google/wiki40b huggingface dataset:
רחמים

הצד המקבל של הרחמים

כשתחושת הרחמים באה לידי ביטוי אצל המרחם (המרוחק המשונן) - כגון במבט רך - היא תעורר אצל המרוחם את הרגש המקביל. אצל המרוחם הרגש שמסונכרן עם המרחם (המרוחק) כן יבטא הכנעה וינסה לנטרל את כל הצדדים המאיימים שבאישיותו. הרגש אצל המרוחם (הקרוב) יתאפיין לרוב בדמעות או בכי (גם הבכי הוא סטטוס ארעי. המרוחם לא יחוש מרוחם אלא אם כן אחר ישדר לו את הרחמים מהצד של הנותן. הרחמים מהצד הנותן והרחמים מהצד המקבל מקפידים להסתנכרן, משום שהמרוחם מצוי במצב פגיע וחשוף, ועל כן עדיף שהמצב הזה יתעורר רק בעת הצורך ובסביבה בטוחה (כשיש מרחם).

הרחמים בדת

היחסים הלא סימטריים שבין האל לאדם - האל האדיר מול האדם האפסי - יוצרים מתח תמידי שנע בין תלותיות ודומיננטיות אלוהית, לבין אהבת המרוחם לחומל האולטימטיבי, לבין מצב של האל העוזר שאינו מרחם, לבין תחושת המאמין בחמלתו האין סופית של האל.
רחמים היא אחת המידות של מסדרי האבירות ודת הנצרות, והיא מתקשרת למושגים כמו צדק ומוסר ביחסים בין אדם לחברו. ביהדות מופנית פעמים רבות תפילה לאלוהים שינהג על פי מידת הרחמים (רחמי שמים), כלומר, לא יעניש על פי החוק היבש (על פי מידת הדין) אלא יגלה חמלה.
אֵל רַחוּם וְחַנּוּן, רַחֵם עָלֵינוּ וְעַל כָּל מַעֲשֶׂיךָ, כִּי אֵין כָּמוֹךָ ה' אֱלֹהֵינוּ, אָנָּא שָׂא נָא פְשָׁעֵינוּ. אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ צוּרֵנוּ וְגוֹאֲלֵנוּ, אֵל חַי וְקַיָּם הֶחָסִין בַּכֹּחַ, חָסִיד וְטוֹב עַל כָּל מַעֲשֶׂיךָ, כִּי אַתָּה הוּא ה' אֱלֹהֵינוּ. אֵל אֶרֶךְ אַפַּיִם וּמָלֵא רַחֲמִים, עֲשֵׂה עִמָּנוּ כְּרֹב רַחֲמֶיךָ, וְהוֹשִׁיעֵנוּ לְמַעַן שְׁמֶךָ. שְׁמַע מַלְכֵּנוּ תְּפִלָּתֵנוּ, וּמִיַּד אוֹיְבֵינוּ הַצִּילֵנוּ. שְׁמַע מַלְכֵּנוּ תְּפִלָתֵנוּ וּמִכָּל צָרָה וְיָגוֹן הַצִּילֵנוּ. אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ אַתָּה, וְשִׁמְךָ עָלֵינוּ נִקְרָא, אַל תַּנִּיחֵנוּ. אַל תַּעַזְבֵנ אָבִינוּ, וְאַל תִּטְשֵׁנוּ בּוֹרְאֵנוּ, וְאַל תִּשְׁכָּחֵנוּ יוֹצְרֵנוּ, כִּי אֵל מֶלֶךְ חַנּוּן וְרַחוּם אָתָּה:
— סדור תפלה - נוסח אשכנז - סדר שני וחמישי

רחמים בתרבות

בהקשר המשפטי, נאשם שנמצא אשם בעוון רצח יכול לבקש חנינה (מילה נרדפת לרחמים) מהוצאה להורג.
מצב מנוגד לחלוטין הוא המתת חסד, שבו ממיתים אדם בגלל רגש רחמים כלפיו.
מקרה מפורסם של רחמים בספרות מתרחש במחזה הסוחר מוונציה כאשר פורטיה מבקשת משילוק להפגין רחמים. 
קיימים מספר ארגונים שמשלבים את המילה "רחמים" בשמם כדי לתאר את מטרותיהם. ביניהם "צבאות הרחמים", "אחיות הרחמים" ו-"מקדש הרחמים והצדקה".
כמו כן, ישנו גם שם משפחה העונה לשם רחמים.
הבשורה באסלאם

אינג'יל (בערבית: إنجيل‎) זה השם הערבי שניתן לבשורה של ישוע. האינג'יל מתואר בקוראן כאחד מהספרים הקדושים אשר ניתנו מאללה לפני הקוראן, ספרים אשר ביניהם ניתן למצוא את תהלים ואת התורה.
המילה אנג'יל מוזכרת בקוראן ובחדית', ובעוד ספרים אסלאמיים קדומים, ונעשה במושג הזה שימוש על מנת לתאר הן ספר קודש אשר ניתן לישוע והן את עצמם ההתגלות האלוהית שלה הוא לכאורה זכה.

