google/wiki40b huggingface dataset:
פטרישה הייסמית'

קורות חיים

הייסמית' נולדה בשם "מרי פטרישה פלנגמן" (Mary Patricia Plangman) בסמוך לעיר פורט וורת' במדינת טקסס שבארצות הברית. היא גדלה בבית סבתה, ולאחר מכן אצל אמה ואביה החורג. שני הוריה היו אמנים.
אמה הביולוגית התגרשה מאביה עוד בהיותה בהריון עם הייסמית'. הייסמית' שנאה את אמה לאחר שנודע לה כי ניסתה להפילה באמצעות שתיית טרפנטין, ואף כתבה סיפור קצר בשם "הטרפנטין", בו היא מתארת ילד צעיר הדוקר את אמו למות.
סבתה של הייסמית' לימדה אותה לקרוא בגיל צעיר, וכבר בגיל 8 החלה לקרוא ספרי פסיכולוגיה ובהם ספרו של קרל מנינגר "המוח האנושי", הדן במחלות נפש (פירומניה וסכיזופרניה).
בשנת 1942 סיימה הייסמית' את לימודיה במכללת ברנרד, בה למדה ספרות אנגלית, כתיבת מחזות וסיפורים קצרים, ועברה לניו יורק, ולאחר מכן למקסיקו, שם התגוררה עד שנת 1948.
בין השנים האלה כתבה הייסמית' סיפורי קומיקס קצרים.
לאחר שעברה להתגורר במושבת הסופרים "יאדו" שבסרטוגה ספרינגס במדינת ניו יורק, שכתבה, על פי הצעתו של טרומן קפוטה, את הרומן הראשון שלה, "זרים ברכבת". הספר, שפורסם בשנת 1950, זכה להצלחה מועטה, אולם לאחר שאלפרד היצ'קוק עיבד את הרומן לסרט "זרים ברכבת" בשנת 1951 הפכה הייסמית' להצלחה.
ספרים רבים נוספים שכתבה עובדו לסרטים, ובהם: "The Blunderer" בשנת 1954, "This Sweet Sickness" בשנת 1960, "הכישרון של מר ריפלי" בשנת 1955 ו"המשחק של ריפלי" בשנת 1974.
ברבים מספריה מצויים סאבטקסטים של תמות הומוסקסואליות, ובשניים מספריה הדבר מצוין מפורשות: "מחיר המלח" ו"Small g: a Summer Idyll". "מחיר המלח" נודע בסיום האופטימי שלו, והיה הספר ההומוסקסואלי הראשון שיצא בעת החדשה ולו סיום אופטימי. ספר זה פורסם תחת שם העט "קלייר מורגן" (Claire Morgan) בשנת 1953 וזכה להצלחה רבה. ב-2016 זכה הספר לגרסה קולנועית עתירת שבחים בבימויו של טוד היינס.
על פי הביוגרפיה שנכתבה אודותיה, "צל יפה" (Beautiful Shadow), הייסמית' הייתה אלכוהוליסטית, ולא הצליחה לקיים קשרים רומנטיים ארוכי טווח. מכריה חשבו שהיא מיזנתרופית (שונאת אדם), ראו בה אדם רע, ואמרו אודותיה כי היא מעדיפה את חברתן של חיות המחמד שלה על בני אדם. הייסמית' תמכה בעמדות פרו-פלסטיניות, אך בעצת המוציא לאור שלה צמצמה את התבטאויותיה בנושא. 
 יחד עם זאת סרבה, בימי חייה, לכל פנייה לתרגום ספריה לעברית ואלה אינם בנמצא. (למעט תרגום אחד ל"קרול", עם הופעת הסרט ולאחר מותה של הייסמית)
הייסמית', שהייתה ידועה בנטייתה המינית הביסקסואלית, לא נישאה מעולם. בשנת 1949 ניהלה מערכת יחסים עם הסופר מארק ברנדל, ובין השנים 1959-1961 ניהלה מערכת יחסים עם הסופרת מ. אי. קר.
הייסמית' נפטרה מסרטן הדם בשנת 1995 בלוקרנו שבשווייץ, בגיל 74. היא הורישה את כל רכושה למושבת הסופרים יאדו.

