רומן כצמן

רומן כצמן (נולד ב-26 בנובמבר 1969) הוא חוקר ספרות ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, העוסק בספרות עברית וכן בספרות רוסית.

קורות חיים

רומן כצמן נולד בעיר ז'יטומיר שבאוקראינה ב-26 בנובמבר 1969. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1986, למד הנדסת מכונות במוסקבה (MASI) ושירת בצבא הסובייטי. בנובמבר 1990 עלה לישראל. בשנת 1991 החל לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, במחלקה לספרות משווה. בשנת 1999 קיבל תואר דוקטור (בציון מעולה). נושא הדוקטורט: "מיתופואסיס: תאוריה, שיטה וישום במבחר היצירות של פיודור מיכאלוביץ דוסטויבסקי ושמואל יוסף עגנון". משנת 2000 מלמד במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. משנת 2012 – פרופסור חבר במחלקה זאת. בשנים 2014 - 2017 כיהן כראש המחלקה.
כצמן נשוי לטטיאנה ואב לשניים.

תחומי מחקר

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
תחומי מחקר עיקריים: ספרות עברית חדשה (המאות ה-20 וה-21), ש"י עגנון, תאוריה ופואטיקה, ספרות ואנתרופולוגיה, מיתוס ודמות ספרותית, מחוות גוף בספרות ובתרבות, ספרות ומדע (תורת הכאוס ומדע המורכבות, פסיכולוגיה קוגניטיבית), ספרות סלאבית (רוסית וסרבית), רטוריקה ופילוסופיה, ספרות ופילוסופיה של היסטוריה, ספרות יהודית-רוסית וספרות רוסית-ישראלית. 
במחקריו הראשונים עסק רומן כצמן בבניית התאוריה של המיתופואסיס – יצירת המיתוס במעשה קריאת הטקסט הספרותי. על בסיס תורת המיתופואסיס פיתח שיטה ייחודית של חקר המיתופואסיס הספרותי. למחקר זה מוקדש הספר The Time of Cruel Miracles: Mythopoesis in Dostoevsky and Agnon, 2002. 
המחקרים הבאים התפתחו בכיוון הדן בדמות הספרותית כאישיות מיתופואיית, תוך דו-שיח עם תאוריות מודרניות של כינון הלשון והתרבות ועם תאוריות נרטולוגיות-אתיות. תהליך כינון הדמות מתואר במושגים של מערכת דינמית מורכבת. מערכת זו נבחנת באופן שיטתי, לראשונה בתחום, במושגים של תורת הכאוס. לסוגיה זו הוקדש הספר Poetics of Becoming: Dynamic Processes of Mythopoesis in Modern and Postmodern Hebrew and Slavic Literature, 2005. בספר זה, תורת המיתופואסיס בצורתה המורחבת יושמה ביצירותיהם של סופרים עבריים ורוסיים, בהם עגנון, עוז, מאיר שלו, קסטל-בלום, קרת, דוסטויבסקי, בולגקוב, באבל ומנדלשטם. תוך דיון ברב-תרבותיות ובדו-לאומיות ביצירותיהם של יצחק באבל ואוסיפ מנדלשטם, גיבש הגדרה חדשה של הספרות היהודית-הרוסית.
המחקר בתורת הדמות הספרותית התפתח בכיוון חקר המחוות (ג'סטות, שפת הגוף) בספרות. כצמן פיתח שיטה לחקר רב-תחומי של יצוג המחוות בטקסט – מהבחינות הפואטית, התרבותית, האנתרופולוגית, הסמיולוגית והקוגניטיבית. למחקר זה הוקדש הספר At the Other End of Gesture: Anthropological Poetics of Gesture in Modern Hebrew Literature, 2007. שורה של דיונים בפואטיקת המחוות אצל מספר סופרים עבריים מודרניים (גנסין, ברקוביץ', ברשדסקי, שופמן, עגנון, יעקב שטיינברג, קרת, קציר, מאיר שלו, אפלפלד, רביניאן) מובילה למסקנות מרחיקות לכת על אודות הפואטיקה שלהם ועל אודות פילוסופיית המחוות בתרבות המודרנית.
בין מחקריו האחרים של כצמן בתחום זה – חקר המחוות הספונטניות בתנ"ך; חקר המחוות המלוות לימוד/קריאת תורה בקרב יהודי תימן; מחקרים במחוות בכתיבתו של מילורד פביץ' כמפתח לפואטיקה שלו (בשני הרומנים המרכזיים שלו - מילון הכוזרים וציור בתה); מחקר בסוגיית המחוות אצל דוסטויבסקי (הרומן אידיוט) בזיקתה לסוגיית האדם/הגוף כמכונה. 
הספר "נבואה קטנה": כנות ורטוריקה ביצירת עגנון (2013) – מעלה מחדש את סוגיית היחס בין קטגוריות של אמת ומיתוס, נס וייצוגו, אותנטיות והבעה, אישיות ושיח. בספר פותחה תאוריה של כנות כרטוריקה ושל רטוריקה ככנות, והיא יושמה לחקרו ולפרשנותו של "הספר הראשון" מתוך עיר ומלואה לש"י עגנון. 
הספר Literature, History, Choice: The Principle of Alternative History in Literature, 2013, עוסק ב"ספר השני" של עיר ומלואה לעגנון מנקודת התצפית של סוגיית ההיסטוריה החלופית (קונטר-עובדתית) – alternative history. המחקר מתחיל בדיון במקורותיה וביסודותיה של ההיסטוריה החלופית כז'אנר, ולאחר מכן מגיע לגיבושה של תאוריית עקרון החלופיות, הניתנת ליישום בכל טקסט ספרותי. עקרון החלופיות נבחן כתופעה לשונית, נרטיבית, פואטית ותרבותית בארבע רמות: מיתוס (עלילה), אישיות (דמות), בחירה (תפיסת ההיסטוריה) ואופני הבחירה (תפיסת ההיסטוריוגרפיה). המחקר מגלה שהחלופיות ההיסטורית אינה תופעה פוסטמודרנית אלא היא מעוגנת עמוקות במטאפיזיקה של ההיסטוריה. 
מספר מאמרים של כצמן מוקדשים לחקר הגותו ולפרסום כתביו של הפילוסוף היהודי-הרוסי מטביי קגן (1889 – 1937) – חברו הקרוב של מיכאיל בחטין שייסד יחד עמו את "חוג נבל", תלמידם של הרמן כהן, פאול נטורפ וארנסט קסירר. 
הספר Nostalgia for a Foreign Land שראה אור בשנת 2016 מוקדש לחקר הספרות הישראלית בשפה הרוסית של עולי שנות ה-90 וה2000. במרכז הדיון - דינה רובינה, מיכאיל יודסן, נקודא זינגר, יליזבטה מיכייליצ'נקו ויורי נסיס. כמו כן, ראו אור מאמרים על סופרים נוספים שכתבו או כותבים ברוסית בישראל: דניס סובולב, אלכסנדר גולדשטיין, אברהם ויסוצקי. מתפרסמות רצנזיות ומאמרים במדור הקבוע בכתב העת הישראלי ברוסית "ארטיקל".

עריכה

Hillel Weiss, Roman Katsman, Ber Kotlerman, eds., Around the Point: Studies in Jewish Literature and Culture, Cambridge Scholars Publishing, 2014.