google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון אושיי

קריירת משחק

כשהיה בן 17 חתם אושיי על חוזה מקצועני עם מנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה שלו ערך אושיי במשחק גביע הליגה מול אסטון וילה ב-1999. בתחילת דרכו הוא לא הרבה לשחק ביונייטד, ואף הושאל למשך תקופות קצרות לבורנמות' ואנטוורפן. בתחילת עונת 2002/2003, בה זכתה יונייטד באליפות, הוא קיבל יותר דקות משחק והתבלט בכך ששיחק בעמדות אחדות ובהן מגן שמאלי, מגן ימני, בלם קדמי וקשר אחורי.
בעונת 2003/2004 הושעה ריו פרדיננד בעקבות כישלון בבדיקת סמים, ואושיי תפס את מקומו במרכז ההגנה וסייע ליונייטד להעפיל לגמר גביע ה-FA ולנצח את מילוול בתוצאה 3–0.
אושיי ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת אירלנד ב-15 באוגוסט 2001, כאשר עלה כמחליף במשחק הביתי מול נבחרת קרואטיה. הופעה זו לא הייתה טובה מבחינתו כיוון שבזמן הפציעות ביצע עבירה שזיכתה את קרואטיה בבעיטת עונשין, שבזכותה הצליחו הקרואטים להשוות את תוצאת המשחק.
בעונת 2004/2005 הוא לא היטיב לשחק, ואף היה מועמד לעבור לניוקאסל יונייטד או ליברפול. אחת מנקודות השיא של אותה עונה הייתה ניצחון החוץ 4–2 על ארסנל, שבו הבקיע אושיי את השער הרביעי לאחר שהטעה את השוער מנואל אלמוניה. אושיי זכה ליותר הזדמנויות בעונת 2005/2006 בעקבות פציעתו של גארי נוויל.
ב-4 בפברואר 2007 הוא החליף את השוער אדווין ואן-דר-סאר במהלך משחק מול טוטנהאם הוטספר. במהלך המשחק הוא הצליח לעצור שער של עמיתו לנבחרת רובי קין.
חודש אחד לאחר מכן הוא הבקיע שער ניצחון נגד ליברפול במשחק הליגה שנערך באצטדיון אנפילד, לאחר שעלה כמחליף במקום ויין רוני. שער זה היה חשוב כיוון שזיכה את יונייטד בשלוש נקודות ליגה נוספות במאבק על האליפות לעונת 2006/2007. במשחק מול אברטון הוא הצליח להציל את היונייטד מהפסד לאברטון באחד המשחקים האחרונים של העונה, לאחר שהבקיע שער כתוצאה מהשמטת הכדור על ידי שוער אברטון. משחק מקביל בין צ'לסי לבולטון וונדררס הסתיים בתיקו 1 - 1, כך שהשער של אושיי סייע ליונייטד להגדיל את הפער מצ'לסי.
במהלך עונת 2007/2008 הוא הוצב באופן זמני בעמדת חלוץ החוד בעקבות בעיית פציעות קשה שפקדה את חלוצי היונייטד. כתוצאה מכך הוא הגיע להישג של משחק בכל אחת מהעמדות האפשריות במנצ'סטר יונייטד.
ב-23 בנובמבר 2007 הוא האריך את חוזהו ביונייטד עד לשנת 2012. לאורך העונה הוא עלה כמחליף במספר משחקים, וסייע ליונייטד לזכות בדאבל של אליפות וליגת האלופות. הוא זכה לענוד את סרט הקפטן בפעם הראשונה במהלך ההפסד הביתי לקובנטרי סיטי במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע הליגה.
ביולי 2011 חתם אושיי בסנדרלנד. ג'ון הבקיע את שערו הראשון בסנדרלנד בעונת 2012/2013 מול טוטנהאם בהפסד 1–2. ביוני 2018 חתם ברדינג לעונה אחת.
ב-30 באפריל 2019, ביום הולדתו ה-38, הכריז על פרישה ממשחק פעיל, וחמישה ימים לאחר מכן ערך את משחקו האחרון.

קריירת אימון

ב-23 ביולי 2019 מונה למאמן רדינג, הקבוצה שבמדיה פרש פחות משלושה חודשים קודם לכן.
פירמידת בול

