google/wiki40b huggingface dataset:
OpenSSL

רישיונות שימוש

ספריית OpenSSL מופצת ברישיון דואלי לשימוש חופשי. שני הרישיונות דומים לרישיון BSD המקורי עם שינוי הקשור לפרסום.
סעיף הפרסום ברישיונות, הדורש מחומרי הפרסום של תוכנות מבוססות OpenSSL לכלול תיעוד מפורש לכך, מנוגד לדרישות רישיון GPL ולכן עשוי להוות מגבלה במקרה שילוב הספרייה בתוכנות המופצות ברישיון זה. לדעת כותבי הספרייה, זו אינה מגבלה אם OpenSSL נחשבת חלק אינטגרלי ממערכת ההפעלה (לדוגמה: בהפצות לינוקס שונות). במקרה של הפצת דביאן, יהיה קשה לטעון שהיא "ספריית מערכת" וכנראה תידרש תוספת קטנה לרישיון.

פרצת אבטחה

באפריל 2014 התגלתה פרצת אבטחה בגרסת OpenSSL 1.0.1 ו-OpenSSL 1.0.2-beta ובמספר גרסאות נוספות, שבה ניתן לחטוף עד 64 קילובתים של מידע רגיש מהשרת באמצעות תת-פרוטוקול הנקרא Heartbeat, שהוא פרוטוקול סינכרון. ההתקפה, הנקראת HeartBleed (פרפרזה על שם הפרוטוקול), מנצלת את העובדה שלא נעשית בדיקת גבולות (Bound Checking), ועל ידי בקשת סינכרון 'מעושה' (הצבת הערך שגוי במשתנה המייצג את גודל ההודעה) גורמת לשרת להפיק תגובה משובשת המכילה מידע מזיכרון היישום. התוקף אינו שולט בתכולת המידע ולמעשה מכיל לרוב מידע אקראי לא מסודר. עם זאת, גוש המידע שנחשף עשוי להכיל אינפורמציה קריטית כמו עוגיות, סיסמאות ואף מפתח מאסטר של השרת. ההתקפה נקייה ואינה משאירה אחריה עקבות. עם המידע שנחשף ניתן לבצע גניבת זהות על ידי התקפת אדם באמצע על השרת. למעשה לחשוף את כל תעבורת הרשת. מפתחי התוכנה המליצו לעבור לגרסה OpenSSL 1.0.1g (שבה תוקנה הבעיה) או לבטל את האופציה Heartbeat. מומחים המליצו להחליף את כל הסיסמאות, ובכל מקרה לא ניתן להציל מידע שהוצפן בעבר.
נסטור ראטש

ביוגרפיה

נסטור ראטש נולד בשם נתן שטסל במשפחה יהודית בעיירה מוינשט בחבל מולדובה. אביו נקרא אנטון שטסל ואמו-בלינה (לימים בלינה צ'אושו). הוא למד בתיכון בערים בקאו ופיאטרה ניאמץ וסיים בחינות הבגרות בשנת 1948. בשנים 1948–1951 הוא למד בבית הספר לבנייה הידרוטכנית בפיאטרה ניאמץ ובהמשך התיישב בבוקרשט, בה עבד כטכנאי בתחום זה בחברה הממשלתית "אנרגו-קונסטרוקציה". בשנים 1953–1958 הוא למד בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט.
הוא עבד בהמשך בשנים 1958–1972 כעורך בסוכנות הידיעות הממלכתית הרומנית "אג'רפרס". בינואר 1973-ינואר 1972 עבד כעורך במסגרת הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה. בשנת 1973 יחד עם המשפחה עלה לישראל באופן בלתי חוקי (ללא רשות השלטונות הרומנים) וכעבור שבועיים היגר לאיטליה ומשם לארצות הברית. באותה שנה, 1973, התקבל לעבודה במחלקה הרומנית של תחנת הרדיו אירופה החופשית במערכת בוושינגטון די. סי. ובמינכן. הוא שימש במשך שנים כתב של רדיו אירופה החופשית בוושינגטון.
פעמיים הוא מילא את התפקיד של מנהל המחלקה הרומנית בתחנה ששידרה מינכן ואחר כך מפראג:בשנת 1989 (אחרי מותו של ולאד ג'ורג'סקו) ואחר כך בשנים 1994–2002 . בשנת 2003 הוא כיהן כיועץ למדיניות העריכה של מנכ"ל התחנה. אחרי פרישתו לגמלאות כיהן ראטש למשך שנה כיועץ ראשי של יו"ר התחנות "אירופה החופשית" ו"סבובודה".

