google/wiki40b huggingface dataset:
מיקי זוהר

ביוגרפיה

זוהר נולד לאלי, יליד מרוקו, ולדינה, ילידת תוניסיה. שמו הרשמי הוא מכלוף, על שם סבו. בהיותו בן חמש נהרג אביו בתאונת דרכים. למד בבית הספר היסודי-דתי משואה בקריית גת. ובשנות נעוריו גר באשקלון, שם למד בחטיבה ובתיכון אורט ישראל. שירת בצה"ל כמפקד טירונים בבסיס ניצנים.
עסק שנים בתחום הנדל"ן והיה פעיל חברתי בקרית גת. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת-גן ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

פעילות ציבורית

בשנת 2004 מונה ליו"ר ועדת הכספים וכוח האדם במתנ"ס בקריית גת. בשנת 2008 נבחר למועצת העיר שם. היה יו"ר ועדת הביקורת של העירייה.
בשנים 2004–2014 שימש יו"ר קבוצת הכדורסל מכבי קריית גת שעלתה לליגת העל בעונת 2015/2015. לאחר פרישתו של דן חלוץ מתפקיד יו"ר איגוד הכדורסל, הגיש זוהר את התמודדותו לתפקיד במאי 2014, אך לאחר מכן הסיר את מועמדותו.
בשנת 2013 נבחר ליו"ר סניף הליכוד בעירו, ובשנת 2014 נבחר לחבר במזכירות הליכוד מטעם הדרום. זוהר ניצח בפריימריז הפנימיים בליכוד לקראת הבחירות המוניציפליות (2013) בקריית גת. הרשימה בראשותו קיבלה שני מנדטים במועצת העיר. שימש סגן ראש עיריית קריית גת, יו"ר החברה הכלכלית ודירקטור בחברת י.ש. גת.

כחבר הכנסת

בבחירות המקדימות לכנסת ה-20 התמודד על תפקיד נציג מחוז הנגב, מקום 22 ברשימה, זכה בו ונכנס לכנסת.
ביולי 2015 מונה ליו"ר ועדת המשנה לספורט של הכנסת. ביולי 2016 מונה ליו"ר הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי.
ביולי 2017 קיבל זוהר הערה מוועדת האתיקה של הכנסת על שניהל דיונים על שכונת כרמי גת כיו"ר הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, אף על פי שהוא ואשתו מחזיקים נכסים בשכונה.
בינואר 2018, החליף את ח"כ יואב קיש בתפקיד יו"ר ועדת הכנסת.
הגיע למקום הראשון בדירוג פעילות חברי הליכוד למען שמרנות דתית בכנסת העשרים. בין השאר, על כך שהציע חוק שיטיל קנס על פותחי עסקים בשבת.
ב-2019 הוצב זוהר במקום ה-27 ברשימת הליכוד לכנסת העשרים ואחת. עקב התפטרותו של פנחס עידן לפני הבחירות עלה למקום ה־26. זוהר נבחר לכנסת ולבקשת ראש הממשלה הוביל את חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת שאושר בסוף מאי 2019.
זוהר מתגורר בקריית גת. הוא נשוי לימית, מתווכת דירות, ואב לארבעה.

עמדותיו

זוהר שומר שבת.
זוהר מתנגד למדינה פלסטינית ותומך בסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל. לשיטתו הפלסטינים צריכים להיות בעלי זכויות מלאות מלבד הזכות לבחור לכנסת.
פרנקי ואלי

