google/wiki40b huggingface dataset:
שירה (אזור היסטורי)

שירה (געז: ሺሬ) הוא אזור היסטורי במדינת תיגראי שבצפון אתיופיה. גבלותיו נהר המרב עם סריה שבאריתריאה בצפון, באדיבו בצפון מזרח ובתכזה בדרום.
האזור היה מיושב עוד מתקופות קדומות ובו עברו דרכי מסחר חושבים למצרים וכוש. בתקופת מממלכת אקסום היה לחלק ממנה. האזור בשמו מוזכר במסורת מתקופת המלך האקסומי גברה מסקל ולאחר מכאן על ידי הקיסרים ניואיה קראסטוס ודווית הראשון כמקום שבו ניתנו אדמות למנזרים מקומיים. 
בשירה חיו רוב יהודי תיגראי. קהילה זו הייתה בין הראשונות מביתא ישראל שעלו לישראל.  
כיום רוב שטח המחוז מחולק בין הנפות אסיגדה צימבלה, מדבאי זנה וקורו התחתית שבמחוז תיגראי הצפונית מערבית.
פועה שלו-תורן

פועה שלו תורן (1930- 5 בנובמבר 2017) הייתה משוררת, מתרגמת ומאיירת ישראלית.

ביוגרפיה

פועה שלו תורן נולדה בתל אביב להורים יוצאי רוסיה הלבנה. היא למדה בגימנסיה הרצליה ובעלת תואר דוקטור בספרות עברית באוניברסיטה העברית. שלו החלה לכתוב עוד כשהייתה תלמידה ביסודי. ב-1954 זכתה בתואר "מיס ירושלים" והשתתפה בתחרות מלכת היופי של ישראל.הייתה חברה באגודת הסופרים, באקו"ם, בפא"ן ישראל, שם היא שימשה יו"ר סניף ירושלים וחברת הנהלה והייתה חברה באקדמיה העולמית לאמנות ולתרבות (W.A.A.C). שיריה תורגמו לשפות רבות. כמה משיריה הולחנו והוקלטו. 
הייתה נשואה לסופר חיים תורן ובנה היחיד הוא המעצב רוני תורן.
טוטסי (סרט)

עלילת הסרט

מייקל דורסי (המגולם על ידי דסטין הופמן) הוא שחקן מוערך ופרפקציוניסט המתקרב לגיל הארבעים. דורסי לא מוצא עבודה - אף מפיק אינו רוצה להעסיקו בשל הפרפקציוניזם שלו. סוכן השחקנים שלו, ג'ורג' פילדס (המגולם על ידי הבמאי, סידני פולק), מציין כי דורסי פוטר אף מפרסומת לעגבניות מאחר שסירב לשחק עגבנייה יושבת מאחר שהדבר נראה לו "לא הגיוני". לאחר ארבעה חודשים בהם חיפש עבודה בלא הצלחה, דורסי שומע מחברתו הטובה סנדי לסטר (המגולמת על ידי טרי גאר) כי אופרת הסבון "Southwest General" מחפשת שחקניות. דורסי מחליט להתחפש לאישה ולנסות להתקבל לתפקיד כאשר הוא טוען ששמו "דורותי מייקלס" - אישה לא צעירה.
מייקל התקבל לתפקיד, מתוך כוונה לשחק באופרת הסבון זמן קצר, עד אשר יאסוף די כסף לשלם את חובותיו, אולם הוא זוכה לפופולריות רבה בתפקיד מנהלנית בבית החולים, ומפיקי הסדרה לוחצים עליו לחתום על חוזה ארוך טווח.
חברתו של מייקל, סנדי, תופסת אותו לובש את בגדיה, ויחסיהם מסתבכים. במקביל נמשך מייקל לג'ולי ניקולס (המגולמת על ידי ג'סיקה לאנג), שחקנית ואם חד הורית לתינוקת, המשתתפת עמו באופרת הסבון. כאשר מייקל (בדמותו הוא) מנסה להתחיל עם ג'ולי, היא דוחה את חיזוריו. שחקן נוסף בצוות, ג'ון ואן הורן (המגולם על ידי ג'ורג' גריינס), מתאהב בדורותי, וכך גם אביה של ג'ולי ניקולס - לס (המגולם על ידי צ'ארלס דארנינג). לס אף מציע נישואים לדורותי.
מייקל מחליט לסיים את העמדת הפנים, וכאשר מצולמת סצנה בשידור חי, מייקל מאלתר ומגלה לכולם כי הוא למעשה אחיה התאום של דורותי, ומסיר מעליו את הפאה.

פרסים

ג'סיקה לאנג זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט. כמו כן, הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר ב-9 קטגוריות נוספות: הסרט הטוב ביותר, הבימוי, השחקן הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, שיר הנושא הטוב ביותר, הפסקול, הצילום והעריכה.
בנוסף, הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, בקטגוריות הסרט הקומי/מוזיקלי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר בסרט קומי/מוזיקלי (דסטין הופמן) ושחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע (ג'סיקה לאנג), והיה מועמד לשני פרסים נוספים, בקטגוריות הבמאי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר.

