google/wiki40b huggingface dataset:
דוד קונפורטי

תולדות חייו

רבי דוד קונפורטי נולד בסלוניקי, צאצא למשפחת רבנים ותלמידי חכמים. את צעדיו הראשונים בלימוד תורה עשה בהדרכת מוריו הרבנים: רבי יהודה גיראסי, רבי ישראל זבי ורבי ברוך אנגל.
מוריו ורבותיו המובהקים היו רבי מרדכי קלעי ורבי דניאל איסטרושא, גם הם בני העיר סלוניקי. מאוחר יותר למד קבלה אצל רבי יפת המצרי ופילוסופיה ובמיוחד ספר אצל רבי לוי פסריאל. כמו כן למד אצל רבי שלמה אלגזי בישיבתו בסמירנה שבטורקיה, ואצל רבי יוסף איסקפה. 
נשא לאישה את נכדתו של רבי מנחם די לונזאנו, בת בנו אדוניקם.
רבי דוד קונפורטי ערך מסע לארץ ישראל בשנת 1644. במסע זה התעכב כשנה בקהיר שם למד בבית מדרשו של רבי אברהם אסכנדרי. כמו כן, עבר בעזה אצל המשורר רבי ישראל נג'ארה.
בירושלים שהה כשנתיים (בין השנים 1646–1648). בתקופה זאת הגיע ככול הנראה גם לצפת ובה למד ולימד בישיבה שייסד רבי יעקב בירב ובסיום התקופה חזר לסלוניקי. בשנת 1652 ערך מסע נוסף לארץ ישראל והפעם אף ייסד בית מדרש משלו בירושלים. קורות חייו בתשע עשרה השנים הבאות בחייו אינן ידועות לנו כיום. ב-1671 מונה לרבה של קהיר. ידוע שעסק בפסיקה וחבר ספר שו"ת אך הספר אבד ותשובות בודדות ממנו שרדו בספרים של רבנים אחרים בני זמנו. כך למשל חלק מתשובותיו מוזכר בספר 'נעם הלוי' לרבי אברהם הלוי, רבה של מצרים באותה העת.
נפטר בחודש כסלו בשנת ת"נ, 1690 (או סביב 1685).

ספר קורא הדורות

כאמור לעיל ספרו המפורסם ביותר שהגיע לידנו הוא החיבור הביבליוגרפי 'קורא הדורות'. הספר בנוי משלושה חלקים, שני החלקים הראשונים הם קצרים יותר מהחלק השלישי ועוסקים ברבנים מהתקופות שקדמו לגירוש ספרד. החלק השלישי עוסק ברבנים בולטים בתקופה שלאחר גרוש ספרד ומחולק לפי אחת עשרה דורות שונים של רבנים. את הספר חיבר, ככל הנראה, בשנת 1683 בזמן שהותו במצרים, אך יש הגורסים שהספר חובר דווקא בארץ ישראל. 
בכתיבת הספר הסתמך רבי דוד קונפורטי על חיבורים ביבליוגרפיים יהודיים שקדמו לו כגון: ספר הקבלה שכתב הראב"ד, ספר היוחסין שכתב רבי אברהם זכות וספר נוסף בשם "שלשלת הקבלה" שחבר רבי גדליה אבן יחיא. כמו כן התבסס בספרו על ספרי שו"ת וכן שאלות ותשובות שבכתבי יד. 
ייתכן שהשם 'קורא הדורות' ניתן לספר על ידי רבי דוד אשכנזי הירושלמי, אשר הביא את כתב היד ממצרים לאירופה. הספר הובא לראשונה לדפוס בשנת 1746 בוונציה, אך המהדורה הייתה משובשת ומלאת טעויות.
בשנת 1846 נערך הספר מחדש והובא לדפוס על ידי דוד קסל בברלין, בהוצאת חברת 'מקיצי נרדמים'. דוד קסל הוא זה שהעלה את ההערכה שהספר חובר בשנת 1683.
רודולף קייזר

קורות חיים

רודולף קייזר נולד בעיירה פרכים שבגרמניה. את מבחני הבגרות עבר בהצלחה בשנת 1910. לאחר מכן למד ספרות גרמנית, פילוסופיה ותולדות האמנות, בשנת 1914 סיים את לימודיו עם דוקטורט בפילוסופיה.
עוד בימי לימודיו כתב קייזר יצירות ספרותיות. אחד מפרסומיו החשובים הייתה הנובלה "מות משה". הנובלה פורסמה בשנת 1921 בסדרת הספרים האקספרסיוניסטית "היום האחרון", שראתה אור על ידי המו"ל הנודע קורט וולף.
בין השנים 1922 עד 1933 היה קייזר העורך הראשי של כתב העת הספרותי Die Neue Rundschau, שרואה אור עד היום בבית ההוצאה לאור פישר (S. Fischer) בברלין. כמו כן ערך את אנתולוגית השירה האקספרסיוניסטית "הבשורה" (Verkündigung), כתב את הביוגרפיה של ברוך שפינוזה וספרים בנושא תולדות הפילוסופיה והספרות.
קייזר נישא לאילזה איינשטיין, בתו החורגת של אלברט איינשטיין. הקשר המשפחתי הביא לקרבה אינטנסיבית בין קייזר לאיינשטיין, שנמשך אף לאחר מותה של אילזה בשנת 1934. קייזר אף חיבר את הביוגרפיה של איינשטיין, תחת שם העט אנטון רייזר.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, היגר מגרמניה, בגלל קרבתו לאלברט איינשטיין. בתחילה היגר להולנד, שם מתה אשתו בשנת 1934. בשנת 1935 הגיע לניו יורק, שם התחתן בשנית ועסק כמרצה לתולדות הספרות במכללות שונות וכפרופסור לספרות גרמנית ואירופאית באוניברסיטת ברנדייס.
בתחילת שנות ה-60 ביקר קייזר בישראל, ואף כתב על ביקורו בארץ.
קייזר מת בפברואר 1964 בדירתו בניו יורק ממחלת לב.
כבר לאחר מותו של רודולף קייזר, פעל קורט דוד וורמן, מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי דאז, להעביר את עזבונו של קייזר לספרייה בירושלים. אולם החומרים הגיעו לספרייה רק לאחר מותה של אווה קייזר, אשתו השנייה, בשנת 2000.
מוד אוולין קאלן

