google/wiki40b huggingface dataset:
Mimivirus

גילוי הנגיף

APMV התגלה באופן מקרי באמבה Acanthamoeba polyphaga, שעל שמה הוא נקרא בשמו המדעי, במהלך מחקר שעסק במחלת הלגיונרים. הנגיף נצפה בצביעת גרם וזוהה בטעות כחיידק גרם חיובי. בעקבות זיהוי זה נקרא Bradfordcoccus, על שם האזור ממנו הגיעה האמבה, ברדפורד בבריטניה. ב-2003 חוקרים מהאוניברסיטה הים תיכונית במרסיי שבצרפת פרסמו מאמר בכתב העת המדעי Science שבו זיהוי את המיקרו-אורגניזם כנגיף.
אותה קבוצת מחקר שגילתה את ה-Mimivirus, גילתה בהמשך נגיף גדול מעט ממנו הנקרא Mamavirus וכן את וירופאג' ספוטניק הפוגע בו.

מבנה

נגיף ה-Mimivirus גדול מכל נגיף שהיה ידוע קודם לגילויו, וקוטר הקפסיד שלו 400 ננומטר. סיבים חלבוניים מזדקרים מפני השטח של הקפסיד למרחק של 100 ננומטר, ובכך מגיע קוטרו הכולל של הנגיף לעד 600 ננומטר. בצפייה במיקרוסקופ אלקטרוני נראה הקפסיד בצורת משושה, לפיכך סימטריית הקפסיד היא איקוזהדרלית (icosahedral). לנגיף זה אין מעטפת חיצונית, עובדה המרמזת על כך שהנגיף לא יוצא מן התא המארח באמצעות אקסוציטוזה.
נגיף ה-Mimivirus הוא בעל תכונות משותפות לאלו של נגיפים מקבוצת נגיפי DNA נוקליאוציטופלסמיים גדולים (nucleocytoplasmic large DNA viruses; NCLDV). על פי M. Suzan-Monti, בדומה לנגיפים אלו, גם לנגיף זה יש שכבת ליפידים פנימית המקיפה את מרכזו. ליבתו המרכזית של הנגיף מופיעה כאזור כהה במיקרוסקופ אלקטרוני. הגנום הגדול של הנגיף מצוי באזור זה.
מספר תעתיקי mRNA ניתנים למיצוי מוויריונים. בדומה לנגיפי NCLDVs נמצאו תעתיקים ל-DNA פולימראז ולחלבון הקפסיד. כמו כן נמצאו תעתיקים לשלושה אנזימי אמינואציל tRNA סינתאז, וכן ארבע מולקולות mRNA הייחודיות לנגיף.

גנום

הגנום של נגיף ה-Mimivirus הוא מולקולת DNA דו-גדילית קווית באורך של 1,181,404 זוגות בסיסים. הודות לכך נחשב הגנום שלו כגנום הגדול ביותר של נגיף הידוע למדע, ואף גדול משל חלק מן התאים.
הגנום של הנגיף כולל כ-911 גנים המקודדים לחלבונים. ניתוח של הגנום שלו גילה את נוכחותם של גנים שלא נראו באף נגיף אחר, כדוגמת אמינואציל tRNA סינתאזות, וגנים נוספים שלפני כן סברו שמופיעים רק בגנומים של תאים. כנגיפי DNA גדולים אחרים, Mimivirus כולל מספר גנים האחראיים למטבוליזם של סוכר וחומצות אמינו.
מועצה אזורית השרון התיכון

מועצה אזורית השרון התיכון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בדרום למועצה אזורית הדר השרון בצפון.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית הדר השרון וטירה, בדרום במועצה אזורית הירקון, כפר סבא וקלקיליה, במזרח בקלקיליה ואזור השומרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון ורעננה.
המועצה הוקמה ביוני 1951, על-פי החלטה מאפריל 1951‏, וכללה בעת הקמתה את הקיבוצים: רמת הכובש, אייל וניר אליהו, את המושבים: ירחיב, צופית, גן חיים ושדה ורבורג ואת החווה החקלאית תל אשר. בעת ההקמה התקיים דיון האם לצרף למועצה גם את נווה ימין שישבה על קרקעות שהוכללו בתחומי השיפוט של כפר סבא‏‏ והוחלט לצרפה למועצה‏‏, הגם שהצירוף הרשמי התבצע רק בשנת 1955‏‏.
בשנת 1953, הצטרף היישוב החדש, שדי חמד למועצה‏. על יישובי המועצה נמנה גם בית ברל‏ וקלמניה. בשנת 1967 צורף היישוב החדש צור נתן למועצה. כך נכללו במועצה סך הכל 13 יישובים‏.
בשנת 1980 היא התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית מפעלות אפק להרכבת מועצה אזורית דרום השרון.
בראש המועצה עמד בראשיתה עובדיה פורת. בשנת 1953 החליף אותו יעקב לנדוי‏, שכיהן בתפקיד בכל ימי קיום המועצה ואף עמד בראש המועצה המאוחדת דרום השרון, בראשיתה.
אגודלים (משחק)

