google/wiki40b huggingface dataset:
תאוריית הצבעים של גתה

תאוריית הצבעים של גתה או תאוריות הצבע של גתה היא תאוריה המוצגת בספרו של יוהאן וולפגנג פון גתה "תאוריות הצבע" משנת 1810.
גתה החל לחקור את תופעות הצבע בשנת 1790 בערך, ומטרת מחקרו הייתה, בין היתר, לשמש כחומר תאורטי עליו ציירים יוכלו לבסס את טכניקת הציור שלהם. 
תאוריית הצבע חוקרת את דרך הראייה של העין האנושית המאפשרת את ההתאמה בין המוח לעולם. 
גתה חילק את הצבעים לפיזיולוגיים, כאלה שנוצרים בתוך העין והם מהווים תנאי הכרחי לראייה. לבין צבעים פיזיקליים, אשר מנוגדים לפיזיולוגיים והם תופעה חיצונית והדרך בה האדם חווה אותם קשורה להשפעתם של תנאים חיצוניים אשר מושפעים מאור וצל. צבעים נוספים הם צבעים כימיים המהווים את הצבע הבסיסי והקבוע של החומר, וכל שנדרש כדי לראותו הוא נוכחות של אור. 
בתאוריית הצבעים גתה מיחס לצבעים שחור ולבן את המקור ליצירת שאר הצבעים. כאשר השחור, המייצג את הצל, משאיר את העין במצב מנוחה, ואילו הלבן, מעורר את פעילותה ומייצג את האור. הלבן והשחור המייצגים את האור והעדרו הכרחיים ליצירת הצבע, כשהצבע הצהוב הוא הקרוב ביותר ללבן, והכחול לשחור ובאופן כללי כל הצבעים נוצרים מערבוב מסוים של ניגודים, כך הצהוב והכחול יוצרים ירוק.
גתה התייחס לקבוצות של צבעים ותכונותיהם המשפיעות על הרגש וגורמות לתחושות שונות אצל כל אדם. הצהוב, הצהוב-אדום והכתום הם צבעים חמים המעוררים תחושות של מהירות, חיות וכמיהה ולכן הם מוגדרים כחיוביים, בעוד שהכחול, הסגול והארגמן הם צבעים קרים המבטאים חוסר מנוחה ומלנכוליה ולפיכך הוא הגדיר אותם כחלק מהצד השלילי בגלגל הצבעים.
גתה מבחין בתופעה המכונה "מיזוג אופטי" בה שני פסי צבע צרים בגוונים כחול וצהוב נראים כירוקים במבט מרחוק. הזליגה האופטית של הצבעים והפיכתם למעין משטח אחיד, מהווה חלק מהבסיס לטכניקות הציור האימפרסיוניסטי והדיוויזיוניסטי.
הציור המופיע בצד שמאל הוא טעות כיוון שבעצם הצבעים במחשב מסתכמים ולכן כחול וצהוב לא יהפכו לירוק. זה נכון בצבעים מתחסרים כגון צבעי גופים כלשהם. בסיכום צבעים נכון לשלב ירוק+אדום ולקבל צהוב.
בתאוריית הצבע גתה מתייחס להשפעתו של הצל שמטילים גופים על משטח, וכאשר המשטח בגוון נייטרלי כמו לבן, גוני הצל יהיו בצבעים המשלימים של צבע האור, כך כשהאור בגוונים צהובים, הצללים יהיו סגלגלים.
אחד הציירים הראשונים שעשו שימוש בתאוריה של גתה הוא ויליאם טרנר.
שתל חזה

דליפות משתלים

דליפת סיליקון – מהווה סיבוך נדיר בשימוש בשתלים המודרניים בעלי מעטפת עמידה יותר. ככל שעובר זמן רב יותר מהניתוח, הסיכוי לתופעה זו גדול יותר. הדליפה לעיתים אינה מורגשת אך עלולה במקרים מסוימים לעוות את מבנה השד או לגרום להתקשות קופסית. ניתן לאבחן מקרים אלה באמצעות שימוש בשיטות הדמיה שונות כגון אולטרא-סאונד, ממוגרפיה ואף MRI. בדרך כלל הפתרון הוא ניתוחי הכולל החלפת השתל ועיצוב השד מחדש.
אלרן מוראש

שירותו הצבאי

מוראש התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שמשון, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בהמשך שירת כראש ענף לחימה אורבנית במל"י  בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש בין השנים 2013–2015. ב-12 ביולי 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושירת בתפקיד זה עד 20 באפריל 2017. במאי 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו יצא ללימודים בחו"ל. ב-16 בספטמבר 2019 הוחלט למנותו למפקד הבא של חטיבת ביסלמ"ח.
בלר

