google/wiki40b huggingface dataset:
אקדח TT

אקדח TT (רוסית: пистолет TT) הוא אקדח ששימש את הצבא הסובייטי ומשטרת ברית המועצות מאמצע שנות ה-30 ועד לתחילת שנות ה-70. האקדח פותח על ידי פיודור טוקרב במפעל לייצור נשק בעיר טולה, מהם נגזר שמו (ט"ט).

היסטוריה

האקדח TT פותח בשנת 1930 כתחליף לאקדח תופי נגאן 1895 שהיה עד אז האקדח התקני של הצבא והמשטרה בברית המועצות. האקדח הוכנס רשמית לשירות בשנת 1931, ושימש כנשק תקני של קציני צבא, שוטרים ואנשי כוחות הביטחון בברית המועצות.
האקדח סופק לצבאות של ברית ורשה ולמדינות אסיה ואפריקה שונות.
בשנת 1952 הופסק הייצור של אקדחי TT בברית המועצות, עקב המעבר לאקדח מאקארוב PM. למרות הפסקת הייצור, החלפת אקדחי הTT באקדחי מאקרוב נמשכה כמה עשרות שנים, כך למשל בחלק מיחידות המשטרה המעבר לאקדחי מאקרוב הסתיים רק באמצע שנות ה-70.
צבי יחזקאלי

ביוגרפיה

יחזקאלי נולד בירושלים, כבן בכור מתוך שלושה, להורים שעלו לישראל מעיראק. אביו היה בעל חברה למכוניות גרירה ואמו עבדה במשרד החברה. את שירותו הצבאי עשה ביחידת מורן.
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד כמאבטח שב"כ במשך שבע שנים בשגרירויות ישראל בחו"ל ובטיסות ובמקביל למד בבית הספר לתקשורת ועיתונאות "כותרת" באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו ב"כותרת", יצא צה"ל מן הערים הפלסטיניות ביהודה ושומרון ולכן נאסר על החיילים ששרתו בגלי צה"ל להיכנס אליהן. אחד המורים של יחזקאלי הודיע לו שבגלי צה"ל מחפשים אזרח שימלא את תפקיד הכתב לענייני שטחים והוא התקבל לתפקיד. בנוסף, עבד בערוץ הראשון של הטלוויזיה, שם הכין כתבות מגזין ל"יומן".
במסגרת עבודתו בשב"כ, היה בין מאבטחיו של שמעון פרס לאחר רצח רבין למשך שלושה חודשים. עם סיום עבודתו בשב"כ ותחילת העבודה בגל"צ, החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת החוג המשולב לתקשורת ולימודי המזרח התיכון. אז למד לראשונה את השפה הערבית. בהמשך סיים תואר שני בחוג למזרח התיכון.

קריירה

בשנת 2002, כאשר הוקם ערוץ 10, הצטרף ל"חדשות 10" כראש הדסק לענייני ערבים. במסגרת התוכנית "לונדון את קירשנבאום" המשודרת בערוץ, מגיש יחזקאלי פינה על "העולם הערבי", שבה הוא מביא סיפורים מהמזרח התיכון וארצות ערב בפרט. סגנון סיקורו את העולם הערבי שונה מזה של פרשנים ותיקים יותר. בקיץ 2007 הושעה יחזקאלי למספר חודשים מ"חדשות 10" לאחר שהציע את מועמדותו להחליף את גדי סוקניק בחדשות ערוץ 2. בנובמבר 2007 חזר לשדר ב"חדשות 10".
בין השנים 2009–2010 הגיש בערוץ 10 את התוכנית "חבר לנפש" יחד עם הרב ארז משה דורון. בשנים 2012–2013 הגיש בגלי צה"ל מדי יום ראשון את "ציפורי לילה שקופות", מסע אל הנפש בהתבוננות יהודית מקורית, יחד עם גידי דבוש, מוזיקאי ומטפל בנפש.
בשנת 2014 החל להגיש את תוכנית הראיונות "נקודה טובה" העוסקת ביהדות ורוחניות בערוץ 20.

סדרות דוקומנטריות בערוץ עשר

בשנת 2012 שודרה בערוץ 10 הסדרה הדוקומנטרית "אללה אסלאם", שיצר וביים דוד דרעי. בפרקי הסדרה, התחזה יחזקאלי למוסלמי המשוטט במדינות אירופה וסיקר את תופעת האסלאמיזציה של אירופה דרך ראיונות של מוסלמים תושבי אותן מדינות. בשנת 2014 לאור עלייתה של המדינה האסלאמית במזרח התיכון, יצא יחזקאלי למסע עיתונאי נוסף באירופה ובישראל, שהוליד סדרת כתבות בשם 'איום דאעש', כדי להתחקות אחר גורם המשיכה של הארגון הרצחני המתבטא בהתגייסות של צעירים מוסלמים מאירופה למלחמה לצד המדינה האסלאמית בסוריה ובעיראק.
יחזקאלי המשיך לסקור את ארגון המדינה האסלאמית: ב-2015 יצא סרטו "היג'רה" , ב-2016 יצאה סדרת הכתבות 'דאעש: הדור הבא' וב-2017 שודרה סדרת הכתבות 'וידויים מדאע"ש'.
מ-30 בינואר עד 6 במרץ 2018 שודרה הסדרה "בזהות בדויה", בת שישה פרקים, בה יחזקאלי "מסתערב" בין ארגוני הדעוה והאחים המוסלמים במדינות המערב על מנת "לגלות" את מטרתו של האסלאם הקיצוני, שאינו פועל באופן אלים, אלא באמצעות "הדעוה" כדי להשתית את האסלאם על כל העולם.

