסוים נקרא מקטב. בחומרים שבהם מקדם השבירה תלוי בקיטוב מתרחשות תופעות כגון שבירה כפולה וסיבוב קיטוב (optical rotation).

בליעה

בליעה מתרחשת כאשר עוצמת הגל נחלשת כשהוא עובר בתווך. בליעה קשורה לתהליכי רלקסציה (relaxation) בחומר. תדירות הגל שבה הבליעה מקסימלית תהיה קרובה לתדר שהוא ההופכי של זמן הרלקסציה, כלומר הזמן האופייני שבו החומר מגיב להפרעה הגלית.
מכיוון שמבחינה מתמטית נהוג להתייחס לגל המתקדם כאל פונקציה מעריכית, ניתן להתייחס לבליעה כאל רכיב מדומה של מהירות הגל, שגורם לירידה במשרעת הגל עם ההתקדמות בחומר. תפקיד דומה ימלא רכיב מדומה במקדם הדיאלקטרי, במודול האלסטיות, במספר הגל ובקבועים נוספים של התווך. במקרה של גל אלקטרומגנטי, מעבר בחומר מוליך חשמלית יגרום תמיד לבליעה.
לעיתים, במקום לעסוק במקדם הבליעה של הגל, נוח יותר להשתמש בעומק אופטי (optical depth) של התווך. זהו גודל שניתן למדידה בצורה ישירה יותר, והוא מוגדר כמרחק שבו משרעת הגל יורדת לאחד חלקי e מערכה ההתחלתי (בערך שליש).
מנטון אדי

תחילת דרכו

אדי נולד ב-16 במאי 1892 בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית. הוא למד בבית ספר צבאי וסיים את לימודיו ב-1913. ב-1916 התגייס לצבא ארצות הברית, וב-1918 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא מונה כמפקד פלוגה בגדוד ה-11 שהיה חלק מהדיוויזיה ה-4 של חיל המשלוח האמריקאי, ונשלח לחזית המערבית במאי 1918. הוא נפצע באוגוסט של אותה שנה, ולאחר שהתאושש המשיך להילחם כמפקד גדוד מקלענים עד סיום המלחמה בנובמבר. במהלך המלחמה הוא הגיע לדרגת מייג'ור, ולאחר המלחמה הוצב בגרמניה עד 1919 עת הוחזר לארצות הברית. ב-1920 הוא הורד לדרגת קפטן, וב-1921 נישא למיימי פיבודי בוטולפ. בתקופה שבין מלחמות העולם שימש כמאמן חי"ר וכפרופסור באקדמיה הצבאית ריוורדייל. ב-1940 הוא הוצב כקצין מודיעין בקורפוס ה-3, וב-1941 קיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-114 אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-44 של המשמר הלאומי.

לאחר המלחמה

בינואר 1948 מונה למפקד המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, והחזיק בתפקיד עד יולי 1950. לאחר מכן מונה למפקד הארמייה השביעית אשר הוצבה באזורי הכיבוש בגרמניה, והחל מ-12 באוגוסט 1952 פיקד גם על הכוחות האמריקאיים באירופה (USAREUR). הוא פרש מהצבא ב-31 במרץ 1953 בדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים).
הוא נפטר במחנה פורט בנינג ליד העיר קולומבוס בג'ורג'יה ב-10 באפריל 1962 בגיל 69. הוא קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה.
אברהם ראובן הכהן סופר

הרב אברהם ראובן הכהן סופר (נפטר בט"ז בניסן ה'תל"ג, 1673) היה מקובל, מחכמי פראג במאה ה-17. מחבר הספר ילקוט ראובני, ספר ליקוטים קבלי.

קורות חיים

היה בנו של רבי האשקי (כינוי ליהושע) ונכדו של שלמה אפרים מלונטשיץ. עיקר יצירתו התורנית התבטאה בליקוט מספרי קבלה שונים. במהלך חייו הודפס רק חלקו הראשון של "ילקוט ראובני" (פראג ת"כ). שאר ספריו הודפסו אחר מותו.
חיבר גם ספר קבליים נוספים: "עונג שבת" על הלכות שבת, ו"דבר שבקדושה" (זולצבאך תמ"ד) שתוכנו התעוררות לחזרה בתשובה ערוך על פי סדר הא-ב.
משפחת תאקט