היסטוריה

בלר נוסדה בעיר קולצ'סטר (הנמצאת כ-90 ק"מ מלונדון) בשנת 1989 בשם "סימור".
האלבום הראשון (Leisure), אותו הוציאה הלהקה באוגוסט 1991, הופק בחלקו על ידי סטיבן סטריט (המפורסם בעיקר בגלל עבודתו עם הסמית'ס), קיבל ביקורות בינוניות אך בעיקרן חיוביות מעיתוני המוזיקה וזכה להצלחה מתונה בבריטניה. 
האלבום השני (Modern Life Is Rubbish), בהפקת סטריט, הופץ במאי 1993. הוא זכה להצלחה בבריטניה ולהצלחה מעטה בארצות הברית.
האלבום השלישי (Parklife), שהופץ באפריל 1994, זכה להצלחה רבה והפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר בבריטניה. הצלחת האלבום תרמה להצלחתן של להקות בריטפופ אחרות, ביניהן אואזיס, פאלפ, וסווייד. 
באוגוסט 1995 הופץ סינגל ראשון, Country House, מתוך האלבום הרביעי. האלבום (The Great Escape) זכה להצלחה, אך בלר איבדה את מעמדה כלהקה הבריטית המצליחה ביותר ללהקת אואזיס, שזכתה להצלחה גדולה יותר בבריטניה ובארצות הברית.
בפברואר 1997 הופץ האלבום החמישי (Blur), שכלל שירים בסגנון רוק אמריקני, וזכה להצלחה בעיקר בארצות הברית. הסינגל Song 2 מתוך האלבום הוא אחד השירים הפופולריים של הלהקה ואיפשר במידה רבה את פריצת הדרך שלה בארצות הברית ואף הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הרוק של הבילבורד.
במרץ 1999 הופץ האלבום השישי (13), שנחשב לכבד יותר מהאלבומים האחרים. באותה שנה הופץ מארז מיוחד, לציון עשור להקמת הלהקה, שכלל 22 סינגלים.
באוקטובר 2000 הופץ אלבום אוסף (Blur: The Best Of). 
בשנת 2002, הגיטריסט גראהם קוקסון הסתכסך עם חברי הלהקה, והודיע על פרישתו. הוא הוחלף על ידי סיימון טונג, שהיה גיטריסט בלהקת הוורב.
במאי 2003 הופץ האלבום השביעי (Think Tank), שהיה מועמד לפרס האלבום הבריטי הטוב ביותר בטקס פרסי הבריטס.
בדצמבר 2008 הודיעו ארבעת חברי הלהקה המקוריים על איחוד להופעה חד פעמית בהייד פארק בלונדון, אך לאחר שהכרטיסים אזלו לאחר 2 דקות מתחילת מועד מכירת הכרטיסים הודיעו על הופעה נוספת. לקראת האיחוד יצא אלבום האוסף Midlife: A Beginner's Guide to Blur. שתי ההופעות נערכו ביולי 2009, ולאחר מכן יצא האלבום All the People: Blur Live at Hyde Park עם שירים משתי ההופעות.
לכבוד יום חנות התקליטים, הלהקה שיחררה את השיר "Fool's Day" באפריל 2010, הסינגל הראשון של הלהקה מאז 2003. הלהקה הודיעה כי תשחרר בעתיד עוד סינגלים, אך אלברן הודיע כי כרגע לא מתוכנן אלבום חדש, בגלל שאר העיסוקים של חברי הלהקה.
באפריל 2012 הוכרז שהלהקה תיקח חלק בחגיגות הסיום של אולימפיאדת לונדון 2012 בתאריך 12 באוגוסט 2012.
בשנת 2015 הכריזה הלהקה על אלבום חדש שייקרא "The Magic Whip" בהרכבה המקורי של הלהקה עם קוקסון, אלברן, ג'יימס ורוונטרי. האלבום יצא ב-27 באפריל 2015 וזכה לביקורות טובות ולהצלחה במכירות ברחבי העולם.
פארק קיקפו (אילינוי)

פארק השעשועים קיקפו (באנגלית: Kickapoo State Recreational Park) הוא שמורת טבע ופארק במחוז ורמיליון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. הפארק משתרע על  11.5 קמ"ר ונהר ורמיליון עובר בליבו. כביש I74 המחבר בין שמפיין לדנוויל חותך את הפארק לשני חלקים.

