google/wiki40b huggingface dataset:
גניבה (משפט עברי)

מקור האיסור

המקור לאיסור גניבה הוא מהנאמר בתורה: "לֹא תִּגְנֹבוּ וְלֹא תְכַחֲשׁוּ וְלֹא תְשַׁקְּרוּ אִישׁ בַּעֲמִיתוֹ". למרות שגנב עבר איסור מהתורה אינו נענש במלקות, היות שבאפשרותו וחובתו להשיב לבעלים את אשר גנב - הרי הוא לאו הניתק לעשה.

החילוק בין גנב לגזלן

בתלמוד מבואר שגנב הוא הלוקח ממון מאחר, אך מפחד מאנשים בשעה שעושה זאת, ולכך בדרך כלל יעשה את מעשיו בלילה, גזלן לעומת זאת יעשה את מעשיו לעין כל בכוח הזרוע. 
וכך כתב הרמב"ם: "איזה הוא גנב? זה הלוקח ממון אדם בסתר ואין הבעלים יודעין, כגון הפושט ידו לתוך כיס חברו ולקח מעותיו, ואין הבעלים רואין, וכן כל כיוצא בזה. אבל, אם לקח בגלוי בפרהסיא בחוזק יד, אין זה גנב, אלא גזלן. לפיכך, ליסטים מזוין שגנב, אינו גזלן, אלא גנב, אף על פי שהבעלים יודעים בשעה שגנב".

חומרת הגניבה

בתלמוד נתנו טעם מדוע החמירה התורה בעונשו של הגנב יותר מהגזלן בחיוב כפל וארבעה וחמישה: 
שאלו תלמידיו את רבן יוחנן בן זכאי מפני מה החמירה תורה בגנב יותר מגזלן אמר להן זה השוה כבוד עבד לכבוד קונו וזה לא השוה כבוד עבד לכבוד קונו כביכול עשה עין של מטה כאילו אינה רואה ואוזן של מטה כאילו אינה שומעת
— תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ע"ט, עמוד ב'
רמזי ספורי

קריירה

ספורי נולד ביפו והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-2 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–3 למכבי נתניה באצטדיון בלומפילד. ב-20 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–4 לעירוני קריית שמונה. עד לסיום העונה שותף ספורי ב-12 משחקים בליגת העל, וכבש שני שערים. במקביל המשיך לשחק גם בקבוצת הנוער, ובעונת 2013/2014 רשם שני שערים ב-11 הופעות בליגת העל. בעונת 2014/2015 הפך ספורי לשחקן סגל קבוע בקבוצה, וכבש שני שערים ב-28 הופעות בליגת העל. בעונת 2015/2016 ערך 15 הופעות בליגת העל וכבש שני שערים.
לקראת עונת 2016/2017 הושאל ספורי לקבוצת בני סכנין, במדיה כבש שלושה שערי ליגה ב-32 הופעות, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון. לקראת עונת 2017/2018, לאחר שהפועל תל אביב ירדה לליגה הלאומית, חתם ספורי על חוזה חדש במועדון והושאל להפועל אשקלון. את שערו היחיד באשקלון כבש ספורי ב-2 בדצמבר 2017 במשחק מול מכבי נתניה שהסתיים בתיקו 1–1, ובינואר 2018 הושאל למכבי נתניה עד תום העונה. ב-10 במרץ 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על בני יהודה, ועד תום העונה כבש שני שערים ב-13 הופעות וסייע למכבי נתניה להעפיל לפלייאוף העליון.
לקראת עונת 2018/2019 חזר ספורי להפועל תל אביב, לאחר שהקבוצה עלתה בחזרה לליגת העל. בעונה זו היה ספורי הכובש והמבשל המוביל בקבוצה, עם שמונה שערים וחמישה בישולים.
ב-24 ביוני 2019 חתם ספורי לחמש שנים בקבוצת הפועל באר שבע, אשר שילמה עבורו 500 אלף אירו.

נבחרת ישראל

ספורי שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ולזכותו שלושה שערים ב-17 הופעות במדי הנבחרת עד גיל 19. ב-13 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה, במשחק מול נבחרת בלגיה עד גיל 21, ובסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה, האחרונה במשחק מול סרביה עד גיל 21 ב-2 ביוני 2016.
רוברט מיליקן

