google/wiki40b huggingface dataset:
קורי מונטית'

ביוגרפיה

קורי מונטית' נולד בקלגרי שבאלברטה וגדל בוויקטוריה, קולומביה הבריטית. הוא היה בנם הצעיר של אן מקגרגור, מעצבת פנים, וג'ו מונטית', איש צבא ששירת בצבא הקנדי. הוריו התגרשו כשהיה בן 7, והוא התגורר עם אמו. בגיל 13 החל לצרוך סמים ואלכוהול, ולאחר שכבר החליף 16 בתי ספר שונים, הוא נשר מהלימודים בגיל 16. בגיל 19 טופל במוסד גמילה. לאחר מכן החל לעבוד ברשת הסופרמרקטים וולמארט, כרוחץ מכוניות, כנהג מונית וכנהג אוטובוס.
מונטית' החל את קריירת המשחק שלו בוונקובר שבקולומביה הבריטית. תפקידיו הראשונים היו זוטרים, וכללו הופעות אורח בסדרות טלוויזיה כגון סמולוויל, על טבעי, פלאש גורדון, קייל XY ועוד. 
משנת 2009 התפרסם בעקבות השתתפותו בסדרה Glee, בה גילם את פין האדסון, קפטן נבחרת פוטבול בבית ספר באוהיו, שמצטרף למקהלת בית הספר, דבר שמערער את מעמדו החברתי. במהלך הסדרה ביצע הדסון את רוב הסולואים הגבריים הראשיים. ב-2010 וב-2011 יצא לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית לצד שחקני הסדרה, במופע שכלל להיטים מתוך הסדרה.
ב-2011 שיחק בסרט "מונטה קרלו", בתפקיד משנה. ב-31 במרץ 2013 החל טיפול נוסף במכון גמילה מסמים, ממנו יצא ב-26 באפריל 2013. תחילה רבים חשבו שהטיפול השני במכון גמילה הנו בדיחת האחד באפריל. 
בשנת 2013 שיחק בסרטו האחרון, "מק'ניק", בו גילם את סימון וויקס לצד דייוויד מורס. ושיחק בקומדיה "כל הסיבות הלא נכונות" לצד קווין זגרס.

חיים אישיים

מונטית' התגורר בלוס אנג'לס. הוא היה במערכת יחסים רומנטית עם השחקנית והזמרת ליאה מישל, שכיכבה לצדו בסדרה "Glee". מונטית' ומישל היו מאורסים ועמדו להתחתן.

מותו

ב-13 ביולי 2013 נמצא מונטית' מת בחדרו במלון "פיירמונט פסיפיק רים" בוונקובר, קנדה. בניתוח לאחר המוות נקבע שמת מהרעלה מתערובת של סמים ובעיקר הרואין ואלכוהול. 
פין הדסון, הדמות שגילם קורי בתוכנית "Glee", הוזכר פעמיים בתוכנית, כמחווה לאחר מותו של מונטית'. בפרק השלישי בעונה החמישית שהוקדשה כולה לו ובפרק האחרון ששודר ב-20 במרץ 2015.
לגואה

היסטוריה

היישוב הוקם זמן קצר לאחר הגעתם של המתיישבים הראשונים לאי סאו מיגל. כנראה שמקום נבחר בשל המפרץ המוגן שבו. הבתים הראשונים נבנו סביב לכנסייה. במאה ה-15 המשיך האי לקלוט מתיישבים, לגואה התפתחה לכיוון מערב וענף הדיג החל להיות חלק חשוב בכלכלתה. ממזרח לעיירה הוקמו חוות חקלאיות.
ב-1515 קיבלה לגואה מעמד של עיר. היא נחשבה למרכזו של אחד האזורים באי שבהם הייתה החקלאות מפותחת מאוד. הגידולים במקום כללו חיטה, גפנים ואיסטיס הצבעים. נמלה של לגואה היה פעיל מאוד ביבוא וביצוא של סחורות ומרכז של פעילות הדיג.
שגשוגן של היישובים בסביבה המשיך במאה ה-19 כאשר היישוב היה מרכזה של תעשיית קרמיקה מצליחה ושל תעשיית זיקוק משקאות אלכוהוליים. במאה ה-20 התפתחו בנוסף מפעלי ייצור לשמן צמחי, סבון ומזון לבעלי חיים, בעוד שענפי החקלאות והדיג המשיכו לשגשג. בסוף המאה ה-20 חלה בעיר התפתחות של מגזר השירותים שמעסיק כיום כמעט 60% של כוח העבודה. כמו כן מהווים לגואה והאזור סביבה כמוקד משיכה לתיירים, בעיקר עקב החופים שלה.
הצלילה

