google/wiki40b huggingface dataset:
רונית לוי וייס

רונית לוי וייס (נולדה ב-5 במרץ 1953) היא משוררת וסופרת ישראלית. מורה לתנועה ולמחול, רקדנית בעברה.

ביוגרפיה

רונית לוי וייס נולדה וגדלה בשכונת תל ארזה, ירושלים בבית מסורתי, הבת הבכורה מבין ארבע בנות; הוריה ממוצא תימני גדלו בשכונת נחלת צבי. אמה, יונה, הייתה תופרת ואביה, חיים, היה צורף פיליגרן. למדה בבית הספר העממי "למל" לבנות. בהיותה בת תשע עברה המשפחה להתגורר בנתניה, שם למדה בבית הספר ביאליק. למדה בפנימיית בית הספר החקלאי פרדס חנה. בצה"ל שירתה בסיני. בתום שירותה הצבאי טסה לאנגליה למשך שנה ומששבה לישראל למדה פסיכולוגיה וסיימה תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן.
לוי וייס למדה מחול באקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים. מורתה רינה גלוק הזמינה אותה בחופשה לקחת שיעורים בתיאטרון המחול ענבל. בעקבות התנסות זו, עזבה לוי וייס את האקדמיה והצטרפה ללהקת ענבל, בה רקדה במשך שש שנים, תחת שרביטה של המנהלת האמנותית שרה לוי-תנאי. בתקופת ריקודיה בלהקה ראה אור בהוצאת ספריית פועלים "מפתח בשלושים שקל", ספר שיריה הראשון, שהתפרסם תחת שם העט רונית לי. הספר זכה בפרס הקרן ע"ש אגסי שרמן (לוס אנג'לס). לוי וייס יצרה כוריאוגרפיה לשיר "אנדרטה" מתוך הספר. הריקוד הוצג במסגרת פסטיבל "גוונים במחול" הראשון באוגוסט 1984, בביצועה, ועם רקדנים נוספים מלהקת ענבל וזכה במקום הראשון.
לוי וייס למדה אוריתמיה – תנועה ומחול על-פי רודולף שטיינר, מייסד האנתרופוסופיה. היא למדה בבית הספר לאוריתמיה, במרכז האנתרופוסופי בדורנאך ליד בזל, שווייץ. אחר-כך התגוררה בגרמניה. בסך-הכול שהתה חמש שנים בחו"ל, תקופה בה כתבה את "שירים משם", ספר שיריה השני.
היא שבה לישראל ומלמדת מזה שנים מחול במסגרת החינוך המיוחד. היא מלמדת בבית הספר ונצואלה-קלישר בתל אביב, בו לומדים ילדים עם שיתוק מוחין ופיגור שכלי. ב-2009 ראה אור ספר שיריה השלישי "אם ובן, כסף קטן. שירים מפה" בהוצאת עקד. בפברואר 2014 יצא לאור "כמו הפגנה", ספרה הרביעי, ספר הפרוזה הראשון פרי עטה בהוצאת ספרי עיתון 77. ביוני 2017 ראה אור ספר הפרוזה השני פרי עטה "במלחמה אין לילדים מה לעשות - יומן מלחמה" בהוצאת ספרי עיתון 77.
לוי וייס מתגוררת ביפו והיא אם לבן.
ג'ים אינהוף

