google/wiki40b huggingface dataset:
ישיבת נר ישראל

תולדות הישיבה ורבניה

בשנת 1933 ייסד הרב יעקב יצחק רודרמן, תלמידו של הסבא מסלבודקה, את הישיבה, ובראשית הדרך למדו בה 6 תלמידים. הישיבה נקראה על שם רבי ישראל מסלנט, מייסדה של תנועת המוסר ורבו של הסבא מסלבודקא. 
המשגיח הראשון בישיבה היה רבי דוד קורנגלס, בוגר ישיבת מיר. הוא שימש בתפקיד עד לפטירתו בשנת 1973. רבי נפתלי ניוברגר, בוגר ישיבת מיר וגיסו של הרב רודרמן, היה נשיאה הראשון של הישיבה, משנת 1940 ועד לפטירתו בשנת 2005.
לאחר פטירת הרב רודרמן ב-1987 מונה הרב שמואל יעקב וינברג, שלימד בישיבה קרוב ל-50 שנה, לראשות הישיבה. הרב וינברג היה נשוי לחנה, בתו היחידה של הרב רודרמן. הוא כיהן בתפקיד עד לפטירתו, בשנת 1999. בשנתיים הבאות כיהן בתפקיד הרב יעקב משה קולפסקי, תלמידו של הרב שלמה היימן, עד פטירתו בשנת 2001.
כיום מכהן בראשות הישיבה רבי אהרון פלדמן, תלמידו של הרב רודרמן וחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל באמריקה. הרב ברל וייסבורד, חתנו של הרב וינברג, משמש משגיח רוחני בישיבה. הרב שעפטל ניוברגר, בנו של הנשיא הראשון, משמש נשיאה ומנהלה של הישיבה מאז פטירת אביו. מנהלה של הישיבה לצעירים (או "מכינה"; באנגלית: High School) היה הרב יוסף טנדלר עד לפטירתו ב-2012, וכיום המנהל הוא הרב שמחה קוק].

מעמד רשמי

ישיבת נר ישראל מוכרת כקולג' רשמי במדינת מרילנד, ויש לה הסכמים עם קולג'ים נוספים כדוגמת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת טאוסון, הקולג' הקהילתי של בולטימור, לאיולה קולג' ואוניברסיטת בולטימור, למתן קורסי קדם-בגרות בתחומים מגוונים בשעות הערב. ההסכם גם מאפשר לתלמידים לקבל קרדיט אקדמי על לימודיהם התורניים. הלימודים הכלליים מוגבלים על ידי הישיבה והאחראי המיוחד לכך ולא ניתנת אפשרות ללימודי חול קודם השלמת 6 חודשים של לימודיים תורניים בלבד.

תוכנית הלימודים

בישיבה מחזור לימודים של 8 שנים. היא מעניקה תואר ראשון (BTL) לאחר ארבע שנים, תואר שני לאחר שנתיים נוספות, ותואר דוקטור לבוגרי עשר שנות לימודים אשר כתבו עבודת דוקטור בתלמוד. הישיבה גם מעניקה סמיכה.
מכון ההוראה של ישיבת נר ישראל מכשיר מורים ורבנים לקהילות יהודיות ומאושר על ידי ארגון הגג של החינוך היהודי "תורה ומסורה". רבים מבוגריה מכהנים במשרות רבנות והוראה בעולם.

התלמידים בישיבה

חלקם הגדול של התלמידים מגיעים לישיבה מבולטימור וסביבתה ומאזור ניו יורק. אחרים מגיעים מאזורים נוספים בארצות הברית וכן מארצות נוספות באמריקה ובאירופה ומישראל. בישיבה קבוצה תלמידים יהודים מאיראן אשר משפחותיהם היגרו לארצות הברית בעזרתו של הרב נפתלי ניוברגר.
במסגרת פרויקט "סיד" (Seed) יוצאות קבוצות של 6-4 בחורים לקהילות יהודיות קטנות בארצות הברית כדי לחזקן. הם לומדים בבוקר עם בני הקהילה, עושים פעילויות בשעות הצהרים ולומדים שוב בקבוצות קטנות עם בני הקהילה בשעות הערב.

סניפים נוספים של הישיבה

בשנת 1959 פתח הרב שלום גולד סניף של הישיבה בטורונטו, קנדה. כיום מתפקדת ישיבה זו באופן עצמאי. 
בשנים האחרונות שולחת ישיבת נר ישראל בוגרים נשואים להקים כוללים ברחבי ארצות הברית. מוסדות אלה שומרים על קשר עם רבני הישיבה.
קמיקי מצויץ

