google/wiki40b huggingface dataset:
ריאליזם קסום

ריאליזם קסום, הידוע גם כריאליזם פנטסטי או ריאליזם מאגי, הוא סוגה בה אלמנטים קסומים מופיעים בסביבה טבעית וריאליסטית. אף על פי שלרוב מתייחסים אל הריאליזם הקסום כסוגה ספרותית, מושג זה מופיע גם בקולנוע ובאמנות ויזואלית.
הריאליזם הקסום הוא סגנון כתיבה המשלב בין שני ז'אנרים: ריאליזם לפנטזיה. בניגוד לריאליזם, בה הכתיבה מחקה את המציאות, ולפנטזיה, בה הכתיבה מתארת את הבלתי מתקבל על הדעת, בריאליזם הקסום החלק העל-טבעי או הפנטסטי מתקבל בסיפור כדבר הטבעי ביותר.
המושג "ריאליזם קסום" הוא נרחב ויכול להתאים לסיפורים רבים ושונים. פרופסור מתיו סטרצ'ר הגדיר ריאליזם קסום כ"מה שמתרחש כאשר לתוך רקע ריאליסטי ומפורט היטב חודר משהו מוזר מדי כדי להאמין לו".

אטימולוגיה

בעוד שהמושג ריאליזם קסום הופיע לראשונה בהקשרו המודרני בשנת 1955, מבקר האמנות הגרמני, פרנץ רוך, השתמש בו לראשונה בשנת 1925, כשהתייחס לסגנון ציור שידוע כ״אובייקטיביות החדשה״ (בגרמנית: Neue Sachlichkeit). רוך האמין כי ריאליזם קסום מתקשר לסוריאליזם, אך שונה ממנו, כיוון שריאליזם קסום מתמקד בחומריות ובקיומם הממשי של דברים בעולמנו, בניגוד למציאות התת-הכרתית, הפסיכולוגית והמחשבתית אותה חקרו הסוריאליסטים.
המונח ריאליזם קסום שימש במטרה לתאר ריאליזם בלתי-נתפש אצל אמנים אמריקאיים כגון איבן אולברייט, פול קדמוס וג'ורג' טוקר, במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. עם זאת, בניגוד לשימושו בתחום הספרות, אמנות ריאליסטית-קסומה לאו דווקא כוללת תוכן פנטסטי או קסום, אלא דווקא מסתכלת על השגרתי דרך עדשות מסתוריות או היפר-ריאליסטיות.

היסטוריה

ספרות הריאליזם הקסום החלה באמריקה הלטינית. סופרים הרבו לטייל בין מולדתם לבין בירות אירופאיות שונות, כגון פריז או ברלין, והושפעו רבות מתנועות האמנות שם. כך לדוגמה הסופר הקובני אלחו קרפנטייר, והסופר הונצואלני ארתורו אוסלר-פייטרי, הושפעו רבות מתנועות האמנות האירופאיות, כגון סוריאליזם, במהלך שהותם בפריז בשנות ה-20 וה-30 בתחילת המאה העשרים. 
הרעיונות התאורטיים שעמדו מאחורי הריאליזם הקסום באמנות החזותית השפיע רבות על הספרות האירופאית והדרום-אמריקאית בזמנו. הסופר האיטלקי מסימו בונטמפלי, שנחשב לאחד מחלוצי כותבי הריאליזם הקסום, ביקש להציג את ה"מידה הפנטסטית והמסתורית של המציאות". הוא טען שניתן ליצור תת-מודע משותף, קולקטיבי, על ידי ספרות אשר "פותחת פרספקטיבות קסומות ומיתיות חדשות על המציאות". הוא הרבה להשתמש בריאליזם הקסום במטרה לדמות את האומה האיטלקית תחת שלטון הפשיזם.
כף מטפן

תולדותיו

לכף מטפן היסטוריה ארוכה בת אלפי שנים. בקצה הכף מצויה מערה, אשר על פי המיתולוגיה היוונית הייתה ביתו של האדס, אל השאול. הספרטנים בנו כאן מקדשים אחדים לפולחנם של כמה אלים. על הגבעה מעל המערה מצויים שרידי מקדש עתיק לפוסיידון, אל הים (Νεκρομαντεῖον Ποσειδῶνος). תוקידידס מספר, כי הספרטנים הוציאו פעם מבית המקדש של פוסיידון בטיינרון כמה הלוטים מבקשי חסות ורצחו אותם נפש, וכי הם "עצמם סבורים שהרעש הגדול בספרטה בא עליהם בגלל הדבר הזה." בתקופה הביזנטית הוסב המקדש לכנסייה נוצרית, שהפולחן בה מתקיים עד עצם ימינו. כף מטפן היה המקום בו המתינו שכירי חרב כדי שישכרו את שירותיהם.
ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הטביעו צוללות גרמניות ליד כף מטפן את אוניית הקיטור "קליפורניין", מי שהייתה בסמיכות מקום ל"טיטניק" בעת טביעתה ב-1912 אך לא נחלצה להצלתה. במרץ 1941, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התחולל מול חופי כף מטפן קרב ימי גדול בין אוניות הצי המלכותי הבריטי לאוניות הצי המלכותי האיטלקי. הקרב הסתיים בניצחון מכריע של הבריטים ושיתק כמעט לגמרי את פעילות הצי האיטלקי במזרח הים התיכון.
על הכף נבנה לימים מגדלור, שכיום אינו בשימוש יותר.
בשל היותו הנקודה הדרומית ביותר של חבל הבלקן מצוי כף מטפן על נתיב נדידת הציפורים העושות דרכן אל אפריקה.
תיקי דרזדן

