google/wiki40b huggingface dataset:
גדעון פרל

ביוגרפיה

למד בירושלים ביסודי בבי"ס "מוריה" ובבי"ס "לדוגמה". בהמשך בישיבת הדרום ברחובות, בראשות הרבנים הרב צבי יהודה מלצר והרב אלימלך בר שאול. אחר כך המשיך לימודיו בישיבת מרכז הרב (במשך 10 שנים) בראשות הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב שאול ישראלי, והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא – שאותו רואה כרבו המובהק. באותן שנים היה בין מארגני ההפגנה, בהסכמת ראש הישיבה הרב צבי יהודה קוק, של בני הישיבות נגד פעילות המסיון, בירושלים ונשפט למאסר שבועיים, יחד עם 105 מפגינים, על כניסה ללא רשות לשטח הפרטי של חצר בית הספר של המסיון ברחוב הנביאים. בצעירותו שימש כמדריך בישיבת נחלים ובישיבת נתיב מאיר.
במקביל ללימודיו במרכז הרב, למד בכולל "בית התלמוד" במוסד הרב קוק בראשות הרב בצלאל ז'ולטי רבה של ירושלים ודיין בבית הדין הגדול. הוסמך לרבנות על ידי הרב ז'ולטי והרב ישראלי ועל ידי הרה"ר לישראל, וקיבל כושר לרב עיר ושימש רב אזורי של גוש עציון ורשם הנישואין. במשך השנים עסק גם בהשלמת בנין הישיבה מרכז הרב בקרית משה, כמזכיר ועדת הבניין. כמו כן היה ממארגני הכינוסים לתורה שבעל פה בבית מוסד הרב קוק, ומסר שם מספר הרצאות שהתפרסמו בקובץ "תורה שבעל פה".
לאחר מלחמת ששת הימים הצטרף למייסדי היישוב אלון שבות בגוש עציון בשנת 1971. בשנים הראשונות להקמת ישיבת ההסדר "הר עציון" שימש בה כר"מ, ומתגורר באלון שבות מאז ועד היום. בהמשך שימש עשר שנים כר"מ בישיבת "חורב" בירושלים, עד התמנותו לרבה של אלון שבות. עם פתיחת שערי העלייה מברית המועצות עסק גם בקליטת עולים בישובו בגוש עציון וחלקם גם בגיורם בהוראת רבו הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. בהמשך התמנה כדיין בבית הדין המיוחד לגיור במסגרת מינהל הגיור בראשות הרב ישראל רוזן, אך דעתו שכל גיור שייעשה ללא אישור הרבנות הראשית לא יוכר.לאחר מכן התמנה לדיין בבית הדין לגיור במסגרת רשמית של בתי הדין הרבניים וכיהן בדיינות זו כ 15 שנים. בעל תואר ראשון בייעוץ חינוכי. לימד גם בישיבת ירושלים לצעירים.
החל משנת תשמ"ז שימש גם כיועץ בצוות לשכתו של הרה"ר לישראל הרב שפירא.
במסגרת הרבנות האזורית בגוש עציון יזם הרב פרל והקים בי"ד לדיני ממונות הפועל כבר למעלה מעשרים שנה. בעשר השנים האחרונות הצטרף למיזם החתונות של ארגון רבני צוהר.
כשותף אחראי על רישום הנישואין ועריכת חופה וקידושין כהלכה שהתנהל בהנחייתו ובהדרכתו . כמו כן הוא מראשוני ארגון רבני "דרך אמונה".ומשמש כיום גם כאחד מרבני מפלגת תקומה ובבחירות 2015, הצטרף לקריאה להצביע בבחירות למפלגת הבית היהודי.
בתמוז תשע"ו זכה בפרס מפעל חיים לרב קהילה של מרכז ברקאי.

משפחתו

נשוי וגר באלון שבות. לזוג לשבעה ילדים שכיום כולם נשואים. בנו הוא דוידי פרל לשעבר ראש מועצת גוש עציון.
בית ספר מירון תל אביב

היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1957 כצריף ועבר למבנה קבע בשנת 1960. בית הספר מחנך לאחריות ומעורבות הדדית, יצירת קשר ושותפות עם הקהילה, והוא נבחר להוביל יוזמה חינוכית בתחום הסייבר.] תוכנית הסייבר בבית הספר משלבת את הטמעת ערכי "דרך ארץ" ו"אהבת הארץ" בזיקה למעגלי השייכות בתחומי הדעת השונים. התוכנית תורמת להוראת מקצועות היהדות בדרכים מגוונות של למידה בסביבה מתוקשבת.  
קמפוס בית הספר מכיל את האגף הצפוני שהוקם בשנת 1960 שבו נמצאים חלק מחדרי הכיתות, המזכירות וחדרי ההנהלה, ואת האגף הדרומי החדש שנחנך בספטמבר 2016. אגף זה כולל שתי קומות של כיתות לימוד ומעבדות המאורגנות סביב חצר פנימית מקורה וכן אולם ספורט הנמצא בקומה השלישית ומיועד לשימושם של תלמידי בית הספר ולשימוש הקהילה בשעות אחה"צ והערב. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים מוטי בודק ודנה אוברזון.
INS וארשה

