google/wiki40b huggingface dataset:
חוג חתם סופר

היסטוריה

קהילת חוג חת"ם סופר נוסדה בארץ ישראל בשנות ה-30, על ידי יוצאי הונגריה וצ'כוסלובקיה. בבחירות הראשונות למושבה בני ברק, בשנת 1939, הריץ חוג חת"ם סופר במקום רשימה עצמאית, בראשות משה שרייבר, מצאצאי החת"ם סופר. שרייבר שימש נציג במועצה במשך מספר קדנציות והיה מנאמני החזון איש.
בשנות ה-50 ובשנות ה-60 התפתחו קהילות חוג חת"ם סופר בכמה מקומות בישראל. המרכז הבולט ביותר היה בבני ברק, שבה נוסדו שלוש קהילות, האחת בראשות הרב יצחק שלמה אונגר, השנייה בראשות הרב יצחק צבי ברנפלד, מצאצאי החת"ם סופר, והשלישית בשיכון ה'. שני רבני הקהילות שימשו גם כדיינים בבית דינו של הרב שמואל הלוי וואזנר. קהילתו של הרב אונגר הקימה ישיבה גדולה שבראשה עמדו לצדו ראשי ישיבה נוספים, ובהם הרב יעקב אדלשטיין והרב אשר וייס, וכמשגיח כיהן הרב ישראל משה רוזנפלד, לימים האדמו"ר מדאראג. הקהילה שבראשות הרב ברנפלד ייסדה בשנות ה-60 תלמוד תורה שנועד בעיקר לילדי הקהילה. בין תלמידיו של מוסד זה נמנים בני קהילתו של הרב וואזנר בבני ברק.
בתל אביב היו מרכזי הקהילה ברחובות בר כוכבא ואחד העם, בקהילה ברחוב בר כוכבא כיהן כרב רבי יואל פולק וכרב הקהילה ברחוב אחד העם כיהן הרב מרדכי יפה-שלזינגר. בירושלים עמד בראש הקהילה הרב יששכר דב גולדשטיין, ראש כולל שומרי החומות. בפתח תקווה עמד בראש הקהילה הרב יעקב שמריהו דייטש ומרכזה ברחוב איכילוב שבמרכז העיר. קהילה נוספת הייתה בנתניה.

כיום

עם השנים התדלדלו קהילות חוג חת"ם סופר. מן הדור הוותיק נותרו שרידים מעטים ורבים מבני הדור השני נטמעו בזרמים החרדיים המרכזיים - החסידים והליטאים. חלק מתלמידי הישיבות ההונגרים לומד בישיבות נוספות, ובהן ישיבת חכמי לובלין בבני ברק וישיבת ערלוי בירושלים.
לאחר פטירת הרב אונגר התפצלו שני תפקידיו: כרב הקהילה משמש הרב יוסף מאיר אלטמן שקהילתו מתנהלת כיום כמעט כחצר חסידית. לראשות הישיבה מונה הרב שמואל אליעזר שטרן, דיין בבית דינו של הרב וואזנר. לאחר פטירת הרב ברנפלד התמנה כרב הקהילה הרב משה בנדיקט. לאחר פטירת הרב יפה-שלזינגר, רב הקהילה בתל אביב, לא מונה לו ממלא מקום בשל הידלדלות הקהילה המקומית. לאחר פטירת הרב יעקב שמריהו דייטש, רב הקהילה בפתח תקווה, מונה בנו הרב חיים יהודה דייטש לממלא מקומו. כרב קהילת חוג חת"ם סופר בירושלים שימש הרב נפתלי הירצקא פרנקל, לאחר פטירתו ירש את מקומו בנו הרב אהרן שמואל פרנקל.

גופי כשרות

אחד ממוקדי הכוח המרכזיים של קהילות חוג חת"ם סופר הוא מערכת הכשרות למהדרין שהן מפעילות בנפרד - בבני ברק ובפתח תקווה. בשנות ה-70 הנחה הרב שמואל הלוי וואזנר את מערכת הכשרות של חוג חת"ם סופר בבני ברק, וחתימתו התנוססה על מוצרים שבהכשרה. בראש המערכת עמד הרב דב לנדא, חסיד גור, עד שעזב בשנת 2015.
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית (לונדון)

היסטוריה

בשנת 1984, בעקבות רציחתה של השוטרת איבון פלטשר, ייסד במאי הסרטים מייקל וינר את קרן ההנצחה לשוטרים. בשנים הראשונות לאחר הקמתה, התרכזה הקרן בהקמת אנדרטאות לשוטרים שנפלו בעת מילוי תפקידם - אנדרטאות אלה הוקמו במקום נפילתם של השוטרים.
החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הקרן לפעול להקמת אנדרטה לאומית, ולאיסוף תרומות למטרה זו. וינר בעצמו תרם סכום של 500,000 ליש"ט להקמת האנדרטה.
סכום התרומות הכולל שנאסף לצורך הקמת האנדרטה היה 2.3 מיליון ליש"ט.
באוקטובר 2002, לאחר פעילות ציבורית של כ-10 שנים, הסכימה מועצת הסיטי של וסטמינסטר להקים את האנדרטה בשטחה.