חיים אישיים

ב-28 במרץ 2008 נישא למיטל כהן, שעבדה כפרסומאית עד שחזרה בתשובה. יחד עם מיטל, התקרב יחזקאלי למסורת היהודית ולהגותו של רבי נחמן מברסלב, וחזר בתשובה. הוא מגדיר עצמו כאדם דתי.
יחזקאלי חזר בתשובה בעקבות מפגשיו הטעונים עם הפלסטינים ובעיקר עם המחבל זכרייה זביידי. אחד מביקוריו אצל זביידי בג'נין התרחש לאחר חיסול של סגנו של זביידי. המחבלים החליטו להרוג את העיתונאי הישראלי הראשון שיפגשו בו. יחזקאלי ניצל מרצח לאחר שזביידי ירה לעברו.
בני הזוג מתגוררים בגוש עציון ולהם ששה ילדים.
לקראת בחירות 2015 הציע לו נפתלי בנט להשתבץ ברשימת הבית היהודי לכנסת. גם במפלגת ש"ס הודיעו כי הם מעוניינים בו, אך יחזקאלי סירב להצטרף לפוליטיקה.
עגמה

עגמה (בגעז: ዓጋመ, באמהרית: ዓጋሜ, תרגום: "פורה") הוא מחוז היסטורי בצפון אתיופיה וכיום חלק ממדינת תיגראי. על פי המסורת האתיופית המחוז היה מקום לידתה של מלכת שבא. בירתו ההיסטורית של המחוז היא העיר אדיגרט. המחוז הוא גם מקום מושבם ההיסטורי של האירובים.
עגמה היה בעברו חלק מממלכת ד'מאט ויותר מאוחר חלק מממלכת אקסום. האזכור הכתוב הראשון של האזור הוא במונומנטום אדוליטנום שנכתב במאה ה-3. במהלך ימי הביניים המחוז נכלל בתוך ממחוז בור שכלל חלקים ממדינת עפר ומרכז אריתריאה.
עגמה היה גם מרכזה של שושלת השליטים אשר שלטו על האזור מתקופת השופטים עד למהפכה האתיופית ב-1974.
ראובן ברוך

הרב ראובן בן יהודה ברוך (1811 טימישוארה, אז טמשוואר, בבאנאט, שבאימפריה האוסטרית - 1875 וינה) היה רב קהילת היהודים הספרדים (נקראו שם "היהודים הטורקים") בווינה, בירת אוסטריה, וסופר בשפת הלדינו.
ראובן ברוך נולד בטמשוואר, בימינו טימישוארה, כבנו של רב העדה הספרדית בעיר. הוא למד בישיבות בליבורונו, איסטנבול ואיזמיר.
ב-1835 כיהן כרב הראשי של יהודי בלגרד וב-1840 נבחר ראובן ברוך לרב ספרדי של וינה. בעת כהונתו עודד את פעילות העיתונות בשפה היהודית-שפניולית "ג'ודזמו" או לדינו, אותה קידם באותה תקופה שם טוב סמו.
ראובן ברוך נמנה עם המשתתפים בכתיבת הספר "נחלה לישראל" שבעריכתו של הרב ישראל משה חזן, ושפורסם בווינה בשנת 1851.
גם הוא, וגם בנו יעקב ברוך,פרסמו קטעי ספרות בשפה הלדינו בכתב העת "גאורטה דה אסטוריה" (גן ההיסטוריה) בווינה. ביניהם יש לציין שיר של הרב ראובן ברוך על החולי ועל המוות שפורסם אחרי מותו.
יעקב ברוך פרסם גם תרגומים ועיבודים מספרים ומאמרים בשפה הגרמנית וממקורות אחרים, למשל "המלחמה בין יוון לפרס" ו"הסוחר מוונציה"(El Merkader de Venetsyia).
ראובן ברוך נפטר בווינה בשנת 1875.
יגאל מירון

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ בית השיטה ליוסף וחנה מירון, הבן הבכור למשפחה בת שלושה ילדים. משפחתו עברה לקיבוץ איילת השחר בשנות ה-50 בשל הפילוג בתנועה הקיבוצית.
למד פיסול אצל רודי להמן ומיכאל גרוס; למד תולדות האמנות אצל גיל מוזס; למד הדפס נחושת ורישום אצל אברהם אילת; ומורפולוגיה אצל פרופ' ארטור גולדרייך. בוגר המכון לאמנויות במכללת אורנים, הוסמך שם להוראה בבית ספר תיכון וחטיבת ביניים. היה חבר בצוות ההיגוי של אירועי האמנות בתל-חי.
לימד ציור, פיסול, מלאכת יד ואמנות בבית ספר יסודי ותיכון בשנים 1970–1986. בשנים 1976–1990 שימש מורה לפיסול ותחריט נחושת במכון לאמנויות במכללת תל–חי.
יגאל מירון נפטר ב-8 במרץ 2019. היה אב לשישה ילדים, התגורר באיילת השחר עם שולה אשתו.