כמות המשתתפים

לכמות המשתתפים יש קשר ישיר לקושי המשחק ולאורכו. לדוגמה, במשחק בן 4 משתתפים, כל משתתף בתורו רשאי להגיד מספר בין 0 ל 8 (כמות האגודלים המקסימלית במשחק). כשמתקדם המשחק, פוחתת כמות האגודלים שניתן להגיד.

משחק לדוגמה

רועי ומיכאל משחקים אגודלים. מיכאל הוגרל להתחיל. מיכאל פוצח ואומר את המספר "שלוש". מיכאל מרים אגודל אחד ורועי מרים שני אגודלים. סכום האגודלים הוא שלוש לכן מיכאל צדק ומוציא יד אחת מהמשחק.
תורו של רועי. רועי אומר את המספר "אחד". רועי לא מרים אף אגודל ומיכאל מרים שני אגודלים. רועי לא קלע ונשאר עם שני אגודלים במשחק.
תורו של מיכאל שנית. מיכאל אומר את המספר "אחד" ומרים אגודל אחד. רועי לא מרים אף אגודל. מיכאל צדק בפעם השנייה ולכן הוא יוצא מנצח מן המשחק. רועי הוא המפסיד.
כד עם דמות פרש

תיאור

הכד, שנעשה בעבודה על אובניים ושאיננו מתוארך, מעוצב בצורה של כד מים בעל ידית אחיזה דקה. שפת הכד מעוטרת בפסי צבע ובחזיתו מופיע עיטור של פרש, המצויר במשיכות מכחול חופשיות. הכד הוא דוגמה לעבודות הקדרות של חוה סמואל, שהושפעו מן ההאמנות העממית ומן הארכאולוגיה. כד דומה הוצג בתערוכה של סמואל שהתקיימה בשנת 1960 בגלריה "אטליה 97" בתל אביב-יפו.
הכד הוצג בתערוכה שהתקיימה במסגרת "בסיס בריא ליצירת הדור הצעיר" במסגרת ביאנלה לקרמיקה ישראלית (2004) שנערכה במוזיאון ארץ ישראל והיא נמצאת באוספו של מוזיאון זה.
לב פולבר

חייו

פולבר נולד בוורקנודניפרובסק, ליד יקטרינוסלב (כיום דנייפרו), לשעבר האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ולמד נגינה על כינור מילדותו המוקדמת, בתחילה עם אביו. מאוחר יותר הוא למד עם גיסו, תלמידו של הכנר הצ'כי אוטקר סֶבְצ'יק (Otakar Ševčík). פולבר סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של סנט פטרסבורג, שם למד כינור והלחנה אצל אנטולי ליאדוב.
בתחילה, הוא היה כנר ומלחין בקבוצת תיאטרון נודד אוקראינית. מאוחר יותר, הוא היה כנר ראשי ומנצח תזמורת סימפונית, ואחד ממייסדי רביעיית סטרדיווארי. הוא היה המנהל המוזיקלי של התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה. לפולבר הוענקו תוארי "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית ו"מאסטר באמנות" .
פולבר נפטר במוסקבה, רוסיה ב-1970.

יצירתו

פולבר הלחין מוזיקת ליווי עבור הצגות, ביניהן: "המלך ליר" של שייקספיר, "200,000" של שלום עליכם, "האיש באוויר, הרפתקאותיו של בנימין השלישי" על פי מנדלי מוכר ספרים, "המכשפה" של אברהם גולדפאדן (בשיתוף פעולה עם יוסף אחרון) ו"פריילאך'ס" של זלמן שניאור (בשיתוף פעולה עם מקסימיליאן שטיינברג). הוא גם הלחין אופרטות ("גוליבר", "בתוך האוהל הגדול", "מה שמה?") ומוזיקה לעשרות סרטים ושירים, וכתב עיבודים לשירי יידיש. כמה מלחניו נחשבו ל"פולקלור יהודי". הוא היה אחד מהמוזיקאים החשובים שגישרו בין צורות המוזיקה היהודית המסורתית של מזרח אירופה והמוזיקה הקלאסית המערבית.

