google/wiki40b huggingface dataset:
משפט מילר

משפט מילר הוא משפט בתורת המעגלים האלקטרוניים, המתייחס לתהליך של יצירת מעגל שקול. הוא קובע כי אלמנט עכבה חשמלית צף, המסופק על ידי שני מקורות מתח מחוברים בטור, יכול להיות מחולק לשני אלמנטים מוארקים עם עכבות מתאימות. קיים גם 'משפט מילר כפול' המתייחס לשני מקורות זרם המחוברים במקביל. שתי הגרסאות מבוססות על שני חוקי קירכהוף למעגלים.
משפטי מילר אינם רק ביטויים מתמטיים טהורים. השקילות שהם מציגים מבהרת תופעות חשובות המתרחשות במעגל, ומשפיעות על העכבה (אפקט מילר, אדמה וירטואלית, bootstrapping, עכבה שלילית וכו') וכך עוזרים בתכנון והבנה של מעגלים סטנדרטיים שונים (מגברי משוב, ממירי התנגדות, תלויי זמן, ממירי עכבה שלילית וכו'). ). המשפטים שימושיים בניתוח מעגלים, במיוחד במעגלים עם משוב ומגברי טרנזיסטור מסוימים בתדרים גבוהים.
יש קשר הדוק בין משפט מילר לבין אפקט מילר: המשפט עשוי להיחשב כמקרה כללי של האפקט, ואילו האפקט יכול להיחשב בתור מקרה פרטי של המשפט.

הגדרה

במעגל ליניארי, אם קיים ענף בעל עכבה   ומשני צידיו מאולצים מתחים  וגם , ניתן "לחתוך" אותו ולקבל 2 קצוות. את כל אחת מהקצוות ניתן לחבר לאדמה, והעכבה של כל אחד מהחצאים נתונה על ידי   וגם  בהתאמה. כאשר.
הוראת תכנות בישראל

בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים

בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 התקיימו בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים לימודים של שפת התכנות לוגו. יצאו לאור בעברית ספר לימוד ("מדריך לעסקי צבים") וכתב עת למורים בשם "צו לצב". כיום משמשת למטרה זו שפת התכנת Scratch.

בבתי ספר תיכוניים

מדעי המחשב נכללים ברשימת נושאי הלימוד שבהם ניתן לגשת לבחינת בגרות, מרמה של יחידת לימוד אחת ועד רמה של 5 יחידות. בשנות ה-90 נלמדה במסגרת זו שפת התכנות פסקל.  להחלפת מידע בין מורים העוסקים בהוראת מדעי המחשב מפעיל הטכניון את "מחשבה - מרכז המורים הארצי למדעי המחשב", שבין השאר מוציא לאור את כתב העת "הבטים בהוראת מדעי המחשב".
בחלק מבתי הספר התיכוניים ניתן להמשיך ללמוד לאחר כיתה י"ב לתואר הנדסאי תוכנה.

בצה"ל

קורס תכנות מתקיים בצה"ל החל מאמצע שנות ה-60, בעקבות הכנסת המחשב לשימוש צה"ל, תחילה בממר"ם ובהמשך ביחידות נוספות. קורס זה ניתן לבוגרי תיכון המתגייסים לצה"ל, וכן לבוגרי העתודה האקדמית. ההכשרה בצה"ל נחשבה מאז ומתמיד כשער כניסה לעבודה בתכנות גם בשוק האזרחי, לאחר סיום השירות בצה"ל.

בבתי ספר פרטיים להכשרה מקצועית

בסוף שנות ה-60 החלה הקמתם של בתי ספר פרטיים להוראת התכנות ומקצועות המחשב. מרכז ההדרכה של חברת יבמ ישראל הכשיר מתכנתים למחשבי החברה, כחלק מתהליך מכירתם והטמעתם. קורסים דומים ניתנו על ידי יבואנים נוספים של חומרה ותוכנה.
בשנת 1991 הוסמכה חברת "מ.ל מיני מחשבים" להעביר קורסים וסדנאות לתוכנה של חברת Oracle. בשנת 1994 התמזגה החברה עם ג'ון ברייס מערכות, נציגת Oracle בישראל, ובעקבות המיזוג שונה שם החברה לג'ון ברייס הדרכה. בשנת 2002 רכשה חברת "מטריקס" את ג'ון ברייס הדרכה. במקביל רכשה מטריקס את חברת ההדרכה "סיון" שייסד יצחק סיון. ג'ון ברייס הדרכה ו"סיון" התמזגו ב-2003, כאשר שם המותג ג'ון ברייס הדרכה נשמר עד היום. חברת מדיאטק הייטק, שהוקמה בחיפה בשנת 1991, היא זרוע ההדרכה וההטמעה של "מטריקס" בצפון.
גוף הדרכה פרטי גדול נוסף הוא "מכללת נס", הפועלת בחמישה קמפוסים והיא חלק מחברת "נס טכנולוגיות".
לעיתים פועלים בתי ספר פרטיים להסבה לתכנות של אקדמאים.

