google/wiki40b huggingface dataset:
לואיג'י קאפלו

ביוגרפיה

קאפלו החל את הקריירה הצבאית שלו בהשתתפות במלחמת איטליה בלוב ובמלחמת איטליה- טורקיה (1911-1912). במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד קאפלו על מספר יחידות צבאיות, מאז יוני 1917 פיקד על הארמייה השנייה. הוביל את הארמייה לכיבוש העיר גוריציה מידי צבא אוסטרו-הונגריה. קאפלו הודח מתפקידו לאחר התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו (אוקטובר-נובמבר 1917).
לאחר המלחמה הצטרף קאפלו למפלגה הפאשיסטית האיטלקית. בשנת 1923 הודח קאפלו משורות המפלגה עקב חברותו בבונים חופשיים. קאפלו נכלא ונשפט בשנת 1927 בעקבות מעורבותו בניסיון ההתנקשות הכושל בבניטו מוסוליני. קאפלו שוחרר מכלאו בשנת 1936 ונפטר ב-5 שנים לאחר מכן ברומא.
הנרי השמיני (מחזה)

תקציר העלילה

תומאס וולזי מחזיק בידיו כוח אדיר ותאוות שררה. בקינגהאם הנאמן מבקש להוכיח את המלך על הסתמכותו המוגזמת על אדם בלתי אמין זה. אולם, וולזי מקדים ורומז למלך שבקינגהאם, כטוען לכתר אחריו, מבקש לרצוח אותו ולמלוך על אנגליה. הנרי משליך את בקינגהאם למצודת לונדון באשמת בגידה.
קתרינה מאראגון מבקשת מן המלך להקל את נטל המס על העניים. כאשר המלך נעתר לבקשה זוקף זאת וולזי לזכותו. כאשר מבקשת קתרינה מן המלך שיחוס על חייו של בקינגהאם, דוחה המלך את הדיון בנושא כיוון שהוא ממהר לנשף בו הוא נפגש ורוקד עם אן בולין ונשבה בקסמיה. 
בעת משפטו של בקינגהאם והוצאתו להורג, טרוד המלך כיצד יסתלק מנישואיו לקתרינה מאראגון, כך שיוכל לשאת לאשה את בולין. כאשר הוא מוצא את הפתח, הכרזה שיש לבטל את הנישואין כיוון שקתרינה הייתה נשואה קודם לכן לאחיו, הוא חולק את תובנתו עם וולזי.
על אף שוולזי, לפי המחזה, הוא זה שמציע את הגירושין, הוא מתנגד לנישואיו של המלך עם בולין כיוון שהיא פרוטסטנטית וכיוון שהיה מעוניין שיינשא נישואי תועלת לאחותו של מלך צרפת (מרגריט מנווארה). על רקע זה מנסה וולזי לשכנע את נציג האפיפיור שלא להסכים לגירושין. 
כאשר נורפוק, סאפוק והלורד צ'מברלין מגלים למלך צרור מכתבים של וולזי לאפיפיור החושפים את בוגדנותו של וולזי ואת ההון העצום שצבר מגרש המלך את וולזי מחצר המלכות. במהלך דיאלוג הפרידה של וולזי מקרומוול, ידידו, הוא מציע לו לנהוג בצניעות וקובע שההגינות והשירות הנאמן למלך עדיפות על דרך השחיתות.
הארכיבישוף מקנטרברי, קרנמר, משחרר את הנרי מנישואיו לקתרינה ומשיא אותו ואת בולין בחשאי. קתרינה עוזבת את חצר המלכות ועל ערש דווי מבקשת לדעת מה עלה בגורלו של וולזי. היא נענית שהוא מת ונקבר בלסטר לאחר מספר ימי סבל ותפילה. קתרינה מתה זמן קצר לאחר מכן וקרנמר מגורש מהלוויתה על ידי האצילים, רק התערבותו של הנרי מנעה ממנו להשלח למצודה. 
במהלך הטבלת בתם של הנרי ואן (היא אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה) קרנמר מנבא לה, ולאנגליה תחת שלטונה עתיד מזהיר.
שמעון זרחי

