google/wiki40b huggingface dataset:
טענה

טַעֲנָה (בלועזית: פְּרוֹפּוֹזִיציה) היא תוכן של פסוק חיווי, כלומר מחשבה המובעת במשפט והיכולה להיות אמיתית או שקרית. 
בלוגיקה, טענות מצטרפות להיסקים ולהוכחות. בהיסק, לדוגמה, הטענות מתחלקות למסקנה ולהנחות.

הבחנת הטענה

בשפה האנושית נעשה שימוש בסוגים שונים של פסוקים או משפטים. הללו משמשים כדי להביע רעיונות ולבצע פעולות דיבור, כגון לשאול שאלות, לבקש בקשות, לפקוד פקודות וכו'. הטענה מיוחדת מכל אלה בכך שהיא תוכן תיאור של עובדה אפשרית וככזו מבטאת מחשבה העשויה להיות אמיתית או שקרית. 
אחת הדרכים לבדיקה האם לפניינו טענה או תוכן אחר לגמרי היא לבחון האם לפנינו תוכן בעל ערך אמת. לדוגמה, למשפט 'הבא לי בבקשה את המים' לא יכול להיות ערך אמת, כיוון שבקשה לא יכולה להיות שקרית או אמיתית - מכאן שבקשה אינה טענה.
עם זאת יש להדגיש כי פעולות דיבור שונות מאפשרות להביע טענות באמצעות פסוקים שאינם פסוקי חיווי. לדוגמה, השאלה הרטורית היא מנקודת המבט הבלשנית שאלה, אך מנקודת המבט הלוגית היא פסוק חיווי המבטא טענה. למשל, השאלה "הילכו שניים יחדיו בלתי אם נועדו", מבטאת למעשה את הטענה ששני אנשים המבצעים פעולה מתואמת בהכרח תיאמו אותה קודם לכן. התחום המטפל בכל אותם הרגלי שימוש לשוני המתיקים פעולת דיבור אחת (כגון שאלה) לאחרת (כגון טענה) מכונה פרגמטיקה.
שלום (גופן)

שלום הוא גופן עברי שעוצב על ידי גרשום פלוטקין, מעצב תפאורות במקצועו. תאריך עיצוב הגופן אינו ידוע. האותיות עוצבו בהשראת אותיות משנת 800 לספירה הנוצרית. האות נקראת על שמו של שלום סיון, מייסד הוצאת קריית ספר. האות הופיעה בקטלוג הגופנים "טיפוגרפיה עברית" של אילן מולכו, בצלאל, משנת 1980 (אות מס' 39). בקטלוג זה נכתב כי האות שמשה להדפסת כתבי קודש, והייתה זמינה להדפסה בסידור מכונה מונוטייפ עם טעמי מקרא ובסדר צלם פוטון ללא טעמים.

"שלום" כגופן מחשב (גרסה דיגיטלית)

כיום נמכרת גרסה דיגיטלית על ידי חברת מסטרפונט.
מתקפת זלילה

מתקפת זלילה (באנגלית: Feeding frenzy) היא סוג של התנהגות אכילה בעולם החי וצורת אכילה של מספר בעלי חיים, המתנפלים בקבוצות גדולות על מזונם. מינים רבים של קרניבורים כמו כרישים שונים (למשל כריש לימוני, כרישון לבן-קצוות או כריש שחור-שוליים) ופיראניות ניזונים בהתנפלות אדירה על טרפם. 
הסיבה לכך היא עקב טירוף של ריח וחישה חזקה המהממת את מוחם, וגורמת להם לנשוך באופן אוטומטי את הטרף הקרוב. סיבה נוספת היא כאשר מתקבצים מיני טורפים רבים על כמות טרף קטנה יחסית, כך שלא כולם יזכו לאכול, וכל פרט מנסה להתנפל בעוצמה על המזון. בנוסף הם מנסים להימנע בכך מחומסנות של חיות אחרות.
התנהגות מתקפה כזאת נפוצה בעיקר באוקיינוס הפתוח בו אין הרבה מזון. דגים קטנים כמו סרדיניים ועפייניים יוצרים כדור פיתיון , בו הם מנסים להתחמק מטורפים באמצעות הלהקה אך למעשה מושכים מאות טורפים לעבר הכדור הבולט, ביניהם דולפינים, לווייתנים שונים, כרישים, טונות, מפרשניים ומגוון עופות ימיים כמו סולות ויסעוריים וכן אלבטרוסיים. מיני עופות ימיים אחרים כמו שחפיים, חמסניים ויסעורים ענקיים עטים על מזון חולף בפראות. החופמאים מתקבצים על חוף הים ומחכים לתום הגאות ואז נעים במהירות לחטוף חסרי חוליות קטנים.
גם אצל אוכלי נבלות נצפית התנהגות זלילה קדחתנית, בה מינים רבים של עורבים, נשרים, קונדוריים, תנים וצבועים וכן השד הטסמני זוללים את שיירי הבשר מהנבלה ומותירים עצמות. 
בהשאלה מדובר על התנפלות של עיתונאים על נושא לכיסוי תקשורתי באופן נמרץ מאוד .
ברכה לבטלה

בהלכה, בְּרָכָה לְבַטָּלָה היא ברכה הנאמרת כאשר אין חיוב או צורך לומר אותה.

