google/wiki40b huggingface dataset:
ביגל 2

מבנה החללית

ביגל 2 בנויה כמו דסקית, שכוללת בתוכה את הפאנלים הסולרים וכל תתי המערכות. קוטר הנחתת הוא 1 מטר, בעומק של 0.8 מטר. מכסה הנחתת בעל ציר ובתוכו יש אנטנת UHF, זרוע רובוטית באורך 75 ס"מ, והמכשור המדעי. עיקר הגוף מכיל את הבטריה, יחידת התקשורת, אלקטרוניקה, גופי חימום.
משקל ביגל 2 כולו היה 73.72 ק"ג. מתוך זה, מערכת הכניסה לאטמוספירה והנחיתה היא 35.6 ק"ג, הנחתת היא 33.2 ק"ג, ומערכת ממשק למארס אקספרס וניתוק מהחללית היא 4.88 ק"ג.

זרוע רובוטית

לביגל 2 היה זרוע רובוטית שכונתה PAW (שם מלא Payload Adjustable Workbench). היא תוכננה להפתח לאחר הנחיתה. אורך הזרוע הוא 109 סנטימטרים, ובפריסה המרבית היא יכולה להרים אבנים מהקרקע הנמצאות במרחק של 70 סנטימטר מהנחתת. על הזרוע מצויים מצלמה סטריאוסקופית, מיקרוסקופ בעל רזולוציה של 6 מיקרומטר, ספקטרוסקופ מסבאואר, ספקטורמטר, מקדחה לדגימות סלעים ומקור אור.
דגימות הסלעים נועדו להיות מועברות על ידי הזרוע לגוף המרכזי, בו נמצא ספקטרומטר מסה לניתוח נוסף. יחידה לניתוח גזים (הGAP, Gas Analysis Package) נועדה לנתח את האיזוטופים של הפחמן והמתאן באטמוספירה של מאדים.

"החפרפרת"

ה-Planetary Undersurface Tool (בקיצור PLUTO או בכינויו "החפרפרת") היא מכשיר שנועד להיות ממוקם על ידי הזרוע הרובוטית. היה להו מנגנון קפיץ דחוס שנועד לאפשר תזוזה על פני השטח במהירות של 20 מ"מ לשנייה ולחפור כדי להשיג דגימה מתחת לפני השטח, עד לעומק של 1.5 מטר. החפרפרת הייתה מקושרת לנחתת בכבל בעל אורך של 3 מטר שהיה יכול לגרור את הדגימות בחזרה לנחתת.

מהלך המשימה

ביגל 2 שוגרה על גבי המארס אקספרס מבייקונור ב-2 ביוני 2003, 17:45 UTC. לאחר הגעת החללית למאדים, היא שוחררה במסלול בליסטי לכיוון מאדים ב-19 בדצמבר 2003. ביגל 2 ביצעה שיוט במשך 6 ימים ולאחר מכן נכנסה לאטסמופירה של מאדים בבוקר ה-25 בדצמבר 2003. לנחתת היה מגן חום שהגיע לחימום שיא של 100W לסמ"ר.
לאחר האטה באטסמופירה, ובגובה של 200 מטר, נפרס מצנח הנועד להאט את הנחתת. נחיתה בוצעה בשעה 2:45 UTC.
אות שהכל תקין היה אמור להשלח למארס אקספרס לאחר הנחיתה ועוד אחד בבוקר שלאחרת כדי להראות שביגל 2 שרדה את הלילה הראשון על מאדים. לאחר מכן, ביגל 2 הייתה אמורה לפרוס את הזרוע הרובוטית, מצלמה ולהתחיל לחפור דגימות מפני השטח מסביב.

נחיתה בפועל

ביגל 2 שוחררה בהצלחה מחללית האם, אולם במהלך נחיתתה של הגשושית, נותק הקשר עם תחנת הקרקע. בחודשים לאחר מכן הצוותים ניסו ליצור קשר עם החללית תוך שימוש במארס אקספרס וב2001 מארס אודיסיי ואנטנות מכדור הארץ. אולם הניסיונות לא צלחו, והוכרז רשמית על כישלון המשימה ב-6 בפברואר 2004.
חקירה נוספת ב-2005 העלתה השערה כי ביגל נחתה באזור Isidis Planitia במאדים, והיה חשד שקרתה תקלה במהלך הנחיתה, לדוגמה, אם האסטמופירה הייתה דלילה מכצפוי, הירידה הייתה מהירה מידי והמצנחים לא הספיקו להאט בזמן.
ועדת החקירה הרשמית של סוכנות החלל האירופאית ושל סוכנות החלל הבריטית הגיעה למסקנה כי ניהול לא תקין וחוסר הקצאה של כספים לפרויקט, כמו גם לפחות מידי השקעה בבדיקות לפני השיגור.