חייו

מיליקן נולד בעיר מוריסון (Morrison), אילינוי. הוא השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קולומביה, בשנת 1895 והיה הסטודנט הראשון לפיזיקה שקיבל תואר דוקטור באוניברסיטה זו. בשנת 1909 התמנה לפרופסור באוניברסיטת שיקגו.
בשנת 1917 השתכנע לעבור לאוניברסיטה קטנה בקליפורניה. עם הזמן, מוסד זה התפתח למכון הטכנולוגי של קליפורניה, ומיליקן היה הנשיא הראשון שלו.
מיליקן ידוע בעיקר בזכות ניסוי טיפת השמן שערך בשנת 1909, ובו הוכח כי כל מטען חשמלי הוא כפולה שלמה של מטען אלמנטרי מסוים, הוא מטען האלקטרון. אם המטען החשמלי הוא  אזי תמיד מתקיים . כאן  הוא מספר שלם והערך המוחלט של מטען האלקטרון הוא (ביחידות SI‏) .
מיליקן היה גם זה שאושש את התאוריה של איינשטיין המסבירה את הִתכנות האפקט הפוטואלקטרי ב-1916, לאחר שהקדיש זמן רב בניסיונות להפריכה. באחד הניסויים שביצע לצורך כך הוא גילה שקיים יחס ישר בין המתח לתדירות (ובכך בעצם מדד את קבוע פלאנק), וכי קיימת תדירות מינימלית שמתחת לה לא יעקרו אלקטרונים. בכך הוא אישש את התאוריה שהתנגד לה בנחרצות.
הוא נפטר בסן מרינו (San Marino), קליפורניה.
סוליטר רודריגז

מבנה

גודלו של הרודריגז סוליטר היה כגודלו של ברבור והוא הפגין דו-צורתיות זוויגית. מבנה גופו של הזכר היה גדול יותר מזה של הנקבה, וגובהו יכול היה להגיע ל-90 סנטימטרים ולמשקל 28 קילו, בעוד שגובהה של הנקבה הגיע ל-70 סנטימטרים ומשקלה ל-17 קילו. צבען של נוצות הזכר היו אפור וחום וצבען של נוצות הנקבה היו חוורות יותר. על בסיס מקורו העדין והמאונקל של הסוליטר רודריגז הופיע פס שחור וצוארו ורגליו היו ארוכים. שני המינים היו מאוד טריטוריאליים והם עשו שימוש בכנפיהם הגרמיות ללחימה. הנקבה נהגה להטיל ביצה אחת בלבד ושני המינים דגרו עליה לחלופין. אבני קורקבן סייעו לעיכול מזונם שכלל פירות וזרעים.

היסטוריה

הסוליטר רודריגז הוזכר לראשונה במאה ה-17 ותואר בפרוטרוט על ידי פרנסואה לגואט (François Leguat) שהיה מנהיגה של קבוצת פליטים הוגנוטים צרפתים שהתיישבו ברודריגז בין השנים 1691–1693. הוא ניצוד בידי האדם ובעלי החיים שגרמו להכחדתו בסוף המאה ה-18. מלבד הדיווחים של לגואט שלוו באיור של הרודריגז סוליטר, ומספר תיאורים נוספים שהתגלו, לא היה כמעט מידע אודות הציפור, עד לעת שבה נמצאו במערה עצמות מאובנים של סוליטר רודריגז בשנת 1789. בעקבות זאת התגלו אלפי עצמות נוספות בחפירות שנערכו באזור.
משפט לובאס-קנזר

בתורת הגרפים, משפט לובאס-קנזר הוא משפט מתמטי שקובע את מספר הצביעה של גרף קנזר . ייחודו של המשפט בכך שההוכחות הסטנדרטיות שלו מבוססות בעיקר על כלים מתחום הטופולוגיה.

היסטוריה

את המשפט שיער המתמטיקאי הגרמני מרטין קנזר ב-1955, אז הוא נודע בשם השערת קנזר. ב-1978 הציג לסלו לובאס הוכחה מפתיעה למשפט תוך שימוש בכלים טופולוגיים. הוכחה זו נחשבת לתוצאה הראשונה בענף הקומבינטוריקה טופולוגית, העוסק בשימוש בשיטות טופולוגיות בקומבינטוריקה (שימושים של קומבינטוריקה בטופולוגיה היו ידועים עוד לפניכן). מאז נמצאו הוכחות טופולוגיות רבות למשפט, רובן מבוססות על משפט בורסוק-אולם. הוכחה קומבינטורית טהורה נמצאה על ידי Matoušek ב-2004, אך גם היא מבוססת על "חיקוי" של הוכחה טופולוגית (בפרט נעשה שימוש בלמה של טקר שהיא תוצאה קומבינטורית השקולה למשפט בורסוק-אולם הטופולוגי).