מאפיינים

קמיקי זה נפוץ בטבע רק בקולומביה בצ'וקו, אנטיוקיה, קורדובה, סוקרה, בוליבר, מגדלנה, סנטנדר וססאר, ובוונצואלה בסוליה, מרידה וטרוחיו. הוא נפוץ בעיקר בביצות ובקצוות היערות הגדולים.
הקמיקי מזכיר את קמיקי הצווארון הנפוץ יותר ודומה לו מאוד. אורכו הממוצע 88 ס"מ ומשקלו 3.5 ק"ג. הוא בעל נוצות אפורות ובין הכנפיים מסתתרים טפרים ננסיים, ראש אדום בוהק עם צוואר ארוך ושחור. הרגליים הוורודות בעלי קרומי שחייה קטנים שאינם משמשים לשחייה והמקור קטן. כפי ששמו מרמז הוא בעל ציצת ראש אפורה-לבנה הפונה אחורה.
הקמיקי חי בביצות וניזון מצמחי מים. הנקבה מקננת בין צמחי המים ומטילה ביצים מוסווים וכשהאפרוחים בוקעים הם יכולים מיד להתרוצץ. למרות קרבתו המשפחתית לברווזים הוא אינו יודע לשחות, אך יכול לעוף הרחק בעת סכנה מטורפים.
קמיקי זה נמצא בסיכון בטבע עקב פגיעה באזורי מחייתו, אך הוא נפוץ בגני חיות רבים בעולם.
אפרים וייל

אפרים וייל (15 בפברואר 1926 – 28 ביוני 2011) היה איש רדיו, מוזיקאי ומלחין ישראלי, מראשוני קול ישראל.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1926 במינכן, בנם של קליר ולודויג וייל, בעליו של מוסך במינכן. ב-1939 בעקבות עלית הנאצים והתגברות התנכלותם ליהודים בגרמניה ברחה המשפחה באישון לילה מגרמניה ועלתה לארץ ישראל באניית "גלילאה" שיצאה מנמל המבורג והגיעה לנמל חיפה. תחילה התגוררו בגבעתיים, וכעבור כשנה, עברה המשפחה  לרמתיים (שלימים הפך להוד השרון). אפרים למד בבית הספר בכפר מל"ל. לאחר שסיים לימודיו בכפר מל"ל נשלח ללמוד מסגרות בבית הספר "טיץ" בית ספר מקצועי לנוער עולה מגרמניה שליד קיבוץ יגור. במקביל למד אפרים נגינה באבוב בקיבוץ יגור. 
בשנת 1945 החל אפרים וייל לעבוד כספרן בתקליטיית " קול ירושלים". כעבור מספר שנים בשנות ה-50 עבר לתל אביב ונמנה עם מקימי התקליטייה של הרדיו בתל אביב.
אפרים נמנה עם מקימי חטיבת הבידור של קול ישראל שכללה, בן השאר, את: דרורה בן-אב"י, אדי הלפרין, דליה און פריזנט, עופרה סמואל, עזריה רפופורט, משה וילנסקי, יוסף "פפו" אריה, אמיתי נאמן בשנות ה-60 המוקדמות היה אפרים וייל ממקימי "תזמורת הבידור" ביחד עם אדי הלפרין, משה וילנסקי ואחרים, שליוותה את פסטיבלי הזמר בשנות ה-60. ועסקה בהקלטת וחידוש שירים עבריים ישנים.
במשך עשרות שנים, הפיק וערך תוכניות רדיו רבות בקול ישראל ובהן: "בידור 61-62", "דלת פתוחה" "רגעי קסם" ועוד. כמו כן עסק גם בלווי אמנים באמצעות נגינה באקורדיון. בן האמנים שליווה נמנים: רבקה מיכאלי, רחל אטאס, שולמית לבנת, שושנה דמארי, אורי זהר ורבים אחרים.
בשנות ה-60 לבקשת ראש עירית רמלה דאז, מאיר מלמד, הקים אפרים את הקונסרבטוריון ברמלה הוא גייס מורים ופיקח עליהם במהלך שיעורי המוזיקה. ילדים מכל רחבי העיר הגיעו לקונסרבטוריון ללמוד מוזיקה
בשנות ה-80 ערך אפרים וייל את תוכנית המוזיקה המיתולוגית "רגעי קסם" למעשה עד פרישתו לגמלאות בסוף שנות ה-80. החליפה אותו בעריכת התוכנית עליזה דיסטניק.
גם לאחר שפרש לגמלאות המשיך אפרים וייל לעבוד ברדיו ב קול המוזיקה וערך את והתוכנית היומית "קלאסי-קל" עד שנתו האחרונה בגיל 85.
זמן מה לפני מותו אושפז בבית חולים. הוא נפטר ב-28 ביוני 2011 בגיל 85 והובא לקבורה בבית העלמין "ירקון" ליד קבר רעייתו חסיה שנפטרה בשנת 2001.
הותיר אחריו שלושה ילדים: עודד וייל, אילן וייל, מוזיקאי וזמר, ואורית שריה-וייל וכן נכדים.
ליגת הצדק האפל (סרט)