סגנון ספרותי

גיבורי ספריה הם לרוב דמויות בעלות פגמים מוסריים, או דמויות שאין להן כל בעיה לפעול בניגוד לחוק ואף לבצע רצח.
הדמות הספרותית הידועה ביותר שיצרה, טום ריפלי, הוא דמות שנטייתה המינית אינה ברורה, אין לה כל מצפון, וביכולתה לבצע פעולות לא-מוסריות ואף רציחות בלא הנד עפעף.
מגדל קלפים

מגדל קלפים הוא מבנה שנוצר על ידי ערמת קלפים. כמטאפורה, הביטוי "מגדל קלפים" פירושו מבנה או טענה שמתבססת על יסודות רעועים או שיקרסו אם מרכיב הכרחי הוסר. דוגמה למבנה מסוג זה הוא הסטונהנג' באנגליה.
מבנה אשר נבנה בשיטה זו מסתמך אך ורק על שיווי משקל וחיכוך כדי להישאר איתן. ככל שהמבנה גדול יותר, עולים הסיכויים כי יתמוטט; זאת משום שכאשר מספר הקלפים גדל, ההסתברות שאחד מהם ייפול גדלה, דבר שישפיע על כל המבנה. על פי טענה אחרת, ככל שיתווספו קלפים למגדל הקלפים, כך הוא יתחזק יותר; זאת משום שככל שקיימים יותר קלפים כך נוצר לחץ גדול יותר על הבסיס, אשר מגדיל את החיכוך, דבר המאפשר לחלק מהקלפים ליפול בלי להשפיע על שאר המבנה.
זן שארים

זן שארים (אנגלית: Inbred strain, נקרא גם inbred line) הוא זן של אורגניזמים שכל חבריו זהים גנטית זה לזה, בדומה לתאומים זהים, כתוצאה מהכלאת שארים במשך דורות עוקבים רבים.
יצירת זני שארים נפוצה במחקר מדעי גנטי, בביולוגיה ובחקלאות. מינים שאצלם פותחו זני שארים הם בעיקר מיני מעבדה אשר משמשים כאורגניזם מודל, מהם בעלי חיים כמו עכבר המעבדה וחולדת המעבדה, וצמחים כמו תודרנית לבנה ותירס. 
בעכברים ובחולדות מעבדה, יצירת זן שארים מתבצעת על ידי זיווג אחים עם אחיות במשך לפחות 20 דורות רצופים. המגוון הגנטי בין חברי זן כזה קרוב מאוד לאפס, ולצרכים רבים ניתן להתייחס אליהם כאל "כפילים גנטיים" של אותו פרט (אינדיבידואל). ליתר דיוק, הזכרים עם כרומוזומי מין XY זהים גנטית זה לזה, והנקבות עם כרומוזומי מין XX זהות גנטית זו לזו, כאשר הגנום האוטוזומי זהה גם בזכרים וגם בנקבות. 
לשיטה זו של תקנון (סטנדרטיזציה) גנטי ישנם יתרונות רבים במחקר, כגון היכולת לחזור על הניסוי פעם אחר פעם עם אותה הגנטיקה, או להשתיל איברים, רקמות, תאים ועוברים מיצור אחד לאחר בתוך אותו זן ללא סכנת דחייה. עקב יתרונות אלו, יצורים מהונדסים גנטית תכופות שייכים לזן שארים, אף כי פיתוח זן השארים עצמו איננו מצריך הנדסה גנטית. 
בהקשר של זני שארים, זנים רגילים שאינם זני שארים מכונים באנגלית outbred strain. השונות והמגוון הגנטי בזנים כאלו עשויים להיות יתרון למטרות מדעיות מסוימות, ובנוסף הם בדרך-כלל בריאים ועמידים יותר מזני שארים, בזכות ההטרוזיגוטיות שלהם באתרים גנטיים רבים בגנום. לעומתם, זני שארים תכופות סובלים מתוחלת חיים קצרה יותר, ומנטייה לאי-פוריות ולבעיות בריאות שונות, שכן ההומוזיגוטיות שלהם בכל אתר גנטי איננה מגינה עליהם מפגמים גנטיים נסגניים.
בני הכלאיים מדור ראשון (F1 במינוח המקובל בגנטיקה) בין זכר מזן שארים אחד ונקבה מזן שארים שני יהיו אף הם זהים גנטית זה לזה, שכן כולם ירשו גדיל DNA זהה מאביהם וגדיל DNA זהה מאמם, וגם בהם משתמשים לעיתים קרובות במחקר גנטי. בני הכלאיים מדור שני (F2) כבר יהיו שונים גנטית זה מזה, כתוצאה מתופעת השחלוף בעת חלוקת ההפחתה היוצרת את תאי המין אצל F1. עם זאת, ניתן לזווג באקראי זכרים ונקבות מתוך F1, ולהמשיך ולזווג אחים עם אחיות מצאצאי כל אחד מזוגות אלו במשך לפחות 20 דורות, ליצירת "זני שארים שחלופיים" (אנגלית: Recombinant inbred strains) רבים שכל אחד מהם הוא "צאצא" של זן האב וזן האם. באופן זה ניתן ליצור "משפחות" כפילות גנטית, שאף הן שימושיות במחקר גנטי.
חוקתיות