אמנים על לב פולבר

לפולבר יש חוש מתוחכם למהות מוזיקת הליווי... פולבר מודע במיוחד לאותם רגעים בעלילה בהם יש צורך מיוחד לצליליה של המוזיקה. יתר על כן, זה לא מפתיע: הוא התחיל לנגן מגיל תשע, כנגן חתונות נודד. לאחר מכן, בהיותו כבר מוזיקאי מדופלם, הוא המשיך לנגן בתיאטראות, לראשונה עם התזמורת של אופרה האוקראינית, ולאחר מכן  ב"תיאטרון בולשוי" במוסקבה. החוויה התיאטרלית שלו השאירה רושם בל יימחה על כל יצירותיו. המוזיקה שלו היא ממש תיאטרלית./שלמה מיכאלס/
..
אבא שלי התחיל עבודה בתיאטרון היהודי של מיכואלס. התיאטרון הזה, אולי נחשב כתיאטרון מוזיקלי. על התזמורת ועל כל החיים המוזיקליים (שם) היה אחראי איש אנרגטי ומוכשר – לב פולבר. הוא כתב את כל המוזיקה וגם ניצח. הביצועים שלהם מזכירים את מחזות הזמר של היום. /קיריל קונדראשין/

הקלטות

ההקלטות הזמינות של המוזיקה שלו כוללות הופעות של תזמורת GOSET עם שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין וכן של הזמרים שלמה חרושצ'נקו, מישה אלכסנדרוביץ, נחמה ליפשיץ, מרינה גורדון, והשחקנים אמיל גורובץ ובוריס לנדאו.
משוואת מנינג

משוואת מנינג, באנגלית Manning, היא משוואה נסיונית בהידראוליקה לחישוב מהירות הזרימה בתעלות פתוחות או בתעלות סגורות בהשפעת כח הכובד. המשוואה פותחה על ידי המהנדס האירי רוברט מנינג.
בנדיקטוס השמיני

ביוגרפיה

תיאופילאטו נולד בשנת 980 ברומא, כבן לגרגוריו הראשון, רוזן טוסקולום, ואחיינו של האפיפיור יוחנן השנים עשר. בצעירותו הוא פנה ללימודי כמורה, ועד מהרה טיפס בסולם הדרגות בכנסייה, וב-11 ביולי 1001 מונה לקרדינל על ידי האפיפיור סילבסטר השני.
לאחר מותו של קודמו סרגיוס הרביעי, נבחר תיאופילאטו כאפיפיור ב-18 במאי 1012.  אולם, בנדיקטוס השמיני נאלץ לברוח עד מהרה מרומא על ידי האנטי-אפיפיור גרגוריוס השישי, אשר הוכתר על ידי ג'ובאני קרסנציו ממשפחת קרסנטי, אשר שלט למעשה ברומא. בנדיקטוס השמיני, שנמלט על פני הרי האלפים לגרמניה, פנה אל היינריך השני, מלך גרמניה וביקש את הגנתו, ואכן היינריך הסכים להחזיר את בנדיקטוס השמיני לכס האפיפיור, בתמורה להכתרתו כקיסר.
לקראת סוף שנת 1013, כינס היינריך השני צבא באוגסבורג, ועד מהרה עבר עם צבאו את הרי האלפים, תוך שהוא מלווה באשתו, המלכה קוניגונדה ובכמה אנשי דת. בהגיעו לפאביה הצטרפו אליו הבישופים וראשי הדת האחרים. ארדואינו מאיבראה, שעדיין שלט בחלקים חשובים של צפון איטליה, הציע להיכנע להיינריך, והציע אף את בניו כבני ערובה, בתנאי שהיינריך יכיר בו כמלך איטליה, אולם היינריך סירב והטיל מצור על איבראה עד לשנת 1015.
בתחילת 1014 הגיע היינריך השני לרומא, והחזיר את בנדיקטוס השמיני לכס האפיפיור. ב-14 בפברואר 1014 הכריז בנדיקטוס השמיני על היינריך השני כעל קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבזיליקת פטרוס הקדוש. לאחר מכן קיימו השניים סינוד ברומא, ובו מינו חמישה בישופים, והוציאו צווים נגד הסימוניה, וקידמו דרכים לקיום הצניעות בקרב אנשי הדת, והורו על השבת רכוש הכנסייה. זמן קצר לאחר מכן, עבר היינריך צפונה, שם הקים את הדיוקסיה של בוביו, ולאחר מכן חגג את חג הפסחא בפאביה, ובאמצע מאי 1014 חזר לגרמניה. הוא השאיר את שלטונו של רומא על האפיפיור, ומאוחר יותר התערבה בפוליטיקה של איטליה או של מדינות האפיפיור.
בשנת 1020 נסע בנדיקטוס השמיני לגרמניה, על מנת לדון עם היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על האיום הביזנטי במצוג'ורנו. בחג הפסחא הוא שהה בבמברג, וקידש שם את הקתדרלה החדשה. לאחר מכן אף ביקר במנזר פולדה, ואף קיבל אישור מהיינריך השני המאשר את תרומותיהם של קרל הגדול ואוטו הגדול לכנסייה.
בנדיקטוס השמיני פעל בכל מאודו על מנת להשיג את שביתת הנשק של אלוהים, ומאידך שכנע את היינריך השני שיכניע תחתיו את האצילים האיטלקים שחברו לביזנטים.
ב-9 באפריל 1024 מת בנדיקטוס השמיני ברומא, במקומו מונה כאפיפיור אחיו יוחנן התשעה עשר.
אנדריאה דוריה