הבשורה והברית החדשה

בעוד שחלק מהמוסלמים מקשרים את האינג'יל ישירות לברית החדשה, חלק מהם טוענים שמדובר אך ורק בארבע הבשורות שבברית החדשה. לצד זה, ישנם חכמי דת מוסלמים אשר גורסים כי האינג'יל הוא בכלל לא ספר כתוב, אלא הוראות שעברו בעל פה מישוע לתלמידיו. כמו כן, ישנם מומחים אשר טוענים שהאינג'יל הוא למעשה הבשורה על פי תומאס.
אריה ליב פאיאנס

ביוגרפיה

נולד ב-1899 בעיר ביאליסטוק, בנם של הרב דוד פאיאנס, ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים (מצד אמו נכדו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונינו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר "עונג יום טוב").
למד בישיבת וולוז'ין. נסמך לרבנות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה שותף לבניין בתי הספר העבריים בפולין, כיהן כמורה ללשון וספרות עברית בבית הספר העברי בביאליסטוק והיה פעיל בולט ב"החלוץ". ב-1921 החליט לעלוץ לארץ ישראל בעצמו, היה למורה בירושלים וממארגני "קבוצת ביאליסטוק" החלוצים בבית הכרם. כעבור כמה שנים חלה במלריה, ונשלח להתרפא בווינה, שם השתלם באוניברסיטה. כעבור זמן-מה שב לביאליסטוק, והיה שוב למורה ומחנך, עסקן ועיתונאי. פרסם מאמרים בסוגיות ציוניות והתרבות היהודית בעברית וביידיש.
בשנת 1934 עלה שוב לארץ ישראל, ולבסוף התיישב בתל אביב. היה לעורך של ספרות יפה, שירה, ספרי מדע ופובליציסטיקה, חבר ועד הלשון והאקדמיה ללשון העברית.
בין עבודותיו הבולטות הייתה עריכת המהדורה החדשה של פירוש המקרא של ש"ל גורדון.
היה נשוי לרעיה ואביהם של דוד פאיאנס, משורר, סופר ועורך, ומרים (ימה) סוקולובסקי, מורה, שנפטרה בצעירותה.
אחותו ד"ר שרה פאיאנס-גליק הייתה מחנכת לגיל הרך, המפקחת על גני הילדים בארץ מטעם מחלקת החינוך והמפקחת הראשונה מטעם משרד החינוך והתרבות, כלת פרס החינדוך של עיריית תל אביב.
אביו התכונן לעלות לארץ ישראל, אך נפטר בטרם הספיק. אמו ואחותו הגדולה מינה קפלן עלו לארץ אף הן.
המועצה הציונית בישראל

המועצה הציונית בישראל היא זרוע הפעילות והחינוך של ההסתדרות הציונית העולמית בישראל. המועצה פועלת להעמקת האופי היהודי והציוני של ישראל.

הנהגה

יושב ראש התנועה הוא יגאל ביבי. מיושבי הראש בעבר: אורי גורדון, ניסן הרפז, רון נחמן, עוזי דיין, דרור מורג ומוריס זילכה. 
מנכ"ל התנועה הוא יגאל ברנד. בין המנכ"לים בעבר: אריה הס ומשה בן עטר.
אנדראה להוטסקה

ביוגרפיה

להוטסקה נולדה בעיירה במרכז סלובקיה, היא למדה גרמנית בבית ספר בסלובניה, ב-1998 היא עברה לשווייץ ושם למדה צרפתית וקיבלה דיפלומה בינלאומית, ב-2008 היא סיימה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת בולוניה.
היא השתתפה בתחרות מיס סלובקיה לשנת 2001 ועלתה לשלב שתים עשרה המועמדות הסופיות שעלו לגמר, שנה לאחר מכן השתתפה בתחרות יופי באיטליה. היא דיגמנה בין היתר לחברות נייק ואדידס, היא כיכבה על שערים של מספר מגזיני אופנה דוגמת ווג ומקסים. ב-2003 היא הופיעה בפרסומת של קוקה קולה בקרואטיה.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית האיטלקי "מה ייקרה לנו". ב-2007 עלתה לגמר בתוכנית המציאות האיטלקית "Uno due tre stalla", ב-2008 שיחקה בסרט "אלבקיארה" לצד רז דגן, ב-2010 החלה להנחות את "פסטיבל הקרקס הבינלאומי של מונטה קרלו".
פוטיפר (מערכת טילים)

פוטיפר הייתה מערכת שיגור טילים שפיתוחה הושלם בימיה האחרונים של מלחמת יום הכיפורים, במפעל "מבת" של התעשייה האווירית לישראל. יעודה של המערכת היה השמדת מכ"ם סוללות טק"א של האויב על ידי נעילה על הקרינה המשודרת מהמכ"ם. המערכת הייתה הכלאה בין זחל"מים רוסיים שנלקחו שלל, לבין גרסה קרקעית של טיל אוויר-קרקע מסוג "AGM-45 שרייק". טווח הטיל המקסימלי בתצורה זו היה 11 ק"מ. מערכת זו הוכנסה לשימוש במסגרת חיל האוויר הישראלי מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים והייתה המערכת הקרקעית הראשונה להשמדת מטרות מכ"ם בצה"ל. אחריה פותחו מערכות הכחלילית והקלשון שגם בהן נעשה שימוש בגרסאות של הטיל AGM-45 שרייק. כל אלה יצאו סופית משירות בשנת 1979, עת הוחלפו באופן מלא על ידי מערכות "קרס".
תנין, נימוסים כבר למדת?