ביוגרפיה

אינהוף נולד בדה מוין, בירת מדינת איווה, בנם של בלאנש (לבית מאונטיין) ופרי דייסון אינהוף. לטלסה שבאוקלהומה עבר עם משפחתו בילדותו. הוא למד במחזור 1953 בתיכון המרכזי של טלסה, ושירת בצבא ארצות הברית מ-1957 עד 1958. אינהוף קיבל תואר B.A. מאוניברסיטת טלסה כאשר היה כמעט בן 40, בשנת 1973.
במשך 30 שנה הוא עבד כאיש עסקים לפני שהיה לפוליטיקאי במשרה מלאה. הוא עבד בתחום התעופה, כמפתח נדל"ן, וכן בתחום הביטוח, ובסופו של דבר הפך לנשיא חברת ביטוח החיים "קווייקר". במהלך עבודתו בחברה זו, החברה נכנסה לכינוס נכסים ופורקה בשנת 1986. אינהוף הפך פעיל במפלגה הרפובליקנית של אוקלהומה ובפוליטיקה של המדינה באמצע שנות השישים. הוא היה חבר בבית הנבחרים של אוקלהומה מ-1967 עד 1969, וחבר בסנאט של אוקלהומה מ-1969 עד 1977, ובארבעת השנים האחרונות שלו שם שימש כמנהיג המיעוט.
בשנת 1974, הוא התמודד בבחירות למושלות אוקלהומה. באוקטובר 1974, נשיא ארצות הברית דאז, ג'רלד פורד, ביקר באוקלהומה כדי לתמוך במסע הבחירות שלו. סקר שנערך בסוף אוקטובר על ידי "דיילי אוקלהומן" הראה דייוויד בורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית מוביל בפער של 74%-25%. הוא הפסיד לחבר בית הנבחרים של אוקלהומה, דייוויד ברון הדמוקרטי כשזה זוכה ב-64% מהקולות. אינהוף זכה רק בארבעה מחוזות בבחירות.  
בשנת 1976, התמודד אינהוף לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של אוקלהומה. בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית, הוא הביס את חבר הסנאט של אוקלהומה, פרנק קיטינג, ואת מרי וורנר עם 67% מהקולות. בבחירות הכלליות, הוא לנציג הדמוקרטי המכהן ג'יימס ג'ונס. 
ב-1986, כאשר חבר הקונגרס ג'יימס ג'ונס החליט לפרוש כדי להתמודד לסנאט האמריקני, אינהוף התמודד לבית הנבחרים שוב כנציג מחוז הקונגרס הראשון וזכה בבחירות המקדימות הרפובליקניות עם 54% מהקולות. בבחירות הכלליות, הוא ניצח את גארי אליסון הדמוקרטי. ב-1988 זכה בבחירות שוב בבחירות בהביסו את קורט גלסקו, היועץ המשפטי של המושל ג'ורג' ניי. ב-1990 וב-1992 נבחר מחדש.
בשנת 1994 נבחר לסנאט של ארצות הברית ושם הוא מכהן מאז. אינהוף מכהן כיו"ר ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית.
פנאיוטיס רטסוס

אולימפיאקוס

רטסוס נולד ביוהנסבורג להורים יוונים. כילד וכנער שיחק באולימפיאקוס, ובקיץ 2016 הועלה לקבוצה הבוגרת על ידי מאמנו ויקטור סאנצ'ס. הופעת הבכורה של רטסוס בקבוצה הבכירה של אולימפיאקוס הייתה בפלייאוף העלייה לליגה האירופית מול ארוקה. עד לסיום עונת 2016/17 ערך רטסוס 18 הופעות והבקיע שני שערי ליגה במדי אולימפיאקוס, וזכה עמה באליפות ליגת העל היוונית, בעונה בה ספגה הקבוצה 16 שערי ליגה בלבד. רטסוס ואולימפיאקוס הגיעו באותה עונה לשמינית גמר הליגה האירופית, שם הודחו על ידי בשיקטש. באותה עונה, בפברואר 2017, במשחק הגביע מול אטרומיטוס, שימש רטסוס כקפטן, והיה לקפטן הצעיר ביותר של הקבוצה אי פעם, בגיל 18 שנים, חמישה חודשים ושלושים יום. יכולתו הטובה של רטסוס בעונה זו משכה התעניינות ממועדונים רבים.

באייר לברקוזן

את עונת 2017/18 פתח רטסוס באולימפיאקוס, ובאוגוסט 2017 נמכר לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה תמורת 15.75 מיליון לירה שטרלינג, וחתם על חוזה בקבוצה לחמש שנים. בספטמבר 2017 ערך רטסוס את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 4-0 על פרייבורג, ונבחר כאיש המשחק. באפריל 2018 הבקיע רטסוס את שער הבכורה שלו בבאייר לברקוזן, שהיה גם השער הראשון שלו בקריירה המקצוענית, בניצחון 4-1 על ר.ב. לייפציג. עד לסיום עונת 2017/18, ערך רטסוס 24 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי בבונדסליגה.

קריירה בינלאומית

רטסוס נולד בדרום אפריקה, והיה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת דרום אפריקה, אך בחר לשחק בנבחרת יוון, אליה הוא משתייך במוצאו האתני. את הופעת הבכורה שלו ערך רטסוס בתיקו 0-0 מול נבחרת אסטוניה באוגוסט 2017, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. רטסוס ויוון כשלו להעפיל למונדיאל 2018 עצמו.
בית דג'ן (נפת שכם)

היסטוריה

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 487 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-548 מוסלמים אשר שכנו ב-118 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 750 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 44,076 דונם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה בית דג'ן משליטה בריטית לירדנית.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר בית דג'ן לשליטה ירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 926 תושבים.
בעקבות מלחמת ששת הימים עבר בית דג'ן משליטה ירדנית לישראלית. בעקבות הסכמי אוסלו הוגדרו 38% מאדמות הכפר כשטח B, ואילו 62% הנותרים הוגדרו כשטח C.
ביגל

היסטוריה של הגזע

העדות הממשית הראשונה לקיום הגזע היא משנת 1475. מקור שמו של הביגל אינו ברור, אך משערים שהוא מן המילה beag ('קטן' בשפה הקלטית) או מהמילה beuguel (קולני; הפירוש המילולי: פתוח-גרון). הביגל הוכר כגזע ב-1873, וב-1890 הוקם בבריטניה מועדון מגדלי הביגל הראשון. הגזע הגיע לאמריקה הצפונית עם המתיישבים הראשונים, ושם פותח תת-זן קטן יותר.

