google/wiki40b huggingface dataset:
הקלר וקוך VP70

עיצוב

האקדח הזה היה האקדח הממוסגר פולימר הראשון והקדים את הגלוק 17 ב-12 שנים, הנשק קל יותר מרוב האקדחים הממוסגרים מתכת. למרות שזה היה האקדח הממוסגר פולימר הראשון, הרובה רמינגטון ניילון 66 שהוצג בשנת 1959 היה הנשק המקורי הממוסגר פולימר הראשון בייצור.

גרסאות

לאקדח יש גרסה אזרחית ששמה VP70Z, האות Z באה מהמילה Zivil, שזה בגרמנית אזרחי, אך הם רק במצב חצי אוטומטי ולא בעלי מצב ירי מהיר בכל לחיצה על ההדק.
לאקדח יש גרסה בשם VP70M, האות M באה מהמילה Military, הגרסה נמצאת בשימוש בעיקר אצל יחידות משטרתיות.
מפיק רדיו

מפיק רדיו הוא אדם שתפקידו לפקח על שידור תוכנית רדיו. ישנם שני סוגים עיקריים של מפיק: מפיק אודיו או מפיק תוכן. מפיקי האודיו עוסקים לרוב בהפקת מוזיקה, כגון שירים, ואילו מפיקי התוכן עוסקים בהפקת תוכניות רדיו שונות. מפיק התוכן רשאי לקבוע מרואיינים, תחרויות, תזמונים ותוכן באופן כללי. המפיק נמצא לרוב בחדר בקרה נפרד, המופרד מאולפן הרדיו באמצעות חלון המאפשר יצירת קשר עין בין המנחה למפיק, אך עדיין חוסם רעש.
שגב שלום

היסטוריה

היישוב הוקם ככפר בדואי ב-1979 בקרבה לעיר באר שבע, כחלק מתוכנית להקמת שבעה יישובים באזור הנגב למען יישוב הבדואים בנגב,  והם: רהט, חורה, כסייפה, תל שבע, שגב שלום, ערערה בנגב ולקייה.
שמו של היישוב, "שגב שלום" או "שקיב א-סלאם" (شقيب السلام) בערבית, מתייחס הן לקרבתו לנחל שגיב והן להסכם השלום בין ישראל למצרים שנחתם בשנת 1979, השנה שבה הוקם היישוב.
כיום מתגוררת ביישוב אוכלוסייה ערבית-מוסלמית בלבד. בשנת 2004 הוקמה בבית ספר תיכון מקיף שגב השלום מגמת רובוטיקה שזכתה בפרסים רבים בארץ ובעולם.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים בשגב שלום 9,897 תושבים (מקום 162 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎4.1%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, לשגב שלום דירוג של 1 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 43.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 4,908 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

תעסוקה

רמת האבטלה במגזר הבדואי ככלל גבוהה מאוד. אך לשגב שלום יש יתרון משמעותי - קרבה לעיר באר-שבע, קרבה המרחיבה משמעותית את אפשרויות התעסוקה. בנוסף, הוקם בצפון היישוב אזור תעשייה, וכן ביישוב עצמו נפתחה משחטת עופות בתחילת 2011 המעסיקה רבים מהתושבים. חלק מן התושבים עובדים באזורי תעשייה נוספים באזור - נאות חובב, חורה, רהט ואזור תעשייה חדש אשר נמצא בשלבי בנייה - עידן הנגב (סמוך לרהט ולהבים). בתחילת 2012 נחנך בשגב-שלום, במסגרת תוכנית החומש הממשלתית לקידום האוכלוסייה הבדואית בנגב, מרכז הכוון תעסוקתי אשר נחל הצלחה ועזר בהשמה של מאות מהתושבים.

השכלה ותנאים ביישוב

ישנם מספר בתי ספר בשגב שלום, סניפים של קופות חולים, מתנ"סים עם חוגים רבים וכו'. אפשרויות נוספות רבות ללימודים וקבלת שירותים שונים נמצאות בעיר באר-שבע.
מרטין אינדיק

