google/wiki40b huggingface dataset:
ביתוניא

היסטוריה

ביתוניא שוכנת על תל של ישוב קדום שהיה מיושב בתקופה הרומית, בתקופה הביזנטית ובימי הביניים. חוקרים רבים מזהים את המקום עם בית און הנזכרת במקרא ואחרים מזהים את המקום עם בית אומן (או ביתי אוּמָן) הנזכרת בתעודה הצלבנית. יש המזהים אותו עם בֵּי תאומים, עיר בצורה מתקופת המרד הגדול. במרכז העיירה, בגרעין העתיק, מצוי מבנה גדול, כנראה מימי הביניים, הנקרא "באב אל-בלאד" (שער העיר).
באמצע המאה ה-19 נקרא המקום בית אוניה ותואר במדריך תיירים משנת 1858 ככפר צפוף של בתים עתיקים ורעועים המוקף עצי זית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה ביתוניא עמדה קדמית של הטורקים בהגנה על רמאללה ואל-בירה. ב-22 בנובמבר 1917 עשו הבריטים מאמץ לכבוש את ביתוניא. אולם הם נסוגו לבית עור אל-פוקא לאחר שהתברר שבביתוניא כח של כ-3,000 חיילים טורקים העדיפים עליהם בחימושם, מכיוון שהבריטים לא יכלו להביא אתם תותחים בהיעדר דרכים ראויות להעברת התותחים. ביתוניא נכבשה על ידי הבריטים ביחד עם אל בירה חודש אחר כך, לקראת סוף דצמבר.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 277 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1213 תושבים, כולם מוסלמים. 
לאחר מלחמת העצמאות שהו חיילים ירדנים זמן מה בבית הספר בביתוניא וילדי ביתוניא נאלצו ללמוד ברמאללה.
ב-13 בפברואר 1994 נרצח בביתוניא איש השב"כ נעם כהן שהיה בדרכו לפגוש מודיע.

לאחר הסכמי אוסלו

עד להסכם אוסלו ב' עבר הכביש מדולב וטלמון לירושלים בצמוד לביתוניא. לקראת נסיגת צה"ל מרמאללה נסלל כביש עוקף ביתוניא אשר שימש את תושבי דולב וטלמון עד פרוץ האינתיפאדה השנייה.
ג'יבריל רג'וב הקים בביתוניא את המפקדה שלו, שהייתה המשוכללת במפקדות הרשות הפלסטינית. במהלך מבצע חומת מגן נכנסו כוחות צה"ל לביתוניא וצרו על מפקדתו של רג'וב, שבה הוחזקו במעצר מבוקשים על פעילות טרור. לאחר שאזלה תחמושתם של אנשי רג'וב הם נכנעו וכוחות צה"ל נכנסו למתחם ועצרו את המבוקשים. המתחם עצמו נהרס ברובו. חיל החימוש ציין את החיפוש אחרי אנשים, מסמכים ואמצעי לחימה בתוך המתחם כאתגר מיוחד במבצע חומת מגן. גם לאחר מבצע חומת מגן התקיימו בביתוניא מבצעי מעצר של מבוקשים. ב-9 בספטמבר 2002 כיתרו חיילי צה"ל תחנת מודיעין פלסטינית כדי לעצור את ריאד נאיף חסין עליאן, ראש התנזים
בג'ילזון ולאחר שניסה להמלט ירו בו והרגוהו.
במהלך האינתיפאדה השנייה שימשה ביתוניא מספר פעמים כמקום מחבוא להסתרת חטופים ישראלים. נהג המונית אליהו גוראל שוחרר על ידי סיירת מטכ"ל ממבנה נטוש בביתוניא לאחר ארבעה ימים של חטיפה. גופתו של ששון נוריאל שנרצח בידי פלסטינים נמצאה באזור התעשייה ביתוניא. גם חוטפיו של אליהו אשרי עברו אתו דרך ביתוניא.
במהלך האינתיפאדה הראשונה הוקם בצמוד לביתוניא בית מעצר עופר המכונה על ידי הפלסטינים כלא ביתוניא.

מחסום ביתוניא

ליד ביתוניא נמצא מחסום של צה"ל המווסת מעבר מאזור רמאללה לכיוון כביש 443 וירושלים. המחסום הוא אחד מששת המחסומים המשמשים להעברת סחורות בין ישראל ושטחי הרשות הפלסטינית ומשמש להעברת אנשים וכלי רכב רק במקרים מיוחדים. המחסום גם משמש כנקודת שחרור אסירים מהכלא הישראלי לרשות הפלסטינית. המחסום ממוקם בנקודה הנשלטת על ידי בתי ביתוניא והיה ליעד מועדף לפיגועים מצד גורמי טרור. עתירה לבג"ץ בדרישה להרחיב את פעילות המחסום נדחתה.
ב-15 במאי 2014 התקיימו סמוך למחסום הפגנות יום הנכבה בהן נורו למוות שני צעירים פלסטינים. ביוני 2017 הורשע שוטר מג"ב, בן דרי, במסגרת הסדר טיעון, בגרימת מותו ברשלנות של נדים נווארה, אחד משני הצעירים.
אברוס