באוניברסיטאות ובמכללות

תכנות נלמד באוניברסיטאות ובמכללות בראש ובראשונה במסגרת החוגים למדעי המחשב והנדסת תוכנה, המכשירים מתכנתים ברמה גבוהה. לימודים לתואר ראשון במסגרת זו כוללים שפות תכנות אחדות, וקורסי יסוד שאין תלויים בשפה, כגון מבנה נתונים. הפעילות בתחום זה החלה באמצע שנות ה-60, תחילה במסגרת החוגים למתמטיקה או הנדסת חשמל, ולאחר מכן כחוגים עצמאיים, הזוכים לביקוש רב בקרב הסטודנטים. מסלול הלימודים הראשון לתואר במדעי המחשב בישראל נוסד במכון ויצמן למדע בשנת 1969, ביוזמתו של פרופ' שמעון אבן.
קורסי תכנות בסיסיים נלמדים גם בחוגים רבים אחרים, לשם הענקת יכולת תכנות עצמאית הנחוצה גם בחוגים אלה. לפופולריות רבה זכתה שפת התכנות פורטרן, שהוחלפה במשך השנים בשפות מודרניות יותר.
בנוסף ללימודי תכנות כחלק מהלימודים לתואר אקדמי, מקיימים המוסדות להשכלה גבוהה לימודי תכנות במסגרת לימודי תעודה ולימודי חוץ, וכן במסלול לימודים לתואר הנדסאי תוכנה.

ספרי לימוד

מקור עיקרי להוראת שפות תכנות קנייניות הוא ספרים באנגלית שיצאו לאור בידי היצרנים של שפות תכנות אלה, כגון IBM או מיקרוסופט. ספרי לימוד בעברית יוצאים לאור מאז תחילת שנות ה-70. אחד הראשונים שבהם היה "‫ שפת FORTRAN הלכה ומעשה" מאת נסים פרנסיז וגדעון עמיר. הוצאות ספרים פרטיות שפרסמו ספרי לימוד בעברית בתחום זה הן "הוצאת הוד-עמי", "פוקוס" ו"אופוס". מו"ל עברי נוסף של ספרים ללימוד תכנות הוא האוניברסיטה הפתוחה.
סבסטיאן קורץ

ראשית חייו

קורץ נולד ב-27 באוגוסט 1986 בווינה, אוסטריה, לאב מהנדס ולאם מורה. 
הוא סיים את לימודיו ב-2004 והמשיך לשירות בצבא האוסטרי. לאחר שחרורו עבד במשרד עורכי דין במקביל ללימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת וינה.

פעילות פוליטית

ב-2009 נבחר קורץ ליו"ר אגף הצעירים במפלגת העם האוסטרית, ובין השנים 2010–2011 היה חבר במועצת העיר וינה. באפריל 2011 מונה לאחראי במשרד הפנים על שילוב המהגרים בחברה. בבחירות שנערכו ב-2013 נבחר לכהן כחבר פרלמנט, ובדצמבר 2013 עם הקמת ממשלת האחדות בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת העם, מונה קורץ לתפקיד שר החוץ במקומו של מיכאל שפינדלגר. בנוסף לתיק החוץ, צורף לתחומי אחריותו גם נושא שילוב המהגרים בחברה שבו עסק בתפקידו הקודם במשרד הפנים. עם השבעתו לתפקיד כשהוא בן 27 בלבד הפך קורץ לשר החוץ הצעיר ביותר באיחוד האירופי.
במאי 2017 התפטר יושב ראש מפלגת העם ריינהולד מיטרלהנר וקורץ הפך למנהיג בפועל. מיד לאחר מכן הוא פירק את הקואליציה עם הסוציאל-דמוקרטים וכפה את הקדמת הבחירות ל-15 באוקטובר. בוועידת המפלגה שהתקיימה בלינץ ב-1 ביולי 2017 קורץ נבחר ברוב של יותר מ-98% לראשות המפלגה, וכמו כן בוועידה אושר הליך להגדלת סמכויותיו של היו"ר.
באוקטובר 2017 הוביל את מפלגתו לניצחון בבחירות כשהמפלגה קיבלה יותר מ-30% מהקולות. ב-18 בדצמבר באותה שנה הוא הקים ממשלה ביחד עם מפלגת החירות האוסטרית ומונה לקנצלר.
במאי 2019 התפוצצה פרשת איביזה , במסגרתה נחשף סרטון בו נראה היינץ כריסטיאן שטראכה, סגנו של קורץ מטעם מפלגת החירות, מציע חוזים ממשלתיים לאחייניתו של אוליגרך רוסי תמורת תמיכה כספית במפלגתו. בעקבות החשיפה שטראכה התפטר מכל תפקידיו וב-19 במאי קורץ הודיע על פירוק הקואליציה ובחירות בזק בספטמבר באותה שנה. ב-27 במאי 2019 הפסיד קורץ בהצעת אי-אמון שהוגשה על ידי הסוציאל-דמוקרטים ונתמכה על ידי מפלגת החירות האוסטרית במועצה הלאומית של אוסטריה, הבית התחתון של הפרלמנט האוסטרי, והוא סיים את כהונתו. בעקבות הצבעה ב-3 ביוני נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן מינה את נשיאת בית המשפט החוקתי בריגיטה בירליין כקנצלרית זמנית עד הבחירות. בבחירות חדשות שנערכו ב- 29 בספטמבר מפלגתו של קאנצלר אוסטריה היוצא, סבסטיאן קורץ, ניצחה ברוב גדול.