מאודה אי קאלן (באנגלית: Maude Evellin Callen) (8 בנובמבר 1898, קווינסי, פלורידה - 23 בינואר 1990, פינוויל קרוליינה הדרומית) הייתה אחות-מיילדת במדינה התחתית שלאורך החוף בקרוליינה הדרומית שבארצות הברית במשך יותר מ-60 שנה. עבודתה קיבלה תודעה לאומית בארצות הברית, כאשר צולמה על ידי הצלם יוג'ין סמית' כחלק מעבודתו "אחות מיילדת", שפורסם במגזין לייף ב-3 בדצמבר 1951.

ראשית חייה והשכלתה

מוד אוולין קאלן נולדה בקווינסי אשר בפלורידה, ארצות הברית בשנת 1898. היו לה 12 אחיות, והיא התייתמה מהוריה כבר בגיל 6. כתוצאה מכך היא נלקחה לבית דודה דר' ויליאם ג'יי גאן, שהיה פיזיקאי בטלהסי, פלורידה. קאלן למדה בבית הספר היסודי סיינט מיכאל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון אול אנג'לס שהיו בתי ספר פרטיים דתיים. לאחר מכן למדה באוניברסיטת פלורידה לחקלאות ומכונות בטלהסי, שם הייתה חלק מאחוות אלפא גמא צ'י. היא סיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 1922 ולאחר מכן סיימה קורס אח מוסמך באוניבסיטת טוסקג'י באלבמה. במקביל היא למדה בבית החולים של ג'ורג'יה בשנת 1921.
מוד השקיעה את חייה בעבודה בשכונות המעמד הסוציואקונומי הנמוך ביותר בדרום ארצות הברית. עד שנת 1923 היא פתחה קליניקה פרטית בתור אחות מיילדת במחוז ברקלי בדרום קרולינה, שהיה אחד המחוזות העניים ביותר במדינה באותה תקופה. במקביל היא קיבלה הכשרה בבית החולים של מדינת ג'ורג'יה בסוואנה. בנוסף לכל היא למדה איך לטפל במחלת השחפת בבית החולים הומר ג'י פיליפס בסנט לואיס שבמיזורי.

חייה האישיים

מוד אוולין התחתנה עם ויליאם דוור קאלן בשנת 1921. לאחר נישואיהם הם עברו לגור בפיינביל שבקרוליינה הדרומית, שם התמנתה כאחות מיסיונרית.

עבודתה עם אוכלוסיית הקשישים

אחרי פרישתה בשנת 1971 מוד אי קאלן עתרה לרשויות המחוז על מנת להקים בית תמחוי לאזרחים קשישים. המרכז נפתח ב-1980 מתוך הקליניקה שהייתה בביתה. קאלן ניהלה את המרכז בהתנדבות. בית התמחוי סעד ושלח ארוחות במשך חמישה ימים בשבוע וסיפק שירות הסעות לקשישים שהזדקקו להסעה. בשנת 1983 כחלק מחדשות ערוץ סי בי אס, חלק בתוכנית שנקרא " על הדרך עם צ'ארלס קוראלט" ביצע תחקיר על קאלן ובו בין היתר נאמר: "בגיל 85, גברת מאודה מחלקת ארוחות בכל ימי השובע לכ-50 קשישים, רובם צעירים ממנה". נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן הזמין את מוד לבית הלבן, אך זו סרבה: "אתה לא יכול פשוט להתקשר ולהזמין אותי להגיע למקום כלשהו. אני חייבת לעשות את עבודתי".
היא המשיכה בעבודת ההתנדבות בבית התמחוי עד מותה בשנת 1990.