סגנונו האמנותי

יגאל מירון תמיד עסק במציאות הישראלית על כל מרכיביה וקשייה; בקיומו של העם היהודי - בעברו, בהווה שלו ובעתיד הצפוי לו.

האמנית נאוה הראל-שושני, שאצרה בין השאר את התערוכה האחרונה של יגאל מירון בשנת 2018 כתבה: "בשנות האלפיים פיתח מירון שיטה להפיכת דו ממד לתלת ממד, באמצעות כיפוף החומר שמגלם בתוכו את שתי התפיסות הללו. הוא ראה בזה מעין שרטוט בחלל בתלת ממדי, שכלל היפוך צדדים ופיסול של תנועה, תוך שמירה על החלל. כפָּסַל היו תמיד כל הפעולות הללו מרכזיות ומשמעותיות עבורו. מרגע שפיתח את השיטה הרבה לפסל בה וזו הפכה לסימן היכר מובהק שלו. הוא היה מאד מודע לעיוותים, לטעויות, לחוסר הצדק ולמציאות השסועה והכואבת של המדינה שבה חי ושמאוד אהב, ודיבר על כל אלה באמצעות האבן, הברזל, העץ והצבע ובטכניקות שבהן השתמש. ביצירותיו עוברות כחוט השני תחושות של תקווה וחזון לצד כאב ותסכול."
בקטלוג התערוכה "מקום של כאב" (2007) כתבה אוצרת התערוכה נוגה מגדל כי "פסליו מדברים על עברנו הרחוק ומתחברים להווה העכשווי, על מלחמת הקיום שלנו בוורסיות שונות בהתאם לתקופה ולזמן. מירון, אמן אינטואיטיבי שעובד לרוב מתוך תחושות ופחות מתוך החלטה הכרתית, שפתו מטפורית וקונספטואלית. מירון מנסה לפענח באמצעים אמנותיים את מרכיבי המציאות הישראלית ונותן להם ביטוי ויזואלי. ב'זהות', פסל בצורת שבשבת שמשני צדדיה גזרי מתכת של פרופיל האמן, בפוזיטיב ובנגטיב, מירון מנסה להעביר לנו את תמצית זהותנו. לדבריו 'הזהות שלנו נקבעת בין הפנים לחוץ והמתח ביניהם, השבשבת נושבת לפי הרוח וזהותנו עדיין מתנודדת לפי משב הרוח'."
סילק ויי איירליינס

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 2001 והחלה את טיסותיה המסחריות ב-6 באוקטובר 2001. בתחילת 2015 חתמה החברה על חוזה רכישה לכ-3 מטוסי מטען מדגם בואינג 747-8. בחודש מאי 2015 הוכרז כי חברת התעופה תהיה לקוחת ההשקה של מטוס האנטונוב An-178 לאחר שביצעה הזמנה עבור 10 מטוסים. ב-2017, חתמה החברה על רכישה של 10 מטוסי נוסעים מדגם בואינג 737 מקס בעלות כוללת של מיליארד דולר.
עוזי יאירי