שימושים על פי מקורות קדומים

בהודו ובמזרח אסיה שימשו הזרעים מידת משקל, וכן חרוזים בשרשראות ובתכשיטים אחרים. בנוסף שימשו הזרעים לאמונות וסגולות רפואיות שונות, שימוש הקיים עדיין בימינו, וכן להרעלה של בני אדם ובקר. השורשים שימשו תחליף לשורשי השוש הקירח.
פרשת סומרפין

פרשת סומרפין היא פרשה בה נתנה המדינה ערבות להלוואות שלקחה חברת ספנות בשם סומרפין, שהייתה נטולת הון עצמי. לאחר נפילתה של החברה נגרמו למדינה הפסדים כבדים כשנאלצה לפרוע את הלוואותיה. במהלך חקירת הפרשה נתגלו קשרים הדוקים בין בעל החברה לגורמי ממשל. היה זה אחד המקרים הראשונים של קשרי הון-שלטון שהתפרסמו בארץ.

הקמת החברה

בשנת 1955 הקים איש עסקים בשם מאיר הלוי חברת הובלה ימית בשם "סומרפין" ורשם אותה בז'נבה שבשווייץ. מייד לאחר הקמתה החל הלוי במשא ומתן עם ממשלת ישראל להיכנס כשותפה ברכישת ותפעול האוניות שתרכוש החברה. ב-1958 נחתמה השותפות בין סומרפין, החברה הממשלתית "אפיקי נפט" וחברת "צים" כשבהסכם מוכנה המדינה לערוב להלוואות שתיקח סומרפין בהיקף של כ-18 מיליון דולר (כ-200 מיליון דולר בערכי 2016). בדיעבד התברר שהחתימה נעשתה מבלי שנבדק היקף ההון העצמי של החברה ויכולתה להחזיר הלוואות אלו.

פשיטת הרגל

במהלך שנת 1965 החלו להתברר הקשיים הכלכליים בהם נתונה החברה זאת בעקבות סדרה של תביעות משפטיות שהוגשו מצד ספקים ושותפים כלכליים. כמו כן התפרסם שחברת סומרפין הפסיקה לשלם שכר לעובדיה. בדיקת מצבה הכלכלי של סומרפין העלתה שהיקף חובותיה מסתכם בכ-32 מיליון דולר בעוד ששווי הרכוש שלה נאמד בכ-18 מיליון דולר. במהלך 1966 הוכרזה החברה כפושטת רגל והחל תהליך עיקול הנכסים על ידי הנושים וממשלת ישראל ביניהם על מנת לכסות חלק מהחובות. בגלל היקף הערבויות שנתנה הממשלה לחברה נגרמו לממשלה הפסדים משמעותיים.
הגילוי על מתן הערבות על ידי המדינה לחברה ללא בדיקת יציבותה הפיננסית והיקף ההון העצמי שלה גרם לסערה במדינה והנושא נדון בהכנסת, בוועדת הכספים ואף הועבר לעיונו של מבקר המדינה. אחד החשדות שעלו היה שהבעלים, מאיר הלוי, הצליח לבנות קשרים טובים עם גורמים משמעותיים במסדרונות השלטון ואלו דחפו את ועדת הכספים לאשר את ביטחונות המדינה ללא בדיקת יציבות פיננסית מספקת. בין השאר פרסם שר האוצר, פנחס ספיר את "תיק המתנות" הכולל רשימה של גופים שנהנו מתרומות ממאיר הלוי וביניהם מפלגת רפ"י ובית ז'בוטינסקי אולם מייד קמה צעקה על כך שמהרשימה הועלמו גופים של מפא"י.
במהלך 1967 המשיכו הדיונים בכנסת על הפרשה כשבמקביל התבקש מבקר המדינה לחקור את הנושא.

סיומה של הפרשה

חברת סומרפין פסקה מלפעול, משרדיה נסגרו ורכושה נמכר. הבדיקה הממשלתית הפכה לוויכוח פוליטי כשכל מפלגה מאשימה את המפלגה השנייה. לא מונתה ועדת חקירה, לא התגלה מי אישר את הערבויות ומה קיבל בתמורה. המפלגה המובילה באותה עת, מפא"י, שכנראה אנשיה אישרו את הערבויות, מוססה את החקירה ובסופו של דבר החליטה ועדת הכספים שהחלטותיה של הוועדה היו תקינות מאחר שלא הובאו לידיעתה כל העובדות על מאיר הלוי. אף על פי שהדיונים המשפטיים נמשכו עוד שנים אחדות פרצה ב-1967 מלחמת ששת הימים והשכיחה מתודעת הציבור את הפרשה.
תהליך פואסון

תהליך פואסון הוא תהליך אקראי, הסופר התרחשויות אקראיות ובלתי תלויות המתרחשות בזו אחר זו. דוגמאות לתהליכים כאלה הן התפרקות רדיואקטיבית, או שיחות טלפון העוברות דרך מרכזיה. במקרים כאלה, התפלגות הזמן בין שני מאורעות עוקבים היא התפלגות מעריכית, ואילו התפלגות מספר המאורעות המתרחשים בפרק זמן נתון היא התפלגות פואסון.

