google/wiki40b huggingface dataset:
יורי סימונוב

חייו

סימונוב למד בקונסרבטוריון של לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) ואחר כך בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל ניקולאי רבינוביץ'. הוא זכה בפרס שני בתחרות מנצח התזמורת הטוב ביותר של ברית המועצות, וב-1966 היה אזרח ברית-המועצות הראשון שזכה בפרס במערב, בתחרות ניצוח שהתקיימה באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא שבאיטליה. 
בעונת 1969-1970 היה עוזר מנצח ליבגני מראווינסקי בפילהרמונית של לנינגרד וב-1979 ייסד את התזמורת הקאמרית של תיאטרון בולשוי במוסקבה. 
בשנים 1978-1991 לימד ניצוח תזמורת בקונסרבטוריון של מוסקבה; קודמו בתפקיד היה קיריל קונדראשין. 
משנת 1982 הוא מנצח על אופרות במערב, בייחוד בלונדון.
אקס פקטור (קומיקס)

כרך שני (2002)

מיני סדרה בת ארבע חוברות החלה בהרצה בשנת 2002. המיני סדרה התמקדה בכוח משימה מיוחד שהוקם בידי הממשלה כדי לשמור על זכויות המוטאנטים. חברי הקבוצה היו בני אדם שחקרו פשעי שנאה נגד המוטאנטים וגילו תאוריית קשר אנטי-מוטאנטית פנימית בתוך הקבוצה. מיני סדרה זו התמקדה במוטאנטים כמטאפורה למיעוט אתני.

כרך שלישי (2005-2013)

אקס-פקטור חקירות היא סוכנות בילוש שמנוהלת בידי ג'יימי מדרוקס, שנודע בעבר בתור המשוכפל. הצוות המקורי כלל את ג'יימי, את חברו הטוב גואידו קרוסלה (סטרונג גאי) ואת ריין סינקלר (וולפסביין). לאחר מאורעות "בית אם", מדרוקס זכה בחידון מי רוצה להיות מיליונר? והונו עזר לו לגייס חברים נוספים מתאגיד אקס לשעבר, ביניהם נמנים סיירין ואם. מדרוקס גייס את ריקטור לאחר שחברי קבוצתו עצרו אותו מלהתאבד בגלל אובדן כוחותיו המוטאנטים באירועי "בית אם". ליילה מילר שהייתה ילדה באותו זמן הצטרפה מיוזמתה ושאר חברי הקבוצה נאלצו לקבל אותה כי היא הייתה שימושית ומפני שהיא הייתה יתומה וסבלה מאלימות בבית היתומים שבו היא חיה.
מאוחר יותר הצטרפו לקבוצה גם לונגשוט, דרווין, שאטרסטאר, פיפ הטרול, האבוק ופולאריס.
ג'יימס אלזוורת'

ג'יימס אלזוורת' (James Ellsworth, נולד ב-13 באוקטובר 1849 - 2 ביוני 1925) היה איש עסקים אמריקאי, אשר החזיק בין היתר במכרה פחם ובבנק. 
אלזוורת' נולד בהאדסון שבאוהיו. לאחר שסיים את לימודיו ב"ווסטרן ריזרב אקדמי" (Western Reserve Academy) שבהאדסון, החל לעבוד כפקיד בקליבלנד. ב-1869 הוא הצטרף לחברת כרייה, "איימס ושות'" (Ames & Co.) וב-1873 הוא השתלט על החברה וקרא לה על שמו (James W. Ellsworth & Co.). לחברה היו משרדים וסניפים ברחבי ארצות הברית. החל מ-1869 הוא שימש כנשיא "יוניון נשיונל בנק" ובנוסף היה בעלים של נדל"ן ברחבי ארצות הברית, שווייץ ופירנצה. 
בנו היה לינקולן אלזוורת', חוקר ומגלה ארצות של האזור הארקטי והאנטארקטי. ג'יימס אלזוורת' תרם $50,000 , סכום עתק באותם ימים, למשלחת חקר הקוטב הצפוני של רואלד אמונדסן ב-1925 בה השתתף גם בנו כטייס.
אלזוורת' מת בווילה פלמיירי שבפירנצה שבאיטליה.
סיכת ביטחון

סיכת ביטחון היא אביזר רכיסה פשוט, הכולל סיכה, מנגנון קפיצי וחֶבֶק. לחבק שתי מטרות - ליצור לולאה סגורה כך שהסיכה תהודק היטב אל מה שהיא רוכסת, ולכסות את קצה הסיכה כדי להגן על המשתמש מהקצה החד.
סיכות ביטחון משמשות בעיקר להידוק בדים או בגדים. שימוש נפוץ בהן היה הידוק חיתולי בד של תינוקות. שימוש נוסף הוא איחוי קרע בבגד או תחליף לכפתור חסר, רוכסן מקולקל וכדומה. 
סיכות ביטחון עשויות לשמש כאביזר אופנה, כשהן נושאות חרוזים או תליונים ומשמשות לעיטור בגדים, תיקים, חגורות או תכשיטים.