ביוגרפיה

עוזי יאירי נולד ברמת גן ב-31 ביולי 1936, בנם של חביבה וברוך יאירי. בהיותו בן שנתיים עברה משפחתו לחולון. מתוקף תפקידו של אביו ב"הגנה", עברה המשפחה לגור בשכונת מולדת שבגבול חולון–בת ים, ובמסווה של בית חרושת לעורות הפעילו סליק ענק וערכו בו אימוני נשק. יאירי הכיר מנעוריו את השימוש בנשק להגנה, וספג את הלהט להשתייך ללוחמים. במרץ 1955 התגייס לצה"ל לשירות בנח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים. יאירי לחם במבצע קדש, ושירת תחת פיקודו של מוטה גור. לאחר מכן המשיך ושימש בתפקידי פיקוד בחטיבה, בין היתר שימש כמפקד פלוגה בנח"ל המוצנח. 
ביוזמתו של דב תמרי, מפקד סיירת מטכ"ל, עבר יאירי לשרת בה, כסגנו של תמרי. יצא ללמודי כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים אותם בהצטיינות. בשנת 1967 קיבל יאירי את הפיקוד על סיירת מטכ"ל. יאירי פיקד על הסיירת במשך שלוש שנים, בין היתר במלחמת ששת הימים, בה פיקד על מבצע מיוחד במצרים. תחת פיקודו נערכו מבצעים רבים של הסיירת, בהם הפשיטה על נמל התעופה של ביירות ב-1968 (מבצע תשורה). בשנת 1969 יצא יאירי לארצות הברית, ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה של הצבא האמריקני, וכן סיים שם קורס טיס צבאי. עם חזרתו ארצה מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בינואר 1971, השתתף כאחד ממפקדי הכוחות, בפשיטת צה"ל ללבנון במבצע "ברדס 20". לאחר מכן מונה לראש לשכתו של הרמטכ"ל חיים בר לב. 
ב-1972 הועלה יאירי לדרגת אלוף-משנה והתמנה למפקד חטיבת הצנחנים הסדירה והוביל אותה באימונים ובלחימה. בעת שערך את אימון החורף של חטיבת הצנחנים הטיל עליו קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל עמנואל שקד לפקד על מבצע ברדס 54-55. אף על פי כן לא הפסיק יאירי את אימון החטיבה, כי אם בחר נבחרת מן היחידות בחטיבה והוביל אותה במבצע. יאירי פיקד על החטיבה במהלך מלחמת יום הכיפורים. ביום העשירי למלחמה הוטלה עליו המשימה לטהר את החווה הסינית מחוליות נ"ט, שעל-פי המודיעין היו פזורות בשטח. יאירי שלח לביצוע המשימה את גדוד 890, בפיקודו של יצחק מרדכי. הגדוד נקלע למארב, ובסיומו נספרו 38 חיילים הרוגים וכמאה פצועים.
האבדות שנגרמו במלחמה הקשו על יאירי לשוב ולתפקד כרגיל, ותחושת האשמה בנוגע למותם של חייליו לא עזבה אותו. יש האומרים כי לקה בהלם קרב. הוא ביקש לסיים את תפקידו כמפקד חטיבה, וביצע מספר תפקידי מטה באגף המודיעין בהם סגן ראש חטיבת המחקר למודיעין ומבצעים. ב-5 במרץ 1975 השתלטו מחבלים על מלון סבוי בתל אביב והחזיקו בבני ערובה. יאירי הגיע למקום חמוש בנשקו האישי, למרות שלא היה אמור ליטול חלק בפעולת הפריצה. ארבע חוליות של סיירת מטכ"ל פרצו פנימה, ויאירי החליט להסתער בעקבותיהם. הוא נהרג מירי מחבל שלא נהרג במהלך הפריצה. בפעולה זו נהרגו לוחם נוסף, איתמר בן דוד, ושבעה בני ערובה.
מאז שהיה בן עשרים ועד מותו היה נשוי לדליה יאירי (צִדְקוֹני), עורכת ומגישה בקול ישראל, בתו של יעקב צדקוני (רֶכטמַן), אספן אתנוגרפיה ישראלית וחוקר פולקלור ישראלי, ממקימי חברת "ידע עם" ומראשוני ייווא. לבני הזוג חמישה ילדים.

הנצחתו

על שמו נקרא מושב רועי, שהוקם בבקעת הירדן בשנת 1976 (רמת עוזי יאירי). כמו כן, משנת 1976 מוענק "פרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת על שם אל"ם עוזי יאירי ז"ל".
שרון ליפשיץ