תקציר העלילה

הימים הם ימי מלחמת לבנון השנייה. לאחר שנה של נתק ממשפחתו, יואב (יואל רוזנקיאר) שב לקיבוץ ילדותו הנמצא סמוך לגבול ישראל-לבנון, על מנת להשתתף בהלוויה של אבי המשפחה, שנפטר כבר שנה קודם לכן ותרם את גופתו למדע. אבישי (מיכה רוזנקיאר), אחיו הצעיר של יואב, הוא חייל בשירות סדיר, הצפוי להצטרף למלחמה בצפון, אך מפגין סימני חרדה, ואיתי (יונה רוזנקיאר), האח הבכור, לוקח על עצמו לחנך אותו, למורת רוחו של יואב, רב-סרן לשעבר בצה"ל הסובל בעצמו מפוסט-טראומה.
הבזיליקה האופרזיאנית בפורץ'

היסטוריה

הבזיליקה הוקמה באמצע המאה ה-6 בתקופתם של הבישוף אופרזיוס שעל שמו היא קרויה והקיסר יוסטיניאנוס הראשון, באתר בו ניצבו שלוש בזיליקות קודמות החל במאה ה-4. הכנסייה הראשונה במקום הייתה בית תפילה פשוט בתוך בית מגורים רומי, שהוקם בשנת 313, ועצמותיו של המרטיר מאורוס הקדוש, הבישוף הראשון של העיר, הונחו בה. כנסייה זו הורחבה ושופצה ונוסף לה אולם שני בהמשך המאה ה-4. במאה ה-5 נבנתה כנסייה חדשה באתר ובה שלושה מעברים. הכנסייה הנוכחית הוקמה באמצע המאה ה-6 על ידי אופרזיוס ובכתובת שקבע באפסיס ציין כי הכנסייה הקודמת שניצבה במקום הייתה במצב מדורדר ונעדרת עיטורים. מחקרים שנערכו במקום קבעו כי הצהרתו של הבישוף הייתה מוגזמת במידת מה, והכנסייה שהקים התבססה על שלושה מהקירות ההיקפיים של קודמתה, וכן התגלו עקבות פסיפסים שהיו קבועים בה.
לצד הבזיליקה החדשה הקים אופרזיוס מספר מבנים נוספים שכללו אטריום בכניסה למבנה, בפטיסטריום, ארמון בישופות גדול בין הבזיליקה לחוף הים שמצפון לה, וקפלה קטנה צפונית-מזרחית לה. כל המבנים עוטרו בעושר בפסיפסים, אלבסטר, שיש, אם הפנינה וסטוקו. תוספות מאוחרות למבנה כללו את מבנה ה"קנוניקה" מ-1257 ואת מגדל הפעמונים מהמאה ה-16, וכן מספר מבנים משניים כמו חדר המלבושים מהמאה ה-15 ושתי קפלות מהמאות ה-16 וה-19.

המתחם

הבזיליקה מחולקת לשלושה מעברים שבצידם המזרחי שלושה אפסיסים שהמרכזי שבהם גדול וגבוה משני האחרים, וקבועים בו ארבעה חלונות. הקיר המערבי, הצפוני והדרומי של הבזיליקה השתייכו לכנסייה הקודמת שניצבה במקום קודם לכן, וכך גם בסיסיהם של שתי שורות בנות תשעה עמודים כל אחת, המחלקות את החלל הפנימי של המבנה. העמודים פשוטים אך נושאים כותרות מעוטרות בסגנונות שונים. כותרות העמודים בכל זוג בשתי השורות זהות. העמודים נושאים שתי ארקדות של קשתות המצופות בסטוקו. המזבח שהוקם בשנת 1277 תופס את רוב שטחו של האפסיס המרכזי, ומעליו חופה גדולה הנישאת על ידי ארבעה עמודי שיש.
המוטיב העיקרי באפסיס שצורתו כשל חצי כיפה, הוא פסיפס הבתולה האוחזת בישו ומעליהם יד המחזיקה בזר והמייצגת את האל-האב. מצדדיהם ניצבים מלאכים, מרטירים מקומיים ודמותו של הבישוף אופרזיוס האוחז בדגם של הבזיליקה. מעל לחצי הכיפה פסיפס נוסף ובו נראים ישו האוחז בספר פתוח הנושא את הכיתוב "Ego sum Lux vera" ("אני האור האמיתי") ומשני צדדיו 12 השליחים. הקשת שמתחת לפסיפס זה מעוטרת בפסיפסים עגולים שבהם נראה "שה האלוהים" ושתים-עשרה קדושות מעונות. שני הפסיפסים העיקריים בין חלונות האפסיס מתארים את הביקור ואת הבשורה. האפסיסים המשניים מעוטרים גם הם בפסיפסים.
רק חלקים מארמון הבישוף המקורי שנבנה במאה ה-6 שרדו, והמבנה הנוכחי הוא תוצר של שינויים ותוספות במשך מאות שנים, והוא פונקציונאלי במראהו. לפי דיווחים מהמאה ה-16 הבפטיסטריום והאטריום היו אותה עת במצב של הרס, אך הם שופצו באופן מקיף בשנים האחרונות באופן ששימר את מראם המקורי.
אנטוניו סנאבריה