תכנון האנדרטה והקמתה

האנדרטה תוכננה על ידי לורד נורמן פוסטר והמעצב הדני פר ארנולדי.
האנדרטה נבנתה סביב ארובת איוורור של קו בייקרלו של הרכבת התחתית של לונדון אשר היה במקום קודם לכן.
ב-22 ביולי 2004 נערך טקס הנחת אבן הפינה לאנדרטה, בנוכחות ראש ממשלת בריטניה דאז טוני בלייר, מייקל וינר וראשי המשטרה המטרופולינית ומשטרת מנצ'סטר רבתי (יחידות המשטרה להן מספר הנופלים הגבוה ביותר).
האנדרטה נחנכה ב-26 באפריל 2005 בנוכחות מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת השנייה, ובנוכחות טוני בלייר, מייקל הוורד וצ'ארלס קנדי (ראשי מפלגות הגדולות בפרלמנט הבריטי). בטקס נכח משמר כבוד של 56 קציני משטרה הלובשים מדים של 56 יחידות המשטרה הפועלות בממלכה המאוחדת.
בשנת 2006 זכה עיצוב האנדרטה בפרס המכון המלכותי של האדריכלים הבריטיים.

תיאור האנדרטה

האנדרטה מורכבת ממבנה מלבני שחור (המקיף את תעלת האוורור של קו הרכבת התחתית) ומעמוד זיכרון עשוי זכוכית כחולה, הניצב בתוך בריכת השתקפות. משטח מקשר בין שני חלקי האנדרטה.
על החזית הצפונית של הקיר השחור נכתב:
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית: מכבדים את אלה שמשרתים
— 
בקיר השחור חלון ובו מוצגת ספר שמות הנופלים.
עמוד הזכוכית מואר באור כחול באמצעות סיבים אופטיים. אור כחול זה בא לסמל את המנורה הכחולה התלויה באופן מסורתי בחזית מבני משטרה בממלכה המאוחדת. גובה עמוד הזיכרון 7.4 מטרים, משקלו 28.6 טונות והוא מורכב מ-622 משטחי זכוכית המוצמדים זה לזה (שטחם הכולל 954 מ"ר). עמוד זה יוצר הפרדה בין ההולכים לאורך שדרת המאל לבין המביטים בספר הזיכרון בו רשומים שמות 1,600 אנשי כוחות השיטור שנהרגו בעת מניעת פשעים או ביצוע מעצרים.

ביקורת

ביקורת רבה הועלתה כנגד האנדרטה, הן בשל העובדה שרשימת השמות המופיעה באנדרטה כוללת רק אנשי כוחות שיטור שנהרגו במהלך מעצרים או במניעת פשע, ולא כל השוטרים שנהרגו בעת מילוי תפקידם, הן בשל העובדה שרשימת השמות מוגנת מאחורי לוח זכוכית, דבר המונע העברת הדפים ברשימה וצפייה בה במלואה, והן בשל בחירת מיקומה של האנדרטה בליבו של פארק היסטוריה. ביקורת נוספת הועלתה כנגד הכללה ברשימה שמות שוטרים ממשטרת אלסטר שנהרגו במהומות באירלנד, בטענה ששוטרים אלה היוו למעשה כוח כובש מדינה זרה, ופעולותיהם לא היו פעולות שיטור.
פסטיבל בשקל