ציטוטים

"תנו לי לחיות בביתי, לצד הכביש ולהיות חברה של בן אדם".
פרס ג'יני

היסטוריה

הפרס נוסד בשנת 1949. במשך 30 השנים הראשונות, עד שנת 1979, הוא נקרא "פרס הקולנוע הקנדי", והיה ידוע גם בשם "פרס אתרוג", על שם האמן הרומני-קנדי סורל אתרוג, שעיצב את פסלון הפרס. בשנת 1980 שונה שם הפרס לשמו הנוכחי, פרס ג'יני.
הגשת המועמדויות לפרס מתבצעת על ידי בעליהם של הסרטים הקנדיים או על ידי נציגיהם, בהתאם לקריטריונים המפורסמים בחוברת של כללים ותקנות שמופצת בקרב חברי האקדמיה ואנשי התעשייה. ועדות משנה, המורכבות מחברי אקדמיה מתנדבים, מתכנסות כדי לצפות בסרטים המוגשים ולבחור את חמשת המועמדים הסופיים בכל קטגוריה. לאחר מכן כלל חברי האקדמיה מצביעים ובוחרים את הזוכה בפרס מבין המועמדים הסופיים בכל קטגוריה.
טקס הענקת הפרסים נערך מדי שנה ומשודר בשידור ישיר בערוץ טלוויזיה קנדי. בניגוד למקובל, הטקס לא נערך בחודש קבוע, אלא מדי שנה בחודש אחר. בשנת 1974 הטקס בוטל, לאחר שהבמאים מקוויבק הודיעו על הסרת מועמדותם ועל ביטול השתתפותם.
קאמיינה גורה

היסטוריה

בשנת 1254 נתן הדוכס בולסלב השני את קאמיינה גורה למנזר הבנדיקטיני של אופטוביצה (במזרח בוהמיה). ב-1289, כשהמנזר עבר לידי הציסטרציאנים, העיירה נרכשה על ידי הדוכס בולקו הראשון של שווידניצה שהפך אותו למבצר נגד בוהמיה. היא קיבלה זכויות עיר מהדוכס בולקו השני ב-1334. פרידריך השני מלך פרוסיה כבש את שלזיה ב-1742. לאחר מלחמת העולם השנייה, עקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדם, היא הועברה מגרמניה לפולין. רוב הגרמנים ברחו או גורשו והחליפו אותם פולנים שגורשו מן השטחים הפולנים שסופחו לברית המועצות.

גאוגרפיה

קאמיינה גורה שוכנת בפרובינציית שלזיה תחתית ובמחוז קאמיינה גורה. בשנים 1975-1998 הייתה העיירה חלק ממחוז ילניה גורה. נכון לשנת 2007, בקאמיינה גורה יש שטח של 18.04 קמ"ר (מקום 317 בארץ), ובו: 54% קרקע חקלאית ו-16% מיוער. שטח העיירה הוא 4.54% מכלל המחוז.
אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו

אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו - הוא פתגם, שמקורו בפרקי אבות, ומשמעותו: אל תשפוט דבר או אדם על פי מראהו החיצוני, אלא על פי תוכנו הפנימי.

המקור לפתגם

כך נאמר בפרקי אבות: 
רַבִּי יוֹסֵי בַר יְהוּדָה אִישׁ כְּפַר הַבַּבְלִי אוֹמֵר: הַלּוֹמֵד מִן הַקְּטַנִּים לְמָה הוּא דוֹמֶה ? לְאוֹכֵל עֲנָבִים קֵהוֹת וְשׁוֹתֶה יַיִן מִגִּתּוֹ.
וְהַלּוֹמֵד מִן הַזְּקֵנִים לְמָה הוּא דוֹמֶה? לְאוֹכֵל עֲנָבִים בְּשׁוּלוֹת וְשׁוֹתֶה יַיִן יָשָׁן.
רַבִּי אוֹמֵר: אַל תִּסְתַּכֵּל בַּקַּנְקַן, אֶלָּא בַמֶּה שֶׁיֶּשׁ בּוֹ. יִֵשׁ קַנְקַן חָדָשׁ מָלֵא יָשָׁן, וְיָשָׁן שֶׁאֲפִלּוּ חָדָשׁ אֵין בּו
— משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה כ'
דהיינו, רבי יוסי ממליץ לא ללמוד מילדים קטנים, כשם שלא מומלץ לאכול ענבים שטרם הבשילו, או יין שטרם עבר עיבוד והתיישנות. לעומת זאת, מי שלמד מן הזקנים, דומה למי שאכל ענבים בשלים וטעימים ושותה יין שטעמו משתבח עם השנים.
עונה לו כנגדו רבי יהודה הנשיא: אל תדון דבר על פי מראהו. לעיתים יש בקנקן חדש יין ישן משובח, ואילו הקנקן הישן עלול להיות ריק מכל יין.
והסביר הרמב"ם את דברי רבי: "אמר רבי, לא תבחן היין בקנקניו, כי יש קנקן חדש ובו יין ישן, וקנקן ישן ריקם ואין דבר בו - כן יש בחורים ששאלותיהם וחכמותיהם זכות, לא התערב בהם ספק, כיין ישן שנבדלו שמריו ממנו. ויש זקנים שאין להם חכמה כלל, ואין צריך לומר שאין להם חכמה מעורבת ומבולבלת"
במילים אחרות, המלצתו של רבי יהודה הנשיא היא לבדוק כל דבר ואדם על פי תוכנו, ולא על פי מראהו החיצוני.
המאמר על הקנקן הפך למשל ידוע בקרב דוברי העברית בתקופותיה השונות.  