ברצלונה ב'

סנאבריה החל להתאמן כשחקן קטרגל, ובהמשך עבר לכדורגל. הוא גדל במחלקת הנוער של סרו פורטניו הפרגוואית, ובשנת 2007, כאשר עבר עם הוריו להתגורר בספרד, עבר למחלקת הנוער של לה בלאנקה סובור. בשנת 2009, כשהוא בן 13, הגיע למחלקת הנוער של ברצלונה. בעונת 2013/2014 החל סנאבריה לשחק בברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה. ב-29 בספטמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את סרג'י סאמפר בדקה ה-67 בהפסד 1-0 למיורקה במסגרת המחזור השביעי בליגה. ב-20 בנובמבר הוצע לסנאבריה חוזה חדש במועדון, אך הוא סירב לו. ב-23 בנובמבר הבקיע סנאבריה את השער הראשון שלו בקבוצה, שער בדקה ה-20 בהפסד 2-1 ללאס פאלמס במסגרת המחזור ה-15 בליגה. הוא שיחק בקבוצה במשך חצי עונה, בה ערך 10 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.

ססואולו

ב-29 בינואר 2014 חתם סנאבריה בססואלו מהסרייה א'. ב-23 במרץ ערך סנאבריה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-71 בהפסד 1-0 לאודינזה במסגרת המחזור ה-29 בליגה. שלושה ימים לאחר מכן, ב-26 במרץ, ערך סנאבריה את הופעתו השנייה והאחרונה במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-73 בהפסד 2-1 לסמפדוריה במסגרת המחזור ה-30 בליגה.

רומא

ב-1 ביולי 2014 חתם סנאבריה ברומא מהסרייה א'. בנוסף להיותו חלק מהסגל הבוגר של המועדון, שיחק סנאבריה גם בקבוצת הנוער של המועדון. ב-8 בפברואר 2015 ערך סנאבריה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את פרנצ'סקו טוטי בדקה ה-62 בניצחון 2-1 על קליארי במסגרת המחזור ה-22 בליגה. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר, ערך סנאבריה את הופעתו השנייה והאחרונה במועדון, כשהחליף את סיידו דומבייה בדקה ה-85 בתיקו 0-0 נגד פארמה במסגרת המחזור ה-23 בליגה.

ההשאלה לספורטינג חיחון

ב-11 באוגוסט 2015 חזר סנאבריה לליגת העל הספרדית, כשהושאל לעונה אחת לספורטינג חיחון. ב-23 באוגוסט ערך סנאבריה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד ריאל מדריד במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-20 בספטמבר הבקיע סנאבריה את שעריו הראשונים במועדון, צמד שערים מוקדם בניצחון 3-2 על דפורטיבו לה קורוניה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-6 בדצמבר הבקיע סנאבריה שלושער בניצחון 3-2 על לאס פאלמס במסגרת המחזור ה-14 בליגה. ב-22 בינואר 2016 הבקיע סנאבריה שלושער נוסף בניצחון 5-1 על ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור ה-21 בליגה. הוא ערך 29 הופעות ליגה בעונת ההשאלה שלו, בהן הבקיע 11 שערים.

ריאל בטיס

ב-15 ביולי 2016 חתם סנאבריה בריאל בטיס מליגת העל הספרדית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 6-2 לברצלונה במסגרת המחזור הראשון בליגה.

קריירה בינלאומית

ב-14 באוגוסט 2013 ערך סנאבריה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרגוואי, כשהחליף את רוקה סנטה קרוס בדקה ה-83 בתיקו 3-3 נגד נבחרת גרמניה במשחק ידידות. בנוסף, סנאבריה היה חלק מסגל נבחרת פרגוואי בקופה אמריקה 2016, ולקח חלק בשני הפסדים בשלב הבתים, לנבחרת קולומביה ולנבחרת ארצות הברית.
שמעון אברמסקי

שמעון אברמסקי (באנגלית: Chimen Abramsky;‏ 12 בספטמבר 1916 – 14 במרץ 2010) היה היסטוריון יהודי-בריטי ופרופסור בקולג' אוניברסיטת לונדון.