היסטוריה

האי קרוי על שמו של הסגן הנרי לידג'ברד בול (Henry Lidgbird Ball) שגילה אותו ב-1788 במסע שבו גילה גם את אי הלורד האו (ראו את פרק ההיסטוריה בערך ההוא). האדם הראשון שנחת על האי היה כנראה הנרי וילקינסון (Henry Wilkinson), גאולוג ממחלקת המכרות של מדינת ניו סאות' ויילס שהגיע לאי ב-1882.
הטיפוס המוצלח הראשון לפסגה היה ב-14 בפברואר 1965. את הטיפוס ביצע צוות של מטפסי צוקים ממועדון מטפסי הצוקים של סידני (Sydney Rock Climbing Club) שכלל את בריידן אלן, ג'ון דייוויס, ג'ק פטיגרו ודייוויד ויטהאם
קדם לכך ניסיון ב-1964 על ידי צוות אחר מסידני שכלל את ההרפתקן דיק סמית (שאז היה רק בן 20) וחברים נוספים מתנועת הצופים של אוסטרליה. הם נאלצו לסגת לאחר חמישה ימים כשאזלו להם המים והאוכל. סמית חזר לאי ב-1979 יחד עם מטפסי הצוקים ג'ון וורל ויו וורד, והם הצליחו לטפס עד לפסגה. בהגיעם למעלה פרשו את דגל ניו סאות' ויילס שניתן להם על ידי נוויל רן (Neville Wran), ראש ממשלת מדינת ניו סאות' ויילס והכריזו על האי כטריטוריה אוסטרלית (טקס רשמי שמשום מה לא נערך קודם לכן).
מטפס הצוקים ריק וייט (Rick White) הצליח לטפס לבדו לפסגה בלא שימוש בחבלים תוך שעה ו-45 דקות.
הטיפוס על האי נאסר ב-1982 בתוספות לחוק האי לורד האו, וב-1986 נאסרה הגישה לאי כליל על ידי מנהלת אי הלורד האו. ב-1990 נעשה שינוי במדיניות והותר לטפס על האי בתנאים מגבילים, שבשנים האחרונות התבטאו בצורך לקבל רישיון מהשר המופקד על הנושא בממשלת המדינה.

פאונה

ב-2001 נחת צוות של אנטומולוגים ואנשי איכות הסביבה על פירמידת בול על מנת לקטלג את הפלורה והפאונה שלו. להפתעתם גילו אוכלוסייה של Dryococelus australis, חרק מסדרת המקלונאים. החרק נכחד בשנות ה-20 מאי הלורד האו והוגדר על ידי ה-IUCN כמין שהוכחד. האוכלוסייה שנתגלתה הייתה קטנה ביותר, רק 24 פרטים בשטח של 6 מטרים על 30 מטרים מתחת לשיח Melaleuca בודד בגובה של 100 מטרים מקו החוף. השיח גדל בחרך בסלע שלתוך פעפעו מים מבעד לסדקים בסלע שמסביב. לחות זו קיימה צמחייה שופעת באופן יחסי ובמשך הזמן נוצרה שכבת רקבובית בעובי של כמה מטרים. ידיעות על אפשרות קיומו של החרק על האי הגיעו כבר ב-1964 כאשר דייב רוברטס שהשתתף בניסיון הטיפוס הכושל של 1964 חזר עם צילום של החרק, ואנשי המוזיאון האוסטרלי אמרו לו שחשבו כי נכחד.
בשנת 2003 חזר צוות מחקר משירות הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע של ניו סאות' ויילס לפירמידת בול ואסף שני זוגות של זכר ונקבה בגיל הפריון, זוג אחד נשלח למגדל פרטי בסידני והשני לגן החיות של מלבורן. לאחר כמה קשיים ראשונים הם החלו להתרבות בשביה. המטרה הסופית היא ליצור אוכלוסייה מספיק גדולה על מנת לשחררם בחזרה באי הלורד האו.
גרוב G-120

פיתוח ושירות

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 פיתחה חברת גרוב את דגם G-120, שהיה מבוסס על מטוס האימון מתוצרתה, G-115. המטוס החדש היה הצעתה של חברת גרוב עבור מכרז של חיל האוויר של ארצות הברית למטוס אימון ראשוני. המטוס החדש טס לראשונה ביוני 1992, וכלל שינויים רבים מדגם 115, ובהם כן נסע מתכנס, מנוע בוכנה עם מערכת הזרקת דלק בעל ששה צילינדרים מתוצרת לייקומינג, מדגם AEIO-540, בעל הספק של כ-260 כוח סוס, ומדחף בעל ארבעה להבים. שלדת המטוס עשויה מחומר מרוכב, שאינו פגיע לנזקי שיתוך, המאפשר למטוס לעמוד בעומסים של +6 עד -4 ג'י. אורך חיי גוף המטוס על פי נתוני היצרן הוא 15,000 שעות. שני המושבים בתא הטייס ממוקמים זה לצד זה, ויש בו מקום לטייסים בציוד מלא.
חברת גרוב לא זכתה במכרז זה ופיתוחו של דגם 120 הואט ונמשך תחת הסימול 120A עד שנת 2000. בנובמבר 2001 ניתן למטוס רישוי תעופתי על ידי הגופים הרלוונטיים בגרמניה, ובתחילת 2002 התקבל האישור של הFAA, רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית.
חברת לופטהאנזה פלייט טריינינג, חברת בת של חברת התעופה לופטהנזה הייתה הלקוח הראשון של המטוס, שנרכש כמטוס להכשרת טייסים לחברה. האימונים נערכים בבית הספר לטיסה של החברה הנמצא בגודייר (Goodyear), שבאריזונה, ארצות הברית. חיל האוויר הגרמני חכר ששה מטוסים מחברת לופטהאנזה, וטייסיו מתאמנים גם הם באריזונה. בין לקוחות המטוס נמצאים חילות האוויר של קנדה, צרפתי ושל ישראל (ראו להלן), ועוד.