רקע

העלילה מתרחשת בעיר שיקגו של ימינו, כאשר בעולם זה יש גם כוחות קסם, אשר מרבית בני האדם אינם מודעים אליו.
גיבור העלילה, הארי דרזדן, הוא מכשף, אשר עובד כבלש פרטי.
כל ספר בסדרה מתמקד בפתרון תעלומה בלשית מעולם הקסם, כאשר במקביל לתעלומה הבלשית, הארי נאלץ להתמודד עם אויבים מבית (מעולם הקוסמים) וכן עם אויבים חיצוניים שונים כגון ערפדים, אנשי זאב ועוד.

מדיה נוספת

ב-2007 יצאה סדרת טלוויזיה המתבססת על סדרת הספרים. הסדרה ירדה משידור לאחר עונה אחת בת 12 פרקים.

פרסים

הספר ה-15 בסדרה, "Skin Game" היה בין המועמדים הסופיים לפרס הוגו בשנת 2015.
מחלת בסט

פתולוגיה

מחלת בסט מאופיינת באגירה לא נורמלית של ליפופוסין (lipofuscin), פיגמנט שהוא תוצר פרוק של תאי דם. החומר הנאגר יוצר על פני הרשתית מבנים צהבהבים דמויי חלמון ביצה, והיעלמותם גורמת באופן הדרגתי לפגיעה בחדות הראייה המרכזית ולראייה מטושטשת בשתי העיניים. המחלה מתבטאת לראשונה בדרך כלל בשנות הילדות או בגיל ההתבגרות (3-15) ומחמירה עם הגיל. התפתחות המחלה איטית מאוד והשונות הפנוטיפית בין חולים גדולה. לעיתים קרובות חולים בגילאי ה־50 שומרים על יכולת הקריאה. ישנם מקרים מתועדים בספרות שבהם תוארו אנשים הנושאים את האלל הגורם למחלה, אך אינם סובלים מבעיות ראייה.

אפידמיולוגיה

המחלה נפוצה בעיקר באנשים ממוצא אירופאי. המחלה מורשת בדרך כלל בהורשה אוטוזומלית דומיננטית, כלומר מספיק הורה אחד החולה במחלה כדי להעביר את המחלה לדור הבא. בישראל ידוע על כ־300 ילדים חולים, ובארצות הברית על כ-14,000.

רקע מולקולרי וגנטי

מחלת בסט היא מחלה אוטוזומלית דומיננטית הנגרמת עקב מוטציות שונות בגן BEST1 (נקרא בעבר VMD2), הנמצא על כרומוזום 11 ומקודד לחלבון בסטרופין-1. באופן נורמלי החלבון מבוטא בתאי האפיתל של רשתית העין. החלבון בסטרופין-1 הוא ממברנלי היוצר דימרים ומכיל 4-6 אזורים חוצי-ממברנה.  החלבון נחשב כרב-תפקודי (multifunctional) וקיים ויכוח בספרות המדעית לגבי תפקודיו השונים: תעלת כלור (Cl-) המשופעלת על ידי ריכוז הסידן (Ca++) התוך-תאי, תעלת ביקרבונט (HCO3-) ו/או מעכב תעלות סידן תוך-תאיות תלויות מתח (intracellular voltage-dependent Ca2 + channels). כמו כן, מוטציות בגן הגורמות למחלה התפתחותית של העין מצביעות על מעורבותו בתהליך התפתחותי זה. עד כה ידועים לפחות 100 אללים מוטנטים שונים היכולים לגרופ למחלת בסט. ברובם של האללים הפתוגנים, הגן BEST1 מכיל מוטציות  בקצה ה-N טרמינאלי של החלבון, מה שיכול להצביע על האזור הזה כבעל חשיבות רבה לפעילות החלבון.
דפנה עבר הדני