היסטוריה

מקורה של סיכת הביטחון במאה ה-14 לפנה"ס ביוון המיקנית, באביזר שנקרא פיבולה ושימש לרכיסת בגדים וכתכשיט - סיכת בגד. דגמים קדומים במיוחד של פיבולה, מהמאות ה-14 וה-13 לפנה"ס נראים דומים מאוד לסיכת הביטחון המודרנית.
סיכת הביטחון המודרנית הומצאה מחדש על ידי הממציא האמריקאי וולטר האנט, והוכרה כפטנט ב-10 באפריל 1849.

הקשרים תרבותיים

בסוף שנות השבעים, עם הופעתה של תרבות הפאנק, הפכה סיכת הביטחון מזוהה עם ז'אנר זה, אופנתו ומעריציו. יש הטוענים כי המראה הומצא על ידי ריצ'רד הל, ואומץ על ידי מעריציו הבריטיים. על טיעון זה חולקים כמה אמנים מתקופת הגל הראשון של הפאנק הבריטי, הבולט ביניהם הוא ג'וני רוטן, המתעקש כי בתחילה שימשו סיכות הביטחון לצרכים מעשיים, למשל למנוע נפילה של מכנסיים "מתפרעים". מעריצי פאנק בריטים, אשר ראו את הבגדים שלבשו מבשרי הפאנק הללו, אימצו את סיכת הביטחון למלתחתם כקישוט לבגדים או כפירסינג, והאביזר המעשי שינה את יעודו לאביזר אופנה. בהמשך אומצה סיכת הביטחון כאייקון פאנק על ידי המדיה ותרבות הפופ.
טבולה (חברה)

היסטוריה

Taboola הוקמה בשנת 2006 על ידי אדם סינגולדה (בנו של אבי סינגולדה). החברה, בשם "טבולה. קום בע"מ", החלה לפעול מישראל, והציעה בתחילה מנוע המלצות לתוכן וידאו. מאוחר יותר הועברו משרדי החברה לניו יורק. בנובמבר 2007 גייסה החברה 1.5 מיליון דולר. לאחר מכן היא גייסה עוד 4.5 מיליון דולרים בנובמבר 2008, ו-9 מיליון דולר באוגוסט 2011. בנוסף, בפברואר 2013 גויסו עוד 15 מיליון דולר. עד 2017, הגיעה טאבולה להצגה של 1.5 מיליארד המלצות מאמרים מדי יום, בעקבות השימוש בה מצד האתרים המובילים באינטרנט.
ב-2014 רכשה טאבולה חברת פרסום פרוגרמטית מקליפורניה בשם Perfect Market. בפברואר 2015 גייסה טאבולה 117 מיליון דולר בסבב גיוס בסדרה החמישית של הגיוסים. באותו החודש, הודיעה טאבולה על מימון נוסף מצד תאגיד האינטרנט הסיני Baidu בסכום שלא פורסם. ביולי 2016 רכשה טאבולה את ConvertMedia, מנוע המלצות לתכני וידאו, אך לא מסרה על תנאי העסקה. בינואר 2017 רכשה טאבולה את חברת הפרסונליזציה האינטרנטית Commerce Sciences, בסכום שלא פורסם.
באוקטובר 2019 התמזגה טאבולה עם חברת המלצות התוכן אאוטבריין. טאבולה היא ששילמה על הרכישה של אאוטבריין. החברה הממוזגת תיקרא טאבולה והמנכ"ל שלה יהיה אדם סינגולדה
.

שירותים

Taboola מציגה את התיבות "ברחבי הרשת" ו"מומלץ עבורך" בתחתית עמודי אינטרנט רבים. בנוסף, היא יכולה להמליץ על תוכני וידאו, או על תוכן שנוצר על ידי המשתמשים. Taboola משמשת שותפי תוכן שונים על מנת לעודד משתמשים לצפות במאמרים נוספים באותו אתר. המשווקים והמותגים מגישים הצעות מחיר להצגת התוכן שלהם. לאחר מכן, האלגוריתם מציג את התוכן של המפרסם למשתמשים מסוימים באתר על סמך התוכן שהמשתמש צופה בו, אורך התוכן ומטא הנתונים שלו, היסטוריית השימוש וגורמים נוספים. הקטגוריות הפופולריות ביותר של Taboola הן פיננסים וכושר. Taboola גם מציעה כלים לבעלי אתרים המיועדים להסרת תוכן פוגעני טרם הצגתם לקוראים.
Taboola מספקת כ-360 מיליארד המלצות למאמרים מדי חודש.