משמעות ההלכה ומקורה

לפי ההלכה אסור לברך ברכה לבטלה. מקור האיסור הוא בתלמוד הבבלי: "כל המברך ברכה שאינה צריכה - עובר משום לא תשא", (הכוונה היא לפסוק: "לֹא תִשָּׂא אֶת שֵׁם ה' אֱלֹהֶיךָ לַשָּׁוְא"). ומכאן שהאיסור נובע מכך שהאדם אומר את שם ה' ללא צורך, ויש בכך משום פגיעה בכבוד ה'.

חומר האיסור

יש הסוברים כי דברי הגמרא הם כפשוטם, ואיסור זה הוא מהתורה אולם לפי מפרשים אחרים אין איסור מן התורה בברכה לבטלה, שכן האדם אינו אומר את שם ה' סתם, אלא כדי לברך את ה'. לדעתם, איסור ברכה לבטלה הוא איסור מדרבנן, והפסוק שהביאה הגמרא כמקור לאיסור זה - אינו אלא אסמכתא.

טעה וברך לבטלה

אדם שבירך בטעות ברכה לבטלה, יש לו לומר מיד לאחר הברכה 'ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד' כפי שכותב הרמב"ם:
"הכתוב מצוה ואומר ליראה את השם הנכבד והנורא, ובכלל יראתו שלא יזכירו לבטלה, לפיכך אם טעה הלשון והוציא שם לבטלה ימהר מיד וישבח ויפאר ויהדר לו כדי שלא יזכר לבטלה. כיצד? אמר ה' - אומר ברוך הוא לעולם ועד או גדול הוא ומהולל מאד וכיוצא בזה כדי שלא יהא לבטלה
— משנה תורה לרמב"ם, הלכות שבועות, פרק י"ב, הלכה י"א.
מקורו של הרמב"ם הוא בדברי התלמוד הירושלמי, שם הוזכר לראשונה שיש לומר 'ברוך שם', במקרה שבירך ברכה לבטל. וכן פסק בשולחן ערוך. האשכנזים ההולכים אחרי פסק הרמ"א נהגו לומר זאת לאחר הנחת תפילין של ראש מחשש שמא ברכו ברכה זו לבטלה.

מקומות שחששו לברכה לבטלה

מחמת חשש איסור ברכה לבטלה, יש שנהגו שקודם בדיקת חמץ מפזרים בבית פירורים, מחשש שמא בשעת הבדיקה לא ימצא כלל חמץ, ויתברר שברך ברכה לבטלה.
מקום נוסף שחששו לברכה לבטלה, הוא לאותן הדעות שיש לברך ברכת המצוות אף על תפילין של ראש, ומאחר וחששו לדעות שאין לברך ברכה נוספת, נהגו לומר לאחר הברכה "ברוך שם כבוד" וכו'.
בהשאלה משמש הביטוי "ברכה לבטלה" לציון מאמץ שנעשה לריק, ללא שיש בו תועלת או סיכוי להצלחה.
יעקב בצלאל לויטרבך

חייו ועבודתו

לויטרבך נולד בשנת 1873 במונסטז'יסקה (Monasterzyska) שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בנם של טויבה לבית בנדלר וישראל לויטרבך. למד באוניברסיטאות ברלין ואוניברסיטת גטינגן, שם למד אצל יוליוס ולהאוזן וקיבל בשנת 1902 תואר דוקטור. במקביל למד בבית המדרש לרבנים בברלין, ושם קיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1903 היגר לארצות הברית, הצטרף למערכת "האנציקלופדיה היהודית", שעבורה כתב את מרבית הערכים בנושא ספרות חז"ל (260 ערכים)
. לאחר מכן שירת כרב בקהילות מסורתיות ובקהילות רפורמיות ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק, בהאנטסוויל שבאלבמה ובפאוריה שבאילינוי. בשנת 1911 הצטרף לסגל ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי, וכיהן בו עד 1934.
לויטרבך היה בראש ובראשונה למדן. עם זאת, הוא הכיר את השיטות החדשות של מחקר ביקורתי, כולל השוואת כתבי יד ופענוחם. אחרי שפרש ממשרתו בהיברו יוניון קולג' הוא המשיך להתגורר בקולג' ולהדריך את הסטודנטים.
לויטרבך חיבר כמה וכמה ספרים מלבד שלושת הכרכים של המכילתא. פרט לעבודתו באנציקלופדיה היהודית, הוא כתב גם 17 ערכים לאנציקלופדיה אוצר ישראל בעריכתו של יהודה דוד אייזנשטיין.
שיוט הערים