צילום הסרט

בעת צילומי הסרט התעקש דסטין הופמן כי הבמאי, סידני פולק, יגלם את דמות הסוכן. פולק סירב בתחילה, אולם לאחר התעקשות מרובה מצד הופמן הסכים לגלם את הדמות. חלק מסצנות הסרט צולמו במסעדה הידועה חדר התה הרוסי שבניו יורק.

הצלחת הסרט

הסרט זכה להצלחה רבה, ובשבוע הראשון להצגתו גרף $5,540,470. בסך הכול הסרט גרף בבתי הקולנוע סך של $177,200,000 והיה לקומדיה הרווחית ביותר שהופקה בשנת 1982.
יוסף בן ג'וייא

רבי יוסף בן ג'וייא (או: אבן ג'וייא; נפטר ג' באב תקכ"ח, 17 ביולי 1768) היה רב ארץ ישראלי, מחכמי צפת וירושלים, שד"ר כוללות צפת, ומחבר ספר ההלכה "טל אורות" על ל"ט אבות מלאכה.

ביוגרפיה

נולד בצפת, אביו נפטר בצעירותו והוא מכונה "בן ג'וייא" על שם אמו. הוא התפרסם כאחד מחשובי רבני צפת בדורו. ב-1742 יצא לאירופה כשד"ר עם הרב יום טוב סבן, בראשית חורף תק"ג (1942) שהו בערי טורקיה, ובתק"ד (1744) עברו בערי איטליה והשתהו באנקונה. באנקונה התיידד עם הרב משה חיים מורפורגו, בנו של הרב שמשון מורפורגו מחבר "שמש צדקה". קשריו עם רב זה נמשכו גם לאחר שובו לצפת בחודש אייר תק"ו, 1746.
כנראה לאחר רעידת האדמה שפקדה את הגליל ב-1759, עזב את צפת ועקר לירושלים; הוא נמנה בין רבני העיר במסמכים שונים.
חידושיו מוזכרים בספרי בני דורו וגם בכתבי חכמי הדור שאחריו, כמו בכתבי החיד"א שמצטט דברים שמסר לו אביו בשם הרב אבן ג'וייא.
הוא נפטר בירושלים בג' באב תקכ"ח, 17 ביולי 1768, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

ספרו

ספרו הנודע הוא "טל אורות" העוסק בהלכות ל"ט אבות המלאכה האסורות בשבת, מלבד נושאים אלו מכיל הספר הערות ודיונים בדברי רבי מרדכי בן הלל "המרדכי" על הלכות ברכות, שבת ועירובין. שו"ת בהלכה, וחידושים על המקרא. הספר נדפס לאחר פטירתו, בשאלוניקי, בידי הרב חיים שלום מרגונאטו, מחבר "דרכי שלום", בשנת תקנ"ה (1795).
יוסף ארגמן

יוסף ארגמן (נולד ב-2 באוקטובר 1947) הוא סופר, עורך והיסטוריון צבאי ישראלי.

ביוגרפיה

את שירותו הצבאי עשה ארגמן בחטיבת גולני, במילואים גויס על ידי יואל בן פורת ליחידה 848 באגף המודיעין עקב היותו דובר רוסית, במלחמת יום הכיפורים הוצב בראס סודר. בין השנים 1967 ו-1969, היה כתב צבאי ואחר כך, העורך של העיתון "במחנה נח"ל" (1974–1983) ולאחריו של "במחנה". הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במזרחנות ובתולדות ארץ-ישראל ובעל תואר שני בהיסטוריה כללית, תוך התמחות בסובייטולוגיה, גם כן מאוניברסיטת תל אביב.
המילים בשיר המפורסם "גבעת התחמושת" מבוססות על ראיון שערך ארגמן עם כמה מלוחמי הקרב על גבעת התחמושת אשר סיפרו את עלילותיו. ארגמן היה מראשוני החיילים שהגיעו לכותל בעת שהיה צמוד לפלוגה של חטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים.
ספרו "דרך יאיר" מספר סיפורו של יאיר פלד, קצין בן קיבוץ יגור ומפקד סיירת הצנחנים שנהרג בהתנגשות עם מסתננים בגבול עם מצרים.
ספרו "חיוור היה הלילה" שיצא בשנת 2002 הביא את סיפורו של פרופסור פנחס זוסמן, שעל אף התפקידים הרבים שבהם כיהן, נותר הלום קרב בעקבות הקרבות האכזריים בהם השתתף כמ"פ במלחמת העצמאות.
נשוי לטלי, לשעבר סגנית ראש עיריית גבעתיים, ומבחירות 2013 – משנה לראש העיר ומתגורר עמה בגבעתיים.
בית המכס העליון