חייו הפרטיים

ראטש נשוי ליואנה לבית נוימן מן העיר לוגוז' שעבדה ברומניה כמורה להיסטוריה וספרנית בספרייה המרכזית הממלכתית בבוקרשט ואחר כך במשרד אוצר של הארצות הברית.
אמו הביולוגית, בלינה ואמו החורגת, שרה ריטנשטיין, עלו לישראל והתיישבו בה ב-1951 ובהתאמה ב-1970.
ברסאנט צלינה

קריירת מועדונים

צלינה נולד בפריזרן, קוסובו, יוגוסלביה ובגיל שנתיים עזב עם משפחתו לדראמן שבנורווגיה. בגיל 11 התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של סטרומסגודסט המקומית. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר סיטי.
ב-1 ביולי 2014 צלינה חתם ל-3 שנים במנצ'סטר סיטי. באותה תקופה עבר ניתוח עקב פציעה ולאחר שסיים את תהליך השיקום הצטרף לקבוצת הנוער של המועדון. בדצמבר 2014 נקרא לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת עקב עומס המשחקים של הקבוצה באותה העת, אך לא זכה לדקות משחק. צלינה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הסיטי במשחק ידידות נגד המבורג במהלך מחנה אימון שנערך באבו דאבי.
ב-9 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הסיטי במסגרת רשמית בניצחון 0-3 נגד נוריץ' סיטי במסגרת גביע ה-FA. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 3-1 ללסטר סיטי ואף בישל את השער היחיד של סיטי במשחק לסרחיו אגוארו.
בקיץ 2016 הושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית.
בקיץ 2017 הושאל לאיפסוויץ' טאון.
ב-31 ביולי 2018 חתם לארבע עונות בסוונסי סיטי תמורת 3 מיליון פאונד. ארבעה ימים לאחר החתימה, צלינה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שפילד יונייטד.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, שיחק צלינה בכל נבחרות הנוער של נורווגיה. לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מיוחד מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, צלינה זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקה הראשון נגד האיטי שנערך ב-5 במרץ 2014. ב-7 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד עומאן. בינואר 2015 חשף כי דחה זימון מנבחרת נורווגיה בטענה כי הוא מעוניין להמשיך לייצג את קוסובו. ב-13 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד אלבניה.
אייפל 65

היסטוריה

שלושת חברי הלהקה ניגנו יחד כבר משנת 1992, אבל רק ב-1998 החליטו להקים להקה. השם "אייפל" נבחר באקראי על ידי תוכנת מחשב והמספר 65 צורף לשם בטעות; במקור הוא היה חלק ממספר טלפון.
ב-1999 הוציאה הלהקה את השיר "Blue", שבאמצעות מנגינתו הקליטה, הקולות הממוכנים והפזמון הבלתי נשכח נהיה כמעט בן-לילה להיט בינלאומי והגיע למקומות ראשונים בכל רחבי העולם. האלבום ממנו לקוח השיר, Europop, יצא בסוף אותה שנה והגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד האמריקאי. הסינגל השני מאלבום זה, "Move Your Body", הצליח גם הוא וכך ניצלה הלהקה מהתואר המפוקפק "להקה של להיט אחד".
האלבום השני של אייפל 65, !Contact, יצא ב-2001 ונחל הצלחה בינונית מחוץ לאיטליה. ב-2003 יצא האלבום השלישי של אייפל 65 שנשא את שם הלהקה ובו בעיקר שירים באיטלקית.
ביוני 2006 עזבו חברי הקבוצה (ג'פרי ומאוריציו) את חברת ההפקות הקודמת שלהם "BlissCo", ויצאו להקים חברה משלהם (Blue Boys), כאשר הם משנים את שם הלהקה ל-Bloom 06, ויוצאים לדרך חדשה בניסיון ליצור מוזיקה שונה וחדשנית.
מיכאיל רולר