היסטוריה

חפירות ארכאולוגיות באזור העלו עדויות לקיומו של כפר בתקופה הפרה-היסטורית במזלג האמצעי של נהר ורמיליון. כמו כן, קיימות עדויות לקיומו של כפר של עמים ילידיים מהמאה ה-4 עד המאה ה-14.
כפר נוסף, של שבט הקיקפו נמצא בנקודת המפגש של נהרות מידל פורק וסולט פורק. מוצאו של קנקוק, "נביא הקיקפו", מכפר זה, שעל שמו נקרא הפארק.
המתיישבים האירופאים הגיעו למקום בעקבות גילויים של מעיינות מלוחים באזור בשנת 1819. כורי מלח היו פעילים באזור מאז ועד שנת 1848. אחד המתיישבים הראשונים היה ג'ון קוקס, מלוחמי מלחמת בלק הוק. הוא קבור עם אשתו ומתיישבים אחרים בבית קברות בשטח הפארק.
בתחילת המאה העשרים בוצעה באזור כריית פחם רבה. בשנת 1939 קנתה מדינת אילינוי את השטח מחברת החשמל הפחמית המאוחדת. במהלך חמישים השנים האחרונות הטבע באזור הצליח לכסות מחדש את האזור שהופשט לגמרי מצמחייה ומחיי בר.
מערכת הקואורדינטות המשוונית

מערכת הקואורדינטות המשוונית היא מערכת הקואורדינטות השמימית הנפוצה ביותר לשימוש באסטרונומיה.
המערכת משמשת לתיאור מיקום גופים על כיפת השמים הכדורית כפי שתיראה לצופה היפותטי שיעמוד במרכז כדור הארץ, במקומו (כלומר, כדור הארץ לא יסתיר לו את השמים). זאת בניגוד למערכת הקואורדינטות ההוריזונטאלית שמתארת את מיקום הגופים על כיפת השמים שנראית לצופה אנושי מסוים הממוקם על קרום כדור הארץ. כדי שהמערכת תתאר את מיקומם הממשי של גופים בחלל, נהוג להוסיף פרמטר שיציין את המרחק שלהם מכדור הארץ.
במערכת זו מצוינים על כיפת השמים קווי אורך ורוחב המקבילים לקווי האורך והרוחב של כדור הארץ. במונחים של מערכות קואורדינטות שמימיות ניתן שקו המשווה של המערכת הוא קו המשווה השמימי שנוצר מהיטלו של קו המשווה של כדור הארץ על כיפת השמים. קו האורך 0 של המערכת מונח על נקודת שוויון האביב ומזרחית לו ערכי קווי האורך מקבלים ערכים חיוביים.
בגלל נקיפת ציר כדור הארץ מתרחשת נדידת נקודת שוויון האביב, דבר שגורם לשינוי מתמיד בערכים הניתנים במערכת זו. לכן יש לציין יחד עם נתוני המיקום גם את הזמן בו הם נמדדו. זמן זה נקרא "תקופת היחוס".

השפעות נקיפת ציר כדור הארץ

כיוון ציר הסיבוב של כדור הארץ משתנה ביחס למישור המילקה עם הזמן וכתוצאה מכך גם הטרנספורמציה בין מערכת הקואורדינטות המשוונית למערכת הקואורדינטות האקליפטית תלויה בזמן. השינוי הדומיננטי ביותר של כיוון ציר הסיבוב של כדור הארץ ביחס למישור המילקה נובע מהתנועה האליפטית של כיוון ציר הסיבוב של כדור הארץ ביחס לכיוון מישור המילקה. תנועה זו נקראת הפרצסיה (נקיפה) הירחית-שמשית של כדור הארץ והיא מוסיפה לטרנספורמציה רכיב תלוי זמן בעל מחזור של 26,000 שנה בקירוב. ישנן גם השפעות אחרות על הטרנספורמציה כמו הנוטציה של ציר סיבוב כדור הארץ והשפעות אחרות שאינן מחזוריות כגון השפעת כוכבי הלכת האחרים במערכת השמש על כדור הארץ. אם רוצים לקחת בחשבון את כל ההשפעות האלו, אז לא ניתן לחשב בצורה אנליטית את השינויים הצפויים בעתיד (או בעבר) של תנועת ציר סיבוב הארץ. לכן יש לפעמים צורך להשתמש במדידות או בהערכות המבוססות על שיטות חישוב נומריות על מנת לבצע טרנספורמציה בין מערכת הקואורדינטות המשוונית למערכת הקואורדינטות האקליפטית בדיוק גבוה מספיק.