ביוגרפיה

דפנה אורדנג נולדה ב-1940 בירושלים, אחת משלוש בנותיהם של טוביה וברטה אוּרדַנג. אביה היה יליד לייפאיה (לטביה), שעלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ט והיה לאגרונום. אמה הייתה אספנית ובעלת גלריות בארץ ובניו יורק.עבר הדני גדלה בשכונת בית הכרם בעיר. ב-1948, כשהייתה בת שמונה, נהרג אביה בשעה שעלה על מוקש בבית צפאפא. למדה בבית הספר החקלאי "הדסים", שם הייתה חברתו של אורי מילשטיין.
נישאה לגבר בשם עבר הדני (במקור מוגרבי), שלמשפחתו הייתה מכולת בשוק מחנה יהודה. בנם יורם עבר הדני הוא סופר, תסריטאי ובמאי פרסומות.
פרסמה סיפורים, שירים ותרגומים. בשנת 1973 התפרסם תרגומה לשיריו של אדוארד ליר, ובמסגרת זו טבעה את המונח העברי "איגיון" (כתרגום ל-nonsense). חיברה שני קובצי שירים לילדים: "הגברת צפרדע בוכה במקלחת" (1975) ו"להיות חבר עם הינשוף" (1995).
אחדים משיריה הולחנו בראשית שנות ה-70 על ידי מאיר מינדל, וכמה משיריה גם הושרו: "שוב", שהלחין שמוליק קראוס ובוצע במקור על ידי קראוס וג'וזי כץ ב-1976; "ללא כוכב", ששר ג'ו עמר; "קזינו עולמי", שהלחין ליאור ייני וביצעה מיקי קם (הגיע למקום השלישי בקדם-אירוויזיון 1987). 
בסוף ימיה אושפזה דפנה עבר הדני בהוספיס בבית החולים הדסה הר הצופים, ונפטרה ב-1997, בגיל 56. נקברה בהר המנוחות.
מיקרואירופיל

מיקרואירופיל (מאנגלית: Microaerophile) הוא מושג המתאר מיקרואורגניזמים (לרוב חיידקים) שזקוקים לחמצן על מנת להפיק אנרגיה, אולם בריכוזים נמוכים בהרבה מהרגיל (פחות מ-21% הנמצאים באוויר; לרוב בסביבה בה הריכוז נע בין 2-10% חמצן), שכן ריכוזים גבוהים של חמצן עלולים להורגם. מיקרואירופילים רבים הם גם קפנופילים (Capnophiles), כלומר כאלה שזקוקים לריכוז מוגבר של פחמן דו-חמצני בסביבה על מנת לגדול.

תיאור

אורגניזמים אווירניים משתמשים בתהליך של זרחון חמצוני, בו מהווה החמצן קבל אלקטרונים סופי, על מנת להפיק את האנרגיה הדרושה להם מסוכרים וחומצות שומן. ברם בתהליך זה נוצרים שני תוצרי לוואי רעילים: מימן על-חמצני ויון סופראוקסיד. שני חומרים אלה הם מחמצנים חזקים שנוטים להגיב עם חומרים אורגניים רבים ובכך לשנות את הרכבם. שינויים אלה מזיקים לאורגניזמים ועלולים לגרום למותם. אורגניזמים אווירניים הצליחו להתגבר על בעיה זאת באמצעות סינתזה של שלושה אנזימים (סופראוקסיד דיסמוטאז, פרוקסידאז וקטלאז) אשר מנטרלים את תוצרי הלוואי הללו. מיקרואורגניזמים מיקרואירופיליים, בדומה לאורגניזמים אווירניים אובליגטוריים משתמשים בחמצן בלבד על מנת להפיק אנרגיה ומייצרים את שלושת האנזימים המוזכרים לעיל, אך בכמות קטנה מן הרגיל ועל כן הם מוכרחים להמצא בסביבה בה ריכוז החמצן נמוך.
קודקס הירושה האחיד

