google/wiki40b huggingface dataset:
לינדה לאבין

ביוגרפיה

לאבין נולדה בעיר פורטלנד, מיין שבארצות הברית למשפחה שלקחה חלק פעיל בקהילה היהודית המקומית. הוריה הם לוסיל (לבית פוטר), זמרת אופרה ולאיש העסקים דייוויד ג'יי. לאבין. משפחתה של לאבין הייתה פעילה בפעילות הקהילה היהודית המקומית בפורטלנד. לאבין היא בוגרת בית ספר מייפליט  ומכללת ויליאם ומרי .

טלוויזיה

את דרכה בתעשיית הבידור החלה לאבין בטלוויזיה בתפקידי אורח שזימנו לה את תפקיד הבלשית ג'ניס וונתוורת' בסדרת המשטרה הקומית "ברני מילר". לאבין עזבה את התוכנית בעונתה השנייה על מנת לשחק בתפקיד הראשי בעיבוד הטלוויזיוני הקומי "אליס" לסרט "אליס לא גרה כאן יותר". הסדרה הייתה ללהיט גדול של רשת CBS ולאבין ששיחקה את אליס הייט זכתה על משחקה בשני פרסי גלובוס הזהב רצופים בשנים 1978 ו-1979 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
בשנת 2013 שיחקה לאבין בקומדיית המצבים של שון הייז "שון מציל את העולם" בתפקיד לורה אמו של גיבור העלילה שון האריסון (הייז).
בקולנוע לאבין מיעטה להופיע, היא שיחקה בסרטו של אלן רנה "אני רוצה ללכת הביתה"  ובקומדיות "תוכנית גיבוי" ו"את, אני והשאר".

תיאטרון

ללאבין קריירת תיאטרון מפוארת המתפרסת על טווח של למעלה מ-40 שנות עשייה. היא זכתה בפרס טוני בשנת 1987 על הופעתה במחזה של ניל סיימון "Broadway Boun". היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי טוני נוספים בין היתר על תפקידיה במחזות "יומנה של אנה פרנק" בתפקיד גברת ואן דאן ו" The Tale of the Allergist's Wife ".

חיים אישיים

ללאבין לא נולדו ילדים והיא הייתה נשואה לשחקנים רון ליבמן וקיפ ניבן.
כיום מתגוררת לאבין בניו יורק עם בעלה השלישי המוזיקאי סטיב באקונס.
צבתן נקוד

מזון

בדומה לשאר בני משפחתו, הצבתן הנקוד ניזון בעיקר מצמחים ומפרחים כגון דליה, ציפורן וורד, אך לעיתים הוא צד גם חרקים קטנים כגון כנימות, דגיגי כסף ואחרים.

התנהגות

כרוב בני משפחתו, הצבתן הנקוד מעדיף מקומות אפלים, מוגנים וחשוכים. בשעות היום הוא מסתתר בסדקים ובחריצים אפלים ולחים, ובלילה הוא יוצא לחפש מזון. כאשר הוא מרגיש מאוים או בשעת ציד, הצבתן מקמר את הצבת מעל גבו.
בחורף מטילות הנקבות צבר ביצים לבנות במקום אפלולי, כדוגמת חללים תחת אבנים, בין עלי שלכת או בסדקים בקיר. בשונה מרוב החרקים, הנקבה שומרת על הנימפות לאחר בקיעתן ומאכילה אותן כחודש וחצי, עד שהן עומדות ברשות עצמן. במהלך תקופה זו הנימפות משילות את עורן כארבע פעמים. 
תפוצה: הצבתן הנקוד הוא מין מזרח תיכוני. התפוצה בישראל: צפון הארץ ומרכזה, כל השנה, בעיקר בחורף.

נזקים לאדם

למרות מראהו המאיים אין הצבתן יכול לפגוע ישירות בבני אדם. צביטתו איננה חזקה מספיק כדי לפצוע את העור והוא אינו יכול לנשוך או להעביר מחלות. בהיותו אוכל כל, הצבתן עלול להזיק לצמחייה בגינות נוי, בעיקר לפרחים. מאידך, הוא גם טורף מזיקים שונים כגון כנימות וחרקים אחרים.
צ'ינזיה דה פונטי

