סרטן צוואר הרחם

סיווג

סרטן צוואר הרחם הוא קרצינומה (סרטן שמוצאו בתאי אפיתל), המורכבת מתאים קשקשיים, ודומה בכמה היבטים לסרטן תאים קשקשיים בראש בצוואר ובאנוס. שלוש מחלות אלו קשורות להידבקות בנגיף הפפילומה האנושי.

סימנים ותסמינים

השלבים הראשונים של סרטן צוואר הרחם יכולים להיות אסימפטומים לחלוטין. דימום וגינאלי, דימום במגע או (באופן נדיר) מסה וגינאלית יכולים להצביע על נוכחות מצב ממאיר. בנוסף, כאב מתון בזמן קיום יחסי מין והפרשות וגינאליות הם סימפטומים נוספים של סרטן צוואר הרחם. בשלבים מתקדמים של המחלה יכולות להתפתח גרורות לבטן, לריאות ומקומות נוספים.
סימפטומים מתקדמים של הסרטן עשויים לכלול: חוסר תיאבון, איבוד משקל, עייפות, כאבים באגן, כאבי גב, כאבי רגלים, מצב שבו
רק רגל אחת נפוחה, דימום כבד מהנרתיק, דליפת שתן או צואה מהנרתיק ושברים בעצמות באזור האגן.

גורמים נוספים

החברה האמריקאית לסרטן מספקת את רשימת גורמי הסיכון לסרטן צוואר הרחם הבאה: הדבקה בוירוס הפפילומה האנושי (HPV), עישון, הידבקות בכלמידיה, גורמים תזונתיים, שימוש באמצעים הורמונאליים למניעת הריון, הריונות, חשיפה לתרופה ההורמונאלית DES (Diethylstibestrol) והיסטוריה משפחתית של סרטן צוואר הרחם.
למרות פיתוח החיסון ל-HPV, ישנם חוקרים שאומרים כי ביצוע ברית מילה לילודים זכרים הוא דרך מקובלת להורדת הסיכון לסרטן צוואר הרחם בפרטנריות המיניות העתידיות שלהם. אחרים טוענים כי התועלת לא עולה בחשיבותה על הסיכונים ו\או מחשיבים את ההסרה של רקמה בריאה מילודים ללא אתית מכיוון ואי אפשר להניח בצורה הגיונית שזכר יבחר מרצונו לעבור ברית מילה. אין בינתיים כל ראיה מוחלטת שתתמוך בטענה כי ברית מילה בזכרים מונעת את סרטן צוואר הרחם, למרות שיש חוקרים שאומרים שיש ראיות אפידמיולוגיות משכנעות שזכרים שנימולו הם בעלי סיכוי נמוך יותר להידבק ב-HPV. אף על פי כן, בגברים שאינם בעלי התנהגות מינית פרועה ולהם מעט פרטנריות, ברית מילה לא משפיעה על רמת הסיכון לסרטן צוואר הרחם.

היסטולוגיה של צוואר הרחם

צוואר הרחם מורכב משכבת אפיתל, סטרומה ושריר חלק. החלק החיצוני המצפה את צוואר הרחם קרוי "אקטו-סרוויקס", הוא מורכב מאפיתל קשקשי רב שכבתי ללא קרטין, ואילו החלק הפנימי של צוואר הרחם הוא אנדוסרוויקס, והוא אפיתל עמודי.
קיימת נקודת מעבר בין האפיתל העמודי לבין האפיתל הקשקשי, הקרויה Scuamoculmonar junction (בראשי תיבות – SCJ). אצל תינוקות נקודה זו נמצאת ליד הפתח החיצוני של צוואר הרחם (external oss) ואצל נשים מבוגרות נקודת מעבר זו חוזרת פנימה.
קיים אזור מעבר, הנקרא transformation zone, בו קיימת מטפלזיה פיזיולוגית תקינה. 95% מהמקרים של סרטן צוואר הרחם מתרחשים באזור זה. אלו הם תאים הרגישים יותר להשפעות אונקוגניות ועל כן בודקים אותם בבדיקת PAP SMEAR.

טיפול

סרטן בשלב Iא בדרך כלל מטופל על ידי היסטרקטומיה (הסרה של הרחם כולל חלק מהנרתיק). בשלב Iא2 בלוטות הלימפה מוסרות גם הן. חלופה לחולות שרוצות להישאר פוריות היא פרוצדורה רפואית מקומית כמו למשל, צריבה של האזור או לקיחת ביופסיה והסרת האזור הנגוע.
במקרה ושולי הביופסיה שנלקחה אינה נקייה מסרטן, ישנה עוד אופציית טיפול לחולות שרוצות לשמר את פוריותן והיא סרויסקטומי (הסרת צוואר הרחם). מטרתו להסיר את הסרטן אך לשמר את השחלות והרחם. זו אופציה מעשית לנשים בשלב I של הסרטן שעדיין לא התפשט, אך היא אינה נפוצה כיוון ומעטים הרופאים שמוכשרים לפרוצדורה. אפילו הכירורג המנוסה ביותר לא יכול להבטיח את ביצוע הפרוצדורה עד לאחר הבדיקה הכירורגית של המצב, כיוון ושיעור התפשטות הסרטן אינו ידוע. עקב הסיכון האפשרי להתפשטות הסרטן אל בלוטות הלימפה בשלבים ב1 וחלק ממקרי א1, עשוי המנתח להצטרך להסיר כמה מבלוטות הלימפה מסביב לרחם להערכה פתולוגית.
ניתן לבצע סרויסקטומי דרך הבטן וגם דרך הנרתיק. ישנם ויכוחים לגבי איזה מהשיטות טובה יותר. סרויסקטומי עם כריתת בלוטות לימפה דרך הבטן בדרך כלל דורשת שהות קצרה בבית החולים, יומיים או שלוש, ורוב הנשים מחלימות במהירות (בערך 6 שבועות). סיבוכים אינם נפוצים, אך נשים שהצליחו להרות לאחר הניתוח פגיעות ללידה מוקדמת והפלה מאוחרת. בכלליות, מומלץ לחכות לפחות שנה לאחר הניתוח לפני שמנסים להיכנס להריון. הישנות הסרטן בצוואר הרחם הנותר נדיר ביותר אם הסרטן טופל באמצעות סרויסקטומי, אך למרות זאת מומלץ לחולות לפעול למניעה עתידית ולדאוג למעקב אחר האזור.
שלבים מוקדמים (Iב1 ו-IIא פחות מ-4 ס"מ) יכולים להיות מטופלים בהקרנות וכימותרפיה המבוססת על ציספלטין (סוג של תרופה), היסטרקטומי (שבדרך כלל דורשת סיוע מהקרנות), או כימותרפית ציספלאטין ולאחריה היסטרקטומי.
גידולים גדולים שנמצאים בשלבים המוקדמים שלהם (IIIב – IVא) מטופלים בעזרת הקרנות וכימותרפיה.