INS וארשה (באנגלית: INS Varsha) הוא בסיס ימי בבנייה עבור חיל הים ההודי במסגרת פרויקט וארשה, אחד הפרויקטים המסווגים והשמורים של הודו. הבסיס מיועד להיות בסיס הבית עבור הצי החדש של הספינות והצוללות הגרעיניות של הודו. הוא תוכנן להיות בטווח של עד 200 קילומטרים מויסקהפטנם (מפקדת הפיקוד המזרחי של חיל הים).
רכבלית

מבנה

הרכבל, שאורכו כ-4.4 קילומטרים, יגשר על הפרש גבהים של 460 מטרים. הוא יקשר באמצעות שש תחנות בין מרכז התחבורה "מפרץ", שבו ממוקמות תחנת האוטובוסים מרכזית המפרץ ותחנת הרכבת מרכזית המפרץ, לבין צומת הצ'ק פוסט, רחוב רב-אלוף דורי, הטכניון ואוניברסיטת חיפה. הנסיעה ממרכזית המפרץ עד הטכניון תימשך כ-10 דקות, ומהטכניון עד אוניברסיטת חיפה תימשך כ-9 דקות. את המערכת ישרתו 150 קרוניות כאשר כל קרונית תוכל להסיע 10 נוסעים, והספקן צפוי לעמוד על 2,400 נוסעים בשעה בכל כיוון. הקרוניות יצאו לדרכן בכל 15 שניות, הן יהיו נגישות לבעלי מוגבלויות. הרכבל צפוי לפעול במשך כל שעות היממה ובכל ימות השבוע. 
בפברואר 2019 פורסם כי תחנות הרכבלית בצ'ק פוסט, בדרך דורי ובטכניון(התחנה הנוספת בקמפוס או תחנה בשימוש כפול) יהיו תחנות תפעוליות אשר לא ישמשו נוסעים.
לאורך התוואי יהיו 36 עמודי פלדה, שיורכבו על בסיסי בטון תת-קרקעיים. גובה העמודים נע בין 4-30 מטרים בהתאם לטופוגרפיה ולסביבה. הפרש הגובה בין תחנת מרכזית המפרץ לאוניברסיטת חיפה הוא כ-460 מטרים.
הרכבל מיוצר על ידי חברת Doppelmayr האוסטרית.

היסטוריה

הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בחיפה, בראשות ראש העיר דאז, עמרם מצנע, אישרה עקרונית את תוכנית הקמת הרכבל במרץ 1999. על פי תוכנית שהוגשה על ידי חברת תשתיות יפה נוף, שבבעלות העירייה. בפברואר 2002 הקפיאה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בחיפה את דיוניה בעניין הקמתו של הרכבל, עקב התנגדות הטכניון לתוואי המוצע. במאי 2003, בתום שנה של דיונים אינטנסיביים, במהלכם הוחלט להזיז את התוואי, אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בחיפה את התוכנית.
באוקטובר 2007, הכריזה עיריית חיפה על השקת הפרויקט בעלות של כ-180 מיליון שקל. באפריל 2008, החלה עיריית חיפה לערוך בחינת כדאיות כלכלית מחודשת לפרויקט. זאת, על רקע גידול חזוי של כ-17% בעלויות הפרויקט לכ-210 מיליון שקל. אך במקביל פירסמה את המכרז להקמת הרכבל ובחרה 3 ספקים בינלאומיים שעברו את שלב המיון המוקדם במכרז (Pre-qualification P.Q) לפרויקט מתוך 10 מתמודדות.
בינואר 2014 מסר יונה יהב ראש עיריית חיפה, שבניית הפרויקט החלה וכי הוא צפוי להפוך לתפעולי בתוך כשנה וחצי‏, אך הפרויקט התעכב. במאי 2016, הודיע שר התחבורה, ישראל כץ, כי יקדם את פרויקט הרכבל, שעלותו עודכנה לכ-280 מיליון ש״ח.
בפברואר 2017 התקיימו קידוחים ניסיוניים באוניברסיטת חיפה לטובת הפרויקט. ביוני 2017 הונחה אבן הפינה.
בסוף אפריל 2018 החלו עבודות הבניה והן אמורה להסתיים במרץ 2020. ביולי 2018 דווח שעלות הפרויקט תגיע לכ-315 מיליון שקל.
בפברואר 2019 דווח כי החלה הצבת העמודים הראשונים של ה"רכבלית" בחיפה.
ביוני 2019 זכו החברות "נתיב אקספרס" ו"בורסה" הטורקית במכרז להפעלת הרכבלית והן הקימו את חברת Cable Express לצורך הפעלת הרכבל.
חתונה על תנאי