העלילה

הסדרה מספר על מייקי, ילד בעל תנין מחמד (למעשה אליגטור) בשם אל שלא יודע להתנהג כראוי. בכל פרק בסדרה, מייקי מלמד את אל, בעזרת הצופים בבית, נימוסים והליכות.
רושדי תעשיות מזון

היסטוריה

בשנת 1984 אבי משפחת בשיר, אבו רושדי, חבר לחברת תוצרת מזון ישראלית (תלמה) ויחד הקימו מפעל לייצור טחינה. צמיחתו של המפעל וחיבורו לטכנולוגיות חדשות העניקו לו בשנת 1993 את תו התקן ISO 9002. 
בשנת 2004 רכשה משפחת בשיר את חלקה של יוניליוור (שרכשה את תלמה) וכיום רושדי תעשיות מזון בע”מ היא חברה פרטית. השלב הבא בצמיחתה של החברה היה מיתוג מוצרי הטחינה והחלבה תחת השם "בארכה" והשקת קו מוצרים חדש.
בשנת 2016 השיקה בקבוק לחיץ של טחינה גולמית מעודנת ומוכנה לאכילה, במרקם קטיפתי.
בנוסף למוצרי טחינה בארכה וחלבה בארכה, מייצרת חברת רושדי חטיפי חלבה הנקראים "חלבה בקטנה".

איברהים בשיר, מנכ"ל החברה

איברהים גדל באום אל פחם, במשפחה בת שבעה ילדים. אבי המשפחה, אבו רושדי, ניהל את לשכת התעסוקה באזור וכשסיים את תפקידו פעל להקמת מפעל טקסטיל בשיתוף חברת לודז'יה, במטרה לספק תעסוקה לתושבי האזור. 
בשנת 1984, כאשר נוצרה השותפות בין אביו של איברהים לבין תלמה, נשלח איברהים ללמוד את רזי ייצור הטחינה בשכם. לאחר שנתיים של עבודה קשה ולמידה במפעל טחינה מסורתי, חזר איברהים והיה שותף להקמת המפעל ולניהולו. הצלחתו של איברהים כמנכ"ל "רושדי תעשיות מזון בע"מ" זיכתה אותו בשנת 2014 בפרס מפעל חיים אשר הוענק לו על ידי איגוד תעשיות המזון.
מספר אטומי

מספר אטומי הוא מספר הפרוטונים הנמצאים בגרעין של אטום מסוים. מספר זה קובע את היסוד הכימי של האטום. לכל יסוד יש מספר אטומי מסוים, שונה מזה של כל יסוד אחר. כאשר האטום נייטרלי חשמלית (אינו יון), המספר האטומי הוא גם מספר האלקטרונים באטום. אופיו הכימי, להבדיל מאופיו הפיזיקלי, של האטום נקבע על ידי מספר זה. לעומת זאת, אופיו הפיזיקלי של האטום נקבע גם על ידי האיזוטופ שלו. כל יסוד עשוי להתקיים כאיזוטופים שונים, שלכל אחד מהם מספר אטומי זהה אך מספר מסה שונה.

היסטוריה

עם פיתוח הטבלה המחזורית של היסודות השתמשו הכימאים במספר האטומי לציון מקומו הסידורי של היסוד בטבלה. דמיטרי מנדלייב סידר בטבלה שלו את היסודות לפי דמיון בתכונות כימיות. בסדר זה רואים כמה אי-התאמות לסידורם לפי המשקל האטומי. כפי שניתן לראות בגרף משמאל, לדוגמה, משקלו האטומי של יוד (126.90447 u) הוא מעט נמוך מזה של טלוריום (127.6 u). זאת, על אף שהמספר האטומי של יוד גבוה ב-1 מזה של טלוריום (53 לעומת 52).
אי ההתאמות הוסברו באופן מדעי במחקרו של הנרי מוזלי בשנת 1913, בו הוא גילה קשר ישיר בין אורך הגל של קרני X הנפלטים מיסוד המופגז בקרן אלקטרונים, לבין מקומו בטבלה המחזורית. בהמשך, במסגרת פיתוח פיזיקת החלקיקים, הבינו החוקרים שהמספר האטומי מתאים למטען החשמלי של גרעין האטום, אשר נובע אך ורק ממספר הפרוטונים שבו. מטען זה הוא הקובע את תכונותיהם הכימיות של יסודות, לא המשקל האטומי. ההבדל בין שני המספרים נובע מהימצאותם של נייטרונים בגרעין האטום. במקרה של היוד (53 פרוטונים) והטלוריום (52 פרוטונים), ההפרש בין מספר הפרוטונים קטן מההפרש בין מספר הנייטרונים בגרעין של טלוריום (76 באיזוטופ השכיח ביותר של טלוריום) לעומת היוד (74 באיזוטופ השכיח). לכן, המשקל האטומי של טלוריום גבוה יותר.