קודקס הירושה האחיד (אנגלית: Uniform Probate Code) הוא חוק בענייני ירושה שנוסח על ידי המועצה הלאומית לאחידות החוק בין מדינות ארצות הברית. 
העבודה על ניסוח הקודקס החלה בשנת 1964 וגרסה ראשונה של הקודקס פורסמה בשנת 1969. במהלך השנים הוכנסו שינויים לקודקס, האחרון שבהם בשנת 2006. בעקבות הצגתו, אומץ הקודקס על ידי 16 מדינות בשנת 1969. מדינות אלו היו: אלסקה, אריזונה, קולורדו, פלורידה, הוואי, אידהו, מיין, מישיגן, מינסוטה, מונטנה, נברסקה, ניו מקסיקו, צפון דקוטה, דרום קרולינה, דרום דקוטה ויוטה. מדינות נוספות של ארצות הברית אמצו חלקים של הקודקס. אולם גם בין המדינות שאמצו באופן מלא את הקודקס, ישנם הבדלים בין הנוסח של הקודקס במדינות שונות. בית משפט בפלורידה פסק שעורך דין שטעה בגלל שהסתמך על נוסח הקודקס באתר הרשמי של המועצה הלאומית לחוקים אחידים או על נוסח של הקודקס במדינה אחרת, אינו יכול לבקש התחשבות בגלל טעותו.  
בשנת 1990 תוקן הקודקס על מנת להכיר בצוואה שוללת שלא הוכרה קודם לכן בהתאם לנהוג במשפט המקובל.
ג'וליה דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולדה בלמבת' וגדלה בגילדפורד. כשהייתה בת 14 עברה עם משפחתה לגור בעיר באת' שבסאמרסט. היא למדה לתואר באנגלית ובדרמה בקולג' ריפון ויורק סט ג'ון, ואחר כך חזרה לבאת' והופיעה בצמד עם ג'יין רות' בלהקת תיאטרון מקומית. השתיים הקימו להקת אימפרוביזציה יחד עם רוב בריידון ורות ג'ונס.
הפריצה של דייוויס בטלוויזיה הייתה כשהופיעה בקביעות בסדרה "Big Train". ב-1998 שלחה טייפ עם דמויות משלה לסטיב קוגן, והוא הזמין אותה לכתוב עבורו ולהופיע יחד איתו בסיבוב הופעות. דייוויס כיכבה בתוכניות קומיות רבות בטלוויזיה הבריטית בהן "אני אלן פרטרידג'", "Big Train",‏ "Coming Soon",‏ "Brass Eye",‏ "Jam",‏ "Human Remains", "גאווין וסטייסי", "I Am Not an Animal",‏ "Dr. Terrible's House of Horrible" ובסיטקום "Nathan Barley".
ב-2004 כתבה וכיכבה בקומדיה האפלה לזכתה לשבחים "נומי נומי". ב-2005 שודרה העונה השנייה של הסדרה. בנוסף שיחקה בתפקידים רציניים ב-"For the Love of God" של ה-BBC, בסדרה "היומנים של אלן קלארק", בסרט הטלוויזיה "Fear of Fanny" גילמה את השפית פאני קרדוק , ובסרט הטלוויזיה "הטיית לב" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
ב-2009 הופיעה דייוויס בדמות דבי בידוודן, העוזרת האישית של סטיב קוגן, בסרט הטלוויזיה "Steve Coogan – The Inside Story".
בפרק האחרון של הסדרה "המשרד" נשמע קולה בטלפון בדמות אישה מסוכנות היכרויות המשוחחת עם דייוויד ברנט. ב-2008 השתתפה בתוכנית "Little Britain Abroad" בדמות כלה רוסיה בהזמנה בשם איוונקה. ב-2010 הייתה שותפה לכתיבה וכיכבה בסרט "ליזי ושרה" יחד עם ג'סיקה היינס. פרק הפיילוט שודר בבריטניה ב-20 במרץ 2010 בערוץ BBC Two בהפקת "Baby Cow Productions". לא הוזמנו שאר הפרקים לסדרה שהייתה אפלה יותר מעבודותיה הקודמות של דייוויס.
בדצמבר 2011 שיחקה דייוויס בפרק השני "מיליון נקודות זכות" של סדרת הדרמה "מראה שחורה" בדמות שופטת בתוכנית הכשרונות "Hot Shot". בדצמבר 2011 הופיעה בתפקיד אן יימאן בפרק ספיישל חג המולד של הקומדיה "How Not to Live Your Life". היא השתתפה בפרק הפיילט של הסדרה "Bad Sugar" ששודרה בערוץ 4 ב-26 באוגוסט 2012. ב-2012 כתבה דייוויס את הסדרה "הנדרבי" ששודרה בערוץ Sky Atlantic. ב-2014 כיכבה בסרט קצר בשם "The Bird".

חיים אישיים

בן זוגה של דייוויס הוא הקומיקאי ג'וליאן באראט. לבני הזוג נולדו תאומים, וולטר וארתור.
On a Roll

רקע

השיר נכתב על ידי מיילי סיירוס, צ'ארלי ברוקר וטרנט רזנור, הולחן על ידי רזנור והופק על ידי האיש הנעלם. הווידאו קליפ הרשמי שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של נטפליקס והצליח לצבור 11 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
אלתא מערכות

היסטוריה

אלתא הוקמה על ידי פלטיאל מקלף בשנת 1967 כחברת-בת של התעשייה האווירית ופעלה בחצר התעשייה האווירית בנתב"ג לוד. בשנת 1969 הועברה החברה לאשדוד במסגרת מדיניות ממשלת ישראל בראשות לוי אשכול לפיזור התעשיות ולתמיכה בערי הפיתוח. 
בשנת 2005 זכתה אלתא מערכות בפרס האיכות הלאומי בתעשייה ובפרס האיכות של איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה. נכון לראשית 2013 זכתה אלתא 13 פעמים בפרס ביטחון ישראל.
בתחילת מאי 2006 מונה ניסים הדס למנכ"ל אלתא מערכות, במקום ישראל ליבנת שפרש. בשנת 2018 מונה יואב תורג'מן למנכ"ל.
ב-2011 הסתכמו מכירות אלתא בכמיליארד דולר, כש-85% מהסכום הגיעו מייצוא. הרווח הנקי של החברה עמד בשנה זו על כ-100 מיליון דולר. צבר ההזמנות של החברה בשנה זו עמד על 2.47 מיליארד דולר. נכון לראשית 2013, 90% ממכירות אלתא הן לייצוא. לקוחות החברה פרושים על פני 69 מדינות. שיעור הצמיחה השנתי של אלתא הוא 7%-8% ובעשור שקדם לשנת 2013 היא שילשה את הכנסותיה.
אברהם חידו