חוקתיות היא התאימות של חוקים וחקיקת משנה לחוקה. בחינת חוקתיות היא בדיקת המעמד המשפטי של חוקים ותקנות, על מנת לוודא שהם תואמים את החוקה, ואינם מפרים כללים וזכויות יסוד הקבועים בה. חוק המפר את החוקה נקרא "לא חוקתי" או "בלתי חוקתי".
ברוב המדינות מוגדרת חוקה המגדירה את עקרונות היסוד של המשטר ואת זכויות האזרח במדינה. זהו המסמך המשפטי הגבוה והמחייב ביותר במערכת החוקים. 
בחלק מהמדינות מוסמכים בתי משפט לפסול חוק שנחקק על ידי הרשות המחוקקת בנימוק שאינו חוקתי או בנימוקים אחרים. לעיתים מוסמך לכך בית משפט מיוחד לחוקה , שזוהי סמכותו העיקרית. במדינות אחרות הבורר בסוגיות חוקתיות הוא בית המשפט העליון.
במדינות הבאות לא מוגדרת חוקה: הממלכה המאוחדת, ישראל, ניו זילנד, סן מרינו, ערב הסעודית וקנדה. במדינות אלה הוגדר אוסף של חוקי יסוד המשמש את המערכת המשפטית במקום חוקה כבסיס לבדיקת חוקתיות. 
מאז המהפכה החוקתית, פוסלים בתי משפט בישראל בכל הערכאות, במקרים שהם מוצאים זאת לנכון, חוקים של הכנסת, על סמך חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וכן על סמך עקרונות שאינם כלולים בחוקי היסוד.
קילון

קילון (יוונית עתיקה: Κύλων) היה אציל אתונאי שניסה לעורר הפיכה באתונה העתיקה, ולהפוך לטיראן במאה ה-7 לפנה"ס. אירוע זה, ככל הנראה, הוא הראשון שניתן לתארך אותו באופן מהימן בהיסטוריה של אתונה.

חייו

קילון היה אלוף המשחקים האולימפיים העתיקים. הוא ניסה לחולל הפיכה באתונה בשנת 632 לפנה"ס בתמיכת העיר מגארה, שהטיראן בה היה חותנו, תיאגנס. האורקל מדלפי המליצה לקילון להטיל מצור על אתונה בזמן הפסטיבל לכבוד זאוס. קילון הבין שהכוונה למשחקים האולימפיים.
ניסיון ההפיכה של קילון נכשל, ותומכיו התמקמו במקדש באקרופוליס כמקום מפלט, שם נדחקו לפינה בידי תשעת הארכונאים של אתונה. על פי דבריו של פלוטארכוס, קילון ואחיו נמלטו ונרדפו בידי הארכונאים לאחר שיצאו מן המקדש, והועמדו למשפט לאחר שהובהר להם שיחוסו על חייהם. בניסיון להבטיח את ביטחונם האישי, קילון ואחיו קשרו את עצמם לפסל המקדש לפני המשפט. בדרכם למשפט החבל השתחרר מעצמו. הארכונטים האתונאים, בהובלתו של מגאקלס, ראו בהשתחררות החבל כסימן מאשר מן האלים להרוג את שני האחים. האחים נסקלו למוות בידי הארכוטנים. לעומת זאת, על פי הגרסה של תוקידידס והרודוטוס, קילון ואחיו הוצאו להורג לאחר שיצאו ממחבואם כשחשבו שלא ייפגעו.
מגאקלס הוגלה מן העיר לאחר המעשה בגין הפרת החוק נגד הריגה, וקללה הושטה על משפחתו המפורסמת, משפחת האלקמיונידים. קללה זו צצה בהיסטוריה האתונאית עוד פעמים רבות. כך למשל, כאשר קליסתנס, שנמנה אף הוא על משפחת האלקמאונידים, נלחם באיסגוראס על תפיסת השלטון באתונה, איסגוראס מבקש את עזרת קלמנס, מלך ספרטה, בתואנה שקליסטנס מפר את הקללה שרובצת על משפחתו.
טוטקומלוש