ייעוד הגזע

מסורתית ביגלים משמשים לציד בלהקות או בבודדים, בעיקר של ציד קטן, כמו ארנבות ושועלים, אך גם לגישוש אחר ציד גדול כמו חזירי בר, תנים ואיילים. הביגל הוא כלב הרחה, קרי הוא צד תוך גישוש קרוב לקרקע.
כיום ביגלים משמשים כחיות מחמד, אך גם ככלבי גישוש למטרות שונות. בין התפקידים שממלאים כלבים אלה כיום ניתן למצוא גישוש אחר אדם, גישוש אחר סמים, גישוש אחר חומרים אורגניים אסורים במעברי גבול נמלי ים ונמלי אוויר ועוד. 
יתרונו של הביגל על כלבי גישוש אחרים הוא בגודלו הקטן והקומפקטי המאפשר גמישות רבה בהפעלתו, בהופעתו הלא מאיימת ובאופיו הנוח.
בשל אופיו הטוב וממדיו הנוחים, הביגל פופולרי מאוד כחיית מחמד.

אופי

הביגל הוא גזע חברותי ונוח. בנוסף לכך, הביגל הוא זן פעלתני וערני. גזע זה קולני מאד, תכונה שפותחה על מנת שהצייד ידע באיזה שלב של המרדף נמצאת הלהקה. בשל הקולניות והעירנות יכול לשמש ככלב שמירה. כמו האונדים רבים, עצמאי ועשוי להיות עקשן. בעל תאוות נדודים רבה.

בתרבות

כלב הביגל המפורסם ביותר בעולם הוא הכלב המצויר סנופי.
ספיידרמן המופלא

עלילה

הסרט מציג את סיפורו של פיטר פארקר, נער לא אהוב על בני גילו, כמי שרוכש את כוחות העכביש שלו בתקופת התיכון. הוא מצטיין בתחום המדעים. פיטר, יתום מאב ואם, גר אצל דודו בן ודודתו מיי. יום אחד מגלה פארקר כי אביו היה מדען מבריק בתאגיד בשם "אוסקורפ". פיטר מנסה לתור אחר חברו של אביו ועד מהרה פוגש את ד"ר קורט קונורס, מדען קטוע יד ושותפו של אביו, במהלך סיור באוסקורפ. באותו סיור, פיטר נעקץ על ידי עכביש מהונדס גנטית ורוכש כוחות על-טבעיים.
לאחר ריב עם דודיו, פיטר בורח למכולת שכונתית ונתקל ברוצח שכיר. הוא עוזר לו שלא ביודעין להימלט, אך פיטר מתחרט על כך לאחר שדודו נרצח על ידי הרוצח. הוא חש אשמה על כך שיכול היה לעצור זאת ומשתמש בכוחותיו ללוחמה בפשע תחת הזהות הסודית ספיידרמן. לאחר ארוחה משותפת, פיטר מגלה לגוון שהוא ספיידרמן, והשניים מתאהבים. במקביל, פיטר נפגש עם ד"ר קונרוס ועוזר לו לפתח נוסחאות, שאמורות לעזור לד"ר קונרוס לרפא את ידו הקטועה. לאחר מספר ניסויים כושלים, מצליחים השניים לפתח וירוס מתאים.
קורט לוקח לעצמו את הווירוס על מנת לרפא את ידו, אך דבר כלשהו משתבש, וקורט מתרפא, אך בו זמנית הופך ללטאת ענק שרוצה להרוס את העיר ולזרוע את הווירוס ברחבי העיר על מנת להפוך את כולם למשרתיו. על ספיידרמן כעת להציל את כל מי שהוא אוהב, ללחום נגד הלטאה ולהציל את העיר מאובדן כללי.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט נשכר להלחין ג'יימס הורנר.
בחודש מאי 2012 ,חשפה חברת סוני פרטים על הפסקול של הסרט, וב תיאר את האות המוזיקלית של הורנר כמדהימה. וב אמר: "רציתי ליצור פסקול שהרגיש מאסיבי אבל גם אינטימי וקטן".
כל המוזיקה של הסרט נכתבה והולחנה בידי ג'יימס הורנר.
בונייר