עלילת הסרט

ג'ק קמפבל (ניקולס קייג') הוא מנהל עשיר מוול סטריט, ניו יורק. הוא באמצע תהליך של מיזוג חברות בעסקה של מילארדי דולרים. לערך של חיי משפחה אין משמעות רבה עבורו. בערב חג המולד הוא מופתע לשמוע שחברתו לשעבר, קייט (טיאה ליאוני), מנסה להתקשר אליו אחרי הרבה שנים, אך מתעלם. ביציאתו מהמשרד באותו ערב, הוא נכנס לחנות נוחות ומגלה אדם בשם קאש שמאיים באקדח על המוכר שלא מקבל את כרטיס הלוטו שלו שלטענתו שווה 238 דולר. ג'ק מציע לקנות את הכרטיס וביחד הם יוצאים החוצה. ג'ק מציע לקאש עזרה אך הוא מפקפק בג'ק ושואל אם הוא מרגיש שפספס משהו בחייו. ג'ק עונה שיש לו כל מה שהוא צריך. קאש מבשר במסתוריות "אתה הבאת את זה על עצמך" והשניים נפרדים.
בבוקר למחרת של חג המולד, ג'ק קם ומגלה שהוא נמצא בבית הממוקם בפרוור של ניו ג'רזי יחד עם קייט ושני ילדים. מבוהל ומבולבל, הוא ממהר למשרדו בניו-יורק אבל אף אחד לא מזהה אותו שם. ג'ק נתקל בקאש שמסביר שג'ק חווה הצצה למציאות אלטרנטיבית כדי ללמוד שיעור.
ג'ק מבין שהוא נמצא בחיים שהיו יכולים להיות לו אם לא היה טס ללונדון במסגרת ההתמחות שלו ב-1987 לפני 13 שנה, אלא היה נשאר עם חברתו קייט. כעת יש לו משפחה והוא איש מכירות של צמיגים. קייט היא אשתו והיא עורכת דין ללא מטרות רווח. מהר מאוד בתו מגלה שג'ק הנוכחי הוא אינו אביה האמיתי ומאמינה שהוא חייזר שהתחזה אבל מחליטה לעזור לו להסתגל לחייו החדשים. ג'ק מתאמץ להיכנס לתפקיד של איש משפחה ועושה כמה טעויות בדרך כמו פספוס פתיחת המתנות בחג המולד ושכחה של יום הנישואים שלו. למרות הקשיים, הוא מתחיל להצליח בחייו. הוא מתחבר לילדיו, מתאהב באשתו מחדש וקם כל בוקר לעבוד בעבודתו החדגונית.
בשרשרת של אירועים, ג'ק מוצא את עצמו לבסוף מקבל הצעת עבודה בחברת ההשקעות מחייו האמיתיים אחרי שהרשים את המנכ"ל. למרות השכר הגבוה וההטבות הרבות, קייט מתווכחת איתו וטוענת ששניהם מאושרים כבר עכשיו ושהם צריכים להיות אסירי תודה על חייהם המאושרים.
בדיוק שג'ק מבין לבסוף את הערך האמיתי של חיי המשפחה, הוא רואה את קאש פעם נוספת ודורש ממנו להישאר במציאות הנוכחית אך מגלה שחזר לחייו הקודמים והבודדים ביום למחרת. ג'ק הולך לפגוש את קייט שהשאירה לו הודעה ביום הקודם. הוא מוצא אותה באמצע אריזות כדי לעבור לפריז. כמו ג'ק, גם היא התרכזה במהלך השנים בקריירה ולא נישאה. הוא מגלה שהיא התקשרה אליו רק כדי להחזיר לו כמה חפצים שהשאיר אצלה בתקופה שבה היו חברים. ג'ק עוזב את דירתה בדרכו לטיסה שתוכננה לו במסגרת העבודה אך ברגע האחרון מתחרט ומפספס את הטיסה שלו. הוא מורה לנהג לנסוע לנמל התעופה מאיפה שקייט אמורה לטוס לפריז באותו ערב. הוא רץ אליה ומספר לה על המשפחה שהייתה להם במציאות האלטרנטיבית כדי לזכות באהבתה מחדש. מופתעת ומבולבלת, היא מסכימה לבסוף לדבר עם ג'ק ומפספסת את הטיסה שלה. הסרט מסתיים בסצנה בה ג'ק וקייט יושבים על כוס קפה ומדברים באחת המסעדות שבנמל התעופה ברמיזה לכך שהם הולכים לעבר עתיד משותף.
לוקיוס דומיטיוס אלכסנדרוס

לוקיוס דומיטיוס אלכסנדרוס (לטינית Lucius Domitius Alexander) היה מושל הפרובינקיה הרומית אפריקה, וכשהורה לו הקיסר מקסנטיוס לשלוח את בנו כבן ערובה לרומא לאות נאמנותו, סירב והכריז על עצמו לקיסר בשנת 308. בנוסף לפרובינקיה אפריקה שלט לוקיוס דומיטיוס אלכסנדרוס גם על סרדיניה, וקיימות עדויות שכרת ברית עם קונסטנטינוס. בתגובה שלח מקסנטיוס כוח לדכא את המרד, ואלכסנדרוס נאסר ולאחר מכן הוצא להורג במועד שאינו ידוע במדויק, בין שנת 309 ל-311.
אבי מלכה

אבי מלכה (נולד ב-3 באוגוסט 1966) הוא במאי תיאטרון וקולנוע ומורה למשחק.