סימון

הסמל הכימי של יסוד קובע חד-חד-ערכית את מספרו האטומי. אולם, לעיתים, כאשר מבקשים לציין את המטען החשמלי של האטום (למשל, ברישום תגובה כימית), המספר האטומי נכתב גם הוא, משמאל ולמטה לסימן היסוד. מספר המסה של האיזוטופ מסומן משמאל ולמעלה. למשל, האיזוטופ פחמן-12 עשוי להיות מסומן ‎126C
.
במשוואות, המספר האטומי מסומן לפעמים באות "Z".
נורברגיט

תכונות

נוסחת המבנה הכימי של נורברגיט היא Mg₃SiO₄(F,OH)₂. קבוצת ההומיט אליה משתייך הנורברגיט היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב שכבות של סיליקטים ותחמוצות. לשכבות הסיליקטים יש מבנה כשל המינרל אוליבין ולשכבות התחמוצת יש מבנה דמוי המינרל ברוסיט (Mg(OH)₂). במקרה של הנורברגיט יש שכבה אחת של אוליבין בין שכבות הברוסיט (להומיט שנתן את שמו לקבוצה יש שלושה).
הנורברגיט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית האורתורומבית דיפירמידלית  וחבורת סימטריות מרחבית Pmcn. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=10.27‏, b=8.72Å‏, c=4.7Å.
הנורברגיט מופיע בטבע בדרך כלל משובץ כגרגירים. הגבישים נדירים, קטנים ומעוגלים באורך של עד 2.5 סנטימטרים. הנורברגיט נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6.5-6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.15.
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדם השבירה של הנורברגיט נע בין 1.563 ל-1.590. גבישי הנורברגיט שקופים עד שקופים למחצה וצבעם צהוב, לבן, חום כתום ורוד עם גוון סגול או אדום. המינרל ניחן בפליאוכרואיזם חלש. מכיוון אחד נראה המינרל בגוון צהוב חיוור, מכיוון שני הוא נראה בגוון צהוב חיוור מאוד, ובכיוון השלישי הוא חסר צבע. המינרל (בייחוד הדגימות בעלות הגוונים הבהירים יותר) פלואורסצנטי בגוון צהוב בקרינת על סגול באורכי גל קצרים.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1926 במכרה אוסטנמוס (Östanmoss) שליד העיירה נורברג (Norberg) במחוז וסטמנלנד (Västmanland) שבשוודיה, וקרוי על שם העיירה.

שימושים

השימוש העיקרי בנורברגיט הוא במכירה בחנויות לאספנים. הנורברגיט הוא מינרל נדיר, והיותו פלואורסצנטי מגדיל את האטרקטיביות שלו, בייחוד מהדגימות המגיעות מהמכרות הידועים בפרנקלין שבניו ג'רזי, בהם, בהקרנת דגימות באור על סגול באורך גל קצר, מופיע הנורברגיט בגוון צהוב יחד עם הדיופסיד המופיע בגוון כחול והקלציט המופיע בגוון אדום.

מקור ותפוצה

הנורברגיט מצוי בדרך כלל בסלעי גיר וסלעי דולומיט שעברו התמרת מגע במפגש עם סלעיים פלוטוניים פלסיים או אלקליים. וכן בעורקים הידרותרמיים במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.
הנורברגיט הוא מינרל נדיר למדי. מקומות בהם ניתן למצוא הנורברגיט כוללים את מכרה אוסטנמוס (Östanmoss), שליד העיירה נורברג (Norberg) במחוז וסטמנלנד (Västmanland) שבשוודיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); פיוקלה (Piukkala) שליד פארגאס (Pargas) בפינלנד; במחצבת ניקול (Nicoll) בפרנקלין במחוז ססקס שבניו ג'רזי שבארצות הברית; בסמוך ללוך נס בסקוטלנד; ובהר מונטה סומה (Monte Somma) שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה.
בית המעצר הדרים

בית המעצר הדרים הוא בית סוהר בשרון השוכן בסמוך למחלף הדרים בכביש 4.
בית המעצר הוא חלק ממתחם השרון הכולל עוד 3 בתי סוהר: בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק ובית הסוהר רימונים ומאוכלס בכ-700 עצירים ושפוטים.
בית המעצר שוכן בבנין חדיש ומתוכנן על פי התפיסה המודרנית כי יש לשמור על כבוד האדם של האסירים.
בית המעצר מאוכלס ברובו בעצירים שאינם שפוטים, ולכן רמת הביטחון בו היא מרבית.
בבית המעצר ישנם שני אגפים המיועדים לאסירים ביטחוניים, באגפים אלו כלוא מרוואן ברגותי ועד ליולי 2008 היה כלוא באחד מהם סמיר קונטאר.
סגל בית המעצר כולל כ-300 אנשי צוות, ומפקדו הוא מוני ביטן.
שמואל דויטשלנדר

ד"ר שמואל (ליאו) דויטשלנדר (או דייטשלנדר) (Leo Deutschländer; תרל"ט, 1879 - ט' באב תרצ"ה, אוגוסט 1935) היה פדגוג יהודי, עסקן חרדי פעיל ביהדות החרדית לפני השואה, יו"ר קרן התורה וממקימי בית יעקב.