חייו

חידו נולד בארביל שבעיראק למשפחה בת שבעה ילדים. ב-1951 עלה עם משפחתו לישראל וגדל במעברה בסמוך לתל עדשים, ובמגדל העמק. למד בתיכון חקלאי עירון חדרה. 
ב-1960 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לגדוד ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר, אולם כעבור שנתיים שב לצה"ל והוצב בחטיבת גולני. פיקד על פלוגה בגדוד 51 ושימש סגן מפקד הגדוד. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים היה חניך במכללה לפיקוד ולמטה, הוא הצטרף לגדוד 51 ונלחם בקרבות בגזרת רמת הגולן. במהלך הקרב על החרמון נפצע באורח קשה בירכו ובזרועו השמאלית שרוסקה. הוא אושפז בבית חולים במשך שמונה חודשים. הוא חזר לשירות, פיקד על גדוד 51 ושימש סגן מפקד חטיבת גולני. בשנים 1979 עד 1980 פיקד על עוצבת ברעם. 
שירת כחונך ראשי לצבא דרום לבנון. ב-1985 נהרג בקרב באזור גשר ערב-סלים בלבנון. 
חידו הותיר אחריו אישה ושני ילדים. נקבר בבית העלמין בקיבוץ שפיים. על שמו נקרא ב-1986 גשר להולכי רגל בקריית שמונה, הגשר פורק ב-2003 ובמקומו נקרא על שמו של חידו גשר במחלף אליפלט.
יהודה מלצר

ביוגרפיה

נולד בישראל. בנו של המשורר והמתרגם שמשון מלצר ואחיהם של אביב מלצר ומולי מלצר. עם גיוסו לצה"ל התנדב מלצר לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר. כאיש מילואים בחטיבת הצנחנים 55 לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה מרצה לפילוסופיה וערך את הרבעון הפילוסופי "עיון". בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה ממייסדי תנועת יש גבול. הקים את הוצאת הספרים "אדם", שנסגרה כעבור זמן. בשנת 1988 ייסד את הוצאת הספרים "ספרי עליית הגג", המוציאה לאור ספרים בשלל נושאים, ובהם ספרי עיון בנושאי פילוסופיה, היסטוריה, פוליטיקה, וכן פרוזה מתורגמת, ספרי נוער וילדים וספרות מקור.
מלצר תרגם חלק מספרי יצחק בשביס זינגר וערך חלק מספרי חיים סבתו. כמו כן ערך מספר ספרי פילוסופיה, ובהם: "על הפואטיקה לאריסטו" מאת קנת מק’ליש, "הפילוסופים הגדולים: מבוא לפילוסופיה המערבית" מאת בריאן מגי, ו'מבוא לפילוסופיה' נוסף "מה המשמעות של כל זה?" מאת תומאס נייגל. כמו כן תרגם ספרות ילדים קלאסית, בין השאר את הספר העץ הנדיב מאת של סילברסטיין. חלק מהספרים שיצאו בהוצאת "ספרי עליית הגג" נערכו או תורגמו בידי אחיו ד"ר אביב מלצר.
בשנת 2016 זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית.

חיים אישיים

מלצר מתגורר בתל אביב. בנו עילאי משמש כמנהל ההוצאה שבבעלותו.
אהוד נצר (מהנדס)

אהוד נצר (נולד ב-1954 בערך) הוא מנהל בכיר בתעשייה הביטחונית בישראל, בהכשרתו מהנדס מכונות.

ביוגרפיה

נולד בתל אביב להורים יוצאי האצ"ל. כשהיה בכיתה ה' עברה משפחתו לצפת. התגייס לחיל הים והיה בקורס חובלים.
בעל תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ותואר שלישי מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
במשך 25 שנה, מילא שורת תפקידים בחברת "רפאל", והתקדם עד לתפקיד ראש חטיבת המערכות והתקשוב בה וסמנכ"ל.
ב-2007 פרש מ"רפאל" ובמשך כשנה וחצי היה מנכ"ל חברת אורביט לתקשורת לוויינים.
בשנת 2008 מונה לסמנכ"ל פיתוח בוועדה לאנרגיה אטומית.
ב-11 ביולי 2013 החליף את אודי אדם בתפקיד מנכ"ל הקריה למחקר גרעיני - נגב. סיים את תפקידו בפברואר 2018, ובהמשך אותה שנה התמודד על תפקיד מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל. 
מכהן כיו"ר הסטארט-אפ סיגה, שעוסק במערכות לזיהוי מתקפת סייבר על תשתיות לאומיות.
משפט הקטגוריה של בייר