קריירה מוזיקלית

ליפשיץ פרצה לתודעת הציבור הישראלי בשנת 1984 עם הסינגל הראשון "גל נשבר" שזכה להצלחה מועטה. הסינגל השני אותו הוציאה לרדיו, "גידי" זכה ליותר הצלחה ויותר פרסום, השיר עצמו נכתב בשיתוף עם דן תורן והולחן על ידה, נכתב כמעין שיר בדיחתי בהשראת חברה לילדות גידי (יובל; לימים זמר הג'אז גדעון יובל) ועזיבתו את תל אביב, עיר מגוריה.
בשנת 1985, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "קולנוע" כאשר ירון בכר עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום, שכלל את הלהיטים: "גל נשבר", "גידי", "קשה בלעדיך", "קולנוע" ו"הלו". האלבום נחל הצלחה רבה שבעקבותיה יצאה ליפשיץ לסיבוב הופעות. למרות זאת פרשה מקריירת המוזיקה ועזבה את מרכז הארץ לאזור שקט יותר, כדי להקים משפחה יחד עם בעלה דני לוי, שהיה המתופף שליווה אותה בהופעות.
בשנת 1986 חזרה ליפשיץ בגיחה חד פעמית כאשר הופיעה במופע לילדים בשם "הפסטיבל" ושרה בו את השיר "שפוטה על האופנה", שהלחינה למילים של אהוד מנור, שגם זכה להצלחה מחוץ למסגרת המופע.
בשנת 1988 הוציאה את אלבומה השני, "שתי בובות על חוט" בהפקת עדי רנרט. בשונה מהאלבום הראשון, היה זה אלבום מלודי ושקט ברובו. מתוכו בלטו השירים "תשע בערב", "דני" (שנכתב לבעלה, המוזיקאי דני לוי), "הכל יהיה טוב עוד" ובמיוחד השיר "אם אנחנו", אך הוא לא זכה להצלחה המצופה, וליפשיץ פרשה שוב מקריירת המוזיקה. ב-1989 חזרה בגיחה קצרה נוספת כאשר השתתפה בשירת קולות רקע בשירים "אחרינו המבול" ו"בת יענה" באלבומה של נורית גלרון "אחרינו המבול".
בקיץ 1993 הוציאה את אלבומה השלישי, "קו האושר", בהפקה מוזיקלית של עדי רנרט וירון בכר. האלבום שילב בין הסגנון השקט של עדי רנרט כפי שבא לביטוי באלבומה השני, והסגנון הקצבי של ירון בכר כפי שבא לידי ביטוי באלבומה הראשון. האלבום כלל את הלהיטים "קו האושר" (מילים ולחן: שרון ליפשיץ), "העיניים שלך", "מעיל הגשם הכחול" (גרסה עברית לשירו הידוע של לאונרד כהן "Famous Blue Raincoat") ודואט שלה עם מיכה שטרית - "סלואו ירח" (מילים: רוני ערן). באלבום נכלל גם השיר "האיש מהים", שתורגם לעברית על ידי צרויה להב מתוך טקסט שכתבה ליפשיץ באנגלית על הסרט "הכחול הגדול", שיצא לאקרנים מספר שנים קודם לכן. לשיר, שהפך ללהיט, התלווה וידאו קליפ שבוים על ידי אמנון וינר וזכה בתחרות פסטיבל הסרטים בחיפה במקום הראשון ובמעמד "הווידאו קליפ הטוב ביותר לשנת 1993". באותה שנה התארחה ליפשיץ באלבומה הראשון של להקת אנרגיה חולנית "קומדיה של סיוטים", בו נכלל השיר "בלילה הדובה" שהלהקה ביצעה איתה בדואט, שזכה להצלחה ברדיו. לאחר מספר הופעות מצומצם עם הלהיטים מהאלבום החדש, הפסיקה ליפשיץ רשמית להופיע וליצור.
לאחר 18 שנות שתיקה, חזרה ליפשיץ בשנת לאולפן ההקלטות, והוציאה בסוף 2011 את השיר "נוסטלגיה", דואט משותף עם אביב גפן שגם כתב והלחין את השיר.
ליפשיץ עוסקת כיום ביוגה, שיאצו ונטורופתיה. בתה של ליפשיץ, שלי לוי, עוסקת גם היא במוזיקה וחברה בהרכב האינדי שלי ורותם.
דברה ברהן סלאסי

דברה ברהן סלאסי (געז ደብረ በርሃን ሥላሴ) היא כנסייה אתיופית, השוכנת כקילומטר מזרחית-צפונית-מזרחית מפאסיל גמב, המתחם המלכותי ההיסטורי בעיר גונדר שבצפון אתיופיה. הכנסייה שוכנת בקצה המזרחי של העיר על גבעה מיוערת בגובה של 2,239 מטר מעל פני הים. משמעות שמה הוא "הר השילוש הנאור" והיא מוקדשת לשילוש הקדוש (סלאסי). הכנסייה נחשבת לאחת הידועות והחשובות בין 44 הכנסיות של גונדר, ועיטורי תקרתה הם מהמראות המוכרים ביותר של אתיופיה.

היסטוריה

הכנסייה הראשונה שהוקמה במקום הייתה עגולה בקוטר של 30 מטרים. לפי הכרוניקה של הקיסר ייאסו הראשון (מלך בין השנים 1682-1706), היא הוקדשה על ידי הקיסר עצמו בחג הטמקת בשנת 1693. באותו מעמד תלה הקיסר בכנסייה שני פעמונים אותם קיבל במתנה מהמושל ההולנדי של בטאוויה; צעד חריג במסורת הנוצרית האתיופית. עוד מינה הקיסר 150 איש כדי לשרת בקודש בכנסייה, והעניק לה שטחי קרקע. גגה של כנסייה זו נשען על-גבי 12 עמודים, שכל אחד מהם ייצג את אחד השליחים ועוטר בדמותו. הכנסייה נפגעה ממכת ברק שגרמה לשריפה בשנת 1707, אך תוך שנתיים לכל היותר הנזק תוקן; אם כי לא ברור אם במועד זה שוחזר המבנה לפי המתווה העגול או שמא כבר הוקם המבנה המלבני הנוכחי. בכל אופן, ייתכן שהמזבח וחלק מהריהוט הפנימי שהיו עשויים אבן, שרדו ושולבו במבנה הנוכחי. הכנסייה כמעט שלא נפגעה ממעשי הביזה של הקיסר תוודרוס השני בשנים 1864 ו-1866, ושרדה גם את החורבן שהתרגש על גונדר, ובמיוחד על כנסיותיה (42 מתוך 44), מידי צבא המהדייה בשנת 1888‏. לפי האגדה נמנעה התקפה אחרונה זו בזכות נחיל דבורים שהדף את התוקפים.

