google/wiki40b huggingface dataset:
יער אפינג

יער אפינג (באנגלית: Epping Forest) הוא יער עתיק יומין הנמצא בין העיר לונדון רבתי לבין מחוז אסקס שבאנגליה.

גאוגרפיה

היער מצוי במקום ככל הנראה משנת 8,000 לפני הספירה, עם תום עידן הקרח האחרון. שטחו של היער 24 קמ"ר והוא כולל שטחי עשב, ביצה, נהר, ואגמים. אורך היער 18 קילומטרים והוא משתרע בין פורסט גייט שבדרומו ועד אפינג שבצפונו. רוחב היער 4 ק"מ ממזרח למערב.
היער נמצא בין נהר לי לנהר רודינג.

היסטוריה

השם "יער אפינג" מופיע לראשונה במסמכים מהמאה ה-17. קודם לכן נודע היער בשם "יער ואלטהאם" (Waltham Forest) שעל שמו נקרא רובע יער ולטהאם - אחד מרבעי לונדון.
במאה ה-12 קבע הנרי הראשון בצו כי היער הוא יער מלכותי. הותר לפשוטי העם לקושש עצים ביער ולרעות בו צאן, אולם רק למלך הותר לצוד ביער.
בתקופת שושלת טיודור נהגו הנרי השמיני והמלכה אליזבת הראשונה לצוד ביער. בשנת 1543 הורה הנרי השמיני לבנות בקרבת היער מבנה בשם "גרייט סטנדינג" (Great Standing) ממנו יכול היה לראות את ציידיו. המבנה שופץ על ידי אליזבת הראשונה בשנת 1589. ניתן לראותו עד היום באזור צ'ינגפורד, והוא ידוע בשם "בקתת הצייד של המלכה אליזבת" ומשמש כמוזיאון.
בשל המחלוקת בין בעלי הקרקעות לבין רועי הצאן נחקק ב-1878 חוק יער אפינג, ונקבע כי היער מפסיק להיות יער מלכותי וזכות בית המלוכה לצוד איילים ביער בוטלה. כמו כן נאסר קישוש הענפים ביער, אולם הותר לרועי הצאן להמשיך לרעות בו.
החוק קבע כי היער יהפוך לשמורה ונאסרה הבנייה בו. ב-6 במאי 1882 ביקרה המלכה ויקטוריה ביער והכריזה כי "היער יוקדש להנאתם של תושבי הממלכה לנצח נצחים".
היער מנוהל על ידי איגוד העיר לונדון.

שימושים ביער כיום

חוק יער אפינג (the Epping Forest Act) נחקק על מנת לשמר את היער, אולם כשל בהגנה על בעלי החיים ביער. קודם לחקיקת החוק נהגו תושבי האזור לקושש את ענפי העצים ובכך צמרות העצים היו מדוללות ושיחים וצמחים נמוכים מסוגים רבים גדלו באזור, אולם לאחר חקיקת החוק הופסק דילול הצמרות והצמרות הסבוכות של העצים מונעות כניסת אור ומונעות אפשרות גידול של שיחים נמוכים. עדרי האיילים הגדלים ביער הוסיפו אף הם לדילול הצימחייה הנמוכה. בעבר נהגו האיילים לרעות באזורי דשא סמוכים, אולם בשל גידור היער ובנייה סביבו נאלצו האיילים להישאר בשטחי היער.
לאחרונה נעשים ניסיונות לדלל את העצים.
היער הוא השטח הפתוח הציבורי הגדול ביותר באזור לונדון, והוא למעשה שמורת הטבע הגדולה בעולם הנמצאת בקרבת עיר בירה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–יפן

היסטוריה

יפן הכירה בעצמאות איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 1971, ופתחה את השגרירות שלה במדינה באפריל 1974, זמן מה לאחר שאיחוד האמירויות פתחה את שגרירותה במדינה בדצמבר 1973. בינואר 1995 פתחה יפן קונסוליה ראשית בדובאי.

סחר

בשנת 2017 ייצאה יפן סחורות בשווי 7.2 מיליארד דולר, וייבאה בשווי 20.7 מיליארד. עיקר הסחורות שיצאו מיפן היו מכוניות, מכונות ומוצרים חשמליים. הסחורות שיובאו ליפן היו בעיקר נפט, גז טבעי נוזלי ואלומיניום.

תרבות

בשנת 2004 ביקר ביפן שר ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי שייח' מובארכ אל-נהיאן וחתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בנושאי השכלה גבוהה ומחקר מדעי עם עמיתו היפני שר החינוך, התרבות, המדעים, התרבות, הספורט והטכנולוגיה, טקאו קאומרה.
צמחיית הנגב

צמחיית הנגב היא קבוצה לא-טקסונומית של צמחים הגדלים בנגב, ונדרשים לשרוד בתנאים הקיצוניים של המדבר. 
הגורמים המשפיעים על תפוצת הצומח במדבר הם: טמפרטורה, היעדר משקעים, סחף, סופות חול, סוג הקרקע, השפעות הדדיות של צמחים, פעילות בעלי חיים, והשפעות האדם.

