רמון גרוסו

קריירה מקצועית

גרוסו הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד ב-1959, כשהיה בן 15. בעונת 1963/1964 החל את הקריירה המקצועית בקבוצת פלוס אולטרה, קבוצת הבת של ריאל מדריד, ששיחקה בטרסרה דיוויסיון (בזמנו הייתה הליגה השלישית, כיום הרביעית בהיררכיה). בחצי העונה הראשונה בקבוצה הפגין גרוסו יכולת גבוהה וממוצעי כיבוש מרשימים, עם 13 שערי ליגה ב-15 הופעות. 
בינואר 1964, לאחר חצי עונה בליגה השלישית, הושאל גרוסו ליריבה העירונית של ריאל, אתלטיקו מדריד, ששיחקה בליגה הבכירה. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, שנערכה ב-12 בינואר, כבש גרוסו את השער שהשלים את המהפך של אתלטיקו בניצחון 2-1 על ריאל מורסיה. עד לסיום העונה החמיץ גרוסו ארבעה משחקי ליגה בלבד, ובסך הכול כבש שלושה שערי ליגה ב-12 הופעות ותרם להיחלצותה של אתלטיקו מקרבות התחתית. עם סיום משחקי הליגה חזר גרוסו מהשאלה אל הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, והספיק לערוך שש הופעות במסגרת הגביע הספרדי, בהן כבש שלושה שערים, כולל בהפסד לאתלטיקו שסיים את דרכה של ריאל בטורניר.
בעונת 1964/1965, תחת המאמן מיגל מוניוס, היה גרוסו לשחקן ההתקפה המוביל של הקבוצה. כבר בעונתו המלאה הראשונה בקבוצה קבע גרוסו שיא קריירה אישי של 17 שערי ליגה, והיה למלך השערים של הקבוצה, שהתהדרה בשחקני התקפה בכירים כמו פרנץ פושקש, אמנסיו אמארו ופרנסיסקו חנטו. באותה עונה זכה גרוסו עם קבוצתו באליפות ספרד בפער ארבע נקודות מהיריבה העירונית אתלטיקו. 
בעונת 1965/1966 שמר גרוסו על תואר מלך השערים של הקבוצה בליגה. ריאל הפסידה את האליפות אך זכתה בפעם השישית בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות. גרוסו עלה בהרכב קבוצתו למשחק הגמר מול פרטיזן בלגרד. בדקה השבעים בישל גרוסו בכדור עומק מדויק את שער השוויון של אמנסיו, בדרך לניצחון 2-1 ולזכייה בתואר. בעונת 1970/1971 היה קרוב גרוסו לזכייה בתואר אירופי נוסף עם קבוצתו, שהעפילה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. גרוסו פתח בהרכב בצמד משחקי הגמר מול צ'לסי, שהסתיימו בהפסד 3-2 בסיכום שני המפגשים.
גרוסו שיחק בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד במשך 12 עונות. הוא היה ידוע בחריצותו ותרומתו הרבה לקבוצה, שאף זיכתה אותו בכינוי אובררו (בספרדית: Obrero, העובד). גרוסו פרש ממשחק פעיל בסיום עונת 1975/1976, בגיל 32, לאחר שזכה עם קבוצתו בשבע אליפויות, שלושה גביעים וגביע אירופה לאלופות. לזכותו 265 הופעות ליגה במדי ריאל, בהן הוא כבש 54 שערים.
לאחר פרישתו נותר גרוסו בצוות המקצועי של הקבוצה, תחילה כמאמן במחלקות הנוער של המועדון. הוא התמנה למאמן ריאל מדריד קסטיליה בחציה השני של עונת 1986/1987 בליגת המשנה. בהמשך רשם הופעות בודדות כמאמן זמני הן בקבוצת המילואים והן בקבוצה הבוגרת, והיה בין היתר גם עוזר המאמן של הקבוצה הבוגרת של המועדון.
גרוסו הלך לעולמו ב-13 בפברואר 2002, בגיל 58, לאחר מאבק ארוך במחלת הסרטן. הוא הותיר אחריו אישה וחמישה ילדים. הגדולה שבהן, מריה אנג'לה, נישאה לשחקנה של ריאל מדריד לשעבר, פרנסיסקו יורנטה, אחיינו של פרנסיסקו חנטו, שותפו של גרוסו לחוליית ההתקפה בתחילת הקריירה.

נבחרת ספרד

גרוסו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ב-1 בפברואר 1967, במשחק החוץ מול טורקיה באצטדיון עלי סמי ין. הוא עלה בהרכב של המאמן דומנק בלמניה במשחק במסגרת מוקדמות יורו 1968, שהסתיים בשוויון 0-0. ארבעה חודשים אחר כך, ב-31 במאי של אותה השנה, כבש גרוסו בהופעתו השלישית את שערו היחיד במדי ספרד, בניצחון 2-0 על טורקיה במשחק השני בין השתיים במסגרת מוקדמות היורו. גרוסו פתח בהרכב בצמד המשחקים מול אנגליה שסיים את דרכה של ספרד במוקדמות היורו בשלב רבע הגמר.
בשנה שחלפה מאז ההדחה, הובילו את הנבחרת הספרדית מספר מאמנים עד למינויו של לאסלו קובאלה לתפקיד מאמן הנבחרת הקבוע ב-1969. המינוי סימן את שלהי הקריירה הבינלאומית הקצרה של גרוסו. תחת המאמן החדש, ערך גרוסו רק שתי הופעות כמחליף ב-1970, ולא שותף עוד במשחקי הנבחרת. בסך הכול ערך גרוסו 14 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שער אחד.