האתר

האתר מוקף בשתי חומות היקפיות עגולות, ובחומה החיצונית משולבים 11 מגדלים נושאי כיפות וכן מבנה שער - כולם  בני שתי קומות. הקומה התחתונה במגדלים משמשת למגורי נזירים והעליונה כבית תפילה. בשער קבועים שתי קשתות עשויות אבן גיר אדומה. עוד משולב בחומה מבנה בעל תקרת קמרון חבית המכונה "חדר התוף", ואשר משמש כבפטיסטריום וקפלת תפילה. 
שרידי הבסיס של הכנסייה המוקדמת, העגולה, נראים מסביב לחלקו המזרחי של המבנה הקיים, הנח על פודיום שמטרתו לגשר על הפרשי הגובה של הקרקע. המבנה הנוכחי מלבני בצורתו, אורכו 27 מטרים ורוחבו 7.4 מטרים. הוא מוקף בארקאדה מאוחרת יותר שרוחבה 2.3 מטרים. הארקדה נישאת על ידי 24 עמודים ובצידה המזרחי היא מעוגלת בצורת אפסיס (אם כי לכנסייה עצמה אין אפסיס). בחזית הכנסייה קבועות שתי דלתות אליהן מוליכות שבע מדרגות, ובכל אחת מחזיתות הצד, שלוש דלתות נוספות. 
חלל הכנסייה מחולק על ידי מחיצה (בדומה לאיקונוסטאזיס אורתודוקסי), לאולם המרכזי ול"קדסט" (החלק הקדוש). פנים הכנסייה מעוטר כולו בעושר רב. העיטורים, המתוארכים לשנים 1815 עד 1825, מכסים את כל הקירות, את התקרה ואפילו את הדלתות. התקרה עשויה קורות עץ וביניהן מצוירים בשורות, דמויות מלאכים צבעוניים, שרק ראשיהם וכנפיהם נראים. חלק מהשורות פונות אל הכניסה ואחרות לעבר הקדסט. בד שהודבק על הקירות שימש לציור עיטורי הקיר, ואלה כוללים סצינות מחייהם של הצלוב והבתולה, וכן דמויות של קדושים שונים. על קיר הכניסה (הקיר המערבי), נראית מרים מלכת השמים לצד מלכים וקדושים שונים; וכן מצוירת דמותו של מוחמד קשור לגמל ונהוג על ידי השטן. במחיצה החוצצת בין האולם המרכזי לבין הקדסט, קבועות שתי דלתות, והיא מעוטרת, בין היתר, בשלוש דמויות המייצגות את השילוש הקדוש ומתחתן ציור של צליבת ישו.
מריה מאראגון, מלכת פורטוגל

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-29 ביוני 1482 בקורדובה, פרננדו השני, מלך אראגון ולאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בצעירותה חשבו הוריה לחתנה עם ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, ומכיוון שאחותה קתרינה מאראגון הייתה נשואה לארתור, נסיך ויילס, יוכלו שתי האחיות להביא שלום בין בעליהם, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל. בשנת 1498 מתה אחותה איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל, וב-30 באוקטובר 1500 התחתנה מריה עם בעל אחותה - מנואל הראשון, מלך פורטוגל. למריה ומנואל נולדו 10 ילדים, וב-7 במרץ 1517 מתה מריה בליסבון.
פבלובה

מקור הקינוח

מקורו של הקינוח אינו ברור. בעוד שבאוסטרליה טוענים כי הקינוח נוצר לראשונה במלון אספלנאדה בפרת', אוסטרליה בשנת 1935, קית' מוני, אשר כתב ביוגרפיה על חייה של פבלובה, טוען כי המתכון נוצר על ידי שף במלון בוולינגטון, ניו זילנד בשנת 1926, בעת שפבלובה ביקרה במקום. ספר בישול ניו זילנדי משנת 1933 מחזק את הגרסה הניו זינלדית של המאורעות.

מהות הקינוח

יחודו של הקינוח הוא בכך שמוסיפים לקצף הביצים סוכר, וניל, חומץ ומלח, פעולה היוצרת מרנג קשה מבחוץ ורך מבפנים.
נוהגים להגיש את הפבלובה עם פירות טריים (תות שדה, אפרסק, פסיפלורה וקיווי), וכן עם קצפת.
יטרו וילמס

קריירה

וילמס החל את דרכו בקבוצת הנוער, ספרטאן 20'. מאוחר יותר, הצטרף וילמס לקבוצת הנוער של ספרטה רוטרדם. ב-2010, עלה וילמס לקבוצה הבוגרת של ספרטה רוטרדם כבר בגיל 16. את הופעתו הראשונה המקצועית במועדון ובקריירתו, ערך וילמס ב-16 בינואר 2011. בספרטה רוטרדם שיחק וילמס בסה"כ 15 משחקים.
ב-31 באוגוסט 2011, חתם וילמס לשלוש עונות בקבוצת הכדורגל, פ.ס.וו. איינדהובן. ב-23 באוקטובר 2011, שיחק וילמס את הופעתו הראשונה במועדון נגד ויטסה ארנהם.
וילמס הפך לכדורגלן ההולנדי הצעיר ביותר ששיחק במסגרת תחרויות אופ"א, לאחר ששיחק ב-3 בנובמבר 2011 במסגרת הליגה האירופית, במשחק נגד קבוצת הכדורגל, הפועל תל אביב. ב-3 באפריל 2012, חוזהו של וילמס בקבוצת הכדורגל, פ.ס.וו. איינדהובן, הוארך עד סוף עונת 2015/2016.
בקיץ 2017 חתם וילמס באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. בתום עונת הבכורה שלו בקבוצה, 2017/18, היה וילמס שותף לזכייה ההיסטורית של איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן. וילמס שיחק 90 דקות במשחק הגמר.
ב-2 באוגוסט 2019 הושאל וילמס לניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג לעונה אחת.