ביקורות

במאמר שפורסם באתר Fortune באוגוסט 2014 נכתב כי רוב התוכן המומלץ על ידי Taboola הוא "הגרוע ביותר באינטרנט". מאמרים מומלצים כוללים הצעות כמו "תמונות החתולים הכי חמודות בעולם כולו באתר אחד". על פי המאמר, "תוכן פופולרי הוא לא תמיד תוכן טוב". מייסד Taboola, אדם סינגולדה אמר כי המודעות מסייעות לתמוך במודל עסקי בר-קיימא לעיתונות.
המבקרים טוענים כי שירותים כמו Taboola משמשים לקליקבייט או לפייק ניוז. ניתוח שנערך על ידי ChangeAdvertising בספטמבר 2016 מצא כי 26% מהקישורים הממומנים ב-Taboola או ב-Outbrain היו קליקבייט.
ברמפטון

גאוגרפיה ואקלים

שטחה הכולל של ברמפטון הוא 265 קמ"ר. במזרח גובלת ברמפטון בכביש מהיר מספר 50, ממערב בשדרות וינסטון צ'רצ'יל, דרך מייפילד מהווה את גבול העיר מצפון (להוציא שכונה קטנה בשם Snelgrove הנמצאת מצפון לדרך מייפילד אך שייכת לברומפטון), רצועת עמודי מתח גבוה מהווה את גבול העיר מדרום, מלבד שדרת פינץ' המהווה את הגבול בין ברמפטון למיסיסוגה.
בברמפטון אקלים יבשתי (מסוג Dfb בשיטת קפן) האופייני לחלק ניכר מאזור המטרופולין של טורונטו.

דת

באופן יחסי, בברמפטון חיים יותר סיקים, ג'יינים והינדים מאשר בכל עיר קנדית אחרת.  50.5% מאוכלוסיית לאחד מזרמי הנצרות: 26% מהם קתולים ורוב האחרים בזרמים הפרוטסטנטים השונים. סיקים מהווים 18.8% מאוכלוסיית העיר, הינדים 12.1%, מוסלמים 7.1%. כמעט 10% מכלל האוכלוסייה, אינה מזדהה עם דת כלשהי.
אלקילציה

אלקילציה היא תגובה כימית שבה עוברת קבוצה אלקילית ממולקולה אחת לאחרת. הקבוצה האלקילית יכולה לעבור כאלקיל שהוא קרבוקטיון, כרדיקל חופשי, כקרבואניון או כקרבן. מפני שהקבוצה האלקילית היא הקבוצה השכיחה ביותר בכימיה האורגנית, תגובות אלקילציה נפוצות ביותר.
בזיקוק נפט, אלקילציה מכוונת בעיקר לתגובות של איזובוטאן ואלקנים על מנת לשדרגו.
ברפואה, אלקילציה של DNA משומשת בכימותרפיה על מנת לגרום לנזק בבסיסי ה-DNA של תאים סרטניים.

חומרי אלקילציה

חומרי האלקילציה מחולקים על פי איפיונם הנוקלאופילי או האלקטרופילי.

חומרי אלקילציה נוקלאופילים

חומרי אלקילציה נוקלאופילים גורמים לתוצאות דומות הנגרמות על ידי יון אלקיל שלילי (קרבואניון). בין הדוגמאות הם שימוש של תרכובות שונות כגון תרכובת גריניאר ותרכובות אורגנומתכתיות שונות.

זיקוק נפט

בתהליך זיקוק נפט רגיל, איזובוטאן עובר אלקילציה עם אלקנים קלים (בעיקר תערובת של פרופן ובוּטֶן) בנוכחות זרז חומצי, בדרך כלל חומצה גופרתית או חומצה הידרופלואורית.
דוכסות בוואריה-לנדסהוט