השיוט הראשון

ב־25.05.39, חג שבועות, התקיים שיוט הערים הראשון, בין תל- אביב לחיפה. בשיוט השתתפו 3 סירות: "נחשון" ו"ברגר" מתל אביב ו"ויצמן" מחיפה. השיוט לווה ברוח צפונית חזקה ולסירות לקח בין 27–34 שעות להגיע לחיפה. את השיוט נצחה הסירה "נחשון" בפיקודו של מנשה ברוך. בשיוט השתתפו בין היתר, שמואל טנקוס ומוקה לימון (לימים מפקדי חיל הים).
בין היוזמים של השיוט היה זיאמה חייקין אשר השתתף בשיוט הראשון כמפקדה של הסירה "ויצמן". (לאחר מותו ב-1944, ממחלת הדבר, המשיך להתקיים השיוט והוקדש לזכרו).

ארגון שיוט הערים

לאורך השנים מספר רב של ארגונים לקחו חלק בארגון ותפעול השיוט.
השיוטים הראשונים אורגנו על ידי הפלוגה הימית של הפועל, ביחד עם החבל הימי לישראל. לאורך השנים אורגן השיוט בשיתוף ארגוני שיט וספורט, מעגנות, עיריות וארגונים שונים.
בשנים האחרונות מאורגן השיוט בהתנדבות מלאה על ידי קהילת שייטי הכרמל אשר לקחה את האחריות על הארגון ממועדון שייטים כרמל אשר נסגר.

הנצחה

לאורך השנים הוקדשו השיוטים למספר אנשים ואף למספר מטרות.
השיוטים הראשונים (החל מן השיוט השני) הוקדשו לזכרו של זיאמה חייקין. מחלוצי הפעולה הימית בהפועל ובישוב. זיאמה אשר השתף בשיוט הראשון והיה ממארגניו נפטר בשנת 1944 בהיותו ימאי בנמל חיפה בעת השתוללה בה מגפת הדבר.
בשנת 2010 הונצח נשיאה השישי של מדינת ישראל, חיים הרצוג שהיה חובב שיט ושיט מפרשיות מושבע.
בשנת 2014, הונצח מי שהיה המורה הראשון לימאות בבית הספר הימי מכמורת, נחום (חתולי) בן גל.

אנקדוטות משיוטים

לאורך השנים השתתפו מאות ואף אלפי ילדים, נערים ומבוגרים בשיוטים השונים אשר התרחשו לאורך חופי ישראל. לרבים מהם סיפורים מעניינים אותם שיתפו בפורומים שונים, בספרים ובשיחות פנים אל פנים. להלן מספר סיפורים שכאלה.
המטבח הרוסי

המטבח הרוסי המסורתי הוא עשיר ומגוון, מכיוון שרוסיה משתרעת על שטח רחב ובו תרבויות רבות. מורשת האיכרים והאוכלוסייה הכפרית ברוסיה יצרה מסורת של מאכלי דגים, בשר חזיר, בשר עוף, קוויאר, פטריות, פירות יער ודבש. גידולי שיפון, חיטה, שעורה ודוחן סיפקו את חומרי הגלם ללחמים, לביבות, פשטידות, דייסות וכן משקאות אלכוהוליים. בחודשי החורף הקרים צרכו מרקים, נזידים, וכן דגים ובשרים משומרים. מזון זה נצרך גם כיום על ידי רוב תושבי רוסיה.
אצולת רוסיה מהמאה ה-16 עד למאה ה-18 יצרה תרבות קולינרית מעודנת, בהשפעת השפים הגדולים של אירופה בתקופה זו. כיום, המטבח הרוסי המודרני משלב באופן יצירתי מנות מעודנות עם מנות רוסיות מסורתיות.

דייסה

דייסה היא אחת המנות החשובות במטבח הרוסי המסורתי. את הדייסות מכינים ממגוון הדגנים הגדלים ברוסיה, בעיקר כוסמת, דוחן, סולת, שיבולת שועל, שעורה ואורז.
בדרך כלל מבשלים את הדגן עם חלב וסוכר, ומגישים לארוחת בוקר.
דייסות מלוחות משמשות בסיס לחלק מהמנות העיקריות.

דגים

אורתודוקסיים רוסים נהגו לאכול דגים לעתם קרובות, בדומה למנהג הקתולי של אכילת דגים במקום בשר בימי שישי. באזורי החוף נפוצים הסלמון והפורל, ובשאר אזורי רוסיה נפוצים דגי מים מתוקים, כמו קרפיון וזאבי נהרות. במטבח הרוסי שמור מקום של כבוד לדגים מלוחים, הנאכלים לעיתים קרובות כמתאבנים, או עם שתייה חריפה.