תולדותיו

נולד בשנת ה'תקמ"ח בז'ז'מיר לרב זרח שהיה דור שמיני לפייטן רבי אליהו הזרחי שנהרג על קידוש השם בשנת ה'ת"ח, ובהיותו צעיר ממש נישא לאשה מהעיר קיידאן. לאחר נישואיו היה סמוך על שולחן חותנו בעיר קיידאן ושם למד בחברותא עם הרב אריה לייב קצנלנבוגן, וכן למד את חכמת הקבלה בחברותא עם הרב משה בן הרב אברהם אחי הגר"א.
בשנת ה'תקצ"ה מונה לרב העיר יאקובשטאדט בחבל קורלנד בלטביה, אך בשנת ה'ת"ר נאלץ בגזירת השלטונות לעזוב את העיר ומונה לרב העיר טבריג בליטא.
בשנת ה'תרי"ג חזר לרבנותו בעיר יאקובשטאדט ובשנת ה'תרי"ז עזב את כל בני משפחתו וצאצאיו עלה עם רעייתו לירושלים, שם התיישב בחורבת רבי יהודה החסיד והגה בתורה, בתחילה מסר שיעורים בבית הכנסת אור החיים, של תלמידי רבי מנחם מנדל משקלוב, ולאחר מכן יסד את ישיבת עץ חיים בחורבת רבי יהודה החסיד, ומונה לנשיאה. מאז בואו לירושלים ועד לפטירתו לא יצא מבין החומות.
בסוף שנת ה'תר"כ חלה ובאור לט' באלול נפטר.
לאחר פטירתו שלח הרב שמואל סלנט את כתביו לבניו שהתגוררו בטלז, והם הדפיסו אותם בשם שו"ת נחלת שמעון, ובסוף הספר נדפסה גם צוואתו.
אייכמן (סרט)

עלילה

הסרט מבוסס על תמלילי החקירה של אדולף אייכמן לפני שהועמד למשפט והוצא להורג בישראל. אייכמן מספר על עברו כנאצי לחוקר ישראלי, פקד אבנר לס, שמתמודד עם משימתו לגרום לפושע להודות בפשע, בעוד מחוץ לכותלי הכלא דורש העם להוציא את אייכמן להורג.
יעקב מולכו

רבי יעקב ב"ר יוסף מולכו היה חכם חסיד שחי במאה ה-17 בירושלים והיה חבר בבית הדין עם משה בן חביב ומשה גאלנטי. היה גיסו של רבי אברהם יצחקי. נולד בסאלוניקי. אביו היה הרב יוסף מולכו מגדולי הדיינים בעיר ומחבר הספר 'שלחן גבוה' על השולחן ערוך.
לאחר פטירת הפרי חדש בשנת התנ"ו, עמד בראשות ישיבת בית יעקב פירירא עד פטירתו.
רבי חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) מזכיר אותו רבות בספריו, למשל בברכי יוסף  וב"מחזיק ברכה". גם "שערי תשובה" מזכיר אותו מספר פעמים בשם הברכי-יוסף. 
מולכו כתב שו"ת שהיה אצל החיד"א בכתב יד.  כתבי ידיו שהיו בידי החיד"א לא הודפסו. ככל הנראה כתבי היד שמצויים בבית הספרים הלאומי באוניברסיטה העברית הם אלו שהיו בידיו של החיד"א.
בשנת תמ"ז ר' יעקב מולכו נתן הסכמה לספר השו"ת "שער אפרים" מאת רבי אפרים הכהן.
אלי בן-מנחם

חייו

בן מנחם נולד בעיר בומביי (מומבאי) שבהודו ועלה לישראל ב-1949. למד בפנימיה הצבאית, ושירת בצה"ל כקצין מילואים. במקצועו הוא טכנאי מטוסים, מבקר וראש צוות בכיר.
בן מנחם כיהן כמנהל אגף לשכונות וערי פיתוח במרכז מפלגת העבודה, יו”ר ועד עובדי אל על, הקים את פורום 13 הוועדים הגדולים במשק ויו"ר פורום השכונות בתל אביב.
ב-1988 נבחר לראשונה לכנסת. ב-1992 מונה לסגן שר במשרד ראש הממשלה ואחראי מטעם הממשלה לטיפול במאבק בנגע הסמים. ב-1993 נבחר לשמש כסגנו של שר הבינוי והשיכון, בנימין בן אליעזר. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על מקום המשוריין למחוז תל אביב והגיע ראשון לאחר קרב צמוד ביותר מול רון חולדאי ומול מיכאל בר-זוהר וגדעון שגיא עם 3,289 קולות ובן-מנחם שובץ במקום ה-18 ונבחר לכנסת הארבע עשרה, שבה כיהן גם כיו"ר הוועדה למאבק בנגע הסמים בכנסת.
ב-2001 נבחר לשמש כסגן שרת התעשייה והמסחר ובשנים 2003–2005 שימש כסגן יו"ר הכנסת וחבר השדולה המוניציפלית. ב-2005 שימש שוב כסגן שר הבינוי והשיכון.
עם הקמת מפלגת קדימה ב-2005 הצטרף לשורותיה, משמש יו"ר סיעת קדימה בהסתדרות. גר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
בן פלדמן