היסטוריה

בגיל 15 הכיר סאבלימינל את יואב אליאסי, הידוע יותר בשם הבמה "הצל". שניהם התחברו במהרה כתוצאה מאהבתם המשותפת למוזיקה שחורה והיפ-הופ. בשנת 1995 התחילו סאבלימינל והצל להופיע במועדונים שהקו המוזיקלי שלהם היה היפ-הופ וראפ. הצמד סאבלימינל והצל הוציא אלבום משותף ב-2002, "האור והצל", וצבר תאוצה והכרה בקרב בני נוער רבים.
בשלב מסוים החליט סאבלימינל להקים את משפחת תאקט כדי להתנתק מחברות התקליטים הגדולות שגבו נתח גדול מרווחי האלבומים שהוציאו. בשנת 2001 החברה הפיקה את אלבומה הראשון, האור מציון, בהפצת חברת הליקון. באופן רשמי נרשמה תאקט כחברה רק בשנת 2003.
כיום, אחרי עזיבת מרבית החברים, חתומים בלייבל אמנים בהם: סאבלימינל, מקים הלייבל, האולטראס ושרק וצוקוש, בין היתר.

עיסוקים נוספים

חוץ מניהול אמנים, הופעות, הפקת תקליטים ומכירתם עוסקת משפחת תאקט גם בהפצת מוזיקה שחורה מחו"ל במדינת ישראל. וכן עיצוב קווי-לבוש, מכירת ציוד לבית הספר ( עליו מודפסים תמונות של אמני תאקט), יצור ומכירת מוצרים נילווים. הפקת קולנוע וטלוויזיה, שיווק ויחסי ציבור.

מקור השם

השם "תאקט" (TACT) נבחר על ידי מקים החברה, סאבלימינל, כראשי התיבות באנגלית למשפט "Tel-Aviv City", האותיות הראשונות של השם תל אביב באנגלית והאותיות C ו-T ששמותיהן נשמעים יחדיו כמו המילה "עיר" (City) באנגלית. האמנים נוטים להזכיר רבות את שם החברה בשיריהם במיוחד באמצעות איות האותיות ת-א-ק-ט או T-A-C-T.

הבעת דעה וביקורת

בעקבות האינתיפאדה השנייה החל הצמד סאבלימינל והצל לחבר שירים הנושאים אופי לאומי-פטריוטי, שהמפורסמים שבהם היו "חי מיום ליום", "הפרד ומשול" ("ביחד נשרוד, לחוד ניפול") ו"תקווה" ("בואו נמשיך, החיים לפנינו"). סאבלימינל מגדיר את עצמו כפטריוט ואת המוזיקה שלו כ"היפ-הופ ציוני". יש הטוענים כי שיריו מבטאים עמדה לאומנית ואף גזענית. עם זאת, השניים היו אלה שגילו את הראפר הערבי ת'אמר נאפר מלוד, שמבצע שירי ראפ המבטאים את העמדות הפוליטיות של ערביי ישראל וסייעו לו בתחילת דרכו.
בניגוד לתדמית העבריינית של ראפרים אמריקאים, סאבלימינל והצל מטיפים לציונות, שירות בצה"ל ומתבטאים נגד סמים ועישון. למרות התדמית אותה ניסו לטפח נקשר שמו של הצל למקרי אלימות. סאבלימינל השתתף בקמפיינים טלוויזיוניים רבים עבור חברות כמו תנובה (קמפיין "שוקו קרלו"), דלק (קמפיין "סמודיס" עבור רשת מנטה) ועוד.
מאכל בן דרוסאי

מקור השם

רש"י על התלמוד מפרש שהשם "בן דרוסאי" הוא שם של שודד, שבכדי לא להיתפס היה במנוסה כל העת, ולכך לא היה לו פנאי לבשל את מאכליו לגמרי והיה אוכלם באמצע בישולם, כאשר אך היו ראויים מעט לאכילה. אך יש משערים ש"בן דרוסאי" פירושו: בן לשבט הדרוזי, שהיו רגילים לבשל בישול קל.