שירות לקוחות

בתור עומדים לקוחות, ומקבלים שירות מפקיד אחד. זמן הטיפול בלקוח הוא מעריכי, עם תוחלת קבועה. מיד לאחר שהלקוח מסיים את ענייניו, הוא מפנה את התור, ובמקומו נכנס הלקוח הבא. התרחשויות אלה מהוות תהליך פואסון: משך הזמן בין כל שתי התרחשויות מתפלג מעריכי, ומספר ההתרחשויות פואסוני.

בליעת אור על ידי חומר

תהליך של בליעת קרינה על ידי חומר הוא תהליך פואסון. נתבונן בניסוי שבו אטומים חשופים לקרן אור.  עוצמת האור,  , מתארת את מספר הפוטונים העוברים ביחידת זמן, ליחידת שטח.  קצב הבליעה של פוטונים על ידי האטומים פרופורציוני לעוצמת האור כפול חתך הפעולה של האטום, המסומן   (ניתן לחשוב עליו כמו השטח של האטום בו צריך לפגוע פוטון כדי שתתרחש בליעה).  במקרה שמספר האטומים המוקרנים הוא גדול, תהליכי הבליעה אינם תלויים זה בזה והתהליך הוא תהליך פואסון, בו   מציין את מספר הפוטונים, ו- .
כך לדוגמה הסיכוי לבליעת פוטון בודד (ורק פוטון אחד) בפרק זמן  כתלות בעוצמת האור הוא: . (המתקבל מהתפלגות פואסון על ידי הצבה k=1). ניתן לראות שבעוצמות לייזר נמוכות ההסתברות הזאת ליניארית עם עוצמת הלייזר.  לעומת זאת בעוצמות גבוהות מאוד ההסתברות דועכת ל-0 מכיוון שבעוצמות גבוהות יש הסתברות גבוהה לבלוע יותר מפוטון אחד. דוגמה נוספת היא חישוב ההסתברות לבלוע לפחות פוטון אחד. את ההסתברות הזאת ניתן לקבל כאחד פחות ההסתברות לא לבלוע אף פוטון (המתקבלת על ידי הצבה k=0), כלומר:  . מכאן שבעוצמות אור נמוכות הסיכוי לבליעת לפחות פוטון אחד הוא ליניארי, ולעומת זאת בעוצמות גבוהות מגיעים לרוויה: הסיכוי לבליעת לפחות פוטון אחד הוא כמעט 1.
כריסטיאן אנסאלדי

קריירה

אנסאלדי נולד ברוסאריו שבארגנטינה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2005 בקבוצת ניואל'ס אולד בויס המקומית. בשנת 2008 נרכש על ידי רובין קאזאן מהפרמייר ליג הרוסי תמורת 3.6 מיליון אירו. עם הקבוצה הטטרית זכה אנסאלדי באליפות רוסיה בשנים 2008 ו-2009.
ב-5 וחצי שנים בהם שיחק אנסאלדי במדי רובין קאזאן ערך השחקן 128 הופעות ליגה, בהן כבש שני שערים. ב-4 באוגוסט 2013 עבר אנסאלדי לזניט סנקט פטרבורג, ששילמה עבורו 8 מיליון דולר אמריקני. לאחר עונה אחת בלבד בקבוצה הושאל השחקן לאלופת ספרד, אתלטיקו מדריד. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לגנואה האיטלקית. ביולי 2016 חתם באינטר מילאנו.
ב-31 באוגוסט 2017, הושאל אנסאלדי לטורינו לשנתיים שבסופן טורינו תחויב לצרפו תמורת שני מיליון אירו.
בנובמבר 2009 זומן לראשונה אנסאלדי לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי המאמן דייגו מראדונה, למשחק ידידות נגד ספרד.
לורן סוקה

ביוגרפיה

סוקה נולדה בעיר דרבי שבמחוז דרבישייר לרוברט וקתלין סוקה. אחיה הגדול הוא השחקן מייקל סוקה. היא למדה בבית הספר היסודי St. George's RC, אחער כך בברטון קולג' ובבית הספר הקתולי לאמנויות הבמה בדרבי. היא למדה משחק ב-"Ian Smith Television Workshop" שבנוטינגהאם.