ביוגרפיה

דה פונטי נולדה בעיר פסקארה שבאיטליה. בעת שהייתה סטודנטית למשפטים זכתה בשנת 1979 בתחרות "מיס איטליה". בשנת 1982 זכתה בתחרות "מיס תבל האיטלקיה", ובכך נבחרה לייצג את איטליה בתחרות מיס תבל, שם זכתה בתואר סגנית שנייה.
במהלך שנות השמונים והתשעים הופיעה בתפקידים הראשיים בסרטים רבים בקולנוע האיטלקי והירבתה להופיע בסרטי קומדיה.ב-1987 שיחקה בסרט הספגטי "האפאצ'י הלבן" לצד לולה פורנר, מיס ספרד של שנת 1979.
כמו כן שימשה כמנחה בטלוויזיה.
קוקון

תקציר העלילה

בעל סירה מקבל לפתע הזמנה של סירתו ל-27 ימים כאשר במקביל אחוזה גדולה עם בריכה פרטית מושכרת ל-28 ימים. העלילה מסתבכת כשבעל הסירה מגלה שעורם של השוכרים אינו אנושי. באותה העת, חבורת קשישים עליזה המשתכנת בבית אבות, מתגנבת בחשאי לבריכה הפרטית בבית הסמוך כדי להתרענן. מהר מאוד הם מגלים שהשחייה בברכה מחזירה להם את נעוריהם - בריאותם משתפרת וגם המוטיבציה שלהם לחיות. הסיבה, כך מתברר, היא שחייזרים משכנים מתחת לפני המים שבבריכה את הגלמים שלהם.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 79% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.
MDNA

רקע והפקה

בדצמבר 2010 פרסמה מדונה הודעה בעמוד הפייסבוק הרשמי שלה, בה כתבה: "זה רשמי! אני צריכה לזוז. אני צריכה להזיע. אני צריכה ליצור מוזיקה חדשה! מוזיקה שאוכל לרקוד איתה. אני בחיפוש אחרי האנשים הכי משוגעים, חולניים ורעים, כדי שאוכל לעבוד איתם. רק אומרת..." . ב-4 ביולי, מנהלה האישי של מדונה, גיא עוזרי, הודיע כי מדונה התחילה לעבוד באולפן על הקלטות אלבום האולפן ה-12 שלה. ב-15 בדצמבר 2011 הודיעה מדונה שהאלבום החדש יצא לאור באביב 2012, ושיהיה זה האלבום הראשון אותו היא מוציאה במסגרת חוזה התקליטים החדש שלה, עליו חתמה ב-2007. בחוזה מוסכם כי מדונה וחברת לייב ניישן יצרו שלושה אלבומים תחת אינטרסקופ רקורדס, אשר תשווק ותפיץ את האלבום. זמר קצר לאחר מכן נטען באתר NME כי הסינגל הראשון מהאלבום יקרא "Give Me All Your Luvin'" והוא יצא לאור בינואר 2012, מה שהתגלה כקרוב מאוד לאמת (הסינגל יצא בתחילת פברואר ונקרא Give Me All Your Luvin'). בסקר סוף 2011 של בילבורד, קבעו קוראי המגזין כי האלבום החדש של מדונה הוא המצופה ביותר מבין האלבומים שיצאו ב-2012.

הסופרבול

במשחק הסופרבול 2012, הופיעה מדונה עם מחרוזת מלהיטיה והסינגל הראשון שלה מהאלבום, הנקרא :Give Me All Your Luvin'". במהלך ההופעה השתתפו הצמד למפאו, הזמר סי-לו גרין והזמרות מיה וניקי מינאז', שמשתתפות גם בקליפ של "Give Me All Your Luvin'", במהלך ההופעה נרשמה שערורייה, כשהראפרית מיה הפנתה אצבע משולשת למצלמה. הרשת המשדרת הביעה התנצלות וייתכן כי הזמרת תיקנס כעונש.
Transmission Control Protocol

אמינות החיבור

בניגוד לפרוטוקול UDP שפועל גם הוא בשכבת התעבורה אבל דואג רק לריבוב ולא להעברה אמינה של הנתונים, פרוטוקול TCP דואג לשניהם מסיבה זו הוא גם יותר מורכב, יותר ארוך ומתאים להעברת סוגי מידע שונים שהאמינות אצלם יותר חשובה. בדיקת אמינות הנתונים נעשה באמצעות חישוב Checksum (בדרך כלל באמצעות CRC). מחשב המקור מחשב פונקציה על המידע הנשלח ומוסיף אותו כחלק מהפתיח של חבילת ה-TCP. כאשר מחשב היעד מקבל את החבילה הוא משווה את תוכן הפתיח עם תוצאת חישוב חדשה של הפונקציה שהוא מבצע. לאחר אימות הנתונים שולח מחשב היעד אישור למקור על מנת להודיע לו שהחבילה הגיעה באופן תקין. אם הנתונים הגיעו בצורה לא תקינה מבקש מחשב היעד שידור חוזר של החבילה. מאחר שמחשב המקור שומר עותק של הנתונים עד לקבלת אישור ההגעה שלהם מאפשר מנגנון לאשר קבלה של כל הנתונים שנשלחו. אם מחשב המקור לא מקבל את האישור הוא מבצע שידור חוזר.

