אנטאל סרב

ילדות וצעירות

סרב נולד בשנת 1901 בבודפשט בבית ברחוב פרנץ דיאק 15. הוריו היו קארוי סרב, מנהל הסניף ההונגרי של חברת הנסיעות "גלובטרוטר", ואלזה ,בת לבית הרצפלד. הם 
השתייכו למעמד הביניים היהודי המתבולל והתחתנו בבודפשט ב-19 באוגוסט 1900. 
ב-20 בדצמבר 1907 אנטאל הוטבל לנצרות הרומית-קתולית יחד עם אביו כשהסנדק שלו היה הכומר אוטוקאר פרהאסקה, תאולוג וסופר קתולי הונגרי ממוצא צ'כי, בישוף סקשפהרוואר. סירב קיבל בהמשך חינוך קתולי ונרשם בשנת 1907 בגימנסיה הפיאריסטית בבודפשט. למשך 8 שנים היה סירב פעיל בתנועת הצופים והגיע לדרגה פיקודית בה. בשנה האחרונה 1919 נבחר ליושב ראש התלמידים בגימנסיה. 
המנטור שלו בתיכון הפיאריסטי היה המורה לשפה ולספרות הונגרית שאנדור שיק, שהיה כומר ומשורר דתי. הוא טיפח את משיכתו של סירב לכתיבה ספרותית. את שיריו ואת סיפוריו הראשונים פרסם סירב במסגרת החוג לספרות של התיכון. כעבור זמן פרסם במסגרת זו גם מספר מסות ודרמות.
אחרי שסיים בהצטיינות את בחינות הבגרות בשנת 1919, למד במשך שנה פילולוגיה קלאסית באוניברסיטת גראץ והשתכלל שם בשפה הגרמנית.
בספטמבר 1920 עבר ללימודי פילולוגיה הונגרית ווגרמנית באוניברסיטת בודפשט. הוא למד לבד באותה תקופה גם אנגלית וצרפתית   
ב-24 ביולי 1924 סיים סירב את הדוקטורט שלו עם עבודה על יצירות המשורר פרנץ קלצ'יי 
היה בן 20 כבפברואר 1921 כשפרסם ששה שירים בכתב העת " Nyugat " (ניוגאט - "המערב"), החשוב שבמגזינים לספרות בהונגריה. הוא כתב בהמשך בקורת ספרים באותו המגזין. גם מגזין אחר "Napkelet" (נאפקלט - "המזרח") התחיל לפרסם מכתביו.בימי לימודיו באוניברסיטה התאהב בצעירה בשם דורה שולץ לה נקדיש את השיר "ויולן" (Violaine). היא הייתה לימים מורה ואמנית.
בהמשך נמנה סירב עם עורכיו של המגזין המדעי "מינרווה". בשנות לימודיו באוניברסיטה הצטרף לחוג התרבותי "באראבאשוק" (Barabásoknak - בני בראבא) שבו פעלו סטודנטים בעלי רקע דומה לשלו,יהודים מתבוללים שהתחנכו בחינוך קתולי, כמו המשוררד ג'יירג' שארקזי, וילמוש יוהאס, יאנוש פאלודי, לאסלו סדה, שהיה לימים נזיר כרמליטי תחת השם סוורין, מיהאי סדה שהפך מידו לנזיר פרנציסקנים.