היסטוריה

בית המכס העליון הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בידי שלטונות המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, סמוך לגבול עם שטח המנדט הבריטי בארץ ישראל. המתחם שכן על כביש חיפה-דמשק, כשני קילומטרים ממזרח לגשר בנות יעקב שעל נהר הירדן. בית המכס העליון החליף את בית המכס התחתון שקדם לו, ואשר שכן בערוץ הירדן, סמוך לגשר. באתר החדש הוקמו סככת בידוק לרוחב הכביש, מספר מבני שירות ומנהלה סביב המבנה המרכזי, אורוות ורחבת מסדרים. 
בשנת 1941, עת סוריה נשלטה בידי צרפת של וישי, בוצר המתחם מחשש לתקיפה בריטית. במלחמת העצמאות הפך המתחם לבסיס של הצבא הסורי ושימש כנקודת המוצא לתקיפה הסורית על המושבה משמר הירדן ב-6 ביוני 1948 ולכיבושה ב-10 ביוני 1948. ב-10 ביולי 1948, ב-18 במאי 1948 החליט מפקד הפלמ"ח יגאל אלון לבצע פשיטה על הבסיס הסורי. הפשיטה בוצעה בליל ה-18 במאי על ידי פלוגה מחטיבת יפת"ח היעד נכבש לאחר קרב קצר והמתחם הסורי פוצץ. הפשיטה המוצלחת שיבשה את תוכנית הפלישה הסורית ודחתה את ההתקפה על משמר הירדן בשבועיים. 10 סורים נהרגו במהלך הפלישה וקצין אחד נשבה. במסגרת מבצע ברוש, היה אמור גדוד של חטיבת כרמלי לכבוש את בית המכס העליון, אך בניית הגשר הצף על הירדן לא הושלמה, וההתקפה לא יצאה אל הפועל.
ממלחמת העצמאות ועד 1967 שימש בית המכס העליון כמרכז למוצבי הסורים באזור. כמו כן שימש המקום למפגש של ועדת שביתת הנשק ישראל-סוריה. 
במלחמת ששת הימים הופצץ המקום על ידי חיל האוויר ולאחר מכן נכבש בידי צה"ל. ב-15 ביוני 1967 אירע באזור אסון בית המכס העליון, כאשר לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני נשלחו למקום כדי לאסוף נשק ותחמושת ממוצבים סורים נטושים. בפיצוץ שאירע בבונקר כ-100 מטרים מדרום למבנה נספו 11 לוחמים. תשעה מהם נקברו בקבר אחים בנהריה, ופרטי האירוע מעולם לא הוסברו במלואם למשפחות.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הגיעו כוחות סורים עד לבית המכס העליון.
מאז 1967 נותר המבנה ללא שימוש, ומצבו הלך והתדרדר. דלתות, חלונות ומשקופים נגנבו ממנו, ועל קירותיו המחוררים מפגעי המלחמות רוססו כתובות גרפיטי. בשנת 2012 רכש איש העסקים ליאו גלזר את המתחם מידי מינהל מקרקעי ישראל, ובכוונתו להופכו למלון בוטיק בשער הכניסה לרמת הגולן. גלזר הסכים להקים במתחם בית המלון אנדרטה לזכר חללי אסון בית המכס העליון. בשנת 2017 נחנכה האנדרטה במלאת חמישים שנה לאסון. נכון לשנת 2017 המלון טרם הוקם.

המבנה

האדריכל בצלאל רינות תיאר את המבנה כדלקמן:
"קיימת תחושה שנעשה כאן ניסיון לבנות מבנה שישדר פאר ומכובדות ולא בכדי...
המבנה מייצג שלטון אירופי, צרפתי ליתר דיוק. היה עליו למלא תפקיד כפול: לייצג שלטון זר אבל גם את תרבותו של השולט, שאף היא זרה לתרבות המקומית...
הסיבה שעמדה מאחורי המבנה שבולט בזרותו בגולן הבזלתי היא העובדה שהצרפתים עצמם הם אלו שאיישו את התפקידים המרכזיים במעבר הגבול החשוב. זאת בניגוד לבריטים שנעזרו לצורך כך בתושבים מקומיים."
למבנה המרכזי בבית המכס העליון מעמד של אתר מורשת. סמוך לו שוכנת אנדרטה לזכר חללי אגד ארטילרי 212.
LG G Pad 8.3

LG G PAD 8.3 הוא מחשב לוח המיוצר על ידי חברת LG. המכשיר שייך לסדרת הדגל של LG, ה-G הכוללת את ה-G2. המכשיר הושק במהלך הרבעון האחרון בשנת 2013. למכשיר מסך בגודל 8.3 אינץ' ברזולוציית 1080X1920, לעומת קודמו, ה-LG Optimus Pad שכלל מסך בגודל 8.9 אינץ'. זהו מחשב הלוח השני של LG. מערכת ההפעלה היא אנדרואיד 4.2.2 אך בדצמבר 2013 ניתן היה לעדכן את מערכת ההפעלה ל-4.4 kitkat.
אלוניסוס