"פסטיבל בשקל" היא עמותה הפועלת לשינוי חברתי לחיזוק הפריפריה הכלכלית, החברתית והגאוגרפית בישראל. העמותה פועלת בקרב הקהילות השונות והנוער על ידי העצמה ופעילות תרבותית. הכניסה וההשתתפות בכלל פעילויות העמותה היא במחיר סמלי של שקל אחד.
בתשלום של שקל אחד יש אמירה חברתית על מחירי הכניסה הגבוהים למופעי בתרבות בארץ, המונעים מרבים ליהנות מהמופעים. התשלום הסמלי מבטיח שפעילויות העמותה יהיו נגישות באופן שווה לכל חברי הקהילה.
מסר העמותה הוא שכל אדם זכאי לתרבות וכי תרבות איננה מותרות. 
מטרות העמותה הן הרחבת מעגל צריכת התרבות, קידום היצירה בקהילה המקומית בשכונות והקמת בסיס למפגש בין קצוות חברתיים. 
העמותה נוסדה בשנת 2001 על ידי קבוצת חברים ואמנים ובהם שאנן סטריט סולן להקת הדג נחש, מפיק הפסטיבל כרמי וורטמן, הזמר חיים אוליאל ועוד.
הפסטיבל, נודד ברחבי הארץ ומקיים אחת לשנה במספר שכונות ויישובים בפריפריה, בשיתוף עם הרשות המקומית. בעזרת בני נוער מקומיים מעלים פסטיבל ססגוני שנותן במה ללהקות וכישרונות מקומיים וכן לטובי אומני ישראל בתחום המוזיקה בהם: ברי סחרוף, היהודים, הדג נחש, קרולינה, כנסיית השכל, מושיק עפיה, דודו טסה, מיכאל גריילסאמר, גבע אלון, חיים אוליאל, עידן יניב, מירי מסיקה, רמי פורטיס, טיפקס, סינרגיה ועוד.
משנת 2002 התקיימו פסטיבלים בשכונות ובישובי פריפריה כגון: שכונת הקטמונים, פסגת זאב ובקריית מנחם שבירושלים. קריית שמונה, עכו, מגדל העמק, בית שאן, מועצה אזורית גלבוע, בת ים, לוד, קריית גת, ירוחם, שדרות, דימונה, ערד, קריית מלאכי מעלות-תרשיחא ועוד. 
כמות המשתתפים הממוצעת באירועי העמותה עומדת על כ-7,000.
ב-22 באוגוסט 2012 התארח הפסטיבל במעלות-תרשיחא, בפארק "ברוכים הבאים" שבכניסה לעיר. אל הפסטיבל הגיעו קרוב ל-8,000 משתתפים וברשימת המופיעים: תיאטרון רחוב לופטגישפט ומופע ילדים, ברי סחרוף, רמי פורטיס, מושיק עפיה, קרולינה, לוס כפרוס, מופע הארנבות של דוקטור קספר, טג', פלורנטין, עושאק אל שיח אימאם ו-Selfish Shepherd.
בספטמבר 2013 התקיים הפסטיבל שוב במעלות-תרשיחא בהנחיית מודי בר-און.
בשנת 2016 נערך הפסטיבל לראשונה גם בסחנין
בנק תאילנד

היסטוריה

חוק "בנק תאילנד" תוקן שנים לאחר חקיקתו וזאת במטרה לשים דגש על האחריות הכלכלית של הבנק, ליצור מנגנון שיגונן על תאילנד מפני משבר כלכלי. כמו כן תיקון החוק מגדיר בצורה ברורה יותר את תהליך קבלת ההחלטות של הבנק על מנת להבטיח מדיניות כלכלית ושקיפות בארגון. תיקון החוק נרשם ב-4 במרץ 2016.

תפקידים ואחריות

המשימה העיקרית של הבנק היא לספק סביבה פיננסית יציבה לצמיחה כלכלית בת קיימא על מנת להשיג שיפור מתמיד ברמת החיים של העם התאילנדי.
קרל דקר

קריירה מוקדמת

דקר נולד ב-30 בנובמבר 1897 בבורנטין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס דקר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 
לאחר המלחמה הצטרף דקר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1935 הועלה דקר  לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט ה-38 והועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה דקר מפקד גדוד הנ"ט ה-38, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך במהלך המערכה בפולין במסגרת הקורפוס ה-18. ב-10 באפריל 1940 מונה דקר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם דקר עם גדודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס ההררי ה-18, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, וב-15 במאי מונה דקר למפקד רגימנט הפאנצר ה-3. ב-13 ביוני קיבל על פעולותיו בקרב תרמופילאי את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-24. ב-1 בפברואר 1942 הועלה דקר לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-7 בספטמבר 1943 מונה דקר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-4 במאי 1944 קיבל דקר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-15 באוקטובר 1944 מונה דקר למפקד קורפוס הפאנצר ה-39, ופיקד עליו בקרב על הבליטה. ב-1 בינואר 1945 הועלה דקר לדרגת גנרל חיל השריון, ולחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה.
ב-21 באפריל 1945 הבין דקר שכבר אין תקווה בהמשך ההתנגדות, ובשל כך התאבד בגרוסברונסרודה שבבראונשווייג. לאחר מותו ב-26 באפריל 1945 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
מולפולולה

היסטוריה

לפני שהגיעו לאזור והקימו את מולפולולה, הייתה בירתם של בני שבט הבקוונה נטסוונג (Ntsweng), אתר היסטורי הממוקם כמה ק"מ מדרום-מזרח למולפולולה. האזור יושב לראשונה על ידי השבט ב-1864. הוא ננטש ב-1937 כאשר אולץ השבט לעבור למולפולולה על ידי השלטונות הקולוניאליים. כיום ניתן לראות באתר שבו שכנה נטסוונג את חורבותיה.