משפט הקטגוריה של בייר (Baire) הוא משפט שימושי מאוד באנליזה פונקציונלית ובטופולוגיה קבוצתית. בעזרת המשפט אפשר להוכיח את קיומן של נקודות מסוימות במרחב מטרי שלם. נקודות אלו יכולות להיות למשל פונקציות בעלות תכונות מיוחדות.
תוכנית בקשות

היסטוריה

בשנות ה-20 של המאה ה-20 נהגו מאזיני רדיו בארצות הברית לשלוח גלויות ומכתבים אל תחנות הרדיו המועדפות עליהם ולכתוב מי הם האמנים המועדפים עליהם. אמנים שזכו לפופולריות במכתבים אלו הועדפו בהשמעה בתחנות הרדיו. יש הטוענים כי הראשונים שיצרו את פורמט תוכנית הבקשות היו אנשי תחנת הרדיו WDAF , ולאו פיצפטריק מקנזס סיטי שהנחה את מופע הרדיו החי של תזמורת Coon-Sanders Original Nighthawk Orchestra . שהחלו לשדר את הופעותיהם החיות בפריסה כלל ארצית בדצמבר 1922 ועודדו את מאזיניהם הרבים לבקש בטלפון, מברקים וגלויות בקשות לשיריהם וביצעו אותן בשידור החי. אמנים נוספים שזכו להעדפת המאזינים בשנות ה-20 היו וינסנט לופז , מוביל תזמורת ביג בנד מניו יורק,והאופרה האזרחית של שיקגו . האלווין מרטין (Halloween Martin), האישה הראשונה שהנחתה את תוכנית הבוקר ברדיו בשיקגו, החלה לקבל בקשות ולהשמיע תקליטים בהתאם לבקשות אלו ב-1929.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, תוכניות בקשות היו בין תוכניות הרדיו היחידות שבהן מאזינים בבריטניה הגדולה יכלו לשמוע להיטים של אותה תקופה. בערץ הקל של ה-BBC יכלו המאזינים להקשיב לתוכניות בקשות כגון: "Housewives' Choice" ו-"Two-Way Family Favorites" (שיועדה למשפחות של משרתי צבא מעבר לים) ו"Childern's Favorites".
ערוץ הטלוויזיה MTV השיק ב-1998 את התוכנית הפופולרית TRL‏ ("Total Request Live), ששילבה הקרנת קליפים פופולריים והופעות חיות של אמנים מפורסמים בביתן שקוף בכיכר טיימס בניו יורק. השירים ששודרו בתוכנית, שהונחתה על ידי קרסון דיילי, נבחרו על פי בקשות הקהל. התוכנית פעלה עד 2008 וירדה בעקבות עליית כוחו של YouTube במרשתת. ב-2017 חודשה התוכנית ונכון ל-2019 היא עדיין משודרת.

תוכנית בקשות בתרבות העברית

כבר בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 החל קול ירושלים לשדר בשבת אחר הצהריים תוכנית בקשות שנקראה תוכנית "כבקשתך". בהמשך, שודרה התוכנית פעמיים בשבוע וכללה גם מוזיקה קלאסית וגם מוזיקה פופולרית. ככל הנראה, הייתה זו תוכנית הרדיו הפופולרית ביותר בקול ירושלים.
התוכנית "כבקשתך" המשיכה להיות משודרת גם בקול ישראל לאחר הקמת מדינת ישראל.
ב-1959 החלה תחנת גלי צה"ל לשדר את תוכנית הבקשות "ד"ש עם שיר", בהנחיית רבקה מיכאלי. אות הפתיחה של התוכנית הייתה נעימתו של ביל היילי והקומטס, "Joey's Song".
במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה להיות משודרת בגלי צה"ל תוכנית בקשות נוספת שזכתה לפרסום, "ממנו אלייך",. דורי בן זאב התפרסם כמגיש התוכנית. סגנון ההגשה המשוחרר של בן זאב היה חריג וחדשני ביחס למה שהיה נהוג אז ברדיו הישראלי - שבו עדיין הייתה נהוגה מסורת של הגשה פורמלית מוקפדת.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החלה להיות משודרת בטלוויזיה החינוכית התוכנית רואים 6/6, שהייתה תוכנית בקשות טלוויזיונית וזכתה להצלחה גדולה.

המושג "תוכנית כבקשתך" בעברית

מתחילת המאה ה-21 הפך המושג "תוכנית כבקשתך" למושג שמשתמשים בו על דרך השלילה. ראובן ריבלין השתמש בביטוי ב-2005 בעת שהיה יושב ראש הכנסת: "ודאי שמצביעים. הכנסת זו תוכנית כבקשתך? מה זה? שרי הממשלה יודעים שהם צריכים להיות בזמן." ופעם נוספת כנשיא מדינת ישראל, אמר ב-2016: "איננו יכולים 'ללהק' שופטים, מתוך מחשבה שמלאכת השיפוט היא 'תוכנית כבקשתך'".
ב-2009 אמר השר לביטחון פנים, אבי דיכטר: "בעתירתו לבג"ץ ממשיך בר-לב, "להתייחס למשטרה כאל 'תוכנית כבקשתך', במסגרתה הוא זכאי להשתבץ לתפקיד מראש, לפני שאר חבריו לסגל הפיקוד הבכיר". פעם נוספת השתמש דיכטר בביטוי בעת היותו יושב ראש הוועדה לחוץ וביטחון בהתייחסו לבקשת אהוד ברק ואמר: "ועדת המשנה אינה תוכנית כבקשתך, לא של בכירים לשעבר ולא של זוטרים."
מאסימו אודו