קריירה

סוקה לכדה את תשומת לבם של סוכני שחקנים ומלהקים כשהשתתפה בסדנת תיאטרון מקומית, בהשפעתו של אחיה הבכור. ב-2006 לוהקה לווידאו קליפ של להקת ארקטיק מאנקיז לסינגל "When the Sun Goes Down" וכיכבה בו לצדו של סטיבן גראהם.
ב-2009 כיכבה סוקה בסרט הבכורה שביימה סמנתה מורטון בו גילמה נערה בת 16 החיה בבית יתומים. על תפקיד זה הייתה סוקה מועמדת לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. שבוע לאחר מכן נבחנה לתפקיד קלי ביילי לדרמה הקומית "עברייני על" וקיבלה את התפקיד.
ב-2010 כיכבה סוקה לצדו של טים מקינרני בסרט הקצר "Missing". עוד שיחקה במיני-סדרה הטלוויזיונית "חמש בנות" המבוססת על סדרה של רציחות שהתרחשו באיפסוויץ'.
ב-2011 זכתה סוקה בפרס BAFTA לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדמות קלי בסדרה "עברייני על". ב-2011 היא הייתה מועמדת לפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל הסרטים של מונטה-קרלו. בהמשך גילמה את דמותה של מרילין מונרו בסרט הקצר "The Child". עוד השתתפה בפרויקט הלימודי של ה-BBC בשם "Off By Heart Shakespeare" בו שיחקה בתפקיד יוליה במחזה "רומיאו ויוליה".
ב-3 במאי 2012 פורסם שסוקה לא תופיע בעונה הרביעית של הסדרה "עברייני על".

חיים אישיים

סוקה חיה בדרבי. אחיה מייקל סוקה אף הוא שחקן.
ב-23 בינואר 2012 הואשמה סוקה בתקיפה חמורה בנסיבות מחמירות של נהג מונית בשם סקנדר איקבל. הוא ציין שהיא העירה לגביו הערות גזעניות. ב-2 במאי 2012 היא הודתה באשמה, ונידונה למאסר על תנאי של ארבעה חודשים למשך 12 חודשים.
באפריל 2016 צייצה סוקה בטוויטר שהיא ילדה את בתה הבכורה ושמה ריני-ריי.
סטטיסטי

סטטיסטי (באנגלית: Statistic) היא תמצית של תכונה מסוימת של מדגם (למשל הממוצע האריתמטי). היא מחושבת על ידי הפעלת פונקציה (אלגוריתם סטטיסטי) על הערכים של פריטים במדגם, הנקראים ביחד 'אוסף נתונים'.
בצורה יותר פורמלית, התאוריה הסטטיסטית מגדירה סטטיסטי בתור פונקציה של נתוני המדגם, שאינה תלויה בפרמטרים של ההתפלגות; כלומר, הסטטיסטי יכול להיות מחושב ישירות מן המדגם; גם לפני אמידת הפרמטרים. המונח סטטיסטי משמש גם כדי לתאר את הפונקציה, וגם כדי לתאר את ערך הפונקציה על מדגם מסוים.
סטטיסטי שונה מפרמטר של אוכלוסייה. בעוד שסטטיסטי ניתן לחישוב מנתונים, פרמטר של אוכלוסייה לרוב אינו ידוע ולא ניתן לחישוב באופן מדויק (היות שלרוב, אין את הנתונים של האוכלוסייה כולה בשביל לחשב את הפרמטר, או שהאוכלוסייה אינסופית בגודלה). כשמשתמשים בסטטיסטי כדי להעריך פרמטר של האוכלוסייה, הוא נקרא אומד. לדוגמה, ממוצע המדגם הוא סטטיסטי שאומד את ממוצע האוכלוסייה, שהוא פרמטר.
כאשר משתמשים בסטטיסטי (פונקציה) למטרה מסוימת, לפעמים נותנים לו שם שמצביע על המטרה שלו. למשל, בסטטיסטיקה תיאורית, סטטיסטי תיאורי משמש כדי לתאר את הנתונים; בתורת האמידה, אומד משמש להערכת פרמטר של התפלגות (האוכלוסייה); בבדיקת השערות, 'סטטיסטי מבחן' משמש לבדיקת השערה. אותו הסטטיסטי עשוי לשמש למספר מטרות – לדוגמה, ממוצע המדגם משמש לתאר את ה"מרכז" של אוסף נתונים, לצורך הערכה של ממוצע (תוחלת) האוכלוסייה או כדי לבחון השערה לגבי ממוצע האוכלוסייה.

דוגמאות

הממוצע האריתמטי של מדגם הוא סכום ערכי התצפיות במדגם, חלקי מספר התצפיות; זהו סטטיסטי. אפשר להשתמש בו כדי לאמוד את תוחלת ההתפלגות של האוכלוסייה.
פז בש

מרוץ ערד 2016

פז בש נחשבה כמועמדת מובילה לייצוג ישראל באופני כביש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). כרוכבת בנבחרת ישראל, נטלה בש חלק במרוץ ערד שנערך במרץ 2016. במרוץ הראשון בסדרת שלושת המרוצים החד-יומיים ניצחה שני בלוך ובעקבות ניצחון זה הורה הצוות המקצועי של הנבחרת הישראלית לכל שאר הרוכבות הישראליות, לעבוד עבור שני בלוך בשני המרוצים שנותרו. במרוץ השני סיימה פז בש שנייה (לאחר רוכבת מקפריסין שניצחה במרוץ) ושני בלוך סיימה שלישית. הצוות המקצועי של נבחרת ישראל הישעה את פז בש מהנבחרת בסיום המרוץ בשל אי-ציותה להוראותיו (שפגע בסיכוי להביא רוכבת ישראלית לאולימפיאדה) ובכך בא לסיומו ניסיונה להגיע למשחקים האולימפיים.
מרדכי יצחק רבינוביץ

רבי מרדכי יצחק אייזיק רבינוביץ (תרט"ז, 1856, זאגר חדש – ה' בסיוון תר"ף, 22 במאי 1920) היה רב ודרשן ליטאי. רבן של ליגום, סלנט וממל.