ביוגרפיה

ואלי נולד בניוארק שבניו ג'רזי לאנטוניו ולמריה קאסטלוצ'יו. פיתח עניין בקריירה מוזיקלית לאחר שצפה עם אמו בהופעה של פרנק סינטרה בהיותו בן שבע. עד להצלחתו בתחום זה עבד, כמו אביו, כספר. 
יחד עם טומי דה-ויטו הקים את הלהקה The Variatones. בשנת 1956 חתמה הלהקה על חוזה הקלטה בחברת תקליטי RCA ושינתה את שמה ל-The Four Lovers. הלהיט היחיד שהקליטה במתכונת זו - You’re the Apple of My Eye - הגיע למקום ה-62 במצעד האמריקאי. 
בשנת 1959 הקליט ואלי את הלהיט I Go Ape. בשנת 1960 הצטרף ניק מאסי ללהקה והמפיק בוב קרו לקח אותה תחת חסותו. ב-1961 הצטרף ללהקה בוב גאודיו מלהקת Royal Teens והשלים את ההרכב שהתפרסם בהמשך. בפברואר 1962 שינתה הלהקה את שמה לארבע העונות. חצי שנה לאחר מכן הקליטה הלהקה בחברת Vee-Jay את להיטה הראשון שנכתב ב-15 דקות על ידי בוב גאודיו ונקרא במקור Terry, בהמשך Jackie ולבסוף Sherry. הלהיט הגיע לראש המצעד האמריקאי וכמוהו גם הלהיט השני של הלהקה Big Girls Don’t Cry והלהיט השלישי Walk Like a Man. 
במקביל החל ואלי בקריירת סולו. ב-1967 הגיע למקום השני במצעד האמריקאי עם Can’t Take My Eyes Off You והמשיך עם שורת להיטים נוספים. במחצית השנייה של שנות ה-70 הגיע פעמיים לפסגת המצעד עם My Eyes Adore You ועם Grease, שיר הנושא של הסרט גריז. 
להקת ארבע העונות חתמה ב-1972 על חוזה עם חברת התקליטים מוטאון וזכתה להצלחה במקביל להצלחתו האישית של ואלי. הלהיט Who Loves You הגיע למקום השלישי במצעד ב-1975 והלהיט December 1963 (Oh, What a Night)‏ הגיע למקום הראשון ב-1976. ב-1977 הודיע ואלי על עזיבת הלהקה. בשנת 1990 נכנס ביחד עם חבריו לארבע העונות להיכל התהילה של הרוק אנד רול. 
באוקטובר 2007 הוציא ואלי אלבום בשם Romancing the 60s ובו גרסאות כיסוי לשירים אהובים משנות ה-60. דואט שלו עם ג'וס ניוטון (The Biggest Part of Me) נכנס בשנת 2010 לאלבום הדואטים של ניוטון.
ב-4 ביולי 2017 הופיע בהיכל התרבות בתל אביב.
נוריתיים

טקסונומיה

משפחת הנוריתיים היא אחת מהמשפחות ששרדו מאז מיוניו של קארולוס ליניאוס כמעט בשלמותן. במערכת המיון של APG II היא מסווגת תחת קבוצת האב eudicots. מספר מצומצם של סוגים הועבר ממנה, כמו האדמונית שהועברה לסוג יחיד במשפחה משלה, האדמוניתיים.

מאפיינים

מרבית סוגי הנוריתיים עשבוניים חד-שנתיים, עם סוגים בודדים מעוצים או מטפסים.
העלים פעמים רבות מחולקים לאונות ומורכבים.
הפרחים בעלי מראה פשוט - שורה אחת של עלי כותרת ומרכז אבקנים. בעבר נחשבו כצורת המקור של פרחים רבים, אך במערכת המיון APG II נחשבים כפרחים מאפיינים של קבוצת האב Eudicots בלבד. הפרחים גדולים וצבעוניים, על מנת למשוך חרקים להאבקה.
הפירות מגיעים במגוון תצורות, כגון זרעים מנוצים (דמויי זרעי "סבא") או גרעינים.

בישראל

בארץ ישראל צומחים בר אחד עשר סוגים של נוריתיים: כלנית, נורית, קצח (שני סוגים), דורבנית, בר-דורבן‮, זלזלת‮‬, בר-נורית, זנב-עכבר, דק-נוף ודמומית. המין כלנית מצויה הוא הפרח הלאומי של מדינת ישראל.
אן מארי טיסלר

ביוגרפיה

טיסלר נולדה בסטוקהולם בירת שוודיה.
בשנת 1952 נבחרה למיס שוודיה (Fröken Sverige). היא השתתפה בתחרות מיס תבל 1952 הראשונה במספר, ועלתה לשלב חצי הגמר. באותה שנה היא גם השתתפה בתחרות מיס אירופה שנערכה בנאפולי שבאיטליה.
ב-1954 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "המחלקה הצהובה" אודות חיל האוויר השוודי. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Flickan, hunden och bilen" על ילדה המוצאת כלב רחוב. 
ב-1957 הופיעה בסרט "Vägen genom Skå".
ב-1955 נישאה לאיש העסקים המקסיקני, גילברטו בוסקס, והיגרה עמו למקסיקו. לזוג נולדו שלושה ילדים.
Eye of the Tiger

