גיורא ענבר

ביוגרפיה

ענבר נולד, גדל והתחנך בקיבוץ גבע, למשפחה בת חמישה ילדים. אביו, בני ענבר. בתפקידו האחרון שימש האב כקצין משטרה צבאית ראשי בדרגת תא"ל.
עם שחרורו מצה"ל, תמך בפומבי ביציאת כוחות צה"ל מלבנון ובהמשך נמנה עם מנסחי "יוזמת ז'נבה". ב-2008 השתתף בסרטון שקרא לתמוך במועמדתו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. 
ענבר בעל תואר שני במדעי המדינה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי, אב לארבעה ילדים ומתגורר ביישוב תמרת.

שירותו הצבאי

במאי 1973 התגייס לצה"ל והחל קורס טיס אך נשר ממנו לאחר כמה חודשים, ובעיצומה של מלחמת יום הכיפורים עבר לשרת בחטיבת גולני, ושובץ בגדוד 12. ענבר לחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה ובקרב ההבקעה לרמה הסורית. בגולני עבר ענבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. את קורס קציני חי"ר סיים בציון נמוך והוענקה לו דרגת ממ"ק (ממלא מקום קצין). ענבר שב לחטיבת גולני ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 17 (אריות הגולן) בבית הספר למ"כים. בשנים 1979–1981 שימש כמפקד סיירת גולני, בין היתר הוביל ענבר את כוח הסיירת בניסיון ההשתלטות הראשון שכשל על בית התינוקות בו התבצרו המחבלים ועמם בני הערובה בקיבוץ משגב עם. ענבר ואנשיו לקחו חלק גם בניסיון ההשתלטות השני, אותו הובילו לוחמי סיירת מטכ"ל, בפיקוד עוזי דיין, אשר בו חוסלו המחבלים ונהרג פעוט אחד, אייל גלוסקא. ענבר הוביל את לוחמי הסיירת בפשיטות רבות בעומק לבנון. בין היתר פיקד ענבר על הסיירת במבצע מוביל וב"מבצע ורדה", בו פשטו לוחמי הסיירת ב-1980 על מפקדת מחבלים בוואדי חצבייה, הרגו את המחבלים ששהו בה והרסו אותה. 
בהמשך מונה למפקד יחידת שלדג, ופיקד עליה במבצע שלום הגליל (מלחמת לבנון הראשונה). במהלך המלחמה פעלה שלדג, תחת פיקוד ענבר, בשורת מבצעים ארוכה שנותרו מסווגים עד ימים אלה. בין היתר חדר כוח לוחמים מן היחידה לאזור בקעת הלבנון, שהיה אז בשליטת הצבא הסורי, וסייע לחיל האוויר הישראלי בהשמדת סוללות טילי קרקע-אוויר ותותחי נ"מ, כחלק ממבצע ערצב 19. בפעולה אחרת פיקד על הקרב לכיבוש מתחם המוזיאון בביירות, והטיל על טל רוסו, מפקד פלוגה ביחידה בדרגת סמ"ר, לפקד על הפריצה וטיהור המוזיאון מכוחות הקומנדו הסורי. לאחר המלחמה העניק ענבר לרוסו דרגת סרן, לאות הערכה על תפקודו במלחמה. שישה ימים לאחר תחילת המלחמה היה כוח של היחידה בפיקוד ענבר, מעורב בתקרית מותו של סגן הרמטכ"ל, האלוף יקותיאל אדם, שנהרג בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת סיורו של האלוף אדם בכפר נפתחה לעברו אש מחבלים, והוא פנה למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. בבית הנ"ל הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בו למוות. ענבר הוביל את לוחמי היחידה ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו.
לאחר המלחמה מונה ענבר למפקד גדוד הבוקעים הראשון של גולני, ופיקד עליו בפעילות מבצעית בלבנון. לאחר מכן שימש כראש לשכת הרמטכ"ל, משה לוי. בהמשך שימש כמפקד החטיבה המרחבית המרכזית באוגדת עזה. בשנים 1990–1992 שימש ענבר כמפקד חטיבת גבעתי. בהמשך למד בקרלייל, פנסילבניה, במכללה לביטחון לאומי של צבא ארצות הברית, ומששב ארצה מונה קצין מבצעים מיוחדים בפיקוד צפון, תחת האלוף יצחק מרדכי. בשנת 1994 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד יחידת הקישור ללבנון. ענבר בלט בגישה לוחמנית ותקופתו כמפקד היק"ל התאפיינה במבצעים רבים כנגד החזבאללה, ובהם בין היתר מבצע ענבי זעם.
בשנים 1996–1998 היה ענבר מפקד עוצבת אתגר. ב-1999 השתחרר מצה"ל.

לאחר השחרור מצה"ל

בשנים 1999–2005 כיהן כמנכ"ל חברת "פוינטר" מבית עדן טלקום - חברה לאיתור כלי רכב, ומשנת 2005 עד 2010 כמנכ"ל קבוצת קמן אחזקות, ושימש כיו"ר פעיל במרבית חברות הבת של הקבוצה בהם תאת תעשיות ותאת טכנולוגיות.
נכון ל-2011, הוא משמש מנכ"ל ובעלים של חברת "אופקי דניש", העוסקת בייעוץ ובניהול פרויקטים בתחומי מים, תשתית וסביבה. בראיון לידיעות אחרונות העיד על עצמו: "40% מזמני ומשאביי מושקעים בתרומה לקהילה, בדברים שלא מניבים לי כסף. בנוסף לפעילות למען בית חולים, אני נותן הרצאות על מנהיגות ומוביל ילדים טעוני טיפול לטיולי אופניים. אני גם תורם לקבוצת ספורט שעוסקות בדו-קיום. זה עולה לי בכסף ובזמן, ולפעמים גם בחוסר אהדה. כשאני בא לבקש מאנשים כסף, הם מתייגים אותי כמי שאולי כדאי לסנן את המספר שלו".