היסטוריה

האזור היה מיושב בתקופה הפרה-היסטורית. בתקופת שושלת ארפאד (Árpád) במאות ה-9 עד ה-14 התקיים במקום יישוב. באותה תקופה נבנתה במקום כנסייה עתיקה בסגנון רומנסקי.
עם הפלישות הטורקיות, במאה ה-16, נכבש האזור על ידי הטורקים ותושביו ברחו. רק באמצע המאה ה-18 יושב היישוב מחדש. בין תושביו היו עשרות משפחות של סלובקים. במחצית השנייה של המאה ה-18 ידע היישוב תקופת שגשוג. עקב הריבוי הטבעי הגבוה עזבו חלק מתושבי טוטקומלוש והקימו יישובים חדשים בסמוך, בהם נאדלאץ (Nădlac, כיום בשטח רומניה), או עברו ליישובים קיימים (כגון ארד). בסוף המאה ה-18 נבנתה כנסייה לותרנית ביישוב.
בתחילת המאה ה-19 שגשג היישוב ורמת ההשכלה של תושביו עלתה. הם היו מעורבים במרד נגד האימפריה האוסטרית בשנת 1848, במסגרת מרידות "אביב העמים". בין האנשים שנמלטו ליישוב לתקופה קצרה לאחר דיכוי המרד היה גם לאיוש קושוט.
בסוף המאה ה-19 נבנה בניין מועצה חדש ליישוב והוא הפך למרכז רשת מסילות רכבת. ערב מלחמת העולם הראשונה היו ביישוב כ-11,000 תושבים, מהם כ-10% הונגרים. במלחמת העולם הראשונה שרתו רבים מתושבי טוטקומלוש בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית, בחזיתות סרביה ואיטליה. את מקום הגברים שגויסו תפסו הנשים והילדים, וכן שבויי מלחמה שהועסקו ביישוב. כ-400 מתושבי טוטקומלוש נהרגו במלחמה. 
בתום מלחמת העולם הראשונה, עם התמוטטות האימפריה האוסטרו-הונגרית, הועבר היישוב לרומניה, אך בחוזה טריאנון, ב-1920, הוא הושב להונגריה.
רוב הונגרי ביישוב נוצר מחדש אחרי מלחמת העולם השנייה, לאחר חילופי האוכלוסין בין צ'כוסלובקיה והונגריה . 
בשנת 1993 הוענק לטוטקומלוש מעמד של עיר.
כיום קיים בעיר רוב (75%) הונגרי, ומיעוט (21%) סלובקי. עוד חיים בעיר מעט צוענים ומעט גרמנים, רומנים וסלובנים.
בעיר מוזיאון לתרבות מקומית.

יהודים

יהודים הגיעו לטוטקומלוש באמצע המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 היו בטוטקומלוש כ-150 יהודים שהשתייכו לזרם האורתודוקסי. בפרעות על רקע אנטישמי שהתקיימו ב-1918 נבזזו בתיהם של רוב יהודי היישוב.  
משנת 1940 גויסו רוב הגברים היהודים מטוטקומלוש לשירות העבודה.
במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה ובמאי 1944 הוקם גטו ביישוב. ביוני גורשו יושבי הגטו דרך מספר תחנות לאושוויץ ולמחנה שטרסהוף (Strasshof) באוסטריה.
בכיכר הראשית של העיר קיימת אנדרטה לזכר היהודים בני העיר שנספו בשואה, אנדרטה שנחנכה בשנת 2004.
יוסף כהן-צדק

יוסף כהן-צדק (י' בחשון תרס"ה, 19 באוקטובר 1904 וילנה - י"ד בטבת תשנ"ב, 21 בדצמבר 1991) היה מחנך, מתמטיקאי, מוזיקאי ואספרנטיסט ישראלי. יקיר העיר ירושלים.

ביוגרפיה


כתב ותרגם עשרות שירים, בעיקר מרוסית (כגון "קפיטן, קפיטן") ומיידיש, ואף הלחין מנגינות (למשל, לשיר תל-חי). מבין שירי הילדים מוכר שירו "לרותי יום הולדת", וקצת פחות מוכר השיר "לדודי יש קרחת". את שני השירים הלחין יצחק לוי.
הוא התמסר לחקר הפולקלור המוזיקלי היהודי, ליקט מאות שירים וניגונים של בני עדות שונות ותיעד אותם בתווים. כך גם רשם ניגוני זמירות ופרקי תפילה ששמע מפי חזנים בבית הכנסת בווילנה בימי ילדותו. כמו כן כתב מאמרים על נושאים שונים בזמר העממי היהודי ("אליהו הנביא בזמר העממי"; "השלום בזמר עם"; "האבות והאימהות בזמר", ועוד). בתוּרוֹ אחר שירים המשקפים מציאות והווי, הגיע עד לשירי רחוב ובתי מרזח. כך, למשל, פרסם לראשונה את המילים והתווים של "אין יאטקעווער געסל" ("בסמטת האטליזים"), שיר של אנשי העולם התחתון בווילנה. הלחין את המנגינה למלות השיר של שטיינר "ארור האומר פה גזורו" (ראה אתר "זמרשת").
משנות ה-60 הקדיש את מרב עתותיו לאספרנטו. הוא תרגם לאספרנטו יצירות מן השירה העברית והארצישראלית, בהן את ההמנון הלאומי "התקווה", את "בארץ אהבתי" של לאה גולדברג, את "עוד לא אהבתי די" של נעמי שמר, ועוד.
על מפעל חייו, בעיקר בתחום החינוך, זכה בתואר יקיר העיר ירושלים. היה מורה בגימנסיה העברית "רחביה" שבירושלים.
כהן-צדק היה קרוב-משפחתו של עמנואל כ"ץ, אשר תרגם עמו את השיר קפיטן קפיטן.
יוסף כהן-צדק הלך לעולמו ב-1991, בן 87 במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
הר נורקווי

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1904. ההר נקרא על שם ג'ון נורקווי , ראש ממשלת פרובינציית מניטובה בין 1878–1887. נורקווי טיפס על ההר בשנת 1887 או שנת 1888. לא ידוע אם הגיע לפסגת ההר.