עלילה

ג'ייסון בלאד וג'ון קונסטנטין משחקים פוקר עם השדים שלושה ומתערב על בית המסתורין שברשותו תמורת תיבת אוצרות המכילה אבן רובי סדוקה, שני הצדדים מרמים ומתחילים להיאבק, ג'ון הסובל מנחיתות כופה על ג'ייסון בלאד להיהפך לשד אטריגן איתו הוא חולק את גופו, אטריגן מנצח אך ג'ייסון כועס על הזימון שיכל להסתיים ברצח המוני על ידי השד.
מאוחר יותר במספרי ערים בארצות הברית מתרחשים רציחות על ידי אנשים הרואים את קורבנותיהם כשדים, הליגה חושד כי מקור האיום הוא קסם אך באטמן מסתפק בעניין, מאוחר יותר באחוזתו משתלט עליו דדמן וכותב על הקיר מסר "קונסטנטין" באטמן מאתר את הקוסמת זטאנה שבעבר ניהלה מערכת יחסים עם קונסטנטין, דדמן משתלט עליו שנית ואומר שעליהם להיפגש עם קונסטנטין מיד, בנסיעה זטאנה מסבירה את מקורו של דדמן שבעבר היה פעלולן שנרצח בהופעה אך הוחזר כרוח על מנת לנקום את מותו, הם מותקפים בידי טורנדו על טבעי אך נחלצים לתוך בית המסתורין.
ג'ון מסכים להצטרף אליהם והם נוסעים אל ידידו לשעבר ריצ'י, הוא מספק להם מפתח מיוחד המאפשר גישה לזכרונות האדם, הם ניגשים אל אחד מן התוקפים וחוקרים את מוחו, ישות לא ידועה יוצרת יצור קוסמי התוקף אותם ובולע את האדם התוקף, אך הם נחלצים בזמן ויוצאים חזרה אל ריצ'י הגוסס, באטמן מציל אותו והוא רומז שתוקפו הוא פליקס פאוסט, בלאד מתגלה במקום ומסביר שבא לאתר את אבן החלומות שמחזיק ג'ון.
הם יוצאים אל מצפה כוכבים בעזרת היצור מן הביצה ומביסים את פאוסט, אך מתגלה שהוא אינו קשור להתקפות, הם חוזרים לבית המסתורין ומגלים שריצ'י השתלט עליו ובעזרת האבן של ג'ון הוא נהפך לגורל, מי שבעבר פצע את בלאד קשות בקרב והובס על ידי השד אטריגן שקובע אל בלאד מאוחר יותר על מנת להציל את חייו, גורל הורס את הבית ויוצא לזרוע סיוטים באנשי העיר, הם יוצאים אחריו ומצרפים אליהם את היצור מן הביצה, אך הם מובסים כאשר היצור מן הביצה מופרד מד"ר הולנד, ובלאד מאטריגן. בעוד ליגת הצדק שמושפעת מגורל נאבקת בבאטמן וזטאנה.
לבסוף קונסטנטין משטה בגורל על מנת שיקרב אותו אליו, כאשר הוא עושה ובא להורגו דדמן יוצא מתוך קונסטנטין ומשתלט על גורל מספיק זמן על מנת שיהרג בידי בלאד, גורל מסתלק והסיוטים נעלמים אך בלאד שהופרד מאטריגן במהלך הקרב גוסס ומת.
האפילוג מציג את ג'ון זטאנה ואטריגן על קברו של בלאד, לאחר מכן אטריגן חוזר לגיהנום וג'ון וזטאנה פונים יחד לבית המסתורין החדש.

ביקורות

הסרט קיבל תגובה חיובית בביקורות, כאשר באתר Rotten Tomatoes קיבל 78% בהתבסס על 9 מבקרים. גם דייב טרומבור מהאתר Collider כתב כי "ליגת הצדק האפל הוא הרפתקה קסומה ומהירה המעניק לחלק מהגיבורים הנסתרים ביותר של DC להאיר סיפור מיתולגי ומסתורי מבלי לאבד את אופיים". אף פליקס ואסקז גונ' מCinema Craze שיבח את הסרט והגדירו כ"חגיגה של גיבורים על טבעיים בDC קומיקס", המבקרת רנה שונפלד מCommon Sense Media הייתה פחות נלהבת וכינתה אותו: "סרט קומיקס אינטנסיבי המבוסס על קומיקס אלים ביותר".
הסרט הרוויח כ-2,691,775 דולר ממכירות וידאו ישירות.
מנחם ממירזבורק

רבי מנחם ב"ר פנחס מרזבורק (מהעיר מרזבורג, לפעמים מכונה על שם ספרו 'ר' מנחם מעיל צדק', או ר' מנחם המעילי) היה מחכמי אשכנז בדור שאחרי גזרות ק"ח - ק"ט, תיקן תקנות חשובות שהתקבלו בדורות שלאחריו.

ביוגרפיה

חי בגרמניה במאה הי"ד. רבו היה רבי יצחק מאופנהיים, היה משרידי חכמי אשכנז ששיקמו את יהדות גרמניה אחרי גזרות ק"ח - ק"ט שפרצו בעקבות המוות השחור.
מהר"י וייל כותב עליו שהיה "למדן מופלג, גדול בדורו, ו'כל מנהג מדינת זקס"ן (סקסוניה שבגרמניה) אחר אותו ספר, והרבה דברים נעתקו מספרו והם בידי". המהרש"ל כותב עליו "מהר"ר מנחם מעיל צדק, אשר איזן ותיקן כמה גדרים וסיגים לתורה והיה מומחה, וגדול בתורה, ונתפשטו תקנותיו וגזירותיו בכל ארץ אשכנז".

תקנת ביטול המיאון

ר' מנחם התפרסם בכך שתיקן שלא לעשות עוד את דין המיאון, המאפשר למי שהתקדשה בעודה קטנה לבטל את קידושיה כשבגרה. חמישים שנה אחר כך התעורר בעקבות זאת פולמוס ביטול המיאון של ר' יעקב פולק.