מכירות

הסינגל זכה להצלחה רבה במצעדי המכירות, ובתוך שלושה חודשים קיבל מעמד של אלבום פלטינה כפול בארצות הברית, לאחר שנמכרו ממנו למעלה מ-2 מיליון עותקים. כן קיבל מעמד של אלבום פלטינה כפול בקנדה, אלבום פלטינה באיטליה ואלבום זהב בבריטניה ובצרפת.
הוא שהה שישה שבועות ברציפות בראש מצעד בילבורד הוט 100, ארבעה שבועות ברציפות בראש המצעד הבריטי ושישה שבועות ברציפות בראש המצעד האוסטרלי. כן הגיע לראש מצעדי הפזמונים באירלנד, דרום אפריקה, נורווגיה, פינלנד וקנדה, למקום השני באוסטריה ובהולנד, למקום השלישי באיטליה ובבלגיה, למקום הרביעי בניו זילנד ולמקום החמישי בשוודיה. בישראל, כבש השיר את ראש מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג' בשנת 1982. במצעד הפזמונים של שנות ה-80 של בילבורד, הגיע השיר למקום הרביעי.
גם שנים ארוכות לאחר שיצא, נשאר השיר פופולרי. נכון לשנת 2013 נמכר הסינגל באופן דיגיטלי, באמצעות הורדת קבצים, בכ-3.5 מיליון עותקים, והוא הורד כרינגטון כחצי מיליון פעמים.

גרסאות נוספות

בשנת 2005 הקליטה להקת אינפקציה גירסת כיסוי פארודית לשיר בעברית, בשם "עין הנמר". השיר נכלל באלבומה "בכיף" שיצא באותה שנה. גם הזמרת הצרפתייה אמל בנט ביצעה גירסת כיסוי לשיר. בסרט האנימציה "'אסטריקס והוויקינגים", ביצעו את השיר גיבורי הסרט, אסטריקס ואובליקס, באחת הסצינות.
יאן ארטוס ברטראן

אודות

נולד בפריז למשפחת תכשיטנים מפורסמת, אשר בין השאר מופקדת על ייצור אותות הכבוד לממשלת צרפת מאז המהפכה הצרפתית והוא אח לחמישה. בשנת 1963, כשהוא בן 17, עזב את הבית במטרה להיכנס לעסקי הקולנוע. הוא החל בעבודות שירות באולפני קולנוע ואחר כך מצא עבודה כעוזר במאי. כעבור כמה שנים החל לקבל עבודות בתור שחקן. 
אשתו הראשונה הייתה בעלת פארק לחיות בר בצרפת ובמשך עשר שנים עזר לה לתחזק את המקום וכך אהבתו אל הטבע. 
בגיל 30 ההתגרש מאשתו והתחתן עם אשה אחרת, ונסע לאפריקה עמה ועם שני ילדיה. בקניה פגש את ג'ונתן סקוט, צלם טבע והוא הוביל אותו לעניין בצילום. הוא החל לעבוד כצלם בעבור הנשיונל ג'יאוגרפיק.
בשנת 1992, בעקבות דברים ששמע בכנס בריו, החליט להתמסר לפרויקט לצלם את כדור הארץ מלמעלה. לאחר גיוס כספים לפרויקט שכלל גם את משכון ביתו, החל בצילומים. הוא טס מעל 80 ארצות במשך שנתיים ובסוף פרסם את הספר Earth from Above אשר זכה להצלחה ענקית ותורגם ל-24 שפות.
בשנת 2009 יצא לאקרנים הסרט התיעודי Home המכיל צילומים אוויריים של מקומות שונים ב-54 מדינות ברחבי כדור הארץ.
בשנת 2015 יצא לאקרנים הסרט התיעודי Human של ראיונות קצרים עם אנשים מאות אנשים מסביב לעולם.
בשנת 2019 עתיד לצאת הסרט התיעודי Woman,] מאין המשך של הסרט Human, אך עוסק בנשים בלבד מסביב לעולם.]
אוקק בלגרד

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1945 ביוזמת איגוד עובדי המתכת של יוגוסלביה, תחת השם "KK Metalac" (מתכת) והשתתפה בליגה היוגוסלבית, ובהמשך בליגה הסרבית לאחר התפרקותה של יוגוסלביה. בשנת 1950, השתנה שם המועדון ל"KK BSK" ובשנת 1958 הוסב שמו ל"OKK Beograd", אותו הוא שומר עד היום.
האולם הביתי של הקבוצה הוא: "היכל שומיצה", המכיל 2,000 מקומות. אך במשחקים בינלאומיים הקבוצה עוברת לשחק ב"היכל פיוניר", המכיל 5,878 מקומות ישיבה.
ב-2 ביוני 1969 נהרג בתאונת דרכים ליד סראייבו הכדורסלן הסרבי רדיבוי קוראץ' שגדל בקבוצה, ועל שמו נקרא גביע קוראץ', שהקבוצה זכתה להתמודד בגמר הראשון שלו ולהפסיד לקבוצת לוקומוטיב זאגרב.
הקבוצה משתתפת ביורוהולד (הליגה הבלקנית) מאז עונת 2009/10.
שולת מוקשים

שולת מוקשים היא ספינת מלחמה שנועדה לפנות מוקשים ימיים אשר בדרך כלל מונחים על ידי מקשת. הספינה הופיעה לראשונה במלחמת העולם הראשונה.