קורות חיים

אינדיק נולד להורים יהודים בלונדון, אנגליה, וגדל והתחנך בפרוור של סידני שבאוסטרליה. הוא קיבל תואר B.A בכלכלה מאוניברסיטת סידני ב-1972 ותואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ב-1977.
ב-1982 היגר לארצות הברית והחל לעבוד כמנהל מחקר בלובי הפרו ישראלי איפא"ק. ב-1985 ייסד את מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, שהתמחה ביחסי ישראל-ערב ומדיניות מזרח תיכונית בכלל, ושימש כמנהלו במשך שמונה שנים, עד 1993 עת הוחלף על ידי הסופר וההיסטוריון רוברט סטלוף. הוא שימש גם כפרופסור נספח בבית הספר ללימודים בינלאומיים מתקדמים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שם לימד על הפוליטיקה הישראלית ומדיניות חוץ.
הוא לימד במכון המזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה, במרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ובמחלקת הפוליטיקה של אוניברסיטת מקאוארי בסידני. אינדיק פרסם פרסומים רבים על אודות תהליך השלום הישראלי-ערבי, יחסי ארצות הברית-ישראל ועל האיומים על יציבות המזרח התיכון הנשקפים מעיראק ואיראן.
הוא שימש כעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית ביל קלינטון וכמנהל בכיר של תחום המזרח הקרוב ודרום אסיה במועצה לביטחון לאומי. בעת ששירת במועצה לביטחון לאומי שימש גם כיועץ ראשי לנשיא וליועץ לביטחון לאומי בנושאי ישראל-ערב, עיראק, איראן, ודרום אסיה. הוא היה חבר בכיר בצוות השלום למזרח התיכון של מזכיר המדינה וורן כריסטופר ושימש כנציג הבית הלבן בוועדה האמריקנית-ישראלית למדע וטכנולוגיה.
הוא כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בשתי קדנציות, מאפריל 1995 עד ספטמבר 1997 ומינואר 2000 עד יולי 2001.
מאז 2006 משמש חבר בדירקטוריון הקרן החדשה לישראל, כמו כן מכהן כסגן נשיא וחבר דירקטוריון מכון ברוקינגס.
בשנת 2013 נשלח על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, לתווך במשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. ביוני 2014, לאחר הקפאת המשא ומתן, פרש אינדיק מתפקידו.
הוא היה נשוי לג'יל ולזוג יש שני ילדים.

ביקורת

ב-2014 פרסם הניו יורק טיימס, כי מרכז סבן למדיניות ארצות הברית במזרח התיכון, בראשותו של מרטין אינדיק, קיבל תרומות בסך של 14.8 מיליון דולר מקטאר, בו בזמן שאינדיק היה המתווך בין ישראל והפלסטינים. הביקורת העלתה חשש כי התרומות מקטאר הובילו את חוקרי המכון לייצר מדיניות שתאמה את מטרותיהם של התורמים.
אייל שחר

אייל שחר (נולד ב-19 בינואר 1974 בפתח תקווה) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. לצד עשייתו בתחום המוזיקה בישראל, עוסק אייל בתחום הכושר, מאמן כושר אישי וקבוצתי.

ביוגרפיה

שחר התחיל את קריירת השירה שלו בלהקת הבנים הראשונה בישראל, "היי פייב", בשנת 1996. בשנת 2000 התפרקה הלהקה, אחרי ארבע שנות פעילות בהן הוציאה שלושה אלבומי זהב ואלבום E.P מצליח.
חודש לאחר פירוק הלהקה בשנת 2000, הוציא שחר את אלבומו הראשון, בו נכללו השירים "עושה לי את זה", "מי אוכל את כיפה אדומה", ו"מלאך שומר שלי" שכתב גל אשר. לאחר האלבום יצא שחר לסיבוב הופעות, שנמשך עד 2001. במקביל שידר תוכנית ברדיוס, כתב שיר לפסטיגל באותה שנה, והצטרף לסיבוב ההופעות של גלי עטרי .
בשנת 2005 כתב שחר יחד עם פיני ארונבייב לשירי מימון את השיר "השקט שנשאר", לאירוויזיון 2005. השיר זכה במקום הרביעי באירוויזיון, וכן זכה בתואר שיר השנה מטעם רשת ג' ותחנות רדיו נוספות, והיה לשיר המושמע ביותר ברדיו בשנת 2005 בישראל. שחר המשיך עם מימון, וכתב שני שירים באלבום הבכורה שלה: "אותך" ו"מרחוק", בו גם השתתף בשירה. בהמשך אותה שנה שחר כתב לרוני דואני את השיר "סוכריה", והלחין למאיה בוסקילה את השיר "רק אל תגיד" .
בשנת 2007 כתב והלחין שחר את השיר "שקט" של מורן קריתי.
בשנת 2008 הוציא שחר לרדיו סינגל חדש מתוך אלבום שני שבדרך. השיר נקרא "לא חשוב לאן" שאותו כתב והלחין ביחד עם פיני ארונבייב.
בשנת 2009 כתב שחר יחד עם ארנובייב את מילות סינגל הבכורה של בוגר כוכב נולד 4 מישל גוריאלשווילי, שנקרא "מלך לבדו". זהו שיר רוסי פופולרי במקור אותו הלחין גוריאלשווילי בעצמו, ואת המילים תרגמו אייל שחר ופיני ארונבייב. בינואר 2010 יצא לרדיו סינגל שני לגוריאלשווילי בשם "מחזיק שלא תיפול", אותו כתבו שחר וארונבייב ללחן של פיבוס.שחר ופיני כתבו את רוב אלבומו של מישל. באותה שנה נכנס השיר "השקט שנשאר" שכתב שחר לשירי מימון, לרשימת 20 השירים הגדולים במצעד פסקול העשור של ערוץ 24.
בשנת 2010 כתב שחר יחד עם סהר חגי והלחין בעצמו שיר שנקרא "לאן", לזמר הראל סקעת. השיר נבחר יחד עם שלושה שירים נוספים מתוך עשרות שירים, להתחרות על הזכות לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. באפריל 2010 יצא לרדיו סינגל שלישי למישל גוריאלשווילי בשם "אנה תלכי", אותו כתבו אייל שחר ופיני ארונבייב ללחן של ארה גבורגיאן.
בשנת 2016 אמור היה להשתתף במופע האיחוד של "היי פייב" אשר ירד מן הפרק לנוכח הדיווחים (שהתבררו כשגויים) על מחלת הסרטן בה לקה אמיר פיי גוטמן, וכעבור שנה מגילוי השגיאה, גוטמן נפטר כתוצאה מטביעה בים בגיל 41 בלבד.
לצד העשייה המוזיקלית, מזה כ-15 שנה עוסק אייל בתחום הכושר. הוא מאמן כושר פרטי, ליחידים ולקבוצות.
.
אווה קופאץ'