ביוגרפיה

נולד בזאגר חדש, בשנת תרט"ז (1856), לרב דובר רבינר, מצאצאי הרב מרדכי רבינר רבה הראשון של בויסק מחבר ספר השו"ת "גדולת מרדכי".
למד אצל אביו עד גיל 14, התפרסם כעילוי והיה בקי בסדר נשים ובסדר נזיקין. בהמשך היה לתלמידם של רבי ישראל ליפקין מסלנט, רבי מאיר מיכל רבינוביץ משאט, שנודע בחיבורו "המאיר לעולם"; ושל רבי ירוחם יהודה ליב פרלמן, "הגדול ממינסק".
הוא היה דרשן מפורסם וכתב הרבה בכל חלקי התורה, תשובות הלכתיות, לצד חידושים ופרשנות על התלמוד הבבלי. חלק מכתביו נדפסו, וזכו לפרסום רב. ידועים פסקיו בענייני שימוש והדלקה מושהית של חשמל בשבת.
שימש כרבן של קהילות שונות ברחבי ליטא, ובהן: ליגום, סלנט וממל.
נפטר בקניגסברג בשבת ערב חג השבועות, ה' בסיוון תר"ף, 22 במאי 1920, ונקבר בעיר רבנותו האחרונה ממל.

משפחתו

בנו הוא הרב אליעזר יהודה רבינוביץ, מחבר ספר השו"ת "עין יהודה" רבה האחרון של ממל, שנספה בשואה. בתו דבורה פרל נפטרה בפרנקפורט בכ"א באדר תר"ף. בת אחרת, ד"ר בתיה רבינוביץ, עלתה לישראל.
פיני גרוב

פנחס (פיני) גרוב (1926 - 16 באוגוסט 2011) היה פעיל חברתי ומנהיג פועלים, ראש ועד העובדים של מפעל הטקסטיל "אתא" ומי שעמד במרכזו של מאבק ציבורי נגד הפרטת המפעל וסגירתו ב-1985.

ביוגרפיה

גרוב נולד בשנת 1926 בפולין למשפחת חסידי גור. גרוב עלה לארץ ישראל בנעוריו והחל לעבוד במפעל "אתא" כרתך דוודים בגיל 14 והמשיך כמסגר מקצועי וכראש ועד העובדים, שמנה כ-1,000 עובדים. 
בראשית 1985 החליטה הנהלת המפעל למכור אותו ליזמים, לסגור אותו כמפעל ייצור ולפטר את עובדיו. היה זה המפעל הגדול הראשון של חברת העובדים שעבר תהליך של הפרטה. בתגובה פנה ועד העובדים בראשות גרוב להסתדרות אך לא זכה לסיוע של ממש ולמעשה נתנה ההסתדרות בראשותו של ישראל קיסר "אור ירוק" לסגירת המפעל והתייצבה לצד המעסיקים ולא לצד הפועלים. עקב כך התארגנו העובדים במסגרת "ועד 1 - מועצת ועדי העובדים", איגוד חליפי בראשות פיני גרוב ובהדרכת מפ"ם יצאו למאבק ציבורי מר, שכלל התבצרות בחצר המפעל. בעיקר ביכה גרוב את אובדנה של הסולידריות בין העובדים במדינה, שגרמה לכך שפועלי אתא יילחמו את מלחמתם לבדם, במסגרת המאבק טבע גרוב את הסיסמה: היום זה "אתא" - מחר זה אתה. המאבק הסתיים אמנם בסגירת המפעל אך גם הפנה את עין התקשורת והציבור אל אזלת ידה של ההסתדרות ואל כוחה של ההתאגדות המקצועית מחוצה לה. דמות המנהיג של גרוב ונאומיו היו לסמלו של המאבק והוא כונה בתקשורת "לך ולנסה של הצפון". בין היתר אמר עם סגירת המפעל: "זהו יום שחור לפועלי ישראל, שמשקף את חורבן היצירה ומסמל את תקומתה של קבוצה מתעשרת שעלתה לראש הסולם" ו"למה מעדיפים את כרישי הנדל"ן על פועלים, המבקשים רק דבר אחד לעבוד, הם מבקשים צדק חברתי".
לאחר שביתת "אתא" ופיטוריו היה גרוב לפעיל חברתי בתחום התאגדות העובדים ופעל כמדריך ועדי עובדים. 
גרוב נפטר בעיצומה של המחאה החברתית של קיץ 2011, עובדה שגררה תגובות מהציבור לפיהן גרוב חזה את תוצאות המצב הכלכלי ומחה כנגדן שנים רבות לפני התפרצות המחאה החברתית.
Purpose

