חוסה סרברייר

ביוגרפיה

סרברייר נולד בשנת 1938 במונטווידאו, בירת אורוגוואי, כבן להורים יהודים בעלי שורשים ברוסיה ופולין. בגיל 9 התחיל ללמוד לנגן בכינור אצל יאשה פידלון, אחד מתלמידיו של יאשה חפץ.  כמו כן התחיל ללמוד פסנתר ומוזיקה עממית לטינו-אמריקאית
בגיל 11 הקים סרברייר בבית הספר באישור שר התרבות,  תזמורת נוער ראשונה מסוגה, אליה גייס  כ-80 נגנים וניצח עליה. במופע של התזמורת  הזמנין את נשיא אורוגוואי ואת שרי הממשלה.  הוא סייר  עם התזמורת  ברחבי ארצו למשך 4 שנים.  עד גיל 15  למד בבית הספר העירוני למוזיקה במונטווידאו,  ולמד נגינת כינור, סולפג' ופולקלור לטינו-אמריקאי. עם מוריו נמנו חואן פאברי (כינור)  מיגל פריץ' וויסנטה אסקונה. בהמשך למד בקונסרבטוריון של מוטווידאו  קונטרפונקט, אמנות הפוגה, הלחנה וניצוח אצל המוזיקאי ממוצא איטלקי גידו סנטורסולה וכן פסנתר אצל אישתו של סנטורסולה, שרה בורדיון סנטורסולה ואצל אסטראדה. אחר כך למד ניצוח.  כשאירגנה התזמורת הלאומית של אורוגוואי תחרות הלחנה, יצירה של סרברייר, הפתיחה-פנטזיה  "אגדת פאוסט" (בהשראת תומאס מאן) שאותה הלחין בשבועיים שלפני התחרות,  זכת בפרס הראשון. מכיוון שהיה רק בן 15 לא הורשה לנצח על ביצוע הבכורה של היצירה והיא נוצחה על ידי המנצח הברזיליאי אלעזר דה קארווליו (1996-1912). בשנת 1956 היגר לארצות הברית  ולמד ניצוח שם אצל קרוואליו  בטנגלווד, מושב הקיץ של התזמורת הסימפונית של בוסטון. בטנגלווד השתלם למשך 4 שנים, בין היתר, אצל אהרון קופלנד .
בהמלצתם של קופלנד ושל וירג'יל תומסון נשלח סרברייר עם מלגה ממלכתית ללמוד עד שנת 1958 במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, הלחנה אצל ויטוריו ג'אניני ובשנת 1960 סיים גם תואר שני אצל המנצח אנטל דוראטי באוניברסיטת מינסוטה והיה לעוזרו של דוראטי. בנוסף השתלם בניצוח במדינת מיין אצל פייר מונטה. בשנים 1966-1962 היה סגן מנצח לצד לאופולד סטוקובסקי, המנצל הראשי של התזמורת הסימפונית האמריקאית.
בגיל 17 כתב סרברייר את הסימפוניה הראשונה שלו שבוצעה בבכורה תחת שרביטו של לאופולד סטוקובסקי כתחליף של הרגע האחרון לסימפוניה הרביעית של צ'ארלס אייבס שהייתה מורכבת מאוד ועוררה עדיין קשיים בביצוע. בשנת 2010 יצאה הקלטת הקונצרט הזה על תקליטור. באותה שנה, 2010, ביצוע אחר של סימפוניה זו הוקלט על ידי המלחין כמנצח את התזמורת הסימפונית של בורנמות' והוקלט על ידי חברת ההקלטות נאקסוס.

פעילותו כמנצח

הופעת הבכורה של סרברייר כמנצח נערכה עם התזמורת הסימפונית האמריקאית בקרנגי הול בשנת 1965.
סרברייר השתתף יחד עם  סטוקובסקי  ועוד מנצח בביצוע הבכורה בשנת 1965 של הסימפוניה הרביעית של צ'ארלס אייבס הנחשבת לקשה במיוחד, 50 שנה אחרי הלחנתה. כעבור מספר שנים ניצח עליה סרברייר לבדו וזו הייתה הקלטתו הראשונה. 
המגזין Hi-Fi News and Record Review כתב על כך "זה באופן ודאי אחד מהישגיו הגדולים של הגרמופון".
החל משנת 1975 הפסיק להשתמש בשרביט המנצחים בעקבות פציעה בעת הניצוח.
בשנים 1983-1982 פעל סרברייר כמנצח האורח הראשי של התזמורת הסימפונית של אדלייד. הוצע לו תפקיד המנצח הראשי של תזמורת זו אבל לא היה יכול להסכים לתפקיד. לאופולד סטוקובסקי מינה אותו כסגן מנצח של התזמורת הסימפונית האמריקאית, תפקיד שבו כיהן חמש שנים עד שעבר לקליבלנד כמלחין הבית של תזמורת קליבלנד) 1970-1968 (לפי הזמנתו של גאורג סל, עם מלגה מקרן רוקפלר. סרברייר עבד גם כעוזרו של אנטל דוראטי בניצוח על תזמורת מינסוטה. בשנים 1968-1966 לימד באוניברסיטת מישיגן-איסט.
הסימפוניה השלישית והפנטזיה לכלי מיתר נמנות עם יצירותיו הידועות ביותר. סגנונו הוא אנרגטי, צבעוני ומלודי. אחת מיצירותיו היוצאות דופן היא הפסקליה  ופרפטואום מובילה לאקורדיון ולתזמורת קאמרית.
בשנת 2012 פרסם בחברת BIS Records קונצ'רטו לחליל עם טנגו לפי הזמנתה של החלילנית שרון בצלי.
סרברייר ערך סיורי הופעות רבים עם תזמורות רבות, ביניהן התזמורת הסימפונית של פיטסבורג, התזמורת הפילהרמונית המלכותית, תזמורת פילהרמוניה, תזמורת הנוער של האמריקות, התזמורת הקאמרית הסקוטית. עם   התזמורת הלאומית הרוסית הופיע בדרום אמריקה ובסין. את סיורו הבינלאומי הראשון  ערך עם תזמורת ג'וליארד ב-17 מדינות בדרום אמריקה.
בשנים 1964-1962 היה המנהל מוזיקלי של פסטיבל שייקספיר האמריקאי . סרסרייר הקים את הפסטיבל הבינלאומי של האמריקות ופסטיבל מיאמי (1985) אותו ניהל כמנהל אמנותי.
בפברואר 2002 ניצח על התזמורת בטקס פרסי גראמי בלוס אנג'לס, שכלל קטע נגינה בכינור בביצועו של ג'ושוע בל.

חייו הפרטיים

סרברייר נשוי החל משנת 1969 לסופרן האמריקאית קרול אן פארלי (ילידת מדינת איווה 1946)  לזוג נולדה בת. הם ערכו מספר הקלטות ביחד. סרסרייר מתגורר לסירוגין בניו יורק ובלונדון.