ביוגרפיה

אווה קופאץ' (נולדה בשם אווה ליס) נולדה בעיר סקרישב ב-3 בדצמבר 1956. היא בתם של מייצ'יסלב וקריסטינה ליס. אביה היה מכונאי ואמה עבדה כחייטת. היא גדלה והתחנכה בעיר ראדום, שם היא סיימה את לימודיה בבית הספר תיכון. בשנת 1981 היא סיימה את לימודיה הגבוהים ברפואה באוניברסיטה הרפואית של לובלין. היא התמחתה ברפואת משפחה בדגש על רפואת ילדים. עד שנת 2001 עמדה בראש מתקן הבריאות המקומי בשידלובייץ.
בשנת 1980, הצטרפה קופאץ' למפלגת האזרחים המאוחדת. היא נכנסה לפוליטיקה של פולין כפעילה לאחר שבעלה המנוח, מארק קפאץ', תובע במקצועו שניסה להיבחר לסיים ללא הצלחה. בבחירות מקומיות שנערכו בשנת 1998 במזוביה, היא הייתה לחברת המועצה האזורית.
בשנת 2001, קופאץ' עזבה את תפקידה כחברת המועצה האזורית במזוביה והצטרפה למפלגת המצע האזרחי. לאחר מכן היא נבחרה לסיים בשנת 2005, שם היא כיהנה כראש ועדת הבריאות.

שרת הבריאות

קופאץ' כיהנה כשרת הבריאות של פולין בקבינט של ראש ממשלת פולין דונלד טוסק בין השנים 2011-2007.
בשנת 2009 קופאץ' צברה שם בינלאומי לאחר שתבעה במספר חברות תרופות להציג את יתרונות החיסונים נגד שפעת החזירים ודרשה מהן לקחת אחריות מלאה על תופעות הלוואי. לאחר מכן, בנובמבר אותה שנה הודיעה קופאץ' שהיא לא תרכוש את החיסון לשפעת החזירים לעם הפולני, משום שלא נערכו לו בדיקות בטיחות מתאימות.

ראש ממשלת פולין

בשנת 2014 נבחר דונלד טוסק לנשיאות המועצה האירופית, וקופאץ' נבחרה על ידי הפרלמנט להחליפו בתפקיד. קופאץ' היא האשה השנייה המכהנת בתפקיד זה, אחרי חנה סוחוצ'קה. היא הרכיבה בהצלחה את הקבינט של פולין והושבעה לתפקיד ב-22 בספטמבר 2014. במהלך כהונתה אמרה קופאץ' כי פולין תקלוט מספר מצומם של פליטים, על אף הבטחותיה של פולין לקליטת 2,000 פליטים. עוד אמרה קופאץ' בנוגע לפליטים: "ברגע שאקבל סימן כלשהו לאיום על ביטחון הגבולות, פולין תתחיל להגביר את האבטחה. אנו נקבל רק את כמות הפליטים שאנו יכולים, לא יותר ולא פחות".
באוקטובר 2014 ביקר בפולין נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין. במהלך הביקור הוא נועד עם קופאץ', שאמרה כי "הידידות בין ישראל ופולין תמשיך ותעמיק על בסיס שותפות האינטרסים והעניין הכלכלי-ביטחוני המתפתח בין המדינות".
בבחירות הכלליות שנערכו בפולין ב-2015 זכתה המפלגה הלאומנית חוק וצדק ברוב בסיים ובנשיאות פולין. לאחר הניצחון, ראשת הממשלה אווה קופאץ' הודתה בתבוסתה. ביאטה שידלו החליפה אותה בתפקיד.
קבדרצי