בטיחות והצפנה

יש ל - TCP אפשרות להשתמש בפרוטוקול הצפנה, Secure Sockets Layer - SSL הוא יושב בין ה-TCP לאפליקציה והוא החלק התחתון של האפליקציה. 
הוא דואג שכאשר האפליקציה נותנת מידע הוא עובר דרך ה -SSL והוא מצפין את המידע ומבטיח על ידי חתימה אלקטרונית שהמידע לא שונה בדרך ומספק זיהוי קצה.
לדוגמה: חיבור לבנק, אנו רוצים לדעת שאכן התחברנו לבנק ולא למתחזה. נושא זה בולט בתחום אבטחת המידע והעיסוק בו בעולם רב.

בקרת זרימה

לצורך בקרת הזרימה משתמש פרוטוקול ה-TCP ב"חלונות הזזה" (sliding windows) גודל החלון משתנה באופן דינמי במהלך התקשורת, כך שיתאים לרוחב הפס, וכן לכמות המידע שהיעד מסוגל לעבד.
מחשב המקור ממספר את החבילות במספרים סידוריים, בסדר עולה, כך שמחשב היעד יכול לעקוב אחרי הגעתן של כל החבילות ולהתריע במקרה שאחת מהן לא הגיעה, ובכך לאפשר למחשב המקור לבצע שידור חוזר.

פורטים

על מנת לאפשר לשירותי רשת שונים לעבור בין שני מחשבים על גבי אותו קו תקשורת משתמש הפרוטוקול בפורטים על מנת להבחין בין שירותי רשת שונים. מחשב המקור מקצה פורט עבור השיחה ושולח את חבילת המידע לפורט ידוע ביעד. זיהוי החבילה נעשה באמצעות ארבעת הפרמטרים (מחשב שולח, פורט שליחה, מחשב מקבל, פורט קבלה).

מבנה חבילת TCP

חבילת TCP כוללת פתיח באורך משתנה המורכב משדות קבועים בגודל 20 בתים ושדות אופציונליים בגודל של עד 40 בתים (בכל מקרה גודל הפתיח הוא כפולה של 32 סיביות). לאחר הפתיח מצורפת מסגרת המידע בגודל משתנה הקטן מ-65,495 בתים. החבילה אינה כוללת סוגר.
צ'פמן ריברקומב

ביוגרפיה

ריברקומב נולד בעיר קובינגטון שבווירג'יניה, בנם של אליזבת פורר וג'ורג' אנדרסון ריברקומב. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון ולי בטרם התגייס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. הוא השתחרר מהשירות הצבאי בדרגת קורפורל. כששב מהמלחמה, החל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה, וסיים את לימודיו ב-1919. הוא עבד כעורך דין בקובינגטון במשך שנים אחדות, אז שעבר לצ'ארלסטון שבוירג'יניה המערבית, ב-1922.
ב-1942 נבחר לסנאט של ארצות הברית. שם חרת ריברקומב על דגלו התנגדות למדיניות החוץ והפנים של ממשל הארי טרומן והיה תומך תקיף בזכויות אזרח. ב-1945, נמנה ריברקומב בין שבעת הסנאטורים שהתנגדו להצטרפות ארצות הברית אל האומות המאוחדות. הוא התמודד לכהונה שנייה בסנאט ב-1948 אך הפסיד ליריבו מת'יו נילי מהמפלגה הדמוקרטית, ובבחירות למושבה האחר של וירג'יניה המערבית בסנאט ב-1952 הפסיד גם כן. בשתי מערכות בחירות אלה, תמיכתו במדיניות זכויות האזרח של המפלגה הרפובליקנית היו נושאים עיקריים.
אחרי שני כישלונות ניסיונותיו להיבחר לסנאט, ב-1956 זכה בבחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו של הארלי קילגור, יריבו הדמוקרטי בבחירות 1952. הוא נכנס שוב לסנאט וכיהן עד לשלהי 1958.
ב-1958 הפסיד לרוברט בירד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של וירג'יניה המערבית, בבחירות טעונות לסנאט (בירד אייש את המושב עד מותו ב-2010, ונהפך לסנאטור הראשון שכיהן ללא הפרעה במשך יותר מחמישים שנה). לאחר מכן הוא הוסיף להפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל וירג'יניה המערבית ב-1960 ופרש מהפוליטיקה. הוא עסק בחוק ומשפט בצא'רלסטון עד מותו ב-1979.
ריברקומב היה הרפובליקני האחרון שייצג את וירג'יניה המערבית בסנאט עד להיבחרה של שלי מור קפיטו במהלך בחירות 2014 בארצות הברית, שקטעה רצף בן 58 שנה של ניצחון המפלגה הדמוקרטית בבחירות לסנאט.
AHCI