מציאת אתר נחיתת החללית

בין השנים 2003 ו-2015 גורלה של הביגל 2 היה לא ידוע. בינואר 2015, צילומים מחללית הMRO איתרו את הביגל 2 על פני השטח במאדים. טכנולוגיה חדשה ועיבוד נוסף של צילומים אפשרו באפריל 2016 לראות את הנחתת בדיוק גבוה יותר. מניתוח הצילומים ניתן לראות שהפאנלים הסולרים של הנחתת לא נפרשו במלואם, ובכך מנעו פריסה של האנטנה ואפשרות ליצרת קשר.
אולג ילשב

קריירה

ילשב החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הנוער של המועדון הסובייטי בלטיקה קלינינגרד. כבר בגיל 16 הוא עלה להרכב הפותח של הקבוצה הבוגרת (אשר שיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר שתי עונות עבר לקבוצת  פאקל וורונז'. בשנת 1992, ציידי הכישרונות של קבוצת הצמרת הרוסית דינמו מוסקבה הציעו לו לעבור לקבוצתם. ילשב אומנם עבר לדינמו, אך לא מצא את מקומו בקבוצה וכעבור כמה חודשים עבר לקבוצת טקסטילשצ'יק קמישין מליגת המשנה הרוסית.  בשנת 1994 הצטרף ילשב לקבוצת הפאר לוקומוטיב מוסקבה, במדיה שיחק שתי עונות וזכה בגביע הרוסי. בהמשך שיחק שנתיים בדרום קוריאה.  
בשנת 2000 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. הוא שיחק במדי הפועל שתי עונות. בשנת 2002 שוחרר מן הקבוצה, לאחר שאחרונה נקלעה לקשיים כלכליים. ילשב שב לרוסיה. הוא חזר לשחק בקבוצת פאקל וורונז'. בשנת 2005 פרש ממשחק פעיל.
אנטלודון

תיאורו

אנטלודונט טיפוסי, מבנה גוף מסיבי רגליים דקות ולסתות מוארכות וחזקות. בדומה לאנטלודונטים אחרים בעל מערכת דנטלית של 3 שיניים חותכות (בכל צד), ניב אחד, 3 קדם-טוחנות, ו3 טוחנות. בכל רגל היו 2 בהונות והרגליים היו בנויות לריצה מהירה. ראשו המוארך והמסיבי נתמך על ידי שרירי צוואר חזקים, ועצמות הלחיים שלו היו גדולות במיוחד ובלטו מ2 צידי ראשו בדומה לחזיר יבלות. 
גובהו של האנטלודון באזור הכתפיים היה כ-1.35 מ' עם גולגולת כבדה באורך של כ65 ס"מ ומוח שלא עלה על גודלו של תפוז, עם זאת המבנה הפנימי של הגולגולת מצביע כי ככל הנראה היה לאנטלודון חוש ריח מפותח.

תזונה

מבנה שיניו של האנטלודון מצביע כי ניזון הן מתזונה צמחית פקעות ושורשים אותם גילה באמצעות חוש הריח המפותח והן מבע"ח קטנים ממנו אותם צד. על סמך ממדיו המרשימים וכוחו הרב נראה כי היה טורף על שנהג להבריח טורפים מתחרים קטנים יותר כגון האינודון ולגזול את טרפם.

תפוצה

עצמות מאובנות של אנטלודון נמצאו באירופה: בספרד, גרמניה, צרפת, רומניה ובקוקז, אם כי שרידים של פרט אחד נמצאו אף בצפון סין המרוחקת. המצבור הגדול ביותר של עצמות אנטלודון התגלה בוארס-סור-אסון שבצרפת. הפרט הסיני אנטלודון דירוס ידוע משן בודדת שנתגלתה בניי מונגול.

בתרבות הפופולרית

האנטלודון מופיע בפרק השלישי של הסדרה התיעודית הפופולרית של הBBC ללכת עם חיות, מבלי התייחסות למין ספציפי.
הפועל "פלרם" גוש זבולון

השנים האחרונות

עונת 2008/2009 הביאה עימה הצלחה חסרת תקדים למועדון, אשר בסופה הוכרזה כאלופת המדינה לראשונה בתולדותיה. באותה עונה בלטו שחקנים רבים בקבוצה, בהם האחים אייל ואור קרן, טל גרודמן, השוער הזר ואדים פאדנין ועוד. לאחר עונת האליפות הודיעה ההנהלה, כי המאמן שהצעיד את הקבוצה לאליפות, סמי קרן לא ימשיך בקבוצה ובמקומו מונה ערן עמור.
המועדון השתתף בליגה האירופית בכדורמים בעונת 2009/2010. בעונה זו, הוחתמו שני זרים בכירים-שוער נבחרת מקדוניה, מילוש יוכסביץ, ושחקן ממונטנגרו ששיחק בהפועל פתח תקווה בעונה החולפת, ניקולה פופוביץ'. המועדון זכה בעונה זו לראשונה בתולדותיו בגביע המדינה בכדורמים, לאחר שגבר במשחק הגמר על הפועל קריית טבעון 10-12, בתום מותחן שנגמר בזריקות עונשין מ-5 מטרים.
בעונה זו הקבוצה הפסידה לאס"א תל אביב את האליפות בגמר הפליאוף.
בעונת 2010/11 הודיעה הנהלת הקבוצה כי קפטן הקבוצה טל גרודמן פורש ממשחק פעיל והופך להיות מאמן הקבוצה.
לקראת עונת 2012/13 לאחר שנתיים ללא תארים עשתה הקבוצה רכש מסיבי והביאה לקבוצה שני זרים מנוסים מאוד ברמות הגבוהות באירופה וארבעה ישראלים. ב-16 במרץ 2013 זכתה הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון במשחק הגמר שנערך בבריכת השחייה של מכון וינגייט 4:5 על קבוצת אס"א תל אביב.
תור DSV-2

DSV-2D

התור DSV-2D שוגר פעמיים ב-1962, לשתי טיסות מחקר תת-מסלוליות ששימשו בתוכנית 437 לפיתוח נשק נגד לוויינים. לטיל זה היה שלב אחד - תור DM-21. הטיל שוגר ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל.