ביוגרפיה

מלכה נולד בעכו. ביים עשרות הפקות לתיאטרון, ביניהן: נשף מסכות (התיאטרון העירוני חיפה), מען לא ידוע, חוות החיות (תיאטרון הקיבוץ), החדר של ורוניקה (התיאטרון הלאומי הבימה), סוג'וד, דממה (צוותא, פרס התיאטרון הישראלי), ועוד.
זוכה פרס הבמאי המצטיין בפסטיבל עכו (קפה הפוך, באין מלחמה), זוכה הפרס הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ('ססגוניה', 1993).
ביים ולימד בבית צבי, במכללת סמינר הקיבוצים (משחק ובימוי) ובסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. מתמחה בהוראת טכניקה. בשנת 2003, יסד את "אימפרו - הסטודיו למשחק בקולנוע טלוויזיה ותיאטרון", והוא מנהל אותו מאז, במקביל לעשייתו האומנותית.
בשנת 2008, ביים והפיק את סרטו העלילתי הארוך הראשון "לאן נעלם משה אבגי?". הסרט, שהופק על ידי חברת ההפקות שלצד הסטודיו, הוא הסרט הראשון באורך מלא, שהופק על ידי בי"ס למשחק בישראל, ושכל התפקידים המרכזיים בו מגולמים על ידי תלמידי השנה השלישית של הסטודיו. הסרט זכה בתמיכה מאת קרן הקולנוע הישראלי. 
בשנת 2009, ביים והפיק את סרטו העלילתי השני "סיפור שנגמר בחתונה". כמו כן הפיק את הסרטים העלילתיים באורך מלא: "חומר נפץ" (בבימוי מיטקו בוזקוב), "רדיקל" (בבימוי עומר רייס), ואת הסרט התיעודי "השגרירים" (בבימוי טל אגסי). בשנת 2010, הפיק את סרט הקולנוע "מונית לילה" (בבימוי טל אגסי), ואת הסרט "נטישה" (בבימוי יהושע סובול). בשנת 2011 הפיק את הסרט "המאבק 16" (בבימוי רוני גאמר). בשנת 2012 הפיק את הסרט אנטי וירוס בבימוי של אלון נוימן.
בסוף שנת 2009, יסד את תחרות הקולנוע הישראלי הקצר "אימפרואקשן", בשיתוף סינמטק תל אביב, והוא משמש כמנהלה האמנותי וכמפיק הראשי שלה. נכון ל-2018 הופקו כמאתיים ועשרים סרטים ישראלים קצרים במיוחד עבור התחרות. חלק מהם השתתפו וזכו בפסטיבלים נוספים בארץ ובעולם.   
ב-2011 מונה למנהל האמנותי של פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. וניהל אותו עד 2013.
ב-2017 השתתף בתפקיד הגברי הראשי בסרטה של לימור שמילה, "מונטנה".
דונה טארט