ירקות

במטבח הרוסי משתמשים בירקות הגדלים במזג אוויר קר, בעיקר כרוב ותפוח אדמה.
מקובל לכבוש כרוב, מלפפונים ועגבניות במי מלח, לשימוש בחורף. בעבר נהגו גם לכבוש תפוחים, אגסים ופירות יער. אלה שימשו כמקור לוויטמינים בתקופות שבהן פירות וירקות טריים לא היו זמינים.

משקאות

במטבח הרוסי משקאות מסורתיים רבים, בהם משקאות אלכוהוליים, משקאות קלים ושתייה חמה.
המשקאות האלכוהוליים המסורתיים הם בירה, וודקה ומספר סוגים של תמד, משקה על בסיס דבש מותסס. יין אינו נפוץ, אם כי בעבר הייתה תעשיית יין רוסית בהיקף קטן. במדינות ברית המועצות לשעבר כמו גאורגיה, ארמניה, אזרבייג'ן, ואוזבקיסטן מקובל לשתות יין מחוזק.
משקאות קלים הוכנו מפירות ודגנים מותססים, כמו הקוואס. לקוואס מוסיפים כיום פירות, צימוקים, עשבי תיבול או חומרי טעם. משקה מסורתי בשם מורס (морс) הוכן בעבר מפירות יער וסוכר, אך הוא לא נפוץ כיום.
שתייה חמה כללה באופן מסורתי משקה בשם סביטן (сбитень) שהוכן מתבלינים שבושלו במים חמים עם דבש או ריבה. במאה ה-19 ירדה קרנו והרוסים החלו לשתות קפה ותה. כיום התה הוא המשקה החם הנפוץ ביותר ברוסיה. לעיתים קרובות מכינים תה בסמובר.

קינוחים

הקינוח הנפוץ הוא לפתן בשם ורניה (варенье), העשוי מתפוחים, אגסים, דובדבנים, תותים, שזיפים או פירות יער, לעיתים עם קינמון.
משתמשים בקינוח זה גם כתוספת לסירניקי וכממתיק לתה.
יהודה אריה לוי

יהודה אריה (ליאון) לוי (1 בנובמבר 1916 - 15 בינואר 1948) היה איש לח"י ש"נשפט" בבית דין שדה ונרצח בפרדס, בתחילת מלחמת העצמאות.
רקסהאם (מחוז)

גאוגרפיה

מחוז רקסהאם גובל בכל צידו המזרחי עם אנגליה (מחוז שרופשייר וצ'שייר). מכיוון מערב המחוז גובל עם מחוז פלינטשייר בצפון, דנבישייר מצפון-מערב ומחוז פוויס מדרום.
אוכלוסיית המחוז כולה מונה 134,800, כאשר כמחצית ממנה מתגוררת בעיר רקסהאם והעיירות הצמודות לה, שאר אוכלוסיית המחוז מרוכזת בעיקר בדרום המחוז. מלבד העיר רקסהאם עצמה, במחוז נמצאות מספר עיירות קטנות בהם רוסלנרחריגוג (Rhosllannerchrugog) עם 9,439 תושבים, ל'אי (Llay) עם 4,905 תושבים, צ'ירק (Chirk) עם 4,468 תושבים, רוזט (Rossett) עם 3,336 תושבים ורואבון (Ruabon) עם 2,400 תושבים. כמו כן, ישנם כפרים רבים במחוז, כדוגמת בטיספילד.
לאנדרי מולמו

קריירה

מולמו החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סטנדרד לייז', ולאחר שהושאל לסנט טרוידן לשלוש עונות, שיחק גם בקבוצה הבוגרת של סטנדרד לייז' ורשם במדיה 55 הופעות. בשנת 2008 זכה עם סטנדרד לייז' באליפות. ב-22 ביוני 2010 חתם על חוזה לעונה אחת בבוג'הספור הטורקית, במדיה רשם 21 הופעות. בשנת 2011 חתם לשלוש שנים בקורטרייק הבלגית, במדיה ערך 36 הופעות וכבש שער אחד.
בקיץ 2013 הגיע להיבחן במחנה האימון של בית"ר ירושלים בגרמניה והרשים את המאמן אלי כהן. ב-6 באוגוסט 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בקבוצה, שם שיחק עד שיחרורו מהקבוצה ב-21 בינואר 2014. בהמשך חתם מולמו בקאפושוואר מליגת העל ההונגרית. בתום אותה העונה, עם סיום חוזהו, עזב מולמו את קאפושוואר וחתם בקורטרייק מליגת העל הבלגית, אך שוחרר ממנה בסוף עונת 2014/2015.
בינואר 2017 חתם בולזניה שקודרה מליגת העל האלבנית. ב-11 בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, שהייתה גם ההופעה הראשונה שלו מזה שנה וחצי.