שימושים בעברית

עמנואל הרומי כתב במקאמה שלו: מחברות עמנואל את הקטע הבא:
וָאַעַן וָאֹמַר: יֵדַע אֲדֹנִי כִּי יֵשׁ נֶפֶשׁ בְּרָכָה תְדֻשָּן

וְיֵשׁ קַנְקַן חָדָש מָלֵא יָשָׁן

וְיָשָׁן וּבוֹ פִּיחַ הַכִּבְשָׁן

וְהַבַּיִת יִמָּלֵא עָשָׁן

וְלָכֵן אַל תִּסְתַּכֵּל בַּקַּנְקַן אֶלָּא בְּמַה-שּׁיֵשׁ בּוֹ
— עמנואל הרומי / מחברות עמנואל (מחברת 12)
חיים נחמן ביאליק מפאר את סגולותיו של השום במקאמה שלו, "אלוף בצלות ואלוף שום", כשש מאות שנים לאחר עמנואל הרומי:
וְאִם הִמְעִיט-לוֹ אֱלֹהִים מֵאָחִיו הַבְּכוֹר בְּגָדִים וּגְלָדִים,

הֶעְדִּיפוֹ עָלָיו בְּיֶתֶר הַסְּגֻלּוֹת וְהַחֲסָדִים;

כִּי תַחַת הַקְּלִפּוֹת הִרְבָּה לוֹ "תּוֹךְ"

וַיִּתֵּן לִלְבָבוֹ צַחְצָחוּת וָזֹךְ,

וְהוֹד וְהָדָר שִׁוָּה עָלָיו,

בְּתִתּוֹ לוֹ בָּשָׂר צַח כְּחָלָב,

וַיַּעַטְרֵהוּ לְתִפְאֶרֶת בְּלֹרִית וּזְקַנְקַן;

וְאִם לֹא הָדוּר הוּא בִלְבוּשָׁיו – אַל-תִּסְתַּכֵּל בַּקַּנְקַן;

הָאָדָם יִרְאֶה לָעֵינַיִם – לֹא כֵן אֱלֹהִים:

יֵשׁ מְלֻכְלָךְ מִבְּחוּץ וְנָאֶה מִבִּפְנִים;
— חיים נחמן ביאליק / אלוף בצלות ואלוף שום
בעיתון דבר הופיעה בשנת 1968 כתבת פרסומת תחת הכותרת: אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו, המתארת את סגולותיה הייחודיות של טלוויזיה מסוג מסוים שעולות על טלוויזיות אחרות מהודרות יותר.
ב-2015 הופיעה באתר News1 כתבה באותה כותרת, המדברת על הנטייה שלנו להימשך או להירתע מאנשים על פי המראה המתעתע שלהם.
סימן הדולר

מקור הסימן

קיימות סברות שונות באשר למקור הסימן $:
גרסה אחת מתייחסת לספרה 8 כשהיא חתוכה, כך שהסימן מציין חלוקה לשמונה. מילון אוקספורד האנגלי, טרום שנת 1963, קבע כי זהו ההסבר הסביר ביותר, אולם המהדורות המאוחרות יותר מציבות אותו בספק.
יגאל ידין בספרו "תורת המלחמה בארצות המקרא" ציין שהאות S הרומית מקורה בסמ"ך הכנענית (פיניקית) שצוירה כשלשה קוים אפקיים עם קו אנכי. האות קוצרה לצורת S עם קו אנכי דרכה, בדומה לסימן הדולר בחלק מן הארצות.

הפזו הספרדי

מקורו של הסימן, על-פי סברה אחרת, הוא בפזו הספרדי, שהוא כינוי אחר למטבע ה-Real de a Ocho ("מטבעות בני שמונה"). לפי גרסה זו, הסימן $ התפתח מקיצור השם על ידי כתיבת שתי האותיות P ו-S ביחד. יש ראיות כי הדולר הספרדי סומן בצירוף Pˢ, או ₚs, וכן ישנן ראיות לכך שאף הדולר האמריקני סומן בצורה זו, אך כשה-p נכתבת "בתוך" ה-s. חיזוק לגרסה זו ניתן למצוא עד ימינו בכך שהדולר המקסיקני מסומן אף הוא ב-$.
תאוריה נוספת היא כי סימן הדולר נגזר או יוצר בהשראת סימן המטבעה על הספרה שמונה. כך במטבעה בפוטוסי (בוליביה של היום), הוטבע סימן המורכב מהאותיות "PTSI", דומה לסימן הדולר אשר הופיע במטבעות הכסף שיוצרו בפוטוסי בין השנים 1573–1825 והיו מוכרים במושבות צפון אמריקה במהלך התקופה הקולוניאלית.