חייו

אנדריאה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.
ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.
דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין,] שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.
דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.
דוריה ידע לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.
סנטימטר

סנטימטר (בקיצור ס"מ) היא יחידת אורך בשיטה המטרית, שווה למאית מטר, "סנטי" היא הקידומת ביחידות SI של גורם ה-1/100. הסנטימטר היא יחידת הבסיס של אורך במערכת סנטימטר-גרם-שנייה, שכיום השימוש בו נפוץ פחות (יחידות CGS). 
סנטימטר הוא בערך הרוחב של ציפורן של אדם בוגר ממוצע.

השוואה ליחידות מידה אחרות

1 סנטימטר = 10 מילימטרים = 0.01 מטר 
≈ 0.393700787401575 אינץ'
סנטימטר מעוקב אחד שווה למ"ל 1, תחת מערכת SI הנוכחית של יחידות.
Heathen

הפקה

האלבום מסמן את שיבת שיתוף הפעולה בין בואי לבין טוני ויסקונטי, המפיק המוזיקלי עמו עבד בואי על אלבומיו הבולטים במהלך שנות ה-70. עבודתם המשותפת על אלבום זה, נועד להשיב את בואי אל קדמת הבמה בשוק המוזיקה בארצות הברית, ומהווה את עבודתם הראשונה יחד לאחר הפסקה של 22 שנה, מאז האלבום Scary Monsters (and Super Creeps) שיצא בשנת 1980. הבחירה בוויסקונטי הוכיחה את עצמה, והאלבום הגיע למקום ה-14 במצעדי האלבומים בארצות הברית, וכן זכה לתשבחות מצד מבקרי המוזיקה ומעריציו. את האלבום בשונה מאלבומים אחרים שיצר בואי עד אותה עת, לא ליוו קליפים לאף אחד מהשירים. בואי הסביר זאת בראיון כי הוא הגיע לגיל שאין עוד צורך שהוא יופיע בטלוויזיה. יחד עם זאת, ב-2011 עלה בערוץ היוטיוב הרשמי של בואי, קליפ לשיר Slow Burn שצולם בעת ההקלטה באולפן.
האלבום מכר למעלה מ-2 מיליון עותקים בעולם ושהה למעלה מ-4 חודשים במצעדים הבריטים.
במקור, הקליט בואי את אלבומו Toy שיועד לצאת בשנת 2000 או 2001. Toy היה אמור להיות מורכב ממספר שירים חדשים ומרביתו מחידושים לשירים משנות ה-60. על אף שהאלבום לא יצא, כמה משיריו, יצאו בדרכים שונות. באלבום Heathen נכללו שניים מהשירים: Afraid ו-Slip Away. שירים נוספים יצאו כצידי ב' בסינגלים שליוו את האלבום.
מרבית הטקסטים המופיעים באלבום עוסקים בעתיד האנושות. נושא זה בולט במיוחד בשירים: Slow Burn, Afraid, A Better Future .
באלבום מתארחים בנגינה מספר מוזיקאים ובהם פיט טאונסנד מלהקת המי, דייב גרוהל, סולן להקת פו פייטרס; ג'ורדן רודס, קלידן להקת דרים ת'יאטר; קריסטין יאנג, פסנתרנית; טוני לווין, נגן הבס של להקת קינג קרימזון .
האלבום כולל שלוש גרסאות כיסוי לשירים ישנים: Cactus של להקת הפיקסיז, I've Been Waiting for You של הזמר ניל יאנג, ו-I Took a Trip on a Gemini Spaceship של הזמר הטקסני Legendary Stardust Cowboy.