גאוגרפיה

ארובה (Aruba), בונייר (Bonaire) וקוראסאו (Curaçao) מהווים יחד קבוצת איים הנקראים, על פי שמותיהם המקומיים, "איי ABC".
שטח האי 288 קמ"ר ומתגוררים בו 10,791 תושבים נכון ל-2001. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 37 תושבים לקמ"ר.
האי קליין בונייר נמצא במרכז חצי הסהר של האי בונייר. שטחו 6 קמ"ר והוא אינו מיושב.
השפה הרשמית באיים היא הולנדית אולם באיים מדברים גם אנגלית, ספרדית ופפיאמנטו.
באי בונייר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פלמינגו.
הערים היחידות באי הן קְרָלֶנדֵייק ורינקון.

כלכלה

המחצב העיקרי של בונייר הוא מלח, ומחצב זה מיוצא מהאי בעיקר לארצות הברית כ-400 שנה. האי יושב כבר בסוף המאה ה-15 במטרה לכרות את מרבצי המלח שבו, ומתיישבים הולנדים הביאו עבדים רבים לעבוד בבריכות המלח באי.
המחצית הדרומית של האי מכוסה בבריכות להפקת מלח.

תיירות

בונייר ידועה באתרי הצלילה הרבים בה, והיא נחשבת לאחד מאתרי הצלילה הטובים בים הקריבי ובעולם כולו. סביב האי שוניות אלמוגים רבות הנגישות מכל חופי האי, וכל החופים הוכרזו כשמירת טבע בשל מספר שוניות האלמוגים והמגוון הרב של בעלי חיים ימיים סביבה.
האי בונייר ידוע גם באוכלוסיית ציפורי הפלמינגו בה ובשמורת חמורי הבר באי.
שלשה פיתגורית

פרמטריזציה של התבנית הריבועית

אפשר לייצר אינסוף שלשות פיתגוריות באמצעות הנוסחה , כאשר  מספרים טבעיים. ההוכחה שאלו אכן שלשות פיתגוריות היא על ידי חישוב ישיר: . משערים שנוסחה זו הייתה ידועה כבר לבבלים, שיצרו לוח בכתב יתדות (לוח פלימפטון 322) המתוארך לתקופה שבין שנת 1900 לפנה"ס לשנת 1600 לפנה"ס וכולל חמש-עשרה שלשות פיתגוריות, ובהן  (אותה אפשר לקבל אם נבחר ).
בפרט, אם נציב  נקבל את השלשות . לכן כל מספר אי-זוגי הוא חלק משלשה פיתגורית פרימיטיבית, ומכאן שיש אינסוף שלשות פיתגוריות פרימיטיביות. 
משפט: כל שלשה פיתגורית פרימיטיבית אפשר להציג באמצעות הנוסחה שבראש הסעיף, כאשר s, t זרים ואחד מהם זוגי. 
הוכחה: נבחין שאם  שלשה פרימיטיבית, אז  מוכרח להיות אי-זוגי, וכן גם אחד (בדיוק) מבין המספרים  (זאת משום שריבוע משאיר תמיד שארית 0 או 1 בחלוקה ל-4). נניח שלמספר הזוגי בשלשה קוראים . מן השוויון  נובע , כאשר   ו- שניהם זוגיים. מכיוון ש- זרים, המחלק המשותף המקסימלי של  ו- הוא בדיוק 2, ומכיוון שמכפלתם  היא ריבוע, יוצא שכל אחד מן הגורמים הוא פעמיים ריבוע. אם נכתוב  ו-  נקבל את ההצגה הדרושה. כעת s, t זרים משום שכל מחלק משותף שלהם מחלק גם את a, b, c, ואחד מהם זוגי משום שאחרת b ,a ו-c כולם זוגיים. 
מכאן אפשר לקבל נוסחה כללית לכל השלשות הפיתגוריות: , כאשר s, t זרים ואחד מהם זוגי; כל שלשה מוצגת כך באופן יחיד (משום ש-k הוא המחלק המשותף המקסימלי של שלושת המספרים). זוהי דוגמה לפתרון של משוואה המתקבלת מתבנית ריבועית עם נקודה רציונלית. יש שלשות, כגון , שלא ניתן להציג עם  (במקרה זה, משום ש-15 אינו סכום של שני ריבועים).
על ידי בחינת הערכים האפשריים של s ו-t מודולו מספר קבוע n, אפשר להסיק אילו שאריות יכולה לקבל שלשה פרימיטיבית בחלוקה ל-n. לדוגמה, אחד מבין המספרים a ו-b מתחלק ב-4, ואילו השני אי-זוגי; גם c אי-זוגי; בפרט, מספר הנותן שארית 2 בחלוקה ל-4 אינו יכול להופיע בשלשה פיתגורית פרימיטיבית. בדומה לזה, בדיוק אחד משני המספרים a ו-b מתחלק ב-3, ובדיוק אחד מבין השלושה מתחלק ב-5. 
מכיוון ש-c הוא סכום של שני ריבועים (זרים זה לזה), כל גורם ראשוני של c הוא מהצורה . 
כל מספר טבעי שאינו נותן שארית 2 בחלוקה ל-4 יכול להופיע בתפקיד a בשלשה פרימיטיבית. מספר השלשות הפרימיטיביות (עם b > 0) שבהן a מופיע שווה ל-, כאשר s הוא מספר הגורמים הראשוניים השונים של a.