שירות בחיל האוויר הישראלי

בתחילת 2002 הוחלט על רכישת מטוסי גרוב 120A עבור חיל האוויר הישראלי. המטוסים נועדו להחליף את מטוסי הפייפר סופר-קאב המתיישנים, ולשמש במקומם כמטוס המיון והאימון הראשוני בקורס טיס. שמו של המטוס בחיל האוויר הוא סנונית. מטוסי הסנונית היו המטוסים הראשונים בתולדות חיל האוויר שלא נרכשו על ידי החיל; 27 המטוסים נרכשו על ידי חברת "סנונית שירותי אוויר", שהיא חברת בת של חברת אלביט מערכות וחברת הבת שלה ציקלון מוצרי תעופה. חברת סנונית מתחזקת את המטוסים, וחיל האוויר רוכש ממנה את שעות הטיסה בהם. 3 המטוסים הראשונים הגיעו לישראל בסוף אותה שנה. באפריל 2004 נאלץ מטוס סנונית לבצע נחיתת חירום לאחר שאחד מגלגלי המטוס לא נפתח בעת הגישה לנחיתה. בעקבות האירוע הורה מפקד חיל האוויר באותה עת, האלוף אליעזר שקדי, על קרקוע מערך הסנונית עד לבדיקת התקלה. לאחר השלמת הבדיקה, בתוך כמה שבועות, ניתן אישור מחדש להפעלת המטוסים.
אלכסנדר בוחארוב

קריירת מועדונים

בוחארוב זכה ביחד עם קבוצתו רובין קאזאן בגביע הליגה של הליגה הרוסית בשנת 2008. באותה עונה, הוא שבר את שיא "השער המהיר ביותר בכל הזמנים" בתולדות הליגה הרוסית, כאשר הוא מבקיע את השער לאחר 26 שניות בלבד. באמצע חודש יולי 2010, בוחארוב חתם עם קבוצת זניט על חוזה של ארבע שנים. בזניט בוחארוב לא הצליח להפוך לשחקן הרכב ובינואר 2014 הושאל לחצי עונה אנז'י מחצ'קלה. בתום העונה נגמר החוזה של אלכסנדר עם זניט, וב-2 ביולי 2014 הוא חתם לשנתיים ברוסטוב. ב-25 ביולי 2018 חזר לרובין קאזאן וחתם לעונה אחת.

נבחרת רוסיה

בוחארוב ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רוסיה במוקדמות מונדיאל 2010 במשחק נגד נבחרת אזרבייג'ן. במרץ 2017 זומן לראשונה לנבחרת לאחר שש שנים. ב-28 במרץ 2017 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בתיקו 3-3 נגד בלגיה במשחק ידידות.
מייקל אימפריולי

קריירה

אימפריולי התפרסם בעיקר בזכות תפקידו ככריסטופר מולטיסאנטי בסדרת בטלוויזיה של HBO "הסופרנוס". אימפריולי שיחק גם בתפקיד משני בסרטו המצליח והמפורסם של מרטין סקורסזה מ-1990 "החבר'ה הטובים" ובדרמת הפשע משנת 1992, "אבות ובנים" לצד ג'ף גולדבלום. בשנת 1993 שיחק בסרט הרומנטי "ג'ואי בריקר" לצד ג'ינה גרשון. בשנת 1995 שיחק בסרטו של ספייק לי "קלוקרס" בתפקיד הבלש ג'ו ג'ו, ובסרט הדרמה "שום דבר מתוק" בתפקיד ראשי לצד מירה סורבינו. 
ב-2000 הופיע לצד וסלי סנייפס בסרט "מעשי היעלמות" ששודר ב-HBO. הוא גם הופיע בסדרת הדרמה הפופולרית של NBC "חוק וסדר". בעונת הטלוויזיה 2008/09 הוא שיחק את ריי קארלינג בסדרה האמריקאית "חיים על המאדים". 
בשנת 2013 הופיע שוב בסרטו של ספייק לי "שבעה צעדים", ובסרט "הקריאה". בשנת 2014 שיחק במותחן "הכתבנית" לצד קייטי קסידי. בשנת 2018 שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית של ABC "אלכס בע"מ" שיצר וכיכב בו זאק בראף. שיחק גם במיני-סדרה "הבריחה מדנמורה" שביים בן סטילר.