גאוגרפיה

רוחבו המרבי של האי 4.5 ק"מ (מצפון מערב לדרום מזרח) ואורכו 20 ק"מ (מדרום מערב לצפון מזרח). האי מכוסה אבני גיר. כביש ראשי מקשר בין אלוניסוס לבין הכפרים שבמערב האי. שטח האי 65 קמ"ר ומתגוררים בו, נכון לשנת 2011 2,750 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 27 נפשות לקמ"ר).
מרבית שטחי האי הם שטחים חקלאיים בהם מגדלים בעיקר גפנים אך גם שקדים, תאנים, וזיתים. עיקר כלכלת העיר מתבססת כיום על התיירות. בעבר עיקר הכלכלה התבססה על הדיג.

היסטוריה

עד שנת 1965 התגוררו מרבית תושבי האי סביב מצודת האי באלוניסוס. רעידת אדמה שפגעה באי הביאה להרס רב בעירה, ולמעבר תושבים רבים לפאטיטירי. בשנת 1992 הוקם הפארק הימי אלוניסוס במטרה להגן על בעלי החיים הימיים בסמוך לאי ובמיוחד על כלב ים נזירי.
ג'לאל אבו טועמה

ביוגרפיה

נולד בבאקה אל גרבייה. סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. מיד לאחר מכן נבחר לכהן כראש מועצה בכפרו באקה אל גרבייה, עוד בטרם מלאו לו 23 שנים, ובכך היה ראש המועצה הצעיר ביותר בארץ. הוא הקים את תנועת הנוער הראשונה בבאקה אל גרבייה, הפעיל פרויקטים חינוכיים וספורטיביים, וייסד את קבוצת הכדורגל "הפועל באקה". בשנת 1992 נבחר בפעם השנייה לראשות המועצה. בתקופת כהונתו הוכרזה באקה אל גרבייה כעיר.
אבו טועמה כיהן כיו"ר העמותה לקידום הדמוקרטיה במגזר הערבי בישראל, והיה חבר הנהלת המרכז האקדמי ע"ש רופין, חבר המועצה הציבורית של קרן ירושלים, ויו"ר ארגון החקלאים הערבים בישראל. בתקופה האחרונה בחייו פעל לפיתוח נושא מטעי הזיתים במגזר הערבי והיהודי.  כיהן כחבר במספר רב של וועדות ומועצות ציבוריות לקידום ההבנה בין ערבים ויהודים (בהן עמותת ברית בני שם). 
אבו טועמה מת בגיל 59 במהלך כנס קיסריה, בו נאם על סוגיית העוני במגזר הערבי. השאיר אחריו אישה, חמישה ילדים ותשעה נכדים.
פורום מנהלי כספים ראשיים CFO

פורום מנהלי כספים ראשיים CFO הוא חברה פרטית בבעלותה של נגה קינן, העומדת בראש החברה מיום הקמתה בשנת 1997, ומשמשת ארגון לסמנכ"לי כספים בחברות שמחזורן השנתי מעל 40 מיליון דולר. הפורום מאגד כ-650 חברים, אשר 180 מתוכם הם סמנכ"לי כספים של חברות שמחזורן עולה על 200 מיליון דולר. הפורום חבר  בארגון הבינלאומי IAFEI– International Association of Financial Executives Institutes, המאגד ארגונים מקבילים מ-19 מדינות ברחבי העולם.