ביוגרפיה כללית

שמואל (ליאו) דויטשלנדר נולד בשנת תרל"ט (1879) בהונגריה. אביו, הרב נתנאל דויטשלנדר, היה רב ומגיד מישרים בבית הכנסת "אהבת רעים" ומנהל בית הספר "רליגיונס שולה" של הקהילה החרדית עדת ישראל בברלין. סבו, שעל שמו נקרא, היה תלמידו של החתם סופר ורב בעיר פוחוב שבסלובקיה.
דויטשלנדר התייתם מהוריו וגדל בבית יתומים. שירת בצבא בדרגת קצין ולאחר מכן למד באוניברסיטת ברלין, שם קיבל תואר דוקטור.

עסקנות ציבורית

דויטשלנדר היה עסקן פעיל במגוון רב של תחומים הנוגעים ליהדות החרדית באותה תקופה. לבד מהיותו מחנך הוא עסק רבות בסוגיית החינוך הקשה של התקופה ופעל רבות הן בתרומות והן ברעיונות לקידום החינוך התורני.

קרן התורה

ד"ר דויטשלנדר היה פעיל משמעותי באיסוף תרומות לעולם הישיבות וכיסוי חובותיהם. כחלק מפעילות זו עמד בראש קרן התורה, מוסד שעסק בעזרה למוסדות תורה ברחבי העולם.
תפקידו הראשון בקרן היה הצלת הישיבות הגדולות בפולין ובליטא שהיו במצב קשה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בפעילות זו הצליח לאסוף מאות אלפי דולרים.
ד"ר דויטשלנדר חולל גם שינוי משמעותי בגישת איסוף התרומות עד כה: נדבנים רבים שלא היו שומרי תורה ומצוות נטו להשפיע על השקפת המוסדות להם תרמו. עקב בעיה זו שתדלנים רבים העדיפו שלא להתרים נדבנים שאינם שומרי תורה על מנת שלא לפגוע ברמה הדתית של המוסד אליו הם מתרימים. דבר זה גרם לרשימה מצומצמת מאד של נדבנים שומרי תורה ומצוות ומכאן לירידה בתרומות. דויטשלנדר עמד על כך שניתן להתרים גם תורמים אלו אך התעקש שלא לתת להם דריסת רגל במוסד אליו תרמו. דבר זה עודד מאד את התרומות והיה לעזר רב לעולם התורה.
הרובע השמיני של פריז

דמוגרפיה

שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1891, אז הגיע מספר התושבים ל-107,485 איש (שהם 27,695 תושבים לקמ"ר). מאז משך הרובע בעיקר פעילות עסקית ושימש פחות כאזור מגורים. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה רק 39,314  איש וברובע הועסקו 171,444 בני אדם.
דומניקו מונגאריו

דומניקו מונגאריו (באיטלקית: Domenico Monegario) היה השישי מבין דוכסי ונציה. מונגאריו שלט בוונציה בין השנים 756–764. 
מונגאריו נבחר לכהונת הדוג'ה בתמיכת דזידריוס, מלך הלומברדים. באותה עת שלוש סיעות נאבקו זו בזו על השליטה בוונציה: תומכי האימפריה הביזנטית, תומכי הפרנקים והרפובליקנים - תומכי ונציה העצמאית. מונגאריו ניסה לשמור על מעמדו בין קבוצות שונות אלה, ובסופו של דבר, בשל המאבק ביניהן איבד את כיסאו לאחר שמונה שנות כהונה, ובדומה לקודמיו - עוור ונשלח לגלות.
במהלך שנות כהונתו החל המהפך בכלכלה הוונציאנית - מכלכלה המבוססת על דיג לכלכלה המבוססת על סחר ימי עם איי יוון והמזרח התיכון. בתקופה זו החלו להיבנות בעיר ספינות סוחר חזקות, גדולות ומהירות יותר - דבר שאפשר גידול בהיקף המסחר הוונציאני ובהשפעה הוונציאנית על הסחר הימי ברחבי הים התיכון.
ארטאס

שם המקום

לדברי יצחק בן צבי, המקום מזוהה עם עיטם שביהודה השם עיטם השתמר בשם אחד המעיינות הסמוכים לכפר, עין עטן, שמימיו נמשכו לירושלים בימי התקופה החשמונאית על ידי "האמה החשמונאית (התחתונה)" ולאחר מכן באמת הביאר. מסורת נוצרית מקשרת את שם הכפר עם גן נעול (שיר השירים, ד', י"ב) כיוון שביוונית הורטוס (Hortus, בלטינית Artasium)=גן וארטאס הוא שיבוש של הורטוס. "גן נעול" יכול להיות כינוי של גן העדן ואכן נוסעים תיארו אותו כפתחו של גן עדן בשל שפע המים והצמחייה שבאזור ומכאן השם של המנזר הורטוס קונקלוזוס, Hortus Conclusus, גן נעול.