חיים אישיים

באחת מתוכניות האירוח האמריקאיות הוא אמר שהוא נבחן 400 פעמים עד שהשיג את התפקיד הראשון שלו.
בשנת 1995 הוא התחתן עם ויקטוריה צ'לובוסקי ולהם שלושה ילדים. הוא גר בסנטה ברברה שבמדינת קליפורניה.
אוקטביה ספנסר

ביוגרפיה

ספנסר נולדה במונטגומרי בירת אלבמה שבארצות הברית. למדה משחק כשנתיים ובאוניברסיטת אובורן השלימה תואר ראשון במדעי הרוח.

קריירת משחק

ספנסר החלה את דרכה כשחקנית בהופעה קטנה בסרטו של ג'ואל שומאכר "עת להרוג" לצידה של סנדרה בולוק. לאחר מכן שיחקה בקומדיות "אף פעם לא התנשקה" ו"ביג מאמא" בתור טווילה קרובת משפחתה של ביג מאמא (מרטין לורנס). 
בשנת 1999 שיחקה בתפקיד קטן בקומדיית האקשן "הנוכל המבריק" של הבמאי לס מייפילד ובכיכובו של מרטין לורנס. 
בשנת 2005 שיחקה בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה. 
התגלתה בשנת 2007 בזכות ארבע הופעות אורח שעשתה בסדרה הקומית "בטי" בתפקיד העובדת הסוציאלית גריידי. ספנסר ידועה גם בזכות כישורייה הקומיים ונבחרה בשנת 2009 לאחת מ-25 השחקניות המצחיקות בהוליווד. 
ספנסר פרצה לתודעה העולמית לקראת סוף 2011 בדרמה "העזרה" המבוססת על הרומן באותו שם. בסרט הופיעה בתפקיד מיני ג'קסון, עוזרת הבית השחורה והחצופה. ספנסר זכתה על הופעתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס באפט"א, בפרס גילדת שחקני המסך ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-2013 שיחק בסרטו של ראיין קוגלר "תחנת פרוטוויל", בו גם לקחה חלק בהפקת הסרט.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה "מורדים" שמבוסס על ספרה של ורוניקה רות', בסרט גילמה את ג'והנה רייס ושיחקה לצד שיילין וודלי ותיאו ג'יימס. ב-2016 שיחקה בסרט ההמשך, "נאמנים". 
בשנת 2016 שיחקה את דורותי ווהן בסרט הדרמה "מאחורי המספרים" לצידם של טראג'י פ. הנסון, ז'אנל מונה וקווין קוסטנר. 
בשנת 2017 שיחקה בדרמה "חיבור פשוט" בבימויו של מארק ווב, לצד כריס אוונס ולינדזי דאנקן. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "הבקתה", לצד סם וורת'ינגטון, אליס בראגה ואביב אלוש.
מקס דספור

ראשית חייו

דספור נולד ב-8 בנובמבר 1913, בשכונת ברונקס, ניו יורק, בנם של מהגרים יהודים, אביו מרוסיה ואמו מן האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר סיום לימודיו בתיכון ניו אוטרכט, הוא למד בברוקלין קולג' למשך שנה אחת ואז פרש. הוא החל לעבוד כשליח בסוכנות AP, שבה אחיו עבד בעיבוד תמונות. דספור למד בעצמו את עקרונות הצילום ונשכר על ידי הסוכנות כצלם ב-1938. בתחילה עבד בבולטימור, ושנה מאוחר יותר עבר לסניף הסוכנות שבוושינגטון הבירה.

קריירה

מיד לאחר שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה, ניסה דספור להתגייס לחיל הים אבל נדחה בגלל גילו ובשל היותו המפרנס היחיד במשפחתו. לאחר מכן, הוא הפך לצלם חדשות צבאי והתלווה לצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית בפיקוד אדמירל נימיץ. באוגוסט 1945, צילם דספור את צוות מטוס "אנולה גיי" באי טיניאן בנחיתתם אחרי הטלת הפצצה האטומית על הירושימה. הוא נכח גם בטקס הכניעה הרשמית של יפן על סיפונה של אוניית המערכה מיזורי ב-2 בספטמבר 1945 וצילם את הצילום שהתפרסם מאירוע זה.
שנה מאוחר יותר, עבד דספור ב-AP בהודו וצילם את מהטמה גנדי ואת ג'ווהרלל נהרו כשהשתתפו בפגישת ועדת הקונגרס הכללי של הודו. לאחר ההתנקשות בגנדי ב-1948, כיסה דספור את הלווייתו.
ב-1950, בזמן שכיסה את מלחמת קוריאה עבור AP, הוא צילם את התמונה שזיכתה אותו בפרס פוליצר; מנוסת פליטים על גבי גשר הרוס בקוריאה. "כל האנשים האלו, פשוטו כמשמעו, זוחלים דרך קורות הגשר השבורות", סיפר דספור, "הם היו בתוכו ומחוצה לו, מעל, מתחת הגשר, ורק בקושי הצליחו לברוח מהמים הקפואים."
מאוחר יותר הפך דספור לעורך מפקח של שרות הצילומים של AP וחזר לאסיה בשנת 1968, כמנהל אזורי. הוא פרש מ-AP ב-1978, ועבר לאזור וושינגטון הבירה כדי להצטרף למגזין החדשות "U.S. News & World Report" כמנהל הצילום. הוא פרש שש שנים מאוחר יותר.