העץ הטרנרי של השלשות הפיתגוריות

אם  שלשה פיתגורית, אז המספרים  מקיימים את היחס ; ולהפך, אם  מקיימים את היחס הזה, אפשר לבנות מהם שלשה פיתגורית באמצעות הטרנספורמציה ההפוכה: . במלים אחרות, אם מגדירים , אז T מעבירה את היריעה  ליריעה . היתרון הוא, כמובן, שאת המשוואה השנייה קל יותר לפתור (במספרים שלמים). השלשה  פרימיטיבית אם ורק אם  זרים.

משפט רוברטס

משפט: הווקטור   מהווה שלשה פרימיטיבית  אם ורק אם הוא ניתן להצגה כ  , כאשר M היא מכפלה של מספר סופי של מטריצות מבין:
  ,
  ,
.
יצוג השלשות כעץ טרנרי: בדרך זו, ניתן להציג את כל השלשות הפרימיטיביות בעץ טרנרי, עץ שבו לכל קודקוד יש בדיוק שלושה בנים. שורש העץ יהיה השלשה . לכל שלשה , יהיו שלושה בנים: 
רעיון ההוכחה: לכל שלושה מספרים טבעיים המהווים שלשה פיתגורית  נגדיר את השלשות המסומנות המתקבלות ממנה: 
,
,
.
נגדיר את ה'תאום' של שלשה המתאימה ל-  השלשה המתקבלת מהחלפת  ב  .
יהיו  תאומי-mnq של  
בהתאמה.
מניתוח התהליך ניתן להסיק כי  הן שלשות פיתגוריות של מספרים טבעיים וכי לכל i=1,2,3 מתקיים : 
כדי להוכיח את הכיוון ההפוך מוצאים לכל שלשה פיתגורית (לא מסומנת)   את התאום שלה  ומבצעים תהליך דומה.
ספי הנדלר

ביוגרפיה

ספי הנדלר נולד ב-1972. הוא בוגר תיכון חדש בתל אביב. החל מ-1990 שימש כתב גלי צה"ל לענייני פלילים באזור תל אביב והמרכז, כתב לענייני משפט וכתב מפלגות. ב-1995 עבר לתפקיד עורך בדסק החדשות של העיתון "מעריב". ב-1999 החל לשמש ככתב העיתון בפריז וב-2004 עבר לתפקיד מקביל ב"ידיעות אחרונות", בו שימש עד שנת 2007.
בינואר 2010 מונה לעורך "הארץ השבוע" - המוסף הפוליטי של העיתון "הארץ". תחת עריכתו שינה המוסף הוותיק את פניו והחל לצאת בפורמט טבלואיד בן 24 עמודים החל מאוגוסט 2010. השינוי כלל גם הוספת מדורים חדשים ומתיחת פנים תוכנית של המוסף. באפריל 2011 יצאה לאור מהדורה מיוחדת של "הארץ השבוע" שכללה פרסום ראשון של מסמכי ויקיליקס הנוגעים לישראל. על הדרך שבה פורסמו דברים של דני דיין נדרש "הארץ" להתנצל, על ידי בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות. הנדלר פרש מתפקידו בסוף חודש אוגוסט 2012 עם החלטת הנהלת "הארץ" להפסיק ולהוציא לאור את המוסף הפוליטי. הוא הצטרף לסגל החוג לתולדות האומנות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב שם הוא מכהן כראש החוג לתולדות האמנות החל מאוקטובר 2016.
חתן פרס מפקד גלי צה"ל יחד עם אודי סגל (הפינה של אודי וספי), 1992. חתן פרס בני ברית על סיקור גל האנטישמיות בצרפת, 2004.
הנדלר הוא בעל תואר ראשון בתולדות האמנות ובמשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2009 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הסורבון בפריז.
חתן פרס "ל'ארמה די ברטשניידר" (L'Erma di Bretschneider) האיטלקי לתולדות האמנות 2010, לכתב היד הטוב ביותר שפורסם בשנת 2013 כספר בצרפתית: "La Guerre des Arts: Le Paragone peinture-Sculpture en Italie, XV-XVII siècle".
בשנת 2016 נבחר הנדלר לאקדמיה הצעירה הישראלית שליד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, והיה להיסטוריון האמנות הראשון שנבחר לגוף זה, המאגד מאז 2012 את החוקרים הצעירים המבטיחים בישראל.
החל משנת 2017 הוא מכהן כחבר בוועדת התערוכות של מוזיאון תל אביב לאמנות.
בחודש מרץ 2018 אצר יחד עם ד״ר שרון אהרונסון-להבי פרויקט בגלריה האוניברסיטאית תחת הכותרת ״נימוסי שולחן״ בו הוצגו יצירות אמנות העוסקות ביחס האנושי לאוכל ופרקטיקות התנהגות שמחולל העיסוק במזון. הפרויקט כלל תערוכת אמנות עכשיווית באוצרות נירית נלסון, הקמת תיאטרון בתוך חלל הגלריה בו הוצגו מחזות קולינריים ושורה של אירועים עליהם הייתה אחראית האוצרת הקולינריית של הפרויקט רונית ורד.
בחודש יולי 2018 הודיעה שגרירות צרפת בישראל כי הנדלר מונה ל״אביר האמנויות והספרות״, תואר כבוד אותו מעניקה הרפובליקה הצרפתית למי שתרמו תרומה משמעותית להפצת התרבות הפרנקופונית ברחבי העולם.
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ

היסטוריה

דוכסות מקלנבורג-שטרליץ נוסדה בשנת 1701, לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, שהתנהל לאחר מותו של גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב בשנת 1695, בין פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין לדודו אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ.
בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף קרל לקונפדרציה של הריין.
לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש קרל מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.
בקונגרס וינה קיבל קרל יחד עם בן דודו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מעמד של דוכס גדול.
בשנת 1816 מת קרל השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. גאורג שיפר מאוד את מערכת החינוך במדינה, ואף ביטל את הצמיתות בדוכסות. במהלך מהפכות 1848 התעוררה תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובאוקטובר 1849 חוקק גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ חוקה יותר ליברלית. בד בבד הכניס גם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין אף הוא חוקה יותר ליברלית במדינתו. בשנת 1860 מת גאורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ לפרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1904 מת פרידריך וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, שהיה האיש העשיר ביותר בגרמניה לאחר הקיסר. בשנת 1914 מת אדולף פרידריך החמישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין שהיה בן דודו.
ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר מכן

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.
במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
אוקלנד (ניו זילנד)

שמות נוספים

במאורית, השפה של ילידי ניו זילנד, אוקלנד ידועה בשם "טאמקי מקאו ראו" (Tāmaki-makau-rau) או בעברית "העיר עם מאה האוהבים", משום שהייתה נחשקת מאוד ונכבשה על ידי רבים.

התיישבות מאורית

המתיישבים הראשונים בחבל היו ממוצא מאורי והם הגיעו לאזור אוקלנד במאה ה-14. הם התיישבו באי בסביבות שנת 1350 וגילו במהרה שמצר היבשה לחופי אזור אוקלנד היה נכס אסטרטגי. הוא איפשר גישה גם לחוף שממזרח לאי וגם לחוף שממערבו וכך נבנו שני נמלים, אחד בכל חוף. האדמות הפוריות אפשרו לתושבים לפתח הורטיקולטורה משגשגת והים סיפק שפע של מאכלי ים לתושבים.

התיישבות אירופית

מגלי ארצות אירופיים הגיעו לאוקלנד לראשונה במאה ה-18 והתיישבו באזור, מצפון לשטחים של השבטים המאורים. עם התיישבות האירופים החל מסחר בנשק והמאורים רכשו רובי מוסקט. כניסת הנשק החדש שינתה את מאזני הכוחות בין השבטים מה שהוביל בסופו של דבר למלחמות המוסקט.
הגעת האירופים לאזור הביאה איתה גם מחלות קשות. אוכלוסייתם של המאורים נפגעה משמעותית מפני שהמערכת החיסונית שלהם לא יכלה להתמודד עם נגיפי השחפת והאבעבועות השחורות שהגיעו לאי יחד עם המתיישבים מאירופה. בשנת 1840 שיעור התמותה גרם לכך שסביב מצר היבשה התגוררו קרוב ל-500 תושבים בלבד.