יין

המסורת של ייצור יין ענבים הגדלים באזור טיקבש תחילתה בתקופה הרומית, ואולי אף קודם לכן. התעשייה שגשגה במהלך ימי הביניים, וכפי שהיה מקובל באותה תקופה בכל רחבי אירופה, היין מיוצר במנזרים. אזור טיקבש נהנה מתנאים ייחודיים: ממיזוג אקלים ים תיכוני מדרום ואקלים יבשתי מצפון ומסגולות קרקע סחף המתאימות לגידול גפנים.
בשבוע הראשון של חודש ספטמבר בכל שנה מתקיים באזור פסטיבל בציר-ענבים שנקרא "טיקבשקי גרוזדובר" (במקדונית: Тиквешки гроздобер). הפסטיבל מתקיים במשך כמה ימים לציון תחילת בציר הענבים וייצור היין באזור טיקבש. ביקב המקומי קיים מרכז מבקרים שבו מציעים סיורים במטעי הגפנים והכרת תהליך של עיבוד הענבים ליין.
סמל העיר מורכב מאשכול של 6 עיגולים לבנים ואדומים הממחישים את שייכות הענבים לאזור.

אקלים

הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.5ᵒc, קיץ חם ויבש והחורף מושלג.

יהודים

באתר עתיקות העיר ההיסטורית סטובי (Stobi) הסמוכה נמצאו שרידי בית כנסת מהתקופות הרומית והביזנטית המצביעים על קיום קהילה יהודית במקום. העדות העיקרית היא כתובת ביוונית המציינת את "אב בית הכנסת". בית הכנסת נהרס במאה ה-4 ועליו נבנתה בזיליקה נוצרית.
בניין עיריית טורונטו

מיקום

הבניין ממוקם בצד הצפוני של Queen Street West chi בין Bay Street ו-Osgoode Hall. באזור בו שכן הרובע הסיני הראשון של העיר. תושבי אזור זה הועברו ברובם לצפון-מערב המחוז.

עיצובו של הבניין

בעוד שבסיס הבניין הוא מלבני, שני המגדלים שלו מעוגלים בחתך-רוחבי ועולים לגבהים שונים. בין המגדלים חדר תחתי דמוי צלוחית, וארגונו הכללי דומה במקצת לשתי ידיים המערסלות את החדר. משטח הבטון החיצוני של המגדלים חוזק כדי למנוע קריסה של המבנה, כתוצאה מהתרחבות של פני השטח החיצוניים וקריעת המבנה כתוצאה מלחץ אוויר שונה בשני הצדדים של המגדל דמוי הכנפיים, בעקבות הרוח העזה שמגיעה מהאגמים הגדולים.
בחזית המבנה המרכזי ממוקמת כיכר נתן פיליפס, מרחב ציבורי המכיל זירה להחלקת סקייטבורד. עוד ישנה מצבת זיכרון להחרבת העיר היפנית הירושימה בנשק גרעיני שמיוצגת על ידי פסל ברונזה של הנרי מור. הכיכר מוקפת בטיילת מוגבהת, המובילה לבניין העירייה. כיכר זו ומלון שרתון חוצים את Queen Street.
איימי אלקון

חיים וקריירה

אלקון גדלה בפרוור של דטרויט שבמישיגן. היא מחשיבה עצמה אתאיסטית רכה למרות שנולדה למשפחה יהודית. היא נפגעה בגלל היותה יהודייה, נודתה ואף הותקפה פיזית על ידי ילדים בכיתה ז'. אלקון טוענת שבגלל הנידוי היא למדה לקרוא מהר יותר מן הממוצע.
בהמשך עברה אלקון לניו יורק. כתחביב נהגה לתת עצות בדוכן קטן שהקימה בפינת רחוב סוהו יחד עם עוד שתי נשים שכינו עצמן "גבירות הייעוץ". מאוחר יותר, היא קיבלה טור ייעוץ ב"ניו יורק דיילי ניוז", בעקבותיו עלתה הפופולריות שלה והיא כונתה "אלילת הייעוץ".
אריק סאטי