AHCI (ראשי תיבות באנגלית של: Advanced Host Controller Interface) הוא תקן טכני שהוגדר על ידי אינטל ומפרט באופן אבסטרקטי (בצורה שאינה  מגדירה יישום באופן ספציפי) את פעולת Serial ATA.
מפרט הַתקן מתאר מבנה זיכרון לספקי חומרת מחשב להעברת נתונים בין המערכת המארחת להתקני אחסון מחוברים. AHCI נותן למפתחי תוכנה ומעצבי חומרה שיטה סטנדרטית לגילוי, הגדרת תצורה, ותכנות מתאמי SATA/AHCI . תקן AHCI נפרד מן הסטנדרט SATA 3 Gbit/s, אם כי הוא חושף את היכולות המתקדמות של  SATA  (כגון החלפה חמה ו-"native command queuing") כדי שמערכות מחשב מארחות יוכלו לנצל אותן.
הדיוויזיה ה-36 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1890, וחייליה גויסו מפרוסיה המערבית, ובפרט מאזור דנציג. 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-17 בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועברה לחזית המערבית והוצבה באזור הסום, שם לחמה בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
It Ain't Me

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קייגו, סלינה גומז, אנדרו וואט, בריאן לי ואלי טמפוסי והופק על ידי קייגו, וואט, בן רייס ולואיס בל. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הדאנס-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ והטרופיקל-האוס.
בארצות הברית, נמכר השיר בכלמעלה ממיליון עותקים ובעקבות כך קיבל את תואר הפלטינה.

וידאו קליפ

האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייגו ב-15 בפברואר 2017. האודיו זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-500 מיליון צפיות. קליפ השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייגו חודשיים לאחר מכן.
נכון לאוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-162 מיליון צפיות.
חוקר פרטי

חוקר פרטי הוא אדם העוסק באיסוף מידע על הזולת במסגרת אזרחית עבור לקוחותיו. 
חוקרים פרטיים עוסקים במגוון תחומים, ובהם: הונאה, אישות (בגידה/גירושים), איכון (איתור אנשים), איתור רכוש, ריגול עסקי, חקירות ביטוח, חקירות כלכליות, חקירות בתחום הפלילי, חקירות בתחום הנוער, חקירות מגזר, מעקבים, מהימנות עובדים ועוד. 
לצורך ביצוע עבודתו, החוקר הפרטי נעזר בציוד ייעודי מתקדם ממיטב הטכנולוגיה הקיימת והמתפתחת ומאגרי מידע שונים.
החוקרים הפרטיים פועלים בכפוף לחוק חוקרים פרטיים ושירותי שמירה ומחויבים לעבוד על פי כללי אתיקה מחמירים.

בישראל

בישראל מוסדרת פעילות החוקרים הפרטיים באמצעות חוק חוקרים פרטיים ושרותי שמירה, תשל"ב-1972.
הקריטריונים לקבלת רישיון חוקר פרטי בישראל הם התאמנות בחקירות (התמחות) במשך 3 שנים במשרד חקירות, תחת פיקוחו האישי של מנהל המשרד ובאישור המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה במשרד המשפטים. בסיום תקופת ההתאמנות יש לעבור מבחן הסמכה של משרד המשפטים.
לקבלת רישיון בעל משרד חקירות יש צורך לצבור ותק של 5 שנים כחוקר פרטי מורשה, להגיש בקשה למשרד המשפטים ולקבל את אישור הוועדה הנ"ל.
חוקר פרטי שאינו מחזיק ברישיון לניהול משרד חקירות אינו רשאי לקבל עבודות מלקוחות פרטיים. רישיון החוקר הפרטי מקנה לו את הזכות לעבוד במשרד חקירות מורשה.
רישיון לחוקר פרטי ניתן לשנה אחת בלבד. מדי שנה יש לחדש הרישיון לשנה נוספת וזאת במידה ולא הוגשו תלונות כנגד החוקר ולא נפתחו הליכים פלילים כנגדו.