רקע והפקה

ביבר התחיל בהקלטת האלבום כבר בשנת 2014, והקלטתו נמשכה עד שנת 2015, שם יצא לאור ב-13 בנובמבר. את האלבום הפיקו מספר רב של מפיקים ופזמונאים כשהבולטים ביותר מביניהם הם: ביבר, אשר, סקרילקס, סקוטר ברון, ג'ייסון בויד, מדל, דיפלו, סימון כהן, בלאדפופ, ג'וש אברהם, בני בלנקו וכולי. 
הצוות של ביבר והוא עצמו, החליטו כי לכל שיר יצולם קליפ מלא שיעלה לערוץ היוטיוב שלו, ואף לחלק מן השירים יצולמו גם קליפים עם מילות השיר.

יציאה וקידום

האלבום יצא לחנויות המוזיקה כבר ב-13 בנובמבר 2015, כשלפניו יצאו כבר שלושה סינגלים, ולאחר יציאתו הוציא ביבר סינגל רביעי ואחרון, "Company". לאלבום יצאה גרסה סטנדרטית, גרסת דלוקס, גרסה יפנית, וגרסאות רבות נוספות.
Clavelitos

Clavelitos (ציפורנים, פרחי ציפורן) הוא שיר שנכתב בידי הספרדים חנרו מונראל (Genaro Monreal) - מילים, ופדריקו גלינדו (Federico Galindo) - לחן, ב-1949.
השיר הפך להיות חלק מהמורשת התרבותית הספרדית, ופופולרי בקרב הטונות האוניברסיטאיות - מקהלות סטודנטים הפועלות כמסדרים עם סמלים ומסורות המועברים בירושה לאורך שנים בפקולטות שונות בספרד ואף מחוצה לה.
מקובל בנוסף לבצעו באירועים רשמיים של האוניברסיטאות, ועם סיום טקס הענקת פרס סרוונטס - הפרס היוקרתי ביותר בתחום הספרות הספרדית.
השיר זכה לביצועים רבים, בין המוכרים בעולם הוא זה של חוזליטו.
פרח הציפורן נחשב לפרח הלאומי של ספרד.
יפהפייה תני לי את הציפורן

תני לי את הציפורן שבפיך

לשם כך אין צורך

להתבייש הרבה או מעט.

אני אתן לך פעמון

מבטיח לך יפהפייה

אם תתני לי דבש זה

שנושאת את בפיך.

ציפורנים, ציפורנים

ציפורנים אהובי

אני מגיש לך ציפורנים

אדומים כגחלת

אם יום אחד ציפורנים

לא אצליח להביא לך

אל תחשבי שאינני אוהב אותך

אלא שלא יכולתי לאחוז בהם.

באותו ערב בין השמשות

ראיתי את שפתי הדובדבן שלך

מעולם לא ראיתי בסנטה קרוס

פה יפה מזה.

וכשראיתי את הציפורן

שנשאת בשערך

משהתבוננתי בו הוא דמה בעיני

לחתיכת שמיים.

ציפורנים..
— מילות השיר בתרגום חופשי
קרנונוס

קֶרנונוס או קרננוס (Cernunnos או Cernenus - "בעל הקרניים") הוא אל פריון מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ במערב אירופה. קרנונוס מתואר כאל בעל קרניים (לרוב קרני אייל).
קרנונוס מוזכר בכתובות שהתגלו בצרפת ובגרמניה. "עמוד יורדי הסירות" (Pilier des nautes) שהתגלה בפריז ומוצג כיום במוזיאון הלאומי של ימי הביניים (מוזיאון קלוני) בפריז. העמוד הוקם בראשית המאה הראשונה, ככל הנראה בשנת 14 לספירה, עם עלייתו לשלטון של הקיסר הרומי טיבריוס. העמוד, שהתגלה בשנת 1710, מתאר את קרנונוס ואלים קלטיים נוספים, לצד אלים מהמיתולוגיה הרומית כגון יופיטר, וולקן, קסטור ופולוקס.
כתובות נוספת המזכירות את קרנונוס התגלו בלוקסמבורג. כתובות אלה מוקדשות "לאל קרונינקוס".
מלבד כתובות אלה, התגלו מספר תגליפים המתארים את דמותו של האל מבלי לציין את שמו. הקדום שבהם התגלה בוואל קמוניקה שבאיטליה, והוא מתוארך למאה הרביעית לפנה"ס. דוגמה נוספת היא קדרת יונדסטרופ מיוטלנד מהמאה הראשונה לפנה"ס.
קרנונוס מתואר לרוב כאדם מבוגר ומזוקן לו שער ארוך וקרניים. לרוב הוא עונד לצווארו טורק - שרשרת קלטית המסמלת אצולה. קרנונוס אוחז בידו לרוב ארנק מלא מטבעות או שרשראות. לרוב הוא מתואר כשלצדו בעלי חיים (בדרך כלל איילים) - ובכך מגולם תפקידו כאל הטבע ובעלי החיים. כמו כן קרנונוס נחשב כאל הציד (אף שב"עמוד יורדי הסירות" הוא מתואר כאל המסחר והעושר, וכאל הימאים).
לעיתים מתואר קרנונוס כנחש לו קרני אייל (אף כי ייתכן ומדובר באל קלטי אחר).
חואן דרטס