מאקליפטי למשווני

sin δ = sin ε sin λ cos β + cos ε sin β
cos α cos δ = cos λ cos β
sin α cos δ = cos ε sin λ cos β - sin ε sin β

ממשווני לאקליפטי

sin β = cos ε sin δ - sin α cos δ sin ε 
cos λ cos β = cos α cos δ 
sin λ cos β = sin ε sin δ + sin α cos δ cos ε

אזהרה לגבי פתירת מערכות המשוואות

על אף שנראה מתבקש "לפשט" את מערכות המשוואות ולהישאר עם ביטוי אחד לכל רכיב, אין הדבר כדאי שכן הפונקציות הטריגונומטריות אינן חד-חד ערכיות. לדוגמה, במערכת השנייה ניתן לחלק את שתי המשוואות האחרונות זו בזו ולקבל ביטוי יחיד ל-tan λ (), אולם צעד זה לא יהיה כדאי מאחר שפונקציית tan⁻¹ "מניחה" שהזווית המבוקשת היא בין 0-180° בעוד ש-λ יכולה לקבל כל ערך בין 0-360°. כאשר מדובר ב-β הדבר לא משמעותי מאחר הערך שלה מוגבל מראש ל-90°- עד 90°+.
בפועל, כאשר מדובר בעצמים הקרובים למישור המלקה, מספיקה משוואה אחת כדי לקבוע את λ, משום שהיא באותו רביע כמו α.
יחסי טג'יקיסטן–פקיסטן

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1992, לאחר שטג'יקיסטן הפכה למדינה עצמאית בעקבות קריסת ברית המועצות. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים, בעיקר בתחום הסחר הבילטרלי. שתי המדינות עורכות מספר ועידות דו-צדדיות על מנת להגביר את היקף הסחר ושיתופי הפעולה ביניהן. במרץ 2008, סעיד סייד-ביג, שגריר טג'יקיסטן בפקיסטן הודיע כי טג'יקיסטן מוכנה לסחור בחשמל זול עם פקיסטן ואיראן.
המרחק בין המדינות הוא 15.5 ק"מ (בנקודה הקרובה ביותר). קהילת הטג'יקים בפקיסטן מוערכת בכ-1.2 מיליון תושבים, רוב קהילה זו התיישבה בפקיסטן בשל התנאים הכלכליים במדינתם. רבים מהם התיישבו בצפון המדינה. בשנת 1971, עם פלישת ברית המועצות אל אפגניסטן, מספר גדול של פליטים טג'יקים התיישבו ברחבי פקיסטן. המספר המדויק של פליטים אלו קשה לקביעה מכיוון שרבים מהם אינם מחזיקים בתעודות זהות רשמיות במפקדים הרשמיים בפקיסטן. עם זאת, פליטים טג'יקים רבים שהתיישבו בפקיסטן חזרו אל ארצם.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה טג'יקיסטן לפקיסטן סחורה בשווי 18.5 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה כותנה גלומית (99.6%), משי גולמי, סיבי זכוכית, אלקטרומגנטים וחומצות. לעומתה, פקיסטן ייצאה לטג'יקיסטן סחורה בשווי 4.37 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם תרופות, סוכר גולמי, ממתיקי סוכר, ביצים, חלב, סכיני גילוח, צמנט, אורז, פרי הדר, פירות טרופים ומוצרי חלב.
סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה

היסטוריה

הכפר דארוגמה שכן באזור מפגש של שני נהרות ובגלל מיקומו הגאוגרפי, פלישתם של אויבים אליו לא הייתה קלה. במאה ה-13, ראש שבט בשם ניסנקה אלגקונדה בנה שם "קוטה" (מבצר בסינהלית). אלגקונדה הוזכר על ידי אבן בטוטה כשליט קורונגלה, אך מקורות אחרים מעידים כי היה לשליט ראייגאמה קורלה (בנפת קלוטרה המודרנית).
בעקבות כיבושה של ממלכת ג'פנה  בידי הנסיך סאפומל  בשנת 1391, הודבק התואר "סרי ג'ייוורדנפורה" (בתרגום חופשי: "העיר הזוהרת של הניצחון המתפתח") לעיר. עד סוף המאה ה-16, הייתה קוטה לבירת ממלכת קוטה  ששלטה באזור מתחילת המאה ה-15.
בשנת 1501 הגיעו הפורטוגזים לאי והתקבלו בברכה על ידי המלך, אך לפורטוגזים היו שאיפות מונופוליסטיות ומיליטריסטיות ובשנת 1565 הם השיגו שליטה מלאה על העיר. לאחר תקיפות הולכות ונשנות על ידי כוחות ממלכת סיטאוואקה  השכנה שלא יכלו לעמוד בפניהן, נטשו הפורטוגזים את העיר וקבעו את עיר בירתם בקולומבו.
כמו ערים אחרות באותה התקופה, קוטה נבנתה מתוך שימת דגש על ביטחונה. חפיר וסוללה נבנו כדי להוות הגנה על העיר כולה. עד היום ניתן למצוא שרידים של מבנים, חומות ותעלות מגן מאותה התקופה.
תהליך העיור של העיר החל במאה ה-19. שרידים ארכאולוגים פורקו והוסבו לחומרי בניין (תהליך שנמשך עד היום).