DSV-2E

התור DSV-2E היה טיל בעל שלב אחד - תור DM-19. הוא שוגר 8 פעמים ב-1962, כולל מספר שיגורים גרעיניים כחלק ממבצע דומיניק. שלושה שיגורים נכשלו, שיגורים שנשאו ראשי קרב גרעיניים פעילים. השיגורים בוצעו בכני השיגור 1 ו-2 מאטול ג'ונסטון.

DSV-2F

התור DSV-2F היה טיל חד שלבי - תור DM-19. שלושה שוגרו בין 1963 ל-1964, כחלק מתוכנית ASSET בו שוגרו מטוסי ניסוי מסוג בואינג X-20 דיינה-סור. השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל.

DSV-2G

התור DSV-2G היה טיל בעל שני שלבים. שלב ראשון מסוג תור DM-19 ושלב שני מסוג דלתא A. שלושה שיגורים בוצעו בשנים 1964 ו-1965 כחלק מתוכנית ASSET. השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל.

DSV-2J

התור DSV-2J היה טיל חד שלבי (תור DM-19) נגד לוויינים גרעיני שהיה בשירות מבצעי. 18 שיגורים בוצעו בין 1964 ל-1975. מספר שיגורים נשאו מטען מדעי לחלל. השיגורים בוצעו בכני השיגור 1 ו-2 מאטול ג'ונסטון.
הדודה שלי מרחוב הנביאים

תקציר העלילה

הספר מספר על דודה מרחוב הנביאים אשר ילדים הם הדבר האהוב עליה. אהבתה לילדים מתבטאת לאור העובדה שהיא נשארה רגועה ואופטימית לאחר הנזקים שעשו ילדיה בבית ולאור העובדה כי במקום לכעוס היא פשוט הולידה ילדים נוספים, גם זאת ללא כעס.
הילדים, אשר לכל אחד מהם ניתן שם של נביא (שהרי מדובר ברחוב הנביאים), גרמו נזק רב בבית, כל ילד בדרכו: ירמיהו קרע ספרים. ישעיהו רחץ עם אחיו באמבט בחוסר-זהירות תוך כדי משחקים בעייתיים. שמואל נהג לייבב ללא הפסק. ליחזקאל היה תיאבון יתר. אלישע ואליהו חיבלו בתקליטים והשתעשעו עם הפטיפון. "הקש ששבר את גב הגמל" היה לאחר הנזקים שגרמה דבורה, הבת היחידה בין השבעה, שיחד עם אחיה חיבלו בבגדי האם למען התאמתם למידתה.
המשימה שהטילה האם על ילדיה הייתה תיקון הנזקים שגרמו. הם הסכימו לתקן בכוחות משותפים אולם למעשה הם רק החמירו את המצב. האם חשבה כי העבודה שעשו מוצלחת אולם הסתבר לה כי היא שגתה כאשר מצאה תחתונים במקרר בבואה לחלק גלידה לילדיה. היא לא ידעה כיצד להגיב עד החלטתה לנשקם וזאת מפני שניסו וזה העיקר. זוהי הוכחה נוספת כי ילדים הם הדבר האהוב ביותר על הדודה הזאת. בסוף הספר היא נותנת עצה: לתת לאם הכועסת לקרוא ספר זה ולהיווכח כי מה שעשה/עשו הילד/ילדים אינו נורא במיוחד. ובנוסף ניתנת עצה לבקש מן האם להביא אח נוסף.
דגל אנגליה