ביוגרפיה

מיכאיל רולר נולד לרב בן ציון רולר, רב העיר בוחוש שברומניה, שהיה ציוני נלהב ומחבר כמה ספרים. אחיו החורג, יצחק רולר, נפל במלחמת ששת הימים. את לימודיו בבית הספר התיכון לבנים עשה בבקאו. הוא הצטרף לתנועה הקומוניסטית בעת לימודי ההנדסה במכון הפוליטכני בברלין. לאחר מכן המשיך ללימודים בפריז. היה פעיל המפלגה הקומוניסטית ברומניה ואף נאסר בשל פעילותו. 
שיתף פעולה עם פעילי התעמולה הקומוניסטית לאונטה ראוטו ויוסיף קישינבסקי ובסופו של דבר נמלט לברית המועצות. במוסקבה עבר השתלמות בהיסטוריה המרקסיסטית. הוא שב לרומניה בסוף שנת 1944, וב-1947 עמד בראש קבוצת ההיסטוריונים שחיברו את ספר הלימוד הקאנוני (לפי התפיסה הקומוניסטית) "ההיסטוריה של רומניה" (Istoria României). רולר היה קומוניסט אדוק ונאמן, וספרי ההיסטוריה הרבים שכתב הציגו את הקו הרעיוני של המפלגה הקומוניסטית באותן השנים, בהשראת מדיניות ברית המועצות.
בשנת 1955, תוך כדי "ארגון מחדש" של המחלקה לתעמולה של הוועד המרכזי של המפלגה ששולבה בתוך המחלקה למדע ולתרבות, איבד רולר את תפקידו כסגן מנהל המחלקה והועבר לתפקיד סגן מנהל במכון לתולדות מפלגת הפועלים הרומנית השלטת, שבראשו עמד קונסטנטין פרבולסקו. בעקבות שינויים בקו המפלגה ב-1956 ערכו אנדריי אוצטיה, קונסטנטין דייקוביצ'ו ובארבו קמפינה דו"ח שמתח בקורת קטלנית על ספריו של רולר שהואשם ב"גישה אנטי-לאומית" ובכתיבת פלגיאט. הדו"ח נמסר למנהיג המפלגה, גאורגה גאורגיו-דז'.
בקיץ 1957 סולקו יוסיף קישינבסקי ומירון קונסטנטינסקו מהנהגת המפלגה. בכינוס של מליאת ועד המרכזי של מפלגת הפועלים הרומנית, ב-9-13 ביוני 1958, הואשם רולר בגישה שגויה ואנטי-מפלגתית בהצגת מאבק הפועלים בסדנאות הרכבות גריביצה משנת 1933, שבהם מילא תפקיד מנהיג המפלגה גאורגה גאורגיו-דז'. רולר, שלא הוזמן לאותו כנס, נמצא מת בביתו ב-21 ביוני 1958. הוא היה ידוע כחולה סוכרת. היו שמועות כי התאבד, אולם הדבר אינו ודאי. הנתיחה אבחנה אירוע מוחי ובצקת ראות.
אחרי 1965 וכן בתקופה הפוסט-קומוניסטית ספריו בוקרו קשות, על עיוות האמת ההיסטורית, כדי להתאימה לקו המפלגה. על רולר וספריו נמתחה ביקורת קשה גם בדו"ח הסופי של ההיסטוריונים שחקרו את נושא השואה ברומניה. לדברי ההיסטוריונים, ספריו הציגו את הקורבנות המרכזיים של השואה בתור רומנים וקומוניסטים, ולא כיהודים. כתוצאה מכך האשימו אותו החוקרים בהכחשת השואה. מצד שני זה ייצג את "הקו האידאולוגי" הרשמי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ושל בני חסותה ברומניה.
רולר היה נשוי ואב לבת. בתו, סוניה, נהרגה בשנת 1957 עקב חבלה בראשה בנפילה לתוך בריכה בפרק אוטופן בבוקרשט, קרוב לבית ההבראה שבו טופל אביה. האסון השפיע לרעה על בריאותו של רולר.
ליברה אופיס

היסטוריה

ב־28 בספטמבר 2010, מספר חברים במיזם OpenOffice.org יצרו קבוצה חדשה בשם "The Document Foundation". קבוצה זו יצרה את ליברה אופיס מתוך המיזם הקודם מחשש כי חברת אורקל תפסיק את הפיתוח של OpenOffice.org, או תגביל אותו כמיזם קוד פתוח בדומה למה שקרה עם אופן סולאריס. מאז מרבית הפצות הלינוקס אימצו את ליברה אופיס על פני OpenOffice.org.
כתוצאה מהפיצול של OpenOffice.org לליברה אופיס, ואיבוד מפתחים כתוצאה מכך, הודיעה אורקל באפריל 2011 כי היא מפסיקה את הפיתוח המסחרי של OpenOffice.org. ביוני 2011 הודיעה אורקל כי היא תתרום את הקוד והסימן המסחרי לקרן התוכנה אפאצ'י, הקרן קיבלה את ההצעה והמיזם הפך למיזם באינקובציה.

פיתוח

קוד המקור של ליברה אופיס נמצא במספר מאגרי גיט. זאת בניגוד למאגר מרקוריאל בודד שבו השתמשו ב־OpenOffice.org.

קרן המסמך

קרן המסמך (The Document Foundation, בקיצור – TDF) הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד כדי לפקח על פיתוח ליברה־אופיס, להחזיק נכסים הקשורים לתוכנה, שרתים, (השם), ועוד. הקרן היא עמותה שרשומה בגרמניה.
שלמה בלוך

הרב שלמה זלמן בלוך (ה'תרמ"ו, 1886 - י"א בסיוון ה'תשל"ו, 9 ביוני 1976) היה רב מקובל ליטאי, מהדמויות הבולטות בתנועת המוסר בדור שלאחר מלחמת העולם השנייה, תלמידו של החפץ חיים שהתפרסם כבעל מופת.