ביוגרפיה

דרטס נולד בסאו פאולו בשנת 1963 הוא מוכר מסדרות שונות כמו  ailosiunes compatidos ("אשליות משותפות") 099 מרכזי, soy gittano ("אני צועני") colpable de amor ("אשמת האהבה") Se dicer amor (קוראים לזה אהבה ) Patito feo ("ברווזון מכוער") Dulce Amor ("אהבה מתוקה") Camino el amor ("דרך לאהבה") Los ricos no piden permiso ("עשירים לא מבקשים רשות") ו Lus Unicos("הייחודיים") ועוד. 
דרטס הוא בנה של השחקנית ליילה דר-טל ושמו מורכב משם המשפחה המקורי של אמו ושם המשפחה של אביו פואנטס ודר-טל בהתאמה. דרטס גדל ובילה את ילדותו בעיירת טמפרלי, בדרום גראן בואנוס איירס. הוא סיים את בית הספר העירוני לאמנויות הבמה בבואנוס איירס. דרטס אוהב ספורט, במיוחד כדורגל, והוא מעריץ של בוקה ג'וניורס.
במהלך סיבוב ההופעות של הסדרה פטיטו בה שיחק הוא הואשם בכך שאנס את השחקנית תלמה פרדין ששיחקה לצידו בסדרה
פביאן פון שלברנדורף

מבצע ברק

טרסקו רצה שחיסול היטלר ייראה כתאונה כדי שלא ייתקבל על הגרמנים באופן שלילי. ב-13 במרץ 1943 היה היטלר אמור לטוס ממפקדתו הקדמית ורוולף ליד ויניצה למפקדה הראשית במאורת הזאב. הוא עמד לעשות חניית ביניים בסמולנסק ולהיפגש עם גינתר פון קלוגה וראשי המפקדים של קבוצת ארמיות מרכז.
שלבנרדורף הרכיב שתי פצצות ועשה מהן חבילה שדמתה לשני בקבוקי קוניאק. טרסקו ביקש מקולונל היינץ בראנדט ממטהו של היטלר להעביר את הבקבוקים לידידו הלמוט שטיף ראש ענף הארגון בוורמאכט. שלבנרדורף הפעיל את המנגנון של פצצת הזמן ומסר את החבילה לברנדט. הם צלצלו לברלין והודיעו כי מבצע "ברק" החל. הסתבר שהמרעום לא פעל. כעבור שעתיים הגיעה תשדורת שגרתית שהיטלר נחת במאורת הזאב. שלבנרדורף צלצל לברלין ומסר מילת צופן המרמזת שההתנקשות נכשלה.
כעת נוצר צורך מיידי לסלק את הפצצה לפני שהיא תתגלה, דבר שיביא לגילוי מהיר ומוות לחבורת הקשר. טרסקו צלצל לבראנדט וביקש ממנו כי יעכב את שליחת החבילה לשטיף היות שנפלה טעות וכי הוא שולח אליו את שלבנרדורף עם החבילה הנכונה. בראנדט לא חשד ולמחרת טס שלבנרדורף למאורת הזאב והחליף את בקבוקי הקוניאק שהביא, בפצצה.
שלברנדוף השתתף בניסיון נוסף לחסל את היטלר. בערב ה-20 במרץ 1943 נפגש במלון עדן בברלין עם רודולף-כריסטוף פון גרסדורף, ראש הביון במטהו של פון קלוגה שהתנדב לבצע פיגוע התאבדות בהיטלר ומסר לו שתי פצצות עם מרעום זמן של עשר דקות.
למחרת, ב-21 במרץ 1943, ביקר היטלר בתצוגת נשק שלל בברלין. גרסדורף הפעיל את מרעום הזמן אך היטלר עזב את התצוגה דקות ספורות לאחר שהגיע אליה. לאחר עזיבת היטלר את המקום מיהר גרסדורף אל חדר השירותים ופירק את הפצצה.