עמדות פוליטיות

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
במהלך משבר ההגירה באירופה בשנת 2015 קרא קורץ לשליטה יעילה יותר בגבולות החוץ של האיחוד האירופי, והציג תוכנית של 50 נקודות לאינטגרציה עם התמחות מיוחדת בשפות ותחומים, בשוק העבודה, שלטון החוק והערכים.
בשנת 2015 הציע קורץ במסגרת חוק האסלאם החדש (חוק האסלאם) לאסור על מימון מסגדים על ידי ישויות מחו"ל, לשלם משכורות לאימאמים ולהסדיר את נוסח הקוראן שניתן להשתמש בו באוסטריה. עם זאת, הוא תמך בזכויות נוספות למוסלמים, כגון הזכות למזון חלאל ותמיכה דתית בצבא. קורץ אמר כי השינויים שהציע נועדו "להילחם בבירור" בהשפעת האסלאם הרדיקלי באוסטריה. החוק עבר בפרלמנט האוסטרי בפברואר 2015, אך לא נכללה בו הסדרת גרסה מורשית של הקוראן.
במסגרת הטיהור הממשלתי הטורקי נגד אנשי השירות האזרחי והצבאי שלו בתגובה להפיכה הכושלת בחודש יולי 2016, קרא קורץ לשגריר טורקיה להסביר את קשריה של אנקרה להפגנות של אלפי אנשים באוסטריה בתמיכת נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן.
ג'ון גליאנו

ביוגרפיה

ג'ון גליאנו נולד בגיברלטר ובהיותו בן שש עקרה משפחתו לדרום לונדון, שם גדל בשכונת עוני. העניין שלו באופנה החל כבר בגיל צעיר, ובעידודה של אימו. בהיותו בן שש עשרה נרשם ללימודי עיצוב והדפס טקסטיל במכללה מקומית. לאחר מכן הצטרף לבית הספר לאופנה של סיינט מרטין, המוסד היוקרתי ללימוד עיצוב אופנה בלונדון. בשנת 1983 הציג את קולקצית הגמר שלו, שנושאה המהפכה הצרפתית. לקולקציה זו קשרו כתרים רבים בעיתונות העולמית והיא אף הוצגה בחלון הראווה של חנות האופנה הלונדונית היוקרתית בראונס.
בשנת 1984 השיק ג'ון גליאנו קו הנושא את שמו בלונדון ועיצב בגדים ששילבו השפעות היסטוריות ובגדים עכשוויים. בעשר השנים שלאחר מכן עיצב גליאנו בגדים בלונדון. ב-1996 התמנה למעצב הבית של ז'יבנשי, להם עיצב שתי קולקציות. ב-1997 נעשה המעצב הראשי של כריסטיאן דיור. 
בפברואר 2011 הושעה ממשרתו בשל התבטאויות בעלות אופי אנטישמי וגזעני,
לאחר חשיפת הפרשה, פורסם סרטון בו צולם מתבטא בשבח היטלר והשואה.
בעקבות הפרסום, הודיע בית האופנה "דיור" על פיטוריו של גליאנו נוכח התנהגותו "המחרידה ביותר". באפריל 2011 פוטר גם מבית האופנה שנושא את שמו. ב-8 בספטמבר 2011 הורשע על ידי בית משפט בצרפת בהתנהגות אנטישמית, ונגזר עליו קנס של 6,000 אירו. באוגוסט 2012 החליט נשיא צרפת פרנסואה הולנד, בצעד יוצא דופן, לשלול מגליאנו את אות לגיון הכבוד שהוענק לו ב-2010, בשל התבטאויותיו האנטישמיות.
המאפיין הבולט ביותר בדגמיו של גליאנו היה במשך שנים רבות היסוד הדרמטי-הזוי, על גבול הדקדנס, המשדר עושר וזוהר מתריסים. ברם, הקולקציות האחרונות שלו היו יותר בורגניות ופחות ראוותניות.
ג'רי והפייסמייקרס