ספרו

כתב את הספר מעיל צדק שרובו לא הגיע לידינו. הספר הכיל כמה מאות סימנים, רובם מתוך פסקי קדמונים, וחלקם פסקים של ר' מנחם עצמו. 
חלק מספרו נספח לשו"ת מהר"י וייל, מאז הדפסתו לראשונה בוונציה שנת ש"ט, בשם 'נימוקי ר' מנחם מרזבורק'.
שיווי משקל מתואם

בתורת המשחקים, שיווי משקל מתואם, שהוצע על ידי פרופ' ישראל אומן בשנת 1974, הוא הכללה של שיווי משקל נאש. בדומה לשיווי משקל נאש, שיווי משקל מתואם הוא מצב שבו שום משתתף אינו יכול לשפר את מצבו בשינוי חד–צדדי של פעולתו בלבד. אולם להבדיל משיווי משקל נאש, כאן מניחים כי לפני שהמשתתפים מחליטים על פעולותיהם הם נחשפים למידע מסוים.
מידע זה יכול להיות משותף לכולם ("מידע פומבי"), שונה ממשתתף למשתתף ("מידע פרטי") או שילוב שלהם.
נוסף על כך, מידע זה אינו משפיע ישירות על תוצאות המשחק - ובכל זאת הוא עשוי להיות מובא בחשבון ולהשפיע על החלטות המשתתפים. ניתן גם לדמות מצב שרק חלק מהשחקנים מקבלים עצה או ששחקנים שונים נחשפים לאותות שונים, כלומר המידע הנוסף משותף רק לחלק מהשחקנים.

הסבר לא פורמלי

שיווי משקל מתואם מהווה התפלגות על קבוצת וקטורי התכסיסים (אסטרטגיות), העומדים לפני שחקנים במשחק המתואר בצורה תכסיסית, המקיימת את התנאי הבא: תוחלת התועלת לכל שחקן הבוחר לנקוט בתכסיס שמתווה לו תוצאה של הגרלה, גדולה לפחות כמו תוחלת התועלת עבור כל בחירה אחרת בה יכול לנקוט השחקן, בהינתן שכל שאר השחקנים מצייתים לתכסיס שהוגרל להם (מאותו שיקול).
ניתן להתייחס להתפלגות כאל אות, או עצה חיצונית לשחקנים. שיווי משקל נוצר כאשר כל השחקנים מאמינים כי עדיף להם לקבל את העצה או לפעול בהתאם למה שמרמז עבורם האות משיקולי תועלת. כמו כן, העצה אינה חלק מן המשחק המקורי, ואינה מחייבת אף שחקן בפועל. במובן הזה, שיווי משקל מתואם הוא מצב בו שחקני המשחק יצייתו מרצונם לגורם בלתי תלוי ומוסכם מראש, בדמות עצות, תוך הבנה כי התנהגות כזאת עדיפה להם מבלי צורך ליצור חוזה מחייב. ניתן גם לדמות מצב שבו לא כל השחקנים נחשפו לאות, או שתתי-קבוצות שונות של שחקנים נחשפו לאותות שונים.

הגדרה פורמלית

יהי    משחק בצורה תכסיסית.
עבור כל ווקטור  בגודל  נגדיר ווקטור  כווקטור בגודל , הזהה ל , פרט לכך שאינו מכיל את התא  שלו.
תהי  התפלגות על קבוצת ווקטורי התכסיסים , אזי  הוא שיווי משקל מתואם אם לכל שחקן  מתקיים : 
 
 
 
במילים אחרות,  הוא שיווי משקל מתואם אם אף שחקן לא יכול לשפר את תוחלת התשלומים שלו על ידי החלפת תכסיסיו.

שיווי משקל מתואם ומשחקים עם אינפורמציה לא מלאה

ניתן להרחיב משחק נתון שבו ישנו שיווי משקל מתואם למשחק באינפורמציה לא מלאה כך שבמשחק החדש יהיה שיווי משקל הזהה לשיווי משקל נאש במשחק המקורי.
בדוגמה שלעיל נבנה מרחב הסתברות מעל התאים במטריצה וניתן ערך 0 לפונקציית ההסתברות על (0,0) וערך 1/3 לפונ' על שאר התאים. לשחקן א' ידע את השורה של התא שנבחר בהתאם להתפלגות זו ושחקן ב' ידע את העמודה. שיווי המשקל המתואם במשחק המקורי הוא שיווי משקל במשחק זה.
אדלארד מבאת'