ביוגרפיה

פלדמן נולד בפוטומק, מרילנד. אביו, רוברט, מנהל משרד פרסום ודודתו מצד אמו היא השפית סוזן פניגר. פלדמן חונך כיהודי על פי דת אביו, ולקח חלק בחיי הקהילות הקונסרבטיבית והאורתודוקסית. הוא למד בתיכון וינסטון צ'רצ'יל בפוטומק והעביר שיעורי קולנוע בבת'סדה. פלדמן השתתף במכללת איתקה שבאית'קה, ניו יורק, שם קיבל תואר ראשון במשחק. לאחר שסיים את לימודיו, עבר לניו יורק, שם הופיע בברודוויי ובסופו של דבר עבר ללוס אנג'לס כדי לשחק בקולנוע ובטלוויזיה.
פלדמן מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, והוא שותף בבעלות על מותג יין בשם Angelica Cellars.‏ בשנת 2012, פלדמן התארס למישל מוליץ. הם נישאו ב-12 באוקטובר 2013, בגייטרסבורג, מרילנד. ביוני 2017, פורסם כי בני הזוג מצפים לילדם הראשון.
אלחנן גלט

אלחנן גלט (נולד ב-17 באוקטובר 1960, כ"ו בתשרי ה'תשכ"א) הוא מנכ"ל מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. בשנים 2015-2013 היה מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

ביוגרפיה

אלחנן גלט נולד בניו יורק ליוסף (איזידור) וצביה (סילביה), בן שלישי במשפחה בת ארבעה ילדים. בשנת 1968 עלה עם הוריו לישראל והמשפחה התיישבה בירושלים. למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ובישיבת ההסדר במעלה אדומים. נמנה עם הקבוצה הראשונה של תלמידי ישיבות ההסדר שגויסו לצנחנים אחרי מלחמת יום הכיפורים. עבר קורס קציני חי"ר ושימש במילואים כמפקד פלוגה וקצין אג"מ. למד לתואר ראשון ושני בהיסטוריה של עם ישראל ותלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1997 הציל גלט את גל הירש, אז קצין אג"ם של אוגדת איו"ש, אשר נפצע קשה מזריקת אבן לעבר מכוניתו.
נישא לתמר טובולסקי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בעפרה.

פעילות ציבורית

בשנת 1984 כיהן כראש מחלקת מפעלים וידיעת הארץ בתנועת בני עקיבא. ב-1989 שימש כמנהל מתנ"ס בנימין ובשנת 1991 נשלח מטעם תנועת בני עקיבא העולמית לניו יורק וצפון אמריקה. בשנת 1993, שנה לאחר חזרתו לארץ, שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא בישראל. ב-1996 מונה למנכ"ל מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, תפקיד בו כיהן עד אפריל 2013, אז מונה למנכ"ל המשרד לשירותי דת. ביוני 2015, עם החלפת הממשלה, חזר לתפקידו במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא.
משנת 1998 עד 2002, כיהן גלט כיושב ראש המועצה הציבורית לחילופי נוער וצעירים במשרד החינוך, יושב ראש וועדת החינוך במועצה אזורית מטה בנימין וחבר מועצה בחברה להגנת הטבע. בעבר שימש כדירקטור תיירות חינוכית בע"מ מטעם הסוכנות היהודית ויושב ראש קרן ההשתלמות בקרן הפנסיה והתגמולים "גלעד".
צפע שריון