קורות חיים

אברמסקי נולד בעיר מינסק (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) לרייזל, בעלת ייחוס רבני, ולרב יחזקאל אברמסקי, תלמיד חכם וראש ישיבה נודע. שמעון לא למד בבית ספר באופן מסודר אלא עם מורים פרטיים, בשפות יידיש, רוסית ועברית. בשנת 1929 נשפט אביו יחזקאל לגלות בסיביר בעקבות פעילותו נגד הדיכוי של היהדות בברית המועצות. לאחר קמפיין בינלאומי שוחרר, ובדצמבר 1931 היגרה המשפחה לאנגליה, ושם למד שמעון אברמסקי אנגלית. בשנת 1936 נסע לארץ ישראל כדי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בהיסטוריה יהודית וכללית ופילוסופיה. במהלך שהותו היה מעורב בפעילות פוליטית סוציאליסטית. בשנת 1939 חזר לקיץ לבקר את הוריו, וכשפרצה מלחמת העולם השנייה נשאר באנגליה ועבד בחנות ספרים יהודית בלונדון, כך שמעולם לא סיים תואר ראשון. בשנת 1940 נישא למרים לבית נירשטיין, בתו של אחד מבעלי החנות. בשנת 1941 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבריטית והיה פעיל בה. בשנת 1952 הוא שלח מכתב למערכת האקונומיסט בה יצא נגד הטענה שהשלטון בברית המועצות הוא אנטישמי, וטען שלא ניתן לדעת האם יהודי ברית המועצות רוצים לעלות לישראל. בשנת 1958, כשנתיים לאחר הפלישה הסובייטית להונגריה, פרש ממנה.
בשנת 1965 פרסם את ספרו הראשון, "קרל מרקס ותנועת העבודה בבריטניה", שאותו כתב יחד עם הנרי קולינס. חברו הטוב, ישעיהו ברלין המליץ לו להיכנס לעולם האקדמיה, ובזכות המלצה זאת החל ללמד כמרצה, תחילה בקולג' סנט אנתוני באוקספורד ומשנת 1966 החל ללמד היסטוריה יהודית בקולג' אוניברסיטת לונדון.
נפטר ב-14 במרץ 2010, והיה בן 94 במותו. היה אב לשני ילדים, ג'ק, מתמטיקאי, וג'ני, מפיקה ב-BBC.
אחיו יעקב דוד אברמסקי (1914–1979) היה סופר עברי, מתרגם, ביבליוגרף, בלשן ישראלי.
תמר איתן

ביוגרפיה

תמר ברוט נולדה בלודז' שבפולין למשפחה ציונית ובהיותה בת 5 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל. היא גדלה בתל אביב למדה בבית הספר היסודי גאולה ובגימנסיה הרצליה. עם סיום לימודי התיכון החלה בשנת 1936 ללמוד פיסול בבצלאל החדש בהדרכתו של זאב בן-צבי.
ב-1938, למדה פיסול בפריז ב-Ecole Des Beaux Art  ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזרה לארץ, לקבוצת אלומות. בין השנים 1946-1943 היא שירתה בצבא הבריטי בחיל העזר לנשים בתפקיד שרטטת. בשנה הראשונה הוצבה בחיפה, במנזר של בת גלים, ושנתיים בתל אל-כביר במצרים. בתקופת השרות היא נישאה ליוסף (ג'ו) איתן (אייזן). לאחר השרות עברה לקיבוצו של בעלה, עין השופט.
לאחר המלחמה המשיכה ללמוד פיסול בהדרכתו של משה שטרנשוס, במכון אבני.
ב-1947 התלוותה לבעלה לשליחותו לארצות הברית ולמדה בניו יורק ב-Universal School Of Handicrafts ועם פרוץ מלחמת העצמאות חזר הזוג לישראל.
בשנת 1959 עברה איתן עם משפחתה, בעלה ובתה הגר לבאר שבע ופתחה סטודיו לפיסול. לאחר מספר שנים הקימה את המגמה לפיסול ולקרמיקה במכללת קיי והייתה שותפה בהקמת המרכז לאמנויות באר שבע.
ב-1971 עברה המשפחה לירושלים. היא יצרה שטיחי קיר בטכניקת המקרמה ותמונות בד שהוצגו במוזיאון ישראל.
ב-2009 פרסמה את ספרה תמר איתן – נקודה ביקום.

משפחתה

לאיתן בת יחידה ד״ר הגר גל, מרצה במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.
פסגת פיטו

פסגת פיטו (באנגלית: Peyto Peak) הוא הר ברכס ואפוטיק, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. גובהה של הפסגה 2,980 מטרים.

גאוגרפיה

ההר ממוקם בקצהו הצפוני של שדה הקרח ואפטה, בשטח הפארק הלאומי באנף, כקילומטר מזרחית לגבול בין אלברטה לבין פרובינציית קולומביה הבריטית וכ-32 ק"מ צפונית לעיירה פילד. 
כחמישה קילומטרים צפונית מזרחית לפסגת פיטו מצוי מעבר בואו - אחת הנקודות הגבוהות ביותר בכביש המהיר אייספילדס. בין פסגת פיטו לבין הכביש המהיר מצוי אגם פיטו. כשלושה קילומטרים דרומית מערבית לפסגת פיטו מצוי הר בייקר.