ביוגרפיה

נולד בברנוביץ', בגיל חמש עשרה החל ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל "הסבא", רבי יוסף יוזל הורוביץ. בתקופת לימודיו בנובהרדוק התקרב לרב העיר, רבי יחיאל מיכל אפשטיין. מאוחר יותר למד בישיבת ראדין, שם נעשה למקורבו ותלמידו של החפץ חיים ואף למד עמו בחברותא. הוא נמנה עם המניין שנשלח בידי החפץ חיים למשימות שונות שהצריכו "תפילת צדיקים".
לאחר נישואיו המשיך ללמוד זמן קצר בראדין, אחר כך עבר ללמוד בכולל הפרושים באיישישוק. באיישישוק נסמך לרבנות בידי רב העיר, הרב יוסף זונדל הוטנר. לאחר שנתיים עבר ללמוד בווילנה בה למד במשך חמש שנים ונסמך לרבנות בידי המו"צ הווילנאי ר' חיים סגלוביץ, מחבר "מקור חיים". ב-1917 שרר רעב בווילנה בשל מלחמת העולם הראשונה והוא עקר לקלם ולמד ב"תלמוד תורה" הנודע בעיר.
בשנת ה'תרפ"ה, 1925, עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. הוא סירב לקבל משרות תורניות והתמיד בלימודיו ותפילותיו. יצא לו שם של צדיק ובעל מופת ורבים נהגו לבקש שיעניק להם ברכה. לפי דוד זריצקי, כבר רבו ה"חפץ חיים" הפנה אליו אנשים לברכה, ובין המפנים אליו לתפילה וברכה עבור חולים היה מאוחר יותר גם החזון איש.
הוא נפטר בגיל 90 בי"א בסיוון ה'תשל"ו, 9 ביוני 1976, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. רעייתו חנה אסתר נפטרה שש שנים לפניו, לשניים לא היו ילדים.
פרי מוזר

פרי מוזר או פרי משונה (באנגלית: Strange Fruit) הוא שיר מחאה כנגד גזענות בכלל וכנגד מעשי לינץ' באפרו-אמריקאים שהיו נפוצים בדרום ארצות הברית ונערכו בגלוי על ידי לבנים, כולל אנשי קו קלוקס קלאן ותומכיהם, במהלך המאה ה-19, ועד שנות ה-30 של המאה ה-20. השיר התפרסם בביצועה של הזמרת בילי הולידיי וזכה לגרסאות כיסוי רבות ולהערכה כאחד השירים הפוליטיים החשובים של המאה ה-20‏.

כתיבת השיר ופרסומו הראשוני

את השיר כתב המשורר והמורה היהודי אייבל מאירופול (שהיה גם חבר המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ושלימים אימץ, יחד עם רעייתו אן, את ילדיהם של ג'וליוס ואתל רוזנברג שהוצאו להורג לאחר שהורשעו בריגול). מאירופול התחלחל מתמונת הלינץ' שצילם בייטלר וחיבר את השיר בהשראתה.
השיר פורסם על ידו בשנת 1937 בכתב העת של איגוד מורי ניו יורק תחת שם העט "לואיס אלן". השיר בוצע על ידי אייבל ואן מאירופול, כמו גם על ידי לורה דנקן ששרה אותו במדיסון סקוור גארדן. בשנת 1939 הגיע השיר לאוזניו של ברני ג'וזפסון, מייסד מועדון הלילה המעורב הראשון בניו יורק, קפה סוסייטי, שהציע אותו לבילי הולידיי. בביצועה של הולידיי זכה השיר להצלחה אדירה והפך לאחד מהמנוני זכויות האזרח הראשונים.

ביצועה של בילי הולידיי וביצועים נוספים

הולידיי הופיעה עם השיר לראשונה ב-Café Society ב-1939. היא העידה ששירת השיר לא הייתה לה קלה, אך היא התמידה והחליטה לשיר אותו בכל הופעותיה. כאשר פנתה לחברת קולומביה רקורדס בבקשה להקליט את השיר, הושבה ריקם, מפחד שהשיר יעורר את זעמם של לקוחות החברה בדרום. גם ג'ון האמונד, מפיקה הקבוע של הולידיי הסתייג מהקלטת השיר. הולידיי לא ויתרה ופנתה לחברת הג'אז האלטרנטיבי "קומודור", שהסכימה להקליט את השיר. השיר הוקלט במסגרת הופעה חיה ב-1939 ושוב ב-1944.
הולידיי ביצעה את השיר בכל אחת מהופעותיה, כשיר האחרון. לקראת השירה, כובו כל האורות באולם, פרט לזרקור יחידי על הזמרת. במהלך ההקדמה המוזיקלית עמדה הולידיי בעיניים עצומות, כבתפילה.
השיר זכה מאז לגרסאות כיסוי רבות. בהן גרסאות של נינה סימון, UB40, ג'ון מרטין, רוברט ואייט, ג'ף באקלי, דיאנה רוס, קסנדרה וילסון, סטינג (עם גיל אוונס) וטורי איימוס. השיר זכה גם לביצוע של להקת הרוק הישראלית פוליאנה פרנק.
בסרט התיעודי מ-2005, No Direction Home, הדגיש הזמר-יוצר בוב דילן את חשיבות השיר, השפעתו וההשראה שלו על דילן ועל בני דורו.
קשת (כף רגל)

מבנה

ניתן לחלק את אורך כף הרגל לשני סוגי קשתות: קשת מדיאלית וקשת לטראלית.