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1959 על ידי ג'רי מרסדן יחד עם אחיו המתופף פרדי. הלהקה התחילה כשלישייה עם לס צ'אדוויק, ובשנת 1961 הפכה לרביעייה עם הצטרפותו של לס מגווייר. בתחילת דרכם נקראו הפייסמייקרס The Mars Bars, אך בעקבות תביעה של חברת הממתקים, נאלצו לשנות את שמם לשם הנוכחי. ג'רי והפוסעים היו ממובילי מוזיקת המרסיביט, והופיעו בהמבורג ובמועדון הקאוורן בליברפול יחד עם הביטלס. האמרגן של הביטלס, בריאן אפשטיין, הפך להיות גם האמרגן שלהם, ובתחילת שנת 1963 השיג להם חוזה הקלטה בחברת EMI.
הלהיט הראשון של הלהקה היה How do you do it של המחבר מיץ' מוריי. במקור ייעד ג'ורג' מרטין את השיר ללהקת הביטלס, אך הם סירבו להקליט שיר של מחבר אחר ובמקומו הקליטו את Please please me. ג'רי והפייסמייקרס הקליטו את How do you do it שהגיע לראש המצעד הבריטי. שיר נוסף של מיץ' מוריי, I like it, הגיע גם הוא לפסגה.
הלהיט השלישי של ג'רי והפייסמייקרס היה You'll Never Walk Alone של רוג'רס והמרשטיין מתוך המחזמר קרוסל. היה זה הלהיט הנמכר ביותר של הלהקה והוא אומץ על ידי אוהדי קבוצת הכדורגל ליברפול כהמנון של הקבוצה. בכך הפכו ג'רי והפייסמייקרס למבצע הראשון ששלושת הלהיטים הראשונים שלו הגיעו לפסגת המצעד הבריטי, הישג ששוחזר שנית רק לאחר 20 שנים על ידי להקת פרנקי הולך להוליווד.
הלהיט הרביעי של הלהקה היה I’m the one שחיבר ג'רי מרסדן ושהגיע למקום השני. בעקבותיו הוקלט Don’t let the sun catch you crying של לואיז קורדט. הלהיט המשמעותי האחרון של הלהקה היה Ferry cross the Mersey שנכתב על ידי מרסדן לסרט באותו שם שתיאר את הלהקות והזמרים של ליברפול והמרסיביט כמו הפורמוסט וסילה בלאק. גם הלהיט הבא, I’ll be there של בובי דארין, הגיע אל 20 הגדולים במצעדים. בהמשך לא הצליחה הלהקה לשחזר את ההצלחות הקודמות, ובחודש מאי 1967 התפרקה.
ג'רי מרסדן החל קריירת סולו ובשנים הבאות הקליט שישה שירים אך אף אחד מהם לא נכנס למצעד. במקביל זכה מרסדן להצלחה כשחקן תיאטרון ושיחק שנתיים בהצגה "הנערה של צ'ארלי" והופיע בקביעות בסדרת הטלוויזיה לילדים Sooty and Sweep. בשנת 1985 התאחדה להקת ג'רי והפייסמייקרס להופעה לטובת קורבנות אסון התמוטטות היציעים במגרש הכדורגל של קבוצת בראדפורד סיטי. כמו כן מופיע ג'רי מרסדן לעיתים במשחקים מיוחדים של קבוצת הכדורגל שלליברפול באצטדיון אנפילד ושר לקהל את השיר You’ll never walk alone.
רחוב מזא"ה

התייחסות הומוריסטית

שמו של הרחוב, שככל הנראה ידוע יותר מאשר האישיות שעל שמה קרוי, מושך אליו התייחסויות הומוריסטיות רבות בשל העובדה שנשמע כמו "מה זה?". שמו של הרחוב מוזכר פעמים רבות בסיטואציות שאינן קשורות אליו באופן ישיר, בבדיחות ומערכונים וכן בהתייחסויות הומוריסטיות שונות בכתבות עיתונאיות ועוד. דוגמה ידועה לכך היא במערכון "אנשי הארון" שנכתב על ידי להקת כוורת:
ובכן סיפורינו מתחיל בבית גדול בפינת רחוב מה זה ורחוב למה, הלא הוא ביתו של פוגי
— מתוך "אנשי הארון", סיפורי פוגי
בסדרה הפיג'מות בניין המגורים וה"המבורגרי" שבבעלותו של גרי מנדלבאום (יניב פולישוק) נמצאים ברחוב מזא"ה 17 בפינת מאפו (נשמע כמו "מה פה").
קללה תל אביבית ישנה: "שתיכנס מבלפור ותצא ממזא"ה". פירוש והסבר: בבית החולים "הדסה" הכניסה לחדר המיון הייתה מרחוב בלפור, ואילו בצד של רחוב מזא"ה נמצא חדר המתים, ממנו יצאו ההלוויות.
בסדרת הטלוויזיה שמש (עונה רביעית) השוטר לחיאני (אסף אשתר) מבקש גיבוי בקשר לכתובת מזא"ה 69, ומקבל בתגובה הסבר מפורט מה זה "69".
תותח חוף

תותח חוף הוא תותח (לרוב רב עוצמה) הקבוע בעמדה מבוצרת על חוף ופונה אל הים במטרה להגן על מתקני חוף, נמלים ומעברי מים אסטרטגיים כגון תעלות ומיצרים מפני איומים מן הים כגון אוניות אויב. כן יכול תותח חוף לאכוף הסגר ימי על ידי מניעת גישת ספינות לנתיבים ימיים. 
בניגוד לתותחים נגררים ומתנייעים מסוגים שונים ותותחים ימיים תותח החוף מקובע למקומו באופן יציב ובשל כך חלות עליו פחות מגבלות בנוגע לגדלו וליכולת הכיוון והדיוק שלו.