קריירה בינלאומית

לוילמס 16 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, 3 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 19 בכדורגל ו-11 הופעות במדי נבחרת הולנד בכדורגל.
עם נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, זכה וילמס ב-2011, באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19. את הופעתו הראשונה של וילמס בנבחרת הולנד בכדורגל, שיחק וילמס במסגרת משחק ידידות, נגד בולגריה, ב-26 במאי 2012.
וילמס לקח חלק ביורו 2012, ושיחק בכל משחקיה של הנבחרת בטורניר. וילמס הפך לכדורגלן הצעיר ביותר ששיחק ביורו אי פעם.
וייטנאם איירליינס

תולדות החברה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פעילות החברה בישראל

בנובמבר 2018 התפרסם שהחברה שוקלת להפעיל טיסות לתל אביב  החל מספטמבר 2019.
אל עצמי (סרט)

עלילה

גיבור הסרט הוא ציון כהן (אריק אוחנה), ילד אשר גדל בשכונת מצוקה בבית שאן ונשלח בגיל שמונה על ידי סבתו בסיועה של עובדת סוציאלית למשפחה אומנת בחיפה בסוף שנות השבעים.
המשפחה האומנת היא משפחת שרוני - משפחה אמידה הכוללת את האם (תחיה דנון), פסיכולוגית במקצועה, האב אלימלך (רוברטו פולק) ובנם הצעיר ניר (רועי בר-נתן), אשר עושים כל שביכולתם לתמוך בציון. הסרט מציג את הקשיים השונים בהם נתקל ציון בחייו החדשים כבן למשפחה אומנת ואת הרגשתו כלא שייך, ומנסה לא פעם לחזור אל שכונת ילדותו, ואל חבריו, דבר שממנו סבתו והעובדת הסוציאלית מנסים להרחיקו.

הפקת, והפצת הסרט

עם יציאתו לאקרנים, שודר הסרט בתדירות גבוהה בערוץ 1 של רשות השידור, וכן גם במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית. הסרט שודר מספר פעמים בערוץ 2 על ידי הזכניית טלעד ואף הופץ בקלטת וידאו. בשנים האחרונות סרט זה הוא נדיר, שלא הופץ בגרסת DVD, וכן לא שודר בערוצי הטלוויזיה השונים, דבר זה נובע מהיותו מופק בידי חברת "אבא הפקות ותקשורת" של אלונה היבט,ובעלה תמיר פאול שאף ביים את הסרט, הפקת סרט זה כסרט יחיד, ללא העברת זכויות שידור לערוצי הטלוויזיה או לחברות הפצה שונות. כיום מנהלים השניים את קבוצת ערוצי "הופ".
שומטן

שומטן הוא אמצעי בטיחות המגן על מסילות בהן יש תנועת רכבות סדירה מפני כניסת ציוד נייד מסילתי שאינו מורשה לנוע עליה, על ידי שימוט.
על פי רוב, ממוקם השומטן במעבר בין מסילה פעילה למסילה הנמצאת בבניה או על שלוחה המחברת מסילה פעילה למתקן תחזוקה. במקרה של ציוד נייד שאיבד שליטה ומדרדר לכיוון המסילה הפעילה, יגרום השומטן לציוד הנייד שעובר עליו להישמט מהמסילה ובכך הוא ימנע ממנו גישה אל המסילה הפעילה, שם הוא עלול לגרום לתאונת רכבת.
על מנת לאפשר מעבר של ציוד נייד מהמסילה הפעילה אל אזור העבודה בו הוא משמש או להפך, יש צורך בהסרה ידנית של השומטן, בדרך כלל על ידי אדם המוסמך לאשר את מעבר הציוד הנייד אל המסילה הפעילה.
עיבוד אותות ספרתי