אדלארד מבאת' (אנגלית: Adelard of Bath, לטינית: Adelardus Bathensis) מלומד אנגלי שחי במאות ה-11 וה-12.
אדלארד מבאת' נודע בעיקר בשל תרגומיו מערבית ללטינית של ספרי אסטרולוגיה, אסטרונומיה, פילוסופיה ומתמטיקה, כולל טקסטים יוונים עתיקים שהיו ידועים בשפה הערבית בלבד. במשך שבע שנים ערך מסעות בספרד, צפון אפריקה, מצרים, אסיה הקטנה ויוון, ולמד בעיר טור (כיום בחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת). עם שובו לאנגליה נתבקש על ידי אחיינו וחבריו לגלות להם את אשר למד בארצות האסלאם. בספרו "בעיות הטבע", המהווה דיאלוג בינו לבין אחיינו, הוא מציג מחשבה מקורית ומעלה בין היתר את שאלות צורת כדור הארץ (הוא חשב כי צורה זו עגולה), מהירות האור והקול, שימור החומר שביקום, לחץ אטמוספירי וכוח המשיכה של כדור הארץ.
אדלארד תרגם מערבית ללטינית את יצירתו של המתמטיקאי היווני אוקלידוס "יסודות" העוסקת בגאומטריה ובתורת המספרים, ואת הטבלאות האסטרונומיות של האסטרונום הפרסי אבו ג'עפר מחמד אל ח'ואריזמי.
יצירותיו של אדלארד מהוות עדות להתעוררות המחשבה באירופה של המאה ה-12. הוא העדיף את המדע המוסלמי על המדע הנוצרי שעשה שימוש בעיקר בסכולסטיקה. לדעתו דבר אינו ודאי כמו הבינה ודבר אינו מטעה כמו החושים. הוא היה מלא התלהבות מן האפשרויות הטמונות במדע לתועלת המין האנושי.
בין תלמידיו של אדלארד נמנו עשרים קרדינלים וחמישים בישופים וארכיבישופים.
מורן רבינוביץ'

ביוגרפיה

רבינוביץ' נולדה וגדלה בירושלים. היא החלה לשחות בגיל 9 בהפועל ירושלים בהדרכתו של ליאוניד שייחט וימית אבידור. היא קבעה שיאי גילאים במשחה ל-50 מטר פרפר ובמשחה ל-50 מטר גב.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בשנת 1996 זכתה רבינוביץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה ל-200 מטר גב.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-15 שנערכו בווינגייט בשנת 1997 זכתה רבינוביץ' בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה רבינוביץ' את לימודיה במכון וינגייט, שם קיבלה תואר ראשון ותואר שני. בתום לימודיה החלה לאמן באקדמיה למצוינות בווינגייט בשנים 2012-2006. נוסף לכך, היא אימנה את נבחרת הקדטים של ישראל בשנים 2009-2008 ואת נבחרת הנוער של ישראל 2013-2011. היא מרצה במכללת זינמן במכון וינגייט, רכזת ומרצה בקורסי מדריכים ומאמנים בשחייה.
רבינוביץ' ריכזה את פרויקט אתנה בשחייה, לקידום נשים בספורט בשנים 2011-2007.
כיום, עובדת רבינוביץ' כרכזת תחום שחייה במכללת וינגייט, מלמדת שחייה בסמינר הקיבוצים ומורה לחינוך גופני בתיכון הדסים שליד אבן יהודה.
סטן ואן גנדי

ביוגרפיה

סטן ואן גנדי נולד באינדיו שבקליפורניה. אביו ביל ואן גנדי היה מאמן כדורסל שאימן את נבחרת אוניברסיטת מדינת ניו יורק (SUNY), סטן שיחק כגארד תחת שרביטו של אביו ולאחר מכן במסגרת בית ספר תיכון באלהמברה שבקליפורניה. אחיו הצעיר הוא הפרשן ג'ף ואן גנדי, שהיה אף הוא מאמן ב-NBA.
את קריירת האימון החל כעוזר מאמן באוניברסיטת ורמונט, שם אימן שלוש שנים, לאחר מכן היה עוזר מאמן ומאמן במכללות כחמש שנים באוניברסיטאות נוספות.

אימון ב-NBA

את דרכו ב-NBA החל ואן גנדי במיאמי היט בשנת 1995, בתחילה כעוזר לפט ריילי, ומעונת 2003-2004 כמאמן ראשי. כמאמן ראשי הוביל את ההיט למאזן הטוב במזרח ומשום כך היה למאמן הראשון של ההיט שמאמן באולסטאר. הוביל את ההיט לגמר המזרח שם הפסידו לדטרויט פיסטונס, בדצמבר 2005 התפטר מתפקידו כמאמן ראשי, ריילי חזר לאמן וההיט זכו באליפות הראשונה שלהם. 
ב-2007 החל לאמן את אורלנדו מג'יק, כבר בעונתו הראשונה הוביל את המג'יק לאליפות הליגה (המאזן הטוב ביותר במסגרת הליגה הסדירה) עם 56 ניצחונות. בעונת 2008-2009 שיפר את ההישג ל-58 ניצחונות בעונה והוביל את המג'יק לגמר ה-NBA בו הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס.
ב-2010 אימן בפעם השלישית את נבחרת המזרח באולסטאר והובילה לניצחון.
באפריל 2012 במסגרת מסיבת עיתונאים מסר ואן גנדי הצהרה יוצאת דופן ואמר כי הוא יודע שדווייט האוורד (כוכבה הגדול של הקבוצה) רוצה בפיטוריו. האוורד נכנס לחדר, חיבקו והכחיש את הדברים, אך בחודש מאי של אותה שנה סיים ואן גנדי את דרכו באורלנדו.