מקור שם הפסגה

שמה של פסגת פיטו ניתן לה בשנת 1896 על ידי וו. ד. וילקוקס (W.D. Wilcox) על שמו של אבנעזר ויליאם "ביל" פיטו, מדריך שבילים וצייד שחי באזור באנף ואגם לואיז.

היסטוריה

האדם הראשון שטיפס על פסגת פיטו, היה מטפס ההרים קונרד קיין בשנת 1933.
גלקסיית אריה A

מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5.1 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-3,860 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎8×10⁷‎ מסות שמש, כחצי אלפית ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎6×10⁶‎ מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 3 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-4% בלבד מזאת של השמש. הגלקסיה היא ייחודית בין הגלקסיות הננסיות של הקבוצה המקומית בכך שאין לה אינטראקציה עם גלקסיות אחרות ובכך שאוכלוסיית הכוכבים שבה צעירה יחסית, כ-90% מכוכבי הגלקסיה הם בני פחות מ-8 מיליארד שנים. כמו כן נראה שאת הגלקסיה מקיף אזור H I גדול שמשתרע למרחק של פי 3 מגודלה הנראה של הגלקסיה, ובנוסף יש בה אזורי H II ובהם מספר על-ענקים כחולים שגילם צעיר במיוחד. תופעות אלה נדירות מאוד בקרב הגלקסיות הננסיות שברובן כמעט אין בכלל מימן נייטרלי וכמעט שאין בהן כוכבים צעירים ומאסיביים.
כירורג

כירורג (על פי האקדמיה ללשון העברית: רוֹפֵא מְנַתֵּחַ) הוא רופא המתמחה בכירורגיה כללית.

היסטוריה

בההיסטוריה המוקדמת, מקצוע הכירורג לא היה קיים כמקצוע עצמאי, אלא היה קשור למקצוע הספרות. הכירורג, שהיה בימים אלו גלב ולא רופא, היה מספר שיער וגם מנתח, תוך שימוש בכלי החיתוך שלו לביצוע הליך כירורגי, בדרך כלל בשדה הקרב או בחצר המלכות. עם התקדמות הרפואה והפסיכולוגיה, מקצועותיהם של הגלב והכירורג התבדלו זה מזה, ובמאה ה-19 המקצוע המשולב גלב-כירורג נעלם לחלוטין. תפקיד הכירורג בשדה הקרב נמשך, ונוסף תפקיד של כירורג או מנתח כללי לקציני הבריאות הממשלתיים.
שפות שמיות

מורפולוגיה

מבחינה מורפולוגית, השפות השמיות מתאפיינות במערכת נטייה עשירה מאוד, הן במערכת הפועל והן במערכת השם. שיטת הנטייה הנפוצה היא בלתי-רציפה (non-concatenative), כלומר, מעבר להוספת מוספיות, יש גם שינוי משמעותי בבסיס המילה. במערכת הנטייה, העיצורים נוטים להיות יציבים, והם מסמנים את המשמעות הבסיסית, בעוד התנועות מתחלפות כדי ליצור גיוון במשמעות. ההבחנה הזאת הביאה לפיתוח תאוריה שעל-פיה השפות השמיות כוללות מורפמות ייחודיות המכונות "שורשים" - כלומר רצף של עיצורים שאינו עומד בפני עצמו אלא משתבץ במערכת של הבניינים ומשקלים ליצירת מילים. התאוריה הזאת נעשתה מקובלת בימי הביניים בעיקר בקרב מדקדקים יהודים וערבים, וכיום היא מקובלת בשינויים מסוימים על רוב הבלשנים החוקרים שפות שמיות. 
במסגרת הבלשנות הגנרטיבית התאוריה הזאת נחשבת בעייתית, כיוון שהיא מתארת מערכת נטייה ייחודית לשפות השמיות, בעוד התאוריה הגנרטיבית מניחה שבבסיס כל השפות נמצא "דקדוק אוניברסלי". לפיכך, נעשו כמה ניסיונות להסביר את המורפולוגיה השמית בלי להזדקק לתאוריית השורשים (למשל, תיאור מערכת חילופי התנועות כמקרה קיצוני של תופעת ה"אבלאוט"), או לחלופין להסביר את מערכת השורשים באמצעות מושגים בלשניים המסבירים תופעות גם בשפות לא-שמיות (למשל, תיאור מערכת השורשים באמצעות מושגים השאולים ממערכת הטונים). עם זאת, קיימות עדויות התומכות בגישה המסורתית הרואה בשורש העיצורי מורפמה עצמאית.