ההיסטוריה של אתר הסקי

מסלול הסקי הראשון בהר הוקם בשנת 1926, ובשנת 1929 נבנתה אכסניית הגולשים (ski lodge) הראשונה באתר. מסוע סקי לגולשים (משיכה על ידי חבל) הותקן בשנת 1942, ורכבל עם כיסאות סקי הותקן בשנת 1948 (אתר הסקי השני בקנדה בו הותקן רכבל כזה).
באתר בוצעו במהלך השנים מרוצי סקי (Ski racing) בינלאומיים, שנועדו לעודד תיירות חורף לאזור. באתר מבוצעות גם תחרויות קפיצות סקי (ski jumping) בינלאומיות.

ספורט חורף

אתר הסקי התמודד שלוש פעמים על אירוח אולימפיאדת החורף, בשנים 1964 (שנת אולימפיאדת אינסברוק), 1968 (שנת אולימפיאדת גרנובל), וכן בשנת 1972 (שנת אולימפיאדת סאפורו).
בשנת 1972 אירח האתר את גביע העולם בגלישה (גלישת סלאלום ומרוצי סלאלום).

פני השטח

באתר הסקי 74 מסלולי גלישה באורך כולל של 16,382 מטרים. באתר מסלולי סקי מהקשים ביותר לגלישה בצפון אמריקה. האתר הוא האתר היחיד באזור באנף שמאפשר גלישה בשעות הלילה (בחודשים דצמבר - מרץ, בשעות 5 - 9 בערב).

פעילויות בעונת הקיץ

רכבל נורקווי פועל בחודשי הקיץ ומאפשר גישה לבית התה בראש ההר ולנקודת התצפית הסמוכה לו.

לקריאה נוספת

• Cheryl Williams, The Banff Winter Olympics: Sport, tourism, and Banff National Park, University of Alberta' 2011 
•  Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, PP 22 - 24
מרשל מאייר

לימודיו

מאייר נולד בברוקלין וגדל בנוריץ' שבקונטיקט. הוא סיים תואר ראשון בדארטמות' קולג' שבניו המפשייר בשנת 1952. בעקבות פגישה עם אברהם יהושע השל, נרשם ללימודים בבית המדרש לרבנים באמריקה ובשנת 1958 הוסמך לרבנות.
סיים דוקטורט בפילוסופיה דתית מאוניברסיטת קולומביה.

פעילותו בארגנטינה

ב-1959 החל לשמש כרב בקהילת "בית אל" בבואנוס איירס. עם השנים הפך לדמות מרכזית ביהדות ארגנטינה. ב-1962 ייסד את בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית (Seminario Rabinico Latinoamericano) בבואנוס איירס.
בשנת 1983, כאשר הוחזר המשטר הדמוקרטי לארגנטינה, העניק למאייר הנשיא הנבחר ראול אלפונסין את מדליית סן-מרטין – אות הכבוד הגבוה ביותר בארגנטינה על פעילותו הרבה למען זכויות האדם בתקופת השלטון הצבאי.

חזרתו לארצות הברית

ב-1984 שב לניו יורק, לעמוד בראש קהילת בני ישורון.
נפטר מסרטן בניו יורק ב-1993, בגיל 63 ונקבר בעיר ילדותו נוריץ' שבקונטיקט.
היה נשוי לנעמי ואב לשלושה ילדים: אניטה, דודי וגבריאל.
יחסי אינדונזיה–תוניסיה

היסטוריה

היחסים בין אינדונזיה לתוניסיה כוננו בשנת 1951, מעט לפני שתוניסיה קיבלה את עצמאותה מצרפת. באותה שנה, חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה לשעבר, ביקר באינדונזיה כחלק מהקמת השגרירות של תוניסיה באינדונזיה, שנפתחה רשמית בשנת 1952. מטרת הקמת השגרירות הייתה בעיקר לגרום למדינות אסייתיות לתמוך בעצמאות תוניסיה. אינדונזיה פעלה רבות על מנת שתוניסיה תוכל לקבל את עצמאותה, בין המדינות נחתמו 47 הסכמים דיפלומטיים שרובם עוסקים במגזר הכלכלי.
אילנה יהב

ביוגרפיה

יהב גדלה והתחנכה בחיפה. היא נישאה בגיל 20 לאיציק יהב, נווט בחיל האוויר. במהלך חודשי הריונה הראשונים פרצה  מלחמת יום כיפור. ביומה השני של המלחמה נמסר לה כי בעלה נהרג ועל כן ישבה עליו שבעה. בהמשך התברר לה כי בעלה בין החיים והוא בשבי הסורי: אשת הטייס שטס עימו במטוס, סיפרה לה שדודתה באוסטרליה צפתה בכתבת טלוויזיה על מטוס ישראלי שהופל ברמת בגולן ושאנשי צוותו הצליחו לנטוש. באחד הימים ראתה בעיתון צרפתי את בעלה, לבוש במדי הצבא הסורי. יומיים לאחר מכן, נולד בנם הבכור, דרור. כעבור 8 חודשים ב-1 ביולי 1974 חזר לארץ משביו.