הביטוי

הביטוי מופיע במקומות שונים בתלמוד. הוא מופיע בהקשר של הלכות השהיה, לאחר המשנה שבה מצוין שאפשר להשהות בתנאי שהמאכל מבושל:
וכמה: אמר רבי אלעזר אמר רב: כדי שיצולו מבעוד יום כמאכל בן דרוסאי... תניא חנניא אומר: כל שהוא כמאכל בן דרוסאי - מותר להשהותו על גבי כירה, ואף על פי שאין גרופה וקטומה
— תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ', עמוד א'
כלומר, אם המאכל היה מבושל כדי שיעור מאכל בן דרוסאי, מתירים להשהות אותו על גבי מקור חום.
הופעה נוספת של הביטוי היא בהקשר של צלייה:
אמר רבי יוחנן: הניח בשר על גבי גחלים היפך בו חייב לא היפך בו פטור... לא צריכא דאי לא היפך ביה הוה בשיל מצד אחד כמאכל בן דרוסאי וכי מהפיך ביה בשיל משני צדדין כמאכל בן דרוסאי וקמ"ל
— תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ז, עמוד א'
כלומר, שאם צולים מצד אחד, כשיעור מאכל בן דרוסאי, זה לא נחשב צלייה המחייבת מן התורה (אולם נאסר מדרבנן).
המונח משמש גם במקרים נוספים, לדוגמה איסור בישול בשר וחלב יחד תקף משעה שהתבשיל מוכן כמאכל בן דרוסאי.
אמה בנטון

ילדותה ותחילת דרכה

בנטון נולדה בפינצ'לי, לונדון, וגדלה בוודסייד פארק, בת לפולין, מדריכת קארטה ולטרבור, חלבן, אשר התגרשו כשבנטון הייתה בת 11. בנטון נשארה עם אמה ואחיה הקטן, פול ג'יימס. בנטון למדה בבית ספר לאמנויות ולפני שהחלה את הקריירה המוזיקלית שלה, הופיעה בתפקידים קטנים בתוכניות טלוויזיה שונות.

קריירת סולו

אלבום הבכורה של בנטון, A Girl Like Me, הנפיק את הלהיטים "What Took You So Long?‎" אשר כבש את פסגת מצעד הלהיטים הבריטי, "What I Am" בשיתוף טין טין אאוט אשר כבש את המקום השני ו-"Take My Breath Away" אשר נכנס למקום החמישי. האלבום נמכר בכ-500,000 עותקים ברחבי העולם.
אלבומה השני של בנטון, Free Me יצא לאור בשנת 2004 ונכנס למקום השביעי במצעד מכירות האלבומים הבריטי. האלבום מכר יותר מאלבום הבכורה של בנטון, והסינגלים "Free Me", "Maybe", ו-"I'll Be There" זכו להצלחה והצליחו להיכנס לעשרת המובילים במצעדי הלהיטים. האלבום יצא גם בארצות הברית מאוחר יותר, אך לא זכה להצלחה גדולה.
בנובמבר 2006 הוציאה בנטון את הסינגל "Downtown", אשר כל הכנסותיו היו מיועדות לצדקה. הסינגל נכנס למקום השלישי במצעד הבריטי, והיה חלק מהאלבום הבא של בנטון, Life in Mono אשר יצא בסוף אותה שנה. האלבום לא נחל הצלחה ומכר עד היום רק 45,000 עותקים, הסינגל השני, "All I Need to Know", נכנס רק למקום 60 במצעד הלהיטים ונחשב לכושל בסינגלים של בנטון.

טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2006 בנטון הופיעה בתפקידי אורח קטנים בסדרות טלוויזיה שונות. באוקטובר של אותה שנה השתתפה בעונה הרביעית של הגרסה הבריטית המצליחה ל"רוקדים עם כוכבים", והשיגה את המקום השלישי לצד הרקדן דארן בנט.
נודע כי בנטון אמורה להשתתף בסרט ההמשך לסרט "הפנתר הוורוד" וכי קיבלה את התפקיד הראשי, אך לבסוף, לאור הריונה נאלצה בנטון לבטל את השתתפותה.

חיים אישיים

בן זוגה של בנטון הוא ג'ייד ג'ונס, סולן להקת "צ'ריבלאקסטון". ב-10 באוגוסט 2007 ילדה בנטון את בנה הבכור בו לי בנטון.
בתאריך 23 במאי 2011 התארסה לג'ייד ג'ונס ואמרה שהם עומדים להתחתן, ושקרובים ללידת בנם השני בחודש מאי.
פריקלה מרטינסקו

פריקלה מרטינסקו (ברומנית: Pericle Martinescu;‏ 11 בפברואר 1911 - 24 בדצמבר 2005) היה סופר, עיתונאי ומתרגם רומני.

