קלונאזפאם

מרשמים

קלונאזפאם אושרה לשימוש בארצות הברית כתרופה גנרית ב-1997 והיא מיוצרת ומשווקת על ידי כמה חברות.
קלונאזפאם זמינה בטבליות, טיפות וכן כתמיסה להזרקה.

תופעות לוואי

תופעות לוואי נפוצות מאוד: נמנום, הפרעה בתפקוד הקוגניטיבי והמוטורי ואופוריה.
תופעות לוואי פחות נפוצות: בלבול,עצבנות ותוקפנות, נענוע פסיכומוטורי, חוסר מוטיבציה, איבוד הליבידו, תפקוד מוטורי פגום (קואורדינציה פגומה, שיווי משקל פגום וסחרחורת), פגמים קוגניטיביים (הזיות, איבוד זיכרון לטווח קצר, אמנזיה אנטרוגרדית ששכיחה במינונים גבוהים). בנזודיאזפינים עלולים לגרום או להחריף דיכאון.
חולים אחדים דיווחו על סימפטומים דומים להנגאובר: כאב ראש, כבדות ורגזנות אחרי התעוררות אם נטלו את התרופה לפני השינה. זו כנראה תוצאה מכך שלתרופה יש זמן מחצית חיים ארוך, הגורם לתרופה להשפיע גם אחרי שהמשתמש התעורר כבר.
בעוד שבנזודיאזפינים גורמים לשינה הרי הם נוטים ליצור שינה בעלת איכות נמוכה יותר מאשר שינה רגילה. בנזודיאזפינים, כמו קלונאזפאם מדכאים את שנת REM‏. אחרי שימוש קבוע בתרופה עלולים להיות נדודי שינה כאשר מפסיקים להשתמש בתרופה.

השפעות ארוכות טווח

השפעות ארוכות טווח של קלונאזפאם יכולות לכלול דיכאון, ביטול עכבות ותפקוד מיני לקוי. שימוש ארוך טווח בבנזודיאזפינים מתקשר גם ללקויות קוגניטיביות העלולות להימשך לפחות שישה חודשים אחרי הפסקת נטילת התרופה.

סבילות והפסקת נטילת התרופה

כמו כל הבנזודיאזפינים גם קלונאזפאם הוא אגוניסט. שליש מבין המשתמשים בבנזודיאזפינים במשך יותר מארבעה שבועות מפתחים תלות בתרופה וחווים תסמונת הפסקה פתאומית עם הפחתה במינון. מינון גבוה ותקופה ארוכה של שימוש בתרופה מגדיל את הסיכון והחומרה בתלות ובתסמונת ההפסקה הפתאומית. עלולים לקרות פרכוסים ואף פסיכוזה במקרים חמורים כתוצאה מההפסקה וחרדה ונדודי שינה במקרים קלים יותר. הפחתה הדרגתית במינון מורידה את החומרה של התסמונת. בשל הסיכון לסבילות ופרכוסי הפסקה לא ממליצים, בדרך כלל, על שימוש בקלונאזפאם כתרופה אנטי-אפילפטית לשימוש ארוך בטיפול באפילפסיה.
הגדלה במינון יכולה להתגבר על השפעות הסבילות אבל עלולה להתפתח סבילות למינון הגבוה יותר ותופעות הלוואי עלולות להחמיר.

סבילות

אצל בני אדם יש לעיתים קרובות סבילות להשפעה האנטי-אפילפטית של קלונאזפאם. שימוש קבוע בבנזודיאזפינים גורם להתפתחות סבילות. באופן כללי תרפיה לטווח קצר יעילה יותר בקלונאזפאם מאשר שימוש לטווח ארוך בטיפול באפילפסיה. מחקרים רבים מצאו שמתפתחת סבילות מאפיינים האנטי-אפילפטיים של קלונאזפאם בשימוש כרוני, מה שמגביל את היעילות לטווח ארוך שלה כתרופה אנטי-אפילפטית.

הפסקת נטילת התרופה

הפסקה פתאומית או מהירה של נטילת קלונאזפאם עלולה לגרום להתפתחות תסמונת נסיגה הגורמת לפסיכוזה המתאפיינת בדיספוריה (מועקה), רגזנות, תוקפנות, חרדה והזיות. הפסקה פתאומית של נטילת התרופה עלולה לגרום לסטטוס אפילפטיקוס. יש להפחית נטילת תרופות אנטי-אפילפטיות ממשפחת הבנזודיאזפינים, וקלונאזפאם במיוחד, בצורה איטית והדרגתית במשך חודשים כדי להפחית השפעות של ההפסקה.

אמצעי זהירות מיוחדים

חילוף החומרים אצל קשישים הוא איטי יותר מאשר אצל צעירים ולכן הם רגישים יותר להשפעות הבנזודיאזפינים גם אם ברמות דומות של פלזמה בדם. ההמלצה היא שהמינונים אצל קשישים תהיה מחצית מזו הניתנת לצעירים למשך תקופה שלא תעלה על שבועיים.
בנזודיאזפינים דורשים זהירות מיוחדת בשימוש אצל נשים הרות, אנשים המכורים לסמים או אלכוהול ואצל אנשים בעלי הפרעה נפשית.
בדרך כלל לא ממליצים לאנשים קשישים להשתמש בקלונאזפאם כתרופת שינה בשל החוזק שלה, יחסית לבנזודיאזפינים אחרים.
זהירות אצל ילדים: לא מומלץ לתת קלונאזפאם לילדים מתחת לגיל 18. שימוש אצל ילדים צעירים מאוד עלול להיות מסוכן במיוחד. מבין התרופות האנטי-אפילפטיות קלונאזפאם ופנוברביטל גורמות להפרעות התנהגותיות בשכיחות הגבוהה ביותר.

היריון

יש הוכחות רפואיות מסוימות לפגמים שונים, למשל, פגמים בלב או עיוותים בפנים כאשר משתמשים בקלונאזפאם בשלבים הראשונים של ההיריון, אבל הנתונים אינם פסקניים. הנתונים גם אינם פסקניים לגבי האם בנזודיאזפינים כמו קלונאזפאם גורמים להפחתה או העלאה של מנת משכל בעובר המתפתח. כאשר לוקחים קלונאזפאם בשלבים המאוחרים של ההיריון עלולה להתפתח תסמונת נסיגה אצל היילוד.
פרופיל הבטיחות של קלונאזפאם בזמן היריון הוא פחות ברור מאשר בנזודיאזפינים אחרים. השימוש בקלונאזפאם בזמן היריון צריך להיות רק אם בטוחים שהרווח הקליני גדול יותר מהסיכונים הקליניים לעובר. יש להיזהר בשימוש בקלונאזפאם גם בהנקה.

תגובות בין תרופות

קלונאזפאם מפחיתה את רמת קארבאמאזפין ורמת קלונאזפאם מופחתת על ידי קארבאמאזפין. נוגדי פטריות ממשפחת אזול (azole) עלולים לדכא את המטבוליזם של קלונאזפאם. קלונאזפאם עלולה להשפיע על רמות של פניטואין בהפחתה שלה או העלאה שלה. פניטואין יכולה להפחית את רמת הקלונאזפאם על ידי הגדלת מהירות הסילוק של קלונאזפאם הכמעט 50% והפחת מחצית החיים שלה ב-31%. קלונאזפאם מגדילה את רמות פרימידון ופנוברביטל.