הפרלמנט

הבניין החדש של הפרלמנט של סרי לנקה נחנך בעיר ב-29 באפריל 1982. המבנים הפרלמנטריים החדשים נבנו על גבי קרקע מאוחזרת במרכזו של נהר הדייאוואנה אויה. בעבר, היה האי לנקודת נופש בקרב חיילים פורטוגזים בימיה האחרונים של תקופת ממלכת קוטה.
תהליך העברתם של מוסדות רשמיים מעיר הבירה לשעבר קולומבו עדיין נמשך.

דמוגרפיה

על פי מפקד אוכלוסין משנת 2012, עולה כי 77.06% (84,841 איש) מכלל האוכלוסייה בודהיסטים, 7.28% (7,827) קתולים, 6.30% (6,772) מוסלמים, 4.69% (5,040), 4.52% הינדואים ועוד 0.15% (452) מוגדרים כאחרים.
דה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק

תכנון ופיתוח

הצ'יפמנק תוכנן כממשיכו של מטוס האימונים הדו-כנפי דה הבילנד טייגר מות', שהיה בשימוש נרחב במהלך מלחמת העולם השנייה. המטוס עשוי כולו ממתכת, אם כי משטחי השליטה מצופים בבד. לצ'יפמנק כנף נמוכה, מנוע יחיד, וכן נסע בתצורה משולשת עם כן זנב. תא טייס בתצורת טנדם ומכוסה בחופה שקופה עשויה מפרספקס, בעלת מסגרת בדגמים הראשונים לעומת חופת בועה בדגמים מאוחרים יותר. 
אב הטיפוס טס לראשונה ב-22 במאי 1946 בנמל התעופה דאונסוויו בצפון טורונטו. שלושה מטוסים הועברו לחיל האוויר המלכותי הבריטי להערכה, ולאחר תוצאות המבחנים הוחלט שהמטוס יהיה מטוס האימונים הראשוני של החיל. חיל האוויר המלכותי הקנדי הגיע לאותה החלטה. משנות ה-50 של המאה ה-20 הפך הצ'יפמנק לפופולרי גם בשוק האזרחי, בו שימש לאימונים ולאווירובטיקה וגם לריסוס אווירי. רוב המטוסים האזרחיים היו מטוסים צבאיים בעברם.
בסך הכל נבנו בקנדה 217 מטוסי צ'יפמנק. בבריטניה נבנו 1,000 מטוסים, ו-66 נבנו ברישיון בפורטוגל בין 1955 ל-1961 עבור חיל האוויר הפורטוגזי.

בריטניה

חיל האוויר המלכותי קיבל 735 מטוסי צ'יפמנק, ששימשו בתחילה טייסות מילואים. המטוסים סומלו דה הבילנד צ'יפמנק T.10, ויוצרו בבריטניה על ידי חברת דה הבילנד, חברת האם של דה הבילנד קנדה. שמונה מטוסים הוטסו כשהם מפורקים לקפריסין ב-1958, בתוך מטוסי תובלה מדגם בלקברן בברלי. לאחר הרכבתם באי שימשו המטוסים את טייסת 114 הבריטית במהלך המאבק הקפריסאי לעצמאות. בשנים 1956–1960 שימשו מטוסי צ'יפמנק לטיסות חשאיות מעל ברלין המחולקת. 
מטוסי צ'יפמנק שימשו במטוסי אימון ראשוני בחיל האוויר המלכותי, וגם בגיס האווירי של צבא בריטניה ובזרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי. המטוסים האחרונים יצאו משירות ב-1996. עם זאת, ישנם מטוסי צ'יפמנק שעודם מופעלים במסגרות צבאיות, למטרות הנצחה - גף הזיכרון לקרב על בריטניה וגפי הזיכרון של הצי והצבא הבריטי. המטסים אינם מהווים חלק מאוסף המטוסים ההיסטוריים בגפים אלה, ומטרתם היא לאמן את הטייסים בהטסת מטוסים בעלי גלגל זנב. בנוסף לתפקידם באימון טייסים, שימשו תאי הטייס של מטוסי צ'יפמנק לאימון צוותי קרקע.

קנדה

מטוסי צ'יפמנק ראשונים התקבלו בחיל האוויר המלכותי הקנדי ב-1948. אלו היו המטוסים הראשונים מתוך 217 שנבנו בקנדה, 113 מתוכם עבור חיל האוויר והשאר עבור חילות אוויר אחרים, ובהם חיל האוויר המצרי, חיל האוויר הלבנוני וחיל האוויר התאילנדי. 79 מהמטוסים הקנדיים נועדו לאימון ראשוני - המטוס הראשון אותו פוגש פרח הטיס, ו-34 הנותרים הוקצו למסגרות אימונים לרענון עבור טייסי מילואים של חיל האוויר. המטוסים האחרונים יצאו משירות ב-1972. שירותו הארוך של הצ'יפמנק נבע, בין השאר, מיכולותיו האווירובטיות המעולות, תכונות הטיסה המשובחות ואמינותו הטכנית הרבה. מסיבה זו נותרו מטוסי צ'יפמנק רבים מעודפי חיל האוויר המלכותי הקנדי בשירות אזרחי פעיל ברחבי העולם.