ביוגרפיה

פריקלה מרטינסקו נולד ב-1911 בווישוארה (Viișoara) שבמחוז קונסטנצה. למד בתיכון "מירצ'ה הזקן" בקונסטנצה ואחר כך  למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט. שיריו הראשונים התפרסמו ב-"גאזטה של טרנסילבניה" (Gazeta Transilvaniei). כסטודנט הוא תרם רבות למגזינים לספרות ותרבות כמו Vremea,  Romania literară רומניה ספרותית, Revista Fundaţiilor Regale, Viaţa Literară, Meşterul Manole ול-Dacia Rediviva.
הרומן הראשון שלו, Adolescenţii din Braşov ("המתבגרים מבראשוב"), התפרסם בשנת 1936. כמו כן הוא תרגם ספרים רבים, כולל מאנגלית ומיפנית.
מיומנות (מבוכים ודרקונים)

מיומנות, במשחק מבוכים ודרקונים היא ייצוג של יכולות הנרכשות עם הזמן, מגוון מיומנויות, בהן הדמות עשויה להשתפר עם הזמן בכל פעם שהיא עולה דרגה.

שימוש במיומנויות

כל פעם במשתמשים במיומנויות צריך לגלגל קובייה בעלת עשרים פאות ויחד עם סך הרמות שהצטברו של המיומנות. ככל התוצאה הסופית גבוהה יותר כך צלח יותר השימוש במיומנות. שליט המבוך קובע מהו דרוג הקושי, כלומר, מהו היעד המספרי אליו צריך להגיע לבסוף עם גלגול הקובייה כולל כל התוספים. בנוסף, ניתן להשתמש במיומנות מסוימות גם אם לא "נרכשו" רמות בעזרת הנקודות. מקצועות אלו הם מקצועות שלא חייבים להתאמן בהן. למשל אפשר לנסות לרפא מישהו גם הם לא נרכשו נקודות במיומנות זו, אך יהיה קשה יותר להצליח. לעומת זאת, לא ניתן לכייס מישהו אם אתה לא התאמנת.
טפטפת קלווין

טפטפת קלווין, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר מעבה טיפות מים. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים.

מבנה המכשיר

מבנהו של המכשיר מבוסס על שתי טבעות מתכת ושני מכלים העשויים מחומרים מוליכים. מכל מים מונח בראש הטפטפת. מים מטפטפים באופן קצוב משני פתחים קטנים במכל. כל זרם מים עובר דרך אחת מטבעות המתכת אל אחד מהמכלים. כל אחד מהמכלים מחובר באמצעות חוט מוליך לטבעת שבצד הנגדי. כלומר, הטבעת הימנית מחוברת אל המכל השמאלי ולהפך. שני המכלים המוליכים מופרדים במרווח קטן.

תיאור התופעה

כאשר מתחילה זרימת המים, יוצאים המים מן החורים וזורמים באופן חופשי דרך הטבעות אל המכלים. המכלים מתמלאים אט-אט במים. באופן ספונטני, כעבור זמן קצר (תלוי בקצב זרימת המים ובממדי המערכת) נפגעת האחידות של זרימת המים, ובמקום לזרום בקילוח אחיד, המים יורדים ברסס. זמן קצר לאחר השינוי באופן הזרימה מופיעה קשת חשמלית לשבריר שנייה בין המכלים. קשת זו נובעת מהפרש פוטנציאלים של עשרות אלפי וולט בין המכלים.