אתיקה מקצועית

חוקר פרטי יפעל כלפי לקוחו בנאמנות ודין היחסים ביניהם כדין היחסים בין שליח לשולחו.
החוקר הפרטי אינו רשאי להתחזות לגורם רשמי כלשהו (שוטר, פקח, עובד המוסד לביטוח לאומי וכדומה), ואינו רשאי להציג עצמו כבעל מקצוע אחר הטעון ברישיון (רופא, למשל), אלא אם יש לו רישיון כזה. עם זאת, החוקר רשאי לאמץ לעצמו שם או זהות בדויים לצורך ביצוע משימתו. החוקר הפרטי אינו רשאי לעבור על החוק בשום מקרה, לרבות ביצוע האזנות סתר.
חוקר פרטי לא יתנה שכר הטרחה לעבודתו בתוצאות החקירה פרט לחקירות איכון (איתור של בני אנוש).
חוקר פרטי לא יזום חקירות מתוקף מידע שהגיע לידיו.
חוקר פרטי ימסור לפי דרישת היועץ המשפטי לממשלה, לידיו או לידי מי שהסמיך לכך, ידיעות שגילה בדבר ביצוע עבירה.
לא ימסור חוקר פרטי ידיעות שנמסרו לו מאת לקוחו אגב השירות המקצועי שנתן ללקוחו ושיש בהם כדי להפליל את לקוחו, אלא אם הסכים לקוחו לכך.

התאמנות בחקירות פרטיות

על מנת להיות חוקר פרטי בישראל יש לבצע שלוש שנות התאמנות בחקירות פרטיות במשרד חקירות תחת פיקוחו של חוקר פרטי בכיר בעל ותק של חמש שנות ניסיון, ומי שאושר להיות מאמן על ידי הוועדה. 
מאמן יכול להיות מנהל משרד לחקירות או חוקר פרטי שהוא מנהל חוקרים במשרד לחקירות פרטיות.
יוצאי תחום החקירות בשרות המדינה יכולים להגיש בקשה להכרה בעבודתם הקודמת כזמן התמחות, והוועדה לרישוי חוקרים פרטיים שבמשרד המשפטים, תבחן את הבקשה ותכיר בתקופה המלאה או בחלק ממנה. בכל מקרה, חלה חובה על כולם לעבור מבחן הסמכה. בכל מקרה על מתאמן בחקירות להיות בעל עבר ללא דופי, בוגר 12 שנות לימוד לכל הפחות, מעל גיל 23 ואזרח ישראל שהוא גם תושב המדינה.
במהלך שנות ההתאמנות על המתאמן להתאמן באופן מלא ובפיקוחו של המאמן, על המאמן לשלוח "אישור התאמנות" לוועדה מדי שישה חודשים ובו דיווח על ההתאמנות.
מתחם עולם הספורט של דיסני

מתחם עולם הספורט של דיסני (באנגלית: Disney's Wide World of Sports Complex) הוא מתחם אתלטיקה שגודלו 890 דונמים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד. המתחם מארח אירועי ספורט מרובי משתתפים לחובבנים ומקצוענים כאחד.

היסטוריה

חברת וולט דיסני בנתה את המתחם, ששוויו מוערך בכ-100 מיליארד דולר, על קרקע ביצות שהייתה בבעלותה ליד הכביש המהיר מספר 4. המתחם נחנך במרץ 1997 במשחק בייסבול בין קבוצת האטלנטה ברייבס והסינסינטי רדס.
ב-13 במאי 2008 הודיעה חברת וולט דיסני על כוונתה למתג את הקומפלקס תחת המותג ESPN, ועל שינוי שמו של המתקן ל -"מתחם עולם הספורט של ESPN" אולם טרם נקבע תאריך למעבר לשם החדש.
אהבה (פסל)