נוסח המשפט

גרף קנזר  הוא גרף המוגדר באופן הבא: הצמתים בגרף הם כל התתי קבוצות של  שיש בהן k איברים. יש קשת בין שני צמתים אם ורק אם הם זרים כקבוצות. למשל ב- יש קשת בין  ל- ואין קשת בין  ל-.
צביעה של גרף היא התאמה של צבע לכל צומת כך שאין שני צמתים בעלי צבע זהה המחוברים בקשת. מספר הצביעה של גרף G מסומן  והוא מוגדרת כמספר המינימלי של צבעים הדרושים כדי לצבוע את G.
משפט לובאס-קנזר. לכל  מתקיים .
קל להדגים צביעה שאכן משתמשת ב- צבעים, והדבר נעשה כבר על ידי קנזר. הקושי הוא להוכיח כי זו הצביעה המוצלחת ביותר (מסמפר מינימלי של צבעים). באופן כללי מציאת מספר הצביעה של גרף נחשבת בעיה קשה, בפרט במקרים הדומים לגרף קנזר, בהם מספר הצביעה גדול יחסית ל-n-ים גדולים.

הוכחה

ההוכחה מתחלקת באופן טבעי לשני שלבים. בשלב הראשון נוכיח ש- על ידי כך שנדגמים צביעה המשתמשת ב- צבעים. בשלב השני נוכיח ש- באמצעות טיעון טופולוגי.
אנא בקראנו

מבנה הפיוט

האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של "דוד חזק", המרמזות על שם המחבר.
הפיוט בנוי במשפטים בהם יש חזרה. 
בכל משפט יש תקבולת משלימה. השיר בנוי על דרך ההקבלה. ישנה הקבלה פנימית בתוך כל אחד משני הפסוקים המרכיבים את הפזמון וכן הקבלה חיצונית בין הפסוק הראשון לפסוק השני. הקבלה דומה, פנימית וחיצונית, קיימת גם בבתי השיר. 
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט, שבדרך כלל מושר על ידי הקהל, הוא המילים המבקשות שהאל ישמע ויסלח. הקהל העונה לעומת החזן אחרי כל בית בקריאה-זעקה-שירה: אָנָּא בְּקָרְאֵנוּ לְקוֹל שַׁוְעֵנוּ - ה' שְׁמָעָה, ולסירוגין: אָנָּא בְּרַחֲמֶיךָ עֲוֹן בִּצְעֵנוּ - ה' סְלָחָה. מקורהתחינה בספר דניאל, פרק ט', פסוק י"ט: "אֲדֹנָי שְׁמָעָה אֲדֹנָי סְלָחָה אֲדֹנָי הַקְשִׁיבָה וַעֲשֵׂה אַל תְּאַחַר לְמַעֲנְךָ אֱלֹהַי כִּי שִׁמְךָ נִקְרָא עַל עִירְךָ וְעַל עַמֶּךָ."
פרשת צ'פקווידיק

פרשת צ'פקווידיק (באנגלית: The Chappaquiddick incident) מתייחסת לנסיבות האופפות את מותה של מרי ג'ו קופקני  ב-1969. קופקני הייתה חברת צוות לשעבר של הסנאטור רוברט פ. קנדי במסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית. (מסע הבחירות הסתיים ברצח רוברט קנדי). אדוארד (טד) קנדי, אחיו של רוברט קנדי, נהג במכונית עם קופקני (שישבה במושב האחורי) כשמכוניתם סטתה מגשר צר לתוך תעלת מים באי צ'פדקוויק.
ב-18 ביולי 1969, השתתף טד קנדי במסיבה באי צ'פקוידיק, אי קטן הצמוד לאי מרתה'ס ויניארד במסצ'וסטס. המסיבה הייתה מעין איחוד, לאלו אשר לקחו חלק במסע הבחירות הפוליטי של רוברט קנדי. קנדי עזב את המסיבה, כאשר הוא מסיע במכוניתו את אחת האורחות במסיבה, מרי ג'ו קופקני. על פי גרסתו של קנדי, הוא ביצע פנייה שגויה לגשר דייק. גשר העץ היה בנוי בזווית חדה ביחס לדרך, ובהיעדר גדר הפרדה צנחה המכונית לתוך אגם פוצ'ה, אשר היה מלא במים בשל הגאות (באותו אתר האגם צר וצורתו כצורת תעלה). המכונית התהפכה ונותרה הפוכה מתחת לפני המים. קנדי הצליח לצאת מרכבו ולשחות למעלה האגם, אך קופקני נותרה ברכב. לאחר מספר ניסיונות להצילה, בהן צלל מתחת לפני המים, הוא פנה בחזרה לבית בו התרחשה המסיבה, על מנת להזעיק עזרה, אך קופקני כבר לא הייתה בין החיים. קנדי דן בתאונה עם מספר לא מועט של אנשים, בהם הוריה של קופקני ואף עורך דינו, אך יצר קשר עם המשטרה רק לאחר שעברו עשר שעות מאז התרחשות התאונה. 
התאונה הטרגית הפכה במהרה לשערוריה וזכתה לכותרות רבות ברחבי העולם. טד קנדי שהעדיף לשוחח עם עורך דינו, ורק זמן רב לאחר התאונה טרח ליידע את השוטרים, ספג ביקורת על התנהגותו. שמועות על כך שנהג תחת השפעת אלכוהול לא סייעו לתדמיתו ופגעו בסיכויו להיבחר לנשיאות ארצות הברית לאחר מכן. 
קנדי חתם על עסקת טיעון, בה הוא מודה שעזב את מקום התאונה, לאחר גרימת פגיעה גופנית. גזר דינו היה חודשיים מאסר שלא רוצו בפועל.
גסטה דנורום