הסבר התופעה

למרות שמים באופן כללי אינם טעונים, מים "טבעיים" הם תמיסה של מלחים וחומרים אחרים ולכן מכילים יונים שונים. אפילו מים מזוקקים מכילים באופן טבעי יונים (הידרוניום והידרוקסידים). כיוון שבקנה מידה קטן ישנה אי הומוגניות מסוימת בחלוקת המטענים החשמליים, כאשר נפרדת טיפה מן המאגר היא לא בהכרח נייטרלית (אך גם אם אינה נייטרלית, מטענה זעיר). כשעוברת טיפה טעונה דרך אחת הטבעות, היא מגיעה למכל גורמת לטעינתו. נניח כי טיפת מים חיובית עברה דרך הטבעת הימנית. טיפה זו תנחת במכל הימני, ובגלל החיבור החשמלי בינו לטבעת השמאלית, גם היא תיטען במטען חיובי. אל הטבעת הזו יימשכו יונים בעלי מטען הפוך – כלומר יונים שליליים. משיכתם לטבעת זו גורמת להם לזרום לצידו השמאלי של המכל העליון ולהגדלת הסיכוי לטפטוף טיפות שליליות מהאביק השמאלי אל המיכל השמאלי. טעינתו של מכל זה במטען שלילי גורמת לטעינת הטבעת הימנית במטען שלילי. כעת, כאשר הטבעות טעונות (ואף במטען קטן ביותר) תמשך הפרדתם של מטענים במים: לאט לאט המים הטעונים שלילית יימשכו אל הטבעת הטעונה חיובית (כלומר הטבעת השמאלית), והמים הטעונים חיובית יימשכו אל הטבעת הטעונה שלילית (כלומר זו הימנית). כך מתרחשת הפרדה של מטענים ומתקבל הפרש פוטנציאלים גדול ביותר. הפרדת המטענים נובעת מתהליך של משוב חיובי, כלומר הפרדת המטענים מובילה לעלייה בהפרש הפוטנציאלים, ולהפרדת מטענים חזקה יותר שתוביל לעלייה גדולה יותר בהפרש הפוטנציאלים וכך הלאה. אם הפרש הפוטנציאלים גבוה די הצורך, זרם חשמלי יכול לפרוץ דרך האוויר, בין שני המכלים, ומתקבלת קשת חשמלית הנובעת מיינון האוויר. 
בהסבר זה טמון גם הגורם לשינוי באופן זרימת המים. כאשר הפרדת המטענים נעשית משמעותית, והמים שזורמים בצד כלשהו הם בעלי מטען זהה, מתבצעת דחייה חשמלית. מולקולות המים שבאותו הזרם דוחות זו את זו - כוח המתגבר על הקשרים הבין-מולקולריים הקוולנטים, וגורם לזרימה לא אחידה. דחייה חשמלית זו אף גורמת לפריסה של זרם המים. השינוי באופן זרימת המים הוא אינדיקציה להצטברות מטענים רבים ואכן לרוב לאחר שינוי זה מופיעה הקשת החשמלית.
התהליך חוזר ונשנה, כאשר לאחר כל פריקת מטענים באמצעות הקשת החשמלית, מטעני המכלים וטבעות מתאפסים.
קרב נירים

קרב נירים התחולל בבוקר ה־15 במאי 1948, בין חיל המשלוח המצרי (1948) שפלש לשטחה הריבוני של מדינת ישראל ארבע עשרה שעות לאחר ההכרזה על הקמתה במטרה לכבוש את הקיבוץ לבין חברי קיבוץ נירים שעל פי החלטת החלוקה נועד להיות בתחום המדינה היהודית.

מהלך הקרב

כוונת הצבא המצרי הייתה לנוע לעבר תל אביב אבל המצרים לא רצו להשאיר בערפם נקודה יהודית.
כל מבני היישוב היו עשויים עץ פרט לבית הביטחון שנבנה מבטון. חברי נירים העבירו את מגוריהם לחפירות מתחת לאדמה, התכוננו להתקפה וביצרו את המקום.
ביום ההתקפה היו בנירים 42 איש (30 חברים ו־12 חברות), שאחזו ב-14 רובים, 4 סטנים, מקלע ומרגמת M1 אחת.
מתקפת המצרים החלה בהפגזה קשה שהעלתה באש את כל הצריפים. ב־05:30 התקרב למקום טור ממונע שכלל ארבע שריוניות, 20  נושאי ברן ומשאיות נושאות חיילים. החיילים המצרים הגיעו כמעט לגדרות הקיבוץ ורק אז פתחו חברי נירים באש מדויקת. ההתקפה המצרית נהדפה והמצרים נסוגו כשהם משאירים בשטח 35 הרוגים.
שמונה מחברי נירים נהרגו ונקברו במקום.
גמאל עבדול נאצר כותב על ההתקפה כי: "הייתי ראש המטה של החטיבה ה־6. ... הרגשתי שיחד עם החללים שהשאירה במערכת נירים השאירה החטיבה שם גם את האמונה במלחמה. רדיו קהיר הודיע כי החטיבה ביצעה בהצלחה את טיהור נירים. התרשמתי מהאגדות מלאות הגוזמה על כוחו הצבאי של האויב. שמעתי אחד מקצינינו מספר כיצד מגדלים מונעים בחשמל היו מתרוממים מעל האדמה, יורים לכל הכיוונים ואחר כך יורדים שוב אל מתחת לפני האדמה".
ההפגזות על נירים נמשכו עוד כחצי שנה וכל הזמן חיו החברים מתחת לאדמה. לאחר המלחמה עזבו חברי נירים את נקודתם ההרוסה ועברו למקומם החדש. בדנגור נותר משלט נירים שאויש על ידי חיילי צה"ל. באוגוסט 1949 אירעה פרשת נירים, במהלכה נלקחה אל המשלט נערה בדואית, נאנסה על ידי החיילים ולבסוף נרצחה ונקברה במקום.