הקרקע

בנגב ארבעה סוגי קרקעות שונים: אדמת לס, קרקעות חול, קרקעות רג (המכוסות שברי סלעים), וקרקעות סחף מדבריות. בקרקעות אלה  יש מיעוט של חומר אורגני שמקורו בצמחים, עודפי מלחים רבים בגלל ההתאדות החזקה הנובעת מתנאי האקלים, ולכן קושי לצמחייה לשרוד לאורך זמן.
NSU

NSU הייתה חברה גרמנית לייצור אופניים, אופנועים וכלי רכב ממונעים מסוגים שונים.
החברה נוסדה בשנת 1886 כיצרנית אופניים והמשיכה לייצור אופנועים משנת 1900 ואילך. חברה גרמנית זו החלה בייצור מכוניות בשנת 1906 ובהמשך דרכה ייצרה מגוון סוגי כלי רכב ממונעים עד ייצור הדגם האחרון והמפורסם, ה-Ro80, אשר היווה מרכיב משמעותי בנפילתה וסגירת מפעליה בשנת 1977. 
המכוניות יוצרו בנקרסולם, עיר קטנה יחסית מצפון לשטוטגרט בגרמניה. עסקי הקונצרן היו מתונים יחסית עד שנות ה-30 של המאה ה-20. התרחבות למפעל גדול יותר הייתה משגה אשר כמעט הביא לנפילת NSU. עקב כך, המפעל החדש נמכר ליצרנית המכוניות האיטלקית פיאט, ו-NSU המשיכה בייצור כלי הרכב במפעלה המקורי.
לאחר שהחברה קצרה מעט מפירות הצמיחה הכלכלית בשנת 1930, הופסק ייצור המכוניות בשנת 1931 וייצור האופנועים המשיך בקצב איטי. עם זאת, בשנת 1955 דורגה NSU כיצרנית האופנועים הגדולה בעולם. היא אף זכתה באליפות היצרנים של מרוצי אופנועי גרנד פרי בקטגוריית ה-250 ו-125 סמ"ק ב-1953 ו-1954.
המכוניות הראשונות לאחר מלחמת העולם השנייה רק משנת 1957, ואלו, כמו רכבי NSU אשר יוצרו לפני המלחמה, היו כלי רכב קטנים המצוידים במנועים חלשים כדי להוזיל את מחיר השוק וצריכת הדלק. כלי הרכב של החברה משנות ה-60 התאפיינו במבנה קצר ורחב יחסית, בהשפעת דגם הקורבייר של חברת שברולט. כלי הרכב היו בעלי מנועים הממוקמים באחורי הרכב ומקוררי אוויר. 
ההשראה שהובילה לפיתוחם של דגמים חדשים נבעה מיצירת הקשר בין NSU לבין המהנדס פליקס ונקל, שהביא לפיתוחו של מנוע רוטארי חדש המכונה כיום מנוע ונקל. גם אז הצליחה חברת NSU לייצר רק שני דגמים אשר צוידו במנועי ונקל, הספיידר ונקל וה-Ro80, לפני שנקלעה שוב לקשיים ונמכרה בסופו של דבר לחברת פולקסווגן הגרמנית בשנת 1969. פולקסווגן החליטה למזג את NSU עם חברה אחרת שרכשה בשם 'אוטו יוניון' ולבסוף למכור את המכוניות תחת מותג של אחד מתתי החברות של 'אוטו יוניון' ששמו היה אאודי. מפעל נקרסולם המקורי של NSU משמש כיום את אאודי בייצור מכוניות היוקרה שלה.
קרן השפע

קרן השפע (בלטינית: Cornu Copiae) היא סמל יווני עתיק שנעשה בו שימוש ברומא העתיקה, בימי הביניים ואף בתקופה המודרנית לסמל עושר ומזון. השימוש בסמל מקורו ביוון הקלאסית, במאה החמישית לפנה"ס.
על פי המיתולוגיה היוונית, אמאלתיאה גידלה את זאוס בהאכילה אותו חלב עז. בהגיעו לבגרות נתן זאוס לאמלתיאה את קרנה של העז, והעניק לקרן את הכוח לתת למי שמחזיק בה את כל משאלותיו. אלים המסמלים עושר (כגון האל פלוטוס) או מזל (כגון האלה פורטונה) תוארו כמחזיקים בידם את הקרן.
לפי גרסה נוספת, מקובלת פחות, המובאת אצל אובידיוס, קרן השפע הייתה במקור קרנו של אל הנהר אכלויוס, שלבש צורת שור במהלך מאבק עם הרקולס, אשר תלש את קרנו במהלך הקרב.
קרן השפע הופיעה על מספר מטבעות של ממלכת יהודה החשמונאית ובעידן המודרני על מטבע ישראלי שערכו 5 שקלים ישנים, ומופיעה על המטבע בן 2 שקלים חדשים.
קרן השפע היא אחד המונחים והסמלים הזכרים אצל הבונים החופשיים.
אקטואריה