היסטוריה

ייתכן שבתקופה הרומית משך הורדוס את מימי מעיין ארטאס באמת מים להרודיון, לאורך גדתו הצפונית של נחל תקוע, למרות שמעשה הנדסי משוער זה מעלה קשיים הנדסיים (מפלס מי המעיין נמוך בכחמישה מטרים מן האמה, אולם ניתן לגשר על פער זה אם מניחים שנבנה סכר) וספרותיים (יוסף בן מתתיהו כותב שהמים הובאו להרודיון "ממרחק רב", אך ארטאס רחוק מהרודיון כ-6 ק"מ בלבד). בכל מקרה מצויים באזור שרידי אמה רומית, אך ייתכן שמוצאה היה בבריכות שלמה או במעיינות אחרים. 
כתובת בקיר מסגד הכפר קובעת את מועד הקמתו ל-1306 ומשייכת אותו לפיכך לתקופה הממלוכית. באותה עת לערך נמשכו מימי מעיין ארטאס לאורך גדתו הדרומית של נחל תקוע על מנת לשרת טחנת קמח עתיקה בארץ ישראל.  
בשנת 1850 בערך רכש קונסול בריטניה בארץ ישראל, ג'יימס פין, חווה חקלאית בארטאס על מנת שתשמש גרעין להתיישבות של "יהודים-נוצרים" (כלומר מומרים). אל פין חבר יהודי מומר בשם ג'ון משולם (John Meshullam), שהוביל עמו מספר פועלים מומרים וגברת אמריקאית בשם קלורינדה מיינור (Clorinda S. Minor), חברת הכת המשיחית שייסד ויליאם מילר. מיינור, שהגיעה יחד עם עוד עשרה גברים אדוונטיסטים (בהם סבו של הסופר ג'ון סטיינבק), ועם ציוד חקלאי מודרני לשעתו ומלאי של זרעי פירות וירקות, רכשה אדמות נוספות. החווה המשותפת שיווקה פירות וירקות לירושלים ברווחים נאים. בין יבולי החווה הייתה תוצרת חקלאית שלא נראתה לפני כן בארץ ישראל, אפרסקים, תפוחי אדמה ועגבניות. ב-1852 התגלע סכסוך בין קבוצתה של מיינור לקבוצת משולם. סכסוך בין משולם לבין בני הזוג פין התגלע ב-1860 והביא את הקץ על ההתיישבות. בחווה ביקרו ועבדו גם הנרי ונטוורת' מונק, חקלאי קנדי שהטיף לשיבת היהודים לארצם תוך כינון עצמאות מדינית, והצייר ויליאם הולמן האנט.
ב-1863 כתב החוקר ויקטור גרן שבכפר 300 תושבים ושניכר שבבתיו נעשה שימוש משני בחלקי מבנים עתיקים. 
במאה ה-19 נהרסו שאריות כנסייה מהתקופה הצלבנית שהייתה בכפר. 
ב-1902 הוקם בשולי הכפר מנזר הורטוס קונקלוזוס שיועד לנזירות.
בשנת 1925 הוציא הנציב העליון צו המפקיע את העודף ממי מעיינות הכפר לטובת אספקת המים לירושלים. תושבי הכפר פנו לבית הדין העליון וזה ביטל את הצו בטענה שהוא נוגד את כתב המנדט. בתחילת 1926 ביטל בית המשפט לערעורים  בלונדון את פסק הדין והתיר לממשלה להפקיע ממימי הכפר. בעיתונות הערבית דווח שהכפר נפגע מהעלויות של המשפט. בשנת 1931 הייתה כוונה להשתמש במים ממעינות הכפר לטובת ירושלים, אך בהתערבות הממשלה הוחלט להביא מים במקום זאת מעין פואר. 
בשנת 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, הוטל על הכפר קנס כספי בגלל מאורעות בכפר.
במפקד האוכלוסין שערכה ממשלת המנדט הבריטי בשנת 1922 נמנו בכפר 433 תושבים מוסלמים ו-43 נזירות. ב-1931 נמנו 545 מוסלמים, 69 נזירות ועוד 5 גברים נוצרים. ב-1945 הוערכה אוכלוסיית הכפר בכ-800 איש.
פטר אוניקאצ'י

קריירה

אוניקאצ'י התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אביה ואריורס.
לקראת עונת 2015 חתם באנימבה אבה. ב-15 בפברואר 2015 אוניקאצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד בפלס דה בורגו במסגרת מוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. במשחק זה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-14 באוגוסט 2017 חתם בהפועל עכו מליגת העל. אוניקאצ'י רשם 31 משחקי ליגה במדי עכו ולא כבש אף שער.
ב-18 ביולי 2018 חתם בהפועל כפר סבא.
לילך נתנאל

לילך נתנאל (נולדה ב-1979) היא סופרת וחוקרת ספרות ישראלית.