שלט אצולה ספרדי

על פי גרסה זו, מקורו של הסימן הוא במטבע הדולר הספרדי – ה-Real de a Ocho ("יחידה של שמונה ריאל"), שהיה במחזור במושבותיה של ספרד באמריקה ובאסיה, ושהיה להילך חוקי במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אזור שהפך מאוחר יותר לארצות הברית וקנדה. על מטבע זה היה מוטבע סימן שלט האצולה של בית המלוכה הספרדי – שני עמודי הרקולס (העמודים של גיברלטר) שעיטור דמוי האות S מחבר ביניהם. על עיטור ה-S נכתב במקור "Non Plus Ultra" (מלטינית: שום דבר מעבר לכאן).
בשנת 1492, אימץ פרננדו השני, מלך אראגון את הסמל של עמודי הרקולס, והוסיף את הביטוי בלטינית (Plus ultra), ששונה כאשר כריסטופר קולומבוס הגיע לאמריקה ל-"Plus Ultra" (יש עוד מעבר).
הסמל אומץ על ידי קרל החמישי והיה חלק משלט האצולה שייצג את השליטה הספרדית באמריקה. הסמל הוטבע מאוחר יותר על מטבעות זהב וכסף. מטבעות אלה, המתארים את עמודי הרקולס ומצידיו שתי ההמיספרות וסרט בצורת האות S סביבו, היו מפוזרים ברחבי אמריקה, אירופה ואסיה. למען הפשטות, סוחרים כתבו סימנים, במקום לכתוב פסו או דולר, ואלה התפתחו ל-S פשוטה עם שני קווים אנכיים.

US

על פי גרסה נוספת, סימן דולר עם שני קווים אנכיים הוא ראשי התיבות של U.S. - United States (ארצות הברית). קיים שימוש בסימן על שקיות כסף שהונפקו על ידי המטבעה הראשית בארצות הברית. האותיות U ו-S דומות לסימן ההיסטורי הכפול של הדולר:  הקו התחתון של האות 'U' נעלם לתוך העקומה התחתונה של 'S', מה שמשאיר שני קווים אנכיים. תאוריה זו אינה מביאה בחשבון את העובדה כי הסמל היה כבר בשימוש לפני הקמתה של ארצות הברית.

המיתולוגיה היוונית

מקורה של תאוריה אחרת במיתולוגיה היוונית, לפיה, ייתכן ומקור הסימן הוא מהרמס, האל היווני של הבנקים, הגנבים והשליחים, ובנוסף לעגור, אחד מסמליו היה מטה הרמס - מטה מכונף, שעליו כרוכים שני נחשים, זה לעומת זה, כדוגמת הספרה 8.

ססטרטיוס רומאי

סברה נוספת היא כי מקורו של סימן הדולר במטבע הרומאי החשוב ביותר – ססטרטיוס, אותו סימנו בעזרת האותיות "IIS". חיבור של האותיות יוצר סימן דולר בו הקווים האופקיים של האותיות 'II' מתמזגים עם האות 'S'.
יאנוש מוניאק

ביוגרפיה

מוניאק נולד בקרקוב. הוא החל להופיע בלובלין בשנת 1960 והיה מחלוצי הג'אז החופשי באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשני העשורים שלאחר מכן שיתף פעולה עם שורת נגני ג'אז פולניים, בהם טומש סטאנקו  ואנדז'יי טז'סקובסקי , ואף עם אמני ג'אז אמריקאים ובינלאומיים, בהם האנק מובלי, פרדי האברד, נייג'ל קנדי, הנק ג'ונס , דון צ'רי ואחרים. החל משנת 1976 הופיע מוניאק בלהקה משלו, עמה הקליט מספר אלבומים. הוא הופיע בפסטיבל הג'אז של ורשה, הג'אז ג'אמבורי . כמו כן היה אמן אורח במספר אלבומים של סטאנקו, טז'סקובסקי ואמני ג'אז פולניים אחרים. מ-1992 הוא הפעיל בקרקוב מועדון ג'אז ולעיתים הופיע בו.
נפטר ב-31 בינואר 2016.
סיב

סיב הוא שם כולל לקבוצת חומרים שמופיעים בצורה חוטית מתמשכת, או בדידה. הסיבים הם גופים בעלי מאפיינים אחידים מבחינה מיקרוסקופית. אורך הסיב גדול בהרבה משטח החתך שלו והוא בעל גמישות יחסית.
לסיבים חשיבות רבה בביולוגיה, של צמחים ובעלי חיים ומטרתם היא החזקת הרקמות ביחד. השימוש האנושי בסיבים מגוון: אריגת חוטים וחבלים, רכיבים בחומרים מרוכבים, וכן שיכוב ביריעות המשמשות ליצור נייר, לבד ובדים סינתטיים לא ארוגים. סיבים משמשים פעמים רבות בייצור חומרים וחומרי גלם אחרים.

סוגי הסיבים

נהוג לחלק את הסיבים לשתי קבוצות:

סיבים ממקור טבעי

סיבים טבעיים מתחלקים לסיבים שמקורם מבעלי חיים, סיבים ממקור צמחי וסיבים ממינרלים.
הנפוצים מבין הסיבים שמקורם מן החי הם צמר ומשי. הנפוצים מבין הסיבים שמקורם הוא צמחי הם כותנה, פשתן, יוטה, קנבוס, ורמי  (ארבעת האחרונים הם סיבי גבעול) וסיסל (סיב עלה). הסיב המינרלי היחיד שזכה לתפוצה נרחבת הוא האזבסט.
מוקי בליילוק