קשר ה-20 ביולי

שלברנדורף נעצר לאחר התאבדותו של טרסקו עקב כישלון ההתנקשות בחייו של היטלר. הוא עבר ענויים קשים במרתפי הגסטפו אך לא נשבר. לבסוף הוחלט להעמידו בפני בית הדין העממי בראשות השופט-תליין רולנד פרייזלר. נראה היה שגורלו נחרץ למוות.
בבוקר ה-3 בפברואר 1945 כשהובל שלבנרדורף לבית המשפט ישב פרייזלר בלשכתו והתכונן למשפט. פצצה שהוטלה ממפציץ אמריקאי פגעה בבנין בית המשפט ופרייזלר נמחץ למוות מקורה שנפלה עליו כשתיק שלברנדורף בידיו.
שלברנדורף הועבר למחנה הריכוז זקסנהאוזן ומשם לפלוסנבירג ודכאו. ב-25 באפריל 1945 הועבר ביחד עם 140 אסירים פוליטיים למחנה הריכוז נידרדורף בדרום טירול שם שוחרר על ידי האמריקאים ב-5 במאי 1945.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזר שלבנרדורף לעסוק בעריכת דין. בשנים 1967–1975 הוא כיהן כשופט בבית הדין לחוקה של גרמניה המערבית.
שבעת העמקים

שבעת העמקים (פרסית: هفت وادی - "הַפְת ואדי") הוא ספר שנכתב בפרסית על ידי בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית. הספר ארבעת העמקים נכתב גם הוא על ידי בהאא אללה, ושני הספרים ביחד מפורסמים תחת השם שבעת העמקים וארבעת העמקים. עם זאת, שני הספרים שונים זה מזה ואין ביניהם קשר ישיר.

שבעת העמקים

הספר נכתב בשנת 1860 בקירוב בבגדאד, לאחר שבהאא אללה חזר מאזור העיר סולימאניה שבכורדיסטן. הספר נכתב בתגובה לשאלות שהופנו אל בהאא אללה על ידי שייח' מוחי א-דין, שהיה שופט שהשתייך לקאדריה הסופית. במקביל לתקופה שבה הוא כתב לבהאא אללה, התפטר השופט מתפקידו, ועשה את שארית חייו במסעות ברחבי כורדיסטן העיראקית.
יצירה זו כונתה על ידי שוגי אפנדי כ"חיבורו המיסטי הגדול ביותר" של בהאא אללה, ובעולם המערבי הספר היה לאחד מכתביו הראשונים שפורסמו, עת הוא תורגם לצרפתית ב-1905, ושנה לאחר מכן לאנגלית.
סגנון הספר נחשב לפואטי, למרות שהוא לא נכתב בסגנון החרוז הלבן. כמעט בכל שורה בטקסט יש חרוז ומשחקי מילים העשויים לאבד ממשמעותם בתהליך התרגום. כיוון שהספר נכתב עבור מוחי א-דין הסופי, עשה בהאא אללה שימוש בדקויות היסטוריות ודתיות שבחלק מהמקרים התבססו על מילים בודדות כדי להתייחס לחריזה בקוראן, במסורות ובפואמות מפורסמות. בתרגומים לאנגלית נעשה שימוש רב בהערות שוליים על מנת לספק הקשר לטקסט.
הספר מתאר את מסעה הרוחני של הנשמה דרך שלבים שונים, החל מהעולם הזה ועד לממלכות אחרות הקרובות יותר לאלוהים, כפי שתואר לראשונה על ידי המשורר הסופי פריד א-דין עטאר (فریدالدین عطار) במאה ה-12 בספרו "הרצאת הציפורים". בספר הסביר בהאא אללה את המשמעות והחשיבות של כל אחד משבעת השלבים. בהקדמה הוא כתב כי "חלק קראו לזה שבעת העמקים, ואחרים קראו לזה שבע הערים". הדרישות בשלבים השונים מתמלאות בסדר מסוים, ומטרת המסע היא ללכת בעקבות "הנתיב הנכון", "לנטוש את טיפות החיים ולבוא אל הים של מעניקי החיים", וכן "להביט על האהובים". בסיום הספר הוא כותב:
למסעות הללו אין סוף נראה בעולם הזמן, אך המטייל הנפרד - אם אמת מואצלת לו באופן בלתי נראה ושומר האמונה מסייע לו - עשוי לחצות את שבעת השלבים האלה בשבעה צעדים, אפילו בשבע נשימות, אפילו בנשימה אחת, אם אלוהים ירצה ויחשוק בכך.
— 
בהקדמה לספר התייחס בהאא אללה לעידן חדש המתחיל ב"כול-י שאי" ("כל דבר"), והוא עושה שימוש במטאפורות של אחרית הימים מההינדואיזם ובתיאור של ציפייה לעידן זהב המתרומם מתוך עידן של חשיכה: היצירה של כל הדברים בעידן שחור והרסני זה. בקטע זה נעשה שימוש גם בצוואת הבאב ובהקשרים באביים אחרים.
השריר השוקתי האחורי

תיאור

השריר השוקתי האחורי ממוקם במדור האחורי העמוק של השוק.
תחילתו של השריר בפנים האחוריים של השוקית והשוקה (מתחת לקו הסוליה) ובקרום הבין גרמי.
גיד השריר עובר מאחורי הפטישון התיכון ונאחז בגבששת עצם הסירה, בעצם הקוביה ובבסיסי עצמות המסרק השנייה, השלישית והרביעית.

עצבוב

השריר השוקתי האחורי מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הרביעי והחמישי (L4, L5) דרך עצב השוקה.