מדינות אחרות

חיל האוויר הישראלי בחן, בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, ארבעה מטוסי אימונים, במטרה לבחור מתוכם את מטוס האימון הבא של החיל. הצ'יפמנק היה אחד מהארבעה, בנוסף לפוקר S-11 אינסטרוקטור, טמקו בוקרו והבואינג-סטירמן. לצ'יפמנק היו תכונות טיסה טובות מאד, ראות מצוינת מתא הטייס, והמטוס התאים מאד להדרכה. למרות זאת הוחלט שלא לרכוש אותו, בשל אי התאמתו לתנאי האקלים בישראל. מטוס בודד שנרכש להערכה היה בשימוש טייסת 100 ("הטייסת הקלה") כמטוס אימון וקישור.

מפעילות אזרחיות

מטוסי צ'יפמנק מופעלים כיום (2016) על ידי יחידים ומועדוני טיסה במדינות רבות בעולם.
פעולות התגמול

פעולות התגמול הוא השם שניתן בישראל בשנות החמישים והשישים לפעולות הרתעה של צה"ל, שנעשו בעקבות פעולות טרור נגד תושבי ישראל ופעולות הטרדה של צבאות המדינות הגובלות בישראל.

המדיניות מאחורי פעולות התגמול

המובילים של מדיניות פעולות התגמול היו ראש הממשלה, דוד בן-גוריון, והרמטכ"ל דאז, משה דיין. ביסוד מדיניות זו הייתה גישה של "יד חזקה" כלפי הערבים, תוך הבהרה שכל פעולת חבלה או לחימה תזכה לעונש הולם, משום שדם יהודי אינו הפקר. מאחורי פעולות אלו עמדה אסטרטגיה של פגיעה באויב, כדי לגרום לו להפסיק את פעולות האיבה שלו. פעולות התגמול התבצעו כתגובה על פעולות הטרור של המסתננים. 
ב-1959 הגדיר משה דיין את פעולות התגמול:
לא היה בידינו להבטיח כל צינור מים מפיצוץ וכל עץ מעקירה. לא היה בידינו למנוע רצח עובדים בפרדס ומשפחות בשנתן. אך היה בכוחנו לקבוע מחיר גבוה לדמינו, מחיר יקר מכדי שכדאי יהיה לישוב הערבי, לצבא הערבי, לממשלות הערביות לשלמו. משמעות פעולת התגמול היא כי ישראל רואה בהסתננות כפעולת איבה בלתי נסבלת והיא מורה את כוחותיה לעבור את הגבול ולפגוע בארץ הערבים. הפגיעה אינה פעולת נקם. זו פעולת עונש והתראה שאם אותה ממשלה לא תשתלט על תושביה ולא תמנע את פגיעותיהם בישראל יעשו הכוחות הישראלים שמות בארצה.
— מיכה בר, קווים אדומים באסטרטגיית ההרתעה הישראלית, מערכות, 1990, עמ' 92.
את טיב האיזון שבין הדרג המדיני לדרג הצבאי בקביעת פעולות התגמול תיאר מאוחר יותר אריאל שרון, שהופקד על ביצוען של פעולות התגמול, תחילה כמפקדה של יחידה 101, שהוקמה במיוחד למטרה זו, ולאחר מכן כמפקדו של גדוד 890 של חטיבת הצנחנים, שיחידה 101 מוזגה לתוכה:
אפשר לומר שהאידאולוגיה של פעולות התגמול התגבשה במידה רבה ביחידות הצנחנים. חשוב לציין, שאת רוב היעדים שביצענו הצענו אנו למטה הכללי, וזאת בגלל היכרותנו המלאה את האזורים השונים ואת השטח והיעדים שמעבר לגבול, שבהם סיירנו ללא הפסקה. הביטחון והיכולת לבצע זרמו מלמטה למעלה. תפקידנו כלוחמים היה לרקוע ברגליים - מוכנים לקרב. הדרג המדיני בדרך כלל הוא זה שצריך למתן. הוא רואה את השיקולים כולם - שיקולים מדיניים ואחרים. מלמטה צריכה תמיד להיות רקיעה ברגליים, ואנחנו רקענו.
גישה זו הייתה הגישה הדומיננטית, אך לא היחידה. משה שרת, שכיהן אף הוא כראש ממשלה בתקופת פעולות התגמול התנגד לגישה זו, ולאחר טבח מעלה עקרבים כתב ביומנו: "מעשה תגובה על מרחץ דמים זה רק יטשטש את רשמו המחריד, ויעמיד אותנו בדרגה שווה עם המרצחים מהצד שכנגד. מוטב לנו לעשות מעניין מעלה עקרבים מנוף להתקפה מדינית על המעצמות, למען יפעילו לחץ על ירדן שכמוהו עוד לא היה."