חינוך

במולפולולה פועלים מוסדות מבתי ספר יסודיים ועד לחינוך גבוה. מוסדות החינוך הגבוה כוללים את הקולג' לחינוך ואת בית הספר לאחיות. כמו כן פועלים במקום שמונה חטיבות ביניים, בית ספר תיכון אחד וארבעה בתי ספר פרטיים.
פוארטו ריקו במשחקים האולימפיים

היסטוריה

בהופעת הבכורה של פוארטו ריקו במשחקים, באולימפיאדת לונדון, זכה המתאגרף חואן ונגאס במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג. שני קופצים במוט, חוסה ברבוסה וחוסה ויסנטה, העפילו לשלב הגמר וחלקו במקום התשיעי. במשחקים הבאים פחתו הישגיהם של הספורטאים הפוארטו ריקנים, וחלפו 28 שנים בטרם זכה ספורטאי פוארטו ריקני נוסף לעמוד על הפודיום. בתווך, בלטו ספורטאים כמרים המשקולות פרננדו באס שסיים במקום השישי באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), צמד הטניסאים סטנלי פסארל ואלברטו קררו שהעפילו לשלב רבע הגמר בטורניר הזוגות באותם משחקים, ונבחרת הכדורסל שסיימה במקום השישי באולימפיאדת מינכן (1972).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) היה אורלנדו מונטאלבו למתאגרף הפוארטו ריקני השני שזוכה במדליית ארד אולימפית (בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג). נבחרת הכדורסל סיימה באותם משחקים במקום התשיעי. באולימפיאדת מוסקבה (1980) השתתפו רק שלושה מתאגרפים פוארטו ריקנים. שניים מהם, לואיס פיסארו וחואן אנחל מולינה, העפילו לשלב רבע הגמר. 
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה מוצלחת מקודמותיה עבור המשלחת הפוארטו ריקנית. לואיס אורטיס זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, הישג שיא עבור הספורטאים הפוארטו ריקנים במשחקים. מתאגרף נוסף, אריסטידס גונסאלס, זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 75 ק"ג, ואילו רפאל ראמוס הגיע לשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג. באולימפיאדת סיאול (1988) לא שחזרו המתאגרפים את הישגיהם, ואולם נבחרת הכדורסל סיימה במקום השביעי.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה המתאגרף אניבאל אסוודו במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 67 ק"ג. נבחרת הבייסבול סיימה במקום החמישי ונבחרת הכדורסל סיימה במקום השמיני. השחיין ריקרדו בוסקטס סיים במקום התשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה המתאגרף דניאל סנטוס במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 67 ק"ג, בעוד אנריקה פלורס העפיל לשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 81 ק"ג. השחיין ריקרדו בוסקטס סיים במקום השביעי במשחה ל-100 מטר חופשי, במקום השמיני במשחה ל-50 מטר חופשי ובמקום ה-12 במשחה ל-100 מטר פרפר. 
באולימפיאדות הבאות לא זכה אף ספורטאי פוארטו ריקני במדליה אולימפית. באולימפיאדת סידני (2000) בלטו השייטים אנריקה פיגרואה ופדרו קולון, שסיימו במקום השמיני בדגם טורנדו. נבחרת הכדורסל, בשורותיה כיכבו גם קרלוס ארויו ודניאל סנטיאגו, הפתיעה במשחק הפתיחה שלה באולימפיאדת אתונה (2004), כשהביסה את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 73-92, ובסופו של דבר סיימה במקום השישי. השייט אנריקה פיגרואה התחרה הפעם לצדו של חורחה הרנאנדס, והצמד סיים במקום השביעי. המתאבקת מאבל פונסקה סיימה במקום החמישי, אך מאוחר יותר נכשלה בבדיקת סמים, והישגה נמחק. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היו הישגיה של המשלחת הפוארטו ריקנית חלשים מבעבר. את ההישג הטוב ביותר רשם המתאגרף מקוויליאמס ארויו, שהעפיל לשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 51 ק"ג.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הפוארטו ריקנים במדליות ראשונות מזה 16 שנים, ולראשונה, הן לא היו באיגרוף. המתאבק חיימה אספינאל זכה במדליית כסף, והאתלט חאווייר קולסון זכה במדליית הארד בריצת 400 מטר משוכות. המתעמל טומי ראמוס סיים במקום השישי בתרגיל הטבעות ושני מתאגרפים, חאווייר צ'ינטרון ופליקס ורדחו, העפילו לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה הטניסאית מוניקה פויג במדליית הזהב הראשונה בתולדות פוארטו ריקו, לאחר שגברה במשחק הגמר על אנגליקה קרבר. חאווייר קולסון העפיל לשלב הגמר בריצת 400 מטר משוכות עם התוצאה הרביעית בטיבה, אך נפסל בשלב הגמר עקב זינוק מוקדם. הקופץ למים רפאל קינטרו סיים במקום השביעי בקפיצה מ-10 מטר.
השנה שהייתה

"השנה שהייתה, התערוכה השנתית של מיטב הקריקטורה הישראלית" היא שמה של סדרת תערוכות קריקטורות ישראליות שהחלה בשנת 2003, כיוזמה של איגוד הקריקטוריסטים הישראלי ועיריית חולון. התערוכות מציגות תגובות של קריקטוריסטים של אירועים מרכזיים בישראל והן הוצגו לראשונה בגלריית קמפוס חנקין בחולון. משנת 2010, הפכה התצוגה לתערוכה דו-שנתית, המוצגת במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון.
שרה גרואן