אוקלנד בירת ניו זילנד

עם החתימה על הסכם ואיטנגי ב-6 בפברואר 1840 הוטלה משימה על מושל ניו זילנד, ויליאם הובסון, להקים עיר בירה לקולוניה. בעצתו של המיסיונר הנרי ויליאמס ובתמיכת הגנרל פלטון מתיו הוא הכריז על בירה עתידית בנמל ויאטמטה, חלק מאוקלנד של היום. למרות זאת פורט ניקולסון (כיום ולינגטון) בקצה הדרומי של האי הצפוני נראתה בחירה טובה יותר, ואכן ב-1865 הבירה הועברה לשם.

כלכלה

אוקלנד היא המרכז הכלכלי והמסחרי של ניו זילנד ולרוב התאגידים הבינלאומיים יש סניף שם.

תחבורה

נמל התעופה של אוקלנד הוא הגדול והעמוס במדינה. יש בעיר גם כבישים רבים, וביניהם כביש 1, כביש 2, כביש 6, כביש 5 וכביש 9.

גאוגרפיה

החלק היבשתי של העיר שוכן על מצר יבשה. נמל וואיטמטה, השוכן על מפרץ האוראקי מפריד את צפון העיר מדרומה. נמל מנוקאו שפתוח לעבר ים טסמן, מפריד בין מצר היבשה לבין העיר מנוקאו בדרום.
באזור אוקלנד שלושה נמלים, נמל התעופה של אוקלנד, שהוא השער האווירי המרכזי לניו זילנד, שלושה רכסי הרים, 48 חרוטים וולקאניים ולמעלה מ-50 איים קטנטנים.
העיר שמצפון לגשר הנמל (Harbor Bridge) של אוקלנד סיטי נקראת נורת' שור סיטי.
בקארי קונה (כדורגלן מחוף השנהב)

תחילת הקריירה

כמו כוכבים רבים מחוף השנהב, קונה החל את הקריירה שלו ככדורגלן באקדמיית הנוער המפורסמת במולדתו, ASEC Mimosas, אשר נוהלה באותם ימים על ידי מאמן וכדורגלן העבר הצרפתי ז'אן מארק גיו. גיו החמיא לקונה באומרו: "יום אחד, כשעברתי ברחוב, מספר ילדים עצרו אותי. הם לא הפסיקו לומר לעברי- יש לנו את פלה כאן באזור, אתה חייב לצפות בו משחק. קונה הגיע, הוא היה די רזה, אך לא היה לי ספק שהוא מציאה אמיתית. לאחר 10 דקות החתמתי אותו באקדמיה..."
קונה שיחק 5 שנים במחלקת הנוער לפני שהצטרף לסגל הבוגר של הקבוצה בשנת 1999. במשך שלוש השנים שלו בקבוצת הבוגרים זכה ב-3 אליפויות המדינה ובמשחק הסופר קאפ האפריקאי.

קבוצות מקצועניות

ב-2002 חתם במועדון אל איתיחאד מליגת העל הקטרית. בתום שלושה חודשים עבר לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, לקבוצת לוריין. שם עלה על דרך המלך, כאשר בעונתו הראשונה כבש 10 שערים, ובעונה שאחריה (2004/05) כבש 24 שערים ב-35 הופעות. בסוף עונה זו זכה בתואר שחקן השנה ומלך השערים של ליגת המשנה הצרפתית, לאחר שהבקיע 24 שערים, ואף נכנס לנבחרת העונה של ליגת המשנה הצרפתית. בפגרת הקיץ, לאחר שמועות רבות לגבי מעברו למספר קבוצות בליגת העל הצרפתית בכדורגל, חתם בקבוצת ניס לארבע שנים.

צרפת

בעונתו הראשונה בניס, כבש שבעה שערים ב-32 הופעות, ובעונתו השנייה שמונה שערים ב-33 הופעות. באותם ימים מנג'ר ארסנל ארסן ונגר כינה אותו "פנומן", מה שהעלה ספקולציות לגבי מעברו של קונה לפרמייר ליג.
לאחר עונה נוספת בניס, בה הוכתר כמלך השערים של הקבוצה (14 כיבושים), החלוץ החל במגעים עם אימפריית הענק אולימפיק מרסיי. חילוקי דעות לגבי התשלום בין המועדונים גרמו לו להחמיץ את אימוני תחילת העונה בניס, מה שהתפרש מצד מועדונו כשביתה איטלקית. החלוץ השיב כי סחב איתו פציעה שגרמה לו להחסיר אימונים.
הסאגה לא נסתיימה כאן. נשיא ניס מוריס כהן נתן אולטימטום להגעה להסכם על סכום שחרורו של קונה, עד 15 ביולי. לאחר יומיים, חתם קונה במארסיי. בעונתו הראשונה במועדון הוכתר כשחקן השנה בחוף השנהב, כאשר הוא מקדים את חברו לנבחרת הלאומית יאיא טורה מברצלונה.
לאחר שתי עונות במארסיי, התפתה קונה לכסף הגדול של המפרץ הפרסי ושיחק שתי עונות בקבוצת לחוויאה הקטרית, עמה זכה באליפות ליגת העל הקטרית ונכנס לנבחרת העונה של הליגה, וכמו כן עונה אחת בקבוצת קטר הקטרית ועונה נוספת באום סאלאל הקטרית. הוא חתם את תקופתו שם בשתי עונות בקבוצת עג'מאן מאיחוד האמירויות תמורת שני מיליון דולר לעונה.
כיום משחק קונה בקבוצת פאריס מהליגה השנייה בצרפת.