אהבה (באנגלית: LOVE) הוא פסל מעשה ידי אמן הפופ ארט האמריקני רוברט אינדיאנה. הפסל מורכב מארבע אותיות בשפה האנגלית המרכיבות יחד את המילה "LOVE" - "אהבה" באנגלית. האותיות "L" מצויה בחלקו השמאלי העליון של הפסל והאות "O" מצויה בחלקו הימני של הפסל (כאשר האות O מוטה על צידה), והאותיות "V" ו-"E" בחלקו התחתון של הפסל, כאשר האות "V" ממוקמת מתחת לאות "L", והאות "E" מתחת לאות "O". הפסל המקורי עשוי פלדה וממוקם כיום במוזיאון אינדיאנה לאמנות, והעתקים רבים שלו מצויים באתרים רבים ברחבי העולם.
בגרסה העברית של הפסל, הממוקמת בגן הפסלים של מוזיאון ישראל בירושלים, האותיות "א" ו-"ה" מצויות בחלקו העליון של הפסל (כאשר האות "א" מימין והאות "ה" משמאל, כשהיא אינה מוטה), ומתחת לאות "א" מצויה האות "ב" ומתחת לאות "ה" מצויה אות "ה" נוספת.
עיצוב זה של האותיות הוכן לראשונה בשנת 1964 כעיצוב כרטיס ברכה עבור המוזיאון לאמנות מודרנית (המומה) שבניו יורק, והפסל הראשון בעיצוב זה הוצג בעיר ניו יורק בשנת 1970. הפסל הועבר למוזיאון אינדיאנפוליס לאמנות בשנת 1975.
גרסאות נוספות של הפסל קיימות בסינית, איטלקית וספרדית.
אוסטר אוטוקרט

מטוסי אוסטר בישראל

בטרם הקמתם של מדינת ישראל וחיל האוויר הישראלי, פעל ביישוב שירות האוויר (ש"א) של "ההגנה". עם הקמתו של שירות האוויר בנובמבר 1947, היה אוסטר J1 אוטוקרט אחד משבעת המטוסים שעמדו לרשות השירות. האוסטר, שכונה "האוסטר הציווילי", היה המטוס הראשון לנחות בגוש עציון הנצור ב־7 בפברואר 1948.
בינואר 1948 רכש שירות האוויר 20 מטוסי אוסטר מפורקים מהצבא הבריטי, במסווה של עסקה עם הסוכנות היהודית. המטוסים הובלו מבסיס עקרון של חיל האוויר המלכותי ליקב נטוש במושבה שרונה (היום בשטח הקריה). במרתפי היקב עמלו טכנאים להכשיר את המטוסים לטיסה, וב־3 במרץ עשה ראשון המטוסים המשופצים את טיסת הבכורה שלו. בסך הכל הוכשרו לטיסה 18 מתוך 20 המטוסים.
על מטוסי האוסטר, שצלילי מנועיהם הקנו להם את הכינוי "פרימוס" על שם מתקן החימום הרועש, נצבעו מספרי רישוי שחלקם זהים, כדי להטעות את הבריטים, שלא העלו בדעתם שמהגרוטאות שמכרו יושמשו מטוסים. המטוסים הוצבו בטייסת א' בשדה רדינג (לימים שדה דב) תחת פיקודו של אלי פיינגרש. הם תוחזקו בעזרת גרוטאות שהשאירו מאחוריהם הבריטים.
מספרם הגדול יחסית של המטוסים וצרכי השעה, איפשרו להקים נספחים (טייסות) נוספים. ב־10 בפברואר הוקמה טייסת הנגב בניר עם תחת פיקודו של עזר ויצמן ובאפריל הוקמה טייסת הגליל ובסיסה ביבנאל תחת פיקודו של דניאל בוקשטיין שהוחלף לאחר נפילתו על ידי משה פלד.
המטוסים שימשו במשימות של סיור, צילום וקישור וכן הובילו אספקה ליישובים נצורים, אם בנחיתה והמראה ממנחתים מאולתרים ואם על ידי "הצנחת" מזון ותחמושת עטופים בנסורת בתוך שקים. המטוסים שימשו גם לחילוץ פצועים ואף שימשו כמטוסי תקיפה קלים. מחלונות המטוס השליכו אנשי הצוות פצצות ודרך דלתות המטוס ירו במקלעים. מטוסי האוסטר נשאו בעיקר המאמץ בחודשים הראשונים למלחמת השחרור, עד הכרזת העצמאות והגעתם של מטוסים מתקדמים יותר, דוגמת המסרשמיט.
המטוסים נותרו בשירות עד שנת 1952. לימים הונצח האוסטר בישראל בבול לכבוד יום העצמאות התשעה עשר של ישראל  ובמדליה  שנושאים את דמותו.
יחסי בוסניה והרצגובינה–גרמניה