דטרויט פיסטונס

ב-14 במאי 2014 החל לאמן בקבוצת דטרויט פיסטונס, בנוסף להיותו המאמן הוא גם הג'נרל מנג'ר (או נשיא פעולות הכדורסל). ואן גנדי דרש סמכויות נרחבות וחתם על חוזה לחמש שנים. במאי 2018 פוטר ואן גנדי מתפקידיו בדטרויט, לאחר 4 שנים בקבוצה.

חיים אישיים

סטן נשוי לקים, והם הורים לארבעה, ומתגוררים במישיגן.
ג'ון באקן

חייו ופועלו

באקן נולד בפרת', סקוטלנד, כבנם הבכור של ג'ון באקן, כומר הכנסייה החופשית של סקוטלנד, והלן ג'יין באקן. אהבתו לנופיה ולטיפוסיה של סקוטלנד באה לידי ביטוי בכתביו. לאחר סיום בית הספר זכה במלגה לאוניברסיטת גלאזגו, שם למד לימודים קלאסיים, כתב שירה, וכתביו זכו לפרסום. לאחר מכן למד באוקספורד, ועם סיום לימודיו החל בקריירה דיפלומטית כמזכירו הפרטי של אלפרד מילנר הנציב העליון בדרום אפריקה, ארץ שהיכרותו עמה משמשת אותו בספריו. ב-1910 כתב את הראשון שבספרי ההרפתקאות שלו, פרסטר ג'ון, המתרחש בדרום אפריקה. שנה לאחר מכן החל לסבול מכיב בתריסריון, מחלה שהעניק לאחר מכן לאחת מדמויותיו הבדיוניות.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, החל לכתוב עבור לשכת התעמולה המלחמתית ועבד ככתב הטיימס בצרפת. הוא המשיך לכתוב סיפורת וב – 1915 פרסם את יצירתו הידועה ביותר, שלושים ותשע המדרגות, מותחן ריגול המתרחש ממש לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הרומן מציג את גיבורו, שלאחר מכן הופיע בעוד ארבעה מספריו, ריצ'רד האנאיי, מהנדס מכרות ממוצא סקוטי שבילה שנים רבות בדרום אפריקה. דמותו מבוססת על ידידו מתקופתו בדרום אפריקה, אדמונד איירונסייד, ששירת במלחמת הבורים וריגל במושבות הגרמנים בדרום מערב אפריקה. לאחר שירות בלשכת התעמולה, התגייס באקן לצבא ושירת בחיל המודיעין, שם כתב נאומים וקומוניקטים עבור דאגלס הייג. עם ההכרה ביכולותיו מונה למנהל המידע תחת לורד ביברברוק, וכן סייע בהוצאה לאור של מגזין חודשי העוסק בהיסטוריה של המלחמה, הראשון שבהם הופיע ב-1915, אך קשריו עם רבים מבכירי הצבא הקשו עליו לבקר את תפקוד הצבא הבריטי.
ב–1935 זכתה עבודתו הספרותית לעיבוד קולנועי כאשר אלפרד היצ'קוק עיבד את שלושים ותשע המדרגות לסרט. מאז זכה הספר לעיבודים רבים נוספים לקולנוע, תיאטרון, טלוויזיה, רדיו, ואף למשחק וידאו (2013).
כמדינאי תמך בסחר חופשי, זכויות נשים וביטוח לאומי. ב-1935 מונה לתפקיד המושל הכללי של קנדה, ה-15 מאז איחוד קנדה. הוא הביא לתפקיד ידע רב שנים על קנדה מתקופתו ככתב עיתונות שבה כתב עליה ועקב אחר מבצעיהם של הכוחות הקנדיים במלחמת העולם הראשונה. ידיעותיו ועניינו בהגדלת המודעות הציבורית והנגישות לעברה של קנדה הביאו לבחירתו של באקן לנשיא הכבוד השני של אגודת צ'אמפליין בין השנים 1938–1939. באקן המשיך בכתיבה תוך כדי תפקידו כמושל כללי, אך התייחס לתפקידו כמשנה למלך ברצינות רבה ולקח על עצמו לתור את קנדה לאורכה ולרוחבה כולל האזורים הארקטיים כדי לקדם אחדות קנדית. הוא אמר על עבודתו: "המושל הכללי נמצא בעמדה ייחודית שכן מחובתו להכיר את קנדה כולה ואת כל סוגי אנשיה." באקן קידם זהות קנדית ייחודית ואחדות לאומית. הוא האמין ברעיון ש"על הקבוצות האתניות לשמור על ייחודן וכל אחת מהן תורמת לאופי הלאומי. העמים החזקים ביותר הם אלה המורכבים ממרכיבים גזעיים שונים."
באקן כתב כמאה כותרים, ביניהם כשלושים רומנים, ספרי היסטוריה, ביוגרפיות, קובצי סיפורים קצרים, ספרי שירה, אך הוא ידוע ביותר בשל המותחנים וספרי הריגול שלו.
דגל המדינה האסלאמית