ביוגרפיה

גרואן נולדה בוונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. היא גדלה בלונדון, אונטריו, ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת קרלטון באוטווה. לאחר סיום לימודיה, המשיכה להתגורר באוטווה במשך עשר שנים.
בשנת 1999 עברה גרואן לארצות הברית והחלה לעסוק בכתיבה טכנית. כשפוטרה, שנתים לאחר מכן, החליטה לנסות לכתוב ספרות בדיונית. כאוהבת בעלי חיים, עוסקים ספרה הראשון, "שיעורי רכיבה", וספרה השני, "שינויי תעופה", בסוסים. ספרה השלישי, "מים לפילים", עוסק בקרקס בשנות ה-30; וספרה הרביעי, "בית הקופים", מתמקד בקופי הבונובו.
גרואן מתגוררת בצפון קרולינה עם בעלה, שלושה ילדים, וכן סוסים, כלבים, חתולים ועז.
מרווין

הדמות

מרווין הוא רובוט רב עוצמה אבל מדוכא ופרנואידי, בעל תכונות של אא"א (אופי אנושי אמיתי). מרווין משמש בעיקר כרובוט של הספינה "ליבת הזהב", וכן כעוזרו של זייפוד ביבלברוקס. מרווין ידוע בכינוי "האנדרואיד הפראנואיד". שמו מגיע משם הקומיקאי האנגלי אנדרו מרשל. מרווין הוא אחד מהרובוטים של תאגיד השיווק "סיריוס קיברנטיקה", שמגדיר כל רובוט כ"ידיד הפלסטיק שלך שכיף לשהות במחיצתו" (הספר מגדיר את החברה כ"חבורת שוטים חסרי בינה שיועמדו ראשונים אל הקיר לכשתפרוץ המהפכה").
מאיר אבוחצירא

ביוגרפיה

נולד במחוז תאפילאלת שבמרוקו, בן בכור לרבי ישראל אבוחצירא, ה'בבא סאלי', ולרבנית פרחה (לבית אמסלם). בגיל 25 הוסמך לרבנות. בשנת ה'תש"ה מונה לרבה של העיר מידלת  שבמרוקו ולאחר מכן לראש ישיבת תומכי תמימים של חב"ד בעיר. בשנת ה'תשי"ג מונה לרבה של העיר ארפוד. בשנת ה'תשכ"ה עלה לישראל והתיישב באשדוד. הוא החל לקבל קהל בחיי אביו. התפרסם בשמירת העיניים שלו, ובכוח ברכותיו.
נפטר באשדוד בי"ז בניסן ה'תשמ"ג, כשנה לפני פטירת אביו. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
היה נשוי לשמחה לבית שוקרון, נפטרה במרוקו; בנישואין שניים – למזל, נפטרה בה'תשע"ה.
סמל מחלקה

סמל מחלקה (סמ"ח) הוא מש"ק ותיק, חוגר או נגד, בצבא המסייע למפקד מחלקה או הצוות ומשמש כסגנו. במסגרת הפלוגתית ישנו, לצד סמלי המחלקות, גם רב-סמל פלוגתי (רס"פ) הוא מפקד האחראי בפלוגה על התחומים המנהלתיים תומכי הלוחמה: ציוד, מזון, משמעת וכיוצא בזה. בעוד שבצה"ל משמשים בדרך כלל חיילי חובה אשר שירתו כשנתיים בתפקיד סמלי מחלקות הרי שבצבאות שונים ברחבי העולם, ובהם בצבא ארצות הברית ובחיל הנחתים האמריקני, כמו גם בצבא הבריטי ממלאים את התפקיד המש"קים וותיקים בקבע, המשמשים כסמלי מחלקות ופלוגות ומהווים את שדרת הפיקוד הקבועה ביחידה. בצה"ל קיימים סמלי מחלקות בחילות הרגלים, השריון, ההנדסה הקרבית, מודיעין השדה והתותחנים וכן ביחידות המובחרות.
אריק אלפסי