נבחרת לאומית

קונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב נגד סודאן ב-5 בספטמבר 2004 הוא היה חלק חשוב בגביע אפריקה לאומות 2006, כאשר כבש שער שוויון בחצי הגמר מול נבחרת קמרון, משחק אותו ניצחה חוף השנהב בבעיטות עונשין. לצערו, בגמר נגד נבחרת מצרים, בדו-קרב הפנדלים, היה אחד משני שחקנים שהחמיצו פנדל, ומצרים זכתה בגביע.
השחקן נסע עם נבחרתו לגביע העולם בשנת 2006 בגרמניה. הוא כבש שער בהפסד 2-1 לנבחרת הולנד בשלב הבתים, בו הודחה חוף השנהב.
בשנת 2008, היה בסגל הנבחרת לגביע אפריקה לאומות 2008, בו כבש שער בשלב רבע הגמר בניצחון המוחץ 5-0 מול נבחרת גינאה, אך הנבחרת שוב הודחה בחצי הגמר למצרים החזקה, אשר גם זכתה בטורניר.
לקראת בגביע העולם 2010 בדרום אפריקה, הוא נבחר לסגל הרחב של נבחרתו, אולם הודח מהסגל הסופי לטורניר.

חיים אישיים

לקונה תשעה אחים וחמש אחיות. אחיו הצעיר, ארונה קונה, הוא חלוץ קבוצת אברטון מהפרמייר ליג. אחיו קאראמוקו קונה גם הוא שחקן כדורגל, בסגל המילואים של קבוצת רודה ההולנדית.
טדורנה ירוקת-ראש

תפוצה

טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז אשר מקורו באירואסיה הממוזגת. רוב האוכלוסיות של מין זה נוהגות להגר לאזורים סובטרופיים בחורף, אך מין זה הוא גם כמעט תושב קבוע באירופה המערבית, מלבד תנועות לאדמות מועדפות מפשירות, כגון ים ואדן שבחוף הצפון-גרמני.
המין נפוץ גם סביב קו החוף של בריטניה, שבו הוא פוקד ביצות מלח ושפכי נהרות, בתי הגידול שלו. תצפיות של טדורנה זו נחשבות לנדירות בצפון אמריקה והן מדווחות כמבקרות לעיתים רחוקות בארצות הברית וקנדה.
בישראל, טדורנה ירוקת-ראש נחשבת לברווז חולף וגם כברווז חורף מצוי.

מבנה גוף והתנהגות

טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז גדול למדי. אורך גופה מגיע לכ-65 ס"מ. אורך מוטת כנפיה הוא כ-127 ס"מ. משקל פריט בוגר מגיע ל-1.2 ק"ג. צבעי גופה השולטים של הטדורנה הם לבן, שחור וחום. הרגליים אדמדמות ובעלות קרומי שחייה המחברים את אצבעות רגליה. צווארה ארוך; חציו העליון שחור וחציו התחתון לבן. אצל זכר טדורנה ירוקת-ראש קיימת בליטה אדומה בולטת למדי בין המקור לבין אזור המצח. אצל הנקבה בליטה זו בולטת פחות. השיחה בין הפריטים מתבצעת על ידי צפירה בקול רם.
להקות נודדות של טדורנה ירוקת-ראש יכולות להיות גדולות מאוד (כ-100 אלף בים ואדן), שכן רוב הזוגות עוזבים את הצעירים המתפתחים בקנים שלהם, כאשר עליהם שומרים מבוגר או שניים. מין זה נקשר בעיקר לאגמים ונהרות במדינה פתוחה. בחורף הוא נפוץ על שפכי נהרות ומישורי בוץ. כאשר טורף מאיים על הצעירים, הצעיר צולל מתחת לפני המים כדי להימנע מהטורף בזמן שהמבוגרים עפים מעל לטורף כדי לשמש כפיתיון.
הרבייה של הפריטים מתבצעת במחילות ארנב, בולי עץ, ערמות חציר וכדומה. תזונת טדורנה ירוקת-ראש מבוססת בעיקר על חרקים וחסרי חוליות.