ביוגרפיה

טארט נולדה בגרינווד, מיסיסיפי, באזור הדלתא של מיסיסיפי, וגדלה בעיירה הסמוכה, גרנדה. אביה, דון, היה בעל תחנת דלק שנהיה לפוליטיקאי מקומי. אמה, טיילור, הייתה מזכירה, והיא הנחילה לבתה את אהבת הספרים. היא הבכורה מבין שתי בנותיהם. טארט גילתה כשרון לכתיבה בגיל צעיר, כאשר כתבה את שירה הראשון כשהיא בת 5, ופרסמה סונטה בכתב עת ספרותי בגיל 13. 
היא התחילה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת מיסיסיפי ב-1981, וכתיבתה תפסה את תשומת הלב של וילי מוריס. בעקבות המלצה של מוריס, הורשתה טארט בת ה-18 ללמוד בקורסים לתואר שני של בארי האנה, שהיה סופר הבית באוניברסיטה. הוא האמין שהיא גאונה ספרותית.ב-1982 היא עברה לתוכנית לספרות במכללת בנינגטון, על פי המלצתו של מוריס ושאר מרציה. שם, התיידדה עם הסופרים לעתיד ברט איסטון אליס, ג'יל אייזנשטדט, וג' ונתן לת'ם. בתוקפה זו, החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה, "ההיסטוריה הסודית". היא גם יצאה תקופה עם ברט איסטון אליס, שכתב גם הוא באותה תקופה את ספרו הראשון, פחות מאפס.
עלילת "ההיסטוריה הסודית", שיצא ב-1992, מתרחשת בוורמונט, והספר נקרא "מסתורין רצח הפוך", מכיוון שהפרטים של הרצח נגלים בתחילת הסיפור, והרקע שלו מפורט במהלך הספר. "ההיסטוריה הסודית" הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 13 שבועות. 
עברו 10 שנים נוספות עד שהוציאה את ספרה השני, "הידיד הקטן", שסיפורו מתרחש בדרום ארצות הברית, ומתאר את נסיונותיה של ילדה בת 12 לנקום את מותו של אחיה. הספר זכה בפרס הספרות על שם ו.ה. סמית ב-2003. בין פרסום שני הרומנים, כתבה טארט מספר סיפורים קצרים ופרוזה שהתפרסמו בכתבי עת, וכן כמה מאמרים. היא חילקה את זמנה בין דירה במנהטן למטע שקנתה בווירג'יניה, ואף חייתה תקופה בצרפת.
כעבור קצת יותר מעשור נוסף, יצא ב-2013 הספר "החוחית", הנסוב סביב ציור השמן בשם זה של האמן קרל פבריציוס, משנת 1654. התמות של הספר כוללות טראומה, אובדן, חברות ויחסי הורים-ילדים. הספר זכה בפרס פוליצר לשנת 2014. בנוסף, הוענקה לטארט המדליה למצוינות ספרותית על שם אנדרו קרנגי עבור "החוחית".
בשנת 2006, הסיפור הקצר פרי עטה, "מארב", נכלל ברשימת הסיפורים הקצרים האמריקאים הטובים ביותר של אותה שנה.
טארט נמנעת מאורות הזרקור, אינה מעבירה הרצאות או משתתפת בירידים ספרותיים. כתוצאה, היא נחשבת כתעלומה, בדומה לספריה. היא המירה דתה לקתוליות, וכנראה התחייבה לחיי פרישות. כבר בתקופת לימודיה הכריזה שלעולם לא תינשא.

סגנון ותמות בכתיבתה

טארט כותבת במידה רבה בסגנון נאו-רומנטי המושפע משמעותית מן הספרות של המאה ה-19. סגנון זה הוא נדיר בספרות האמריקאית העכשווית, כאשר נטייתם של סופרים מודרניים- והעדפתם של מבקרי הספרות - הוא לטובת סגנון יותר חד וקצר. 
מספר תמות שחוזרות בכתיבתה כוללים נושאים הקשורים למעמד חברתי וריבוד חברתי, אשמה, יופי, ואובדן.
המודיעין הצבאי הסורי

המודיעין הצבאי בסוריה (בערבית: شعبة الاستخبارات العسكرية; תעתיק לעברית: שעבת אל-אסתח'באראת אל-עסכרייה) הוא סוכנות הביון של צבא סוריה. הוא הוקם ב-1969 כיורש לאגף הסורי של הלשכה השנייה (Deuxième Bureau) במטכ"ל הסורי, שהיה כפוף לשלטון המנדט הצרפתי. מטה הארגון בדמשק הבירה.
ראש אגף המודיעין הצבאי הסורי הוא רפיק שהאדה, המחליף מאז שנת 2012 את הגנרל עבד אל-פתאח קודסיה.
על אף היותה סוכנות צבאית, היא כפופה לנשיא ונחשבת לאחת מזרועות הביון החשובות בקהילת המודיעין הסורית. הארגון וסוכניו משפיעים מאוד על הפוליטיקה הסורית ורבים מבכירי המשטר הסורי הם בוגרי הסוכנות ומנגנוני הביטחון הסוריים. הסוכנות פועלת כסוכנות המודיעין העיקרית במדינה, והמשטר אינו מייחס חשיבות לסוכנות הביון האזרחית של סוריה ומטיל על המודיעין הצבאי את מרבית המשימות המודיעיניות. הארגון פועל נגד דיסידנטים פוליטיים, וישנה טענה כי הוא תומך בקבוצות טרור קיצוניות. כך, למשל, מעניק הארגון תמיכה טכנית-לוגיסטית לאנשי חזבאללה.
המודיעין הצבאי הסורי נטל חלק פעיל בסדר הסורי בלבנון עד פרוץ מהפכת הארזים ב-2005.
קינגסטון על ההול