פונולוגיה וכתב

מבחינה פונולוגית, השפות השמיות מתאפיינות בריבוי עיצורים ומיעוט תנועות. חלק מהשפות השמיות כוללות עיצורים נדירים יחסית כגון עיצורים לועיים ונחציים, וההערכה היא כי בעבר היו העיצורים האלה נפוצים יותר בשפות השמיות. כיום, רוב השפות השמיות איבדו את העיצורים הגרוניים והנחציים או את חלקם, אולם הם שרדו דווקא בערבית שהיא השפה השמית הנפוצה ביותר. רוב השפות השמיות כוללות 3-5 תנועות (אם כי באמהרית ובשפות אחרות יש יותר).

מיון השפות והעמים השמיים

(שפות שנכחדו סומנו בכוכבית)
Man (פקודה)

man (קיצור של manual; עברית: מדריך או ספר הוראות) היא פקודה המציגה תיעוד של תוכנה במערכת ההפעלה יוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס. נושאים המתועדים בדפי ה-man כוללים תוכניות מחשב (כולל ספריות וקריאות מערכת), תקנים וקונבנציות, ולעיתים אפילו מושגים מופשטים. משתמש יכול לחפש ולקרוא את דפי העזרה בעזרת הפקודה man.

היסטוריה

"UNIX Programmer's Manual" (בתרגום חופשי: המדריך למתכנת יוניקס) ראה אור ב-3 בנובמבר 1971. דף ה-man הראשון נכתב על ידי דניס ריצ'י וקן תומפסון בשנת 1971. באותה העת, הזמינות של תיעוד מקוון דרך מערכת דפי ה-man נחשבה כהתקדמות גדולה. כיום, כמעט כל יישום של ממשק שורת הפקודה ביוניקס מגיע עם דף man.
מספר חלופות ל-man נהנו מפופולריות, כאשר הבולט מביניהם הוא info של פרויקט גנו. נוסף על כך, תוכנות ממשק משתמש גרפי ליוניקס (במיוחד אלו שנבנו בסביבת KDE או GNOME) מספקים תיעוד למשתמש בפורמט HTML וכוללים מציג HTML מובנה כגון yelp על מנת להציג דפי עזרה בתוך התוכנה.
דפי ה-man כתובים בדרך כלל באנגלית, אך תרגום לשפות נוספות יכול להיות זמין לעיתים במערכת.
בשנת 2010, OpenBSD הפסיק את השימוש ב-troff לעיצוב דפי ה-man לטובת mandoc, מעצב מיוחד עבור דפי עזרה עם תמיכה מובנית עבור פוסטסקריפט, HTML, ו-XHTML.

שימוש

על מנת לקרוא את דף העזרה של פקודת יוניקס, הקש במעטפת:

man <command_name>
על מנת להציג את הפלט, man משתמש ברירת המחדל במציג הדפים less.
דפי העזרה מסווגים בדרך כלל בצורה "(section)‏name", כאשר לכל דף עזרה יכול להיות במספר פרקים, לדוגמה, exit(2) ו-exit(3). התחביר לגישה לדף עזרה שאינו ברירת המחדל משתנה בין מימושים של man. בלינוקס ו-BSD הוא יראה כך:

man 3 printf
הפקודה תחפש את printf בפרק 3 של דפי העזרה.
נמל התעופה הבינלאומי בוזמן ילוסטון

היסטוריה

בשנת 2011 נפתח טרמינל הנוסעים שתוכנן על ידי פרוג ולנון אדריכלים. השיפוץ כלל הרחבה של הטרמינל והוספה של שלושה שערי עלייה למטוס וחנויות. המשרד תכנן הרחבות ושיפוצים שבוצעו בשנים 1995 ו-1997. 
שמו של שדה התעופה גאלטין שונה לנמל התעופה הבינלאומי של בוזמן ילוסטון בסוף 2011 כדי לקשר אותו לפארק הלאומי ילוסטון. טיסות בינלאומיות מופעלות מאז 2012, לאחר שנפתח ב-1 ביולי מתקן של סוכנות המכס והגנת הגבולות. הפרויקט מומן בשיתוף עם חברת BBA תעופה ומועדון הסקי ילוסטון. בשנת 2013 עקף נמל התעופה בוזמן ילוסטון את נמל התעופה בילינגס לוגן כנמל התעופה העמוס ביותר במונטנה.

מתקנים

נמל התעופה משתרע על פני 10.04 קמ"ר  בגובה 4,473 רגל (1,363 מטרים) מעל פני הים.
פננג

מקור השם

השם פננג הוא עיוות של השם המלאי פולאו פיננג. משמעות השם פולאו היא אי ומשמעות השם פיננג היא העץ Areca catechu , עץ ממשפחת הדקליים שגדל באי. השם התייחס במקור לאי פננג והוא הפך לשם כלל המדינה.