החיים האישיים

דספור היה נשוי לקלרה מהל מ-1936 עד מותה ב-1994 מפציעות שנגרמו בתאונת דרכים. בשנת 2012, בגיל 98, נישא לשירלי בלאסקו. דספור מת ב-19 בפברואר 2018 בגיל 104 בסילבר ספרינג שבמרילנד. שאריו כוללים את בנו מנישואיו הראשונים.
מאיר שלמה יהודה רבינוביץ

רבי מאיר שלמה יהודה רבינוביץ (ה'תרכ"ח, 1868 - י"ז באדר ה'תש"ב, 6 במרץ 1942) היה אדמו"ר של חצר חסידית בעיר מעזריטש שבפולין, שהייתה ענף מחסידות ביאלא, דור חמישי, בן אחר בן ליהודי הקדוש מפשיסחה.

תולדות חייו

נולד באוסטרובא שבפולין לרבי יצחק יעקב רבינוביץ האדמו"ר הראשון של חסידות ביאלא, ולרבנית רחל לביאה בתו של רבי יהושע מאוסטרובא, לאחר פטירת זקנו בכ"ח בניסן ה'תרל"ג עבר עם בני משפחתו לעיר ביאלא פודולסק שם הקים אביו את חצר ביאלא. נשא לאשה את בתו של רבי אייזיק ברב"ש מצאצאי רבי לוי יצחק מברדיטשוב ורבי נחמן מברסלב, והתגורר בברדיטשוב מספר שנים.
לאחר פטירת אביו בכ"ג באדר ב' ה'תרס"ה, קבלו עליו בעלי המוח מחסידי ביאלא את מרותו, הוא הנהיג את חסידיו בעיר ביאלא, אך בעקבות שריפה שכילתה את החצר, העתיק את מגוריו לעיר מעזריטש הסמוכה, בה הנהיג את חצרו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, לאחריה עבר להתגורר בוורשה.

דברי תורתו

מרבית דברי תורתו אבדו בימי השואה, מקצת תורותיו ומכתביו יצאו לאור בשנת תשמ"ט על ידי מכון מגמ"ה תחת השם "זיכרון משל"י".

אחרית ימיו

בסוף ימיו נאלץ כמו כל יהודי ורשה להסתגר בגטו, שם למד תורה עם נערים יהודים, עד ליום פטירתו י"ז אדר תש"ב, בהלוויתו שהייתה ההלויה הרבנית האחרונה בגטו השתתפו רבים מתושבי הגטו, ומצבה הוקמה על קברו על אף התנאים הקשים.
הר הייבן (אנטארקטיקה)

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת חקר קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
המשלחת הסתתרה חמישה ימים באזור נטול השלג מתחת לצדו הצפוני של רכס הפסגה, ומקום שמו של ההר "הר המסתור הבטוח".
מחשב אישי

ראשי תיבות PC

ראשי התיבות באנגלית למחשב אישי, PC (ראשי תיבות של Personal Computer), שימשו לציון קו מוצרים ספציפי של חברת IBM, קו הקרוי IBM PC, שהוכרז ב-12 באוגוסט 1981 ותרם רבות לתפוצתו הרחבה של המחשב הביתי, ואשר הוביל לייצור של מחשבים תואמי-IBM בידי חברות רבות אחרות. כיום משמש המונח PC לציון כל מחשב אישי התואם לקו הטכנולוגי שהובל לראשונה על ידי מחשבי IBM PC, תוך הבדלה ממחשבים ביתיים שאינם תואמים כגון מחשבי מקינטוש של אפל.

רכיבי המחשב האישי

מרכיבי המחשב האישי מאורגנים לפי ארכיטקטורת פון נוימן. לרשימה מקיפה של רכיבי מחשב ראו: קטגוריה:חומרה.