עיצוב

שולת מוקשים מודרנית מתוכננת ובנויה באופן שיפחית את סיכויי הספינה להיפגע ממוקשים 
בעצמה; החומרים מהם נבנית הספינה נבחרים כך שהחתימות השונות שלהם - אקוסטית ומגנטית, לדוגמה - יהיו קטנות ככל האפשר. לרוב גוף הספינה בנוי מעץ (בעבר), פיברגלס או מתכת לא-ברזלית, להקטנת החתימה המגנטית שלה. גם לעיצוב הגאומטרי של גוף הספינה יש חשיבות.
הדבר מקביל לעיצוב ספינות ומטוסים כך שיחמקו מגילוי על ידי מכ"ם או סונאר של צוללת, אך עם התאמות לשיטות בהן משתמשים מוקשים לגילוי ספינות.

ציוד ייעודי

לצורך מילוי יעודה, שולת מוקשים מצוידת בסורקים מושרים או מכניים לפיצוץ מוקשים.
סורקים מכניים הם מכשירים הבנויים כך שיחתכו את העוגן של מוקשים קבועים, ויכולים לחבר תגית שתעזור לעקוב אחרי מיקומו ולניטרולו. הם נגררים מאחורי שולת המוקשים, ומשתמשים בגופי עזר כדי לשמור על הסריקה בעומק ובמיקום הרצויים.
סורקים מושרים הם מכשירים, לרוב נגררים, המחקים חתימה של ספינה מסוימת, ועל ידי כך מפעילים מוקשים המיועדים נגד ספינות מסוג מסוים. הסורקים המושרים הכי נפוצים הם מחוללי שדה מגנטי ומחוללי צליל.

כלי שיט נוגדי מוקשים

שולת המוקשים נבדלת מציידת מוקשים; ציידת מוקשים מגלה ומנטרלת מוקשים יחידים באופן פעיל. שולת מוקשים באה במקרים רבים כהשלמה לציידת מוקשים, בהתחשב בפעילות ובתנאי הסביבה.
שולת מוקשים מותאמת יותר לניקוי שטחי מים פתוחים בעלי מספר גדול של מוקשים.
שני סוגי כלי השיט נקראים באופן כללי כלי-שיט ללוחמה נגד-מוקשים, שם המתייחס גם לספינות המשלבות את שתי השיטות בכלי שיט אחד.
כלי השיט המשולב הראשון היה אה"מ מילטון, שהייתה גם ספינת המלחמה הראשונה שיוצרה מפיברגלס.
רלף בוסטון

ביוגרפיה

בוסטון נולד וגדל בלורל, מיסיסיפי.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בוולנאט שבקליפורניה ב-12 באוגוסט 1960 קבע בוסטון שיא עולם חדש של 8.21 מטר בקפיצה לרוחק, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 24 השנים של בן ארצו ג'סי אוונס.

אלוף אולימפי

שלושה שבועות לאחר מכן, באולימפיאדת רומא (1960), זכה בוסטון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי חדש של 8.12 מטר, לפני בן ארצו בו רוברסון (8.11 מטר) ואיגור טר-אובניסיאן מברית המועצות (8.04 מטר).
בתחרות שנערכה במודסטו, קליפורניה ב-27 במאי 1961 קבע בוסטון בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 8.24 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במוסקבה ב-16 ביולי אותה שנה, הוא שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 8.28 מטר. שנה לאחר מכן שיפר איגור טר-הובניסיאן את שיאו העולמי והעמידו על 8.31 מטר. 
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו שבברזיל ביוני 1963 זכה בוסטון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.11 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.04 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה סיים במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.13 מטר.
בתחרות שנערכה בקינגסטון שבג'מייקה ב-15 באוגוסט 1964 הוא השווה את שיא עולם (8.31 מטר). חודש לאחר מכן, ב-12 בספטמבר, הוא שיפר את שיא העולם בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס שבקליפורניה והעמידו על 8.34 מטר. חודש לאחר מכן באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.03 מטר, אחרי לין דייוויס מבריטניה (8.07 מטר) ולפני איגור טר-אובניסיאן (7.99 מטר).
בתחרות שנערכה במודסטו ב-29 במאי 1965 קבע בוסטון את שיא העולם האחרון שלו בתוצאה של 8.35 מטר. במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בוויניפג שבקנדה באוגוסט 1967 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.29 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במקסיקו סיטי, השווה איגור טר-אובניסיאן את שיאו העולמי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה בוסטון במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.16 מטר, אחרי בוב בימון שקבע את שיא העולם המדהים של 8.90 מטר בקפיצתו הראשונה וקלאוס בר ממזרח גרמניה (8.19 מטר). בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה הטובה ביותר (8.27 מטר).
בית הרם