ביוגרפיה

אלפסי נולד בנתניה. בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה בכדורסל, ומספר עונות גם בקבוצה הבוגרת.
בעונת 2002 החל לאמן את קבוצת הנוער של מכבי נתניה. ב-2003 הוביל אלפסי את נתניה לזכייה בגביע המדינה לנוער וב-2006 זכה עם נתניה באליפות המדינה וגם באליפות ליגת העל לתיכונים עם תיכון שרת נתניה.
אלפסי החל את דרכו בליגת העל כאשר מונה לעוזרו של עופר ברקוביץ' בעירוני אשקלון בעונת 2007/8. ברקוביץ' סיים את תפקידו לאחר שלושה משחקים בלבד והוחלף על ידי אלפסי שהדריך את הקבוצה במשך עשרה מחזורים עד אשר פוטר מההקבוצה והוחלף על ידי עדי אזולאי. לאחר מכן עשה אלפסי את דרכו חזרה לנתניה כאשר הפעם מונה למאמן קבוצת הבוגרים אשר שיחקה בליגה הלאומית. בעונה זו זכתה הקבוצה להצלחה רבה כאשר בסופה עלתה לליגת העל לאחר שסיימה את העונה במאזן של 33 ניצחונות והפסד אחד. בעונה שלאחר מכן בליגת העל סיימה נתניה את העונה הסדירה במקום החמישי ועלתה לפיינל פור לאחר שגברה על מכבי חיפה בסדרת רבע גמר הפלייאוף. בפיינל פור הפסידה נתניה למכבי תל אביב בחצי הגמר ולהפועל ירושלים במשחק על המקום השלישי. אלפסי נבחר למאמן העונה בעוד שחקניו, שמוליק ברנר ודנילו פינוק נבחרו לחמישיית העונה. בעונתו השלישית כמאמן הוליך את נתניה עד לגמר גביע המדינה 2011 שם נכנעה הקבוצה למכבי תל אביב. בליגת העל דורגה נתניה במקום השמיני בתום העונה הסדירה והודחה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים בסדרת רבע הגמר.
לאחר שלוש עונות בנתניה מונה אלפסי למאמן עירוני אשקלון לעונת המשחקים 2011/12 בעוד דני פרנקו החליף אותו בנתניה. אשקלון סיימה את העונה במקום השישי אבל למרות יתרון 2:0 בסדרת רבע הגמר מול מכבי ראשון לציון הפסידה 2:3 ולא העפילה לפיינל פור. באותה עונה השתתף אלפסי במשחק האולסטאר של ליגת העל כאשר אימן את נבחרת הישראלים לצדו של אפי ברינבוים.
אלפסי שב לליגת העל במהלך עונת 2013/14 כאשר מונה למאמנה של מכבי אשדוד במקומו של נתי כהן. אלפסי השיג חמישה ניצחונות ב-18 מחזורים ואשדוד סיימה את העונה במקום האחרון המוביל לליגה הלאומית אך ברק נתניה החליטה שלא להמשיך את דרכה בליגת העל ואשדוד נשארה בליגה.
בשנת 2015 מונה אלפסי למאמנה עירוני נהריה. נהריה סיימה את עונת 2015/16 במקום הרביעי אך למרות יתרון הבייתיות הפסידה להפועל אילת בשלושה משחקים בסדרת רבע גמר הפלייאוף. נהריה סיימה את עונת 2016/17 במקום השישי אך למרות יתרון 2:0 על הפועל ירושלים בסדרת רבע גמר הפלייאוף הפסידה 3:2 והחמיצה את הפיינל פור. בעונת 2017/18 הסתבכה נהריה במאבקי תחתית אך מספר ניצחונות לקראת סוף העונה הבטיחו את הישארותה בליגה. בתחילת עונת המשחקים 2018/2019 הוחלף על ידי מיקי גורקה. בדצמבר 2018 שב לתפקיד לאחר פתיחת עונה כושלת של נהריה. בתום העונה הצליח אלפסי במשימתו להשאיר את הקבוצה בליגה הראשונה על חשבונה של יריבתה לתחתית בני הרצליה. בתום העונה הוחלף אלפסי על ידי דני פרנקו. לקראת עונת 2019/20 מונה אלפסי למאמנה של הפועל אילת.
במקביל לעבודתו בליגת העל שימש אלפסי גם כמאמן של נבחרות. ב-2012 מונה אלפסי לעוזרו של אריק שיבק בנבחרת ישראל (לצדו של עודד קטש) והעפיל עם הנבחרת ליורובסקט 2013 שנערך בסלובניה, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים. במקביל שימש אלפסי כמאמנה של נבחרת הנוער. נבחרת הנוער בהדרכתו סיימה את אליפות אירופה דרג ב' במקדוניה ב-2013 במקום החמישי ולא הצליחה להעפיל לדרג א'. אלפסי הוחלף בתפקיד על ידי אורן אהרוני.
לצד היותו מאמן כדורסל, אלפסי בעלים של הוסטלים מופרטים של משרד הרווחה.
ג'סיקה אניס-היל

ביוגרפיה

אניס נולדה בשפילד שבאנגליה בתם של ויני יליד ג'מייקה, ואליסון. בגיל 11 הצטרפה למועדון האתלטיקה העירוני בשפילד, מגיל 13 ועד היום (2012) היא מלווה על ידי מאמנה טוני מיניצ'יאלו. כנערה הצטיינה בקפיצה לגובה, בקרב רב ובריצת 100 מטר משוכות. באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה ב-2005 בקובנה שבליטא זכתה במדליית זהב בקרב שבע וקבעה שיא בריטי לנוער של 5,891 נקודות. באותה שנה השתתפה באוניברסיאדה באיזמיר שבטורקיה וזכתה במדליית ארד.
ב-2006 הגיעה למקום השלישי במשחקי חבר העמים במלבורן שבאוסטרליה כשהיא משפרת את שיאה האישי ל-6,269, בהמשך השנה שיפרה שיא זה במהלך אליפות אירופה באתלטיקה 2006 בה הגיעה למקום השמיני. באליפות העולם באתלטיקה 2007 הגיעה למקום הרביעי. בעקבות פציעה שחשפה שברי מאמץ בכף רגלה נאלצה לשבות מפעילות אתלטית במשך שנה והחמיצה את אולימפיאדת בייג'ינג.