היסטוריה

בשנת 1381 נרשם שימוש בתותחי חוף על מנת להגן על העיר ליסבון מפני הצי של קסטיליה. בעידן התגליות הייתה אחת המשימות הראשונות של מגלה ארצות הצבת תותחי חוף על מנת להגן על הנקודה שזה עתה נכבשה מפני ציים יריבים ושודדי ים. כמו כן הוקמו מבצרי-חוף בעלי תותחים הפונים אל הים כדי להתמודד עם איומי ספינות-תותחים. דוגמה למבצרים כאלה היא רשת מגדלי מרטלו שהוקמה בבריטניה בתקופת מלחמות נפוליון. באותה תקופה הותקנו בנמלים רבים סוללות תותחי חוף, מנמלי איי הים התיכון ועד נמלי סין. פעמים רבות נעשה שימוש צבאי באיים קטנים במקומות אסטרטגיים, עליהם נבנו מבצרים שצוידו בתותחים והגנו על פתחי נמלים ומפרצים.
מבצרי החוף אויישו ותופעלו על ידי כוחות צבא ייעודיים שביצעו תצפית, דאגו לתקינות הכלים הארטילריים וקיימו כוננויות ואימונים. בחלק מהמדינות השתייכו כוחות אלה לצי (בסקנדינביה וגרמניה למשל) ובחלקן לצבא היבשה. 
התפתחות הדיוק והטווח של תותחי החוף הייתה בד בבד עם התפתחותם של התותחים הימיים, שכן מתכנני תותח החוף שאפו תמיד להרחיק את האוניות אל מחוץ לטווח הירי שלהן, ולהפך. המירוץ הואץ במיוחד מול אוניות המערכה מסוג פרה-דרדנוט ואה"מ דרדנוט, כך גדלו תותחי החוף והיו ערב מלחמת העולם הראשונה לכלי הארטילרי הגדול ביותר.
מן המאה ה-18 עד אמצע המאה ה-20, הוגדר טווח המים הטריטוריאליים של האימפריה הבריטית, ארצות הברית, צרפת ומדינות רבות נוספות כמרחק 3 מייל ימי (5.556 ק"מ) מן החוף, כיוון שהיה זה מרחק הפגיעה של תותח חוף, ומכאן גודל הים הנתבע היה המרחק עליו יכולה הייתה מדינה ימית להגן.
במלחמת רוסיה-יפן השתמשו היפנים בתותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ, אותם עקרו מתושבתם הקבועה והשתמשו בהם לירי תלול-מסלול מול הביצורים של פורט ארתור. היה זה פתח למספר ניסיונות (שבוצעו על ידי גרמניה באמצעות מפעלי קרופ) להשתמש בטכנולוגייה שיועדה לתותחי-חוף במטרה להפוך אותם לתותחי רכבת אותם ניתן להוביל לשדה הקרב כדי להפעילם מול ביצורים.
במלחמת העולם השנייה הוקמו סוללות תותחי חוף משני צידי תעלת למאנש לצורך ירי אל מעבר לתעלה כצעד הגנתי מכיוון בריטניה והתקפי מכיוון כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בבלגיה וצרפת. כמו כן שולבו סוללות תותחי חוף בקו "החומה האטלנטית" שהקימו הגרמנים לאורך חופי מערב אירופה ב-1942. גם רבים מחופי איי האוקיינוס השקט הוקפו בסוללות תותחים הן על ידי הצבא היפני הקיסרי והן על ידי צבא ארצות הברית והן נותרו בשטח עד ימינו.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם התפתחות טכנולוגיות של הפצצה מן האויר, צוללות וטילי חוף-ים נזנח הצורך בפתרון הארטילרי.

בתרבות

במרכז עלילת הספר והסרט "תותחי נברון" מאת אליסטר מקלין נמצאת תקיפת קומנדו של כוח בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה על שני תותחי חוף ענקיים הממוקמים במערה חצובה באי הדמיוני נברון שבים האגאי. העלילה בדוייה אך מכילה מספר מרכיבים מציאותיים ובכללם הקרב על האי לרוס ב-1943‏.
פליקס באומגרטנר

ביוגרפיה

פליקס באומגרטנר נולד ב-20 באפריל 1969 בזלצבורג, אוסטריה. בשנת 1999 הוא קבע את שיא העולם קפיצה עם מצנח כשקפץ ממגדלי פטרונס שבקואלה לומפור, מלזיה. ב-25 ביולי 2003, הוא היה לאדם הראשון שחצה את תעלת למאנש בצניחה חופשית בעזרת חליפת כנפיים מיוחדת, SKYRAY, העשויה מסיבי פחמן. 
באומגרטנר קבע גם כן את שיא העולם לקפיצת בייס מהגובה הנמוך ביותר, כשקפץ מפסל ישו הגואל שבריו דה ז'ניירו, ברזיל. הקפיצה הזאת גרמה למחלוקת בקרב קופצי בייס שטענו שהוא קבע את גובה הקפיצה שלו כגובה הפסל למרות שבפועל הוא נחת על גבעה מתחת לרגלי הפסל, ושקופצי בייס אחרים קפצו בעבר כבר מהפסל אך נמנעו מחשיפה. 
פליקס היה לראשון שביצע קפיצת בייס מגשר מיו ב-27 ביוני 2004 ולאדם הראשון לצנוח חופשי ולנחות על בניין הטורסו המתפתל ולאחר מכן לבצע קפיצת בייס לקרקע ב-18 באוגוסט 2006. ב-12 בדצמבר 2007 הוא הפך לאדם הראשון שקופץ מהקומה ה-91 מבניין טאיפיי 101 שבטאיפיי בירת טאיוואן.