קריירה

אודו החל את הקריירה בקבוצות הנוער של מילאן ובין השנים 2000-1995 הושאל לקבוצות בוגרים שונות בליגה האיטלקית. בשנת 2000 נרכש על ידי הלאס ורונה ממנה עבר ללאציו ב-2002. בשנת 2007 החזירה אותו מילאן אל שורותיה בדיוק בזמן בשביל לככב ולזכות בליגת האלופות לעונה זו. אודו השתתף במשחק הגמר בו גברה מילאן על ליברפול בתוצאה 2-1.
בקיץ 2008 עבר מאסימו אודו לקבוצת הפאר הגרמנית באיירן מינכן בהשאלה לעונה אחת, שבסיומה חזר למילאן.
בקיץ 2011 חתם אודו בלצ'ה מהליגה האיטלקית לעונה אחת.
ב-7 ביוני 2012 הודיע אודו על פרישה ממשחק פעיל.

קריירת אימון

במאי 2015 מונה אודו למאמן פסקארה מהסרייה ב'. בעונתו הראשונה בתפקיד הוא העלה את פסקארה לסרייה א'. ב-14 בפברואר 2017 פוטר מתפקיד מאמן פסקארה. ב-21 בנובמבר 2017 מונה אודו למאמן אודינזה מהסרייה א' . ב-24 באפריל 2018 הוא פוטר מתפקידו לאחר שהקבוצה הפסידה 11 משחקים ברציפות.
משה עמיר

ביוגרפיה

עמיר נולד להורים יוצאי תימן, גדל והתחנך בשכונת כרם התימנים בדרום תל אביב.

שירות צבאי

בשנת 1951 התגייס לצה"ל ובחר במסלול קצונה. מילא תפקידי מטה וכוח אדם ביחידות שדה. בין השאר שימש קצין השלישות החטיבתי בחטיבת הצנחנים, בחטיבת הראל, בחטיבה 14 במלחמת ששת הימים, בחטיבה 7, וקצין כוח אדם בגייסות השריון.
באפריל 1970 מונה לקצין השלישות של אוגדת הכוחות המשוריינים בסיני, בתקופת מלחמת ההתשה.
ביוני 1976 מונה לקצין השלישות הפיקודי של פיקוד הצפון תחת פיקודו של רפאל איתן, ובהמשך שימש מפקד בה"ד 11 ורמ"ח בקרה וארגון באגף כוח אדם במטכ"ל (אכ"א).

קריירה אזרחית

לאחר פרישתו מהשירות, שימש שליח מיוחד של מדינת ישראל לנושא החזרת ישראלים מארצות הברית וקנדה.
עם שובו ארצה הקים את רשות התעסוקה של "צוות" - ארגון גמלאי צה"ל.
באוקטובר 1994 התמנה למנכ"ל הראשון של "צוות".
היה חבר הנהלה בעמותת "יד לשריון" ושימש יו"ר של אחת מוועדותיה. טיפל בנושאים של משפחות שכולות בעמותה וסייע רבות באיתור השמות של חללי השריון במהלך הקמת כותל השמות באתר יד לשריון בלטרון.

הנצחה

באתר ההנצחה של חיל השריון בלטרון ישנו קיר הנצחה המתעד את קורות חייו של משה עמיר.
פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק

ביוגרפיה

פרידריך לודוויג נולד ב-6 באפריל 1653 בבק, נסיכות מינדן, ברנדנבורג-פרוסיה.
פרידריך לודוויג היה רק בעל תואר "דוכס", אולם לא ירש בפועל את הטריטוריה של בק. אחיו אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש אותה בשנת 1675, ולאחר מכן ירש אותה אחיינו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. בשנת 1719 נהרג אחיינו בקרב פרנקאווילה, ובעקבות כך ירש פרידריך לודוויג את הדוכסות, אולם הנחלה נותרה בידי אלמנתו של פרידריך וילהלם.
בשנת 1671 הפך פרידריך לודוויג למפקד רגימנט הפרשים פון אלר בצבא ברנדנבורג-פרוסיה. בשנת 1675 השתתף בקרב הפרבלין כריטמייסטר. שנה לאחר מכן הוא היה אוברסט ברגימנט הדרגונים הולשטיין. בשנת 1690 מונה פרידריך לודוויג למושל וזל בדרגת גנרל-לויטננט, ושלוש שנים לאחר מכן הוא מונה למפקד הגנרל של דוכסות פרוסיה.
ב-17 בינואר 1701 קיבל פרידריך לודוויג את עיטור מסדר העיט השחור מפרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, וזמן קצר אחר כך מונה לסטאדהאודר של פרוסיה המזרחית ומושל קניגסברג. במהלך מלחמת הירושה הספרדית, הוא השתתף בקרב אודנרדה בשנת 1708, קרב מאלפלקואט בשנת 1709, ובמצור על ליל, מונס, וטורנה. בשנת 1713 הועלה פרידריך לודוויג לדרגת גנרל-פלדמרשל. בנוסף, הוא שמר על הנייטרליות של פרוסיה המזרחית במהלך רוב המלחמה הצפונית הגדולה. ב-7 במרץ 1728 מת פרידריך לודוויג בקניגסברג, ונקבר ליד אשתו בקתדרלת קניגסברג.
לאחר מותו, ירש את תאריו בנו פרידריך וילהלם השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (שבנו היחיד, פרידריך וילהלם השלישי, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, נהרג בקרב פראג ב-1757), ולאחר מכן בניו הצעירים, קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ופטר אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק.
בשנת 1732 רכש פרידריך וילהלם השני את בק ממריה אנטוניה, ואיחד מחדש את הנחלה, אולם בשנת 1745 נמכרה הנחלה בשנית.
תחנת איסוף גדודית

תחנת איסוף גדודית (מכונה תמיד: תאג"ד) היא מחלקה בגדוד צה"לי, שאחראית על הטיפול הרפואי בגדוד, בשגרה ובקרב. לעיתים, מחלקת רפואה הבנויה באותה צורה בחטיבה או אפילו באוגדה, מכונה גם היא תאג"ד.
מפקד התאג"ד הוא קצין הרפואה הגדודי (קרפ"ג; לרוב הוא רופא, אך לעיתים גם פרמדיק), החובש הגדודי (חוג"ד) משמש כסמל המחלקה ומנהל אירוע בחרום, ואחראי המרפאה המשמש כמנהל התאג"ד בשגרה ובחירום, מתפקד כחובש-רשם. התקן למטפלים בכירים בתאג"ד הוא הרופא (קרפ"ג), פרמדיק, ובחירום מצטרף אליהם רופא נוסף (ביחידות סדירות בצה"ל, בדרך כלל רופא במילואים). בנוסף ישנם בתאג"ד חובשים ואנשי צוות נוספים, וכמותם משתנה לפי גודל הגדוד וצרכיו.
בשגרה משמש התאג"ד כמרפאה ראשונית, ובחירום הוא הדרג הראשון בו הפצוע נבדק על ידי מטפל בכיר (רופא או פרמדיק), ומשם מפונה אחורנית בדרך כלל לבית חולים. בהיות התאג"ד הגורם הרפואי הקרוב ביותר בהיררכיה לדרג הלוחם, אנשיו מוכשרים כלוחמים והם פורסים את ציוד המחלקה קרוב ככל האפשר לקו הלחימה באותו זמן. צוות התאג"ד מיומן לטפל בעיקר בנפגעי טראומה גופנית ובמתאר אב"כ.

התאג"ד בשגרה

במצב בו הגדוד מצוי בשגרה (באימונים או בביטחון שוטף), התאג"ד מתפקד כמחלקת רפואה המבוססת על מרפאה ועל אמבולנסים. בכל רגע קיים צוות כוננות רפואי, האחראי על התחום הרפואי בגזרה בה נמצאת היחידה. בדרך כלל צוות זה מורכב ממטפל בכיר, מנהל אירוע, וחובשים. על כן הגדוד מסוגל להיות מוקפץ לאירוע רפואי בגזרתו. מחלקת הרפואה אחראית גם על בריאות החיילים בגדוד, ביצוע חיסונים, ביקורת מזיקים ותברואה של המזון, וכדומה.

הפעלת התאג"ד במצב חרום

עם התארגנותו של הגדוד למשימה קרבית, נכנס התאג"ד לכוננות פריסה. הציוד שלו מועמס ומוכן על שני נגמ"שים, שם הוא מסודר בתרמילים ובמנות (קרטונים). בהינתן האות לפריסה של התאג"ד ולאחר שנבחרה נקודת הפריסה, חונים הנגמ"שים במקביל זה לזה, והציוד מורד מהם על ידי צוות התאג"ד. תחילה נבנית בתאג"ד פינת החייאה אחת שאליה מגיעים הפצועים הקשים, לאחר מכן נבנית פינת החייאה נוספת, ושתי פינות לפצועים קשים.
מהתאג"ד ניתן לפנות את הפצועים ישירות לבתי חולים, אך במידה שיש עליהם עומס, ניתן לפנות את הפצועים לפלוגות רפואה ייעודיות כמו: פלוגת החייאה קדמית (פלה"ק), יחידה כירורגית רפואית (יכ"ר), יחידה כירורגית זעירה (יכ"ז), פלוגת רפואה של חיל האוויר (פלר"ח) ואחרות.