מגמות

מערכת ההפעלה הדומיננטית למחשבים אישיים היא Windows לגרסאותיה השונות, וקדמה לה מערכת ההפעלה MS-DOS. הרחק מאחור, מבחינת תפוצתן, משתרכות מערכות ההפעלה לינוקס. מחשבים אישיים מסוג מקינטוש משתמשים במערכת הפעלה ייעודית להם, Mac OSX.
המחשבים האישיים הראשונים היו בעלי נפחי זיכרון נמוכים, צגים מונוכרומטיים ירודים, וכמעט ללא התקנים חיצוניים. ככל שהואץ פיתוח המחשבים כך ירד מחירם, ותפוצתם גדלה. מספר המחשבים האישיים ברחבי העולם נאמד בסוף 2004 בכ-575 מיליון. מאז שנות השמונים ועד היום נעים מחירי המחשבים האישיים בין כ-500 דולר למחשב בסיסי ועד כ-2,000 דולר למחשב חזק ומאובזר. על פי נתוני חברת המחקר פורסט, עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21 יוכפל מספר המחשבים האישיים ברחבי העולם. במהלך שנת 2006 נמכרו במדינת ישראל כ-659 אלף מחשבים אישיים מתוכם 23.6% היו ניידים.
בשנותיהם הראשונות פעל כל מחשב אישי בנפרד, כשהעברת מידע בינו ובין מחשבים אחרים נעשתה באמצעות העברתו הפיזית על-גבי תקליטון או אמצעי אחסון אחר. במהלך השנים חוברו מחשבים אישיים ביניהם ברשתות תקשורת. תחילה ברשתות פרטיות, פנים ארגוניות, ולאחר מכן ברשתות ציבוריות, כגון BBS. התפשטות רשת האינטרנט מקשרת בין מחשבים רבים ברחבי תבל, הן מחשבים אישיים לסוגיהם, שרתים ופלטפורמות מגוונות אחרות.
זמן מה אחרי הצגת הטלפון הסלולרי ב-1973, החלו להופיע התקנים שונים שכונו "טלפון חכם". ב-2007 הציגה חברת אפל את האייפון, שהגדיר מחדש את התצורה של טלפון חכם, ואחריו הופיעו טלפונים חכמים נוספים בתצורה דומה, בעיקר (אבל לא רק) כאלו המבוססים על מערכת הפעלה אנדרואיד. לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21, עם הגידול המתמיד בתפוצת טלפונים חכמים, מחשבי כף יד, ומחשבים בתצורת טאבלט, שוק המחשבים האישיים עובר האטה והצטמצמות: ב-2010 נמכרו מעל 340 מיליון מחשבים בעולם, וב-2015 ירד מספר המחשבים שנמכרו לכ-240 מיליון.
ג'וליאן וודהאם