אקטואריה היא מדע, המשתמש בטכניקות מתמטיות וסטטיסטיות לפתרון בעיות כלכליות וחברתיות בהן משולבים מצבים של אי-ודאות. אדם העוסק במדע האקטואריה באופן מקצועי נקרא אקטואר.
מדע האקטואריה כולל כמה תחומים חופפים כגון סטטיסטיקה, הסתברות, כלכלה ומימון. הוכר כתחום מתמטי נפרד כבר במאה ה-17 אך לא השתנה רבות עד 30 השנים האחרונות בעקבות כניסת מחשבים ומודלים מתמטים חדשים.
אקטואריה שימושית במיוחד בענף הביטוח, שבו יש צורך לחזות עלות של סיכונים. בביטוח חיים יש להעריך סיכונים כגון מוות של מבוטח בטרם עת ומשך חייו לאחר פרישתו מעבודה. בביטוח רכוש יש להעריך סיכונים כגון שריפה ושיטפון. אקטואריה נחוצה גם בניהול עסקי, למשל כדי להעריך את החבות של ארגון בגין דמי מחלה לעובדיו. 
אחד מתפקידי האקטואריה הוא לחזות את היכולת של גוף מבטח (קרן פנסיה, חברת ביטוח, ביטוח לאומי וכדומה) לעמוד בהתחייבויות עתידיות שלו, כדי לוודא שיעמוד בהן גם לאחר עשרות שנים. האקטואריה מציגה מאזן אקטוארי, לפיו אפשר לדעת האם הגוף המבטח מצוי בגירעון אקטוארי - מצב של חוסר יכולת לעמוד בהתחייבויות עתידיות, המצריך נקיטת אמצעים לתיקונו.

היסטוריה

בעולם העתיק לא הייתה מערכת לרווחת חולים ומוגבלים. אדם שנפגע ולא היה מסוגל לכלכל עצמו כראוי, היה פונה בדרך כלל למשפחתו או לארגונים דתיים ומבקש צדקה. ב-1662 ג'ון גרונט הבחין כי קיים דפוס ניתן לחיזוי באורך חיי אנשים מקבוצות שונות. המחקר הוביל ליצירת מה שידוע כיום כלוחות של הסתברויות ביומטריות כמו לוחות תמותה המשמשים לחישוב תוחלת החיים והפרמיות שאדם יתבקש לשלם בכל גיל כדי להיות מבוטח למקרה שלא יוכל לפרנס את עצמו או את בני משפחתו. הלוחות אפשרו הקמת מערכת ביטוחים ששילמה אנונה לפרטים המבוטחים או לבני משפחותיהם במקרים מוסכמים מראש או בלתי צפויים כמו נכות, פרישה בגיל מסוים או מוות. הראשון שהראה כיצד ניתן לעשות זאת היה אדמונד האלי שהכין לוח תמותה לחישוב הפרמיות שאדם יתבקש לשלם בכל גיל תמורת ביטוח חיים כדי שיורשיו יקבלו אנונה לאחר מותו.
ואליה

וָאלְיָה היה מלך ויזיגותי, השליט הרביעי בשושלת בלתה, שמלך בין השנים 415 ו-418.

חייו

ואליה עלה לשלטון בשנת 415, אחרי שמתנקש שפעל במצוות זיגריק רצח את מלך הוויזיגותים הקודם, אטהאולף. זיגריק נרצח אף הוא זמן קצר אחרי–כן. ככל הנראה התמצה קשר הדם בין ואליה לאלאריק, מייסד השושלת,  בשייכות לאותו קלאן. בעלותו לשלטון, מצא את עצמו ואליה בעמדה קשה: מחד, התקשו הוויזיגותים למצוא לעצמם מקום בספרד, לשם הגיעו עם אטהאולף, כיוון שרוב חלקי הארץ, לבד מטרהקוננסיס, כבר יושבו בשבטים גרמאנים שונים. מאידך, הרומים חסמו את כל נמלי היציאה מספרד, כך שלואליה לא הייתה אפשרות לספק לאנשיו הרעבים מזון. 
הוא פנה בתחילת שנת 416 דרומה וניסה לעבור לאפריקה, כדי ליהנות ממאגרי התבואה שלה, אך הצי שלו, ממש כמו של אלאריק, נטרף בים. משכשלה תוכניתו, החליט ואליה לכרות הסכם שלום עם קונסטנטינוס, האיש החזק ברומא. במסגרת ההסכם, שנחתם לפני יוני 416, הפכו הוויזיגותים לפואדרטי (נאמנים) של רומא וקיבלו בתמורה תבואה. נוסף על–כך, השיב ואליה לקיסר הונוריוס את גאלא פלקידיה, אלמנתו של אטהאולף שהייתה גם אחותו של הונוריוס וגם מושא תשוקותיו הארציות והאימפריאליות של קונסטנטינוס. 
ואליה מילא את חלקו בהסכם כאשר הכה בשבט סילינג של הונדלים ששלט בבאיטיקה בדרום ספרד ושלח את מלכם פרדבאל כמנחה להונוריוס. פעולתו גרמה לשאר השבטים הגרמאנים שישבו בספרד (האלאנים בלוסיטניה, הסואבים והונדלים משבט אסדינג בצפון-מערב גאלאקיה) לשלוח משלחות בבקשה לאישור רשמי להתיישב כפאודרטי בספרד. האסדינג והסואבים הצליחו בכך, ואילו הסילינג והאלאנים סורבו והוכנעו על–ידי ואליה ולמעשה הושמדו כמעט לחלוטין. 
בתמורה על מאמציו זכה ואליה באישור המיוחל מן הקיסר להתיישב עם הוויזיגותים על אדמה משלהם: אקוויטניה (דרום ומזרח צרפת) ולקבוע את בירתם בטולוז. כך באו אל קיצן יותר מעשרים שנה של נדודים של הוויזיגותים ברחבי אירופה. ההסדר הכפיף עדיין את הוויזיגותים לסמכות רומי והשטחים נחשבו עדיין לחלק מהאימפריה, אך הייתה זו חלקת האדמה המשמעותית השנייה (אחרי האישור לממלכת הבורגונדים על הריין) בתוך חלקה המערבי של האימפריה שהוענקה לשבטים גרמאנים, שנאמנותם הממשית לרומא הייתה מפוקפקת ביותר. 
ואליה לא זכה לראות בהתממשות ההסכם. הוא מת בשנת 418, כשעל כיסאו עולה תיאודוריד הראשון, בנו הבלתי חוקי של אלאריק. נכדו של ואליה מבתו, היה ריקימר, פטריקיוס ושליטה בפועל של רומא באמצע המאה החמישית.
ג'ורג' יארדלי