קריירה מקצועית

בליילוק נבחר בבחירה ה-12 בדראפט ה-NBA לשנת 1989 על ידי ניו ג'רזי נטס. כבר בעונתו הראשונה תפס מקום ברוטציית הקבוצה, כששותף ל-25.3 דקות למשחק, ובעונה הבאה שימש כרכז הפותח של הנטס ורשם ממוצעים של 14.1 נקודות ו-6.1 אסיסטים למשחק. בעונת 1991/1992 הוביל בליילוק את ניו ג'רזי, לצד דריק קולמן ודראז'ן פטרוביץ', לעונתה הטובה ביותר מאז 1985, ועזר לקבוצה להעפיל לשלב הפלייאוף לראשונה מזה 6 עונות.
לקראת עונת 1992/1993 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לרכז רומיל רובינסון. באטלנטה שיחק בליילוק במשך 7 עונות, תחת המאמן לני וילקינס, אשר בכולן העפילה הקבוצה לפלייאוף אך הודחה באחד משני הסיבובים הראשונים. לאורך תקופה זו שיחק לצד הכוכבים דומיניק וילקינס וקווין ויליס, ולאחר מכן לצד דיקמבה מוטומבו, סטיב סמית' וכריסטיאן לייטנר. בעונת 1993/1994, השנייה שלו באטלנטה, נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שהעמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 9.7 אסיסטים ו-2.6 חטיפות למשחק. בעונות 1997 ו-1998 הוביל בליילוק את רשימת החוטפים ב-NBA, עם 2.7 ו-2.6 חטיפות בממוצע למשחק, בהתאמה. בכל אחת מעונות 1995 עד 1997 היה אחד משלושת קלעי השלשות הפוריים בליגה, כשקלע בהן 199, 231 ו-221 שלשות, בהתאמה. בתקופתו עם ההוקס קלע בסך הכול 1,050 שלשות וחטף 1,321 פעמים, שניהם שיאי מועדון. 3,764 האסיסטים שמסר במדי ההוקס מציבים אותו במקום השני בתולדות המועדון, אחרי דוק ריברס (3,866).
בסוף עונת 1998/1999 הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לחבילה שכללה את הבחירה העשירית בדראפט 1999, אותה ניצלה אטלנטה כדי לבחור את ג'ייסון טרי. בשתי עונותיו הראשונות עם הווריורס המשיך להציג יכולת טובה כרכז הפותח, עם 11.1 נקודות ו-6.7 אסיסטים למשחק. בעונתו השלישית בקבוצה, 2001/2002, עבר בליילוק לספסל, משם גיבה את הגארדים הצעירים לארי יוז וגילברט ארינאס, והעמיד ממוצעי שפל של 3.4 נקודות ו-3.3 אסיסטים ב-17.1 דקות למשחק בלבד. בסיום אותה עונה פרש בליילוק ממשחק, בגיל 35.

חיים אישיים

להקת הרוק פרל ג'אם הוקמה בשנת 1990 בשם "מוקי בליילוק" על שם השחקן שהיה אהוד על חברי הלהקה, ואף הופיעה בשם זה, אך מאוחר יותר שינתה את שמה. שמו של אלבום הבכורה של הלהקה, Ten, נבחר כמחווה לבליילוק ששיחק עם גופייה מספר 10.
ב-31 במאי 2013 היה בליילוק מעורב בתאונת דרכים חזיתית בקלייטון קאונטי, ג'ורג'יה, אשר הביאה למותה של אם לחמישה ילדים. בליילוק עצמו נפצע בתאונה ואף חובר למכונות החייאה, אך בהמשך החלים ויצא מכלל סכנה. בליילוק, שנהג ברכב אשר סטה ממסלולו וגרם לתאונה, הואשם בהריגה והודה באשמה באוקטובר 2014. הוא נשפט ל-15 שנות מאסר, ולאחר הסדר טיעון הופחת עונשו לשבע שנות מאסר, מתוכן ארבע על תנאי.
יורם רותם

ביוגרפיה

רותם נולד בקיבוץ דגניה א'. הוצב בגלי צה"ל במסגרת שירותו הצבאי ב-1980. שירת בתחנה כעורך מוזיקלי, ומשנת 1999 מנהל את מחלקת המוזיקה של התחנה. בעל תואר ראשון של אוניברסיטת תל אביב בקולנוע וטלוויזיה ולימודים כלליים במדעי הרוח. נשוי ואב לשלושה, מתגורר בראש העין.
שרה מרום שלו

ביוגרפיה

מרום שלו נולדה בי"ד בתשרי ה'תרצ"ה, 23 בספטמבר 1934 בדורוחוי, רומניה ועברה בה את מלחמת העולם השנייה. מתוך משפחה של שש נפשות, שרדו את השואה רק שלוש – מרום שלו, אחיה, ואמם. הם העפילו לארץ ישראל, גורשו על ידי הבריטים לקפריסין ולאחר מכן שהו במחנה עתלית. כששוחררו, שוכנו בשכונת שעריים ברחובות. אחיה של מרום-שלו נהרג במהלך קרבות התקומה במדינת ישראל והיא נשארה עם אמה.
עבדה בעיריית רחובות ושימשה יו"ר ועד עובדי העירייה. מאז פרישתה, במהלך שנות השמונים, עומדת בראש ארגון הגמלאים של העירייה.
בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה מטעם מפלגת הגמלאים ונבחרה לכנסת לאחר שמוקמה שביעית ברשימתה. עם בחירתה, הייתה לחברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים, ומ-19 בנובמבר 2007 גם בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. בנוסף, עמדה בראש השדולה למען ניצולי השואה.
במהלך כהונתה בכנסת יזמה מרום שלו תיקון לחוק נכי המלחמה בנאצים, המתיר לנכה המתייצב בפני ועדה רפואית מכוח החוק להתלוות בשני מלווים. כן יזמה תיקון לחוק התכנון והבניה, הקובע כי תוכנית מתאר מקומית תכלול הוראות לגבי הימנעות מפגיעה בצמחייה ובערכי טבע, נוף ומורשת, וכן הוראה לפיה בין שימושי הקרקע הנקבעים בתוכנית יש לקבוע גם שטחים ציבוריים פתוחים.
נומידים