היסטוריה

האי פננג היה שייך לסולטנות קדה עד המאה ה-18. ב-1786 הסולטאן של קדה מסר את האי לידי נציג חברת הודו המזרחית הבריטית פרנסיס לייט בתמורה לכך שהחברה תגן על הסולטנות מפני סיאם. הבריטים קיוו כי בעזרת המושבה הזו, שהייתה הראשונה שלהם בדרום מזרח אסיה, הם יצליחו לבלום את ההתפשטות של צרפת בהודו-סין ושל הולנד בסומטרה. ב-11 באוגוסט כוחות בריטיים בפיקוד לייט נחתו באי ושינו את שמו ל"אי נסיך ויילס", כהוקרה לנסיך ויילס באותו זמן ג'ורג' הרביעי.
לרוע מזלו של הסולטאן, החוזה נחתם על דעת לייט בלבד והחברה עצמה לא התכוונה לעזור לקדה. 1790 לייט חזר בו סופית מהחוזה והסולטאן ניסה לכבוש את האי מחדש, אך ללא הצלחה. לאחר מכן הוא אולץ להעביר באופן רשמי את האי לידי הבריטים תמורת תשלום שנתי. בהמשך האי הוכרז כנמל חופשי כדי למשוך סוחרים מתחנות המסחר ההולנדיות במצר מלאקה.
בשנים שלאחר מכן הגיע הלויטננט קולונל ארתור ולסלי כדי לארגן את מערך ההגנה של האי. ב-1800 נכבשה רצועת אדמה על חוף חצי האי המלאי מול האי כדי להגן על האי. לרצועה זו ניתן השם פרובינציית ולסלי על שם ריצ'רד ולסלי, אחיו של ארתור ולסלי ובאותו זמן המושל הבריטי הכללי של הודו. בשלב מסוים שונה שמה של פרובינציית ולסלי לשם הנוכחי, סברנג פראי.
ב-1826 הקולוניה אוחדה ביחד עם סינגפור ומלאקה ליצירת הקולוניה התיישבויות המצרים. תחילה הבירה של הקולוניה הייתה פננג, אך כעבור כמה שנים הבירה הועברה לסינגפור.
במחצית השנייה של המאה ה-19 המסחר הבריטי במזרח הרחוק התרחב, בין היתר בשל פתיחת תעלת סואץ ב-1869, והאי הפך למרכז מסחרי גדול. בעקבות כך החלה הגירה גדולה לפננג.
ב-1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הסיירת הקלה הגרמנית אמדן הגיעה לנמל ג'ורג' טאון והטביעה שתי ספינות מלחמה של מדינות ההסכמה.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, האי ספג הפצצות קשות של האימפריה היפנית במסגרת קרב מלאיה עד שנכבש ב-19 בדצמבר. האי שוחרר על ידי בעלות הברית ב-6 בספטמבר 1945.
ב-1946 הקולוניה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. פדרציית מלאיה קיבלה עצמאות ב-1957 והיא הייתה בין החלקים המרכיבים של מלזיה שנוצרה ב-1963.

כלכלה

כיום כלכלת פננג מסתמכת בעיקר על תעשייה ופחות על הנמל של ג'ורג' טאון עקב התפתחותם של נמלים גדולים אחרים במלזיה. בנוסף הכלכלה מסתמכת על חקלאות, חקלאות ימית, דיג וגידול מקנה. כמו כן המדינה היא מרכז בנקאות אזורי.
ברואה סטארה זאגורה

היסטוריה

המועדון נוסד ב 1916 כמועדון ספורט. רק בשנת 1959 נוסדה מחלקת הכדורגל של המועדון. המועדון שיחק בליגת העל הבולגרית במשך 10 שנים מעונת 1960/1961 ועד עונת 1969/1970. בשנת 1968 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת ספרטק סופיה. בסוף עונת 1969/1970 הגיע למקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה.
המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 3 שנים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1973/1974 . בעונת 1971/1972 הגיע למקום השלישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון שיחק נגד קבוצת אוסטריה וינה. במשחק הבית הביס המועדון את הקבוצה האוסטרית 0-7 ובמשחק החוץ ניצח 1-3. בסיבוב השני ניצח את קבוצת בודפשט הונבד מהונגריה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת OFK בלגרד והודח מהטורניר. בשנת 1973 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע  הבולגרי והפסיד לקבוצת צסק"א סופיה. בעונת 1973/1974 שיחק בפעם הראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פולה אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר ניצח את קבוצת אתלטיק בילבאו מספרד. ברבע הגמר הפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג מגרמניה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 7 שנים מעונת 1975/1976 ועד עונת 1981/1982. בשנים 1979, 1980 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1979/1980 שיחק בפעם השנייה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארקה גדיניה מפולין. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1980/1981 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פנרבחצ'ה מטורקיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רדניצ'קי ניש מסרביה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 12 שנים מעונת 1983/1984 ועד עונת 1994/1995. בעונת 1985/1986 זכה המועדון בתואר האליפות היחיד עד כה והעפיל  בעונת 1986/1987 בפעם היחידה לגביע אירופה לאלופות. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת דינמו קייב מאוקראינה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2009/2010. המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2009/2010. בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע הבולגרי והגיע לגמר הסופרקאפ הבולגרי והפסיד לקבוצת ליטקס לובץ'. בעונת 2010/2011 שיחק בפעם הראשונה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת ראפיד וינה מאוסטריה והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 זכה בפעם השנייה בגביע הבולגרי וזכה בפעם היחידה בסופרקאפ הבולגרי לאחר שניצח את קבוצת לודוגורץ ראזגרד. בעונת 2013/2014 שיחק בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת הפועל תל אביב והודח מהטורניר. 
בעונת 2015/2016 הקבוצה שיחקה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת אטלנטס מליטא. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת ברונדבי והודחה מהטורניר.
עליזה רוזן