עקרון פעולה

הצפ"ש הוא התקן המשגר רקטה מלאת חומר נפץ הודף המחוברת לשרשרת ועליה מטעני C-4 רבים. הרקטה משוגרת עם השרשרת אל קצה שדה המוקשים ואז מתפוצצת ביחד עם שרשרת המטענים שעליה. עוצמת הפיצוץ המשולב יוצרת לחץ חזק מאוד בקרקע הגורם לפיצוץ כל המוקשים (שפועלים על מנגנון הפעלה של לחץ רגעי) בסביבה, ויוצרת מעבר נקי באורך של 120 מטר וברוחב 6-8 מטרים. 
בעבר הצפ"ש הותקן בחלק האחורי של הזחל"ם מדגם M3 ששימשו את צה"ל. מאוחר יותר, עם הסבת המערך לנגמ"שים, פותחו עבור הצפ"ש עגלות הנגררות מאחורי רק"מ כגון טנק או נגמ"ש הנדסי (דוגמת הפומ"ה). קיימים שני דגמים של צפ"ש: דגם חד-קני וצפ"ש B דו-קני ששקל 7.6 טון. על יצול העגלה, המחבר אותה לרק"מ, ישנו כבל המחבר בין מערכת השיגור למערכת בקרת הירי.
כל מערכת צפ"ש עולה כמה עשרות אלפי דולרים.

מערכות דומות

קיים דגם קטן יותר לחי"ר, הנקרא "צפע חי"ר" וכן מערכת דומה לחי"ר בשם "שביל הזהב" ונועדה להפעלה בסמטאות צרות וממולכדות. 
עגלה 34 הייתה עגלה שנגררה על ידי טנק, בדרך כלל טנק עם מגוב או מגוב נוכרי לפילוס מוקשים בשדה מוקשים. בתוך העגלה היה שירשור של מטענים בצורת שרוול בד שבתוכו מטעני חנ"ם המחוברים זה לזה.
ב-2008 רכש צה"ל מערכת פריצת שדות מוקשים דומה בשם "חטפן", הנגררת גם היא בעגלה, ויכולה להיות מתופעלת גם באמצעות נגמ"שי ה-M-113 של כוחות המילואים.

שימוש

השימוש הידוע ביותר בצפ"ש התרחש במלחמת לבנון הראשונה. מג"ד 601, פיני דגן, התקדם עם כוחותיו אל עבר רחובות ביירות כשאיתו עגלה ובה צפ"ש. הרחוב היה ממולכד ומחבלים רבים התבצרו בבתים והכינו מארב. דגן החליט לא לסכן את הכוחות והורה לטהר את הרחוב באמצעות ירי צפ"ש. הפיצוץ היה הרסני ומעוצמתו נהרסו כל הבתים משני צדי הרחוב. אחרי הפעולה קודם דגן לדרגת סגן-אלוף.
במלחמת לבנון השנייה השתמש כוח הנדסה קרבית בצפ"ש כדי להחריב את הקסבה של מארון א-ראס. על-פי ההערכות, נהרגו בפיצוץ עשרות לוחמי חזבאללה, שהתחפרו בקסבה.
במהלך מבצע עופרת יצוקה השתמשו כוחות ההנדסה בצפ"ש לפרוץ צירים ולהשמיד מטענים 5 פעמים, 4 פעמים מהם השימוש היה בשטח בנוי. בעקבות המבצע ביקש צה"ל להצטייד במערכות דומות תוצרת ארצות הברית.
פוהיולה