ההיבטים המשפטיים

מועצת הביטחון גינתה את ישראל על ביצוע פעולות התגמול, אך ישראל עמדה על כך ששמורה לה הזכות לבצע פעולות אלו למען ביסוס ההרתעה במלחמה המתמשכת נגדה.
פרופ' אסא כשר ואלוף (מיל') עמוס ידלין סבורים שענישה אינה תכלית ראויה לפעולה צבאית (להבדיל מפעולה מונעת). לעומתם הדוקטורנט רפאל בן לוי סבור שככל שההיבטים המשפטיים ביחס לפעולת תגמול עודם מושפעים מהמשפט המנהגי, הרי שמדיניותה הממושכת של ישראל בנקיטת פעולות תגמול מהווה חלק ממנו.

הנצחת פעולות התגמול

האתר המנציח את מורשת התגמול של הצנחנים ואת פעולות התגמול השונות נקרא אנדרטת "חץ שחור". אתר זה שוכן בנגב ליד בית שביתת הנשק (כביש 232 בין שדרות למפלסים).
מנלאוס (מלך ספרטה)

מנלאוס (ביוונית: Μενελαος) היה אחד מהמלכים האגדיים של ספרטה, בחצי האי פלופונסוס. מנלאוס מתואר כבעל שיער אדום, נמוך ומוצק. 
לפי המסופר באיליאדה, היה מנלאוס אחיו של אגממנון, המלך העליון של מיקנה והמלך העליון של יוון. מנלאוס זכה להינשא להלנה היפה שרבים מאצילי יוון חיזרו אחריה, לאחר שאודיסאוס, שרצה לזכות בפנלופי, הציע לטינדראוס מלך ספרטה, כי בתמורה לתמיכתו באודיסאוס בחיזוריו אחרי פנלופי, יפרוש מהתחרות, ובנוסף הציע כי לפני שתעשה ההחלטה לגבי הזוכה בהלנה, כל המחזרים ישבעו להגן על הבעל הנבחר כנגד כל מי שיתקומם נגדו. תכסיס זה הצליח, והלנה ומנלאוס התחתנו. עם מותו של טינדראוס, מנלאוס הפך למלך ספרטה.
במלחמת טרויה עלה בידי אגממנון, אחי מנלאוס, לגייס צבא בן מאה אלף איש למלחמה בטרויה, בזכות השבועה, לאחר שהלנה ברחה עם פאריס נסיך טרויה. כל מנהיגי יוון היו מחויבים להילחם. עם תום הקרב על טרויה, מנלאוס קיבל חזרה את הלנה, והם שבו לביתם. חלק מהגיבורים שהיו מעורבים במלחמת טרויה סבלו מההשלכות של המלחמה בחזרתם הביתה (אודיסאוס סבל מזעם האלים, על פי הכתוב באודיסאה, ואגממנון נרצח על ידי קליטמנסטרה על פי המחזאי איסכילוס), מנלאוס הוא אחד היחידים שלא סבל מההשלכות המלחמה.
על שמו האסטרואיד 1647 Menelaus  שהתגלה ב-1957 על ידי סת' ניקולסון ומכתש מנלאוס על הירח .
יוסף בר-שלום

ביוגרפיה

נולד לחנה ובן-ציון חי בר-שלום ונישא ליעל. בבחרותו למד בישיבת מקור חיים בירושלים ובהמשך, בבית המדרש הגבוה להוראה שעל ידה, שם הוסמך לרבנות.
אחיו הוא הרב עזרא בר-שלום, דיין בבית הדין הרבני הגדול שכיהן בעבר כאב בית הדין של תל אביב ובעלה של עדינה בר-שלום.
באמצע שנות ה-70 התמנה הרב אליהו בקשי דורון רבה הראשי של בת ים, למשרת הרב הראשי לחיפה, והרב בר-שלום התמנה במקומו לרב הראשי של בת ים. הוא נשא בתפקיד זה כ-40 שנה, עד פטירתו בא' באלול ה'תשע"ה, ה-16 באוגוסט 2015. במרץ 2018 התמנה בנו, הרב אליהו בר-שלום, לרבה הראשי של העיר.
אריאל פלקסין