ביוגרפיה

רוזן נולדה בירושלים לזוג הורים שעלו מגרמניה ולה אחות גדולה. החלה את דרכה בעת שירותה הצבאי בלהקת הנח"ל בשנת 1957, והופיעה בה עם יהורם גאון ועם תובל פטר בהופעות "העצובים מירושלים". לאחר שירותה נרשמה בתחילה לבית ספר לאחיות, השתתפה בהופעות מועדון החמאם שביפו. בשנת 1963 השתתפה בתוכנית השנייה והמצליחה של להקת התרנגולים, וב-1966 השתתפה בהרכב "החמציצים" של נעמי פולני. 
בתיאטרון הקאמרי שיחקה בהצגות "הבכחאי", "אורזי מזוודות", "אילוף הסוררת", "נשים בצמרת", "יאקיש ופופצ'ה" ו"חבלי משיח". באותה תקופה הצטרפה רוזן ללהקת תיאטרון החאן ושיחקה לאורך השנים בהצגות "האידיוט", "צ'ארלי קצ'ארלי", "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין", "אוכלים", "רשומון", "האשה הגדולה מן החלומות", "מלחמת היהודים", "מרפסת", "לילה במאי", "נולדו אשמים", "רציחות קטנות", "חבר'ה", "אהבה שגעון - תמונות שיקספיריות", "אתה קולט אותי?", "הספסל", "עלילות עקביה", "האזור החופשי", "דון קישוט", "הלילה וההר", "האם הטובה", "טוני היפה", "רומיאו ויוליה", "מוכרח להיות עוד משהו", "החתונה", "יש מלחמה בחוץ", "צוואתו של כלב", "הא-הא", "הנסיכה איבון", "אנטיגונה", "שיחות אחרי לוויה", "הבתולה מלודמיר", "שש דמויות מחפשות מחבר" ו"השיבה למדבר". 
במקביל שידרה לאורך השנים ברדיו, בתוכניות כגון "חתול בשק" לצד דויד גרוסמן, ושיחקה בתסכיתי רדיו רבים.
כמו כן משחקת רוזן בסרטי קולנוע רבים. היא שיחקה בסרטים "לאן נעלם דניאל וקס?" (1972), "אני אוהב אותך רוזה" (1972) של משה מזרחי, "יופי של צרות" (1976) של אסי דיין, "רומן בהמשכים" (1985), "חימו מלך ירושלים" (1987) של עמוס גוטמן, "הינשוף" (1988), ו"מרק עוף" (1992). בשנת 2011 שיחקה רוזן בסרטו של הבמאי יוסף סידר "הערת שוליים" בתפקיד אשתו של הפרופ' אליעזר שקולניק (שלמה בראבא). הסרט זכה באותה שנה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קאן וכן בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר.
בטלוויזיה שיחקה רוזן בשנות ה-70 בסדרה "הצריף של תמרי" (1974), ובתוכנית הטלוויזיה הסאטירית זוכת פרס ישראל "ניקוי ראש" בין השנים 1974- 1976. בשנות השמונים השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "קרובים קרובים". ב-1994 חזרה לטלוויזיה עם "איצ'ה", ולאחר מכן בשנת 1996 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "הפוך". בשנת 2002 שיחקה ב"בנות בראון" של עירית לינור, ובין השנים 2004–2005 שיחקה בסדרה "השיר שלנו". כן שיחקה בסדרת ההמשך "תיכון השיר שלנו" בשנת 2009. שיחקה בסדרה "כאן גרים בכיף" בין השנים 2010- 2012,
בשנת 2014 שיחקה בסרט הקולנוע "מיתה טובה". ב-2015 שיחקה בסרט "ציפורי חול" לצידו של אמנון וולף.
רוזן אמא לבן יחיד.