שירי האלבום

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייוויד בואי, אלא אם צוין אחרת.
מישהו לרוץ איתו (סרט)

תקציר העלילה

תמר בת ה-16 (בר בלפר) עזבה את ביתה, ואיש איננו מבין מדוע. היא מסתובבת ברחובות ירושלים, מנגנת בגיטרה ושרה. אך המתח ברחובות אלה עולה, בגלל פני האנשים המאיימים במבטם עליה. חייו של אסף (יונתן בר-אור), נער ביישן וגמלוני, משתנים כאשר לקח על עצמו משימה פשוטה לכאורה, שהתגלתה כמסובכת מאוד. יהיה עליו לאתר את הבעלים של כלב (כולם מתייחסים לכלבה כאל כלב, בגלל האגרסיביות שלה, אך תמר יודעת שזוהי כלבה נקבה) עזובה שנמצאה ברחובות ירושלים. במהלך החיפוש, מובל אסף על ידי הכלבה (דינקה) למפגשים עם דמויות מגוונות, ולמקומות שונים, שבאמצעותם הוא נחשף לסיפורה של תמר. כחודש לפני שהתחילה משימתו זו של אסף, יצאה תמר, מוזיקאית צעירה, עם כלבתה דינקה, למסע חיפוש ברחובות ירושלים אחר אחיה שי. שי נקלע לבעיות שונות אצל פסח (צחי גראד) בעל מעון לילדים מוזיקליים, צעירים עם בעיות בבית או יתומים. תמר נכנסת למעון וכך נלכדת בעלילה מסוכנת. אסף, נדהם מסיפורה של תמר, הוא יוצא בעקבות הנערה שמעולם לא הכיר. הסרט מתקדם בשני צירי זמן – של אסף ושל תמר – במהלך מסעות ההתבגרות של שתי הדמויות, שבסופם יגיעו לגילוי עצמי ולאהבת אמת.
לואי פאש

לואי פאש (בצרפתית: Louis Pache; נולד ב-1896, בואלורסין (צר') שבמזרח צרפת ומקום וזמן מותו אינם ברורים) היה אחד מחברי "חברת המדריכים של שאמוני" (Compagnie des guides de Chamonix) וחסיד אומות העולם מצרפת.

פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה חי פאש עם אשתו פראנסלין וילדיהם בלה בואה (Le Buet) שבסבואה עילית, על גבול שווייץ, ליד ההר בואה (צר'). בשנת 1940, לאחר כניעת צרפת לגרמניה, בעידודו של הכומר אנדרה פאיו (André Payot), לימים חסיד אומות העולם, החל פאש, שהכיר היטב את שבילי האזור, להעביר יהודים ומתנגדי המשטר הנאצי אל מעבר לגבול עם שווייץ. זאת עשה למרות הסכנה שנשקפה לו מהמשמרות הגרמניים באזור וכן ממשתפי פעולה עם הנאצים שהיו מסגירים לידי השלטונות יהודים, מתנגדי משטר ואת המסייעים להם. 
בסתיו 1942 רבו נסיונותיהם של השווייצרים להחזיר לצרפת, לידי הגרמנים, יהודים שניסו לעבור את הגבול. הכומר פאיו ניסה לגלות שביל חדש שיוביל את הבורחים לשווייץ בלי להיתפס על ידי המשטרה ומשמר הגבול השווייצריים, ופאש השתמש בנתיב זה. פאיו נעצר על ידי הגרמנים והוחזק במאסר למשך מספר חודשים, אך לבסוף שוחרר. פאש לא נתפס והמשיך בפעילותו, בה העביר אל שווייץ עשרות יהודים מצרפת, וכן מתנגדי המשטר הנאצי, עד שחרור האזור על ידי בעלות הברית.

הנצחה

בשנת 1979 הוכר פאש על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
גדעון דמתי