אנדרטה לזכר הקרב

אנדרטת נירים (דנגור) לזכר הקרב נמצאת ליד קיבוץ סופה, במקום שבו הוקם לראשונה קיבוץ נירים במוצאי יום הכיפורים תש"ז (6 באוקטובר 1946) במסגרת עליית 11 הנקודות להתיישבות בנגב.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יחיאל ערד בשיתוף האמן אריה סרטני שהתמחה בתבליטי בטון. אבן פינה לאנדרטה הונחה ביוני 1983 והיא נחנכה בשנת 1985. היא בנויה בצורת בית הביטחון עם מרפסת בולטת על הגג. על הקיר יש כתובת גדולה שהייתה לסמל לעמידת היישובים בכלל ונירים בפרט - לא הטנק ינצח כי אם האדם, כתובת שנשארה על קיר צריף האוכל ההרוס.
במקום גם דגם של נירים במלחמה ואתר זיכרון לשמונת הנופלים שהועברו לאחר המלחמה לקבורה בקיבוץ נירים.
פול סינגר (איש עסקים)

ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית בניו יורק סיטי, בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת רוצ'סטר ותואר במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד. לאחר שהשלים את לימודיו עבד במשרדי בנק ההשקעות Donaldson, Lufkin & Jenrette ‏(DLJ)  בוול סטריט.
ב-1977 הקים את קרן הגידור "אליוט מנג'מנט קורפוריישן" ומאז הוא עומד בראשה. הוא מתגורר בסנטרל פארק וסט במנהטן והונו מוערך ב-2 מיליארד דולרים. הוא מזוהה עם הימין והשמרנים בפוליטיקה האמריקנית ותומך גם בארגוני ימין בישראל. סינגר נחשב גם כתורם גדול לפעילות למען זכויות הקהילה הלהט"בית בארצות הברית, אליה נחשף בעקבות השתייכות בנו לקהילה.
סוללה (צבא)

סוללה היא יחידה צבאית, המאגדת מספר כלי ארטילריה (כיום משתמשים במונח זה גם ביחידות נ"מ) תחת פיקוד משותף. סוללת הארטילריה מורכבת, לרוב, מ-6 עד 8 כלים (כל כלי מכונה "קנה"), כל אחד מהם מופעל על ידי צוות אחר. לעיתים נעשה שימוש במונח "סוללה" לציון יחידה שאיננה מכילה כלים ארטילריים מסוג כלשהו, למשל "סוללת מפקדה" ביחידות ארטילריה (בדומה ל"פלוגת מפקדה" ביחידות-שדה אחרות).
הסוללה עשויה להיות מחולקת למספר פלגות (לרוב רק 2), בעוד שמספר סוללות מהוות גדוד ארטילרי, ואילו מספר גדודים ארטילריים מהווים אגד ארטילרי. הסוללה היא יחידה מקבילה לפלוגה בחיל הרגלים או בחיל השריון, ומפקד הסוללה (מסו"ל) הוא לרוב קצין בדרגת סרן (בצה"ל) או דרגה מקבילה.