ביוגרפיה

נתנאל היא ילידת נתניה. היא למדה ספרות צרפתית באוניברסיטת פריז VIII. מאז 2012 היא מרצה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן ועוסקת במחקר הספרות העברית והיידית. 
פרסומה הספרותי הראשון של נתנאל היה בכתב העת "הו!". נתנאל ערכה יחד עם יובל שמעוני כתב יד גנוז מאת דוד פוגל שהתפרסם בשם "רומן וינאי" בשנת 2012 בהוצאת עם עובד, וכן כתבה אחרית דבר לספר. הספר בליווי אחרית הדבר תורגם לגרמנית בשנת 2013, ולשפות נוספות. בנוסף, בעקבות פרשת הגילוי והפענוח של הרומן הגנוז, כתבה חיבור בשם "כתב ידו של דוד פוגל: מחשבת הכתיבה" שהתפרסם בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
ספר הביכורים שלה בפרוזה, "המצב העברי", ראה אור בהוצאת בבל בשנת 2008 וזיכה אותה בפרס רמת גן לספר ביכורים לשנת תש"ע. ספרה השני, "המולדת הישנה", ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2014 וזיכה אותה בפרס ברנשטיין לאותה שנה. הרומן נכלל גם ברשימה הארוכה של המועמדים לפרס ספיר לשנת 2015. 
בשנת 2018 ראה אור הרומן "העייפים" בהוצאת כתר.
נתנאל היא בת זוגו של הסופר, המתרגם וחוקר הספרות עילי ראונר ולהם שתי בנות.
וייק (אי)

גאוגרפיה

האי וייק הוא אטול המורכב ממספר איונים (האיונים וייק, וילקס ופיל) המקיפים לאגונה.
שטחו של האי וייק 7.4 קמ"ר ולו קו חוף באורך 19.3 ק"מ. אקלימו של האי טרופי והוא נפגע לעיתים מסופות טייפון. גובה הנקודה הגבוהה באי - 6 מטרים מעל פני הים.

גילוי האי

ב-20 באוקטובר 1568 גילה מגלה ארצות ספרדי - אלווארו דה מנדאניה דה ניירה את האי, וקרא לו "סן פרנסיסקו". בהמשך שונה שם האי לשמו של רב החובל סמיואל וייק שביקר באי בשנת 1796.
ב-20 בדצמבר 1840 הגיעה לאי משלחת בפיקוד צ'ארלס ווילקס מטעם ממשלת ארצות הברית ומיפתה את האי.

טביעתה של הלייבל

האי זכה לתשומת לב בינלאומית לאחר שב-4 במרץ 1866, אוניית מפרשים מסוג בארק בת 650 טון, בשם "לייבל" מברמן בגרמניה, עלתה על שרטון על חופי האי, במהלך סופה, בדרכה מסן פרנסיסקו להונג קונג. בין הנוסעים הייתה זמרת האופרה הבינלאומית אנה בישוף, בעלה מרטין שולץ - יהלומן ידוע, וכן שלושה מזמרי האופרה האנגלית.
לאחר 21 ימים באי החליטו 30 הניצולים להפליג מהאי בסירה מסוג לונגבוט ובסירת הצלה, בניסיון להגיע לאי גואם שהיה אז בשליטת ספרד. סירת הלונגבוט, בה היו זמרת האופרה, בעלה והזמרים הגיעה לגואם ב-8 באפריל 1866. סירת ההצלה ובה רב החובל טבעה.
בספינה שעלתה על השרטון היו 1,000 בקבוקי כספית במשקל 34,500 ק"ג. בקבוקים אלה וכן מטבעות ואבני חן ששווים כ- 150,000 דולר אמריקאי נקברו באדמת האי. חמש משלחות חיפוש מצאו לאחר מכן חלקים ממטמון זה.

השתלטות ארצות הברית על האי

האי וייק סופח לארצות הברית ב-17 בינואר 1899.
בשנת 1935 הוקם באי כפר בשם "פאאוויל" (פאן אמריקן איירליין ויל - עיר חברת התעופה פאן אמריקן) על ידי חברת התעופה פאן אמריקן, אשר שימש כתחנת ביניים בטיסות מארצות הברית לסין. הכפר היה היישוב הראשון באי, ונותר בשימוש עד למתקפה היפנית על האי.

ההכנות למלחמת העולם

החל מינואר 1941 החזיק צי ארצות הברית בסיס על האטול, ובו 449 חיילים. מלבדם היו באי 1,221 אזרחים.

הכיבוש היפני

ב-24 בפברואר 1942 תקפה נושאת המטוסים אנטרפרייז את הכוחות היפניים באי. 
כוחות ארצות הברית הפציצו את האי משנת 1942 ועד כניעת הכוחות היפניים ב- 1945. במטוסים שהפציצו את האי היה גם הנווט ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ב-5 באוקטובר 1943 לאחר מתקפה אווירית קשה במיוחד על האי, שבוצעה על ידי מטוסים מנושאת מטוסים יורקטאון, ומחשש לניסיון לכיבוש האי, הורה תת-אדמירל שיגמאטסו סאקאיבארה להוציא להורג את 98 השבויים האמריקאים באי שהוחזקו בו לצורך ביצוע עבודות כפייה. השבויים נלקחו לצפון האי, ונורו במכונות ירייה. אחד השבויים (שמו אינו ידוע) נמלט, ורשם על קבר האחים שכרו היפנים את מספר ההרוגים ואת התאריך בפחם. הוא, כנראה, נתפס מספר ימים לאחר מכן, וסאקאייברה כרת את ראשו באמצעות חרב.
ב-4 בספטמבר 1945 נכנעו כוחות היפנים באי.
לאחר המלחמה נידון סאקאיבארה למוות בשל פשעי המלחמה שלו (קצינים יפניים שנשבו עמו נתנו תצהירים על מעשיו). בשנת 1947 הוא הוצא להורג בתלייה.