רד בול סטראטוס

בינואר 2010, דווח כי באומגרנטר עובד יחד עם קבוצת מדענים במימון רד בול על מנת לשבור את שיא העולם לקפיצה חופשית מהגובה הרב ביותר.

קפיצות ניסיון

ב-15 במרץ 2012, באומגרטנר השלים את קפיצת הניסיון הראשונה שלו מתוך 2 מגובה 21,818 מטרים. במהלך הקפיצה הוא שהה כ-3 דקות ו-43 שניות בנפילה חופשית, והגיע למהירות של יותר מ-580 קמ"ש לפני שפתח את המצנח שלו. זמן הקפיצה הכולל של קפיצה זו היה 8 דקות ו-8 שניות ובכך הוא הפך להיות האדם השלישי שהצליח לפתוח מצנח בשלום מגובה של מעל 21.7 ק"מ. 
ב-25 ביולי 2012, באומגרטנר השלים את קפיצת הניסיון השנייה שלו מגובה 29,460 מטר. לקח לו כ-90 דקות להגיע לגובה זה ומעריכים כי הנפילה החופשית שלו ערכה 3 דקות ו-48 שניות לפני שהמצנחים שלו נפתחו.

חיים פרטיים

באומגרטנר מאורס לניקול אוטל, דוגמנית ומלכת יופי לשעבר. לאימו קוראים אווה ולאחיו קוראים ג'רארד. ב-6 בנובמבר 2012 הוא הורשע בעבירת תקיפה ונקנס ב-€1,500 לאחר שנתן אגרוף לפרצוף של נהג משאית יווני.
ישראל דן טאוב

ביוגרפיה

נולד בוורשה, בירת פולין לרב שמואל אליהו טאוב, שהיה לימים האדמו"ר השלישי של חסידות מודז'יץ, ונכדו של הרב שאול ידידיה אלעזר טאוב, שכיהן כאדמו"ר ממודז'יץ בעת לידתו. הוא דור חמישי לרבי לייבלה איגר. נקרא 'ישראל' על שם רבי ישראל טאוב, האדמו"ר הראשון ממודז'יץ, ו'דן' על שם סבו האדמו"ר רבי דן מקונסטנטין.
בשנת תרצ"ו (1936), בגיל שמונה, עלה עם משפחתו לישראל, וגר בתל אביב, שם החל אביו להקים את קהילת מודז'יץ בארץ ישראל. הוא למד בישיבת "היכל התלמוד" בתל אביב.
בשנת תרצ"ט (1939) נסע עם אמו לוורשה לבקר את בני משפחתו שנשארו שם. אז פרצה מלחמת העולם השנייה, והוא ואמו הצליחו לברוח באוניה האחרונה שנסעה לאיטליה, אלא שעקב ההפגזות לא יכלה האוניה להתקרב לאיטליה]. לבסוף הצליחה האוניה להגיע לארץ ישראל.
כמו כן למד בישיבת "אחי תמימים" חב"ד בתל אביב אצל הרב חיים שאול ברוק.
בשנת תש"י (1950) נישא לרחל בילה, בתם של שפרה והרב שמואל שצדרוביצקי, האדמו"ר מביאלסטוק שהגיע לתל אביב אחר המלחמה. החל לכהן כספרא דדיינא (סופר בית הדין) בבית דין בתל אביב וכיהן בתפקיד כשלושים וחמש שנה.

כהונתו כאדמו"ר

עם פטירת אביו, בד' באייר תשמ"ד (6 במאי 1984), הוכתר לאדמו"ר ממודז'יץ, וכיהן באדמו"רות עד יום פטירתו.
כמסורת בית מודז'יץ, הידועה בניגוניה, גם הרב טאוב הלחין מאות ניגונים, אשר בחלקם יצאו אל מחוץ לגבולות חסידות מודז'יץ, ומושרים בקרב קהילות רבות בישראל.
בשנת תשמ"ט (1989) נתמנה כחבר מועצת גדולי התורה, וכיהן בה עד פטירתו.
בשנת תשנ"ה (1995) העתיק את מרכז חסידות מודז'יץ לבני ברק, לאחר שראה כי האווירה בתל אביב אינה ראויה לחנך בה את הדור הצעיר של חסידי מודז'יץ. ביום ל"ג בעומר תשנ"ה חנך את בית מדרשו ברחוב חבקוק בעיר, אך במקביל הוא דאג כי בית המדרש הישן ברחוב דיזנגוף בתל אביב ימשיך לפעול.
בשנת תשס"ה (2005) הוקם בעידודו המכון לשימור ניגוני מודז'יץ. בדרשותיו הוא הרבה לדבר על חשיבות השירה.
נפטר ביום שישי, כ' בסיון ה'תשס"ו, בגיל 78, ונטמן בו ביום בהר הזיתים בירושלים בסמוך לקברות אבותיו אדמו"רי מודז'יץ.
במעמד הקבורה הוכתר בנו הבכור, רבי חיים שאול, כממלא מקומו.
ירי תלול מסלול