אטימולוגיה

המילה "סוללה" מוזכרת כבר בתנ"ך מספר פעמים בצד השורש ש-פ-כ: "שפיכת סוללה על העיר". רוב האזכורים מופיעים בהקשרים של המצורים על ירושלים שערכו סנחריב מלך אשור (701 לפנה"ס) ונבוכדנצר מלך בבל (587-586 לפנה"ס. מצור זה הסתיים בחורבן בית המקדש הראשון). בספרות חז"ל לא נמצא כל שימוש במילה זו או בתרגומה. הפרשנים נחלקו בפירוש המילה סוללה; מחבר הספר יוסיפון, בן המאה ה-10, בתארו את המצור שערך טיטוס - ראה אותה ככלי מצור, וכמותו סברו גם הרלב"ג ורבי אברהם הרופא פורטלאונה. "שפיכת סוללה" הובנה אצלם כירייה מתוך כלי ארטילרי - בליסטרה המשליכה כמות גדולה של אבנים. למשמעות זו יש תימוכין ממדרש איכה רבה. לעומתם, פרשני המקרא רש"י, רבי דוד אלטשולר (בספרו המצודות) והמלבי"ם מפרשים כי הכוונה לסוללת עפר הנשפכת מול העיר כדי לאפשר לחימה ממנה (סוללת מצור).

בספרות ההשכלה וכן בעיתונות העברית בראשיתה שימשה ה"סוללה" כסוללת עפר. התרגום של "סוללה" כנשק ארטילרי (ובשלב זה - התותחים המודרניים) הופיעה בעיתונות לראשונה רק ב-1877 (בעיתון הצפירה).

השימוש של "סוללה" עבור סוללה חשמלית ("בטרייה") הופיע מאוחר יותר - רק בשנות ה-30 של המאה ה-20. העתקת המילה למשמעות זו נבעה מ-battery האנגלית ו-batterie הצרפתית, המשמשות אף הן משמעות כפולה - לסוללה החשמלית לצד הארטילריה.

היסטוריה

מבחינה היסטורית, המונח "סוללה" שימש לציון קבוצת כלים ארטילריים, למשל תותחים, הוביצרים או מרגמות, בעת מצור. כמו כן, המונח היה בשימוש לציון קבוצת תותחים המוצבים במבצר באופן קבוע (כחלק מקו-הגנה קרקעי או בחוף), או בעת פריסה בעמדות זמניות בשדה הקרב. רק במאה ה-18 לערך החלו להתייחס לסוללה כאל יחידה ארגונית של כלי ארטילריה, המאגדת את הקנים שבמסגרתה בעיתות שלום ובקרב כאחד.
במאה ה-19 החלו כמה צבאות באיחוד של מספר סוללות לגדודים ארטילריים, לצורך שיפור יכולות הפעלת האש בעת הקרב. עד אז פיקוד משותף שכזה היה אדמיניסטרטיבי בעיקרו, ולא מבצעי. מאוחר יותר אוחדו גדודים כאלה במסגרות גדולות יותר, חטיבות (בריגדות) או רגימנטים ארטילריים (בצה"ל - אגד ארטילרי). במקרים מסוימים, בצבאות בעלי יסודות ארטילריים חזקים, הוקמו אף דיוויזיות ארטילריות.
מספר הקנים שנכלל בסוללה השתנה גם הוא עם הזמן, בעיקר עם השתנות הקליבר (קוטר) של הקנה: בדרך-כלל כללה הסוללה 4 עד 6 תותחים בינוניים או 2 עד 3 תותחים כבדים, וביחידות נ"ט או נ"מ מקובל שמספר הקנים בסוללה הוא גדול יותר. בספינות-מלחמה, מתייחסים לכלל התותחים הנמצאים על צריח אחד ויורים בתיאום (בדרך-כלל עד 4) כסוללה.

כיום

סוללת הארטילריה בצבאות מודרניים היא יחידה צבאית, המורכבת מ-6 עד 8 קנים (תותחים נגררים, תותחים מתנייעים - תומ"תים, מרגמות כבדות או משגרי רקטות), ובה כ-100 עד 200 חיילים.
שלמה רביקוביץ'