חייו ואישיותו

סאטי החל את ראשית דרכו המוזיקלית כפסנתרן. הוא לא היה פסנתרן קונצרטים רגיל ואף לא וירטואוז, אלא הרבה לנגן בבארים ובקברט למחייתו. שם יכול היה לפתח את סגנונו המוזיקלי הייחודי שגם התאים לאווירת המקום. 
מנקודת המבט של ימינו, סאטי היה נתפש כאמן אקסצנטרי ואפילו מאוד "מוזר". סטראווינסקי העיד עליו באחד ממכתביו, באומרו שסאטי הוא "האדם המוזר ביותר שפגשתי בו מעודי". סאטי חי את רוב חייו בעוני (ככל הנראה מתוך בחירה), ולא רחש כבוד לכסף. כמו כן, עד סוף המאה ה-19 היה סאטי מרוחק מעט מן ההתרחשות המוזיקלית של תקופתו, גם מבחינה אישית, וגם יצירתית, כפי שהמוזיקה שלו מעידה בבירור מוחלט. במהלך חייו הספיק אף לייסד כנסייה, ובמשך 27 השנים האחרונות לחייו חיי בדירה קטנה מאוד, שאליה לא הורשה איש להיכנס. ביולי 1925 הוא נמצא שם ללא רוח חיים, ונקבע כי מת ממחלת כבד.
מונומנט רשום

בממלכה המאוחדת, מונומנט רשום (אנגלית: Scheduled monument) הוא אתר ארכאולוגי או מבנה היסטורי בעל חשיבות לאומית, הזוכה להגנה מכוח "חוק המונומנטים העתיקים והאזורים הארכאולוגיים" שהתקבל בפרלמנט הבריטי ב-1979.
עם קבלת ההחלטה על הכרזה על מונומנט מסוים כמונומנט רשום הוא מוסף לרשימה המנוהלת על ידי משרד התרבות, תקשורת, וספורט, ומכאן שם ההכרזה. תהליך זה בוזר לסקוטלנד ולוויילס בשנות ה-70, וכיום הוא מנוהל שם על ידי הממשלות המקומיות. שלושת הגופים הממשלתיים הנושאים באחריות לנושא זה הם קרן המורשת האנגלית, Cadw (קאדו) בוויילס וסביבה היסטורית סקוטלנד (לשעבר סקוטלנד ההיסטורית). המערכת הצפון אירית מופעלת על ידי חקיקה נפרדת, ומנוהלת על ידי סוכנות הסביבה של צפון אירלנד. לפי חקיקה זו קיים מעמד של "מונומנט היסטורי רשום" (בעלות פרטית) או "מונומנט בטיפול המדינה" (בעלות ציבורית).
ישנה רשימת קריטריונים מוגדרת שלפיהם מוחלט האם לצרף מונומנט כלשהו לרשימה. הרישום מקנה הגנה חוקתית נוקשה יותר כיוון שלא ניתן יותר לבצע שינויים משמעותיים באתר המוכרז ללא קבלת הסכמה מיוחדת מראש ממזכירת המדינה. גרימת נזק למונומנט רשום היא עבירה פלילית. בין התנאים השונים הנלקחים בחשבון בעת ההכרזה ניתן למנות את משך קיומו, מידת הנדירות שלו, עד כמה הוא מייצג את התקופה שלו, האם יש עליו איומים כלשהם, האם הוא מהווה חלק מקבוצת מונומנטים בעלי מאפיינים משותפים וכדומה.
ההגנה על המונומנט יכולה להתבצע באמצעות העברתו לבעלות המדינה או השמתו בנאמנות, שבה בעלי הנכס ממשיכים להחזיק בבעלות עליו בעוד שגוף המורשת הרלוונטי מתחזק אותו ובדרך כלל פותח אותו לציבור. פקחים בודקים את מצב המונומנטים על מנת לאתר נזקים שונים וכדומה. במקרה שמדובר על אזורים נרחבים ניתן להגן עליהם באמצעות הכרזתם כאזורים בעלי חשיבות ארכאולוגית. נכון לשנת 2004 רק חמישה מרכזי ערים, כולם באנגליה, זכו למעמד זה: קנטרברי, צ'סטר, אקסטר, הירפורד ויורק. חלק זה בחוק מעולם לא יצא לפועל בסקוטלנד.
על מערכת המונומנטים הרשומים נמתחה בעבר ביקורת, בין השאר בגלל היעדר הגדרה קשיחה למהותו של מונומנט. הרישום לא מיושם בדרך כלל לאתרים תת-מימיים, וקיימים רק שלושה אתרים ימיים המוכרזים כמונומנטים רשומים עתיקים. באנגליה הועלו מספר הצעות לשינוי המערכת, בהן איחוד בין מעמד המונומנט הרשום למעמד הבניין הרשום.
יחסי דרום אפריקה–יפן