היסטוריה

מקורו המדויק של דגל אנגליה אינו ברור וישנם מספר תאוריות מתחרות. למרות שידוע כי הדגל הופיע במהלך ימי הביניים. התיעוד הראשון לשימוש בצלב ג'ורג' הקדוש כסמל (אך לא כדגל) היה במהלך מלחמת ויילס בשנת 1275.
צלב אדום על רקע לבן שימש כסמלו של ג'ורג' הקדוש במהלך ימי הביניים, כך גם דגל גאורגיה אשר עליו מתנוסס צלבו של הקדוש אשר מוכר כפטרון שלה גם כן.
התאוריה הראשונה אומרת כי מקורו של הדגל הוא במדי האבירים הצלבנים במסעות הצלב. חלוקת הצבעים של מדי הצלבנים, כפי שאושרה על ידי האפיפיור, הייתה כדלקמן: לצלבנים האנגלים הוענק צלב לבן על רקע אדום, לצרפתים, צלב אדום על רקע לבן ואילו לאיטלקים הוקצה צלב צהוב על רקע לבן. במהרה האבירים האנגליים קראו להחזיר להם את הצלב האדום על הרקע הלבן "שלהם" כמו זה של הצרפתים, ובינואר 1188, נערכה פגישה בין הנרי השני, מלך אנגליה לבין פיליפ השני, מלך צרפת שם הוסכם בין שני הצדדים על החלפת הצבעים ביניהם (לאחר מכן, צרפת החליפה את דגלה מדגל צלב לבן על רקע אדום לדגל כחול כהה). רבים מאבירי צרפת המשיכו ללבוש את דגל הצלב האדום ומכיוון ואבירי אנגליה לבשו אותו גם כן, הפך הצלב האדום על רקע לבן לסמל האופייני של הצלבנים, ללא קשר ללאומיותם.
לפי תאוריה נוספת היה צלב ג'ורג' הקדוש דגלה של ג'נובה במקור, ואומץ על ידי בריטניה והעיר לונדון ב-1190 כדגל אשר הונף על ספינות אנגליות אשר שטו במימי הים התיכון וזאת על מנת ליהנות ממטרית ההגנה של הצי הג'נובי האדיר. הרפובליקה הימית של ג'נובה הייתה כוח עולה ויחד עם יריבתה ונציה הפכה להיות אחד ממוקדי הכוח בעולם. המלך האנגלי העלה מס שנתי לדוג'ה הג'נובי בעבור הזכות להשתמש בדגל הרפובליקה.
צלב ג'ורג' הקדוש אומנם לא הגיע למעמדו כדגלה הלאומי של אנגליה עד המאה ה-16. אך כאשר כל דגלי הקדושים נזנחו במהלך הרפורמציה, זוהה הדגל כדגלם הלאומי של אנגליה וויילס. התיעוד הראשוני של הדגל בים, כדגל אנגלי, הייתה בשילוב עם הנס המלכותי ללא כל דגל של קדוש אחר, היה בשנת 1545.

השימוש העממי

מאז משחקי יורו 1996, השימוש גבר יותר ויותר בדגל צלב ג'ורג' הקדוש בקרב האנגלים, בעיקר באירועי ספורט. לפני כן לדגל היו קונוטציות שליליות עקב השימוש בדגל בידי המפלגה הלאומית הבריטית (BNP) הימנית קיצונית; טרם הטורניר תומכי הקבוצה האנגלית הניפו את דגל האיחוד. את הדגל ניתן לראות בתחרויות קריקט, ובעיקר במשחקי הגביע העולמי כאשר קבוצתה של אנגליה משחקת, אך הוא חשוב ביותר במשחקי האשס (The Ashes) בין אנגליה לאוסטרליה שם הזכייה היא שיא ההצלחה האנגלית והדגלים מונפים על ידי האוהדים האנגליים בבית או על ידי "צבא בארמי" - קבוצת האוהדים של נבחרת אנגליה.
מאז 1996, דגל אנגליה נעשה מזוהה עם אוהדי נבחרת אנגליה בכדורגל, ו27% מהאנגלים קנו את דגל אנגליה במהלך מונדיאל 2006. דגל אנגליה נמצא בשימוש גם באיחוד הרוגבי. והוא נמצא בשימוש לעיתים באינטרנט כציון עיצוב אנגלי לאתר, כתחליף לשימוש בדגלי בריטניה וארצות הברית.
למרות השינוי בקונוטציות של השימוש בדגל, רבים מן האוכלוסייה השחורה באנגליה רואים את הדגל בעין חשודה, בסקר אשר נערך על ידי המגזין אומה חדשה (New Nation): "רוב המרואיינים השחורים אמרו כי הם חשים ניכור מדגל ג'ורג' הקדוש ועדין חשים כי הוא שייך ל-'BNP'". אך למרות זאת, מספר צעירים לא לבנים, נצפו מניפים את הדגל כתמיכה בנבחרת אנגליה.
מאיר הכהן קפלן

הרב מאיר הכהן קפלן (תרס"ה, 1905 - י"ב בטבת תשנ"ד דצמבר 1993) היה רב ודיין ישראלי.

תולדותיו

נולד לרב יהושע הכהן קפלן ושמו ניתן לו על שם סבו, אבי אביו. למד בישיבת טלז. בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת מרכז הרב ובישיבת חברון. לאחר מכן עבד במכון הארי פישל והיה מרבני "'אהל תורה בית דוד' - בית המדרש הגבוה לתלמוד" בירושלים. לימד במדרשייה בפרדס חנה. בשנת תשט"ז מונה לחבר בית הדין הרבני בתל אביב. תמך בפעילותה של תנועת הפועל המזרחי.
בשנת תשי"א הוציא לאור את ספרו הראשון "מצוות התוכחה", העוסק בדין זה. בשנת תשכ"ז הוציא לאור את הספר "דברי מאיר", ובו חידושים ומאמרים על סדר היום הציבורי. פרסם גם מאמרים בעיתונות.
Variant (תכנות)

Variant הוא משתנה בעל טיפוס כללי שאינו מוגדר מראש אך נזיל. טיפוסו של ה-Variant ישתנה בהתאם לערכים המוכנסים אליו אם כי נפח הזיכרון בו ישתמש גדול יותר מנפח הזיכרון של אותו הטיפוס הזמני אותו יקבל ואף זמן העיבוד והחישוב למול סוג זה של משתנה גדול מהרגיל לרוב.
הספרון לעוגב