פוהיולה הוא שם אזור במיתולוגיה הפינית, המתייחס ל"פוהיה" (צפון), כנקודה עליה מצביע המצפן, "ארץ הצפון" – כל אזור הקוטב הצפוני, ובעולם של האפוס הפיני הנודע קלוולה (Kalevala), ארצם של הלפים.
כיום השם מתייחס לחלקים מלפלנד ואזור קאינו (Kainuu - חבל ארץ בצפון מזרח פינלנד). ניתן להתייחס לפוהיולה כמקום מיתולוגי בלבד, מקור הרוע – ארץ צפונית מאיימת וקפואה לנצח. פוהיולה זאת היא כנראה מקור המגיפות והכפור. פוהיולה היא אויבת ואינולה (Väinölä- הארץ של קלוולה).
במיתולוגיה, גבירת פוהיולה היא לוהי (Louhi), מכשפה מרושעת רבת כוח. על פי דרישתה חישל הנפח הדגול ספו אִילְמַרִינֵן (Seppo Ilmarinen) את החפץ המכושף המכונה "סמפו" (Sampo) והביא אותו אליה כמוהר תמורת יד בתה. ה"סמפו" הוא טחנה או אבן רחיים מכושפת בדומה לקרן השפע, המספקת שפע לתושבי פוהיולה, והמכסה המסתובב שלה הוא סמל של כיפת השמים, עטורת כוכבים, המסתובבת על ציר מרכזי או עמוד התווך של העולם.
דמויות נוספות מהאפוס קאלואלה שאפו להינשא לבנות פוהיולה. אלה כללו את ההרפתקן למינקאנן (Lemminkäinen) והחכם הדגול וַאיְנֶמוֹיְנֵן (Väinämöinen). לוהי דרשה מהם ניסים כדוגמת חישול הסמפו והריגת הברבור מטואנלה. בסופו של דבר, כשהמחזר היה זוכה בבתה, נערכו החתונה והנשפים עתירי המזון והמשקאות באולם הגדול של פוהיולה.
מנקודת המבט של המיתולוגיה הפינית היו יסודות עמוד התווך, השורשים של "עץ העולם" ממוקמים אי-שם מעבר לאופק הצפוני בפוהיולה.
חישול הסמפו ואגירת השפע שיצר על ידי המכשפה לוֹהִי בלב הר גדול במחשכים של פוהיולה; המאבק והמלחמה של אנשי הדרום ללכוד את הסמפו לצורכיהם, וניפוץ הסמפו ואובדן מכסהו רב החשיבות (המסמל את שבירת עץ העולם בקוטב הצפוני) מהווים את עיקר ספור הקלוולה.
ניסים שקופים

הפקה

העבודה על האלבום נמשכה תשע שנים בסופן נכללו באלבום עשרה שירים. כל השירים עוסקים בנושאים אופטימיים וביכולת להתמודד עם בעיות שונות במהלך החיים. ריטה עצמה כתבה את המילים לארבעה מתוך עשרת שירי האלבום ונעזרה במילותיהם של כותבים ותיקים כמו רחל שפירא ("כנף גדולה") וצרויה להב ("לא מוותרת") לצד כותבים צעירים כנועם חורב ("חבר של פעם").
השיר "חבר של פעם" יצא לרדיו במהלך חודש יוני כסינגל הראשון מתוך האלבום. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ בבימויו של תום אבני. בחודש אוגוסט, במקביל ליציאת האלבום, יצא הסינגל "מזמן". הסינגל השלישי שיצא הוא דואט אותו מבצעת ריטה עם בתה משי, שגם הייתה שותפה לכתיבת המילים יחד עם אימה. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הפזמונים השנתי לשנת התשע"ח ברשת ג' ולמקום ה-40 במצעד המקביל בגלגלצ.
בנובמבר 2017 יצאה ריטה למסע הופעות ברחבי הארץ שנקרא בשם האלבום.

ביקורות

האלבום זכה לביקורות מעורבות. ערן איצקוביץ' שיבח את האלבום וכתב כי העבודה המוקפדת עם מיטב היוצרים "הביאה לעולם מוזיקה מהודקת היטב שעושה נעים באוזן וטוב בלב". לדבריו, ריטה היא "עדיין המלכה של המוזיקה הישראלית". יוסי חרסונסקי מציין כי "גם אם לא כל הטקסטים מעולים, ריטה הגיעה באלבום הזה הכי קרוב לעצמה. אם לדייק: בפעם הראשונה אני שומע ריטה שאינה רצה לפני עצמה, לא רותמת את הסוסים לפני העגלה". לעומתם, שי להב מגדיר את האלבום "מושקע, מכובד, מופק היטב, מושר נהדר, נאמר כבר הכול. אבל עדיין - משעמם". לדבריו חסר באלבום הכיף וההתרסה שאפיינו את ריטה בעבר ועל כן האלבום מאכזב. דברים דומים כתב גם דודי פטימר, שהגדיר את האלבום כ"פספוס".
מצה בריי

שם

לשמה של המצה בריי גרסאות רבות, והיא קרויה לפעמים גם געפּרעגלט מצה או מצה בראן או מצה ברייט. בעברית היא נקראת לפעמים מצה מטוגנת או מצייה. בחלק מקהילות מזרח אירופה, כגון יהדות אוקראינה, נקראת געפרישטע מצה, כלומר "מצה לחה".