בֵּית הָרָם (גם: בֵּית הָרָן, בית רמתה, יוליאס או ליויאס) הייתה עיר יהודית בעבר הירדן, מול יריחו, הנזכרת במגוון מקורות היסטוריים.
תחילה, נזכרת העיר בספר במדבר, כאחת הערים שבנו בני שבט גד בשטחי סיחון מלך האמורי: "וַיִּבְנוּ בְנֵי גָד אֶת דִּיבֹן וְאֶת עֲטָרֹת וְאֵת עֲרֹעֵר וְאֶת עַטְרֹת שׁוֹפָן וְאֶת יַעְזֵר וְיָגְבְּהָה וְאֶת בֵּית נִמְרָה וְאֶת בֵּית הָרָן עָרֵי מִבְצָר".
לאחר מכן, נזכרת העיר בספר יהושע כאחת הערים שבנחלת שבט גד: "וּבָעֵמֶק בֵּית הָרָם וּבֵית נִמְרָה וְסֻכּוֹת וְצָפוֹן".
בתקופת בית שני נזכרת העיר על ידי יוסף בן מתתיהו, כאחת הערים היהודיות המרכזיות בעבר הירדן - תחילה, כעיר שבה נשרף ארמונו של המלך הורדוס על ידי פורעים, ולאחר מכן, כעיר שהעניק נרון קיסר למלך אגריפס השני בעבר הירדן.
יוסף בן מתתיהו מציין כי הורדוס אנטיפס החליט לקרוא לעיר על שם יוליה, בתו של אוגוסטוס קיסר, ולכן, העניק לה את השם "יוליאס" (בגרסאות מסוימות - LIVIAS).
בעת המרד הגדול כבשו הכוחות הרומיים את העיר מידי המורדים היהודים.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), זיהה את "בית הרם" המקראית עם "ליויאס" בת זמנו, וציין כי המקום מיושב ומרכזי.
חז"ל זיהו את העיר המקראית עם יישוב בן זמנם בשם "בית רמתה".
שמה של העיר הקדומה נשתמר לפי הסברה בשמה של החורבה תל א-ראמה שבערבות הירדן, כשישה ק"מ מזרחית לנהר הירדן, מול יריחו.
באתר נמצאו שרידים החל מהתקופה הרומית, ולכן, יש המציעים כי העיר המקראית שכנה בתל הנמצא מזרחית לאתר, בו נתגלו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית.
מטוס קרב רב-משימתי

מטוס קרב רב-משימתי (לעיתים מכונה גם "רב-שימושי") הוא מטוס קרב שמשמש לא רק למטרות קרבות אוויר אלא לצורך ביצוע מטלות נוספות. מטוס קרב רב-משימתי יכול להוות הכלאה למשל בין מטוס יירוט ומטוס תקיפה, או בין מטוס יירוט ומפציץ, או בין מטוס קרב, מטוס לוחמה אלקטרונית ומטוס סיור בו זמנית. ישנם מטוסי קרב רב-משימתיים שממלאים את כל התפקידים: עליונות אווירית, יירוט, תקיפה קרקעית, הפצצה, צילום, בקרה אווירית ולוחמה אלקטרונית.

היסטוריה

השימוש הראשון במונח נטבע בעקבות פרויקט "מטוס הקרב הרב-משימתי" בו לקחו חלק מספר מדינות אירופאיות. הפרויקט יצא לדרך בשנת 1968 ומטרתו הייתה פיתוח של מטוס שיהווה מפציץ טקטי, מטוס סיור אווירי, מיירט ומטוס המותאם להמראה ונחיתה מנושאת מטוסים. הרעיון שעמד בבסיס הפרויקט היה תכנון וייצור של מטוס אחד שיענה לצרכים השונים של חילות האוויר של המדינות המשתתפות. תוצר הפרויקט הוא הפאנביה טורנדו שיוצר בשני דגמים שונים: הראשון טורנדו IDS שהיה מטוס אמנעה אווירית ומטוס תקיפה, והשני טורנדו ADV שהיה מטוס קרב-מיירט.  
אם כי המונח חדש יחסית, ישנם מטוסים שיוצרו עוד קודם לכן וענו להגדרה זו. דוגמה לכך הוא המטוס יונקרס Ju 88 שיוצר בגרמניה ויכל להוות מפציץ, מפציץ צלילה, מטוס קרב וכן הלאה וגם מקבילו הבריטי, דה הבילנד מוסקיטו. גם מטוס חיל האוויר האמריקאי מקדונל דאגלס F-4 פנטום מתאים להגדרה של מטוס קרב רב-משימתי. גרסאות שונות של מטוס זה שימשו כמטוס קרב, מפציץ, מטוס סיור וכמטוס דיכוי הגנה אווירית. מטוס הקרב הסילוני החדש ביותר שעונה להגדרה זו במדויק (דגם אחד של המטוס משמש לכל התפקידים ולא דגמים שונים שלו) הוא מטוס ה-F/A-18 סופר הורנט. מטוס זה מסוגל להפציץ מטרות ימיות ומטרות על גבי הקרקע וליירט מטוסים עוינים. המטוס יכול לשמש אף כמטוס תדלוק או כמטוס לוחמה אלקטרונית.
אחד ממטוסי הקרב הרב-משימתיים הנפוצים ביותר בעולם הוא ה-F-16 פייטינג פלקון, שיכול לשמש הן כמטוס יירוט והן כמטוס תקיפה והפצצה. בתחילת המאה ה-21 נכנס לשירות מספר חילות אוויר (בהם חיל האוויר הישראלי) ה-F-35 לייטנינג II, מטוס קרב רב-משימתי חמקן מהדור החמישי, המצויד באוויוניקה מתקדמת ומשמש ליירוט, עליונות אווירית, הפצצה טקטית, אמנעה אווירית, דיכוי הגנה אווירית, ביון, צילום אווירי, בקרה אווירית ולוחמה אלקטרונית.
מיכאיל פרדקוב