קריירה

יהב למדה הנפשת חול בהוליווד, ניו יורק ולונדון. מאוחר יותר היא ניהלה סטודיו שמכין בובות קצף קריקטוריות ואפקטים מיוחדים לסרטים ולפרסומות. במשך הזמן היא יצרה בובות לתוכנית סאטירה פוליטית בשם "החרצופים", המבוססת על תוכנית הסאטירה הבריטית "Spitting Image" ואת הבובה הראשונה שהופיעה בערוץ 2, "גולו" בתוכנית "דודו מספר לגולו" שעוצבה על ידי קלאודיו סטריק.
יהב החלה לצייר בחול והופיעה בטקסים, באירועים גדולים ובכנסים של חברות גדולות, ברחבי העולם. בין היתר היא הופיעה בקרמלין, לפני מלך ספרד ולפני מלך בלגיה.
בשנת 2018 החלה להשתתף בתוכנית הריאליטי גוט טאלנט ישראל.
במאי 2018 יצרה את הקליפ בשירו של עידן רייכל "בראשית".

חייה האישיים

יהב, אם לארבעה וסבתא לתשעה נכדים. התאלמנה בשנת 2013.
אירואפרסיה

אירואפרסיה או אפריקה-אירואסיה הוא השם שניתן לשלוש היבשות אירופה, אפריקה ואסיה יחדיו, על ידי גאוגרפים מסוימים. איחוד שלוש היבשות מוסבר בכך ששלושתן היוו עד לחפירת תעלת סואץ רצף יבשתי אחד. שטחי שלוש היבשות הללו הוא כמעט 85 מיליון  קמ"ר.
כיום, אירואפרסיה מכילה את רוב האוכלוסייה האנושית בעולם (למעלה מ-6.1 מיליארד בני אדם שחיים ב-147 מדינות), שממנה יצאו רבות מהדתות, ההשקפות, השפות והתרבויות בעולם.
לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו

ביוגרפיה

לאופולד נולד ב-10 באוגוסט 1740 בדסאו, ללאופולד השני, נסיך אנהלט-דסאו וגיזלה אגנס מאנהלט-קתן, בתם של לאופולד, נסיך אנהלט-קתן ופרדריקה הנרייטה מאנהלט-ברנבורג.
בשנת 1751 מתה אמו, וזמן קצר לאחר מכן מת אביו, ולאופולד עלה לשלטון במקומו, תוך שדודו דיטריך, נסיך אנהלט-דסאו משמש לו כעוצר. בשנת 1752 התגייס לאופולד לצבא הפרוסי כאביו וכדודו לפניו, אולם לאחר שנכח בקרב קולין בשנת 1757 וראה את זוועות המלחמה, פרש לאופולד מהצבא. בשנת 1756 יצא לאופולד לטיול ברחבי אירופה עם ידידו פרידריך וילהלם פון ארדמנסדורף, וביקר עמו באיטליה, צרפת, שווייץ, הולנד ואנגליה. בשובו הביתה השתמש לאופולד בידע שנצבר במהלך הטיולים, וביצע רפורמות רבות בנסיכות בתחומי החינוך, הבריאות, הרווחה, סלילת כבישים, חקלאות, ייעור ותעשייה. בנוסף הקים לאופולד את גני דסאו-וורליץ, שמהווה את הפארק הגדול ביותר באירופה. במהלך מלחמת שבע השנים שמר לאופולד על נייטרליות, אך אף על פי כן חויב על ידי פרוסיה בתשלום פיצויים בסך 180,000 טאלר, שאותם שילם מכספו הפרטי. בשנת 1758 הגיע לאופולד לבגרות, ותפס לבדו את השלטון. ב-25 ביולי 1767 התחתן לאופולד עם בת דודו לואיזה הנרייטה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט ולאופולדינה מריה מאנהלט-דסאו, ובשנת 1769 קיבל את תואר אביר מסדר העיט השחור. בשנת 1782 נשפט לאופולד על ידי ליגת הנסיכים, בעקבות התנגדותו להגמוניה הפרוסית.
בשנת 1806, זמן קצר לפני פירוק האימפריה הרומית הקדושה, קיבל לאופולד תואר דוכס מפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר ששילם לו על כך סכום גבוה, כפי שעשו נסיכי אנהלט האחרים. בשנת 1807 הצטרף לאופולד לקונפדרציה של הריין, והיה הנסיך האחרון שעשה זאת, אולם אף על פי כן קיבל בשנת 1809 את הנציג הפרוסי פרדיננד פון שיל בצורה יפה. בשנת 1812 מונה לאופולד לעוצר בשם לודוויג אוגוסט, דוכס אנהלט-קתן, ובשנת 1815 אושר מעמדו כדוכס בקונגרס וינה. בשנת 1817 מת לאופולד כשנפל מסוסו, ונכדו לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.
אלכסנדר אניקסט