גסטה דנורום (במקור: Gesta Danorum, "מעשי הדנים") היא כרוניקה בת 16 חלקים מאת המלומד הדני סקסו גרמטיקוס שנתחברה בתחילת המאה ה-13. זהו המקור החשוב ביותר להכרת מסורותיה ותולדותיה הקדומות של דנמרק.
את החיבור הזמין הארכיבישוף אבסלון מלונד (Absalon), והוא נכתב לטינית. סקסו עסק בו בארבעה נושאים, אשר לכל אחד מהם הקדיש ארבעה חלקים: הנושא הראשון מוקדש לתיאורם של הדנים ולתולדות ארצו מן הימים האגדתיים עד הולדת ישו. הנושא השני דן בהתנצרות. הנושא השלישי סוקר את תולדותיה של דנמרק עד להתעצמותה של העיר לונד כמטרופולין. הנושא הרביעי מתאר את המשך האירועים ההיסטוריים עד שנת 1187. חלקים 1-9 מכילים סיפורים מיתיים ואגדות לרוב, ובהם המקור לסיפורו של המלט, שהגיע לידי שייקספיר, כפי הנראה באמצעותם של המלקט הצרפתי פרנסואה דה בלפורה ושל המחזאי האנגלי תומאס קיד. ערכם של ספרים 14-16 הוא בשפע העובדות ההיסטוריות מתקופתו של סקסו ומזמנים שקדמו לו.
טיסה 277 של איראן אייר

הטיסה

התאונה אירעה בסביבות השעה 19:45 זמן מקומי, באזור שרר מזג אוויר קשה. הטייסים החמיצו את ניסיון הנחיתה הראשון, וחזרו לנחיתה חוזרת. בעת הנחיתה פגע המטוס בגבעה סמוכה והתרסק לחלוטין אך לא נשרף.
לאחר התאונה, הוכרזו שלושה ימי אבל במחוז מערב אזרבייג'ן.

חקירת התאונה

חקירת התאונה החלה ב-10 בינואר 2011, יום לאחר התאונה. הקופסה השחורה נמצאה באתר ונשלחה לטהראן לניתוח.
החקירה תהיה בפיקוח המשרד האיראני לתעופה אזרחית.
ימין ושמאל בכלי שיט

כאשר ניצבים בכלי שיט עם הפנים לכיוון החרטום, צד ימין של הצופה הוא הצד הימני של כלי השיט וצד שמאל הוא הצד הנגדי לו. כינוי הצדדים תמיד יחסי לחרטום. לכן, כשאדם עומד על סיפון אונייה ומביט לכיוון הירכתיים, שמאלו הוא צד ימין של כלי השיט וימינו הוא צד שמאל. המונחים באנגלית הם starboard (ולא right side) ו-port side (ולא left side).
הפירוש המילולי של המונח האנגלי starboard הוא "צד משוט ההגה" או "צד ההגה". מקור המונח באנגלית עתיקה: stérbord (צירוף של stéor, משוט הגה, ו-bord, צד). עד אמצע המאה ה-13, אז נכנס לשימוש לוח ההגה התלוי המוכר לנו כיום, נוהגו כלי השיט באמצעות משוט הגה מן החלק האחורי של הספינה. על פי רוב נמצא משוט זה בצד ימין של כלי השיט, ולכן הקשירה לרציף נעשתה בדופן שמאל, כדי לאפשר היגוי ועל מנת להגן על משוט ההגה מפני פגיעה. צד שמאל נקרא לפנים larboard, שפירושו המילולי "צד ההטענה" (מאנגלית עתיקה ladebord); מקור המונח, ככל הנראה, מפתח הטענת המטען (loading or lading port), שהיה ברוב אוניות הסוחר בדופן שמאל. מאחר שצלילי הפקודות להגאי "סטארבורד" ו-"לארבורד" דומים, הוא עלול היה להתבלבל; ואמנם, בתחילת המאה ה-19 הוחלף השם מ-larboard ל-port, והוא נקבע רשמית כצד שמאל של האונייה ב-1844.
צד ימין באונייה היה שמור לתאו של רב-החובל או הקברניט, כדי שיימצא קרוב להגאי האוחז במשוט ההגה. מסורת זו המשיכה להתקיים גם כשפסק השימוש באמצעי היגוי זה. זו הסיבה ההיסטורית, מדוע בכלי שיט מלחמתיים מניפים את נס הקצין הבכיר בצד ימין של התורן.
התקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים קובעות, כי כלי שיט הנמצאים בדרך בין שקיעת השמש וזריחתה יציגו - בנוסף לאורות אחרים - גם אורות צד: אור ירוק בצד ימין ואור אדום בצד שמאל. לכן נהוג לעיתים לכנות את צדדי כלי השיט בשמות הצבעים האלה - ירוק לצד ימין ואדום לצד שמאל.
קומקום