היסטוריה

העיר הוקמה בשלהי המאה ה-13, על ידי אדוארד הראשון מלך אנגליה, כהיאחזות על תוואי ההאמבר, צפונית לנהר הול. ההיאחזות הוקמה בשל צורך בנמל צפוני מרוחק דיו מהגבול הסקוטי כדי להרחיב את גבולות ממלכתו לתחומי סקוטלנד. הצו המלכותי הקובע את הקמת העיר מתוארך ל-1 באפריל 1299.
הגידול ההדרגתי בחשיבותה של ההיאחזות הביא לכך שבשנת 1440 הפכה מעיירה (borough) לעיר, ותחום שיפוטה הורחב. היא נותקה מניהול אדמיניסטרטיבי של מחוז יורקשייר והחילה שיפוט עצמאי באזור שממערב לעיר, שזכה לשם הולשייר.
הול הייתה נמל חשוב בסוף תקופת ימי הביניים, וסוחריה ניהלו קשרי מסחר ענפים עם נמלים בצפון גרמניה, באזור הים הבלטי ובארצות השפלה. העיר ייצאה צמר ובד וייבאה עץ, יין, פרוות ומוצרי צבע. העיר שגשגה במאה השש-עשרה ובראשית המאה השבע-עשרה, וחשיבותה גברה.
ב-1642, בעיצומו של המשבר הפרלמנטרי באנגליה, סירב מושל הול סר ג'ון הות'אם לאפשר למלך צ'ארלס הראשון להיכנס לעיר ולארסנל הנשק הגדול שלה. בסופו של דבר, הוא הוצא להורג על ידי המחנה הפרלמנטריסטי לאחר ששינה צד בסכסוך ועבר לתמוך במלוכנים. סדרת האירועים הללו הביאה למלחמת האזרחים האנגלית, כיוון שהמלך צ'ארלס חש מחויב להגיב ל"עלבון" על ידי הטלת מצור על העיר - אירוע ששיחק תפקיד מכריע בפרוץ הסכסוך הגלוי בין הפרלמנטריסטים למלוכנים.
חשיבותה הכלכלית של העיר דעכה עם יישוב מלחמת הבקלה בין אנגליה ואיסלנד בשנים 1975–1976, אשר סבבה סביב מחלוקת בנושא דיג. עם זאת, נותרה הול כנמל חשוב המקשר את האי הבריטי לאירופה היבשתית וכן כמרכז חשוב לעיבוד מזון.
היחס הציבורי כלפי העיר הול משתנה. בעוד שהיו שתיארו אותה כ"גיהנום עלי אדמות" ואף העניקו לה את המקום הראשון ב"ספר הערים המחורבנות", הרי שהסופר האוסטרלי פיטר פורטר תיארה בתור "הפואטיות שבערי הממלכה."
System Capital Management

סקירה כללית

SCM הוקם בשנת 2000. הוא כולל למעלה ממאה עסקים בתחומי מתכות וכרייה, ייצור חשמל, בנקאות וביטוח, טלקומוניקציה, מדיה ונכסי נדל"ן וכן בתחומים אחרים. המספר הכולל של עובדים בחברות SCM הוא כ-200,000 איש.

מבנה

החברה הגדולה ביותר בקבוצת SCM היא Metinvest המעורבת בעסקי הכרייה והפלדה. זהו אחד העסקים הפרטיים הגדולים באוקראינה והוא אחד מעסקי הפלדה הגדולים באירופה. זהו גם היצרן האוקראיני הגדול ביותר של עפרות ברזל. בנוסף לאוקראינה, Metinvest מחזיקה בנכסים בארצות הברית, איטליה, בריטניה, בולגריה ושווייץ.
החברה הגדולה השנייה בקבוצה היא חברת כריית פחם וייצור חשמל בשםDTEK. DTEK הוקמה בשנת 2002. גרעין המתחם כלל את חברת ייצור החשמל Vostokenergo, חברת ServiceInvest Energy ומכרה הפחם קומסומולץ דונבאס. החברות האחרות נעו בין חברות מגזרות אנרגיות מדעיות לבין חברות בתחומים חברתיים שונים.
SCM מחזיקה גם בשני בנקים גדולים וחברת ביטוח. בתחום התקשורת, ל-SCM יש עסק קבוע, קבוצת Vega Telecom. האינטרסים התקשורתיים של הקבוצה כוללים את העיתון היום וקבוצת המדיה אוקראינה (Ukraina Media Group). הקבוצה נמצאת גם בעסקי הנדל"ן ובבעלותה שני מלונות חמישה כוכבים: אחד בקייב ואחד שהיה לה בדונייצק. קבוצת SCM כוללת גם נכסים בתחום ההנדסה הכבדה, ייצור חימר, תחבורה, חקלאות וקמעונאות.

פרסים והכרה

בספטמבר 2011, תחת תמיכת USAID, פרסם המרכז לפיתוח אחריות חברתית את תוצאות מדד השקיפות הראשון של חברות אוקראינה. בעשירייה הראשונה נכללו שלוש חברות של קבוצת SCM: SCM, Metinvest ו-DTEK, בעוד DTEK מוקמה במקום הראשון ברשימה. קבוצת SCM הכינה את הדוח הראשון לאחריות חברתית באוקראינה בשנת 2005.
ב-1 בדצמבר 2011, SCM זכתה בפרס המנהיגות העסקית ובפרס אחריות חברתית תאגידית שנערכו במהלך חגיגות העשרים של אוקראינה באירועי גאלה שנערכו בוושינגטון ב -15 בדצמבר 2011.
בתחילת 2012, Metinvest, DTEK ו-SCM תפסו את שלושה המקומות הראשונים בדירוג שנערך על ידי מגזין הדירוג הלאומי של Gvardiya, בתור העסקים האחראיים ביותר באוקראינה. ארבעים ואחת חברות התמודדו על התואר בשנת 2012. קבוצת SCM תופסת את המקום הראשון מזה חמש שנים ברציפות בדירוג המגזינים GVardiya של חברות אחראיות חברתיות.
ביווס ובאטהד דו אמריקה