הקשת המדיאלית

הקשת המדיאלית, או הקשת הפנימית, מורכבת מעצם הקלקנאוס, מעצם הטאלוס ומעצם הנביקולר. היא נחשבת לקשת רכה וגמישה, בעלת יכולת התאמה למשטחים. לקשת המדיאלית תפקיד חשוב בשלב הבלימה במהלך השלב הראשון של הדריכה, וגמישותה מאפשרת לכף הרגל לשמש כבולם זעזועים בשלב זה.
הקשת המדיאלית המשמשת כבולם זעזועים בשלב הדריכה הראשון, סופגת את האנרגיה, נמתחת, ובשלב הדריכה הסופי ( שלב ההאצה ) מנצלת אנרגיה זו ליצירת תאוצה, ולניצול אנרגטי יעיל של כף הרגל במחזור ההליכה. לקשת המדיאלית גם תפקיד חשוב בהתאמה למשטחים, גמישותה הרבה בעיקר בסוף שלב של הדריכה הראשונית, מאפשרת לכף הרגל התאמה למגוון רחב של משטחי דריכה ואחיזה בהם.

הקשת הלטראלית

הקשת הלטראלית או הקשת החיצונית, מורכבת מהעצמות: קלקנאוס, טאלוס, קובואיד ושתי עצמות המטטרסוס החיצוניות. היא נחשבת לקשת קשיחה מאוד ויציבה. לקשת החיצונית, בשל קשיחותה, תפקיד חשוב בהעברת הכח לקדמת הקרסול, בשלב הדריכה הסופי, משמשת כמנוף ארוך, המעביר את המומנטים לקדמת כף הרגל.
אוגוסט פון וסרמן

חייו

אוגוסט פון וסרמן נולד כבן השני של הבנקאי החצר הבווארית, אנג'לו פון וסרמן, הוא למד רפואה באוניברסיטאות ארלנגן ושטרסבורג בשנים 1889-1884. אחרי הסמכתו כרופא, החל משנת 1890 התחיל לעבוד עם רוברט קוך במכון למחלות זיהומיות בבית החולים "שאריטה" בברלין. התמנה שם כרופא בכיר ומאוחר יותר כיורש של לודוויג בריגר (1919-1849) כרופא ראשי של המחלקה הקלינית של המכון. בשנת 1906 הוטל עליו לנהל את המחלקה לטיפול נסיוני ולחקר הנסיוב. 
וסרמן פיתח יחד עם אלברט נייסר וקארל ברוק מבחן פיקסציה של ה"משלים" ששימש לאבחון סרולוגי של העגבת, שנה בלבד אחרי שזוהה גורם המחלה. מבחן זה איפשר אבחונה המוקדם של העגבת, למרות התמונה הקלינית הבלתי ספציפית שלה, ובאופן זה סייע במניעת הפצתה.
מבחן וסרמן או בורדה-וסרלמן נשאר זמן רב כלי יסודי לאבחון העגבת ומניעתו אך הוחלף עם הזמן בחלופות מודרניות יותר. 
החל משנת 1913 ועד יום מותו וסרמן היה מנהל מכון הקייזר וילהלם לטיפול נסיוני בברלין-דאהלם. וסרמן היה נשוי לאליס פון טאוסיג ולזוג נולדו שני ילדים.
וסרמן היה הזוכה הראשון לפרס ארונסון בשנת 1921.
אורנלה מוטי

ביוגרפיה

אורנלה מוטי נולדה ברומא כפרנצ'סקה רומאנה ריבלי לאב נפוליטני ואם אסטונית. יש לה אחות מבוגרת ממנה, קלאודיה, שנולדה ב-1951.

קריירה

מוטי דיגמנה בנעוריה והופיעה לראשונה בסרט "La moglie più bella" ב-1970. היא שיחקה בעיקר בסרטים איטלקיים והופעת הבכורה שלה בסרט בריטי הייתה כנסיכה אורה בסרט "פלאש גורדון" משנת 1980. היא הופיעה בסרטים אמריקאיים כמו "Oscar" ‏(1991) ו-"Once Upon a Crime" ‏(1992). היא ידועה בעיקר לצרפתים בשל הופעתה בפרסומת הטלוויזיה לפסטה "ג'ובאני פנזאני פאסטה".
ב-1994 מוטי נבחרה ל"שחקנית היפה ביותר בתבל" בסקר קוראים עולמי של המגזין Class. 
בשנת 2004 שיחקה בסרטה של אסיה ארג'נטו "דפיקות לב", בתפקיד הסבתא.  
ב-2008 השיקה מוטי קו תכשיטים משלה. היא פתחה חנויות בפריז, מילאנו, רומא, ריגה, מוסקבה ואלמה אטה. היא ביטחה את שדיה בסכום של $350,000.