קומקום הוא כלי מטבח המשמש להרתחת מים.
הקומקום הקלאסי הוא מכל מתכת שממלאים במים ושופתים על אש, קומקום שכזה מצויד לפעמים  במשרוקית אדים, ש"שורקת" כשהמים מגיעים  לנקודת הרתיחה. לפני המצאת הקומקום החשמלי היו קומקומי מתכת הדרך הנפוצה ביותר להרתיח מים לצרכים ביתיים. 
הקומקום החשמלי עשוי מפלסטיק עמיד או ממתכת, ובתוכו גוף חימום המחובר לחשמל. הקומקום מכיל תרמוסטט כך שברגע שהמים מגיעים לנקודת הרתיחה גוף החימום כבה. 
במקומות מסוימים בעולם משמעות המילה "קומקום" היא סיר מתכת המשמש להרתחה או בישול. במשמעות הזאת הקומקום הוא כנראה כלי הבישול המתכתי העתיק ביותר.
מקור המילה קומקום בלשון חז"ל, מלטינית cucuma, מיוונית koukkoumion.

קומקומים בתרבויות שונות

בחצי האי ערב מצויים סוגים שונים של קומקומים המשמשים לתכליות שונות. קפה של אירועים או קפה שמוגש  בבית מבושל ב'דאללה', הוא קומקום גדול ורחב בעל בסיס עגול וזרבובית מעוקלת. קפה שמבושל בדאללה מוגש בקומקום המכונה 'מסב' (מקור השם במלה הערבית סוב = מזיגה) והוא חרוטי בצורתו. מצידו יוצאת ידית גלילית. תה מבושל ב'בריק'. בריק הוא קומקום בעל בסיס עגול וזרבובית מעוקלת. ידית הבריק מאחור, בצד המנוגד לזרבובית. במצרים מקובל לבשל קפה ותה ב'רלייה' הוא קומקום בצורת כוס מתכת וידית יוצאת בצידו. בניצב לידית יש בדרך כלל מגרעת המסייעת במזיגה ממנו.
הקומקום המרוקני רחב בסיס ובעל זרבובית מעוקלת.
הקומקום האתיופי עשוי כדור חומר או פח וצוואר מזיגה ישר וצר יוצא ממנו.

תופעת האבנית בקומקום

בדפנות קומקומים מצטברת במקרים רבים 'אבנית'. טעות מקובלת היא שהמים שמתאדים מן הקומקום משאירים את המים הנותרים עם ריכוז גבוה יותר של מומסים, והעלייה בריכוז מאפשרת להם להגיע לרוויה ולהשאיר חלק מן המומסים בתחתית הקומקום. יש בכך מידה של היגיון מסוים, אבל למעשה העלייה בריכוז המומסים אינה גדולה כל כך, וההגעה של המים לרוויה באבנית נובעת בעיקר מן העלייה בטמפרטורה. מים מסוגלים להמס  כמות מוגבלת של אבנית. כמות האבנית המומסת במים משתנה לפי הלחץ והטמפרטורה שלהם.  המים בברז (גם אם הם מים קשים) אינם בהכרח תמיסה רוויה, אבל עם עליית הטמפרטורה הם מגיעים לרוויה ומגבשים קלציט (האבנית בקומקום) משום שמסיסות האבנית יורדת עם עלית הטמפרטורה לפי עקרון לה שטלייה. קצב ההמסה של האבנית בחזרה אל המים אינו שווה  לקצב יציאתה מהם, וכן היות שלרוב, כניסת המים לקומקום היא בטמפרטורה נמוכה יחסית, ומתוך כך גם בתת-רוויה, ויציאתם בטמפרטורה גבוהה ובעל רוויה, יוצרת צבירה של הפרש האבנית בתוך כלי החמום/הקומקום. הרתחת המים מרככת אותם (מורידה בם את ריכוז הקרבונט המומס) וצוברת אבנית בקומקום.
יש לנקות את האבנית בקביעות כדי לאפשר מים נקיים. מומלץ לנקות את האבנית בעזרת חומצת לימון.
יחסי אסטוניה–ישראל

כינון היחסים

אסטוניה מינתה לאחר הקמתה את משה ליטוינסקי, בנקאי וגואל אדמות תל אביבי כקונסול הכבוד שלה בארץ ישראל.
ישראל הכירה באסטוניה עם התפרקות ברית המועצות ב-1991. ב-9 בינואר 1992 כוננו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. החל מתחילת כינון היחסים ישראל מינתה את השגריר שלה בריגה, לטביה לשגריר באסטוניה שאינו תושב. בשנת 2003, הוחלף מיקום השגרירות, ושגריר ישראל בפינלנד מונה לשגריר אסטוניה במקביל.