תקציר העלילה

לאחר שהגיבורים הראשיים, הנערים ביוויס ובאטהד, מגלים שמכשיר הטלוויזיה שלהם נגנב מביתם, הם מתחילים לצעוד ברחבי העיירה שלהם בחיפוש אחר מקלט טלוויזיה חלופי. במהלך החיפושים הם עוברים בבית מלון מוזנח ונתקלים שם בסוחר נשק שיכור בשם מאדי גריימס (מדובב על ידי ברוס ויליס) שחיכה לצמד רוצחים שכירים וסבור כי הם אותם הרוצחים השכירים. גריימס מציין בפני הנערים כי הוא מוכן לשלם להם 10,000 דולר על מנת שהם "יטפלו" באשתו לשעבר דאלאס (מדובבת על ידי דמי מור). אף על פי כן, ביוויס ובאטהד לא מבינים נכון את דבריו וסבורים כי הוא התכוון למעשה שהוא ישלם להם על מנת שהם יקיימו עימה יחסי מין, ובשל כך הם מסכימים לעסקה.
בעקבות כך, ביוויס ובאטהד נשלחים ללאס וגאס כדי למצוא את דאלאס. כאשר הצמד פוגש את דאלאס, היא מבינה מיד למה הם נשלחו לפגוש אותה וכי ביוויס ובאטהד אינם מבינים מה הם נשכרו לעשות, היא מסתירה במכנסיו של ביוויס חפץ קטן בשם X-5 שמכיל וירוס קטלני שיכול לעשות נזק רב, ומציינת בפניהם כי היא תפגוש אותם בוושינגטון די. סי. במידה שהם מעוניינים "לטפל בה", ושולחת אותם לעיר הבירה בנסיעת אוטובוס.
במהלך המסע לוושינגטון ביוויס ובאטהד גורמים לנזקים רבים ברוב המדינות אשר דרכן הם חוצים. בעקבות כך הם נרדפים כעת על ידי ה-FBI.
שילונג

היסטוריה

שילונג הייתה בירת אסאם בתקופת המשטר הבריטי ובהמשך עד שנוצרה מדינה מגהלאיה נפרדת. דייוויד סקוט, עובד המדינה הבריטי של חברת הודו המזרחית, היה סוכן המושל הכללי בגבול הצפון-מזרחי. במהלך מלחמת אנגליה-בורמה הראשונה חשו הרשויות הבריטיות צורך בדרך לחיבור בין סילת ואסאם. המסלול היה לחצות את גבעות חאשי וג'יינטיה. דייוויד סקוט התגבר על הקשיים שממשלו התמודד איתם מהתנגדותם של אנשי חאסי - ראשיהם ואנשיהם. התרשמו מהאקלים הקריר והחיובי של חאסי הילס, הם ניהלו משא ומתן עם סיים של סורה בשנת 1829 על בית הבראה לבריטים. כך החלה התבססות האינטרסים הבריטים בהרי חאסי-ג'יינטיה.
התקוממות קשה של ח'אסיס כנגד כיבוש זר באדמותיה התחילה בראשית שנת 1829 ונמשכה עד ינואר 1833. בסופו של דבר, ראשי הקונפדרציה של חאסי לא היוו איום אמיתי כנגד כוחם הצבאי של הבריטים. דייוויד סקוט ניהל משא ומתן על כניעתו של מנהיג ההתנגדות של חסי, תירוט סינג, שנלקח אז למעצר בדאקה (כיום בירת בנגלדש). לאחר מכן הם עברו לשילונג, שכונה אז "ידו" או "איוודה", כפי שמכנים זאת המקומיים. מאוחר יותר אומץ השם "שילונג", מכיוון שמיקומה של העיר החדשה היה מתחת לפסגת שילונג.
בשנת 1874 הוקמה נציבות ראשית נפרדת עם שילונג כמושב הממשל. הממשל החדש כלל את העיר סילט שכיום נמצאת בבנגלדש. כמו כן נכללו בנציבות הראשית הגבעות נגה (בנגלנד של ימינו), לושאי הילס (מיזורם של ימינו) וכן חאשי, ג'יינטיה וגארו הילס. שילונג הייתה בירת אסאם עד 1969 כאשר קמה המדינה האוטונומית מגהלאיה. בינואר 1972 הפכה מגהלאיה למדינה מן המניין.
המועצה העירונית שילונג בעלת היסטוריה ארוכה משנת 1878, אז הועלה הכרזה המייצבת את שילונג ואת פרבריה, כולל הכפרים Mawkhar ו-Laban, לתחנה תחת החוק העירוני בנגל משנת 1876. בהסכם שנחתם ב-15 בנובמבר 1878 נכללו מספר כפרים נוספים בתחום העיר. אף על פי כן, אין שום זכר לשילונג במפות התקופה הבריטית, משנת 1878 עד 1900.
תלמי השלישי