חיים אישיים

מוטי הייתה נשואה פעמיים, לאלסיו אוראנו (עמיתה לסרט La moglie più bella, בשנים 1981-1975) ולפדריקו פאקינטי (1996-1988).
למוטי שלושה ילדים, נאיקה ריבלי (נולדה ב-1974), שהיא גם דוגמנית ושחקנית ודומה במראה לאימה, ואביה הוא מפיק הסרטים הספרדי חוזה לואיס ברמודס דה קסטרו אקאסו, ובן, אנדריאה, ובת נוספת, קרולינה מנישואה לפאקינטי.
מאז 1998 מוטי חיה ביחד עם סטפאנו פיקולו, מנתח פלסטי.
יהודה אבן קריש

חייו

יהודה אבן קריש נולד בתאהרת  שבצפון אפריקה (בערבית: تيارت; כיום באלג'יר). לפי ההשערה, שנות פעילותו היו בין השנים 770, ד'תק"ל - 800, ד'תק"ס.
היה הראשון שעסק בהשוואה בין הלשונות השמיות עברית, ארמית וערבית.
השוואתו התבטאה בחלק מאוצר המילים של הלשונות, ובחלק מכללי הדקדוק המשותפים להן. את השגותיו על שלוש־הלשונות והשוואתן הוא מפרט בחיבורו, שנכתב בערבית בצורת איגרת השלוחה לקהילת יהודי העיר פאס שבמרוקו.
אבן קריש כינה את חיבורו בשם "רסאלה", כלומר: איגרת שלוחה. ספר זה הוזכר בדרך כלל בשם עברי, "ספר אב ואם". על ספר זה כותב רבי אברהם אבן עזרא - שמזכיר בפירושיו פעמים אחדות את חיבוריו של אבן קריש, לעיתים על מנת להשיג עליהם - כי "ראוי לנהוג בו דרך כבוד".
את חיבורו חילק אבן קריש לשלשה חלקים עיקריים: בראשון, עסק בהשוואה בין מילים עבריות מן המקרא, שאין לעמוד על משמעותן האמיתית, אלא על ידי השוואתן למילים קרובות להן בארמית.
בחלק השני עסק בהשוואה בין מילים עבריות מן המקרא לבין מילים קרובות להן בעברית של חז"ל; הוא משווה בין 17 מילים בלבד, ואגב דיון עליהן הוא עוסק גם בעניינים שאין להם קשר ישיר להשוואה, כמו על עניין "דברה תורה בלשון בני אדם" וכולי.
החלק השלישי שונה במבנהו משני החלקים הראשונים, כי בהם עסק במילים בודדות יחידאיות, ובו הוא מביא מילים רבות שכיחות, ואגב השוואתן למילים ערביות הוא רוצה להבליט את הקִרבה בין שתי הלשונות.
תוך דיון על שלוש הלשונות והשוואתן, דן אבן קריש על ענייני דקדוק שונים, כגון: חילופי אותיות קרובות במבטא (משתאה - משתהה, מזלות - מזרות, אלמנותיו - ארמנותיו וכו'); מוקדם ומאוחר באותיות (כשבה - כבשה, שמלה - שלמה וכו'); השמטת האות נו"ן בשורש בתחילתו ובאמצעו (אף - אנף הערבי, בת - בנת הערבי וכו'); שינויים החלים באותיות ז, ס, צ, ש בגזירת בניין התפעל; אותיות אית"ן וצרופן בזמן עתיד; זכר ונקבה בשמות מספר; תוספת ו"ו בסוף המילה וכולי.
אחרי שלשת החלקים העיקריים של חיבורו צורף חלק נוסף המוקדש להשוואה בין ענייני דקדוק המשותפים לערבית ולעברית. בחלק הזה דן אבן קריש על חילופי אותיות בין הערבית לבין העברית: א - ע, ע - ע, ז - ד, צ - ט, ג - ג, ש - ס, ש - ש, ש - ת וכו'; על אותיות אית"ן בעתיד המשותפות לשלוש הלשונות וכו'.
בסוף חיבורו דן אבן קריש על מילים מקראיות, שלפיו, מקורן אינו שמי, תוך הבאת דוגמאות מספר.
הספר תורגם לראשונה לעברית בשנת 1952 על ידי משה כ"ץ, שהוסיף לו מבוא והערות.
בולגריין אייר צ'ארטר