מכללות ושירות צבאי

יארדלי נולד בהוליווד שבעיר לוס אנג'לס, קליפורניה. בין השנים 1947–1950 למד באוניברסיטת סטנפורד, וקלע 11.5 נקודות למשחק במדי קבוצת הכדורסל שלה. בסיום לימודיו האקדמיים שיחק שנה אחת בליגת החובבים האמריקאית, ולאחר מכן שירת שנתיים בצי ארצות הברית.

קריירה מקצועית

יארדלי נבחר בבחירה השביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1950 על ידי קבוצת פורט ויין פיסטונס. לפני תחילת עונת הרוקי שלו התמקח יארדלי על גובה החוזה עם הקבוצה, ודחה את הצעת החוזה שהוגשה לו בגובה 6,000 דולר לעונה. בסופו של דבר נכנעו הפיסטונס לדרישותיו והציעו לו חוזה בסך 9,600 דולר לעונה, יותר מפי שניים מחוזה רוקי ממוצע.
בעונתו השנייה, 1954/1955, הוביל את הפיסטונס, לצד הסנטר לארי פאוסט, לסדרת גמר ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון. בסדרת הגמר הפסידו הפיסטונס לסירקיוז נשיונלס בתוצאה 4-3, לאחר הפסד 92-91 במשחק השביעי והמכריע. בעונה הבאה חזרה הקבוצה לשלב הגמר, והפסידה 4-1 לפילדלפיה ווריורס של פול אריזין, למרות 24.8 הנקודות למשחק שקלע יארדלי לאורך הסדרה. בעונת 1957/1958 הוביל את כל קלעי הליגה עם 27.8 נקודות בממוצע למשחק, והפך לשחקן הראשון בתולדות הליגה שקולע לפחות 2,000 נקודות בעונה (יארדלי קלע 2,001). באותה עונה נבחר בפעם היחידה בקריירה לחמישייה הראשונה של העונה.
במהלך עונת 1958/1959 נשלח בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לקלע אד קונלין. בעונה וחצי הבאות היה שחקן מוביל בסירקיוז, לצד הפאוור פורוורד דולף שייס, אך הקבוצה לא הצליחה לעבור את שלב גמר המזרח. בסיום עונת 1959/1960, בה קלע 20.2 נקודות למשחק ונבחר בפעם השישית למשחק האולסטאר, פרש יארדלי ממשחק, בגיל 31 בלבד. בעת פרישתו דורג במקום ה-12 בטבלת קלעי כל הזמנים ב-NBA, עם 9,063 נקודות בסך הכול. בעונת 1961/1962 חזר מפרישתו, כששיחק מספר משחקים בקבוצת "לוס אנג'לס ג'טס" מליגת ה-ABL.
ב-16 באוגוסט 2004 מת יארדלי מטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה כ"מחלת לו גריג"), בביתו שבניופורט ביץ', קליפורניה, בגיל 75.
שריל קמפבל

קורות חייה

קמפבל נולדה בסנט אולבנס בהרטפורדשייר לאב טייס בחברת תעופה. היא התחנכה בבית הספר פרנסיס בייקון בסנט אולבנס ואחר כך למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). היא הופיעה על הבמות בתיאטרון פאלאס בווטפורד, התיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם ובתיאטרון סיטיזנס בגלאזגו.
מיומנויות המאה ה-21

תחומים עיקריים

תוכנית "מיומנויות המאה ה-21" מדגישה שילוב בין מידע ובין מיומנויות של למידה עצמאית, שמאפשרת לתלמיד להיות לומד עצמאי בכל שלב ולדעת לתכנן ולפעול תוך הפעלת שיקול דעת לגבי פעולותיו. בהתאם לכך, היא כוללת ארבעה מרכיבים עיקריים:

השתלבות בחיים המודרניים

פיתוח אחריות אישית וחברתית, מודעות וגמישות רב תרבותית ותכנון חיים וקריירה.