חייו ומפעליו

רביקוביץ' נולד בבוברויסק שברוסיה. הוא למד לימודי חקלאות ברוסיה ובאוניברסיטת Tavrian בחצי האי קרים, אך קטע את לימודיו באמצע ועלה לארץ ישראל בראשית שנות העשרים. הוא שימש עוזר מחקר במחלקה לחקלאות כימית של התחנה לחקר החקלאות והיה ראש המחלקה לקרקע. בשנות השלושים נסע ללמוד בארצות הברית ובשנת 1938 סיים לימודי דוקטורט מאוניברסיטת רטגרס. בשנת 1942 הצטרף לסגל המורים הראשוני של המכון ללימודי החקלאות, במסגרת האוניברסיטה העברית בדרגת מרצה בכיר. בשנת 1949 היה לפרופסור חבר ובשנת 1957 היה לפרופסור מן המניין בתחום מדעי כדור הארץ. בשנים 1951–1954 הוא כיהן גם כמנהל התחנה לחקר החקלאות, אך ביקש להשתחרר מתפקיד זה כדי שיוכל להתרכז במחקר. בשנים 1955–1958 הוא שימש כדיקן הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. בשנת 1967 פרש לגמלאות.
רביקוביץ' התמחה בתחום הקרקע, נושא מרכזי בחקר החקלאי של ארץ ישראל בימי העלייה השלישית. מחקריו הראשונים בישראל עסקו בספיחת אניונים וקטיונים, אך תוך זמן קצר עבר לעסוק בבעיית מליחות הקרקעות, בעמק הירדן, עמק בית שאן והערבה, ובפתרונות אפשריים לבעיה. בשנים 1939–1940 הוא ליווה את פעולות אנשי בית הערבה בשטיפת הקרקע ממלחים והכשרתו לגידול ירקות. מחקריו אלו היוו זרז להקמת מפעלים לטיוב הקרקעות, ובהם מפעל הטיוב בעמק הקישון בשנת 1948. 
בשנות ה-40 עסק במיפוי קרקעות הנגב הצפוני ובשנת 1953 הוא פרסם את תוצאות הסקר, על פיהם רוב קרקעות הנגב הצפוני אינם סובלים ממליחות וכי כרבע מהקרקעות סולים רק ממליחות קלה יחסית. הוא סיכם בדברים: "סקר קרקעות הנגב שנעשה לאחרונה סתר במידה רבה את ההנחות הפסימיות ... רוב קרקעות הנגב הצפוני, וזהו שטח עצום המצפה עדיין לגאולתו החקלאית, יכול לשמש מצע פורה לגידולים חקלאיים שונים במידה שיספקו את המים הדרושים לשם כך". בשנים 1953–1957 עסק במיפוי קרקעות הנגב הדרומי מבאר שבע עד אילת, לפי סוגם ותכונותיהם, בעזרתו של יואל דן ובסיוע קרן פורד. לצורך כך נערכו סיורים רבים ברחבי הנגב ונלקחו אלפי דגימות של אדמה שנותחו במעבדה. רמת פירוט טיב הקרקעות בסקר שלו הוא מהמפורטים ביותר בעולם המערבי. במקביל למיפוי הקרקעות פיתח רביקוביץ' טקסונומיה של טיפוסי קרקע. בשנת 1959 היה חבר בוועדה לבדיקת אפשרויות ההתיישבות החקלאית בנגב הדרומי שמליצה על הקמת יישובים רבים בנגב. 
בנוסף לחקר סוגי הקרקעות עצמן, עסק רביקוביץ' בחקר גידול צמחייה בתנאי מליחות. מפת המליחות בקרקעות בישראל שערך הביאה להכרתו בחשיבות קיומה של מערכת הזנה מינרלית ובמחקריו נקבעו מידות היחס הרצויות ברמות הקורט והרעילים בסוגי קרקעות שונים. בשנת 1981 פורסמה על ידו, יחד עם צוות מחקר, מפת יסודות הקורט בקרקעות ישראל. עיסוקו בתחום הפדולוגיה הביא בשנות השלושים לפרסום מחקר על תנועת החרסית ברצועת החוף של ישראל, אשר התפתח בשנות החמישים לסדרת מחקרים בנוגע להכרת תנועת החרסית על ידי החדרת נתרן לקרקע וזירוז טיובם של החולות לצורך ניצולם לגידול חקלאות. מחקריו בעמק החולה החלו בפרסום ראשון בשנת 1936, שבו עסק בתיאור כימי של קרקעות האזור, ונמשכו בסדרת מחקרים לאורך תקופת מעקב אחר תהליכים כימיים בקרקעות. אלו היוו בסיס לספר הלימוד שחיבר "קרקעות ישראל".
רביקוביץ' זכה בפרס רופין לשנת 1948 על ספרו "הקרקעות המלוחים בעמק הירדן וטיבם" ובפרס ישראל לחקלאות לשנת 1984.