מבנה

הפורום מנוהל באמצעות חברה פרטית בבעלות נגה קינן המשמשת כיו"ר הפורום מאז הקמתו. ועדת ההיגוי אחראית על העניינים המקצועיים, על פי תקנון הפורום, וחברים בה בין 15 ל-30 סמנכ"לי כספים בכירים. חברי מועצת הפורום הם כ-180 סמנכ"לי כספים בחברות המובילות במשק.
בפורום פעילות 8 ועדות מקצועיות ו-2 ועדות משנה: ועדת דיווחים כספיים וני"ע, ועדת מימון, שתחתיה פועלות ועדות המשנה למימון בנקאי ולמימון חוץ בנקאי, הוועדה לניהול סיכונים ומכשירים פיננסיים, ועדת עידוד השקעות הון, הוועדה למס הכנסה, הוועדה למע"מ ומיסים עקיפים, הוועדה למיסוי בינלאומי הוועדה ל- IT. כמו כן בתוך הפורום פעילים 10 תאים המאגדים תתי קבוצות של סמנכ"לי כספים. בין התאים הפועלים בפורום: תא חברות רב-לאומיות, תא חברות נסחרות בחו"ל, תא חברות קמעונאיות, תא חברות אחזקה ישראליות ותא לקידום חברתי כלכלי בפריפריה.
בשנים 2005-2004 הוביל את המאבק לביטול מס בולים, שהגיע לשיאו בהגשת עתירה לבג"ץ נגד משרד האוצר והביא לביטול המס.
אחת לשנה מפרסם פורום CFO סקר שביעות רצון מתפקוד גופי ממשל כלכליים. בין הגורמים הנבדקים: מידת ההערכה למדיניות משרד האוצר, משרד התמ"ת ובנק ישראל, רמת השירות, המקצועיות והאמינות של גופי הממשל הכלכליים. בנוסף, הפורום מקיים השתלמויות המציעות תוכניות לימוד לסמנכ"לי כספים.
החברה הציגה עצמה כארגון מקצועי, כהגדרתו בסעיף 9(2א) לפקודת מס הכנסה, שעודף הכנסותיו פטור ממס הכנסה. לאחר שפקיד השומה קבע שלא מתקיימים בחברה התנאים להכרה בה כארגון מקצועי, ולכן עודף הכנסותיה חייב במס הכנסה, ערערה החברה לבית המשפט המחוזי בתל אביב, אך ערעורה נדחה, תוך שהשופט מביע מחאה על עצם הגשתו.
בשנת 2014 פעל הפורום להקמת איגוד הכלכלנים.

ביקורת

בעיתונות הכלכלית נמתחה ביקורת על מהותו של הפורום, בכך שמחד הוא מנסה להשפיע על המדיניות הכלכלית הציבורית ומציג את עצמו כגוף שפועל למען המשק הישראלי, ומאידך הוא למעשה חברה פרטית, שלבעליה, נגה קינן, ישנם אינטרסים של טוויית קשרים עסקיים ורווח אישי מפעילותו. בעקבות ביקורת זו, שהעלתה את הטענה כי מדובר בגוף למטרות רווח, פורסם כי רשות המיסים הפסיקה את שיתוף הפעולה שלה עם הפורום עד להחלטת משרד המשפטים בעניין.
סיגל שחמון

ביוגרפיה

נולדה בשם סיגל שהמון בפתח תקווה. ב-1989 הופיעה בקדם אירוויזיון כאחת מהמלוות של ניסים גרמה בשירו "חולף לו עם הזמן".
בשנת 1995, התמודדה שחמון בטקס בחירת נערת "גלגל המזל", אולם הפסידה את התפקיד לרות גונזלס. ארז טל ראה את הפוטנציאל של שחמון ולקח אותה להנחות לצידו את תוכניתו "העולם המופלא". במקביל סיימה רות גונזלס את תפקידה כנערת "גלגל המזל" ושחמון החליפה אותה.
בין השנים 1998–1999 השתתפה כמנחה בשעשועון בערוץ 2 "המבצר" לצד אקי אבני, ובתוכנית ההיכרויות "החצי השני" לצד נתי רביץ. לאחר מכן אף קיבלה תוכנית משלה בשם "נוצץ".
בשנת 1999 הנחתה את אירוויזיון 1999, שהתקיים בירושלים, יחד עם יגאל רביד ודפנה דקל.
לאחר האירוויזיון לקחה שחמון הפסקה מעולם הטלוויזיה כדי להגשים את חלומה להיות זמרת. במשך שנתיים וחצי עבדה על אלבומה, שיצא במאי 2002, בו כתבה והלחינה את כל השירים. האלבום, שקיבל את השם "חלומות" זכה לביקורות מעורבות והיה כישלון מסחרי, דבר שגרם לשחמון למעט בקריירה המוזיקלית לטובת ההנחיה בטלוויזיה.
בנובמבר 2003 החלה להנחות את תוכנית הבוקר "סיגליות", שעסקה בתרבות הפנאי. בנוסף הנחתה מספר תחרויות יופי, כגון "ניו מודלס" 2003 של הירחון "את" וטקס "נער ונערת השנה של מעריב לנוער" 2004. כמו כן הנחתה את משדר העצמאות 55 של הערוץ הראשון, לצד יהורם גאון והופיעה בתפקיד אורח בשני פרקים של סדרת הדרמה "החבר'ה הטובים".
בשנת 2004, במהלך הריונה הראשון, כיכבה בקמפיין האופנה של "רמי לי" לבגדי הריון.
בשנת 2005 נבחרה לככב בקמפיין הארצי הראשון של חברת האופנה "אריסטו שמט". כעבור חצי שנה החליפה אותה בתפקיד עדן הראל.
לאחר ירידתה מן המרקע של תוכניתה "סיגליות", עברה שחמון להנחות תוכנית בוקר בערוץ 10 בשם "משהו טוב", העוסקת בדרך חיים אלטרנטיבית.
ב-2007 השתתפה בהנחיית תוכנית הבוקר "העולם הבוקר" לצד אברי גלעד, אך עזבה לאחר שבועיים. בשנת 2008 הנחתה בתוכנית "לחיות טוב" לצד משה דץ במשך 10 חודשים, והמשיכה לדגמן.
ב-2009 הוציאה סינגל לרדיו בשם "תגלי לו", ובהמשך סינגל שני בשם "חלומות".
בשנת 2011 כיכבה בדוקו-ריאליטי "בקרוב אהבה" לצד אמירה בוזגלו, גאיה טראוב, גילי שם-טוב, מיכל שפירא וגלית לוי בערוץ 2 של קשת.
ב-2017 ו-2019 גילמה את נורית גבע, אמה המאמצת של קירקי (גילי איצקוביץ') ואמה הביולוגית של אביגיל (דנה לב) בסדרת הנוער "כדברא".