רכישת אוריינות מערכות מידע ותקשורת

הטכנולוגיה במאה ה-21 היא דרך חיים עבור הדור הצעיר והיא יוצרת אוריינות חדשה שהיא אוריינות חזותית וקולית לעומת אוריינות טקסטואלית, ריבוי ייצוגי מידע לעומת מקור מידע אחד ושילוב ועיבוד של סוגי מידע שונים לעומת מידע ממוקד. 
שילוב התקשוב בהוראה הנו דבר חדש שגורם לשינוי מלמידה מסורתית ללמידה משמעותית טכנולוגית ומעניינת לתלמיד ומחזקת את המוטיבציה שלו ללמידה, מעבר מלמידה כחיקוי ורכישת ידע, ללמידה כהבניית ידע.
שימוש בטכנולוגיה, בכלי תקשורת או ברשתות כדי לגשת, לנהל, לשלב, להעריך וליצור מידע במטרה לתפקד בחברת המידע.

מיומנויות חשיבה בסדר גבוה

יש הרואים בחשיבה ביקורתית חשיבה מעריכה ואילו בחשיבה יצירתית חשיבה מחוללת, יוצרת. שני סוגי החשיבה אינם הפכים, אלא משלימים ביניהם, ויש בהם הרבה משותף. בכל חשיבה מעמיקה יש מרכיב של ביקורת והערכה איכותית ומרכיב של יצירתיות וחדשנות. 
אדם בעל חשיבה ביקורתית יוצר דרכים חדשות כדי לבחון טיעונים. אדם בעל חשיבה יצירתית משתמש בביקורת כדי להעריך את עשייתו].
איוואן גצקו

קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
גצקו נולד בעיר דנייפרופטרובסק וגדל בעיירה אירשבה, שם שיחק אביו בקבוצת כדורגל מקומית. גצקו למד בפמנייה לספורטאים מחוננים בעיר לבוב. בשנת 1985, בהיותו בן 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של קבוצת זקרפטיה אוז'הורוד, ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה. בהמשך עבר לקבוצת צ'רנומורץ אודסה מהליגה הסובייטית הבכירה.
הטייס הקיטע (רומן)

עלילה

גיבור הספר הוא אלכסיי מארסייב (מ' סגולה. לדברי המחבר, השם האמיתי הוא מארסייב, אך בשל שינויים שהכניס בפרטים שינה את השם), טייס קרב סובייטי במלחמת העולם השנייה, שהופל בקרב אוויר כ-35 קילומטר מעבר לקווי האויב. בעת נחיתת הריסוק נפגעו שתי רגליו. במשך כעשר יממות זחל אלכסיי בשלג, ללא ציוד מתאים וללא מזון, כשהוא נאבק בקור, ברעב ובחיות טרף, חזרה לעבר הקווים הסובייטים. לבסוף נאסף על ידי כפריים רוסים, והועבר לחיל האוויר הסובייטי.
בבית החולים נאלצו לקטוע את שתי רגליו על מנת להציל את חייו. מארסייב שוקע בייאוש, בחושבו כי "טייס בלי רגליים כמוהו כעוף בלי כנפיים, אשר אמנם יכול הוא לחיות ולנקר זרעונים, אבל לעוף – לא יוכל לעולם". בעידודו של פצוע, קומוניסט ותיק ששהה עמו בחדר בבית החולים, ניטעה בו התקווה שאולי יוכל לשוב ולטוס למרות נכותו. על מנת לחזור לטייס כטייס קרב היה עליו להיאבק בביורוקרטיה ובחוסר אמונה של הגורמים השונים בצבא הסובייטי ובחיל האוויר שלו. על מנת לשכנע את הגורמים השונים שיש ביכולתו לחזור לשרות, מלמד מארסייב את עצמו ללכת, לרוץ ואף לרקוד ריקודים רוסיים לאורך זמן ממושך. לבסוף, הוא מוחזר למערכה ומשתתף בקרבות אוויר, מפיל מטוסים גרמנים ומגיע לתפקיד של מפקד טייסת ומתואר כטייס מצטיין.

תרגום לעברית

הרומן שתורגם מרוסית על ידי חנה עירונית, יצא לאור, בשני כרכים, על ידי הוצאת יוסף שמעוני, תל אביב, תש"ט. הוצאתו לאור בעברית הייתה לאחר שהספר הופץ כבר על ידי עשרים הוצאות ספרים ברחבי העולם ונמכר בכ-560 אלף עותקים בתשעה החודשים הראשונים של שנת 1948.
הרומן עוּבד לסרט קולנוע בשנת 1948, כאשר פאבל קדוצ'ניקוב גילם את הטייס. הסרט זכה בפרס סטלין.
אקצ'ה (מטבע)

אקצ'ה (בטורקית: Akçe; בטורקית עות'מאנית: آقچه) היה מטבע באימפריה העות'מאנית עשוי כסף. 
במשך תקופות ארוכות היה האקצ'ה יחידת הכסף העיקרית באימפריה העות'מאנית.