ביוגרפיה

וודהאם נולד באנגליה בשם ג'וליאן ניל רוהן וודהאם. הוא למד באמפלפורת' קולג' וב-"Central School of Speech and Drama".
בתיאטרון שיחק וודהאם בתפקיד ברקליי במחזה "Another Country" מאת ג'וליאן מיטשל בהפקה המקורית בווסט אנד בתיאטרון קווינס יחד עם רופרט אוורט וקנת בראנה. ב-2014 גילם את ווהן קאנינגהם בהפקה מחודשת של המחזה בטרפלגר סטודיו.
עבור להקת התיאטרון "English Stage Company" בתיאטרון רויאל קורט שיחק וודהאם במחזה "Falkland Sound/Voces de Malvinas" בתפקיד לוטננט דייוויד טינקר (לצדם של פול ג'סון, לזלי מנוויל ומריון ביילי), בתפקיד קפטן פלום במחזה "The Recruiting Officer" מאת ג'ורג' פרקואר , בתפקיד לוטננט ראלף קלארק במחזה "Our Country's Good" מאת טימברלייק ורטנבייקר , ובתפקיד ג'ייק במחזה "Serious Money" מאת קריל צ'רצ'יל (יחד עם לינדה באסט, לזלי מנוויל, אלפרד מולינה, גארי אולדמן ומירה סיאל).
עם הבמאי ג'רמי הרין  עבד וודהאם על המחזה "That Face" מאת פולי סטנהאם, לצדם של לינדזי דאנקן, מאט סמית ופליסיטי ג'ונס, בתיאטרון רויאל קורט וגם בתיאטרון הדוכס מיורק. הרין ביים אותו גם בהפקות של התיאטרון הלאומי במחזה "This House" מאת ג'יימס גרהאם בתפקיד המפרי אטקינס, בתיאטראות קוטסלו ואוליבייה, ובהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "Another Country". תפקידים נוספים שלו בתיאטרון הלאומי היו "טירופו של המלך ג'ורג'" בבימויו של ניקולס הייטנר בו גילם את דמותו של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן לצדו של סר נייג'ל הות'ורן בתפקיד המלך ג'ורג'. הוא שיחק בתפקיד דון פדרו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" עם סיימון ראסל ביל וזואי ואנאמייקר, בתפקיד פוליקסנס במחזה "אגדת חורף" (עם אלכס ג'נינגס, דברה פינדלי וקלייר סקינר), "טרטיף" (עם מרטין קלונס, דייוויד ת'רלפול ומרגרט טייזאק), "The Changeling" בבימויו של ריצ'רד אייר (עם מירנדה ריצ'רדסון), וב-"Mountain Language" בבימויו של הרולד פינטר.
במחזה "הסערה" הופיע וודהאם בתפקיד אנטוניו שהוצג בתיאטרון היימרקט בבימויו של טרוור נאן ובהשתתפות רייף פיינס. הוא שיחק בתפקיד הדוכס תזאוס במחזה "חלום ליל קיץ" בבימויו של פיטר הול לצדה של ג'ודי דנץ' שהועלה בתיאטרון רוז. במחזה "The Prince of Homburg" שיחק בתפקיד מרשל דורפלינג בתיאטרון דונמאר ורהאוס, במחזה "Plenty" שיחק בתפקיד ריימוד ברוק יחד עם קייט בלאנשט בתיאטרון אלמיידה. במחזה "Private Lives" גילם את אליוט בתיאטרון רויאל באת'. עוד השתתף במחזה "השומרוני הטוב", "A Letter of Resignation" בתיאטרון הקומדיה (לצדם של אדוארד פוקס וקלייר היגינס), ובמחזה "When We Are Married" בתיאטרון וייטהול.
בטלוויזיה השתתף וודהאם בסדרות "כיסא פנוי", "הגלימה", "רציחות במידסומר", "לואיס", "מידלמארץ'", "The Trial of Lord Lucan" (בתפקיד לורד לוקאן), "רוזמרי ות'יים" ובפרק בסדרה "דיאל ופסקו".
בדצמבר 2014 הסתיימו צילומי הסרט "The 9th Life of Louis Drax" בהפקת מירמקס לתסריט של מקס מינגלה.
ב-2015 המשיך לשחק בתפקיד ג'ון סטיד בסדרת האודיו "The Avengers - The Lost Episodes" בהפקת "Big Finish Productions".

חיים אישיים

וודהאם היה נשוי לשירלי קאסידי ממנה התגרש ב-2004. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים.
אלחנדרו גונסלס איניאריטו

קורות חייו

נולד במקסיקו סיטי. החל את הקריירה כ-DJ בתחנת רדיו פופולרית במקסיקו בשנת 1984. בסוף שנות השמונים עבד כמלחין סרטי קולנוע מקסיקנים. הוא למד קולנוע בארצות הברית. בשנות התשעים החל להפיק ולביים בטלוויזיה המקסיקנית. ב-1996 ביים סרט ספרדי קצר, בן 44 דקות, אותו גם הפיק. ארבע שנים אחר כך ביים את סרטו הראשון, "אהבה נושכת", שהיה מבט על פני החברה המקסיקנית, הבנוי כשלושה סיפורים שונים. המבקרים הרעיפו תשבחות על סרט הבכורה של גונסלס איניאריטו, והוא זכה ב-11 פרסי האוסקר המקסיקני, פרס הסרט הזר באוסקר הבריטי, זכייה בשני פרסי פסטיבל קאן ומועמדות לפרס האוסקר לסרט הזר. 
לאחר מכן היה שותף לעשיית הסרט "11'09"01 September 11" משנת 2002, שהיה אסופת אפיזודות של 11 במאים בולטים ממדינות שונות המגיבים לאירועי הטרור של ה-11 בספטמבר ודנים ביחסים שבין המערב לעולם השלישי. גונסלס איניאריטו ייצג בסרט את מדינתו - מקסיקו.
ההתעניינות הבינלאומית בסרטו "אהבה נושכת" הביאה להתעניינות אמריקאית בקולנוע המקסיקני, וגונסלס איניאריטו נקרא לביים סרט אמריקני. הוא הסכים, וביים את "21 גרם", הדומה בסגנונו ל"אהבה נושכת", כשעסק במספר סיפורים של אנשים המנסים לשרוד את החיים, כשתאונת דרכים אחת קושרת את גורלם. נעמי ווטס ובניסיו דל טורו שכיכבו בסרט קיבלו על תפקידם מועמדות לפרס האוסקר.
ב-2006 עלה לאקרנים סרט חדש בבימויו, "בבל", העוסק בארבעה סיפורים המתרחשים בארבעה מקומות שונים בעולם: מרוקו, ארצות הברית, מקסיקו ויפן, בו מככבים בראד פיט, קייט בלאנשט וגאל גרסיה ברנאל. הסרט זכה בפסטיבל קאן 2006 בפרס הבימוי וחבר השופטים, ובנוסף קיבל 7 מועמדויות לגלובוס הזהב, כמו גם 7 מועמדויות לפרס האוסקר, כולל לגונסלס איניאריטו עצמו, על הבימוי. 
ב-2017 יפיק איניאריטו את סרטו החדש של הבמאי הישראלי תום שובל.