ביוגרפיה

פרדקוב נולד בשנת 1950 בכפר קורומוץ' (Курумоч) במחוז סמרה, לאב יהודי ולאם רוסייה. בילדותו עברה משפחתו למוסקבה.
ב-1972 סיים לימודים לתואר מהנדס במכון להנדסת מכונות של מוסקבה. מ־1973 עבד במחלקה הכלכלית בשגרירות ברית המועצות בהודו. בהתאם למצב שאז שרר בברית המועצות תפקיד מסוג זה היה ניתן לקבל רק תוך ניצול קשרים חזקים בממשל או תוך תמיכת הק.ג.ב. בהתחשב שפרדקוב יהודי והוריו נטולי קשרים, קרוב לוודאי בתחילת שנות ה-70 החל לשרת בק.ג.ב ומינוי זה היה קשור לפעילותו בארגון.
מ־1975 עבד בחברה הממשלתית לייצוא של תעשייה כבדה (Тяжпромэкспорт). ארגון זה היה מטפל במכירות נשק סובייטי למדינות שונות. עבודותו בחברה ככל הנראה גם הייתה קשורה עם חברותו בארגון ביון. בשנות ה-80 עבד במוסדות ממלכתיים שונים שעוסקים בקשרי־חוץ כלכליים.
ב־1991 התמנה ליועץ בכיר של נציגויות רוסיה בארגונים הבינלאומיים השונים של האומות המאוחדות. מ־1992 - סגן השר לקשרי־חוץ כלכליים של רוסיה; בשנת 1997 קיבל את תפקיד השר. פרש מהתפקיד בשנת 1998 עם פרישתה של ממשלת ויקטור צ'רנומירדין והתמנה למנכ"ל חברת הביטוח אינגוסטראך (Ингосстрах).
במאי 1999 חזר לפוליטיקה בתפקיד שר המסחר, אך פרש מהתפקיד עם פירוק ממשלת סרגיי סטפשין וקיבל את תפקיד האחראי על הביטחון הכלכלי של רוסיה במועצת הביטחון של רוסיה. ב־2001 קיבל את תפקיד מנהל משטרת המס של רוסיה. מ־2003 שימש כנציג מטעם רוסיה באיחוד האירופי. במרץ 2004 מונה לראש הממשלה לאחר שוולדימיר פוטין פיטר את ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב.
פרדקוב מיעט להביע דעות מדיניות, ונתפס כראש ממשלה ניהולי המבצע את מדיניות הנשיא.
ב-12 בספטמבר 2007 הוא התפטר מתפקיד ראש הממשלה, ובמקומו מינה פוטין את ויקטור זובקוב. באוקטובר אותה שנה הוא מונה למנהל שירות ביון החוץ, סוכנות הביון של רוסיה.
ב-22 בספטמבר 2016 פוטין החליט כי ב-5 באוקטובר יוחלף על ידי סרגיי נארישקין בעוד הוא עצמו מונה למנהל המכון הרוסי למחקרים אסטרגיים (RISI).
הופליטודרומוס