שמותיו

שמו הטורקי של המטבע נגזר מהמילה ak (לבן), רמז לצבעה של המתכת. הוא נקרא בראשיתו akça, קרי "לבנבן", והוטבע לראשונה בעיר בורסה בשנת 1327, בידי אורהן הראשון; השם "לבן" או "לבנבן" בא משם מטבע ביזנטי מכסף הנקרא אף הוא "לבן", ביוונית "אספרון" או "אספרו" (ασπρον
או ασπρο). הוא הוטבע על ידי בית קומננוס בטרפזונט. ועל כן, במקורות העבריים נקרא גם "לבן".
באירופה נקרא אַסְפֵּר על שם מטבע יווני (יוונית: ασπρον-אספרון), ובמקורות עבריים גם אשפר ואשביר. וכן, בצרפתית (aspre), באיטלקית "אספרו" (aspro) ובנסיכויות הרומניות - aspru.

הרכב המתכת והשווי

בשנים הראשונות להטבעתו הייתה מתכת האקצ'ה בדרגת טוהר טורקית של 900 אָיָר (טורקית: ayar). אך בחלוף הזמן פחתה איכות המתכת עד דרגת טוהר של 465 אָיָר. לשם ציונה של דת האימפריה היו חקוקים על צדה האחד של המטבע השהאדה ושמם של ארבעת ח'ליפי האסלאם (הראשידון), ואילו בצדו השני (צד שמאל) הוטבע שמו של סולטאן התקופה (בתקופת בין המלכים נזכר על גבי המטבע גם שמו של טימור לנג, אך לימים הוסר ממנה.)

תקופה ארוכה שלושה מטבעות אקצ'ה היו שווים לפארה אחד. 120 מטבעות אקצ'ה היו שווים למטבע אחד של קורוש. הקורוש היה יחידת החישוב (יחידת מטבע המשמשת כבסיס אחיד לחישוב מחירים) שמילאה את מקומו של האקצ'ה. בשנת 1870 הוחלף הקורוש בלירה. 
אף שבראשיתן לא צוין התאריך על גביהן, הרי שבימי הסולטאן באיזיט הראשון החלו להטביעו על גבי המטבעות.
בניית מסגד סולימאן באיסטנבול מומנה בכ-59 מיליון מטבעות אקצ'ה, בשנת 1550. סכום נכבד זה היה שווה באותה העת ל-700,000 דוקאטים (מטבע אירופי ונציאני) בזהב.
קו אפיפיזיאלי

קו אפיפיזיאלי (באנגלית: Epiphyseal Line) מצוי בעצמות ארוכות (בזרועות וברגליים) והוא למעשה קו המהווה גבול בין האפיפיזיה שהיא למעשה קצה העצם המכוסה בסחוס הילאני לבין הדיאפיזה, שהיא גוף העצם. עם תום תקופת הגדילה והתארכות העצם, הלוח האפיפיזיאלי (סחוס הגדילה) מתקשה, והופך מסחוס לעצם. הקו האפיפיזיאלי הוא השארית של הלוח האפיפיזיאלי, שניתן לזהות בעצם לאחר תום תקופת ההתארכות.
יום הידידות

יום הידידות (באנגלית: Friendship Day) הוא יום שנועד על מנת לחגוג חברויות. היום נחוג בכמה מדינות בדרום אמריקה במשך שנים רבות, במיוחד בפרגוואי, שבה הוצע ב-1958 יום החברות העולמי הראשון - יום החברות הבינלאומי.
חג זה נוצר על ידי חברת כרטיסי הברכה Hallmark ב-1919.

רקע

מאתרים ברשתות חברתיות עולה שההתעניינות בחג גדלה עם התפשטות האינטרנט, במיוחד בהודו, בנגלדש, ומלזיה. התקשורת הדיגיטלית כגון האינטרנט והטלפונים הניידים מסייעים בהפצת המנהג, שכן כיום קל יותר לשלוח ברכה המונית לחברים מאשר קודם.
האנשים המקיימים את החג בדרום אסיה מייחסים את המסורת של הקדשת יום לכבוד החברים שמקורה בארצות הברית ב-1935, אבל זה למעשה התחיל מ-1919.
יום החברות נועד להזכיר לחברים את קשרי החברות על ידי שליחת כרטיסי ברכה. מטרתו לעודד את היחסים הקרובים בין אנשים, יחסים של אהדה, נתינה, עזרה ואכפתיות, כדי להפוך את כדור הארץ למקום טוב יותר.
חגיגות יום החברות מתרחשות בתאריכים שונים בארצות שונות. יום החברות העולמי הראשון הוצע ב-30 ביולי 1958, על ידי "מסע הידידות העולמי" (World Friendship Crusade) ששידלו את האו"ם במשך שנים רבות להכיר ב-30 ביולי כיום החברות העולמי ובסופו של דבר ב-20 במאי, החליטה האספה הכללית של האו"ם לקבוע את ה-30 ביולי כיום החברות הבינלאומי ולעודד את כל המדינות החברות באו"ם לקיים את יום החברות הבינלאומי בהתאם לתרבות ולמנהגים של הקהילות המקומיות, הלאומיות והאזוריות, לרבות באמצעות חינוך ופעילות ציבורית. עם זאת, כמה מדינות, כולל הודו, ממשיכות לחגוג את יום החברות ביום הראשון של חודש אוגוסט. ובאוברלין, אוהיו, יום החברות נחגג ב-8 באפריל.
לכבוד יום החברות ב-1998, קופי אנאן, מזכ"ל האו"ם, מינה את פו-הדוב כשגריר יום החברות העולמי באו"ם. האירוע נערך בחסות מחלקת המידע של דיסני בארצות הברית, ושיתוף פעולה עם קאתי לי גיפורד.
טאי זקס