פרסים

בינואר 2015 זכה איניאריטו בפרס התסריט הטוב ביותר בטקס גלובוס הזהב על תסריט הסרט "בירדמן" שכתב ביחד עם ניקולאס גיאקובון, אלכסנדר דינלאריס וארמנדו בי. בפברואר 2015 זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר על הסרט, באותו הטקס זכה איניאריטו גם בשני פסלונים נוספים על התסריט המקורי ובפרס הסרט הטוב ביותר עבור הפקת הסרט בצוותא עם ג'ון לשר וג'יימס סקוצ'דופול.
ב-2016 זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר, בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר עבור הסרט "האיש שנולד מחדש".
מסך דק

מסך דק הוא סוג של צג שעוביו קטן באופן יחסי בהשוואה לסוגי צגים אחרים, ולרוב עומד על מספר סנטימטרים בודדים. המסך הדק הפך לנפוץ עבור מחשבים וטלוויזיות במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 וטכנולוגיות הפעולה הנפוצות של המסך הדק הן TFT LCD, פלזמה ו-OLED.
Birdland (מועדון ג'אז)

Birdland (בעברית: בירדלנד בתרגום חופשי "ארץ הציפור", או "ארץ הציפורים") הוא מועדון ג'אז ניו יורקי שהוקם לראשונה ב-15 בדצמבר 1949. המועדון המקורי היה ממוקם בין רחוב 52 ורחוב 53 במנהטן. המועדון נסגר ב-1965 עקב עלייה בדמי השכירות, ונפתח מחדש ב-1979 ללילה אחד. תחייתו החלה ב-1986 עם פתיחת מועדון שני באותו שם, באזור ברודוויי לא רחוק מהמיקום המקורי.

שם המועדון

המועדון הוקם על ידי ידי מוריס ואירווינג לוי, כאשר המוזיקאי שהיה בראש היוזמה, ולאחר מכן שימש כמוביל האמנותי של המועדון היה סקסופוניסט האלט צ'ארלי פרקר. בעלי המקום בחרו את השם על פי כינויו של פרקר - Bird, שנודע בשם הזה בשל סגנון החיים החופשי שבחר לעצמו מגיל צעיר.
על שלט הניאון שבכניסה למועדון היה כתוב "בירדלנד פינת הג'אז של העולם". נושא השם נמשך גם בפנים - המועדון היה מעוצב בצורה של כלוב ענק.
השם "בירדלנד" מופיע באינספור אזכורים, החל מהאלבום של שליחי הג'אז "לילה בבירדלנד" דרך אלבומים נוספים של ג'ון קולטריין, קני דורהם ועוד, ועד אזכורים בשירים של הלהקה U2. ההתייחסות המפורסמת ביותר היא בסטנדרט של ג'ורג' שירינג "Lullaby of Birdland" (שיר ערש בבירדלנד) אשר הפך אחד מהסטנדרטים המפורסמים והמנוגנים ביותר בג'אז. ללהקת Weather Report קטע בשם Birdland באלבום Heavy weather מ-1977, שהוא הקטע המוצלח ביותר מבחינה מסחרית של הלהקה. הקטע בוצע בגרסת כיסוי על ידי מנהטן טרנספר ב-1979, וזכה לפרס גראמי.

המועדון המקורי

למועדון היה מקום חשוב בפיתוח סוגות הבי בופ וההארד בופ. כאמור רבים הקליטו שם, כולל ארט בלייקי עם שליחי הג'אז בתחילת דרכו של ההרכב (1954). בין המופיעים הקבועים של המועדון, מלבד פרקר, אפשר למנות את דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, מיילס דייוויס, סטן גץ, לסטר יאנג ורבים אחרים.

ההקמה מחדש

ה"בירדלנד" אשר קיים כיום הוקם לראשונה בברודוויי, בשנת 1986, אך עבר לרחוב 44. במקום ניגנו מוזיקאים מובילים מעולם הג'אז העכשווי, וכן מתחומים משיקים. בין הנגנים ניתן למנות את: לי קוניץ, מייקל ברקר, פט מתיני, דיאנה קראל, דייב הולנד, רג'ינה קרטר וכן טיטו פואנטה. ראוי לציין שתזמורת הג'אז של הפסנתרנית טושיקו אקיושי הופיעה שם בפעם האחרונה על במה. אקיושי ניגנה גם במועדון המקורי, כמה עשורים מוקדם יותר.