היסטוריה

בשנת 1340 איחד לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אשתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מותו בשנת 1347 שלטו בניו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין בניו, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
בשנת 1375 מת שטפן השני, דוכס בוואריה, ובניו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו בשותפות את נחלותיו. בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין האחים: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו שטפן השלישי, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט.
בשנת 1393 מת פרידריך, דוכס בוואריה, ובנו היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו, תוך שהוא הופך לאחד האצילים העשירים ביותר בגרמניה. בשנת 1410 דיכא היינריך באכזריות מרד של אזרחי לנדסהוט, ובשנים לאחר מכן נלחם נגד דודנו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה, ואף הקים נגדו בשנת 1414 את ליגת קונסטנץ.
בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה. בשנת 1445 מת לודוויג השמיני, דוכס בוואריה-אינגולשטאדט, ובשנת 1447 קיבל היינריך את כל דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1450 מת היינריך, ובנו לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1456 כבש לודוויג את הערים החופשיות הקיסריות דינקלזביל ודונאוורת, ובעקבות כך הטיל עליו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1458 חרם קיסרי. בשנת 1459 פרצה מלחמה בין לודוויג לאלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ובמהלכה הביס לודוויג את אלברכט השלישי בקרב גינגן. בשנת 1463 נחתם הסכם שלום בפראג בין לודוויג לפרידריך השלישי ולאלברכט השלישי, ובו החזיר לודוויג את הערים שכבש.
בשנת 1472 ייסד לודוויג את אוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאנוס באינגולשטאדט, אשר הועברה בשנת 1800 ללנדסהוט, ולאחר מכן למינכן, והיא קיימת עד היום. בשנת 1479 מת לודוויג, ובנו גאורג, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו. בתחילה ניסה גאורג יחד עם בן דודו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה להרחיב את השפעתו באוסטריה, אולם לאחר מכן זנח את תוכניותיו והשלים עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאוחר יותר הפך גאורג לבעל בריתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ותמך בו במסעותיו בשוואביה, שווייץ, גלדרן והונגריה.
בשנת 1503 מת גאורג, דוכס בוואריה, ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, חתנו של גאורג, פרצה מלחמת לנדסהוט, שבסיומה הוחלט שבנו של רופרכט אוטו היינריך יקבל את רוזנות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.

לאחר מכן

בשנת 1506 העביר אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה חוק שמנע את חלוקת הדוכסות שוב. בשנת 1623 קיבל מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה תואר נסיך בוחר, בשל עזרתו לפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד קרובו פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ במהלך מלחמת שלושים השנים.
טראבל שוטינג

טראבל שוטינג (באנגלית: Troubleshooting) הוא צורה לפתרון בעיות המיושמת בדרך כלל במוצרים או תהליכים כושלים. המדובר הוא בחיפוש לוגי מערכתי למקור הבעיה, כדי שתוכל להיפתר והמוצר או התהליך יפעלו שוב. טראבל שוטינג נדרש לפיתוח ותחזוקת מערכות מורכבות, כאשר לתסמיני בעיות יכולות להיות סיבות שונות. טראבל שוטינג נמצא בשימוש בתחומים רבים כהנדסה, ניהול מערכות, אלקטרוניקה, תיקון כלי רכב, ואבחון רפואי. מטרת הטראבל שוטינג היא זיהוי תקלות או תסמינים שלהם במערכת נתונה, וניסיון מקדים יכול לסייע בכך. קביעת מקור הבעיה בטראבל שוטינג היא תהליך של הוכחה בדרך השלילה - הסרת גורמים אפשריים למקור הבעיה. בסוף הטראבל שוטינג יש לוודא שפתרון התקלה הביא אכן לפעילות חוזרת ורגילה של הדבר הנבדק.

הגדרה

בעיה האמורה להיות מזוהה בתהליך טראבל שוטינג, היא או תסמין או מקור הבעיה. מציאת התסמין עשויה להוביל באופן ישיר למקור הבעיה, או לתהליך חוזר של טראבל שוטינג, כשטווח האפשרויות הנבדקות מצטמצם לבעיות האפשריות בהקשר לתסמין שהתגלה. מקור הבעיה היא הגורם הישיר לכשל בפעילות, וזיהויו יביא לנקיטת הצעדים הדרושים לפתרון הבעיה.
ארץ אלזוורת'

ארץ אלזוורת' (באנגלית: Ellsworth Land) היא חלק מיבשת אנטארקטיקה, הגובל ממערב בארץ מרי בירד, מצפון בים בלינגסהאוזן, מצפון-מזרח בבסיס חצי האי האנטארקטי, וממזרח בשוליים המערביים של מדף הקרח רון. היא משתרעת בין '103°24 מערב ל-'79°45 מערב. לאזור ממערב ל-90° מערב אין תביעת חזקה, התביעה לחזקה על האזור שבין 84° מערב ל-90° מערב היא של צ'ילה בלבד, והיתר נמצא בחזקתן של צ'ילה והממלכה המאוחדת כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. חוף אייטס משתרע בין '103°24 מערב ל-'89°35 מערב וחוף בריאן בין '89°35 מערב ל-'79°45 מערב. 
ארץ אלזוורת' היא ברובה רמת קרח נישאה, אבל היא כוללת את הרי אלזוורת' המלכותיים ומספר רב של קבוצות הרים מפוזרות: האדסון, ג'ונס, בהרנדט, האוברג, מריק, סוויני וסקייף. 
ארץ זו שוכנת סמוך למרכז האזור שתייר החוקר האמריקאי לינקולן אלזוורת' בטיסת מטוס במהלך נובמבר-דצמבר 1935. הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים קראה לה על שמו ב-1962 לזכר אותה טיסה טראנסקונטיננטלית היסטורית מן האי דאנדי אל מדף הקרח רוס.
שמעי בן גרא