פעולת המחלה

הפגם הגנטי גורם להפחתה בפעילות או לחוסר פעילות מוחלט של אנזים בליזוזום בשם β-הקסוזאמינידאז-A (או בקיצור Hex A), שתפקידו לזרז פירוק של נגזרות חומצות שומן בשם גנגליוזידים. אובדן הפעילות של האנזים גורר הצטברות של הגנגליוזידים בתאים, בפרט במוח ובעמוד השדרה. נשאי טאי זקס מתגלים בקלות על ידי בדיקת דם המודדת פעילות של האנזים. נכון לינואר 2008, ניתן לבצע את הבדיקה בחינם בתחנות לבריאות המשפחה של משרד הבריאות.
שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה

שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה (שמ″ח עו″ז) היא שיטה אופטית להדמיית שדה מהירות בזורם. בשיטה זו מצלמים חלקיקים המפוזרים בתוך זורם בהפרשי זמן ידועים. מתוך שני צילומים עוקבים ניתן לשחזר שדה וקטורי רגעי של מהירויות החלקיקים. שדה זה מדמה בקירוב את שדה מהירות בזורם. טיבו של הקירוב תלוי בצפיפות החלקיקים ובדבקותם בזרימה המאופיינת ע″י מספר סטוקס.
על מנת שהחלקיקים ייראו כנייחים בצילום גם בזרימות מהירות (מספרי ריינולדס גבוהים), יש להאיר את הזורם בחושך לפרק זמן קצר עם הבזק אור "מקפיא מצב". האור המתפזר מהחלקיקים נקלט במצלמה דיגיטלית ותמונת מקומם הרגעי של החלקיקים נשמרת בזיכרון הפנימי של המצלמה. קצב הצילום נקבע בהתאם למהירות הזורם באופן כזה שהזזה של החלקיקים המהירים בזורם בין שתי תמונות סמוכות תהיה כעשרה פיקסלים. כאשר הזיכרון מתמלא נשלחות התמונות למחשב לטובת חישוב והדמיה של רצף שדות מהירות רגעיים.
כדי להימנע מרווית יתר של חיישן המצלמה בעת ההבזק צריך למקם אותה מחוץ לאלומת האור, מה שבתורו דורש כיווניות של ההבזק. בפועל מאירים את הזורם באלומה עם קרני אור מסודרות במישור (שמ"ח עו"ז מישורי) או בנפח (שמ"ח עו"ז טומוגרפי) ומתפזרות מהחלקיקים לפי פיזור מיי, בו רוב האור מתפזר בכיוון הקרן הפוגעת.

שמ"ח עו"ז מישורי

זוהי שיטה לשחזור שדה מהירות דו-ממדי בה מאירים את הזורם באלומה מישורית ומקבלים תמונות של חלקיקים בחתך כלשהו המקביל לזרימה. את התמונות מחלקים לאזורים קטנים, המכונים חלונות חקירה, בעלי שטח אופייני של כ-30X30 פיקסלים. מניחים שכל החלקיקים בתוך חלון חקירה אחד נעים בצורה אחידה, כך שהמהירות הרגעית הממוצעת שלהם מדמה את המהירות הרגעית של זורם באותו החלון. וקטורי מהירות של כל החלונות מהווים את השדה הווקטורי הרגעי המקורב, שאותו המטרה לשחזר. בפועל השחזור מתבצע ע″י מציאת וקטור הזזה ממוצעת D של חלקיקים בתוך חלון חקירה המתרחשת בזמן Δt ידוע בין שתי הארות עוקבות. מכאן ניתן ליחס לזורם בתוך חלון חקירה זה וקטור מהירות רגעית v=D/Δt. את וקטור ההזזה D קובעים מתוך מכפלה בהצלבה (cross correlation) של שתי תמונות המופיעות בחלון חקירה בזמנים t ו- t+Δt. המשמעות הגאומטרית של המכפלה הזאת היא מציאת חפיפה מרבית בין שתי תמונות ע″י הצלבתן (הזזה של תמונה אחת על גבי השנייה בצעדים של פיקסל אחד).מתמטית, ניתן להסתכל על תמונה כעל פונקציה מרחבית של עוצמת האור (I(x,y. מכפלה בהצלבה של שתי פונקציות המתארות שתי תמונות עוקבות הינה בעצמה פונקציה אשר תלויה בתזוזה הדדית של התמונות (Dₓ, Dy):
I*I’(Dₓ,Dy) = ∫∫₵ I(x,y)|ₜ•I’(x+Dₓ,y+Dy)|t+Δtdxdy
₵ האינטגרציה מתבצעת על חלון חקירה
מקסימום של הפונקציה (I*I’(Dₓ,Dy מתקבל עבור מצב החפיפה המרבית בין התמונות,(D=(Dₓ,Dy
גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1582 בצלה שהשתייכה לנסיכות לינבורג, לוילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולדורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג.
לאחר מותו של פרידריך אולריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג, חולקו בשנת 1635 שטחי בית ולף; גאורג קיבל את נסיכות קאלנברג שכללה את שטחי נסיכות גטינגן לשעבר, ואילו אחיו אוגוסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את שטחי נסיכות לינבורג.
גאורג העביר את מקום מגוריו להנובר, שעל שמה נקראים צאצאיו בית הנובר. ב-2 באפריל 1641 מת גאורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב

בית ההבראה

בית ההבראה הוקם בשנת 1968 על ידי קרן הפנסיה "מבטחים", שמבוטחיה היו עיקר המתארחים בו בשנותיו הראשונות. בית ההבראה נוהל על ידי קופת חולים הכללית, שאף היא הפנתה את חבריה אליו. עם הקמתו כלל בית ההבראה 91 חדרים זוגיים, בשטח כולל של 8,000 מ"ר. בנוסף כלל בית ההבראה חדר כנסים בן 230 מקומות, חדרי ישיבות קטנים יותר ובית קולנוע בן 253 מקומות.
בשנת 1972 הוענק ליעקב רכטר פרס ישראל לאדריכלות, על תכנונו של בית ההבראה. בנימוקי ועדת השופטים לפרס נאמר:
בניין בית ההבראה מבטחים, יצירתו של רכטר אשר תוכננה על ידי המשרד רכטר-זרחי-פרי, מהווה דוגמה נדירה ומאלפת של השתלבות יצירה ארכיטקטונית לקליטת מסד הבניין בקרקע ולמפגש הבניין בחלקו העליון עם הרקיע. הוגשמה כאן קונצפציה ארכיטקטונית המאחדת באופן מוחלט את מבנה הקרקע ההררי עם נוף הבניין בצורה רגישה ואורגנית, אך עם זאת בלתי שגרתית. רגישות זאת עוברת כחוט השני בעיצוב הפלסטי והמרחבי של הבניין על כל פרטיו. השימוש המודע בחומרים צנועים בצורתם הטבעית מבליט את איכות הפתרון הארכיטקטוני הבסיסי ומעיד על יכולתו של האדריכל להגיע לפתרון מושלם תוך התאפקות מכוונת של שימוש באמצעים.
— 
בשנת 1974 נעשה שימוש יוצא דופן בבית ההבראה: עם חזרתם לישראל של שבויי צה"ל במלחמת יום הכיפורים הם שוכנו בבית ההבראה, שהוסב למתקן חקירות, שבו נחקרו פדויי השבי על נסיבות נפילתם בשבי ועל התנהגותם במהלכו.

בית המלון אלמא

במהלך השנים עבר בית ההבראה לניהולה של חברת "מלונות גנים" ששינתה את שמו ל"גני כרמל". בשנות ה-90‬ עבר ניהולו לרשת בתי המלון "מוריה"‬, ובסוף שנות ה־90 חזר לניהולה של "גני מבטחים". בשנת 2005 החליטה קרן הפנסיה "מבטחים", שהולאמה שנתיים קודם לכן, על מכירת המלון, ובתחילת 2006 הוא נמכר ללילי אלשטיין, אלמנתו של יואל משה אלשטיין, ממייסדי חברת התרופות "טבע."
הגב' אלשטיין תכננה לערוך שינויים מפליגים במבנה, ובכלל זה הריסת חלק ניכר ממנו והחלפתו בבנייה חדשה, אך נסוגה בה מתוכנית זו בעקבות התנגדות עזה של תושבי הסביבה ואדריכלים. לאחר מכן החלו עבודות לשימור ושיפוץ של המלון, לשם הפיכתו למלון בוטיק מודרני. העבודות, בתכנונם של האדריכלים אמנון רכטר (בנו של יעקב רכטר) ורני זיס ומעצבי הפנים יונייטד מלונדון ולאה מלר, כללו איחוד כל שני חדרים במלון לחדר אחד מרווח יותר, הפיכת חדר אוכל לגלריה לאמנות והקמת חניון תת-קרקעי. 
בסוף 2014, עם תום השיפוץ, נפתח במקום מלון "אלמא" המשמש כמרכז אמנות מפואר. שם בית המלון הורכב מהאותיות הראשונות של שמות בני המשפחה: אורנה, לילי, משה, אמיר. במלון שני אולמות, המיועדים לקונצרטים, רסיטלים, הופעות תיאטרון ומחול. האחד כולל 450 מקומות ישיבה ומותקן בו עוגב בעל 1414 קנים. השני כולל כ-250 מקומות ישיבה. במלון יפעלו גלריות להצגת אמנות חזותית ופלסטית, בהן תינתן במה קבועה לאמנות ישראלית.