הספרון לעוגב (בגרמנית: Orgelbüchlein) הוא אוסף של 46 פרלודים כוראליים (עיבודי כוראלים) מאת יוהאן סבסטיאן באך, מספרים 599–644 ברשימת יצירותיו של באך (BWV). כולם מלבד שלושה הולחנו בשנים 1708–1717, שבהן שירת באך כנגן עוגב החצר בארמון הדוכס בוויימאר. שלושת הכוראל-פרלודים הנותרים (יחד עם קטע קצר בן שתי תיבות) הולחנו בשנת 1726 או מאוחר יותר, לאחר מינויו של באך למנהל המוזיקה בכנסיית תומאס הקדוש בלייפציג. 
האוסף תוכנן במקור כסדרה של 164 כוראל-פרלודים המיועדים לביצוע לאורך כל השנה הליטורגית. הכוראל-פרלודים האלה הם יצירות המופת הראשונות של באך לעוגב שהולחנו בסגנון בשל בניגוד ליצירותיו הקודמות לכלי זה. כל הכוראל-פרלודים הם עיבודים של כוראלים לותראנים (מזמורים) מוכרים על ידי הוספת מוטיב מלווה. למרות זאת באך ניצל את הספרון לעוגב כדי לנסות מגוון רחב של צורות מוזיקליות. רבים מהכוראל-פרלודים קצרים, כוללים ארבעה קולות, דורשים רק מקלדת אחת וקומת פדאלים וכוללים קנטוס פירמוס ללא קישוטים. כוראל-פרלודים נוספים דורשים שתי מקלדות וקומת פדאלים: אלה כוללים מספר קאנונים וארבעה פרלודים בעלי ארבעה קולות ותפקידי פדאלים מקושטים ביותר. כוראל-פרלוד אחד הולחן בצורה של טריו סונאטה. לספרון לעוגב ארבע מטרות: להיות אוסף קטעי נגינה לליווי הטקסים בכנסייה, עבודת מחקר בתחום ההלחנה, הצהרה דתית וספרון ללימוד הנגינה בעוגב.

עמוד השער

עמוד השער של הספרון לעוגב כולל את הדברים הבאים (בתרגום לעברית מהגרמנית המקורית):
"ספרון קטן לעוגב
בו נגן העוגב המתחיל מודרך איך לבצע כוראלים בדרכים שונות תוך כדי השגת שליטה בפדאלים, כיוון שבכוראלים הכלולים כאן הפדאל הוא מחויב.
את אדוננו לבדו לכבד, את שכננו דרכו ללמד.
הולחן על ידי יוהאן סבסטיאן באך, מנהל מוזיקלי להוד רוממותו הנסיך מאנהלט-קֶטֶן"

היסטוריה

הכשרתו המוזיקלית של באך החלה כזמר במקהלת מיכאל בלינבורג בשנים 1702-1700. כתבי יד של באך, שנתגלו לאחרונה בויימאר על ידי חוקרי באך פטר וולני ומיכאל מאול, מראים שלמד נגינת עוגב אצל גאורג בהם, נגן עוגב ומלחין בכנסיית יוהאניס, בעת שהותו בלינבורג. כתבי היד הם של יצירות לעוגב מאת ריינקן, בוקסטהודה, ואחרים, שהועתקו ידנית בביתו של בהם. הם מראים שכבר בגיל 15 באך היה נגן עוגב מוכשר מאוד וניגן כמה יצירות מהרפרטואר המתאגר ביותר של התקופה. אחרי שהות קצרה בויימאר כמוזיקאי חצר בבית התפילה של יוהאן ארנסט  הדוכאס מסאקס-ווימאר באך מונה כנגן עוגב בכנסיית בוניפאציוס הקדוש (כיום כנסיית באך) בארנשטאט בקיץ של שנת 1703, לאחר שבדק את העוגב שם מוקדם יותר באותה שנה. בשנים 1706-1705 ניתנה לו חופשה כדי ללמוד אצל נגן העוגב והמלחין דיטריך בוקסטהודה בליבק, לשם הוא צעד את צעדתו הידועה ברגל. ב 1707 מונה באך למשרת נגן העוגב של כנסיית בלסיוס הקדוש במילהאוזן. ב-1708 הוא מונה שוב לתפקיד בחצר ויימאר ב 1708 שם הוא שרת כנגן עוגב ומנהל קונצרטים עד 1717 - שנים בהם הוא הולחן כאמור רוב הספרון לעוגב. 