ירי תלול מסלול (נקרא גם ירי בכינון עקיף) הוא ירי שאינו נעשה בכינון ישיר (שבו היורה רואה את המטרה דרך כוונת כלי הירייה) אלא בזווית גבוהה (מעל 20 מעלות ועד 70 מעלות ויותר), המצריכה חישוב של המסלול הבליסטי כדי לדעת היכן יפגע הקליע. כלי ירייה מובהקים לירי תלול מסלול הם מרגמה ותותח הוביצר, היורים פגזים, ומשגרי רקטות, היורים רקטות וטילי קרקע-קרקע. רוב הירי הארטילרי כיום הוא ירי תלול מסלול.
יתרונותיו של הירי תלול המסלול הוא טווח ירי גדול מאשר כינון ישיר ויכולתו לעקוף חומה או מכשול אחר המסתירים את המטרה מעין היורה. חסרונו העיקרי הוא מגבלה על דיוק הירי, שכן פרמטרים רבים משפיעים על מעוף הקליע, ויכולים לגרום לסטיות קטנות או גדולות מהמקום שבו היה אמור לפגוע. על כן מקובל להגדיר את הדיוק של ירי כזה כ"סטטיסטי" על בסיס מדד CEP.
בשלהי המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 פותחו אמצעים ליירוט ירי תלול מסלול, ובהם מערכת פלנקס ומערכת כיפת ברזל.
ססואה הייאקאווה

ביוגרפיה

נולד בשם קינטארו הייאקאווה בעיר מינאמיבוסו שבמחוז צ'יבה, יפן.
נדחף מגיל צעיר על ידי משפחתו להתגייס ולשרת כקצין בצי היפני ולמד באקדמיית הצי שבאי אטג'ימה. הייאקאווה נשר מהאקדמיה בעקבות פציעה שעבר באוזנו, עקב הכישלון הצורם והחרפה שהביא על אביו חשב הייאקאווה לבצע התאבדות יפנית מסורתית "ספוקו", אולם הוא ניצל בשנייה האחרונה על ידי אביו.
לאחר שהתאושש מניסיון ההתאבדות למד הייאקאווה כלכלה פוליטית באוניברסיטת שיקגו במטרה להפוך לבנקאי. הייאקאווה לא צלח את לימודיו ובשנתו השנייה בלבד עזב את הלימודים וחזר ליפן.
התוודע ראשונה לעולם המשחק לאחר ביקור שערך בשכונת טוקיו הקטנה שבלוס אנג'לס.

קריירת משחק

הייאקאווה התגלה לראשונה על ידי הבמאי והמפיק תומאס איינס שלקח אותו לסרט השקט המצליח "טייפון", כמו כן זכה להזדמנות בהפקות השקטות של אחד מחלוצי הוליווד ג'סי לסקי. התפרסם בהפקה משותפת של לסקי וססיל ב. דה-מיל "הבגידה" בה שיחק בתפקיד המלך היפני העשיר הישיטורו. הופעה נוספת בזכותה זכה הייאקאווה להכרה והערכה רבה הייתה בשנת 1919 בדרמה האילמת "צייר הדרקון" בה שיחק בתור הצייר טאטסו.
שיחק לאחר מכן בסרטים "שלושה חזרו הבייתה" בתפקיד מפקד מחנה השבויים האמריקאים קולונל טאסוג'י סוגה, "בית הבמבו" של סמואל פולר ו"טוקיו ג'ו" לצידו של המפרי בוגרט.
הייאקאווה התפרסם יותר מכל בשנת 1958 בדרמת המלחמה של דייוויד לין "הגשר על הנהר קוואי" בה שיחק בתפקיד מפקד מחנה השבויים היפני קולונל סאיטו, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנת שיא מקצועית בקריירה שלו הופיע הייאקאווה גם לצידו של ג'רי לואיס בהפקתו הקומית "ילד הגיישה".
בשנותיו האחרונות כשחקן השתתף הייאקאווה בסרט ההרפתקאות של קן אנקין "משפחת רוביניזון השווייצרית" בתור קפטן הפיראטים קואלה ובמלודרמה של מל פרר "האחוזות הירוקות" בתור הצ'יף רוני.

חיים אישיים

הייאקאווה היה נשוי לשחקנית היפנית- אמריקאית הפופולרית טצורו אאוקי משנת 1914 עד למותה בשנת 1961, הזוג בילה את מרבית חייו באירופה ואימץ שלושה ילדים מערביים.
לאחר מותה של אשתו חזר להתגורר ביפן, הוא נפטר בטוקיו ב-23 בנובמבר 1973 כשהוא בן 84 מדלקת ריאות כתוצאה מקריש דם. הוא נקבר בבית העלמין מקדש צ'וקייז'י שבעיר טוימאה.
על שמו הייאקאווה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד
להרוג את ביל חלק 2