היסטוריה

תחילת יחסי הסחר בין יפן לבין דרום אפריקה כיום, נמצאת בשנת 1643 כאשר יאן ואן ריבק, איש מינהל באימפריה ההולנדית ביקר לראשונה בדג'ימה שבנגסאקי. אל ריבק התלווה יאן ואן אלסראק , שייצג את חברת הודו המזרחית ההולנדית.
בשנת 1898, פורויה קומהי היה איש העסקים היפני שפתח עסק בדרום אפריקה. החנות בקייפטאון נקראה "Mikado Shōten" (בתרגום לעברית: חנות הקיסר). החנות נותרה פתוחה עד שנת 1942, עת הוחרמה על ידי ממשלת דרום אפריקה.
בשנת 1918 פתחה יפן קונסוליה בקייפטאון.
יפן החלה לסחור עם דרום אפריקה במשאבים טבעיים מאז שנות ה-60, חרף הסנקציות הבינלאומיות נגד משטר האפרטהייד במדינה. כתוצאה מכך, התקבלו יפנים במדינה בתואר לבנים של כבוד לקול מחאות האופוזיציה והעיתונות על כך שהיפנים קיבלו זכויות מיוחדות. מן הצד השני, תמיכתה של יפן במשטר האפרטהייד הביאה לביקורת מצד מדינות אחרות באפריקה. בשנת 1983 אמר שגריר טנזניה ליפן, אחמד חסן דיריה , אמר כי הרווחים שנוצרו מהתיירים היפנים סייעו לחיזוק משטר האפרטהייד.

יחסי סחר

בשנת 2017 ייצאה יפן לדרום אפריקה סחורות ובעיקרן מכונות וחלקי חילוף למכוניות בשווי 281.6 מיליארד ין, וייבאה סחורות ובעיקרן מכוניות ומתכות יקרות בשווי 542.6 מיליארד.
נכון לדצמבר 2016 קיימות השקעות יפניות בשווי 115.5 מיליארד ין בכלכלת דרום אפריקה.

אוכלוסייה

נכון לאוקטובר 2017 מתגוררים בדרום אפריקה 1,505 אזרחי יפן. לעומתם, נכון ליוני 2018 מתגוררים ביפן 918 אזרחי דרום אפריקה.
פיירי טייל

תקציר העלילה

העלילה מספרת על בחורה בשם לוסי שחלומה להצטרף לגילדת מכשפים. במהלך טיולה ברחבי מגנוליה הכירה בחור בשם נאטסו, קוסם מגילדת פיירי טייל. נאטסו מגשים לה את חלומה ומצרף אותה לגילדת "פיירי טייל". היא נהפכת למכשפת, וכמו כל המכשפים- כדי להרוויח כסף היא צריכה לקחת עבודות. וכך היא לוקחת עבודות עם חבריה הטובים נאטסו ארזה גריי והאפי. משתלבת בגילדה ומגלה על עברם של חבריה הטובים.

גילדות חוקיות - דמויות

כל הגילדות החוקיות שכתובות פה עזרו בהבסת אקנולוגיה פרט פנטום לורד ומקלט החתול.

גילדות

גילדות הן ארגונים קטנים הנמצאות בממלכת פיור. חברי הגילדות הם מכשפים אשר משתמשים בכוחותיהם לביצוע משימות שונות אותן הם מקבלים בגילדה. בראש הגילדה עומד המאסטר אשר מחליט על פעולותיה של הגילדה ועל קבלת חברים חדשים או סילוק חברים. כל הגילדות נמצאות תחת ההשגחה של מועצת הקסם ולעיתים נקראות על ידה להלחם נגד גילדות אפלות אשר מבצעות פשעים. ישנו סוג נוסף של גילדות שנקרא גילדות עצמאיות אשר לא אושרו על ידי מועצת הקסם אך לא נחשבות לארגון פשע.
אנדוציטוזה

אנדוציטוזה או בליעה תאית (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית. האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה). התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה.
תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא. מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות. אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה. כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.
בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית). התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.
התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו. התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).
בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.
בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.
ווהן ג'ונס

ביוגרפיה

ג'ונס נולד בגיזברן בניו זילנד וגדל בקיימברידג', ניו זילנד. הוא למד באוניברסיטת אוקלנד, סיים תואר ראשון (B.Sc.) בשנת 1972 ותואר שני (M.Sc.) ב-1973. ב-1979 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת ז'נבה. מ-1985 כיהן כפרופסר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 1990 זכה במדליית פילדס על מחקרו שקישר בין תורת הקשרים לבין מכניקה סטטיסטית.