פעילותו

עוד בהיותו סטודנט פרסם סירב מסות אודות גאורג טראקל ושטפן גאורגה ובמהרה קנה לעצמו שם כחוקר מוכשר של ספרות שחיבר בנוסף מחקרים מחכימים על ויליאם בלייק, הנריק איבסן ואחרים.
בשנת 1925 השתלם בתחום המחזאות אמל דודו, ינה פאלודי, שניהל תיאטרון לקומדיה ועבד זמן קצר כבמאי בתיאטרון בלווארוש (המצודה) בבודפשט. באותה שנה ב-19 בדצמבר הוא התחתן עם  עמליה אירן לאקנר, צעירה ממנו בחמש שנים, ובת של ד"ר ברטאלאן לאקנר ושל גיזלה לבית סאבורסקי. אולם  בני הזוג התגרשו ב-1928. בשנים 1929-1924 בעזרת מלגות ערך סירב מסעות מחקר באיטליה ובצרפת ובשנת 1930 שוב בעזרת מלגה שהה למשך שנה בלונדון. בפריז פגש את סימון דה בובואר, שנזכרה עליו מאוחר יותר בתור "גבר מקסים מאוד, בעל חוש הומור ואינטליגנטי, שידע ספרות צרפתית ואנגלית ואת כל התרבות של מערב אירופה כפי שרק מרכז-אירופי יכול"   
ב-1933 היה ליושב ראש אגודה שנקראה "האקדמיה ההונגרית לספרות". באותה שנה הוציא לאור את הרומן הראשון לו, "אגדת הפנדרגון" ששאב השארה מחוויותיו בעת שהותו בבריטניה  
בהונגריה התפרנס בעיקר כמורה להונגרית ולאנגלית, בין היתר בתיכון למסחר על שם אישטוואן סצ'יני (1928) כשדרכו לקריירה אוניברסיטאית בימי שלטונו של מיקלוש הורטי נחסמה לפניו בגלל מוצאו היהודי. ב-1937 פרסם את ספרו השני והידוע Utas és holdvilág (מסע לאור ירח). באותה שנה עלה בידו בסופו של דבר להתקבל כמרצה לספרות באוניברסיטת סגד והועסק בה עד שנת 1943. כשבגלל שיוכו לגזע היהודי נשלח לעבודות בפריקת מטענים מסירות הובלה בבודפשט

שנותיו הפוריות ביותר ותקופת השואה בהונגריה

בשנים 1938-1934  פרסם סירב את ספרו "תולדות הספרות ההונגרית" הידוע לקוראים רבים גם בימינו.
ספרו על תורת הרומן, "Die Suche nach dem Wunder. Umschau und Problematik in der modernen Romanliteratur (החיפוש אחרי הנפלא. מבט וסוגיות ברומן המודרני), פורסם תחת שמו בגרסה גרמנית - אנטון סרב.
בתחום תורת הספרות הושפע סירב בהתחלה מחד על ידי וילהלם דילתיי ואסכולת ההיסטוריה הרוחנית הגרמנית, ומאידך על ידי הפסיכואנליזה של פרויד
בשנת 1941 הוציא לאור גם את הספר "תולדות הספרות העולמית" הנהנה מהערכה רבה עד היום. 
השלטון אסר על הפצת ספרו על תולדות הספרות ההונגרית וסגר את הכתב העת Nyugat.
הרומן האחרון שלו שפורסם בהונגריה, ב-1942, היה "אוליבר השביעי", פנטזיה ברוח פירנדלו על מלך שזמם הפיכת ארמון נגד עצמו. ספר זה הופיע כ"תרגום" כביכול מאנגלית, מכיוון שבאותה תקופה כבר לא יכלו להתפרסם ספרים מאת מחברים יהודים.
ב-1943 ספריו, כולל "תולדות הספרות העולמית" הוכנסו ברשימת הספרים האסורים בחוק. לימים, בימי ה שלטון הקומוניסטי עבר צנזורה קפדנית עם עריכה מחדש של הפרק על הספרות הסובייטית. הגרסה המקורית המלאה של הספר יכלה להתפרסם שוב בהונגריה רק ב-1990 אחרי נפילת השלטון הקומוניסטי.
בשנת 1943 הוא נקרא לראשונה לעבודות כפיה. ב-5 ביוני 1944 נשלח לפרטראקוש (Fertőrákos) בשלהי שנת 1944 גורש למערב הונגריה למחנה הריכוז באלף יחד עם אלפים מיהודי בודפשט בקרבת אתרי הבנייה של החומה הדרומית-מזרחית.
מעריצים שלו ניסו להצילו מגירוש באמצעות מסמכים מזויפים, אך סירב דחה את הצעתם כשביקש לחלוק את גורלו עם זה של שאר המגורשים בני דורו.ב-27 בינואר 1945 הוא הוכה למוות על ידי שומרים הונגרים אחרי שסירב לעבור מן המחנה ללא חברו גאבור הלאס.
אשתו קלרה באלינט נפטרה בשנת 1992

תרגומים

סרב תרגם בעיקר מאנגלית, אך גם מצרפתית, גרמנית ואיטלקית מיצירותיהם של אנטול פראנס ("תאיס"), פ.ג'.וודהאוס, יו וולפול, סומרסט מוהם, הנס פאלאדה, ג'אקומו קזנובה, ארנסט קורציוס, יוהאן הויזינחה ואחרים.