שמעי בן גרא הוא דמות מקראית. איש משבט בנימין ומשפחת המלך שאול. בתנ"ך, מסופר כי שמעי קילל וסקל באבנים את דוד כשזה עבר בעירו של שמעי - בחורים, בבורחו מפני אבשלום. ייתכן שעוינותו של שמעי לדוד נבעה מכך שהוא ראה בדוד את מי שהוריד את בית שאול ובנו איש בושת מהשלטון. אבישי בן צרויה ביקש מדוד את הרשות להרוג את שמעי אך דוד סירב לכך. על פי המסופר במקרא דוד ראה בעלבון שהוא סופג משמעי עונש משמים.
לאחר שצבאו של דוד ניצח את צבאו של אבשלום ועבר את הירדן במסעו חזרה לירושלים בקש שמעי את סליחתו של דוד על מעשהו. המקרא מספר ששמעי בא לפני דוד ועמו כאלף איש, דבר המלמד על חשיבותו של שמעי בקרב בני שבטו. גם כאן בקש אבישי בן צרויה ששמעי יענש על העלבונות שהטיח בדוד אך דוד סלח לשמעי. ייתכן שסיבת הסליחה לשמעי היה רצון של דוד לפייס את בני שבט בנימין. עם זאת בצוואתו של דוד לבנו שלמה הוא מורה לדאוג לכך ששמעי יתחייב מיתה כעונש על מעשיו.
שלמה מלא אחר הוראת אביו. הוא מורה לשמעי לעבור לגור בירושלים ומצווה אותו שלא לצאת ממנה. כשלוש שנים ממלא שמעי אחר הצו שלא לעזוב את ירושלים ובכך הוא מונע משלמה את האמתלה אותה חפש על מנת להורגו. כעבור שלוש שנים יוצא שמעי לגת עקב בריחה של שני עבדיו לתחום ממלכתו של אכיש מלך גת. עקב מסעו זה מורה שלמה להורגו.

דמותו של שמעי בן גרא בספרות חז"ל

אצל חז"ל ישנם כיוונים שונים לגבי דמותו של שמעי בן גרא. בתלמוד הבבלי במסכת ברכות  נאמר ששמעי היה רבו של שלמה. עוד נמסר בתלמוד שכל עוד היה שמעי בירושלים, נמנע שלמה מלשאת נשים נכריות. לצד מקור זה העלה על נס את דמותו של שמעי הרי שישנם גם מקורות אחרים ואף הפוכים.
במדרש רבה על מגילת קהלת מתואר שמעי כרשע. הוא נמנה שם יחד עם מלכי יהודה אחז ואמון הרשעים גם הם כמי שהאל לא הרגם, משום שעתיד היה לצאת מהם צאצא צדיק. על פי מדרש זה מרדכי היהודי הוא צאצא של שמעי בן גרא. בילקוט שמעוני על מגילת אסתר (סימן תתרנג) נאמר שהסיבה שדוד לא הרג את שמעי היא שהוא חזה ברוח הקודש שמרדכי עתיד לצאת משמעי.
מדרשים אלו מבוססים על פסוק במגילת אסתר אשר מונה את אבותיו של מרדכי ומונה בכללם את שמעי. השם שמעי מופיע במקרא כשמם של למעלה מעשרה אנשים שונים ועל פי הפשט אין וודאות כי אכן מדובר בשמעי בן גרא.
במדרש שמואל (פרשה לב, ד) וילקוט שמעוני (סימן תתרנג) מושם הדגש דווקא על אשתו של שמעי. במדרשים אלו נאמר כי בזכותה של אשתו של שמעי בן גרא נצלו ישראל מעצתו של המן הרשע. המדרשים הללו מזהים את אשתו של שמעי בן גרא כאשה מבחורים שהטמינה את צדוק ואביתר כשנשלחו על ידי חושי הארכי לבשר לדוד על תוכניותיו של אבשלום.
על פי רש"י (ש"ב טז ט) שמעי בן גרא היה ראש הסנהדרין.
דיקלופנק

התוויות לשימוש רפואי

דיקלופנק משמשת לטיפול בכאב, בתסמונות דלקתיות, הורדת חום וכאבי מחזור, דיסמנוריאה.
שימוש נוסף הוא נגד תסמונות דלקתיות כגון: תלונות על כאבי שרירים, דלקת מפרקים שגרונית (Rheumatoid Arthritis), דלקת מפרקים ניוונית (Osteoarthritis), כאב שיניים, שגדון (Gout), כאב שרירי במפרק הלסתות (TMJ pain), דלקת חוליות מקשחת (Ankylosing spondylitis).
דיקלופנק משמש לעיתים קרובות לשיכוך כאבים קל בינוני לאחר ניתוח או טראומה, במיוחד כאשר יש דלקת. התוויה נוספת לשימוש היא מיגרנה אקוטית - חדה.
כמו כן, דיקלופנק מקלה מעט על כאבים כתוצאה מאבנים בכליה ובכיס המרה, כאבי מחזור ורירית רחם תועה - אנדומטריוזיס (Endometriosis).
Black Beauty