לאחר מלחמת העולם השנייה

במהלך המלחמה הקרה שימש האי כנקודת הגנה אסטרטגית שנוהלה על ידי מפקדת הגנת החלל וההגנה מפני טילים של צבא ארצות הברית.
ב-15 באוקטובר 1950 נפגשו באי נשיא ארצות הברית הרי טרומן והגנרל דאגלס מקארתור, מפקד כוחות ארצות הברית במזרח הרחוק, לדיון על ניהולה של מלחמת קוריאה.
מאז שנת 1974 משמש שדה התעופה למטרות צבאיות וכן כשדה תעופה לנחיתות חירום.
מאז שעזב צבא ארצות הברית את האי אין בו תושבים. האי משמש לעריכת ניסויים בטילים נגד טילים.
נופו של פרח יוון

תיאור הציור

הציור עצמו מביע עוצמה וכוח רב המושקע בהנחת עמוד השיש האחרון בצד היצירה. חלק מהפועלים במתחם הבנייה עצמו מסתכלים על שיירת החיילים המגיעה לעיר, ומפסיקים את מלאכתם. העמודים עצמם מעוטרים בקישוטים מרובים מסביבם והפועלים מעמידים אותם אחד אחרי השני. חלק מהפועלים מופיעים בעירום, אך כולם מתאפיינים במבנה גוף שרירי במיוחד. ייתכן כי חזרתם של החיילים המרובים אל ביתם רומזת על ניצחון חיילי פרוסיה במלחמות כנגד נפוליאון בונפרטה, בו היא היוותה חלק עצום מהמאמץ המלחמתי (בין היתר גם בקרב ווטרלו). ייתכן כי הרמיזה עצמה מופנית אל העצמאות של יוון מהאימפריה העות'מאנית שגם כמעט קרה באותו התאריך, ואולי אפילו אל שתיהן, עקב כך שעדויות על הציור המקורי כמעט לא נותרו משינקל עצמו. במרכז הציור מופיעה עיר מרשימה בסגנון הנאו קלאסי המובהק בו התאפיין שינקל, שניסה לדמות את אדריכלות יוון העתיקה ורומא בדייקנות. במרכז התמונה מתנוסס אקרופוליס עם בתים המקיפים אותו והרים ברקע.
4X

התוכנית

ארבעה חברים שהתכנסו יחדיו על מנת לייצר שילוב של נונסנס רחוב קיצוני במיוחד, עם אלמנטים כואבים מעולמות הג'קאסס.
יוצרי הסדרה בחרו לבחון את קצה גבול היכולת של עצמם ולהציג סיטואציות הזויות ואת ההתמודדות של עוברי האורח והרשויות עם המצב. בין ההתרחשויות: רכב עמוס גנגסטרים העוצר בחריקת בלמים כשגופה נזרקת מתוכו; בחור שקיים יחסים עם בובת מין מגיע עירום לבית החולים לצורך הפרדה בינו לבין הבובה שנתקעה על איבר מינו; אחד הנכנס לכוורת דבורים בעירום כדי להוציא צנצנת דבש, ועוד.
ערוץ ג'וניור

אופן צפייה

בתכני הערוץ (פרקי הסדרה וקטעי המעבר), מלבד בערוץ הטלוויזיה עצמו, ניתן לצפות ב-VOD של חברות HOT ו-yes, וכן באתר האינטרנט של הסדרה, המתארח בשרתי וואלה!.
לאחר עשור, ב-3 במאי 2015, שינה הערוץ את הלוגו שלו.

קטעי מעבר

קטעי המעבר המקשרים בין הסדרות השונות בערוץ הם סרטונים קצרים היתוליים בהם משתתפות שלוש דמויות : ג'וניור (על שם הערוץ), בן 12, חברו ג'אז (12), ואחותו של ג'וניור, ג'יין (9). הסרטונים מונפשים באנימציה ממוחשבת, שאחד ממאפייניה הוא שלדמויות אין גפיים אלא רק כפות ידיים ורגליים וגופם, כביכול, אינו מחובר אליהם. קטעי המעבר מדובבים בעברית. קטעי המעבר הופסקו באמצע 2015 עם עליית הלוגו החדש.

ג'וניור ברשת

במהלך שנת 2007, עם מעברה של רשת (זכיינית ערוץ 2) לשידור בימי שבת, היא שידרה רצועת שידור עם תוכניות מערוץ ג'וניור בשבת בבוקר. הרצועה שודרה במשך שנתיים והתחרות העיקרית שלה הייתה עם רצועת הילדים של ערוץ 10. בשנת 2009, הרצועה סיימה את שידוריה וערוץ 2 הפסיק לשדר תוכניות לילדים.