חיים פרטיים

באמצע שנות התשעים ניהלה מערכת יחסים קצרה ומתוקשרת עם השחקן אקי אבני.
בדצמבר 2002 התחתנה עם איש העסקים עופר עמיר, ובדצמבר 2004 נולד בנה הבכור אלדד. היא נפרדה מבעלה בשנת 2007, כחודשיים לפני שילדה את בנה השני עידן.
מתגוררת ברשפון.
תל סורג

תל סורג (ידוע גם כתל אפיק) הוא אתר ארכאולוגי ברמת הגולן על תוואי נחל עין גב בקרבת קיבוץ אפיק.
התל הוא גבעת קירטון שבעבר שכן בו כפר חקלאי אשר תושביו עיבדו את האדמות הפוריות באזור. בתקופת הברזל השנייה נבנתה במקום מצודה, שתפקידה ככל הנראה היה להגן על הדרך מן הרמה אל הכנרת. במקום נתגלו כלי חרס וכלי נשק מתקופות שונות. באתר נערכו שלוש חפירות כחלק מפרויקט "ארץ גשור" של המכון הארכאולוגי של אוניברסיטת תל אביב תחת פיקוחם של משה כוכבי ופרחיה בק.
סנטו דומינגו (מקסיקו)

הכנסייה והמנזר העתיק של סנטו דומינגו דה גוסמאן הוא המבנה הכנסייתי החשוב ביותר מבין המבנים של תקופת הבארוק שנמצא באואחאקה שבמקסיקו. מתחם המבנים כולל בתוכו מקום קדוש יסודי וחצר מקיפה, אכסדרות ובהם חדרים, אשר בעבר היו חלק ממנזר, אך כעת הם משמשים כמרכז התרבותי של אואחאקה. גן המנזר הקדום הוא כעת גן אתנובטי המכיל אוסף נרחב של צמחים מקומיים.
הכניסה לכנסייה ולמוזיאון היא מעבר לכיכר רחבה אשר משמשת כמרכז של פסטיבלים ומופעי בידור מקומיים. האתר ממוקם כחצי קילומטר צפונית ממרכז העיר והרחוב המקשר ביניהם הפך למדרחוב, לכן זהו מקום בו מטיילים רבות תיירים רבים ותושבי המקום.
מקור שם האתר הוא בדומיניקנים אשר בידיהם הוא נוסד. את האתר הם התחילו לבנות בשנת 1572 והבנייה ערכה כ-200 שנה, בין המאה ה-16 למאה ה-18. המנזר היה פעיל בין השנים 1608 ו-1857. במהלך התקופה הפוליטית הלא יציבה במקסיקו באמצע המאה ה-19, השימוש בבניינים הפך לשימוש צבאי ובין השנים 1886 ו-1902 הם שימשו כבסיסים צבאיים. בניגוד למנזר, הכנסייה חזרה לשימוש דתי בשנת 1938. בשנת 1972 האתר הפך למוזיאון אזורי, וב-1993 נפלה החלטה לשחזר את האתר, החלטה אשר מולאה עד שנת 1999.
בנוסף, שוחזרה הכנסייה במלואה. עיצוב הפנים של הכנסייה מורכב מריקוע זהב נרחב.
משה הלל הירש