יחסים כלכליים

בשנת 1995 נחתם בין ישראל לבין אסטוניה הסכם לעידוד ואבטחת השקעות. ב-1997 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בתחומי התקשורת, הדואר והמחשוב. בשנת 1998 נחתם הסכם נוסף לשיתוף פעולה בתחומי התרבות, המדע והחינוך. ב-2001 חתמו שתי המדינות הסכם לביטול הדדי של הצורך באשרות כניסה.
במאי 2007 הוקמה הקבוצה הפרלמנטרית אסטוניה-ישראל בפרלמנט של אסטוניה ובסוף 2009 נוסדה בכנסת קבוצת-הידידות הפרלמנטרית ישראל-אסטוניה בראשותה של חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי. נכון לשנת 2017, בראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-אסטוניה עמדה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אסטוניה פתחה שגרירות בישראל ב-18 בנובמבר 2009. לפני כן פעל בתל אביב קונסול הכבוד של אסטוניה ואילו שגריר אסטוניה לישראל ישב בטאלין.
ב-29 ביוני 2009 חתמו ישראל ואסטוניה על אמנה למניעת כפל מס.

קשרי תרבות

שתי המדינות מעודדות קשר ישיר אחת עם השנייה בכל הנוגע לאירועי תרבות וחינוך. שתי המדינות מזמינות זו את זו לכנסים בינלאומיים, לסמינרים ותומכות בשיתוף פעולה בין ארגוני הספורט והנוער. 
בנובמבר 2001 ובאוקטובר 2003 הופיעה המקהלה הפילהרמונית של אסטוניה בישראל.

ביקורים רשמיים מאסטוניה לישראל

בנובמבר 2004 ביקר בישראל ראש ממשלת אסטוניה, יוהאן פארטס. ביוני 2010 ביקר נשיא אסטוניה תומאס הנדריק אילווס בישראל.
בינואר 2007 ביקר בישראל שר החוץ האסטוני ארמוס פאט, שהגיע לביקור נוסף בנובמבר 2009.
בנובמבר 2012 ביקר בישראל שר התרבות האסטוני, ריין לנג. בדצמבר אותה שנה ביקר בישראל אנדרוס אנסיפ, ראש ממשלת אסטוניה.
בנובמבר 2013 ביקר בישראל שר החקלאות האסטוני הליר-ולדור סאדר (Helir-Valdor Seeder). 
בינואר 2016 הגיעה לביקור בישראל שרת החוץ של אסטוניה, מרינה קאליורנד (Marina Kaljurand).

ביקורים רשמיים מישראל לאסטוניה

בנובמבר 2001 ביקר באסטוניה שר התשתיות אביגדור ליברמן. בספטמבר 2005 ביקר באסטוניה נשיא מדינת ישראל משה קצב.
במאי 2007 ביקרו באסטוניה המשנה לראש הממשלה והשר לפיתוח הנגב והגליל שמעון פרס יחד עם הרב הראשי לישראל יונה מצגר לרגל פתיחת בית כנסת באסטוניה.
באוגוסט 2010 ביקר באסטוניה שר בלי תיק מיכאל איתן באסטוניה.
במאי 2011 ערך סגן שר החוץ דני אילון ביקור רשמי באסטוניה. בספטמבר 2013 ביקרה באסטוניה רינה פרנקל, יושבת ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-אסטוניה.
הורסט סלומון (נגן)

ביוגרפיה


הורסט בן איזידור סלומון נולד וגדל בברלין בירת גרמניה. בילדותו ניגן בפסנתר ובכינור. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין וניגן על קרן יער בתזמורת הפילהרמונית של ברלין. בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 פוטר ממשרתו ונאלץ לעבור לנגן בתזמורת האגודה היהודית לתרבות של ברלין. בשנת 1933 עלו הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1936, בעקבות הזמנה של ברוניסלב הוברמן להצטרף לתזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, עלה לארץ ישראל והתיישב בשדרות נורדאו בתל אביב. אמו נפטרה במהלך המלחמה מסיבות טבעיות; אביו ואחותו נספו בשואה; ואחיו הצליח להגר לאנגליה.