חיים אישיים

אניס-היל בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת שפילד. ב-2011 זכתה לתואר חברה במסדר האימפריה הבריטית ב-2013 קודמה לדרגת מפקד במסדר וב-2016 הוענק לה התואר דיים. ב-2012 זכתה בתואר אתלטית השנה באירופה, ב-2017 הוענק לה פרס ה-BBC למפעל חיים של ספורטאי. ב-2013 נישאה לאנדי היל ולזוג נולדה ילדה ביולי 2014.
זהבן מחלל

מאפיינים

הזהבן הוא אחד היפים בציפורי השיר. הוא אחד מבין 26 המינים במשפחת הזהבניים, השייכת לסדרת ציפורי השיר.
גודלו של הזהבן הוא כזרזיר או כשחרור ואורכו מגיע עד 24 ס"מ.
הזהבן ניכר במראהו ובצבעיו: גופו של הזכר זהוב מבריק, כנפיו וזנבו שחורים ומקורו ועיניו אדומים.
לנקבה גב ירוק-צהבהב, וכנפיה וגחונה אפורים. מקור הזהבן מוארך וחד ואורכו כאורך הראש כולו. בדרך כלל הוא מסתתר בין ענפי העצים, ועל נוכחותו מעיד רק קולו הצלול והערב.
הזהבן נפוץ באירופה התיכונה והדרומית, בצפון מערב אפריקה וביבשת אסיה למן הים הכספי ועד הרי אלטאי. הוא חורף באפריקה המשוונית והדרומית. בארץ הוא עובר בחודש אוגוסט, בדרכו לאפריקה, וכן בשובו משם בסוף האביב.
באירופה בונה הזהבן את קינו ב"מזלג" שבין שני ענפי עץ. הקן דמוי הסלסלה משמש כמקלעת של עשב וצמר, ובקיץ מטילה בו נקבת הזהבן שלוש או ארבע ביצים, שצבען חום בהיר ועליהן כתמים אדומים- שחורים. הזהבנים ניזונים בעיקר מחרקים.
שלמה המלך והדבורה

שלמה המלך והדבורה היא מעשייה נודעת, שנכללת באגדות "ויהי היום" מאת חיים נחמן ביאליק.

עלילה

בסיפור מסופר על שלמה המלך, שבעל-כורחו חס על חייה של דבורה זעירה שעקצה את חוטמו עקב הבטחתה לעזור לו ביום מן הימים, בדומה לסיפור (המשל) על האריה והעכבר. מלכת שבא, הייתה נוהגת לחוד לו חידות רבות. החידה שחדה לו במעשייה היא, לדבריה, הקשה ביותר מביניהן: הוא היה צריך לזהות מי מבין עשרת זרי-הפרחים שהוצבו לפניו אמיתי ולא מלאכותי. למעשה שלמה לא היה מצליח להשיב נכונה לולא הדבורה, שחס על חייה בעבר, הזדמנה לאזור והתיישבה על הזר האמיתי. מלכת שבא לא ידעה כיצד ידע שלמה את התשובה (הדבורה הייתה קטנה מכדי שהמלכה תבחין בה) והוא שמר את הסוד מפניה.
צדק בין דורי

צדק בין-דורי היא סוגיה פילוסופית, העוסקת במכלול ובגבול האחריות והמחויבויות המוסריות שבין בני אדם השייכים לדור מסוים, לבני אדם השייכים לדור אחר.
במקרים רבים המושג מקובל בהקשרים של תקופות שונות בהם אין קשר אינטראקטיבי ישיר בין הדורות הנדונים. השלכות הנושא עשויות להתבטא בין היתר בענייני כלכלה, אקולוגיה וגרונטולוגיה.
משה אפשטיין

ד"ר משה (מויה) אפשטיין (5 ביוני 1925 - 23 ביולי 2014) היה מהנדס מכונות, מתכנן הטילים הראשי במפעל רפא"ל. חתן פרס ביטחון ישראל שלוש פעמים.