מחקרו

ג'ונס עסק ב"משפט האינדקסים" לאלגבראות פון ניומן (Von Neumann algebras). במהלך עבודתו בנושא, מצא אינווריאנט פולינומי חדש לקשרים, שנקרא על שמו - פולינום ג'ונס (Jones Polynomial). אינווריאנט זה היווה הפתעה לטופולוגים, אשר היו קרובים לגילויו בשישים שנים האחרונות ללא הצלחה. במהלך הזמן, נהיה ברור שתגליתו קשורה לנושאים רבים במתמטיקה ובפיזיקה (בין היתר: מכניקה סטטיסטית, חבורות קוונטיות (Quantum Groups), דיאגרמות דינקין (Dynkin diagrams)). ג'ונס חקר גם מגדלים של אלגבראות מקוננות (towers of planar algebras) במהלך עבודתו להוכחת "משפט האינדקסים". על תגליות אלו  קיבל בשנת 1990 מדליית פילדס.
ז'ורנישצ'ה

תולדות היישוב

בתחילה היה הכפר בבעלות משפחות אצולה פולניות, ובחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי ז'ורנישצ'ה

בשנות העשרים של המאה ה-20 נמנו בכפר כ-1,000 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל בכפר בית ספר יידי.
ב-16 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בו תוך זמן קצר 13 יהודים, והרסו את בית הכנסת המקומי, תוך שוד רכוש היהודים בכפר.
בספטמבר 1941 רוכזו כ-500 יהודי הכפר הנותרים בגטו שהוקם בו, אליו הובאו גם פליטים יהודים מוויניצה הסמוכה. ב-27 במאי 1942 גורשו כל יושבי הגטו לאילינצי, ונרצחו שם.
מוזיאון הרי הרוקי

פלאונטולוגיה

אף על פי שהמוזיאון מוקדש גם להיסטוריה ואנתרופולוגיה המוזיאון ידוע בעיקר בזכות האוספים הפלאונטולוגים שלו, הכוללים מאובנים רבים ובפרט מאובני דינוזאורים. תצורת הל קריק במונטנה מספקת למוזיאון מאובנים רבים, בעיקר של דינוזאורים מגיל המאסטריכט, ובהם טירנוזאורוס רקס וטריצרטופס.
התבססות מעמדו של מוזיאון הרי הרוקי בתחום הפלאונטולוגיה החלה רק ב-1990 עם גילויו של שלד טירנוזאורוס שהוחלט להציגו במוזיאון. אף על פי שמאובנים היו הרכוש של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, אוצר המוזיאון ג'ון ר. הורנר הצליח להגיע להסכם עם שירות חיות הבר של ארצות הברית (United States Fish and Wildlife Service) והלשכה הפדרלית לניהול קרקעות המאפשר אחסון והצגת מאובנים במוזיאון. בזכות הסכמים אלה ומעמדו הגבוה של הורנר בקהילה המדעית, הצליח המוזיאון להפוך למרכז חשוב בתחום הפלאונטולוגיה. קרבתו לתצורת הל קריק העשירה במאובנים סייעה גם כן.
כיום מכיל המוזיאון את אחד מאוספי מאובני הדינוזאורים הגדולים בעולם. ברשות המוזיאון 12 פרטים של טירנוזאורוס, בהם שלד שלם והגולגולת הגדולה ביותר של טירנוזאורוס, שגדולה במקצת מזו של סו (טירנוזאורוס רקס), הטירנוזאורוס המפורסם של מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו, אילינוי. כמו כן כולל המוזיאון תגלית של הורנר: עצם ירך של טירנוזאורוס ובה רקמות רכות. המוזיאון גם מכיל מאובנים רבים של טריצרטופס וטורוזאורוס בשלבי גדילה שונים, כולל טריצרטופס תינוק. ב-2010 פרסמו הורנר וג'ון סקנלה מאמר שבו נטען שטורוזאורוס הוא למעשה הצורה הבוגרת מאוד של טריצרטופס ולא סוג טקסונומי נפרד. אף על פי שהשערה זו עדיין שנויה במחלוקת, הורנר החליט לבטל את השם "טורוזאורוס" בכל תצוגות המוזיאון ולייחס מאובני טורוזאורוס לטריצרטופס.
מוזיאון הרי הרוקי לא מסתפק רק בהצגת מאובנים אלא גם עוסק במחקר פלאונטולוגי באופן פעיל. ב-2008 היה המוזיאון חלק מקבוצה שרכשה מעבדה פלאונטולוגית ניידת, שמאפשרת לחוקרי המוזיאון לנתח ולטפל במאובנים בשדה.
כיפור (סרט)