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ריק נואלס בדומה ל-"West Coast" והופק על ידי פאוול אפוורת'. השיר יצא בפורמט של הורדה דיגיטלית (מיני-אלבום רמיקסים), בגרמניה, אוסטריה ושווייץ ב-14 בדצמבר 2014.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
חמסין

חַמְסִין (בערבית خمسين – ח'מסין) הוא רוח מדברית חמה ויבשה המנשבת באזור צפון אפריקה והמזרח התיכון, בדומה לסירוקו וסמום. התופעה נגרמת בשל שקעים ברומטריים שנעים ממדבר סהרה מזרחה לאורך חופיו הדרומיים של הים התיכון בתקופה שבין חודש פברואר לחודש יוני. 
החמסין מנשב בעיקר במצרים, שם הוא מופיע בסביבות חודש אפריל, ומביא עמו כמויות אדירות של אבק וחול ממדבר סהרה. במהלך החמסין הרוחות מגיעות למהירות של 140 קמ"ש והטמפרטורה עולה בשיעור של עד 20 מעלות צלזיוס על פני פרק זמן של שעתיים.
על פי האמונה הערבית העממית, מספרם של ימי החמסין בשנה הוא חמישים, ומכאן שמה של תופעה זו. זאת, אף על פי שהחמסין אינו מנשב בדרך כלל בתדירות של יותר מפעם בשבוע. ישנה סברה נוספת שחמישים ימי החמסין מקבילים לחמישים הימים שבין חג הפסחא לחג הפנטקוסט.
במהלך מסעו של נפוליאון במצרים התקשו החיילים הצרפתים לעמוד בפני החמסין. בעת שהמקומיים הלכו לתפוס מחסה, החיילים הצרפתים התעלמו מהמתרחש עד שכבר היה מאוחר מדי. באופן דומה, גם במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה נאלצו החיילים הגרמנים וחיילי בעלות הברית לעצור באמצע הקרב בשל חסימת שדה הראייה וההפרעות האלקטרו-מגנטיות. הפרעות אלו נגרמו כתוצאה מהחמסין והוציאו מכלל שימוש את המצפנים.
בעברית החמסין הוא שם נרדף לשָׁרָב – גלי חום ויובש, אשר מופיעים בארץ ישראל בעיקר בתקופות המעבר, בין חורף לאביב ובין הקיץ לסתיו.
בית נטיף

היסטוריה

בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת חברון, מחוז ירושלים (1945). על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי אדמותיו היו 44,587 דונם ובשנת 1945 מנה 2150 נפשות. הכפר נועד להשתייך למדינה הערבית על פי תוכנית החלוקה.
בסמוך לבית נטיף עברה מחלקת הל"ה שיצאה מהר־טוב כדי לסייע לגוש עציון הנצור ולתגבר אותו בלוחמים ובאספקה, אור ליום 16 בינואר 1948 המחלקה התגלתה בדרכה על ידי ערבים מהכפר צוריף, כותרה על ידי המוני ערבים מהסביבה וכל לוחמיה נפלו בקרב שנמשך כל היום. כ־6 קילומטרים דרומית מזרחית לבית נטיף נמצאת היום "גבעת הקרב" מקום הקרב האחרון של מחלקת הל"ה.
במהלך מבצע ההר ב־22 באוקטובר 1948 נכבש הכפר ותושביו נמלטו לכיוון בית לחם וחברון.
לאחר כיבוש הכפר, שימשו בתי הכפר כמקום מגורים עבור חברי קיבוץ נתיב הל"ה בימיו הראשונים. לאחר שאלו עברו לבתים החדשים שהקימו, היה במקום מחנה צבאי במשך שנים אחדות. באדמות הכפר הוקמו היישובים נווה מיכאל, אביעזר ונתיב הל"ה, חורבות הכפר מצויות עד היום בגבעות שבין בית שמש לנתיב הל"ה. כיום מתנהל מאבק של תושבי בית שמש ורשות הטבע והגנים להפיכת האזור לגן לאומי ולא להפוך את המרחב לשכונות חדשות של העיר.