קריירה

בליגה היה דמתי שחקן של מועדון אחד, שמשון תל אביב. הוא שיחק בקבוצה מגילאי הילדים ועד הפרישה. את כל 143 השערים שלו הבקיע במדיה. הוא אחד מהשחקנים בעלי מספר ההופעות הגדול ביותר בליגה הבכירה בישראל (519), ובתולדות נבחרת ישראל הוא שישי בטבלת המבקיעים עם 21 שערים בינלאומיים.
שיא נוסף של דמתי הוא הבקעת שישה שערים במשחק ליגה אחד: ב-12 ביוני 1976 נערך המחזור האחרון של העונה ונחשב לשבת המפורסמת ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי. ב"שבת הגדולה", כפי שהיא מכונה, אירחה שמשון תל אביב בנתניה את מכבי רמת עמידר. דמתי נתן את הופעתו הגדולה ביותר בקריירה כאשר הוא מבקיע שישה שערים לרשתה של עמידר, וקבוצתו ניצחה 2–6. שיאו של דמתי לא נשבר עד היום.
שיא אחר של דמתי היה כאשר קיבל משמעון וילנאי מעיתון "חדשות הספורט" את הציון 10, בפעם הראשונה מאז שיואל שוהם עשה זאת 12 שנים קודם לכן, ובפעם השנייה בהיסטוריה של הכדורגל הישראלי עד לאותו תאריך.
עם נבחרת ישראל השתתף דמתי במשחקי עמי אסיה של 1974, וזכו בתואר "סגנית אלופת אסיה". בגמר הם הפסידו לנבחרת איראן, ובאולימפיאדת מונטריאול (1976). הוא היה שותף לשלושה קמפיינים רצופים במוקדמות גביע העולם בכדורגל: 1974, 1978 ו-1982.
דמתי פרש ממשחק פעיל ב-1989.
את קריירת האימון שלו החל בקדנציה קצרה במכבי נתניה, לאחר מכן אימן קבוצות בליגות המשנה: הפועל ראשון לציון, הפועל צפרירים חולון, הכח רמת גן, הפועל הרצליה וסקציה נס ציונה.
נריקלה

נַריקַ'לַה (בגאורגית: ნარიყალა) היא מצודה עתיקה, המשקיפה על טביליסי, בירת גאורגיה, ועל נהר הקורה. המצודה מורכבת משני אגפים מוקפים בחומה, בראש מדרון תלול, בין אמבטיות גופרית, לבין הגנים הבוטניים של טביליסי. בחצר התחתונה, שוחזרה, כנסיית ניקולאס הקדוש.

היסטוריה

המצודה הוקמה על ידי הפרסים הסאסאנים, במאה הרביעית, כנארי קלה שמשמעותה "המצודה הבלתי חדירה". בגאורגית היא נקראה בתחילה שוּריס ציחֶה שמשמעותה "מצודת הקינאה"). המצודה נבנתה על גבעה המשקיפה על נהר הקורה. מקום בו עברו הדרכים מאירופה להודו, והדרך שהובילה מהרי הקווקז דרומה. 
במחצית השנייה של המאה החמישית חוזקו חומות המצודה על ידי המלך האיברי, וחטנג גורגסלי. החל מהמאה השביעית ועד למאה האחת עשרה הייתה המצודה בשליטת ערבים, שהרחיבו אותה משמעותית. הם הקימו מגדל בשם "שאכּתאכּי", ששימש כמצפה כוכבים אסטרונומי עד למאה הארבע עשרה. עם כיבוש טביליסי על ידי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, דוד הבנאי (1089-1125), בשנת 1122, עוברת המצודה לשליטה גאורגית ומתחזקת שוב על ידי דוד הבנאי. 
עם הפלישה המונגולית לגאורגיה עברה השליטה על המצודה לידי המונגולים שהחליפו את שמה ל: נארין קלה (בעברית: "המצודה הקטנה"). ובמאה השש עשרה עברה המצודה לשליטת האימפריה הספווית. כאשר במאה השבע עשרה נהרסת על ידי הטורקים לאחר מצור. הם הקימו במקום מגדל מרובע ששימש כבית כלא. 
רוב הביצורים ששרדו מתוארכים למאות השש עשרה והשבע עשרה. בשנת 1827, חלקים מהמצודה ניזוקו על ידי רעידת אדמה והתמוטטו. על פי גרסה אחרת הפך המגדל למחסן לנשק ולחומרי נפץ, שמאוחר יותר התפוצצו. באותה תקופה הייתה גאורגיה חלק מהאימפריה הרוסית, ולמצודה לא הייתה משמעות צבאית. כתוצאה מכך לא שוקמה המצודה.
ניסאן סאני

ניסאן סאני בישראל

לישראל הגיעה הסאני מסדרה N14 בסוף שנת 1992 (שנת המודל 1993), הדגמים המקבילים שהובאו לארץ נקראו ביפן ניסאן פולסאר שהופצו באירופה ובישראל תחת השם סאני או גם ניסאן אלמרה. המכוניות הראשונות שהגיעו היו משנת הדגם 1993, תיבת הילוכים ידנית, מנוע GA16 בנפח 1597 סמ"ק המצויד במאייד כפול המבוקר חשמלית, ורמות גימור LX ו-SLX. עוד באותה שנה סופקו דגמים עם תיבת הילוכים אוטומטית ומערכת הזרקת דלק במקום המאייד הכפול.
עופר יוספוביץ

עופר יוספוביץ (1970) הוא אורולוג, פרופסור לאורולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה אורולוגית בבית החולים איכילוב, מחלוצי המנתחים בישראל באמצעות רובוטיקה רפואית, על ידי מערכת כירורגית דה וינצ'י.
תחום התעניינות עיקרי: כירורגיה אורולוגית אונקולוגית.