קבלת היצירה

בתחילה, הספרון לעוגב הועבר ממורה לתלמיד ולא פורסם במלואו עד שפליקס מנדלסון ערך מהדורה. מהדורות אחרות ראויות לציון נערכו על ידי רוברט קלארק וג'ון דייוויד פטרסון, קוונטין פולקנר, אלברט רימנשניידר ואלברט שווייצר.
יחסי ישראל–קוריאה הצפונית

היסטוריה

קוריאה הצפונית הוקמה כחמישה חודשים לאחר הקמתה של מדינת ישראל והייתה למדינה בעלת שלטון קומוניסטי, הקשורה ביחסים הדוקים עם ברית המועצות. ככזו הושפעו יחסי החוץ שלה מהאידאולוגיה הקומוניסטית ומיחסי החוץ של ברית המועצות. בשנתיים הראשונות להקמתה, אמנם לא היו לה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ישראל, אך הייתה מתיחות בין שתי המדינות. בשנת 1950 פרצה מלחמת קוריאה. משלוח כוחות ארצות הברית וארצות מערביות אחרות בחסות או"ם לקוריאה התאפשר גם הודות להיעדרות מוזרה של ברית המועצות מההצבעה במועצת הביטחון של האו"ם. בהמשך ברית המועצות, ובראש ובראשונה סין העממית התגייסו לצידה של קוריאה הצפונית בעוד שארצות הברית כאמור, בגיבוי האו"ם, תמכה בקוריאה הדרומית. ראש ממשלת ישראל דאז דוד בן-גוריון תמך בעמדתן של ארצות הברית ושל מועצת הביטחון של האו"ם וגינה את התוקפנות של קוריאה הצפונית - דבר שהוביל לעוינות מצידה.
עם זאת ישראל לא נענתה לבקשות ארצות הברית למשלוח חיילים במסגרת כוח האו"ם בקוריאה ושלחה לקוריאה הדרומית עזרה הומניטרית - במזון וחומר רפואי, בשווי של כ-100,000$. בהמשך ישראל השתתפה באופן פעיל במאמצים הדיפלומטיים באו"ם להשגת הפסקת האש בקוריאה.
לפני מלחמת יום הכיפורים, טייסת (או טייסת וחצי) צפון קוריאנית של מטוסי מיג 21 הוצבה במצרים, אך היא לא השתתפה בלחימה, ומפקד חיל האוויר בני פלד כינה את קים איל-סונג, מנהיג קוריאה הצפונית, "שקרן", על שאמר שטייסיו השתתפו בלחימה. חודש וחצי לאחר המלחמה, ב-6 בדצמבר 1973, הפילו צמד פנטומים ישראלים, מטוס מיג צפון קוריאני, כשלאחר מכן, בטעות, הפילו המצרים בטיל מהקרקע את בן זוגו של המטוס המופל.
בשנות ה-60 וה-70, עם התפתחות התעשייה הצבאית הצפון קוריאנית, הגבירה קוריאה הצפונית את קשריה עם מדינות ערב וייצאה אליהם נשק וטכנולוגיות שונות הקשורות בו, כולל טילי סקאד יחד עם היכולת לייצר אותם בסוריה.
בשנת 2010 שייך שר החוץ, אביגדור ליברמן את קוריאה הצפונית למדינות ציר הרשע כאשר אמר כי "הבוקר ראינו מסר לעולם, שהיום יותר מבעבר נחוץ לעצור את המשטר המשוגע זה. צפון קוריאה היא חלק מציר הרשע יחד עם איראן וסוריה המקיימות שיתוף פעולה קרוב ביניהן. צפון קוריאה, כפי שראינו היום, מהווה איום לא רק על החלק שלהם בעולם, אלא גם על המזרח התיכון והעולם כולו".

ניסיון לכינון קשרים

בתחילת שנות ה-90 נעשו ניסיונות אינטנסיביים מצד הממשל הצפון קוריאני לכונן קשרים כלכליים עם ישראל. הגישושים הראשונים נעשו באמצעות איש עסקים אמריקאי, שיצר קשר עם מנכ"ל משרד החוץ איתן בנצור, בשמה של משפחה בעלת עסקים ענפים בקוריאה הצפונית, שבראשה עומד אדם בשם לזלי בלונד. המסר שהועבר לבנצור הוא שניתן דרכם ליצור קשר עם בכיר מאוד בשלטון הצפון קוריאני, בשם ג'אנג שואה. בנצור יצא לפגישה בהולה עם שר החוץ דאז שמעון פרס, כדי לקבל ממנו הנחיות. פרס ביקש גם לעדכן על כך את ראש הממשלה יצחק רבין. איש הקשר הצפון קוריאני הציג לישראל בקשה ישירה: סיוע בפיתוח מכרות זהב. בעקבותיה יצא בנצור לקוריאה הצפונית באופן חשאי, בניסיון לרקום עסקה. ישראל התנתה את הסיוע בהפסקת מכירת הנשק למדינות העוינות לישראל. תחילה הצפון קוריאנים סירבו, וכשאיימה המשלחת הישראלית להפסיק את השיחות לאלתר, הסכימו הצפון קוריאנים לדרישה, ואף הסכימו לכונן יחסים דיפלומטיים מלאים. עם זאת, השיחות הופסקו לאחר התנגדות ארצות הברית ו"המוסד" הישראלי.
למרות שנועדו להיות סודיים, המגעים בין ישראל לקוריאה הצפונית דלפו ופורסמו בתקשורת העולמית, ועוררו תגובות שליליות בקוריאה הדרומית וביפן. עם זאת, יש מחלוקת באיזו מידה, אם בכלל, נגרם נזק ליחסי ישראל עם מדינות אלה כתוצאה מהפרשה.
המועצה הלאומית ללשון המלטית