ביוגרפיה

פלקסין הוא בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. לאחר שירותו הצבאי החל לשמש כמבקר ספרים ואוכל בעיתון מקור ראשון. בהמשך כתב גם עבור כל העיר, מעריב, עכבר העיר ירושלים, מגזין Time Out ירושלים, ושימש ככתב כדורסל בפורטל ynet.
פלקסין נמנה עם צוות כותבי תוכניות סאטירה טלוויזיוניות שונות: עד כאן! (בה עשה גם הופעת אורח בעונה הראשונה), מדינת הגמדים, ח"י ברשת ועוד. במקביל, כתב למדורי סאטירה בהארץ ומקור ראשון.
מאז 2017, עובד פלקסין ב"כאן", תאגיד השידור הישראלי ומשמש כמבקר אוכל כשר באתר "הארץ".
ביל טוילומה

קריירת מועדונים

טוילומה נולד בניו זילנד להורים ממוצא סמואני. טוילומה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת בירקנהאד יונייטד מליגת העל הניו זילנדית וכבר בגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
ביולי 2013 חתם טוילומה באולימפיק מרסיי, אחרי שגם לוס אנג'לס גלאקסי וקווינס פארק ריינג'רס הביעו עניין במשחקן. ב-7 בפברואר 2015 טוילומה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד סטאד רן.
ב-16 בספטמבר 2015 הושאל לשטרסבורג מהליגה השלישית עד לסיום העונה.
ב-25 ביולי 2017 חתם בפורטלנד טימברס מה-MLS.

קריירה בינלאומית

טוילומה שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של ניו זילנד והשתתף עם נבחרת ניו זילנד U-20 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2015.
ב-15 באוקטובר 2013 ערך טוילומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד טרינידד וטובגו.
מחסן ערובה

מחסן ערובה (בקרב הסוחרים ידוע כ"בונדד" ומקורו מהמילה האנגלית: bonded warehouse) או מחסן רישוי, הוא אזור או מתחם מאובטח אשר מפוקח על ידי המכס, בו מאוחסנת סחורה החייבת בתשלום מיסי יבוא (בישראל נכללים בהגדרה זו בין השאר מכס ומע"מ), על מנת לפטור את הסחורה מתשלום מוקדם. התשלום למכס יתבצע כאשר הסחורה תשוחרר משטח האחסון לתצרוכת מקומית. המחסן יכול להיות מנוהל על ידי הממשלה אך ניהול על ידי חברה פרטית שכיח יותר. מערכת ניהול זו קיימת בכל המדינות המפותחות בעולם. אחסון סחורה במחסן הערובה הוא חלק בלתי נפרד משרשרת האספקה הגלובלית.

שחרור הטובין

שחרור הסחורה ממחסן הערובה מתבצע בחלקים, בהתאם לדרישות היבואן. במידה והסחורה לא שוחררה בתום שנה מיום אחסונה, רשאי המכס למכור את הסחורה כ"סב"ן" - "סחורה בלתי נדרשת".

מיקום

המחסן ממוקם בדרך כלל באזורי תעשייה, כחלק ממבנים של חברות לוגיסטיקה גדולות המשמשים גורמים מסחריים שונים כיצרנים וסיטונאים. הוא מצויד ברציפי העמסה (רמפה) על מנת לאפשר גישה נוחה למשאיות לצורך הפצתם.
בוריס צ'רטוק

פרופ' בוריס ייבסייביץ' צ'רטוק (ברוסית: Борис Евсеевич Черток; ‏ 1 במרץ 1912 - 14 בדצמבר 2011) היה מדען טילים יהודי סובייטי, מחלוצי החלל בברית המועצות, ודמות משפיעה על תוכניות החלל של ברית המועצות ורוסיה במשך כשבעים שנה.

קורות חיים

החל את דרכו המקצועית בתעשיית התעופה של ברית המועצות ב-1930 כמהנדס חשמל. בסיום מלחמת העולם השנייה נשלח לגרמניה עם סרגיי קורוליוב לשם לימוד טכנולוגיית הטילים הגרמנית. עסק בתכנון מערכות הנחיה לטילים בין השנים 1947–1951. היה מסגניו של קורוליוב במשרד התכנון מספר 1 (לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה) ועמד בראש מיזמי חלל שונים במשרד התכנון 1 בין השנים 1956–1992.
צ'רטוק היה מראשי המתכננים של מערכות הבקרה לתחנת החלל "מיר".

יומני צ'רטוק

בוריס צ'רטוק כתב יומנים המתעדים את פעילות החלל בברית המועצות ורוסיה. יומניו משתרעים על השנים 1946–1991, ומהווים מקור ראשוני יוצא דופן לפעילויות החלל של ברית המועצות. יומניו הופיעו בדפוס ברוסיה ב-1999. מחלקת ההיסטורה של נאס"א דאגה לתרגום ולעריכה מדעית לאנגלית, בין השנים 2005 ועד 2011 הופיעו בתרגום לאנגלית כל ארבעת הכרכים. הסדרה נקראת "טילים ואנשים" (Ракеты и люди).