חייו האישיים

בין יתר עיסוקיו ותחביביו, הוא ייצר ואסף שעונים. בצעירותו עסק בשייט ובהרמת משקולות, ואף אמור היה להתחרות בהרמת משקולות באולימפיאדת ברלין (1936), אך בשל המדיניות הנאצית לא הורשה להשתתף.
הורסט סלומון נישא למירה בשנת 1942. בנו הוא המנצח דורון סלומון. 
נפטר בשנת 2004, בגיל 90. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אלמנתו, מירה, נפטרה ב-2007 ונטמנה לצדו.
נאבל

היסטוריה

בתקופת שלטון אימפריה הביזנטית הגיעה העיר לשיאה והייתה מרכזה של דיוקסיה ומקום מושבו של הבישוף. הכיבוש המוסלמי במאה השביעית, שהעדיף לפתח את פנים הארץ תוך הזנחת ערי החוף, שם קץ למרכזיותה של העיר, והיא זכתה שוב למעמד מרכזי רק בשלהי המאה ה-19.

יהדות נאבל

ככל הנראה נעוצה ראשית היישוב היהודי בעיר בגירוש ספרד וכן כתוצאה מהגירה פנימית במאה ה-16. בעיר התיישבו גם יהודים מליבורנו (הידועים בתוניס כ"גראנה"; משפחות ואלנסי ולומברוזו). אחת המשפחות החשובות של העיר היא משפחת גז (נכתב גם גיז או אלגיז), שבניה שימשו כרבני העיר. בתו של ר' יעקב סלאמה, רבה של תוניס נישאה לר' מרדכי אלגיז, רבה של נאבל. במהלך ביקור של יעקב סלאמה בנאבל ב-1774 נפטר ונקבר במקום. קברו הפך למוקד עלייה לרגל, אליו עלו באסרו חג שבועות וראש השנה.
הנוסע ישראל יוסף בנימין (בנימין השני), אשר ביקר במקום ב-1853 דיווח על קהילה בת כ-100 משפחות בראשותו של הרב יעקב חי אלגיז, החיה בשלום עם שכניה הערבים ואנשיה עוסקים במסחר ועבודת אדמה. בסוף המאה ה-19, עם התפתחות העיר, פעלו בה סוחרים יהודים אמידים. באותה תקופה זכתה העיר לכינוי "סקיפת רושלים" (המרפסת של ירושלים) בשל כמות תלמידי החכמים שהיו בה והרבנים החשובים שיצאו ממנה, בהם יהודה בר יעקב חי גיז, ששירת ברבנות מאז מות אביו ב-1856 ועד עלייתו לארץ ישראל ב-1890. הקהילה היהודית במקום המשיכה להתקיים ולהפעיל מוסדות קהילתיים (גמ"ח, בתי כנסת ובית מדרש, תלמוד תורה ("כותאב"), חברה קדישא וכדומה) גם לאחר קום מדינת ישראל עד 1960.
בעיר פעלה קבוצה ציונית מראשית ימי התנועה. ב-1897 נשלח בן העיר, יצחק בן יעקב מאמו, כמזכיר לנציג יהדות צפון אפריקה לקונגרס הציוני העולמי הראשון. מספר משפחות מהעיר עלו לארץ ישראל בשנים 1911-1913.  
הקרימינולוג וחתן פרס ישראל בתחום זה לשנת תש"ע פרופסור משה אדד, הוא יליד עיר זו.
הסופר מרקו קוסקס אשר עלה לישראל מצרפת בסוף שנת 2011 נולד בנאבל.
נט טרנר

נתניאל "נט" טרנר (באנגלית: Nat Turner;‏ 2 באוקטובר 1800 - 11 בנובמבר 1831) היה עבד אפרו-אמריקאי, שהנהיג בשנת 1831 מרד אלים נגד בעלי העבדים ומשטר העבדות בארצות הברית.

שנותיו המוקדמות

טרנר נולד במחוז סאות'המפטון שבוירג'יניה, כעבדו של בנג'מין טרנר, ומכאן שמו. בשנת 1810 מת בנג'מין טרנר, ונט טרנר עבר לרשות סמואל, בנו הבכור של בנג'מין. בשנת 1822 נמכר לשכן בשם תומאס מור שמת בשנת 1828, וזה הפך את בנו בן התשע לאדונו של טרנר. אלמנתו של מור נישאה לג'וזף טרוויס, מייצר גלגלים, שעבר לגור בחווה. 
בעת שהחווה הייתה בבעלותו של סמואל טרנר, למד נט טרנר קרוא וכתוב, חרף האיסורים הרשמיים, וכן הייתה לו גישה לספרים של תלמידים לבנים, שמע דרשות של מטיפים בפטיסטים ונטל חלק באסיפות דתיות של "כנסיית העבדים". הוא רכש ידע בכתבי הקודש הנוצריים - התנ"ך והברית החדשה ואף התעניין בשימוש באבקת שריפה. מאחר שהיה אדם אדוק, סגפן ובעל הילה של "חוזה", נחשב נט טרנר בקרב חבריו לכומר, ואחרי המרד הוא כונה בעיתונות "המטיף השחור".