תָּלְמַי הַשְּׁלִישִׁי "גומל החסד" או "המיטיב" (אֵאוּאֵרְגֵטֶס = Εὐεργέτης, ‏ 285 - 222 לפנה"ס) היה בנו של תלמי השני וארסינואי הראשונה והיה ויורשו. הוא נולד ב-285 לפנה"ס בקירוב וירש את אביו ב-246 לפנה"ס.
ראשית מלכותו עברה עליו בסערת מלחמה. הוא התעמת עם המלך הסלאוקי סלאוקוס השני במלחמה שנקראה המלחמה הסורית השלישית (246 - 241 לפנה"ס) והשתלט לזמן קצר על רוב שטחי סוריה ועיראק של ימינו. תלמי השלישי המשיך במסורת של אביו ותמך במלומדים, סופרים ואנשי מדע. פעולותיו הצבאיות גרמו לו להוצאות כספיות כבדות שהביאו להתמרמרות ומרי שהיה עליו לטפל בהם. הוא מת בשנת 222 לפנה"ס.

ראשית מלכותו והמלחמה הסורית השלישית

תלמי השלישי עלה לכס המלוכה ב-246 לפנה"ס ואז התגלע סכסוך בינו לבין אנטיוכוס השני מלך סוריה. אנטיוכוס השני התחמק מההסכם שהיה בינו לבין אביו של תלמי השלישי להעמיד את אחותו של תלמי השלישי, ברניקי, למלכה, ואת בנה ליורש העצר. לקראת סוף ימיו שינה את דעתו והמליך את בנו מאשתו השנייה לאודיקה, ששמו היה סלאוקוס השני. לאודיקה שלחה שליחים להרוג את בנה של ברניקי ואחר כך איימה על ברניקי עצמה שהתבצרה במצודה הסמוכה לאנטיוכיה.
תלמי השלישי יצא בשנת 246 לפנה"ס להילחם כנגד סלאוקוס השני בחיל רגלים וגם עם אוניות מלחמה. מלחמה זאת נקראת המלחמה הסורית השלישית. על פי עדותו של תלמי השלישי לא נתקל החיל התלמיי בהתנגדות כלשהי. אך לא עבר זמן רב והוא הבין כי אחותו וגם בנה נרצחו.
תלמי כבש אזורים באסיה הקטנה ובסוריה והגיע עד לבבל.
בכתובת שנותרה באדוליס (מאסווה של היום) בחוף אתיופיה נכתב כי תלמי השלישי כבש גם את מסופוטמיה וחזר עם אוצרות למצרים.

חזרתו של תלמי למצרים ושליטתו בה

כאשר יצא תלמי השלישי ממצרים למלחמה בסלאוקוס השני פשט אי-שקט במצרים. הייתה עדות להתקוממות עממית נגד המלך אך כנראה שהיא דוכאה ולא היו לה השפעות ארוכות טווח. 
בשנת 238 לפנה"ס  כינס תלמי השלישי בקנופוס שליד אלכסנדריה, ועידה של הכהונה שייצגה את כלל מקדשי הארץ של המוני המרים ובה העלו על נס את מעשיהם הרבים והגדולים של הזוג המלכותי "גומלי החסד" (Εὐεργέται). תלמי השלישי העניק תנופה מדינית פנימית למצרים, מימן הקמת מקדשים לאלי הארץ השונים. כמו כן הוא עורר תנופת בנייה של היכלות ברחבי הארץ כולה. מטרתו הייתה לגשר בין השושלת התלמית לבין אוכלוסיית הארץ וכוהניה. בעקבות הוועידה הוצא צו קנופוס המספר על מעשיהם של הזוג המלכותי ומצווה על הקמת פולחן לכבוד תלמי השלישי ואשתו ברניקי.

פעילויותיו של תלמי מחוץ לממלכתו

תלמי פעל גם רבות ביוון ובמקומות רבים מחוץ למצרים. הוא פיתח את המסחר הבין-ימי בארצות ובחופים של הים התיכון המזרחי והים האגאי. כמו כן הוא תמך בחיזוק הליגה האכאית במרכז יוון (קונפדרציה של ערי מדינה יווניות באי פלונפסוס) כנגד ממלכתו של מקדון. הוא ייחס עדיפות עליונה לבלימת השפעתה של מקדון בארץ האם היוונית. 
תלמי הפגין את טוב ליבו עם היוונים כאשר רעש אדמה הרעיד את קאריה ורודוס וגרם הרס רב לרודוס העיר ולנמל שלה, בשנת 227-226 לפנה"ס. הוא הבטיח להם כסף רב, מזון, עצים לבנייה ודברים רבים אחרים.
בסוף ימיו החליט תלמי לצמצם בעשייה המדינית בתחומי ארץ האם היוונית באורח חד צדדי. כנראה שהפעילות בתחום זה הייתה כרוכה במאמצים רבים עבורו, הוא נפטר בגיל שישים ושלוש.