המדינה העמוקה (טורקיה)

המדינה העמוקה (בטורקית: Derin devlet) הוא כינוי למכלול של "גורמים" ו"כוחות" בקרב מוסדות השלטון, הצבא, הארגונים החשאיים ואפילו הפשע המאורגן בטורקיה, אשר מתפקדים, כך נטען, כ"מדינה בתוך מדינה". ל"מדינה העמוקה" יוחסו חלק ניכר מההתרחשויות בטורקיה החל משנות השבעים של המאה ה-20. למרות היעדר ראיות מוצקות לקיומה של "המדינה העמוקה" או לזהותה, רבים מראשי ממשלות טורקיה ונשיאיה בעבר ובהווה העידו כי היא קיימת, וכי היא שמה לה למטרה לשמר את מורשתו של מוסטפא כמאל אטאטורק ואת עקרונות הכמאליזם, ובראשם עקרון החילוניות.

המדינה העמוקה - ממתי?

השימוש במונח "המדינה העמוקה" הפך לנפוץ בטורקיה, וכאמור לעיל ב-1974 עוד עשה אג'וויט שימוש במינוח "גרילת הנגד". רק אז החלה התופעה לחלחל באיטיות לתודעה הלאומית והבינלאומית. למרות דברי ארדואן כי המדינה העמוקה קדמה לרפובליקה הטורקית, יש להניח שבמתכונתה הנוכחית היא הכתה שורשים בשנות החמישים של המאה ה-20 כתוצאה משני גורמים:
מאחר שברור שהמדינה העמוקה נאמנה למורשתו של מוסטפא כמאל אטאטורק ולעקרונות הכמאליזם, ובראשם עקרון החילוניות, יש להניח כי החלה להתארגן ולפעול כאשר עקרונות אלה עמדו לראשונה בסכנה. בתקופת המפלגה הבודדת שנמשכה מהכרזת העצמאות של טורקיה ב-1923 ועד שנת 1950, וכל עוד מפלגת העם הרפובליקאית מייסודו של אטאטורק שלטה במדינה בלא אופוזיציה, לא נשקפה סכנה לעקרונות הכמאליזם. כאשר המפלגה הדמוקרטית תפסה את השלטון במדינה והחלה לכרסם במהלך שנות החמישים באופיה הדמוקרטי והחילוני, נכנס הצבא, וייתכן שגם המדינה העמוקה, לפעולה ותפס את השלטון בהפיכה הצבאית הראשונה בטורקיה ב-1960. ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס נשפט והוצא להורג בחופזה, ובניגוד לעמדת ראש המדינה ג'מל גירסל ומדינאים אחרים. ייתכן שהייתה זו הפעם הראשונה בה פעלה המדינה העמוקה בניגוד לעמדתה של המדינה הגלויה. כמו כן, תוכנית גלאדיו של נאט"ו, אשר באה לעולם עם תחילתה של המלחמה הקרה לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה הגורם השני שהאיץ את היווצרותה של המדינה העמוקה.

פעולות שמיוחסות ל"מדינה העמוקה"

ל"מדינה העמוקה" נקשרו חלק ניכר מההתרחשויות בטורקיה החל בשנות השבעים של המאה ה-20 לפחות ועד ההווה. לפי תאורייה זו פועלת המדינה העמוקה לפי דוקטרינת אסטרטגיית המתח (מאיטלקית strategia della tensione), שמטרתה לשלוט על דעת הקהל ולנווט אותה באמצעות פחד, תעמולה, הטעיה, לוחמה פסיכולוגית, הפעלת סוכנים כפולים ומעשי טרור במסווה (דגל כוזב). בדרך זו מבקשת המדינה העמוקה לבסס את שליטתה במדינה הגלויה ולקדם את האינטרסים בהם היא תומכת ומאמינה כמו לאומיות, קורפורטיזם וחילוניות ולהכתיב קו כלכלי ופוליטי ימני בעיקרו.
למדינה העמוקה מיוחסת מעורבות פעילה, אם לא עיקרית, בהפיכות הצבאיות של 1971 ו-1980, וייתכן שגם בזו של 1960. כך גם לגבי ההפיכה הפוסט-מודרנית של 1997, המשבר הפוליטי-חוקתי שפקד את המדינה בשנת 2007 סביב סוגיית מינויו של עבדוללה גול לנשיא המדינה, ולחלק ניכר אם לא לכל מעשי הטרור ומאבקי הימין בשמאל ששטפו את המדינה במהלך שנות השבעים. כך לדוגמה נקשר גם טבח כיכר טקסים ב-1977 אל המדינה העמוקה, והתומכים בכך, כמו ראש הממשלה אג'וויט, ראו בעובדה שאיש לא נתפס או הועמד לדין בעקבות האירוע משום ראיה לכך.
למדינה העמוקה יוחסו גם קשרים עם ארגון הטרור הימני-פשיסטי של הזאבים האפורים, קשרים שזכו לאישור בדוח החקירה שנערך בענינה של שערוריית סוסורלוק ואשר עמדו בעינם עד להפיכת 1980 וכל עוד פעולותיו של הארגון תרמו למטרתה של המדינה העמוקה להשליט את אסטרטגיית המתח ברחבי טורקיה. עובדה שאינה מוטלת בדרך כלל בספק היא שקנן אוורן שעמד בראש ההפיכה הצבאית ב-1980 והיה לראש המדינה ובהמשך לנשיא טורקיה השביעי, היה מופקד בעברו ובטרם היה לראש המטות המשולבים של טורקיה על יחידת "גרילת הנגד", השלוחה הטורקית של תוכנית גלאדיו של נאט"ו. אפילו אוורן הודה כי המדינה העמוקה קיימת, אך לדבריו זהו יסוד כה חזק שאפילו ראש המטות המשולבים של טורקיה אינו יכול להשתלט עליו.

קשרים עם ה-CIA

קיימות ראיות נסיבתיות וישירות גם לקשר בין גרילת הנגד ל-CIA. לאחר המהפכה האיראנית והפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1979 עלתה חשיבותה של טורקיה למערב בכלל ולארצות הברית בפרט. ממשלו של ג'ימי קרטר החל ליישם תוכנית "כוחות הפריסה המהירה" (Rapid Deployment Forces, RDF) שנועדה לאפשר התערבות מהירה מחוץ לאזורים בשליטת נאט"ו ומבלי תלות בנאט"ו. ב-11 בספטמבר 1980, יום לפני ההפיכה הצבאית בטורקיה, החל תרגיל צבאי של כ-3,000 חיילי כוחות הפריסה המהירה בשטחה. לאחר ההפיכה דיווח פול הנז, ראש תחנת ה-CIA באנקרה, לוושינגטון כי "Our boys have done it" ("החבר'ה שלנו עשו את זה"). הנז הכחיש את הדברים ב-2003, אך יומיים לאחר מכן הוצג ראיון עמו משנת 1997 שאישר את התבטאותו המקורית. ראיות למעורבות אמריקאית בהפיכה נמצאו גם בשיתוף הפעולה בין החונטה השלטת בטורקיה לאחריה. בסוף 1981 הוקמה "מועצת ההגנה הטורקית-אמריקאית" (Türk-Amerikan Savunma Konseyi), וב-9 באוקטובר 1982 נחתם מזכר הבנות (Mutabakat Belgesi) בדבר פתיחתם של שדות תעופה בדרום-מזרח טורקיה לשימוש צבאי.