המועצה הלאומית ללשון המלטית (במלטית: Il Kunsill Nazzjonali ta l'Ilsien Malti) נוסדה באפריל 2005 מכוח חוק של בית הנבחרים של מלטה, ותפקידה לקדם ולתקנן את השפה המלטית בתחום החינוך ובתחומים אחרים, וכן להגן עליה ולפקח על מילים המושאלות אליה משפות אחרות.
המועצה ללשון המלטית החליפה את האקדמיה למלטית (Akkademja tal-Malti) שהופקדה על הכוונת השפה המלטית מתחילת המאה ה-20 ועד סופה.
המועצה מורכבת מחמש מחלקות העוסקות בתחומי התקשורת, הספרות, חקר השפה, תרגום ומינוח וכן פיתוח השפה המלטית בתחומי המידע והטכנולוגיה. המועצה הלאומית ללשון מלטית חברה בפדרציה האירופית למוסדות לאומיים ללשון (ENFIL).
אירשאד מנג'י

ביוגרפיה

מנג'י נולדה ב-1968 באוגנדה תחת משטרו של אידי אמין. הוריה, ממוצא מצרי והודי, היגרו לוונקובר שבקנדה כשהייתה בת 4. בקנדה למדה מנג'י במדרסה. למרות שהצטיינה בלימודיה, היא סולקה מהמדרסה, לדבריה משום ששאלה יותר מדי שאלות חתרניות. עם זאת, מנג'י המשיכה ללמוד אסלאם בספריות ציבוריות ואצל מורים ערביים.

פוליטיקה ועיתונות

לאחר סיום לימודיה האקדמיים, עסקה מנג'י כיועצת לחבר פרלמנט, ואחר כך כמזכירת העיתונות של השר של אונטריו לענייני נשים וככותבת נאומים למפלגה הדמוקרטית החדשה. בשנת 1992, בהיותה בת 24, החלה לכתוב מאמרי מערכת למגזין "אוטווה סיטיזן". בכך הייתה לאדם הצעיר ביותר שמונה כחבר במערכת יומון קנדי כלשהו. את תפקידה עזבה כשחזרה לקריירה פוליטית כאישה הראשונה שהנהיגה מפלגה קנדית. אז כתבה את ספרה הראשון "לסכן אוטופיה: על סף דמוקרטיה חדשה" שיצא לאור ב-1997.

סוגיות מגדר

מנג'י הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה, ביניהם "קוויר טלוויז'ן" של הטלוויזיה הקנדית "סיטי T.V", בה היא ראיינה מוסלמים ומוסלמיות בעלי נטייה הומוסקסואלית. כאורחת הופיעה בתוכניות טלוויזיה ברשתות אמריקאיות רבות, והיא נפגשת עם אנשים שונים ומרצה בקמפוסים שונים.

אסלאם מודרני

עיקר פרסומה הוא בשל ספרה‏ הצרה עם האסלאם - קול קורא לדיבור גלוי, אשר פורסם בלמעלה מ-30 מדינות ושפות. ספר זה, המפנה אצבע מאשימה כלפי המוסלמים בבעיות שהאסלאם מציב, נוצר לטענתה במתכונת של מכתב פתוח ממנג'י, הרואה עצמה כקול שינוי מוסלמי לאזרחי העולם.
בספר היא קוראת למוסלמים ולא מוסלמים כאחד לעזור במבצע האג'תהאד, ומעודדת נוער מוסלמי לבחון פירושים אורתודוקסיים ואחרים של האסלאם וליצור רשת של מוסלמים המעוניינים בתיקון ליברלי של האסלאם. מנג'י מיודדת עם הסופר סלמאן רושדי, כמוהו קיבלה מכתבי איומים רבים.
גריסים

גריסים הם זרעי דגן או חלקי זרעים. כיום, שם זה מתייחס בעיקר אל גרעיני השעורה, אולם במקורות אפשר שהכוונה כללית יותר ומכוונת גם לקטניות גרוסות.
כזרעי שעורה הגריסים משמשים בתעשיית המזון, המשקאות האלכוהוליים והמזון לבעלי חיים.
גריסי פנינה הם גריסים שעברו תהליך של סילוק קליפה ולכן הם נוחים יותר לבישול ולעיכול, אך ערכם התזונתי נמוך יותר.
במטבח היהודי הגריסים משמשים להכנת החמין וכן לעיבוי מרקים.
ז'אן-פייר בכרי