קורותיו

נולד בארצות הברית לדוד יצחק ומינדה, שהיגרו לשם מהונגריה וניהלו קייטרינג. בהמשך עלו הוריו בעקבותיו לישראל. למד בישיבת רבינו יעקב יוסף ולאחר מכן למד בישיבת לייקווד בראשות הרב אהרן קוטלר, אותו מחשיב הרב הירש לרבו המובהק. במהלך לימודיו בישיבה התיידד עם הרב אפרים זורייבין. בשנת תשכ"ג נשא את אביגיל, בתו של הרב מרדכי שולמן, ראש ישיבת סלובודקה. לאחר כחמש שנים עלה לישראל ולמד בכולל סלובודקה. בגיל 35 החל במסירת שיעורים בישיבה. בשנת תשמ"ב (1982), לאחר פטירת חותנו, מונה לראש הישיבה, לצד גיסיו הרב נתן צבי שולמן והרב עמרם זקס. ראשי ישיבה נוספים שמונו הם הרב דב לנדו והרב ברוך רוזנברג.
הקים את ארגון 'המשיבים'] המממן מאות משיבים הפזורים מטעמו בישיבות גדולות ליטאיות בישראל].
הרב הירש היה ממקורביו של הרב שטיינמן. בשנת תשע"ב מונה לחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה ומהעשור השני של המאה ה-21 הוא מרבה לעסוק בענייני ציבור. היה מעורב במשבר שפילג את ישיבת חדרה, בסוגיית ההתייצבות של בחורי ישיבות בלשכת הגיוס וברישום לסמינרים. הרב הירש נחשב לאחד המנהיגים הרוחניים של הציבור הליטאי.

משפחתו

לרב הירש ולאשתו שני ילדים. בתו נשואה לרב בן ציון חדש (בנו של הרב נפתלי חדש, המשגיח של ישיבת אור אלחנן), המשמש כר"מ בישיבה. בנו אהרן מסייע לאביו בניהול הישיבה ואחראי על קבלת התלמידים החדשים.
הפיגוע בישיבת עתניאל

רקע

בתקופה שקדמה להתקפת המחבלים בעתניאל התרחשו בעולם פיגועים רבים, בהם נרצחו ונפצעו ישראלים רבים. בין פיגועים אלה היו הפיגוע בקיבוץ מצר בו נרצחו אם ושני בניה ושני חברי קיבוץ נוספים, בה' כסלו, 10 בנובמבר; הפיגוע בציר המתפללים בחברון, בו נהרגו 12 חיילים וישראלים, בהם אלוף-משנה דרור וינברג, בליל שבת, י"א בכסלו, 15 בנובמבר; פיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים בו נרצחו 11 ישראלים, בט"ז בכסלו, 21 בנובמבר; ושני פיגועים שהתרחשו במומבסה, קניה, בהם נרצחו שלושה ישראלים ו-13 קנייתיים, ונעשה ניסיון להפיל מטוס של חברת ארקיע באמצעות טיל כתף, בכ"ג בכסלו, 28 בנובמבר. בב' בשבט, 5 בינואר 2003, נרצחו 23 איש ואשה בפיגוע התאבדות כפול בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב.
ב-26 בספטמבר 2002 נעשה ניסיון כושל להתנקש בחיי מוחמד דף, ראש גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון החמאס. ביום שלפני הפיגוע בעתניאל הרג צה"ל את אחד המפקדים המקומיים בארגון זה. היה זה חודש לפני הבחירות לכנסת השש עשרה, שנועדו להתקיים מספר שבועות לאחר מכן, ב-28 בינואר 2003.

הפיגוע

בליל שבת, 27 בדצמבר, חדרו שני פעילים של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, אחמד עייד פקיית ומוחמד מוסטאפה שהין, לתוך היישוב עתניאל. הם חדרו לתוך היישוב דרך העמק שבין ההתנחלות והעיר הפלסטינית דאהרייה. השניים התחזו לחיילים ישראלים והצטיידו באפודי קרב, רובי M-16 ורימוני יד. שני המחבלים חתכו את הגדר הרעועה שהוקמה סביב בניין הישיבה, ולאחר מכן, בסביבות השעה 19:45 בערב, התגנבו לתוך הבניין דרך הדלת האחורית של מטבח הישיבה.
באותה שעה היו בישיבה כ-100 אורחים ותלמידים, שהיו לאחר תפילת שבת והיו בחדר האוכל בהכנות לסעודת ליל שבת. המחבלים פתחו באש כלפי ארבעה תלמידים שהיו במטבח, בתורנות: הארבעה כללו שלושה מתלמידי הישיבה - גבריאל חוטר, צביקה זימן, ויהודה במברגר, וסמל ראשון נעם אפטר, בוגר הישיבה, אשר היה בחופשה ללא תשלום מצה"ל, וכיהן כאחראי על תורני המטבח בישיבה.
עם פתיחת המחבלים באש פעלו הארבעה במהירות והצליחו לנעול מבפנים את דלת ההזזה אשר חיברה בין המטבח לחדר האוכל. בכך למעשה כלאו את עצמם, יחד עם המחבל, בתוך המטבח, אך הצליחו למנוע מהמחבלים לחדור לחדר האוכל ההומה, וכך הצילו את חייהם של רבים מתלמידי הישיבה האורחת והצוות שלהם על משפחותיהם. נעילת הדלת עלתה לארבעה בחייהם והם נורו מיד לאחר נעילת הדלת. נעם אפטר, שהיה חמוש, לא הספיק לשלוף את נשקו האישי לפני שנרצח. לאחר שהמחבלים הבחינו כי לא יצליחו לחדור לחדר האוכל פתחו באש על יושביו דרך חלונות המטבח. מספר תלמידים אשר נשאו נשק השיבו אש. בו בזמן הוזעקו למקום לוחמים מגדוד לביא, אשר היה אחראי על הגזרה, ואלה פתחו באש על המחבלים. אחד משני המחבלים ניהל קרב יריות במשך כחצי שעה עם הלוחמים עד שנהרג, בעוד המחבל השני ברח מהמטבח דרך אחד החלונות. לאחר מרדף אחריו, שבמהלכו הצליח לפצוע חלק מן החיילים, הרגו החיילים גם אותו.