נומידים הם עם של נוודים למחצה השייך לקבוצת העמים הברברים. מקורם מהחלק המערבי של אפריקה הצפונית בחבל ארץ שנקרא בימי קדם על שמם - נומידיה. נומידיה העתיקה נמצאת בעיקר בשטחה של אלג'יריה המודרנית, מזרחית לקונסטנטין, אך גם בחלקים של תוניסיה וממרוקו. בעת העתיקה ייסדו ממלכה שהייתה נתונה להשפעת קרתגית גדולה עד תבוסתה של האחרונה במלחמה הפונית השנייה.
רבים רואים בבדואים כממשיכי דרכם של הנומידים או אף צאצאיהם. ] 
נודעו כפרשים קלים מעולים.
שקע קרחוני

שקע קרחוני הוא שקע רדוד, המכיל משקעים ומים, שנוצר כתוצאה מנסיגת קרחונים או משיטפונות שמקורם קרחוני.

תיאור

קוטרם של מרבית השקעים הקרחוניים פחות משני קילומטרים, אם כי קוטרם של כמה שקעים במערב התיכון של ארצות הברית עולה על עשרה קילומטרים. השקע הקרחוני הגדול ביותר בקנדה הוא אגם פוסלינץ' (Puslinch Lake) באונטריו ששטח פניו כ-1.56 קמ"ר. שטח פניו של אגם פיש (Fish Lake) בצפון מרכז רכס קסקייד של מדינת וושינגטון בארצות הברית הוא כ-2 קמ"ר.
עומקם של מרבית השקעים הקרחונים פחות מ-10 מטרים. לדוגמה, העומק הממוצע של אגם פוסלינץ' הוא 1.4 מטרים ועומקו המקסימלי 5.5, כשהאזור העמוק מהווה רק 0.4% משטח האגם. במרבית המקרים מתמלאים השקעים בסופו של דבר במים, במשקעים או בצמחייה. אם השקע הקרחוני ניזון מנהרות או פלגים עיליים או תת-קרקעיים הוא הופך לאגם שקע קרחוני (kettle lake). אם השקע ניזון ממי גשמים או מי תהום או מצירוף של שניהם הוא מכונה "בריכת שקע קרחוני" (kettle pond) או "שקע קרחוני מוצף" (kettle wetland). שקעים שאינם ניזונים ממי תהום יתייבשו בדרך כלל בתקופות הקיץ החמות, ואז הם מכונים "שקע קרחוני יבש" (dry kettle).
ריקבון של חומר אורגני צמחי יגרום למים בשקע הקרחוני להיות חומציים. אם הקרקע מתחת לשקע הוא בסיסית באופייה ומנטרלת במידת מה את החומציות הופך השקע לביצת כבול (bog) או "שקע כבול קרחוני" (kettle peatland). ביצות כבול בשקעים קרחוניים הם מערכת אקולוגית סגורה משום שמקור המים היחיד שלהם הם מי גשמים.

אתרים וחשיבות

קטל מוריין (Kettle Moraine – "מורנת שקע קרחוני") הוא אזור בויסקונסין, המשתרע ממפרץ גרין (Green Bay), זרוע של ימת מישיגן לדרום מרכז ויסקונסין, ויש בו שפע שקעים קרחוניים, מורנות וצורות נוף קרחוניות אחרות. ברבים מהשקעים יש אגמים, חלקם מגיעים לעומקים שבין 30 ל-60 מטרים. בקטל פוינט (Kettle Point – "נקודת שקע קרחוני") קהילה של האומות הראשונות על ימת יורון באונטריו שבקנדה יש דוגמאות רבות של שקעים קרחוניים ומכאן שם המקום.
הן שקעים המכילים מים מתוקים או שקעים המכילים ביצות כבול חומציות הם גומחות אקולוגיות חשובות לכמה מינים של פלורה ופאונה.
אגמי שקעים קרחוניים מנמרים את פני השטח בחצי הכדור הצפוני בערבות של ארצות הברית, קנדה ורוסיה, ובכל רחבי צפון סיביר. רבים מאגמים אלו רחוקים מאזורים חקלאיים או מיושבים, ולכן בדרך כלל מימיהם נקיים מזיהומים וצלולים. מדענים משתמשים בתצלומי לוויין של אגמי שקעים קרחוניים אלו על מנת למדוד את צלילות המים ולהעריך את תנאי הסביבה. אגמים אלו מנוטרים על מנת לחקור את שינוי האקלים. כתב העת Science דיווח כי במרוצת 30 השנים האחרונות התייבשו כמה מאגמי השקעים הקרחוניים בצפון סיביר כאשר האזור התחמם והקרקע הקפואת עד מתחת לאגמים "נסדקה" ואפשרה בכך למי האגמים להתנקז.
מעבר יצחק רבין