ביוגרפיה

יוספוביץ יליד חיפה, בוגר בית הספר הריאלי בחיפה. עתודאי, סיים את בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ומרכז רפואי הדסה בהצטיינות, ולאחר שנת סטאז' בבית החולים הדסה עין כרם ובית החולים הדסה הר הצופים, בירושלים, התגייס יוספוביץ לצה"ל כרופא צבאי.
בין השנים 1995–1999 שרת יוספוביץ בצה"ל כרופא בחטיבת חי"ר וביחידה מובחרת.
בין השנים 1999–2005 התמחה יוספוביץ בכירורגיה אורולוגית, במחלקתו של הפרופ' ג'ק בניאל בבית החולים בילינסון בפתח תקווה.
בין השנים 2001–2002 יצא יוספוביץ להשתלמות מחקר ב-"Sloan Kettering Institute", בניו יורק שבארצות הברית.
בין השנים 2005–2008 השתלם יוספוביץ בהשתלמות עמיתים (Fellowship) בתחום האורולוגיה האונקולוגית בבית החולים "Memorial Sloan Kettering Cancer Center" , בניו יורק.
במסגרת זו התמחה יוספוביץ בניתוחים מורכבים לסרטן הערמונית, סרטן כליות, סרטן שלפוחית השתן וסרטן האשכים, ובאופן ספציפי בתחום הכירורגיה הלפרוסקופית והרובוטית כולל מערכת כירורגית דה וינצ'י,
בין השנים 2008–2016 כיהן יוספוביץ כמנהל היחידה לאורולוגיה אונקולוגית במרכז רפואי רבין.
משנת 2017 מכהן יוספוביץ כמנהל המחלקה האורולוגית במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב.

עבודה קלינית

יוספוביץ עוסק בניתוחי כריתה של שלפוחית השתן ושיחזור על ידי מעי.
יוספוביץ מטפל בכריתה של גידולים מורכבים בכליה, בטיפול כירורגי בסרטן האשכים, כולל כריתה של בלוטות הלימפה בבטן ובאגן בכריתה רדיקלית של הערמונית.

אקדמיה

יוספוביץ פרופסור חבר בחוג לכירורגיה, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
יוספוביץ שותף לכתיבת 110 פרסומים מדעיים.
יוספוביץ משמש כסוקר במספר עיתונים רפואיים בתחום האורולוגיה (חבר מערכת בחלקם).

משפחה

יוספוביץ נשוי ואב לשלושה
גנאדי סטרקאלוב

ביוגרפיה

גנאדי סטרקאלוב נולד בעיירה מיטישצ'י במחוז מוסקבה. הוא סיים בית הספר בעיר קורוליוב והתחיל לעבוד במפעל להרכבת חללית. בשנת 1960 הוא התחיל ללמוד הנדסה ובמקביל עבד במחלקת תכנון מס' 1. לאחר סיום הלימודים הוא המשיל בעבודה ובמקביל, בשנת 1983 סיים עבודת הדוקטורט.
בשנת 1973 ויקטור סביניך נכלל ביחידת הקוסמונאוטים.
בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז T-3 לצד לאוניד קיזים ואולג מקארוב. במהלך טיסה נבדקו פתרונות תכנוניות חדשות.
בשנת 1983 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז T-8 לצד ולדימיר טיטוב ואלכסנדר סרברוב. במהלך טיסה זו הייתה מתוכננת עגינה לתחנת החלל סליוט 7 שבוטלה לאור בעיות טכניות.
בשנת 1984 נערכה הטיסה השלישית בחללית סויוז T-11 לצד יורי מלישב וראקש שרמה (הודו).
בשנת 1990 נערכה הטיסה הרביעית בחללית סויוז TM-10 לצד גנאדי מנאקוב. במהלך טיסה זו סטרקאלוב ביצע פעילות חוץ רכבית לצורך בדיקת היקף העבודות הנדרשות לתיקון חלק של תחנת החלל מיר.
בשנת 1995 נערכה הטיסה החמישית בחללית סויוז TM-21 לצד ולדימיר דז'ורוב ונורמן טגארט (ארצות הברית. במהלך טיסה זו סטרקאלוב ביצע פעילות חוץ רכבית נוספת.
בשנת 1995 גנאדי סטרקאלוב עזב את יחידת הסוקמונאוטים אך המשיך בעבודתו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
לאחר פרישה לגמלאות, גנאדי סטרקאלוב כיהן במספר תפקידים ציבוריים.
טיילור ופרנסיס