אלכסנדר אברמוביץ' אניקסט (ברוסית: Алекса́ндр Абра́мович А́никст, שמו בלידה: איסאק אברמוביץ' אניקסט,‏ 16 ביולי 1910 ציריך - 24 בדצמבר 1988) היה מבקר והיסטוריון של הספרות יהודי-רוסי-סובייטי, שהתמחה בעיקר בספרות האנגלית והמערב-אירופית, כתב בשפה הרוסית מאמרים וספרים בתחום תאוריית הספרות, התיאטרון והאסתטיקה, בין השאר, ספרים על שייקספיר ועל גתה.

ביוגרפיה

אלכסנדר אניקסט נולד בציריך, שווייץ כאיסאק (יצחק), כבן הבכור של המהפכן, הכלכלן והפעיל האנרכיסט ומאוחר יותר הקומוניסט היהודי אברם אניקסט (במקור - גיטרמן), יליד בסרביה ושל אשתו, המחנכת והמורה לשפות אולגה לבית ברוורמן, גם היא ילידת בסרביה.
אחריו נולדה לו אחות, עדה. בעת שהות המשפחה בשווייץ ובפריז אביו פרנס את המשפחה מעבודות כחשמלאי. בשנת 1917 המשפחה חזרה לרוסיה. ב-1927 נולד עוד אח, דמיטרי. האב אברם אניקסט שמילא בשנות ה-1920 גם תפקיד שר העבורה באוקראינה הסובייטית, הוצא להורג בשנת 1938 בימי הטרור הגדול הסטליניסטי. האם נשלחה למחנות לעבודות כפייה במורדוביה בין השנים 1945-1938.
אלכסנדר אניקסט סיים בשנת 1933 את המכון הממלכתי הפדגוגי במוסקבה. בשנת 1938 הציג את עבודת ה"קנדידט" במדעים בנושא יצירתו של ג'ון מילטון. בימי מלחמת העולם השנייה גויס אניקסט למשמר האזרחי במוסקבה ואחר כך שירת למשך 4 שנים בחזית. התקבל בשנת 1942 לשורות המפלגה הקומוניסטית הסובייטית. הוא סיים דוקטורט באמנויות בשנת 1963.
בשנים 1988-1975 הוא כיהן כראש ועדת "שייקספיר" שליד המועצה המדעית להיסטוריה של התרבות העולמית שליד נשיאות האקדמיה למדעים של ברית המועצות, ועדה שאת הקמתה יזם. הוא ערך והוציא לאור ברוסית מהדורות רבות-כרכים של כתבי שייקספיר (8 בכרכים, עם סמירנוב) וכתבי ג'ורג' ברנרד שו. כמן כן כתב ספר "תולדות הספרות האנגלית" (1956) הכתובות לצורך הוראה באוניברסיטה, ברוח הבקורת הספרותית הסטליניסטית מאותן השנים (עם התייחסות שלילית לסופרים המכונים "דקדקנטים" כדוגמת ג'יימס ג'ויס, דייוויד הרברט לורנס ו"ריאקציונרים" כגון ט.ס. אליוט).
) ו"תולדות תורת התיאטרון" ב-5 כרכים.(1988-1967)
אלכסנדר אניקסט היה נשוי לראשונה מגיל 18 לאנה בלובה, בת של ראש העיר יקטרינבורג שנהרג במלחמת האזרחים ברוסיה. אשתו השנייה הייתה יבגניה, מתרגמת מצ'כית.
בנם של אלכסנדר ושל יבגניה, מיכאיל אניקסט, יליד 1938, נודע כמאייר ומעצב גרפי של ספרים והיגר בשנת 1990 לבריטניה
מחיצה (מחשב)

מחיצה היא חלק לוגי של דיסק קשיח, אשר מערכות ההפעלה מתייחסת אליו כאל כונן נפרד. לכל מחיצה מוקצה חלק מקיבולת האחסון של הדיסק, וניתן לאתחל אותה, לקבוע את מאפיינה, וכל זאת ללא תלות במחיצות האחרות החולקות את אותו דיסק פיזי.
חלוקה למחיצות נהוגה גם בתחומים אחרים במחשוב, כגון במסדי נתונים והיא מאפשרת בין השאר, ניהול נוח יותר של מידע, ניהול הרשאות, והגנה על מידע, וכן האצת ביצועים. מחיצה של מסד נתונים נקראת לעיתים שבר.
ביפרידן