המרד

בשנת 1825 כבר הגיע טרנר למסקנה שאלהים הטיל עליו לשחרר את אחיו המדוכאים מעול העבדות.
ליקוי חמה שהתרחש בפברואר 1831 היווה עבורו אחת האותות כי הגיע הזמן לפעולה. עם קומץ חברים, מצוידים בסכינים, מעדרים וגרזנים, יצאו ב-21 באוגוסט 1831 למסע הרג נגד הלבנים בסביבה. הקרבנות הראשונים היו ג'וזף טרוויס, אשתו ובנה הקטן, שנרצחו במיטתם. אחריהם באו עוד משפחות של חוואים לבנים, לרבות נשים וילדים, בסך הכול כ-56 קרבנות. בפשיטותיהם בחוות חיפשו נט טרנר ואנשיו לגייס עוד עבדים ושחורים חופשיים לקבוצתם. כמו כן אספו כלי נשק כמו חרבות ורובים, סוסים ופרדות. לאכזבתו, לא הצליח נט טרנר, שכונה, בין השאר גם "גנרל", לגייס סביבו יותר מ-70 מורדים. חברי המיליציות הלבנות שהגיעו ל-3,000 במספרם, הצליחו בסופו של דבר לדכא את המרד ורצחו בדרכם כמאה ועשרים עבדים ושחורים חופשיים שלא היו מעורבים במרד. 
מרד העבדים שהנהיג טרנר היה המשמעותי ביותר כנגד משטר העבדות בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים האמריקנית. לאחר שהמרד דוכא ב-23 באוגוסט 1831, הצליח טרנר לברוח, אך נתפס כעבור חודשיים, ב-30 באוקטובר, על ידי חוואי מקומי בשם בנג'מין פיפס. הוא הוצא להורג בתלייה ב-11 בנובמבר, בעיר ג'רוזלם (לימים קורטלנד) שבווירג'יניה. אחר מותו, נערף ראשו והופשט עורו, כאזהרה לעבדים אחרים בל ימרדו. ישנן טענות לפיהן טרנר לא רצח במו ידיו, אלא שמעשי הרצח בוצעו על ידי "חייליו", לא פעם בנוכחותו.
בזמן המשפט נפגש טרנר עם עורך דין צעיר בשם תומאס ה. גריי, שכתב בעקבות המפגש את הקונטרס 'וידויו של נט טרנר'. על קונטרס זה מבוססת היצירה "וידויו של נט טרנר" (1967) מאת ויליאם סטיירון, המתארת בגוף ראשון את המרד וכשלונו. הספר זכה להצלחה, וזיכה את מחברו בפרס פוליצר.
הירו פיינס-טיפין

קורות חיים

הירו פיינס-טיפין ב-6 בנובמבר 1997, בלונדון, בריטניה. הוריו, ג'ורג' טיפין ומרתה פיינס הם במאים. אמו אף זכתה למועמדות בפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. כמו כן, רייף פיינס, ג'וזף פיינס וג 'ניפר לאש הם דודיו.
בשנת 2008, השתתף בסרט "Bigga Than Ben". שנה לאחר מכן, שיחק את דמותו של טום רידל בן ה-11 בסרט שובר הקופות "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם". בשנת 2012, השתתף בסרט "שלווה פרטית", שם שיחק בתפקיד צ'רלי הצעיר. ארבע שנים לאחר מכן, שיחק בסרט "Possession With Intent To Supply". לאחר שנה, השתתף בסרט קצר שיצא בחסותה של רשת האופנה השוודית H&M.
במהלך שנת 2018 השתתף במספר פרקים בסדרות הטלוויזיה "Safe" ו-"The Tunnel". בשנת 2019, שיחק בתפקיד ראשי בסרט "אחרי ש...", אשר גרף כ-50 מיליון דולר בסך הכל. באותה השנה, אף השתתף במספר פרקי הסדרה "Cleaning Up" בתפקיד ג'ייק.
מפרץ סויסון

מפרץ סויסון (באנגלית: Suisun Bay) הוא שפך נהר רדוד יחסית הממוקם במרכז קליפורניה שבארצות הברית. מפרץ סויסון מתחיל בזרימה המשותפת של הנהרות סקרמנטו וסאן חואן ומהווה פתח כניסה לדלתא של נהר סקרמנטו.
המפרץ נקרא על שם השבט האינדיאני סויסונס (Suisunes) ששכן באזור. בקצה המערבי שלו, המפרץ מתחבר למפרץ סן פבלו.
המפרץ מפורסם בכך שהוא מהווה מקום איכסון לחלק מצי המילואים של הצי האמריקאי, הנמצא במקום מאז סיום מלחמת העולם השנייה.