נבחרת לאומית

מולמו שיחק בכל נבחרות הנוער של בלגיה, ובמדי הנבחרת הצעירה שותף באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2007. בנוסף שיחק עם הנבחרת עד גיל 23 באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
משנת 2011 משחק מולמו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בית באליול

בית באליול (באנגלית: House of Balliol) היה בית מלוכה ששלט בסקוטלנד בשלהי המאה ה-13 וראשית המאה ה-14.
מקורה של משפחת באליול בפיקרדי. המשפחה החלה למשול באזורים מסוימים באנגליה בתקופת שלטונו של ויליאם השני, מלך אנגליה הנורמני. בן המשפחה הראשון המוזכר בכתבים היה גי דה באליול (מת בשנת 1130) אשר הוענקו לו שטחים בצפונה של אנגליה בשנת 1090. לאחריו שלט בשטחים אלה אחיינו, ברנר דה באליול (נפטר בשנת 1154 או 1162), ולאחריו בנו, גי דה באליול השני (נפטר ב-1167). גי השני נפטר בלא ילדים, ולאחריו קיבל את האדמות ברנרד השני דה באליול (נפטר בשנת 1190 לערך). אחיינו, אוסטס דה באליול ירש אותו (נפטר בשנת 1209), ואותו ירשו בנו, יו דה באליאול (נפטר בשנת 1229), ונכדו ג'ון דה באליול (נפטר בשנת 1268).
ג'ון השני דה בליול, בנו של ג'ון דה באליול, שלט בסקוטלנד בין השנים 1292–1296, ובנו הבכור, אדוארד באליול טען לכתר סקוטלנד ואף שלט בה בין השנים 1332–1338 בתמיכת צבא אנגליה כאשר מלכה של סקוטלנד באותה עת, דייוויד השני נאלץ לשהות בגלות בצרפת.
צאצאי אחותו של אדוארד שלטו בטירת קושי בצרפת ומצאצאיו יצא בית בורבון אשר שלט בצרפת ובספרד.
החגורה הירוקה של סטטן איילנד

החגורה הירוקה של סטטן איילנד (באנגלית: Staten Island Greenbelt) היא רצועת פארקים ושטחים פתוחים במרכז סטטן איילנד - רובע מרבעי העיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק הוא השני בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק, והוא מנוהל על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק.
מרבית שטחי הפארק, בניגוד לסנטרל פארק ולפארק פרוספקט, הם שטחים טבעיים ובלתי מתוכננים. בפארק מסלולי טיול רבים המאפשרים למטיילים לחוות את נוף היערות והביצות שבשטחי הפארק.
בשנות ה-60 מנע לחץ ציבורי ניסיון לחצות את הפארק בכביש מהיר. חלקי הכביש המהיר שלא הושלם מצויים היום בשטח הפארק.
בשנת 1982, נוסף לפארק שטח של 100,000 מ"ר שהיה שייך לעיר ניו יורק ושימש כחווה עירונית.
קתרין פולופ

ביוגרפיה

פולופ נולדה בקראקס, ונצואלה לאם ונצואלית "קלאופטרה גרסיה" ולאבא הונגרי "ג'ורג' פולופ". לה שש אחיות ואח אחד, והיא החמישית במספר. היא השתתפה בתחרות "מיס ונצואלה" לשנת 1986 ונבחרה לסגנית רביעית.

קריירה

היא שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלות המקומיות "אביגיל" (1988) בתפקיד אביגיל גוזמן, "פרחי התשוקה" (1990) בתפקיד ברברה סנטנה דה מונטהורדה, ו-"עולם החיות" (1991) בתפקיד צ'ריטו פלורס.
בשנת 2002 התפרסמה לציבור הרחב תודות לתפקידה כסוניה ריי, אמה הסלבריטאית של מריצה (קמילה בורדונבה) בדרמת הנעורים הפופולרית "המורדים".
בשנת 2005 שיחקה בתפקיד אורח של נטלי בגרסה הארגנטינאית של הסיטקום "מי הבוס?". ב-2007 היא השתתפה בתוכנית "Bailando por un Sueño", המהווה גרסה ארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים", אך פרשה בשלבים הראשונים. באותה שנה שיחקה בסרט קולנועי, הפקה אמריקאית-הודית בשם "מריגולד", לצד השחקנים אלי לרטר וסלמן ח'אן.
בשנת 2008 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "Talento Argentino" ברשת Telefe, אשר המהווה גרסה ארגנטינאית לתוכנית "America's Got Talent". פולופ השתתפה בתוכנית למשך כל שלוש העונות עד לסיום התוכנית ב-2011. בשנה זו גם שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "הכדורים המוצלחים" (Los exitosos Pells) בתפקיד ג'וליה.
בשנת 2009 שיחקה בטלנובלה הוונצואלית "האישה המושלמת" (La mujer perfecta) בתפקיד אורח של עצמה. בשנה זו שיחקה במחזה "לחנך את ריטה" (Educando a Rita). גם השתתפה בפסטיבל הזמר "Festival Internacional de la Canción de Viña del Mar", בויניה דל מאר שבצ'ילה שם זכתה בתואר "מלכת הפסטיבל".
בשנת 2011 שיחקה למספר פרקים בטלנובלה הארגנטינאית "היחידים" (Los únicos), בתפקיד של ג'סיקה "ג'סי" ולדז, לצד מריאנו מרטינס, ניקולס ואסקס, אאוחניה סוארס, ברנדה אסניקר וחימנה ברון.
בשנת 2016 כיכבה בטלנובלה קצרת הימים "בגלל שאני אוהב אותך" (Por amarte así), בתפקיד פטימה פלגריני, לצד גבריאל קוראדו וגסטון סופריטי.
היא נחשבה כסמל מין בארגנטינה. ב-2006 אמרה כי הוצע לה להופיע בפלייבוי, אך סירבה "בגלל ההורים שלה".