קורות חיים

בכרי נולד למשפחה יהודית בעיר באו איסמאעיל שבאלג'יריה. הוא החל דרכו כשחקן קולנוע והתפרסם לראשונה בסרט הצרפתי מועמד פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר "בינינו". התפקיד הראשון, בו זכה להערכה, היה בסרטו של לוק בסון "רכבת תחתית", שהעניק לבכרי מועמדות לפרס הסזאר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1993 זכה בכרי בפרס הסזאר ביחד עם אשתו אנייס ז'אווי על כתיבת התסריט המשותפת בקומדיה "לעשן/לא לעשן".
הפקות מוצלחות נוספות, בהן היו שותפים בכרי וז'אווי לקראת סוף שנות ה-90, הן בכתיבה והן במשחק - היו "דמיון משפחתי" ו"חיים הם שיר" (עליו אף הועמד הזוג לפרס האקדמיה האירופאית), שהוסיפו להם עוד שני פרסי סזאר על כתיבת התסריט לסרטים.
בסרט "חיים הם שיר" קיבל בכרי גם פרס סזאר על היותו שחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2000 הוכיח בכרי שהוא לא רק שחקן בתפקידי משנה, כאשר קיבל מועמדות לפרס הסזאר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר כשכיכב בסרט "Kennedy et moi". באותה שנה יצרו בכרי ואשתו אנייס ז'אווי את קומדיית המנהגים המתוחכמת "על אהבה וטעמים אחרים"; הסרט, בבימויה של ז'אווי, זיכה את הזוג ב"פרס האקדמיה האירופאית" ובפרס סזאר זוגי רביעי בקטגוריית התסריט הטוב ביותר. כן היה הסרט מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר; בכרי עצמו אף גילם בסרט את קסטלה, תעשיין אמיד מעיירה קטנה נשוי למעצבת פנים עם טעם דומיננטי, המכריחה אותו לפקוד אירועי תרבות שונים ומשונים. על תפקידו זה זכה בכרי במועמדות שנייה ברציפות לפרס סזאר לשחקן הראשי הטוב ביותר. מועמדותו השלישית לפרס סזאר בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר הייתה ב-2004 על הופעתו בסרט "רגשות".
הצלחתם של בני הזוג בכרי וז'אווי הגיעה לשיא ב-2004 עם זכייתם בפרס ראשון בפסטיבל קאן על התסריט לסרט "תסתכלו עליי", כשהם גם הופיעו בסרט בתפקידים הראשיים.
עקרון מאך

עקרון מאך הוא כינוי שנתן אלברט איינשטיין לרעיון אותו הגה ארנסט מאך, על פיו ההתמדה של כל עצם מסיבי - מקורה באינטראקציה בינו לבין המסה הכוללת של העצמים ביקום, ובפיזור שלה. ישנם כמה עשרות ניסוחים ופרשנויות לעקרון מאך; ההתבטאויות של מאך עצמו, בהזדמנויות שונות בהן התייחס לרעיון, אינן חד משמעיות וככל הנראה אף הוא עצמו לא דבק בפרשנות מוגדרת והחלטית שלו. נכון להיום לא אושש ולא הופרך עיקרון זה בניסוי.
העקרון הוצע על ידי מאך כאנטיתזה לרעיון של אייזק ניוטון, על פיו המרחב הריק הוא אבסולוטי, וכל התנועות ביקום הן יחסיות לו. מהשערה זו של ניוטון נובע - שתאוצתם של עצמים ביקום היא יחסית למרחב האבסולוטי של היקום, והיא תתקיים גם ביקום ריק שאינו מכיל דבר פרט לעצם המאיץ.
עקרון מאך היווה מקור השראה לאיינשטיין, בעת שפיתח את תורת היחסות הכללית, אך בסופו של דבר נסוג בו איינשטיין מעקרון מאך.
מרוץ 24 השעות של דובאי

מתחרים ומשתתפים

התחרות מהווה חלק מאליפות מרוצי 24 השעות ופתוחה לקבוצות מקצועיות וחצי-מקצועיות. בניגוד למרוץ 24 השעות של לה מאן בו מוזמנות הקבוצות להשתתף בתחרות על ידי המארגנים, התחרות בדובאי פתוחה לכל המעוניין להרשם. ההשתתפות מותנית במילוי טפסים ותשלום אגרה.

קטגוריות

בתחרות משתתפים מגוון רחב של כלי רכב מקטגוריות שונות, החל ממכוניות סדרתיות דוגמת רנו קליאו והונדה סיוויק השייכות לקטגוריית הסופר 2000 ועד לדגמי הפורשה GT3, הייעודיים למרוצים. ישנן תקנות שונות, המנסות לאזן בין הקטגוריות השונות, לדוגמה: רכבים בעלי מנוע 1,600 סמ"ק יכולים לשאת פחות משקל בהשוואה לרכבים בעלי מנוע 2,000 סמ"ק.
קוטר

בגאומטריה, קוטר של מעגל הוא מיתר של המעגל שעובר דרך מרכזו. משתמשים במושג זה גם עבור האורך של הקוטר; אורכו של הקוטר כפול מאורכו של רדיוס המעגל. 
בתורת הגרפים הקוטר של גרף קשיר הוא המרחק הגדול ביותר בין שני צמתים בגרף, כלומר אורך המסלול הקצר ביותר בין שני הצמתים המרוחקים ביותר.
הגדרות אלו הן מקרים פרטיים של מושג הקוטר במרחב מטרי: קוטר (נקרא גם "קוטר רימן") של קבוצה במרחב מטרי הוא החסם העליון של המרחקים בין הנקודות שבתוכה. בצורה פורמלית, אם  היא קבוצה במרחב שהמטריקה שלו היא , אז הקוטר של הקבוצה הוא, לפי ההגדרה, . הקוטר של קבוצה שווה לזה של הסגור שלה. 
הקוטר של מעגל לפי ההגדרה הכללית שווה לאורכו לפי ההגדרה הרגילה, הגאומטרית, משום שהקוטר הוא הקטע הארוך ביותר בין שתי נקודות במעגל.