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2000 והחלה את פעילותה ב-14 בדצמבר אותה שנה. החברה החלה את פעילותה עם 5 מטוסים מדגם טופולב Tu-154 והפעילה טיסות לחברות תיירות שונות באירופה (בהן ישראייר), וטסה בעיקר לאוסטריה, צ'כיה, גרמניה, ישראל ופולין.
בשנת 2004 הוציאה החברה את מטוסי הטופלוב משירות ובמקומם הכניסה 7 מטוסיי מקדונל דאגלס MD-82. בשנת 2011 גדל צי החברה והיו ברשותה 12 מטוסי מקדונל דאגלס MD-82.
מאז הקמת החברה היא ביצעה כ-25,000 טיסות והטיסה כ-3.5 מיליון נוסעים. לחברה 260 עובדים.
אנטוניו חוסה דה סוקרה

חייו

סוקרה נולד למשפחה מבוססת בקומאנה שבוונצואלה. היסטוריונים חלוקים באשר למוצאה של משפחתו. יש הסבורים כי הוא מצאצאיו של מושל קובה הצרפתי-פלמי שארל דה סוקרה, ויש הטוענים כי הוא צאצא למשפחת צוקר היהודית.]
בגיל 16 הצטרף סוקרה למאבק לעצמאות מדינות דרום אמריקה. הוא הוכיח כישורים צבאיים גבוהים, ומונה לקולונל בשנת 1817 ולבריגדיר גנרל בשנת 1819, והוא בן 24 בלבד.
ב-1821 עמד סוקרה בראש הכוחות ששחררו את קיטו, וב-6 באוגוסט 1824 שוחררה גם חונין. ניצחונו של סוקרה בקרב איאקוצ'ו ב-9 בדצמבר אותה שנה הבטיח למעשה את שחרורן של פרו ושל אלטו פרו, שהפכה עם שחרורה לבוליביה, והיה אקורד הסיום במאבק העצמאות. כהוקרה, ניתן לו העיטור הגבוה ביותר האפשרי - "המרשל הגדול של איאקוצ'ו". ביטוי נוסף להערכה הגבוהה לה זכה, ניכר בכך שסימון בוליבר בעצמו התפנה לכתוב עבורו ביוגרפיה קצרה ומחמיאה.
ב-1826 נבחר סוקרה לנשיא בוליביה, אך התפטר כעבור שנתיים, כאשר החלה להתפתח תנועת מחאה נגד בוליבר ואנשיו ונגד החוקה שהוא עצמו ניסח.
הוא עזב לקיטו, ובעידודו של בוליבר נבחר לנשיא הקונגרס של רפובליקת קולומביה הגדולה. ב-1829 הצטרף למשלחת שנועדה לסכל את השאיפות הבדלניות של ונצואלה, שהייתה אז חלק מקולומביה הגדולה. כישלון המשלחת הגדיל את אכזבתו מהפוליטיקה. לאחר התפטרותו של בוליבר ב-1830 החליט לפרוש באופן סופי מהחיים הפוליטיים. בדרכו מבוגוטה לקיטו נורה ממארב ומת.
פרטי ההתנקשות שנויים במחלוקת, ויש תאוריות שונות לגבי נסיבותיה והעומדים מאחוריה, על אף שנאשמים בפרשה נשפטו והוצאו להורג. יש הסבורים כי ההתנקשות נועדה להותיר את בוליבר ללא יורש ברור.
על שמו של סוקרה נקראו בין היתרהבירה החוקתית של בוליביה, מחוז סוקרה בקולומביה, מדינת סוקרה בוונצואלה, וכן המטבע ששימש את אקוודור עד שנת 2000.
טייסת 101