בעקבות הפיגוע

זמן קצר לאחר הפיגוע נטל הג'יהאד האסלאמי אחריות לפיגוע. מנהיג הארגון, רמדאן עבדאללה שלאח, מסר במהלך שיחת טלפון עם כתב רשת הטלוויזיה אל ג'זירה, כי הפיגוע בוצע בתגובה לחיסולו של פעיל הארגון בידי כוחות צה"ל יום קודם.
בתגובה לפיגוע, הכריזו כוחות צה"ל על עוצר כולל בחברון ובשלושה יישובים סמוכים. ב-30 בדצמבר 2002, נכנס כוח צה"ל לעיר דורא, מקום מגוריהם של שני המחבלים אשר ביצעו את הפיגוע, והרס את בתיהם.
בעקבות הפיגוע נערך פולמוס מתוקשר על דרך השמירה בישיבה. על מסכת חייהם הקצרה אך גדושת העשייה, של ארבעת הבחורים שנרצחו בפיגוע, נעשה סרט תיעודי בשם 'על ארבעה בנים' (במאי: אשר בן-שושן, בהפקת הערוץ הראשון), נכתבו מאמרי זיכרון ומנגינה הוקדשה לזכרם.
עמירם שוחט (אוניית מעפילים)

עמירם שוחט ("Ill dé la rose" בשמה המקורי) הייתה אוניית מעפילים, שארגן המוסד לעלייה ב', שהצליחה לפרוץ את הסגר הבריטי הימי על ארץ ישראל. האונייה נקראה על שמו של עמירם שוחט, מראשוני הימאים העבריים, שהיה אחד מכ"ג יורדי הסירה.

קורותיה

האונייה הייתה במקורה אוניית משא קטנה שנבנתה בפמפול שבצרפת בשנת 1913. היא נרכשה על ידי יהודה ברגינסקי בלה רושל. פיקד עליה איש הפלי"ם דוד בן חורין.
האונייה יצאה לכיוון ארץ ישראל ב-6 באוגוסט 1946 מנמל באקולי (מחנה המעפילים בוקה די מגרה) דרומית ללה ספציה באיטליה, מקום ממנו הפליגו כמה ימים לפני כן אוניות המעפילים כתריאל יפה וכ"ג יורדי הסירה. על סיפונה היו 183 מעפילים, רובם ככולם ניצולי שואה, והיא הפליגה תחת דגל צרפתי. במהלך ההפלגה טבע נער סיפון מטאנג'יר, שהצטרף לצוות הצרפתי בדרכה למרסיי.
האונייה יצאה לדרכה בעיצומו של מבצע איגלו, מבצע הגירוש הראשון של מעפילים לקפריסין, בו תוגברו כוחות הצי המלכותי הבריטי בחופי ארץ ישראל. על מנת להטעות את הבריטים, על הנוסעים הוטלה משמעת חמורה והם חויבו לשהות במחסני האונייה המחניקים, ונאסר עליהם לעלות לסיפון במהלך היום. כמו כן, בהגיעה לחופיו המזרחיים של הים התיכון, פורקו והושלכו לים כל המבנים העילאיים שהיו על הסיפון: מטבח, בתי שימוש, ומקלחות. ב-15 באוגוסט התגלתה על ידי מטוס סיור והוזנקה לעברה המשחתת הבריטית "סאומרז", אך זו לא חשדה בה ולא הפריעה לתנועתה.
אור ל-16 באוגוסט, הגיעה האונייה לחופי קיסריה. היא עגנה בזריזות בסיוע אנשי הפלי"ם שהיו ערוכים על החוף, וכל נוסעיה הורדו ממנה תוך שעה אחת.
על אף ממדיה הקטנים, הייתה הצלחה זו יוצאת דופן: בשבוע שלפני הגעתה, נתפסו ארבע אוניות מעפילים אחרות, ולמעלה מ-2,300 הנוסעים שהיו עליהן נשלחו למחנות המעצר בקפריסין. זו הייתה אוניית המעפילים הראשונה לפרוץ את הסגר הבריטי מזה שמונה חודשים, לאחר הצלחתה הקודמת של הספינה חנה סנש בדצמבר 1945, והיחידה לעשות זאת עד סוף אותה שנה.