הופליטודרומוס (ביוונית: Ὁπλιτόδρομος; בעברית: מרוץ החייל (הופליט)) היה מרוץ אתלטיקה במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה ובמשחקים הפאן הלניים. זהו המרוץ האחרון שנוסף לתחרויות, ונערך לראשונה באולימפיאדה ה-65, ב-520 לפנה"ס. מאז, היה זה המרוץ האחרון שנערך בכל תחרות.
בניגוד לשאר התחרויות שנערכו בעירום מלא, מרוץ זה נערך כשהמתחרים חובשים קסדה ומוקיים ונושאים מגן עץ עם ציפוי ברונזה הנקרא "אספיס". המשקל הכולל של הציוד היה כ-25 ק"ג. המירוץ היה קצר יחסית למירוצים אחרים ובניגוד אליהם לא נועד לבחון סיבולת, אלא כוח מתפרץ. באולימפיה ובאתונה אורך המירוץ היה הקפה אחת של האצטדיון, כ-370 עד 400 מטרים. במשחקים הנמאיים אורכו היה עד 2 הקפות, ובפלטאיה ובבויאוטיה, כשבע הקפות.
ניכר שהמירוץ הגיע ממטרות אימונים צבאיים יותר מאשר מאימוני ספורט. עימותים עם הפרסים שהחלו באותה תקופה והמפגש עם קשתים פרסים מיומנים העלו את הצורך לשפר את מהירות החיילים היוונים בשדה הקרב. כמו כן, משערים שמרחק ה-400 מטרים של המירוץ, קשור לטווח האפקטיבי של קשתות הפרסים.
מפרץ דארבל

גילוי המפרץ

המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה, 1908–1910, בהנהגת ז'אן-באטיסט שארקו גילתה את המפרץ, מיפתה אותו בקווים כלליים. 
המפרץ מופה בשנית בשנת 1931 על ידי סגל חקירות דיסקברי על ספינת המחקר "דיסקברי II", ושוב על ידי המשלחת הבריטית לארץ גראהאם, 1934–1937, בראשות ג'ון ריימיל.

מקור השם

שארקו נתן למפרץ השם "Baie Marin Darbel".
הנסיך אדוארד, דוכס קנט

קורות חיים

אדוארד נולד ב-9 באוקטובר 1935 בבית מס' 3 בכיכר בלגרייב שבלונדון. אביו היה הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, בנם הרביעי של המלך ג'ורג' החמישי ושל המלכה מרי. אמו של אדוארד הייתה הנסיכה מרינה, דוכסית קנט, בתם של ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק וילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
אדוארד הוטבל בקפלה הפרטית של ארמון בקינגהם ב-20 בנובמבר 1935 על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, קוזמו לאנג בנוכחות סבו וסבתו - המלך והמלכה, וכן בנוכחות דודיו אדוארד, נסיך ויילס, מרי, הנסיכה המלכותית, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, הנסיכה לואיז, דוכסית ארגייל וניקולאס, נסיך יוון.
ב-25 באוגוסט 1942 נהרג אביו של הנסיך בהתרסקות מטוס בקיית'נס. אדוארד, בן ה-6, ירש את תאריו - דוכס קנט, רוזן סנט אנדרוז וברון דאונפאריק.
אדוארד למד בבית הספר המכין לאדגרוב (Ludgrove Preparatory School) שבברקשייר, ובהמשך למד במכללת איטון ובלה רוסי שבשווייץ.
לאחר תום לימודיו החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בה זכה בפרס סר ג'יימס מונקריף גריסון לידיעת שפות זרות, והפך למתרגם מוסמך מצרפתית לאנגלית.
בשנת 1959 החל אדוארד לשבת בכיסאו של אביו בבית הלורדים.

שירות צבאי

לאחר סיום לימודיו במכללה הצבאית בשנת 1955, קיבל אדוארד דרגת לוטננט משנה (Second Lieutenant) והחל לשרת ברגימנט הסקוטים האפורים המלכותי. בין השנים 1962–1963 שירת אדוארד בהונג קונג, ולאחר מכן שירת במפקדה המזרחית של הצבא הבריטי. בשנת 1970 עבר אדוארד עם גדודו לשרת בקפריסין כחלק מכוחות האומות המאוחדות המפרידים בין החלק היווני לחלק הטורקי של האי.
אדוארד פרש מהצבא בשנת 1976 בדרגת לוטננט קולונל (Lieutenant-Colonel). ב-11 ביוני 1983 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל וב-11 ביוני 1993 הועלה לדרגת פילדמרשל.

תפקידים

מתוקף תפקידו כעוזרה של המלכה, אדוארד משמש בשליחויות מטעמה, וביקר בטקסי העצמאות של מדינות רבות שהיו מושבות של האימפריה הבריטית ובהן סיירה לאון, אוגנדה, גיאנה, גמביה וגאנה.
אדוארד משמש כנשיא מועדון הטניס והקריקט של אנגליה וכנשיא ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, חבר בתפקיד גראנד מאסטר של הבונים החופשיים באנגליה, ומכהן כנשיא איגוד הצופים מאז שנת 1975.