היסטוריה

בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14, כורים גרמנים, המכונים "סקסונים" (סאסי), הגיעו מהונגריה לבוסניה. בשנת 1878 סופחה בוסניה לאוסטרו-הונגריה, אשר הייתה בברית עם הקיסרות הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה בוסניה חלק ממעצמות המרכז, ולאחר תבוסת אוסטריה ופירוק האימפריה בשנת 1918, הצטרפה בוסניה למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, אשר הצטרפה בשנת 1919 לממלכת הסרבים, קרואטים והסלובנים.
בשנת 1941 גרמניה הנאצית כבשה את יוגוסלביה. והקימה את ממשלת הבובות המדינה העצמאית של קרואטיה (NDH), שכללה אף את בוסניה והרצגובינה. הרבה חיילים גרמנים מהוורמאכט נפרסו בכל רחבי בוסניה, ובמהלך 1942 ו-1943 הגיעו כוחות נוספים מגרמניה, בגלל עלייה במספר ההתקפות על הנאצים על ידי הפרטיזנים היוגוסלבים שהיו בהנהגת יוסיפ ברוז טיטו. לאחר המלחמה הפכה בוסניה והרצגובינה לחלק מיוגוסלביה הסוציאליסטית, והייתה חלק ממנה עד לשנת 1991. במסגרת נפילת הקומוניזם במזרח אירופה החלה יוגוסלביה להתפורר. גרמניה הכירה בעצמאותה של בוסניה והרצגובינה ב-6 באפריל 1992, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים בנובמבר אותה שנה.
במהלך מלחמת בוסניה גרמניה טיפלה במרבית הפליטים הבוסנים, וניסתה באמצעות קבוצת התיאום הבינלאומי להביא לסיום המלחמה, והייתה מעורבת בהשגת הסכם דייטון. מאז המלחמה, גרמניה מסייעת בדרכים רבות ושונות עבור בוסניה והרצגובינה, ואף מסייעת לה בהצטרפות לאיחוד האירופי.

יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בפרנקפורט, בלייפציג, במינכן ובשטוטגרט.
בלט מריאינסקי

היסטוריה

בלט מריאינסקי הוקם בשנות הארבעים של המאה ה-18, לאחר הקמת בית הספר לבלט הראשון ברוסיה בשנת 1738.
בית הספר לתיאטרון הקיסרי, כפי שהיה ידוע במקור, הוקם ב-4 במאי 1738, בארמון החורף בסנקט פטרבורג. זהו גלגולה הראשון של האקדמיה לבלט וגנובה של ימינו. מייסדו ומנהלו הראשון של בית הספר היה הכוריאוגרף הצרפתי ז'אן-באטיסט לנדה, ומטרת יצירתו של בית הספר הייתה להכשיר רקדנים צעירים ולהקים איתם את להקת הבלט הרוסית הראשונה. קבוצת התלמידים הראשונה כללה שנים-עשר בנים ושתים-עשרה בנות.
מעט מאוד מידע קיים משנותיו המכוננות של חברת הבלט, עם זאת ידוע כי גם בית הספר וגם חברת הבלט נקשרו בשמותיהם, והפכו לבית הספר לבלט הקיסרי ולבלט הרוסי הקיסרי, שמות שהמשיכו לשמשם עד לביטולו של השלטון הקיסרי. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, הבלט הרוסי הקיסרי עלה במהרה לגדולה והיה מוכר מכמה מהשמות המשפיעים והמפורסמים ביותר בתולדות הבלט ובהם צ'ארלס דידלו, מארי טליוני, כריסטיאן ג'והנסון, אנריקו צ'יקטי, ז'יל פרו, פאני צ'ריטו וקרלוטה גריזי.
לאחר המהפכה הרוסית, ראתה ממשלת ברית המועצות בבית הספר ולהקת הבלט סמלים בלתי-רצויים של המשטר הצארי והחליטה לסגור את שניהם. להקת הבלט הייתה הראשונה שהוקמה מחדש, בשם הבלט הסובייטי. בית הספר נפתח מחדש לאחר מכן בשם בית הספר של המדינה לכוריאוגרפיה בלנינגרד, ושניהם נותרו במקומותיהם הקודמים.
לאחר ההתנקשות בחייו של המהפכן הבולשביקי סרגיי קירוב בשנת 1934, שונה שמו של הבלט הסובייטי לבלט קירוב, שם שלעיתים שוגים להשתמש בו עד היום. לאחר סיום המשטר הקומוניסטי, גם להקת הבלט וגם להקת האופרה בתיאטרון מריאינסקי נקשרו לתיאטרון בשמותיהם, והפכו לבלט מריאינסקי ולאופרה מריאינסקי ושתי החברות מנוהלות על ידי התיאטרון עצמו.
למרות שינויי שם מאוחרים ולחצי המהפכה הרוסית, בלט מריאינסקי של ימינו עדיין קשור לבית הספר, שמכונה כיום האקדמיה לבלט וגנובה.