היסטוריה

הטייסת הוקמה בשנת 1948 על ידי לו לנארט ומודי אלון, כאשר לנארט היה למעשה מפקדה הראשון בפועל, אך אלון הוא הראשון שמונה רשמית להיות מפקדה.
ב-29 במאי 1948 מונה אלון למפקד הטייסת, ועוד באותו יום לפנות ערב יצא לתקיפה אווירית על הטור המצרי סמוך לגשר עד הלום. בתקיפה זו השתתפו ארבעת המטוסים הראשונים של טייסת הקרב הצעירה, מדגם "אוויה S-199" ("מסרשמיט"), שעד אז עצם קיומם של מטוסי קרב ישראליים היה בגדר סוד. היה זה המבצע הראשון ולמעשה הטיסה המבצעית הראשונה של מטוסי קרב במדינה החדשה. בתקיפה נהרג אחד הטייסים, אדי כהן.
ב-3 ביוני המריא אלון משדה התעופה הרצליה והפיל באמצעות ה"מסרשמיט" שלו שתי דקוטות מצריות שהפציצו את תל אביב. כל זאת לאחר כשבועיים של הפצצות כמעט יום יום. העיר תל אביב לא ידעה את נפשה מרוב שמחה. ב-8 ביולי המריא אלון כדי לתקוף טור משוריין מצרי בביר עסלוג' שבנגב. בדרכו חזרה הבחין המבנה שבו טס בשני מטוסי "ספיטפייר" מצריים, ואלון הפיל אחד מהם. ב-16 באוקטובר 1948 חזר אלון יחד עם עזר ויצמן מגיחת תקיפה על הכוח המצרי שהחל לסגת מאיסדוד; אלון התרסק עם מטוסו בגישה לנחיתה בשדה התעופה הרצליה, ונהרג. סיד כהן החליף אותו בפיקוד על הטייסת.
מכיוון שרוב הטייסים של 101 היו בעצם מתנדבים מחו"ל לאחר המלחמה רובם חזרו לארצותיהם והטייסת התרוקנה.
כדי לפצות על חיסרון זה הובאו לארץ פרחי הטייס החדשים מצ'כיה.
מאחר שיבואן המטוסים של הטייסת, אל שווימר, השיג לטייסת במבצע תובלה חסר תקדים 12 מטוסי מוסטנג חדשים, התפלגה הטייסת לשתי טייסות:טייסת 101 שהפכה לטייסת המוסטנגים, וטייסת 105 של מטוסי הספיטפייר הישנים.
מתחילה הייתה טייסת 105 שכנה של 101 אף שהיה לה מפקד משלה, ואף סמל משלה.
8 ממטוסי טייסת 101 השתתפו בקרב האוויר של 13 בספטמבר 1973, שבמהלכו הופלו 12 מטוסי מיג סוריים ומטוס ישראלי אחד.
בסיום מלחמת ההתשה נמנו טייסי הטייסת עם הכוחות שהשתתפו במבצע רימון 20, שבמסגרתו הפילו מטוסי חיל האוויר הישראלי בשמי מצרים חמישה מטוסי מיג-21 מוטסים בידי טייסים סובייטיים.
במלחמת יום הכיפורים הפעילה הטייסת מטוסי מיראז' 3 ("שחק"). על הטייסת פיקד סא"ל אבי לניר עד שנפל בשבי סוריה ב־13 באוקטובר 1973 לאחר שנאלץ לנטוש את מטוסו שנפגע מטיל קרקע-אוויר בדרכו חזרה לישראל לאחר משימה בעומק השטח הסורי. בשבי עונה לניר למוות על ידי חוקריו. גופתו הוחזרה לישראל ב-6 ביוני 1974 ובאפריל 1976 הוענק לו עיטור העוז. את לניר החליף בפיקוד על הטייסת סגנו, ישראל בהרב, ובתום המלחמה מונה הרצל בודינגר לפיקוד על הטייסת.

סמל הטייסת

סמל הטייסת עוצב באחד מערבי הטייסת, בעת בילוי בפאב על ידי טייס המח"ל סטן אנדריוס (שמאוחר יותר נרצח על ידי המצרים לאחר שמטוסו הופל במלחמת השחרור) וטייס המח"ל בוב ויקמן. הטייסים שהיו איתם החליטו לבחור את המספר 101 כמספר הטייסת כדי להטעות את האויב לחשוב שיש לישראל 100 טייסות. מודי אלון לא אהב את הסמל והציע להשתמש בעקרב כסמל הטייסת. הטייסים דחו את הצעתו, ולאחר הקמת טייסת 105 מתוך טייסת 101, נבחר העקרב לשמש כסמלה. בתקופת מלחמת העצמאות חבשו כל אנשי הטייסת כובעים אדומים, ונודעו כ"טייסת האדומה".

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.
אלבארו אודריאוסולה

קריירת מועדונים

אודריאוסולה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד, אליה הגיע ב-2006. ב-1 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בהפסד 3-0 ללאס פאלמס אתלטיקו. ב-6 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 נגד ריאל אוניון. ב-25 בספטמבר 2016 חתם על חוזה בקבוצה עד קיץ 2018.
ב-16 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0-2 נגד מאלגה. עד לסיום העונה רשם 16 משחקי ליגה. בעונת 2017/2018, הפך למגן הימני הפותח בהרכב של סוסיאדד.
ב-5 ביולי 2018 ריאל מדריד הודיעה שאודריוסולה חתם בקבוצה על חוזה לשש שנים. סכום ההעברה הוא 30 מיליון אירו + 5 מיליון בבונוסים.
ב־31 באוקטובר 2018 הבקיע אודריוסולה את שערו הראשון בריאל מדריד נגד מלייה, במסגרת גביע המלך הספרדי.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, אודריאוסולה שיחק בנבחרת הצעירה של ספרד, והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017.
ב-6 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-3 נגד אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אודריאוסולה זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.