ממצאים ארכאולוגים

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנים 1933–1934 נמצאו פסיפסים, פסלים וצלמיות שזוהו לראשונה כקבוצה באתר זה. הקבוצה כונתה "צלמיות בית נטיף". צלמיות אלה מתאפיינות בעיצוב פנים סכמטי וחסר הבעה. כן נמצאו בורות מים. הממצאים מתוארכים למאה ה־3 עוד נתגלה כי הכפר היה עיר מחוז בתקופת בית שני, אשר הוחרבה על ידי אספסיאנוס, אז הוקם במקום היישוב הרומי בית לתפא.
10 (סרט)

תקציר העלילה

ג'ורג' וובר (דאדלי מור) הוא מוזיקאי מצליח בגיל העמידה, שחגג זה עתה את יום הולדתו ה-42, שמפתח אובססיה לגבי ג'ני (בו דרק), אישה צעירה ומושכת שאותה הוא רואה כאישה המושלמת, אשר נעלמת מעיניו ברגע שהוא רואה אותה, וגורמת לו לצאת למסע חיפושים אחריה. שם הסרט נובע מסולם ההערכה שג'ורג' משתמש בו כדי לדרג את הנשים שהוא פוגש, מ-1 עד 10, כש-10 מציין את האישה המושלמת (אם כי למעשה, במהלך הסרט, כאשר ג'ורג' מתבקש לדרג את ג'ני, היא מדורגת דווקא כ-"11").
הסרט זכה להצלחה גדולה, כשהוא מסמן את כוכביו כסמלי סקס.

פרסים

הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר ולחמישה פרסי גלובוס הזהב, בהם לסרט הטוב ביותר, לשחקן הטוב ביותר (דאדלי מור) ולשחקנית הטובה ביותר (ג'ולי אנדרוז).
דאודורנט

דֵּאוֹדוֹרַנְט (בעברית תַּכְשִׁיר אַל-רֵיחַ או אַל-רֵיחַ) הוא חומר קוסמטי בצורת תרסיס, ג'ל, נוזל או משחה מוצקה, הנמרח או מרוסס על הגוף על מנת להפחית בריח הזיעה אשר נגרם מפעילות בקטריאלית על העור ולבשם אותו. תת-קבוצה של הדאודורנטים הם אלה מסוג "אנטיפרספירנט" - חומר נגד הזעה המכיל מלחי אלומיניום שתפקידם לכווץ את בלוטות הזיעה ולהקטין את כמותה, והם בשימוש בעיקר בבית השחי ובכפות הרגליים. בשנים האחרונות, בעקבות חשיפה להשלכות הבריאותיות של שימוש בדאודורנט מסוג "אנטיפרספירנט", החלו להימכר גם דאודורנטים טבעיים. סודה לשתייה יכולה גם לשמש דאודורנט טבעי. 
הדאודורנט המסחרי הראשון בהיסטוריה נקרא "מאם", והוא פותח בפילדלפיה שבארצות הברית בשנת 1888. הפטנט על החומר "אנטיפרספירנט" נרשם ב-28 בינואר 1941 על ידי הכימאי האמריקאי ג'ולס מונטרייר.

השלכות בריאותיות

מסקר שנערך על ידי מכון גיאוקרטוגרפיה עלה כי כמעט מחצית מאוכלוסיית ישראל חוששת מנזק העלול להיגרם מהשימוש בדאודורנטים, ויותר ממחצית מההורים חרדים לבריאות ילדיהם המשתמשים בהם.

מלחי אלומיניום

יותר מ-95% מהדאודורנטים מכילים דבקים ואלומיניום, אשר סותמים את נקבוביות העור ובכך מונעים את הפרשת הזיעה הטבעית החיונית לתפקוד התקין של הגוף. אצל מיעוט מהאנשים מלחים אלו סוגרים לגמרי את הנקבוביות ועלולים ליצור תהליך דלקתי הדומה לתגובה אלרגית.  יצרני הדאודורנטים מציינים על המוצרים כי יש לבדוק אותם על הגוף בטרם שימוש נרחב. מחקרים שנעשו בכלבים ועכברים הראו השפעה מזיקה של מלחי האלומיניום הנמצאים בדאודורנטים, וכמות מוגברת של החומרים נצפתה גם במוחם של חולי מחלת אלצהיימר - אך לא נמצאה סיבתיות בין העובדות.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) הודיע כי שימוש יום-יומי בדאודורנטים בקרב אנשים הסובלים מבעיות בתפקוד הכליות עלול להציב אותם בקבוצת סיכון, ועל כן עליהם להיוועץ ברופא בטרם השימוש במוצרים המכילים מלחי אלומיניום.

סרטן השד

בשנות התשעים רווחה אגדה אורבנית שהתבססה על שמועות שהופצו ברשת האינטרנט, לפיה לדאודורנטים מסוג "אנטיפרספירנט" יש קשר למחלת סרטן השד. בעקבות השמועות הודיע המכון הלאומי לסרטן האמריקאי (ה-NCI) כי לא ידוע לו על מחקר כלשהו התומך בקיומו של קשר בין השימוש בדיאודורנטים או במונעי הזעה לבין התפתחות סרטן השד וגם במנהל המזון והתרופות האמריקאי הודיעו כי אין כל מחקרים או נתונים מחקריים אשר תומכים בסברה זו. זוהי גם עמדתה הרשמית של האגודה למלחמה בסרטן בישראל.
ג'יימס ביטי