היסטוריה

ב-25 ביולי 1994 נחתם בוושינגטון הסכם הצהרת כוונות בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין חוסיין, מלך ירדן, ובו הוצהר כי תוך שבועיים יפתח מעבר הגבול הראשון בין שתי המדינות. השטח בו שוכן המסוף הוכשר בתוך שבועיים בלבד, וב-8 באוגוסט 1994 נערך טקס פתיחת מעבר הגבול. ב-26 באוקטובר 1994 נחתם במקום הסכם השלום בין ישראל לירדן. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1995 נחנך המסוף החדש, וביוני 1996 נחנך גם מסוף המטענים. בפברואר 2002 שונה שמו של המעבר ל"מעבר יצחק רבין".
אורן פפיסמדוב

חיים אישיים

ב-26 בפברואר 2017 נישא פפיסמדוב למעיין בן יוסף לאחר שבע שנים של זוגיות. 
מתגורר בהוד השרון.
שוולם

גאוגרפיה

שוולם נמצאת בדרום-מזרח חבל הרוהר, ממערב לחבל הארץ וסטפאליה וממזרח לחבל הארץ ההררי "Bergisches Land", מסיבה זו היא ידועה כ"Pforte Westfalens" ("השער אל וסטפאליה").

היסטוריה

ניתן למצוא אזכורים לשוולם כבר מהמאה התשיעית אך העיר הוקמה באופן רשמי רק בשנת 1496, בשנת 1929 הפכה לבירה המחוזית. יצרן הפסנתרים הישן ביותר בעולם, Rud. Ibach Sohn, פועל בעיר מאז 1794.
כמו כן, שוולם היא עיר הולדתו של גוסטב היינמן.
לונוחוד 1

לונוחוד 1 (ברוסית: Луноход-1) - רובר לא מאויש שנחת על הירח על גבי הנחתת "לונה 17" ופעל על קרקעית הירח כ-10 חודשים. במהלך פעילותו הרכב העביר למרכז הבקרה בכדור הארץ מידע רב. הלונוחוד 1 היה לרובר הרובוטי הראשון שנחת על גרם שמימי אחר.

תיאור הרכב

הרכב היה מיועד לחקר הירח ולשם כך מצויד בציוד מדעי מתאים. מסת לונוחוד 1 הייתה 756 קילוגרם, אורך - 4.42 מ', רוחב - 2.15 מ', גובה - 1.92 מ'.
הוא היה מצויד במכשירים הבאים: 2 מצלמות טלוויזיה, ספקטרומטר רנטגני, טלסקופ רנטגני, מד מרחק, מגלה קרינה, רפלקטור.
הרכב התחיל לפעול ב-17 בנובמבר 1970 וקשר אחרון איתו נוצר ב-14 בספטמבר 1971.

תיאור המשימה

החללית "לונה 17" שוגרה ב-10 בנובמבר 1970 היא נבנתה במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשותו של גאורגי בבקין. ב-15 בנובמבר החללית הגיע לקרבת הירח. ב-17 בנובמבר בוצעה הנחיתה באזור ים הגשמים ורכב חלל "לונוחוד 1" ירד לקרקעית.
התוכנית הייתה לפעילות במשך 3 חודשים אך הרכב פעל כ-10 וחצי חודשים. במהלך זה הוא עבר 10,540 מ', העביר למרכז הבקרה 211 צילומים פנוראמיים ו25 אלף צילומים רגילים. בנוסף לכך בוצע חקר קרקעת הירח. המהירות המרבית הייתה 2 ק"מ בשעה. בתקופת פעילות רכב החלל בוצעו 157 סדרות קשר.
ב-15 בספטמבר 1971 טמפרטורה בתוך תא המכשור התחילה לרדת, ב-30 בספטמבר מרכז הבקרה לא הצליח ליצור קשר עם המתקן וב-4 באוקטובר ניסיונות ליצירת קשר הופסקו.
על הרכב הותקן מחזיר פינתי, שבאמצעותו היה ניתן למדוד, באופן מדויק, את המרחק עד לירח. במשך שנה וחצי בוצעו מדידות המרחק, אך לאחר תקופה זו, המיקום המדויק אבד. ב-22 באפריל 2010 מדענים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי הודיעו שקלטו אות ממחזיר פינתי שהותקן על לונוחוד.
נדים אמירי

קריירת מועדונים

אמירי הצטרף למועדון הכדורגל הופנהיים בשנת 2012 מוולדהוף מנהיים וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-7 בפברואר 2015 בהפסד החוץ 0-3 נגד וולפסבורג. ב-30 ביולי 2019, חתם אמירי בשורות מועדון הכדורגל באייר לברקוזן.

קריירה בינלאומית

אמירי ערך 24 הופעות והבקיע שישה שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, עמה זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017 אחרי ניצחון בגמר על ספרד, והגיע לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019, שם הפסיד עם נבחרתו 2-1 לאותה ספרד, וכבש את השער המצמק. 
ב-9 באוקטובר 2019 ערך אמירי את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 מול ארגנטינה במשחק ידידות.

חיים אישיים

נדים נולד בלודוויגסהאפן להורים אפגנים.