שלט אצולה

שלט האצולה זהה לשלט האצולה המלכותי, בהבדל אחד - בשלט חמישה תגים, כאשר על התג הראשון, השלישי והחמישי מופיע עוגן כחול, ועל השני והרביעי צלב אדום.
על הכתר שמעל הסמל (שמורכב מארבעה צלבי פאטיה שביניהם ארבעה עלי תות שדה) עומד אריה.
היסאהיטו, נסיך אקישנו

ביוגרפיה

הנסיך היסאהיטו נולד לנסיך פומיהיטו, נסיך אקישנו, בנו הצעיר של קיסר יפן, ולאשתו, קייקו, נסיכת אקישנו, בניתוח קיסרי ב-6 בספטמבר 2006. להיסאהיטו שתי אחיות גדולות ממנו. לידתו באה לאחר שמאז 1965 לא נולד בן זכר למשפחה הקיסרית. על כן, היסאהיטו הוא השני בסדר לרשת את כס הקיסרות, אחרי אביו הנסיך פומיהיטו, נסיך אקישנו. בטרם נולד, בתחילת 2006, התנהל ביפן דיון סוער סביב השאלה, האם ניתן לשנות את החוק כך שאשה תוכל לרשת את כס הקיסרות, לאור העובדה שלאביו ולדודו לא היו בנים. לאחר לידתו נזנחה ההצעה לשנות את החוק.
הנסיך היסאהיטו הוא הראשון מבני המשפחה הקיסרית שאינו הולך לבית הספר של האצולה, הגאקושין. הוא מתחנך בבית הספר היסודי של אוניברסיטת אוצ'אנומיזו בטוקיו.
ויקטור דרביאנקו

ויקטור דרביאנקו הוא פסנתרן ומורה ישראלי, יליד ברית המועצות.

חייו

דרביאנקו נולד בברית המועצות ולמד אצל היינריך נויהאוז. עם תום לימודיו כיהן כפרופסור לפסנתר ולמוזיקה קאמרית במכון גנסין והיה חבר בשלישיית "וידום", שעמה יצא למסעות קונצרטים בברית המועצות ובמזרח אירופה. בשנת 1974 עלה לישראל ולימד פסנתר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
כיום חי דרביאנקו עם אשתו, הצ'לנית דיאנה קהנסקו בפארמה שבאיטליה. השניים מופיעים יחד ברסיטלים ומבצעים בין השאר עיבוד לצ'לו ופסנתר שערך דרביאנקו לשירים על מות ילדים מאת גוסטב מאהלר.
ויקטור דרביאנקו מופיע בפסטיבלי מוזיקה באירופה ומנחה כיתות אמן באוניברסיטאות בארצות הברית. בין תלמידיו נטשה טדסון, ינון ברנתן, נדיה ויינטראוב, גילה גולדשטיין, תומר לב, אלון גולדשטיין ואריאל הלוי.
כביש הטבעת הפנימי של לונדון

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 החלה להיווצר בעיית תחבורה אמיתית בעיר לונדון. לאורך השנים הועלו מספר הצעות להתמודדות עם הבעיה, עד שבשנת 1938 פורסמו מסקנות לגבי פיתוח כבישים מהירים על ידי המהנדסים צ'ארלס ברסלי ואדוארד לוטיינס. מספר שנים לאחר מכן פטריק אלברקרומבי, מעצב ערים ואדריכל, פרסם שני מחקרים (בין 1943–1944) לגבי הבעיות השונות של לונדון. בין היתר הציע אלברקרומבי להקים מספר כבישי טבעת סביב מרכז העיר, כאשר כל אחד מהם רחוק ורחב יותר מקודמו. תוכניות אלו לא מומשו בתקופה זו משום סיומה של מלחמת העולם השנייה והבעיות הכלכליות שבאו לאחריה.
בשנות ה-60 המועצה של לונדון הגדולה הגתה את תוכנית ארבע כבישי הטבעת סביב העיר. חלקים משתי הטבעות החיצוניות נבנו בתחילת שנות ה-70, אך שתי הטבעות הפנימיות שהיו עתידות להיבנות בתוך החלקים הפנימיים של העיר נתקלו בהתנגדות ורק קטעים בודדים נבנו ולבסוף התוכנית בוטלה בשנת 1973 לאור ההתנגדות הרבה. למרות זאת, מיזם כביש הטבעת הפנימי יצא בכל זאת לפועל על ידי הרחבת מספר רחובות והגדרה רעיונית של ציר הטבעת. כך גם היה לגבי רוב כביש הטבעת האמצעי, בעוד שכביש הטבעת החיצוני שקיבל את השם M25, אכן יצא לפועל ונבנה בין השנים 1975–1986.