עיבוד אותות דיגיטלי או עיבוד אותות ספרתי (באנגלית: Digital Signal Processing, בראשי תיבות: DSP) הוא תחום בהנדסת חשמל, אלקטרוניקה ופיזיקה העוסק באותות, בייצוגם הספרתי ובשיטות העיבוד של אותות אלה. DSP ועיבוד אותות אנלוגי הם תחומים של עיבוד אותות. תחומי ה DSP מסווגים לפי סוגי האותות וכוללים: עיבוד אותות קול, עיבוד דיבור ועיבוד תמונה, עיבוד אותות ראדאר וסונאר, עיבוד מערכי חיישנים, שערוך ספקטרלי, עיבוד אותות סטטיסטי, עיבוד אותות בתקשורת, עיבוד אותות ביולוגיים, עיבוד אותות אופטיים, עיבוד אותות סייסמיים ועוד. 
משימות עיבוד אותות ספרתי היא מדידה או סינון של אותות אנלוגיים רציפים, הצעד הראשון הוא בדרך כלל המרה של האות מצורתו האנלוגית לצורתו הספרתית באמצעות ממיר אנלוגי לדיגיטלי. בדרך כלל, האות המבוקש ביציאה הוא אות אנלוגי אחר, מה שדורש המרתו בממיר דיגיטלי לאנלוגי. דוגמה לממירים כאלו הם המודם וכרטיס הקול שבמחשב.
האלגוריתמים הדרושים עבור DSP לעיתים מבוצעים תוך שימוש במחשבים מיוחדים, שעושים שימוש במיקרו-מעבדים מכווני עיבוד אותות הקרויים מעבדי אות ספרתיים או בלעז DSP. המעבדים הללו מסוגלים לעבד אותות בזמן אמת.

מרחבי ה-DSP

ב-DSP, מהנדסים בדרך כלל לומדים אותות ספרתיים המצויים במרחב הזמן (אותות חד ממדיים), במרחב המקום (אותות רב ממדיים), במרחב התדר, במרחב האוטוקורלציה ובמרחב הגלונים (wavelets). הבחירה במרחב שבו יש לעבד את האות נעשית על ידי ניסוי וטעיה ובהתאם לתכונות האות. רצף של דגימות מהתקן הדגימה מייצר ייצוג בזמן או במרחב, בעוד שהתמרת פורייה דיסקרטית מייצרת מידע במרחב התדר, כלומר את הספקטרום של התדרים. אוטוקורלציה היא הקרוס-קורלציה של האות עם עצמו לאורך מקטעי זמן או מקום משתנים.

דגימת אות

עם השימוש הגובר במחשבים עלה גם השימוש בעיבוד אותות ספרתיים. כדי להשתמש באות אנלוגי במחשב הוא חייב לעבור לאות ספרתי באמצעות ממיר אנלוגי לדיגיטלי (ADC).
הדגימה מבוצעת לרוב בשני שלבים, דיסקרטיזציה וקוונטיזציה. בשלב הדיסקרטיזציה, מרחב האותות מחולק למחלקות שקילות והאות מוחלף באות מייצג ממחלקת השקילות המתאימה. בשלב הקוונטיזציה הערכים המייצגים של האות מקורבים באמצעות אוסף סופי של ערכים.
כדי לדגום נכון אות אנלוגי משפט נייקוויסט חייב להתקיים. תדר הדגימה חייב להיות גדול מפעמיים רוחב הסרט של האות (אם הוא סונן נכון).
ממיר דיגיטלי לאנלוגי (DAC) משמש להמרת האות הספרתי חזרה לאנלוגי.

שימושים

עיבוד אותות דיגיטלי הוא אבן היסוד של עיבוד וידאו כגון תקן DVD, עיבוד קול כדוגמת תקן MP3, עיבוד נתוני רדיו כגון תקן GPRS, הסלולרי ורבים אחרים.
דיימון פיאלקוב

ביוגרפיה

דיימון פיאלקוב הוא בנם של שושנה ריבנר שכונתה "מלכת המים הישראלית" ושחקן כדורמים מדרום אפריקה. הוא התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתו של ברוך צ'יש.

1980

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1980 זכה פיאלקוב במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב אחרי יזהר שנהר (2:20.44 דקות) ולפני ואבי כרמל חברו לקבוצה.

1981

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ ביולי 1981 סיים פיאלקוב במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 בתוצאה של 1:02.94 דקות, 7 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של יורם כוכבי אף הוא ממכבי תל אביב (1:02.87 דקות).

אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה, זכה פיאלקוב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.88 דקות, לפני יזהר שנהר (2:18.04 דקות) ואבי נחמיאס מהפועל ימק"א ירושלים (2:19.84 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.43 דקות, אחרי יזהר שנהר (1:02.62 דקות) ולפני אבי נחמיאס (1:04.44 דקות).

כינוס הפועל ה-12

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1983, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, סיים פיאלקוב במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב תוצאה של 1:03.07 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:02.81 דקות
בתחרות שמונה האומות שנערכה בטנריפה, ספרד ביולי 1983 סיים פיאלקוב במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.83 דקות.
הפארק הפרובינציאלי עמק בואו

שטח הבר הפרובינציאלי עמק בואו

סביבו של הפארק מוכרז כאזור מוגן שטח רחב ידיים (575 קמ"ר) - שנקרא שטח הבר הפרובינציאלי עמק בואו (Bow Valley Wildland Provincial Park). שטח זה מגן על המערכת האקולוגית התת-אלפינית שלרגלי הרי הרוקי.