העלילה

"להרוג את ביל" הוא סרט אחד, אשר חולק ל-10 פרקים (המופיעים בשני סרטים שונים, 5 בכל אחד), שמוצגים בסדר לא כרונולוגי, צורה אופיינית לסרטיו של קוונטין טרנטינו. הסרט נבחר לאחד מעשרת הסרטים בעלי העלילה לא ליניארית הטובים ביותר של אתר הקולנוע "The Script Lab".‏
הסרט השני מתחיל מעט לפני האירועים שפותחים את הסרט הראשון, ביל (קאראדין) מצליח לאתר את "הכלה" וידידיה כאשר הם מתאספים לחזרות לחתונתה. הוא עדין ומנומס כלפיה, ואף מסכים להיות מוצג בפני החתן כאביה. היא נפרדת מביל ונכנסת לקפלה, כאשר ביל מסמן לארבעת חברי הכנופיה שלו, לפשוט על המקום ולהרוג את כולם.
בהווה, ביל יוצא למדבר קליפורניה לפגוש את אחיו באד לשיחה. באד, הידוע גם בכינוי "סיידוויינדר" (מדסן), הוא חבר לשעבר בכנופיית ביל. ביל מזהיר אותו שהכלה תבוא לסגור איתו חשבון. באד, כעת שמן ואלכוהוליסט, עזב את עולם הפשע ואיננו עובד יותר כמתנקש, חי כעת בקראוון ועובד כשומר סף במועדון חשפנות מקומי.
הכלה מגיעה לקראוון של באד עוד באותו הלילה כדי לסגור איתו חשבון. באד, אשר מצפה להגעתה, יורה בה בחזה ברובה ציד ברגע בו היא פותחת את הדלת. לאחר מכן הוא מזריק לה סם הרגעה. באד מתקשר לאל דרייבר ומציע לה את חרב ההאנזו של הכלה למכירה תמורת מיליון דולר. באד קובר את הכלה בעודה בחיים בתוך ארון באדמת בית הקברות המקומי.
בעודה שוכבת בקבר, נזכרת הכלה באימונים שעברה בסין, כאשר ביל לקח אותה למקדש של אומן אמנויות הלחימה האגדי פאי מיי. פאי מיי השתמש באכזריות ככלי להחדרת משמעת וצייתנות. על אף שנאתו ללבנים, יפנים, אמריקאים ונשים, הסכים פאי מיי לאמן את "הכלה" בסדרת אימונים אינטנסיבית. האימון שעברה היה קשוח מאוד והפך אותה ללוחמת קשוחה ומיומנת. בהווה, הכלה נזכרת באימון בו פאי מיי לימד אותה לשבור קרש עץ מטווח קרוב באמצעות אגרופה בלבד והיא מצליחה לשבור את ארון המתים ולצאת לחופשי.
הכלה מספיקה לחזור לקראוון של באד בדיוק כאשר אל דרייבר מופיעה. אל נותנת לבאד מזוודה המכילה את הסכום אותו דרש תמורת החרב, אשר מכיל גם נחש ממבה שחורה אותו היא הסתירה במזוודה מראש. הנחש מכיש את באד בפניו, ואל מסבירה לו שהיא מרגישה יותר חרטה מהקלה, משום שלדעתה היה מגיע לכלה מוות יותר מכובד מזה שנגרם על ידי טיפוס עלוב כמוהו. באד מת מהכשת הנחש. אל מתקשרת לביל ואומרת לו שאחיו נהרג על ידי הכלה, שכעת שוכבת בקבר של פאולה שולץ. בקטע זה אל-דריבר מגלה לצופים את שמה האמיתי של הכלה - ביאטריקס קידו. כאשר אל מתכוננת לעזוב, ביאטריקס תוקפת אותה במפתיע. בזמן שהן נלחמות, אל מספרת לביאטריקס כי היא הרגה את פאי מיי לאחר שזה עקר לה את עינה הימנית כעונש על חוצפתה. ביאטריקס עוקרת את עינה השנייה של אל ומותירה אותה בעיוורונה, מתבוססת על רצפת הקראוון בחברת נחש הממבה.
ביאטריקס טסה למקסיקו ופוגשת באסטבן ויהאיו, סרסור מזדקן שגידל את ביל בילדותו. הוא מגלה לה את מקום מגוריו של ביל. בהגיעה לביתו היא נדהמת למצוא במקום את בי.בי, בתה בת הארבע. המשפחה מבלה את הערב יחדיו בשלווה, ובי.בי מושכבת לישון על ידי ביאטריקס.
לאחר שבי.בי מושכבת לישון בבטחה במיטתה, ביאטריקס מתעמתת עם ביל. ביל משתק אותה לאחר שהוא יורה בה חץ זעיר אשר מכיל סם אמת. בעקבות כך ביאטריקס מתוודה כי כאשר נודע לה שהיא בהיריון, היא החליטה לשים בעדיפות ראשונה את עתיד בתה שטרם נולדה על פני ביל.
ביל תוקף את ביאטריקס בחרב. ביאטריקס מצליחה לשתק אותו בעזרת טכניקה שלמדה אצל פאי מאי המאפשרת לה להרוג אדם בעזרת חמש מכות בלבד. ביל המובס נפרד מביאטריקס לשלום, נופל לקרקע ומת. ביאטריקס בוכה מעט על מותו של ביל ולאחר מכן חוזרת לתוך הבית ולוקחת עמה את בתה. הסרט מסתיים בכך שהשתיים מתחילות את חייהן החדשים יחד.