טיילור ופרנסיס (במקור: Taylor & Francis) היא הוצאת ספרים אקדמית בינלאומית אשר בסיסה באנגליה ואשר הוקמה בשנת 1852.
בשנת 1798 ייסד ריצ'רד טיילר את כתב העת the Philosophical Magazine, אשר היה כתב העת המדעי הראשון אשר יצא לאור על ידי הוצאה עצמאית. בשנת 1852 הצטרף לחברה הכימאי ד"ר ויליאם פרנסיס. בשנת 1936 נרשמה כחברה פרטית בע"מ.
ההוצאה מפרסמת יותר ממאה כתבי עת וכ-1,800 ספרים חדשים מדי שנה.
בשנת 2004 המזגה ההוצאה עם קבוצת Informa, וכיום היא משמשת כמחלקה האקדמית שלה.
מוטי ששון

ביוגרפיה

ששון נולד בשנת 1947 בחולון להורים יוצאי חלב וגדל בה. למד בבית הספר היסודי ביאליק בחולון ובתיכון קוגל בחולון. בוגר החוג להיסטוריה של המזרח התיכון והחוגים לשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב. בעל תואר שני במינהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ודוקטורנט בחוג למדע המדינה, תוך התמחות במדיניות ציבורית באוניברסיטת בר-אילן. שימש כמנהל מחלקת התקציבים במוסד לביטוח לאומי בשנים 1976–1984.
בשנים 1984–1989 כיהן כסגן ומ"מ ראש עיריית חולון, יו"ר ועדת הכספים, יו"ר ועדת כ"א, יו"ר ועדת השקעות, חבר מועצת המנהלים בשתי חברות בת עירוניות וסגן ומ"מ יו"ר איגוד ערים לשירותי כבאות חולון, בת ים ואזור.
ששון מתמודד לראשות העיר דרך מפלגת העבודה.

כהונתו כראש עירייה

במהלך כהונתו נוספו בעיר שטחים ירוקים וגנים. הוא פעל לבסס את תדמיתה בתור "עיר הילדים" הישראלית. לשם כך הוקמו מוזיאון הילדים חולון וכן גני סיפור ברחבי העיר (גן משחקים עם מוטיבים עיצוביים מספרי ילדים). בנוסף לכך הוקמו פארק פרס, מדיטק, סינמטק חולון, המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, מוזיאון הבובות, מוזיאון העיצוב וקניון חולון.
על כל זאת ועוד זכתה חולון במשך חמש שנים ברציפות בציון של "חמישה כוכבי יופי" מטעם המועצה לישראל יפה, ובשנת 2000 זכתה בפרס היוקרתי בתחרות – "דגל היופי". בשנים שלאחר מכן זכתה העיר מספר פעמים נוספות ב"חמישה כוכבי יופי". בשנת 2008 זכתה חולון (יחד עם ראשון לציון, רמת גן, כפר תבור וכרמיאל) בתואר "עמית קריה יפה" המוענק על זכייה ב"חמישה כוכבי יופי" במשך 15 שנה ברציפות. העירייה בראשותו זכתה בפרסי ניהול תקציבי ובפרסי ניהול משק המים.
בשנת 2010 דירג מגזין "מונוקול" הבריטי את ששון במקום השני מבין עשרת ראשי העיר המובילים בעולם.
בשנת 2013 דירג מגזין "פורבס ישראל" את ששון במקום השני מבין עשרת ראשי העיר הטובים בישראל.
בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה חמישית בראשות עיריית חולון עם 62.9% מהקולות. סיעתו קיבלה 9 מנדטים והיא הגדולה ביותר.
בנובמבר 2013 זכה באות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המקומית.
בינואר 2015 נחקר באזהרה, בחשד להטרדה מינית של שתי עובדות בעירייה. בנובמבר 2015 הודיעה הפרקליטות כי לאחר בדיקת חומר הראיות הוחלט לסגור את התיק מחוסר אשמה.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-30 באוקטובר 2018, נבחר ששון לקדנציה שישית כראש עיריית חולון עם 41% מהקולות. סיעתו קיבלה 6 מנדטים.

חיים אישיים

ששון הוא בן רביעי למשפחה בת שישה אחים. שניים מאחיו נפטרו במהלך שנת 2019. ששון הוא רווק.