כיום

בלט מריאינסקי מוכר כיום כאחת מחברות הבלט הטובות בעולם, וכוללת למעלה מ-200 רקדנים, כולל להקת רזרבה ואמני דמויות. מנהל הלהקה הראשי הוא יורי פטייב.
בהיותו מתבסס על מודל התיאטראות אופרה / בלט המובילים אחרים כמו בית האופרה המלכותי, לונדון ולה לה סקאלה, מילאנו, גם בלט מריאינסקי וגם אופרת מריאינסקי פועלים תחת ניהולו של תיאטרון מריאינסקי, כאשר ולרי גרגייב משמש כמנהל אמנותי. גרגייב משמש גם כמנהל חברת האופרה. שתי החברות פועלות כיחידות נפרדות.

הלהקה

בלט מריאינסקי מורכב מהאמנים הבאים:

מריוס פטיפה

במשך מספר שנים היה מריוס פטיפה מנהל הבלט של להקת הבלט הרוסי הקיסרי. פטיפה הוא אחד השמות המפורסמים ביותר בתולדות הבלט. ב-11 במרץ 2018 נערך בבלט מריאינסקי אירוע גאלה פטיפה לחגיגות 200 שנה להיוולדו.
לינדה מרטין אלקוף

קורות חיים

לינדה מ. אלקוף נולדה ב-25 ביולי שנת 1955 לאם אמריקאית ולאב פנמי, עובדה זו כנראה גרמה לה להתייחס יותר לנושא הגזע בכתבים שלה, למרות שהיא טוענת שנושא הגזע מעסיק כל אדם בעולם המערבי והיא אינה מקשרת את עולם העבודה שלה עם העולם האישי שלה.
אלקוף קיבלה את התואר הראשון והשני שלה מאוניברסיטת ג'ורג'יה ואת הדוקטורט עשתה באוניברסיטת בראון.
אלקוף כתבה מעל לחמישה ספרים ועורכת בשיתוף עם סופרים אחרים (ערכה במשותף כ-10 ספרים) ספרים שעוסקים במין, גזע, אפיסטמולוגיה, פוליטיקה, זהות חברתית, מגדר ופמיניזם.
בנוסף לכתיבת ספרים היא מרצה ומלמדת במכללת האנטר ואוניברסיטת ניו יורק ולימדה באוניברסיטת סירקיוז.

רעיונות מרכזיים

אחד הספרים המפורסמים ביותר של לינדה מרטין אלקוף נקרא "Visible Identities" (זהויות נראות לעין). הספר עוסק בהגדרת זהות אפיסטמולוגית וכיצד זהות זו מושפעת ומובנת דרך זהות פוליטית וחברתית. אלקוף מקשרת בין הדיון על זהות פוליטית לדיון רחב יותר בנוגע לטבע הזהות הסובייקטיבית עצמה.
בספר זה, אלקוף טוענת כי נראות של זהויות חברתיות שונות מאפשרת דמוקרטיה פלורליסטית. בספרה, אלקוף מציגה דיון מעמיק בתפיסה הליברלית של זהויות חברתיות ופוליטיות אך בו בזמן חושפת בעיות מרכזיות בתפישות אלו.
לטענתה, הליברליזם המודרני מתמקד באיחוד זהויות ולפיכך מאבד אלמנטים של פלורליזם ותפיסה אישית של המציאות, כפועל יוצא מזהויות מגדריות, אתניות וחברתיות מגוונות.
גישה זו של לינדה מרטין אלקוף משויכת לאפיסטמולוגיה (תורת ההכרה). אלקוף טוענת שהמציאות נובעת מפרשנות עצמית ולכן, לא כדאי ואף אסור למזג את כל הזהויות הקטנות שיוצרות את הזהויות השונות בחברה לכדי זהות לאומית אחת. ולמרות זאת היא טוענת שלא כולם אותו דבר וכך מתנגדת לליברליזם המודרני.
אלקוף חושבת כי יש הבדלים בין הזהויות וצריך לשמור עליהם, אך לא צריך להיות הבדל ביחס של החברה כלפיהם.

הישגים

בשנת 2005, אלקוף קבלה תואר של כבוד אגודת הנשים בפילוסופיה
בשנת 2006, לינדה מרטין נכנסה לרשימת "100 ההיספנים המשפיעים ביותר בארצות הברית".
בשנת 2001 קיבלה תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת אוסלו
נשיאת חברה הפילוסופית האמריקאית לשנת 13-2012.