חיים אישיים

ב-1990 התחתנה עם השחקן פרננדו קארילו שלצידו היא שיחקה ב"אביגיל" ו-"פרחי התשוקה". ב-1994 הם התגרשו בטענה מפי פולופ שאומרת כי קארילו היה לא נאמן.
ב-1998 היא נישאה לאוסבלדו סבטיני, אחיה של הטניסאית גבריאלה סבטיני. להם שתי בנות, השחקנית אוריאנה גבריאלה (נולדה ב-1996), וציאנה ביאטריס (נולדה ב-1999). נכון להיום המשפחה מתגוררת בבואנוס איירס, ארגנטינה.
בראיון למגזין "פיפל" הארגנטינאי ב-2005 אמרה כי "היו לי כל כך הרבה בני זוג, עד שהפסקתי לספור אותם".
רקורסיית זנב

רקורסיית זנב (באנגלית: Tail Recursion או Tail Call) היא פונקציה רקורסיבית המתוכננת כך שתאפשר ריצה בסיבוכיות מקום נמוכה יותר מאשר סיבוכיות מקום פרופורציונלית לעומק מחסנית הרקורסיה.

רקע

בעיות רבות בתחום מדעי המחשב נפתרות בעזרת אלגוריתמים רקורסיביים. לעיתים אלו פתרונות פשוטים יותר להבנה ולתיאור, גם אם מסובכים יותר חישובית. עם זאת, תהליך הרקורסיות דורש לעיתים הקצאת זיכרון רב בזמן הריצה. הסיבה לכך היא שבתהליך ריצת הרקורסיה מתבצעת קריאה עצמית שוב ושוב, ובכל שלב נשמרים ערכי ביניים במחסנית הקריאות. במקרים מסוימים המחסנית עשויה לגדול באופן כה משמעותי עד שריצת התוכנית תהפוך להיות איטית יותר, או אף בלתי אפשרית.
אחת הדרכים לפתור בעיה זו היא רקורסיות זנב, אלו בנויות בצורה אשר אינה דורשת שמירה של משתנים באופן מבוזר לכל עומקה של המחסנית, אלא העברת הנתונים מקריאה לקריאה תוך כדי ריצה. המבנה הייחודי של רקורסיות זנב הוא בכך שהקריאה העצמית תהיה הפקודה האחרונה שתתבצע בפונקציה, ועל כן אין טעם לבצע נסיגה אחורה. בשל כך, ניתן לוותר על מחסנית הקריאות ולהקטין באופן משמעותי את סיבוכיות המקום של האלגוריתם.
באלגוריתמים הדורשים קריאות רקורסיביות רבות, רקורסיית זנב עשויה למנוע את הצפת כל הזיכרון אשר הוקצה לטובת ריצת התוכנית, ולמנוע את הצורך להקצות זיכרון חדש. בנוסף, בסוף הריצה, אין צורך לבצע התקפלות של שלבים רבים לאחור (תהליך החזרת ערכי קריאות הפונקציה), כך ריצת הרקורסיה הופכת למהירה יותר.לא כל שפות התכנות תומכות באופטימיזציות על רקורסיית זנב.
מנורת המאור (אבוהב)

מחברו

דעות החוקרים חלוקות בעניין תקופת ומקום חייו של המחבר, יש המשייכים אותו לתחילת האלף השישי על פי מניין השנים בלוח העברי (המאה ה-13 לספירת הנוצרים) בספרד, תקופת חייו של הרמב"ן; יש המשייכים אותו למאה השלישית לאלף השישי (סוף המאה ה-16 לספה"נ לערך) בצרפת, עשורים בודדים אחרי תקופתם של הרבנים יוסף קארו והאר"י; ויש המצביעים על המאה השנייה של האלף (המאה ה-14 לספה"נ לערך) בצרפת.
המחבר כתב גם שני ספרי הלכה: ארון העדות על הדינים הנהוגים בזמן הזה, שולחן הפנים על הברכות והתפילות, שני הספרים אבדו ולא הגיעו לידינו, ואנחנו יודעים עליהם רק מהקדמת הספר.