שימושים רפואיים

ביפרידן משמש בעיקר לטיפול ברעידות שמקורן בשימוש בתרופות ובסמים או במחלת פרקינסון על כל סוגיה. כמו כן התרופה משמשת להקלה בתופעות הלוואי האקסטרה-פירמידליות של נטילת תרופות אנטי-פסיכוטיות (למשל זוקלופנתיקסול) כדוגמת אטקסיה, טריזמוס, אקתיזיה, רעד, תסמונת ארנב וכדומה. שימוש נוסף אך נפוץ פחות של ביפרידן הוא הפחתת הזעה וייצור רוק מוגברים שמקורם בצריכת תרופות כגון מתאדון או קלוזאפין.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות ביותר של התרופה כוללות נמנום, טשטוש ראייה, יובש בפה, הזעה מופחתת, כאבי בטן, ורטיגו, כאבי ראש וסחרחורות. במינונים גבוהים עשויות להופיע תופעות לוואי חמורות יותר כדוגמת אגיטציה, נדודי שינה, חרדה ואי-שקט. במקרים נדירים שימוש ממושך בתרופה עלול להתבטא בדליריום ובפגיעה בשנת ה-REM.

הנקה והריון

התרופה נמצאת בקטגוריית סיכון בהריון C, כלומר אין מספיק נתונים או מחקרים אמינים דיו על מנת להסיק את השפעת נטילת התרופה על האם והעובר ולכן יש להשתמש בתרופה בזהירות במהלך הריון. ביפרידן חודר לחלב האם, ולכן מומלץ להימנע מנטילת התרופה בעת הנקה.
ראול ריאנצ'ו

קריירה

הוא החל את הקריירה שלו כמאמן כושר בקבוצת חימנסטיקה מהעיר טורלאווגה בספרד ועבד לצד מנואל רוביידו, כעוזר מאמן. לאחר מכן עבד כמאמן כושר ועוזר מאמן בקבוצות כמו ראסינג סנטנדר ולבאנטה, לפני שהוזמן על ידי גורבן ברדייב לרוסיה לעבוד כמאמן כושר ברובין קאזאן. 
בפברואר 2014 חתם על חוזה באוקראינה עם דינמו קייב, בה עבד כמאמן כושר ועוזרו של סרגיי רברוב. כאן עבד עד 30 ביוני 2016. 
ב-15 ביולי 2016 הוזמן לנבחרת אוקראינה ועבד כעוזר מאמן בנבחרת אוקראינה בכדורגל עד 2018 וסייע לאנדריי שבצ'נקו. ב-2018 הוזמן למטה האימון של ספרטק מוסקבה ועבד כעוזרו של מאסימו קאררה. באוקטובר 2018 מונה לממלא מקום מאמן הקבוצה, לאחר שספרטק הגיעה לרצף הפסדים.
טרוויס קוטרל

טרוויס קוטרל הוא זמר ומוזיקאי אמריקאי המזוהה עם ז'אנר הנקרא CCM, קיצור ל-Contemporary Christ Music. כמו כן, ידוע גם כאמן, משורר, סופר ומנהיג פולחן נוצרי.

קורות חייו

קוטרל גדל בבון, צפון קרוליינה. ב-1990, הוא עבר לנאשוויל, טנסי בשביל ללמוד באוניברסיטת בלמונט. לאחר סיום לימודיו בשנת 1992 עם תואר במוזיקה, קוטרל הקדיש זמן לכתיבת שירים. באותה שנה הוא כתב את שירו של לרנל האריס "It's Only Thunder". לאחר מכן הוא עבד עם קייטי היל על מחזמר שכותרתו מלצרים: נוער מוזיקלי על המתנה לאלוהים. קוטרל המשיך לאחר מכן לכתוב ולעבוד כעורך בחברת הוצאה מוזיקלית.
ב-1994, הכנסייה שאליה נהג ללכת ("שני נהרות הכנסייה הבפטיסטית" איבדה ממעמדה הפולחני, וקוטרל נענה לבקשתה לשמש כמנהיגה, וכך במשך שנה וחצי כיהן כמנהיג פולחן הכנסייה. קוטרל  אמר: "את ההזדמנות להוביל את "שני נהרות הכנסייה הבפטיסטית" שד"ר ג'רי סאטן נתן לי היא ברכה." מאז, קוטרל  גם שיתף פעולה כסולן במספר אלבומי מזמור לאל, בראשות דון מואן. הוא גם הוביל את הפולחן בכנסים של Beth Moore שכותרתם היו Living Proof Live מאז 1998.
מאז 2002, הוא גם הוציא מספר אלבומי סולו של מזמורים לאל, שבזכותם הרוויח מועמדויות עבור GMA Dove Award. הוא גם המשיך לכתוב שירים, לספק קולות רקע לאמנים אחרים כמו להקת MercyMe, איימי גרנט, אלן ג 'קסון וגארת' ברוקס. בשנת 2010, טראוויס עבר לג'קסון, טנסי כדי לשמש כמנהל המוזיקלי של כנסיית Englewood Baptist Church.