תיאור

הדגל הוא שחור ובכיתוב ערבי לבן רשומה בו הפתיח של השהאדה (העדות) - הכרזת האמונה האסלאמית: לַא אִלַהַ אִלַא אַללַה (لَا إِلٰهَ إِلَّا الله - "אין אלוה אלא אללה"). החלק השני של השהאדה מופיע בתוך עיגול לא מדויק בעל רקע לבן ובסדר מילים הפוך, כך שיש לקוראו מהסוף להתחלה: אללה רסול מוחמד (الله رَسُولُ مُحَمَّدٌ - "אללה שליח מוחמד"). סדר זה נועד להדגיש את עליונות האל.
הדגל והמוטיבים השונים שבו מצביעים על האידאולוגיה הסלפית-והבית הקיצונית של הארגון אשר מבקש לחזור לאסלאם הראשוני כפי שהוא מפרש אותו. כך למשל, לצבע השחור שבדגל, שאומץ על ידי תנועות ג'יהאד סלפי נוספות כגון אל-קאעידה וג'בהת א-נוצרה, יש מקורות החוזרים לראשית האסלאם, אז, לפי מסורות אסלאמיות, השתמש מוחמד בדגל השחור במהלך מלחמותיו. הצבע השחור מסמל גם אמונות משיחיות המבוססות על חדית' לפיו דגלו של המהדי, המשיח, יהיה שחור, ובכך מעניק נופך משיחי לארגון. גם הגופן שבו כתובה השהאדה, בכתב יד פשוט, מצביע על חזרה לשורשים אסלאמיים, בשונה למשל מהכתב הקליגרפי שבו כתובה השהאדה בדגל ערב הסעודית או בדגל חמאס.
לעיגול בתחתית הדגל רקע לבן כאמור. עיגול זה מזוהה כ"חותם הנביא", אשר לתפיסת חברי הארגון שימש את מוחמד לצורך חתימה על מכתביו במהלך ימיו הראשונים של האסלאם.
קובץ תמונה

קובץ תמונה הוא קובץ מחשב אשר מכיל את המרכיבים של יצירת תמונה: אורך, רוחב, צפיפות, צבעים וכיוצא בזה. לאחסון והצגה של תמונות במחשב משמשים סוגים אחדים של קבצים, שלכל אחד מהם יתרונות וחסרונות משלו.

הצגת קובץ תמונה

קובצי תמונה ניתנים להצגה באמצעות תוכנות עיבוד תמונה למיניהן, ואליהן נוספות תוכנות אחדות המסוגלות להציג קובצי תמונה מבלי שתהיה להן היכולת ליצור קבצים כאלה. התוכנה הבולטת ביותר מסוג זה היא הדפדפן, המאפשר הצגה של קובצי תמונה מסוג gif, jpeg ו-png. גם במסמכים של חבילות יישומים משרדיים, כגון אופיס, ניתן לשלב קובצי תמונה מסוגים שונים. בתוכנות אלה הצגת התמונה היא חלק ממכלול רחב יותר של מטרות שלהן משמשת התוכנה. תוכנות מסוימות משמשות אך ורק להצגה של קובצי תמונה. תוכנה בולטת בקטגוריה זו היא IrfanView, המסוגלת להציג מגוון רחב ביותר של קובצי תמונה. תוכנה נוספת בקטגוריה זו היא ACDSee, שלה גם יכולת מסוימת לעיבוד תמונה.

לכידת מסך והפיכתו לקובץ תמונה

לעיתים מתעורר צורך ללכוד מסך מחשב או חלק ממנו ולהפכו לקובץ תמונה. מצב כזה נוצר, למשל, בעת כתיבת מדריך למשתמש לתוכנה מסוימת, שבו יש לשלב תצלומי מסכים של התוכנה. ישנן תוכנות המאפשרות מימוש קל של מטרה זו. במערכת ההפעלה Windows 7 נכלל כלי כזה שנקרא "כלי החיתוך" (או "Snipping Tool" בממשק באנגלית). ללא כלי ייעודי למשימה זו ניתן לבצע לכידת מסך באמצעות לחיצה על המקש Print screen במקלדת והדבקת התוצר בתוכנה לעריכת תמונות.
רחם (עוף)