המניע לכתיבת הספר

המחבר ראה במצב לימוד התורה של היהודים בני דורו חסרונות. העדפת העיסוק במלאכה ופנאי על פני לימוד תורה וכן העדפת לימוד ההלכה על פני לימוד האגדה לא מצאו חן בעיניו. המחבר ראה בלימוד האגדה חשיבות רבה מכיוון שלדעתו מותווית בה דרך מוסרית וישרה.

מקורות לספר

המקורות מהם שאב המחבר הם: משנה, תוספתא, מכילתא, ספרא וספרי, מדרש רבה, תנחומא, מדרש תהילים ומשלי, פסיקתא ופרקי דר' אליעזר.
מלבד ספרי חז"ל, המחבר מביא מדברי הגאונים והראשונים, 
הרי"ף מוזכר פעמיים אך השתמש בו גם במקומות אחרים, 
את רש"י הוא מביא במקומות רבים, 
וכן הזכיר בפעמים בודדות את הרשב"ם, 
ורבינו תם, 
הרבה מאד שאב המחבר מהרמב"ם אותו הוא מכנה "מורה צדק" ו"בחיר ה' שלם בתורה ובעל חכמה מפוארה" אך הוא מוזכר בשמו פעמים בודדות,
וכן הרבה המחבר להשתמש בספר המנהיג,
ובדברי רבי יעקב אנטולי - בעל "מלמד התלמידים", 
ובספרי רבינו יונה גירונדי אך בפועל הזכירם פעמים בודדות,
את פירוש רמב"ן הזכיר שלוש פעמים אם כי השתמש בו יותר מעשר פעמים, 
רבי יצחק אבן לטף שספריו לא הגיעו לידינו בשלמותם היו לנגד עיני המחבר, 
וכן מוזכרים הרשב"א, 
הרא"ש, 
האבן עזרא, 
והראב"ד, שם עיבד קטעים מהספר בעלי הנפש. 
וייתכן גם כי השתמש בספרים חובת הלבבות, שערי אורה, סמ"ג ואבודרהם. 
כמו כן המחבר מביא גם מדבריהם של חכמי האומות - אפלטון, אריסטו ו"רופאים שנתחדשו באומות". 
כפי הנראה, המחבר לא ראה את ספר הזוהר, או לחלופין התעלם ממנו, שכן ישנם מקומות רבים בהם היה יכול להשתמש בו ובכל זאת לא מזכירו.

הדפסות

ספר מנורת המאור נדפס לראשונה בקושטא בשנת רע"ד (1513–1514) על ידי ר' אשטרוק דטולון. נדפס שנית בוונציה בשנת ש"ד על ידי מסיר זנין די פארי ואחיו, בהגהתו של ר' ברוך חזק, בתיקון כמה שגיאות ובהוספות קלות. נדפס בשלישית במנטובה בשנת שכ"ג, במהדורה עם הרבה תיקונים והוספות.
מאז הודפס הספר במהדורות רבות ונכתבו עליו פירושים כדוגמת "נצח יהודה".