ביוגרפיה

משה אפשטיין נולד ב-1925 בתל אביב, בן להורים שעלו ממזרח אירופה שנה קודם לכן. אביו, פסח, היה מהנדס מים בעיריית תל אביב, ואמו, דורה, הייתה רופאה. 
ב-1944 החל ללמוד הנדסת מכונות בטכניון. ב-1948 הצטרף לחיל המדע וניהל פיתוח של תותח ללא רתע (תול"ר). המשיך ברפא"ל בפיתוח טילים. פיתח טיל קרקע-קרקע "לוז", שממנו פותח טיל הים-ים "גבריאל". עוד השתתף בראשית שנות ה-80 בפיתוח טילי הנ"ט המתקדמים "גיל" ו"תמוז".
קיבל שלוש פעמים את פרס ביטחון ישראל - בשנת 1960, על פיתוח הטיל "לוז" (יחד עם יונתן מס וירון אנזלם), בשנת 1984 על פיתוח ה"תמוז" (יחד עם שבעה אחרים) ובשנת 1997, "על תרומתו במשך שנות דור לפיתוח וייצור טילים בהן הטביע את חותמו במגוון גדול של מערכות טילים הן כמהנדס והן כמורה הדור".
בשנת 2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, "על תרומתו כממציא וכאיש אשכולות למדינת ישראל ולביטחונה".
נפטר ב-23 ביולי 2014. הותיר אישה, רות.
הדוכסות הגדולה של פינלנד

אוכלוסייה

על פי מפקד אוכלוסין משנת 1810 נמסרה לרוסיה אוכלוסייה שמנתה כ-863 אלף תושבים. מהם כ-15% (129 אלף) היו שוודים והיתר - פינים. למרות שהאוכלוסייה השוודית הייתה במיעוט, היא שלטה בכלכלת הדוכסות במשך כל התקופה. שליטה זו צומצמה במשך הזמן לאור מעבר של אוכלוסייה שוודית לשוודיה. כתוצאה מכך אחוז האוכלוסייה השוודית בערים הגדולות פחת בהתמדה. 
האוכלוסייה הפינית הייתה בבסיסה איכרית. החל ממחצית השנייה של המאה ה-19 החל מעבר אוכלוסייה זו לערים. 
בדוכסות לא הייתה אוכלוסייה רוסית משמעותית. בשנת 1917 היא הגיעה לשיעור של 0.2% מהאוכלוסייה - כששת אלפים תושבים, מהם כשלושת אלפים התגוררו בויבורג. במשך כל התקופה לא הייתה מדיניות מכוונת של התיישבות רוסית באזור. הממשל הרוסי הסתפק בכך שהפקידות הגבוהה הייתה בחלקה הגדול בידי רוסים.
עקב גידול חד באוכלוסייה ומחסור בשטחים המתאימים לעבודה חקלאית, היגרו פינים רבים לארצות הברית.

כלכלה

בתחילת המאה ה-20 התבססה כלכלת הדוכסות על חקלאות, תעשיית עץ ותעשיית נייר. רוב התוצרת יוצאה למדינות מערב אירופה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, עקב הפסקת המסחר בנתיבים הימיים בים הבלטי, חלה האטה משמעותית בפעילות הכלכלית.
עם סיפוח הדוכסות לאימפריה רוסית היה הרובל המטבע הרשמי שלה. בשנת 1860 בהתאם לצו קיסרי הוכנס מטבע עצמאי - מרק פיני.
סטוק אייטקן ווטרמן

סטוק אייטקן ווטרמן (באנגלית: Stock Aitken Waterman) הייתה שלישייה לכתיבת שירים והפקה מוזיקלית שמנתה את הפזמונאי מייק סטוק, המלחין והפזמונאי מט אייטקן והמפיק פיט ווטרמן. השלישייה פעלה בין אמצע שנות ה-80 ועד ראשית שנות ה-90 בבריטניה, באמצעות חברת ההפקה של ווטרמן (Pete Waterman Limited (PWL והפיקה להיטי פופ קליטים ומסחריים בסגנון היי-אנרג'י (Hi-nrg, שילוב בין סוגות דיסקו, דאנס וסינת'פופ). במהלך התקופה הם שלטו במצעדי הפזמונים של בריטניה. למעלה מ-100 מלהיטיהם הגיעו לבין 40 המקומות הראשונים במצעד ולכן היה כינויים "בית חרושת ללהיטים" (Hit Factory). 
בראשית התקופה עסקה השלישייה בהעברת מוזיקה לריקודים ממועדוני ההומוסקסואלים התוססים לזרם המרכזי. האמן הידוע ביותר שהעבירו ממועדונים אלה למיינסטרים היה דיוויין, ב-1984. באותה שנה הפיקו את שירה של קפריסין לתחרות הזמר של האירוויזיון. ב-1985 הגיע שירם "(You Spin Me Round (Like a Record"  בביצוע להקת Dead or Alive  לראש מצעד הפזמונים והתחיל מסורת ארוכה. 
בשנים הבאות עסקה השלישייה ב"בניית" כוכבים, בדגש על הופעה אטרקטיבית, יכולת ריקוד וקצב סוחף, כך טיפחו את הקריירות של קיילי מינוג, ג'ייסון דונובן, ריק אסטלי, להקת הבנות בננהרמה  ורבים אחרים.