מאפיינים

הרחם הוא מן הקטנים במינים במשפחה, אורכו מהזנב לראש הוא כ־65 ס"מ, מתוכו אורך הזנב כ-20 ס"מ. מוטת כנפיו כ־170-150 ס"מ ומשקלו מגיע לכ־2.1 ק"ג. הוא מופיע בציורים מצריים עתיקים רבים, ומכונה לפיכך גם "נשר מצרי" או "תרנגול פרעה".
הרחם ניזון בעיקר מפגרים, אך לעיתים יכול לצוד יונקים קטנים, גיריות, עכברים ואפילו נחשים. לשם צייד הוא משתמש בטפרים ארוכים, מעוקלים וחדים, בעוד שלשם אכילת נבלות הוא מצויד במקור קצר חזק ועבה המאפשר לו לקרוע בשר ועור ולנתק גידים.
רגליו וצווארו של הרחם קצרים וגופו מכוסה נוצות לבנות מלבד אברותיו שהן שחורות. קדמת הפנים עד החזה היא חשופה וצהבהבה, אך העורף והראש מכוסים גם הם פלומת נוצות. בתצפית מלמטה נראית לבנה כמעט לחלוטין, למעט מסגרת שחורה בכנפיו.
לרחם מספר התנהגויות נדירות בעולם העופות. הוא שובר ביצים ששדד על ידי הטלתן על סלע. יתרה מכך, ביצים גדולות הוא שובר על ידי נשיאת אבן במשקל של עד 300 גרם עד לגובה המתאים מעל הביצה, והשמטתה מעליה. יכולת זו מעידה על יכולתו להשתמש בכלים, יכולת הנדירה אצל עופות.
מעריכים כי מספר זוגות הרחמים שקיננו בישראל עם קום המדינה היה בין 500 ל־1,000 זוגות, אולם עקב הרעלות ושימוש בחומרי הדברה פחת מספרם במהלך שנות החמישים והשישים. בשנות החמישים הוערך מספרם רק בכ־50 זוגות. האוכלוסייה התאוששה ובשנות השמונים נצפו כ־150 זוגות. על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל" הרחם נמצא בסיכון אזורי ועתידו בישראל בסכנה.
בישראל הרחם הוא נודד עונתי. הוא מופיע בחודשי האביב והקיץ לשם קינון ודגירה ונראה בגלבוע, בגולן, בגליל העליון והתחתון ובכרמל, בנוסף קיימים אזורי מחיה בדרום - מדבר יהודה בסביבות ערד. בסתיו הוא נודד לאפריקה. הנדידה היא בלהקות, וטעות נפוצה היא לחשוב להקת רחמים ללהקת חסידות, בשל מראם הדומה בעת מעוף.
בשלהי חודש מאי 2019 נצפה קינון של זוג רחמים באזור הכרמל, לראשונה מזה 50 שנה. 
זוג רחמים בונה קן בראש צוק, המכיל תטולה שגודלה שתי ביצים צהבהבות או בצבע חום בהיר ועליהן כתמים חומים כהים. תקופת הדגירה היא כ־42 יום. הגוזלים מכוסים נוצות כתומות המתחלפות לחומות־שחורות כעבור כשנה. הגוזל מגיע לבגרות אחרי כ־3 שנים ואז הוא עוטה פלומה לבנה וקצות נוצותיו שחורות. 
במקרא הוא מוזכר בין העופות הטמאים (ויקרא יא', יח'), ואילו בתלמוד הוא זוכה לאהדה ועליו נאמר: "משבא הרחם לעולם - באו הרחמים לעולם". (משמופיע בארץ, סימן לבוא גשמים)
מנחם פוזננסקי

ביוגרפיה

פוזננסקי נולד בקמניץ פודולסקי ליוסף ולאסתר לבית ווייסלוביטש. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לברדיצ'ב, ובשנת 1898, כשהיה בן 11, עקרה המשפחה מערבה לעיר לודז' (פולין), שם גם התחנך אצל מורים פרטיים ולאחר מכן השתלם והוסמך להוראה בעברית ובספרות בבית ספר ממשלתי ליהודים.
בין השנים 1906–1908 עבד בבתי דפוס, תחילה בלודז', שם חבר למשורר יצחק קצנלסון, ולאחר מכן בלבוב, שם התוודע לסופר י"ח ברנר.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נישא למרים בת פיגה וליב ניברט, ויחד עלו בני הזוג לארץ ישראל. בארץ עבד תחילה בפלחה ובשמירה, ובהמשך התקבל למשרת הוראה בבית הספר לבנות בנווה צדק. בעבודת ההוראה המשיך עד ליציאתו לפנסיה (בין היתר, כמורה בבית הספר "תל נורדאו" בתל אביב).
פוזננסקי כתב סיפורים ליריים; תחילה פרסמם בכתבי העת "השילוח" וב"העולם" ובמרבית כתבי העת העבריים של תקופתו, בהם "רביבים", "האדמה", "מעברות", "מאזניים, "דבר", "אורלוגין" ועוד.
פוזננסקי תרגם קבצים רבים, בהם: "אבות ובנים" של איוון טורגנייב, "בעלי אחוזה מן הדור הישן" של ניקולאי גוגול, "זיכרונות של מהפכן" של פיוטר קרופוטקין, "חצי יובל שנים של קריניצה" על התנועה הקבוצתית בקווקז, ועוד.
פוזננסקי קיבץ והביא לדפוס את יצירותיהם של מספר סופרים נבחרים, בהם: "על גבול הדממה" של צבי שץ, רשימותיה של המשוררת פניה ברגשטיין ועזבונו של ל.א אריאלי. אולם את מרבית עבודתו בתחום ביצע בכינוס יצירותיו ואיגרותיו של יוסף חיים ברנר. הוא אף החל לעבוד במשותף עם ברנר על היצירה "מחיי יוסף טרומפלדור", שאותה המשיך פוזננסקי לאחר הירצחו של ברנר. על עבודתו במשך שלושים שנה בשימור וליקוט יצירותיו של ברנר, זכה פוזננסקי בפרס ברנר בשנת 1956, זמן קצר לפני מותו.
פוזננסקי נפטר ב-20 בדצמבר 1956. נטמן בבית העלמין קריית שאול. ארכיונו הגדול נמצא במכון "גנזים" של אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב. 
היה אב לבן, בנימין גלעד, חבר קיבוץ בית השיטה, ולבת, וסב לנכדים. אחד מאחיו, לייב פוזננסקי, היה ממנהיגי "הבונד" ונספה בשואת יהודי פולין.