תרגום לשפות

הספר תורגם לשפות שונות ובהן יידיש, לאדינו וגרמנית.
ז'רמן אוניקובסקי

ביוגרפיה

ז'רמן אוניקובסקי נולדה בצרפת, בתם של הורים ילידי פולין. את מלחמת העולם השנייה עברה תחילה בפריז, ולאחר מכן אצל משפחה בכפר סמוך. לאחר המלחמה נסעה אל קרובי משפחתה במקסיקו וחייתה שם תקופה מה. בהמשך חזרה לפריז.
בשנת 1962 עלתה לישראל. בארץ ושיחקה במספר הצגות בתיאטרון חיפה ובהן "קרנפים", "אנדורה", "הלילה לאיש" ועוד. 
ב-1966 גילמה בסרט הישראלי "שני קוני למל", בכיכובו של מייק בורשטיין, את ליבל'ה, בת השדכן. על משחקה בסרט שני קוני למל היא זכתה בפרס כינור דוד. באותה שנה שיחקה בסרט העלילה "פיצוץ בחצות" .כעבור שנה ב-1967 השתתפה אוניקובסקי בסרט "שלושה ימים וילד" (בתפקיד יעל) את הסרט ביים אורי זוהר. בהמשך השתתפה בסרט "הגלולה" על-פי תסריט של ניסים אלוני. צילומי הסרט החלו ב-1967 אך נקלעו לקשיים והסרט יצא לאקרנים חמש שנים מאוחר יותר, ב-1972. ב-1970 נמנתה על ההרכב המקורי של שחקני וזמרי הצגת הסטירה "מלכת האמבטיה" של המחזאי חנוך לוין שהוצגה בתיאטרון הקאמרי וכללה בצוות השחקנים גם את תיקי דיין, ישראל גוריון, יוסי גרבר ונחום שליט. 
ז'רמן אוניקובסקי נישאה לרקדן דני בינסטד. בינסטד, יליד חיפה, בנה של המורה לבלט מרים בת ארצי, מהמורות הראשונות לבלט בחיפה; בשנות ה-60 היה רקדן בלהקת בת-שבע וכן היה רקדן בלהקת המחול של יונתן כרמון ולהקות נוספות.
ב-1973 נסעה אוניקובסקי עם בעלה להולנד. היא השתלמה שם בקולנוע ולמדה באוניברסיטת ליידן ובאמסטרדם לימודי ספרות אנגלית. במקביל, ביימה סרטים קצרים. ב-1983 עבר הזוג לחיות בבלגיה. ב-1994 שבה לישראל, ומאז 1996 היא מתגוררת בישוב קציר שבנחל עירון (וואדי ערה). 
מאז שובה לארץ חזרה אוניקובסקי לשחק בשורה של הצגות וסרטים. ב-1996 שיחקה בתיאטרון חיפה בהצגת "ציפור מתוקה של נעורים" . ובהצגה "טיפולים אחרונים" של א.ב. יהושע בצוותא בתל אביב. 
ב-2002 השתתפה בסרט "לבנה יקירתי" אותו ביימה דינה צבי ריקליס על-פי תסריט של איה שבא. ב-2007 שיחקה בסרט "אסקימוסים בגליל" וב-2009 השתתפה כשחקן אורח (נהורה קוחנסקי) בסדרת הטלוויזיה "פולישוק".
בת-שבע רובינשטיין

בת-שבע רובינשטיין היא מבכירי המורים לפיתוח שמיעה והרמוניה בישראל ובעולם.

ביוגרפיה

רובינשטיין למדה אצל יצחק סדאי. בשנת 1989 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק בנושא  "A model for developing advanced level aural cognition focused on the melodic elements in selected twentieth century".
רובינשטיין מרצה למקצועות השמיעה וההרמוניה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, וכיהנה גם כראש המגמה לקומפוזיציה ולניצוח. בעבר לימדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית. היא מרצה באוניברסיטת ניו-יורק ובמוסדות אחרים בעולם.
רובינשטיין פיתחה שיטת לימוד לפיתוח שמיעה אשר מבוססת על שמיעת אקורדים כצבעים; זאת בניגוד לשיטה המסורתית המפרקת אקורדים למרווחים. שיטה זו נתמכת גם במחקרים אקדמיים.
תלמידיה כוללים מלחינים ומבצעים רבים: המנצחים אשר פיש, רום שמיר, דן אטינגר וקרין בן-יוסף, הפסנתרנים בוריס גילטבורג, אלון גולדשטיין, סוני רובינסקי וסלים עבוד-אשקר והמלחינים אביה קופלמן, איתי רוזנבאום ואסנת נצר.
מתגוררת בתל אביב.
יחסי המלדיביים–צרפת

סקירה כללית

נשיא האיים מוחמד נשיד ביקר בפריז ב-13 באוגוסט 2011 על ידי שר המדינה. שר האקולוגיה הצרפתי חתם על הסכם עם עמיתו המלדיבי מוחמד אסלאם, במסגרתו הצטרפה המדינה להסכם פריז-ניירובי שנותן למדינות המשתתפות בו גישה לאנרגיה נקייה. השר ביקר מספר פעמים נוספות בפריז בשנת 2015 לאור הכנות לכנס האקלים ויישום ההסכמים בין שתי המדינות.
במלדיביים קיים סניף של אליאנס פרנסייז מאז דצמבר 2009.
Fresh Cream

רקע

נגן הבס ג'ק ברוס אמר כי שיר הפתיחה "N.S.U." נכתב בחזרה הראשונה של הלהקה. "זה היה כמו שיר פאנק מוקדם... המשמעות של השם הייתה non-specific urethritis, זה לא היה NSU במהירות - זו הייתה אחד מהכותרות האלו של שנות ה-60. נהגתי לומר שזה היה חבר בלהקה שהייתה לו מחלת מין. אני לא יכול להגיד מי זה... חוץ מזה שהוא ניגן בגיטרה".

קבלה

בשנת 2003, האלבום דורג במקום ה-101 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. מגזין Uncut תיאר את השירים כ-"כל מה שמתנגן בלהקה ומרגיע, בשמחה של להיות צעיר, והם הולכים כמו שהם מדברים על זה, ומקפצים לנקודות מופלאות של אלתור לרגע". כשכתב ל-BBC, סיד סמית' ציין כי "בלוז, פופ ורוק מתחילים להתמזג באופן קסום כדי ליצור משהו חדש". סטיבן תומאס ארלווין מ-Allmusic מאמין שהשיא הוא "אינסטרומנטלי בלידת הבי מטאל ולידת ג'אם רוק".