קריירה

ביטי הצטרף לבלקבורן רוברס בגיל 15 וכיכב בקבוצות הנערים והנוער של הרוברס. עוד לפני שהפך למקצוען בגיל 17 התבלט ביכולתו לכבוש שערים ובמשחקו הפיזי והחזק. לאחר שהטביע חותמו במספר טורנירים בינלאומיים במדי הקבוצה הצעירה ככובש מצטיין, ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בעונת 1996/1997 מול ארסנל. ביטי כמעט ולא זכה לראות את המגרש במדי בלקבורן ואחרי שבע הופעות במדי הקבוצה, עבר בעונת 1998/1999 לסאות'האמפטון, בעסקה של מיליון פאונד שכללה את העברתו של קווין דייוויס לרוברס. הקבוצה הייתה במהלך העונה בתחתית הטבלה. ביטי הבקיע חמישה שערים ושבעה בישולים והקבוצה נשארה בפרמייר ליג. הוא הוכרז שחקן העונה של סאות'המפטון, וכיקיר האוהדים.
על רקע הצלחתו בקבוצה, ערך ביטי את הופעת הבכורה בנבחרת אנגליה, בה שיחק תשעה משחקים. העונה שלאחריה, עונת 1999/2000, הייתה קשה עבורו. הוא החמיץ את תחילתה עקב פציעה במפשעה והתקשה לחזור לכושר משחק. כאשר חזר לשחק, נפצע שוב, הפעם בקרסול במשחק מול ארסנל וחזר לספסל.
בעונת 2000/2001 ביטי לא שיחק היטב. בתחילת העונה הנהלת הקבוצה רצתה למכור אותו לקריסטל פאלאס מהליגה הראשונה, אך ביטי סירב. עם עוד שנתיים נוספות שנותרו לו עד תום חוזהו בסאות'המפטון, נאבק ביטי על מקומו בהרכב. במשחק המחזור השישי מול ניוקאסל יונייטד, עת הייתה הקבוצה בתחתית הליגה ללא אף ניצחון, ביטי עלה בהרכב והקבוצה ניצחה והתרחקה מהתחתית. בהמשך העונה הוא ביסס את מקומו, כשהוא כובש 10 שערים ב-10 משחקים רצופים, 12 שערים סך הכול ומוביל את רשימת המבקיעים בקבוצה. בעונה זו סאות'המפטון סיימה במקום העשירי, מבלי להיאבק על ירידה, לראשונה מזה מספר עונות. במועדון הבטיחו את השארתו של הכוכב החדש-ישן עם חוזה עד 2005.
את עונת 2001/2002 פתח ביטי טוב, היה יציב לאורך העונה ואף היה אמור להופיע לראשונה בסגל נבחרת אנגליה, אך הוא נפצע במשחק מול מנצ'סטר יונייטד, אחרי שכבש את שער הפתיחה במשחק, והושבת לשלושה חודשים. גם ההשבתה הזו לא מנעה ממנו לסיים את העונה עם 12 שערים ב-24 משחקים.
עונת 2002/2003 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות סאות'המפטון בפרמייר ליג. הקבוצה סיימה במקום השמיני ואף הגיעה לגמר הגביע האנגלי, בו הפסידה לארסנל. ביטי כבש 20 שערים ב-21 משחקים, שמר על עצמו הרחק מפציעות וסיים את העונה עם 23 שערים, שלישי בטבלת המבקיעים באנגליה אחרי רוד ואן ניסטלרוי ותיירי הנרי. בחתך אירופאי, ביטי סיים במקום השביעי בתחרות על נעל הזהב, אשר הגיעה לרוי מקאיי. את המקום השביעי חלק ביטי עם רונאלדו וניהאט. בסיום העונה חוזהו הוארך עד לשנת 2006.
הוא זומן שוב לנבחרת ומשחק הבכורה שלו היה משחק ידידות מול אוסטרליה, בו ביטי פתח בהרכב. הוא הספיק להופיע שוב במדים הלאומיים גם כמחליף מול סרביה ומונטנגרו ומול קרואטיה, ופתח במשחק הרשמי מול ליכטנשטיין במוקדמות יורו 2008.
בתחילת עונת 2004/2005 עבר ביטי לקבוצת הכדורגל אברטון מהעיר ליברפול. העברתו תמורת 6 מיליון פאונד היא ההעברה הגדולה ביותר שהמועדון שילם עד אז על שחקן, והיא שברה את השיא שהמועדון שילם על ניק בארמבי ב-1996. ב-2011 הושאל למועדון בלקפול בו ערך 9 הופעות בלבד. ב-נובמבר 2011 חזר לשפילד יונייטד. לאחר שנה בנובמבר 2012 חתם באקרינגטון סטנלי. 
בשנת 2013 מונה למאמן קבוצת אקרינגטון סטנלי ועזב אותה בספטמבר 2014.