עלילה

הסרט מתאר את פריצת מלחמת יום הכיפורים ואת המראות בשטח מזווית מבטם של זוג חברים, ויינרויב ורוסו, והוא בעל אופי דוקומנטרי מובהק. ויינרויב (לירון לבו) עוזב את מיטת אהובתו ויחד עם חברו רוסו (תומר רוסו) הם מפלסים את דרכם במכונית אל החזית הסורית במטרה להצטרף ליחידתם סיירת אגוז בה הם אמורים לשרת במילואים. לאחר שהלוחמים לא מצליחים למצוא את יחידתם בזירת הקרבות, הם בוחרים לחבור לצוות יחידת החילוץ המוטסת ונשלחים למשימה מיד. במהלך פעולות החילוץ הם נקלעים לסיטואציות קשות ולעיתים סוריאליסטיות ובשיאו נפגע מסוק הצוות של השניים מפגיעה ישירה של טיל ומתרסק והם מובלים בעצמם משטח רמת הגולן הסורית, באותם ימים, אל בית החולים בעורף הישראלי.
התסריט הכולל מעט מאוד טקסטים מתאר את חווית הלחימה בתנאים פיזיים קשים ותחת לחץ, את היחסים בין החברים וההתמודדות עם הפחד ואת הקושי להשאיר פצועים ומתים בשטח. ככל שעובר הזמן ההתלהבות שאיתה הגיעו למלחמה מתחלפת בעייפות והם שמחים להתפנות לאחר שנפגעו בעצמם. התסריט מסתיים בסצנה זהה לזו הפותחת ובה נראה ויינרויב מתפלש עם חברתו בצבעי מים עזים כשהם על מיטה לבנה, מה שנראה עתה כתהליך של ריפוי הנפש.
חלק מהשחקנים בסרט, ובהם תומר רוסו, אורי רן קלאוזנר ויורם חטב, מגלמים בו תפקיד תחת שמם האמיתי.

ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות לצד שליליות בשל היותו שונה מאוד בנוף סרטי המלחמה המודרניים. הסרט ריאליסטי מהמקובל, מצד אחד ומצד שני מכיל במכוון או שלא במכוון פרטי תפאורה בולטים, שאינם מתאימים לזמן בו העלילה התרחשה ובעלי בעיות אמינות אחרות. הסרט נמצא ברשימה של הספר "1001 movie you must see before you die"

בעייתיות פרטי תפאורה

על אף שעלילת הסרט מתרחשת בשנת 1973, מצולמים בו באופן בולט מאוד חפצים רבים שטרם יוצרו בזמן התרחשות העלילה, כגון מזגנים בחלונות הבתים, שעונים דיגיטליים וטנקים מסוג מרכבה]. ייתכן כי יש בכך "רישול מכוון", המהווה מוטיב חוזר ביצירתו של גיתאי. כך למשל בסרטו העלילתי הראשון "אסתר" שעלילתו התנהלה בתקופת מגילת אסתר נשמעו ונראו ברקע שאון מכוניות נוסעות ובניינים מודרניים. גם סרטו התנתקות מכיל פרטים שקשה להחליט אם הם שגויים או אומנותיים. על כך כתבה המבקרת דנה שוופי "הוא מתגמל אותנו באוסף בחירות שנראות לרוב אקראיות, שרירותיות או סתם שגויות."
איסקיה

היסטוריה

האי יושב בימי קדם על ידי המיקנים והיוונים בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס. לפי המסורת, התפרצותו של מונטה אמפאו גרמה לנטישת מתיישבים אלה. בני סירקוסאי השתלטו על האי לאחר קרב קומי בשנת 474 לפנה"ס, אולם התפרצות געשית הובילה לנטישתו בשנית לתקופה ארוכה. 
בסוף המאה ה-5 לפנה"ס עבר האי לרשותה של נאפולי, וכאשר זו נשתעבדה על ידי הרפובליקה הרומית בשנת 326 לפנה"ס השתעבד גם האי. לאחר נפילתה של האימפריה הרומית עבר האי ידיים רבות, בין השאר היה תחת שליטתם של הביזנטים הגותים, הצרפתים, פיזה, נאפולי ועוד. הר הגעש התפרץ שוב בשנת 1299, מה שהוביל למנוסה של אוכלוסיית האי ולהרס רב. 
עם הקמתה של ממלכת איטליה המודרנית עבר האי לשליטתה.