גרסאות

את המצה בריי עושים ממצה בסגנון דומה לפרנץ' טוסט או חביתה מקושקשת או חלקה. להכנת המאכל מרטיבים שברי מצות וטובלים אותם בביצה. את הבלילה מטגנים בחמאה או בשמן צמחי למעין לביבות או כופתאות. מגישים חם או קר.
יש המחליפים את המים בחלב או מוסיפים סוכר לקבלת מאכל מתוק, אשר ניתן לצפותו באבקת סוכר, ריבה וכדומה. הגרסה המתוקה נאכלת לארוחת בוקר או ארוחת ביניים. אחרים מוסיפים מלח ופלפל שחור לקבלת מאכל מלוח, שניתן לאכלו בפני עצמו או כתוספת לארוחה בשרית. ניתן להוסיף לבלילה גם בצל או פטריות לפי טעם.
על בסיס מצה בריי, ניתן גם להכין פיצת מצה.
בקרב אלו המקפידים שלא לאכול מצה שרויה אכילת המצה בריי משתנה בין אלו המקפידים גם על הימנעות מאכילת מצה שרויה במי פירות, שכוללת גם מצה בריי, לבין אלו המקפידים רק על הימנעות ממצה שרויה במים, שאוכלים מצה בריי שטוגנה בשמן ובביצים ללא מים.

ברכה

החזון איש כתב שברכתו המוציא וערוך השולחן כתב שברכתו מזונות.
הרב אליעזר מלמד כותב שיש ספק אם טיגון הוא כבישול או כאפייה ועל כן יש לכתחילה לאכול מצה בריי בתוך סעודה.
ויליאם לאסל

קורות חייו

ויליאם לאסל נולד בבולטון, אז במחוז לנקשייר, כיום במחוז מנצ'סטר רבתי שבצפון-מערב אנגליה ולמד בבית ספר בעיר. בעקבות מות אביו בגיל 15 הוא החל לעבוד בליברפול כשוליית סוחר ולאחר מכן פתח מבשלת בירה והחל לעסוק באסטרונומיה כתחביב. כחלק מתחביבו לאסל בנה בעצמו טלסקופים, הראשונים שבהם נבנו כשהיה בשנות ה-20 של חייו והיו עם מראה בקוטר של 7 אינץ' (17.8 ס"מ) ובעקבותיהם הוא בנה טלסקופים גדולים יותר ויותר עד למראה בקוטר של 24 אינץ' (60 ס"מ). לאסל היה ככל הנראה הראשון להשתמש במעמד משווני על מנת להקל על המעקב אחרי העצמים שבהם צפה בזמן שתנועת כדור הארץ משנה את מיקומם בשמים. בעקבות השגיו בבניית ציוד תצפית ותצפיותיו הוא התקבל בשנת 1839 לחבר בחברה המלכותית לאסטרונומיה ובשנת 1849 קיבל על השגיו מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה. באותה שנה הוא התקבל גם כעמית של החברה המלכותית. 
בשנת 1852 עבר לאסל למלטה ולקח איתו את הטלסקופ שלו כדי ליהנות ממיקומה הדרומי יותר של מלטה וממזג האוויר שם שהתאים יותר לתצפיות. במלטה לאסל בנה טלסקופ חדש בקוטר של 120 ס"מ שהושלם בשנת 1861 ודיווח על תגליותיו ועל התצפיות שערך לחברה המלכותית לאסטרונומיה על השגיו אלה קיבל לאסל בשנת 1858 המדליה המלכותית. לאחר שובו לאנגליה הוא קנה בית ליד העיר מיידנהד שבמחוז ברקשייר ובנה בו מצפה כוכבים שבו הציב את הטלסקופ בקוטר 60 ס"מ שלו. בשנת 1870 הוא נבחר לנשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה וכיהן בתפקיד זה שנתיים. הוא נפטר בביתו בשנת 1880.

עבודתו המדעית

לאסל הצטיין בליטוש מראות ובבניית טלסקופים. הוא בנה מכונות ליטוש למראות שהשיגו רמת דיוק גבוהה ואפשרו לייצר מראות עם איכות אופטית גבוהה. כמו כן הוא תכנן ובנה מעמדים לטלסקופים שלו שיוכלו לאפשר כיוון קל אל העצמים ומעקב אחריהם. באמצעות הטלסקופים שבנה הוא גילה בשנת 1847 את טריטון, הירח הגדול ביותר של נפטון, 17 ימים בלבד אחרי גילויו של נפטון עצמו. בשנת 1848 הוא גילה את היפריון, ירחו של שבתאי וב-1851 את אומבריאל ואת אריאל, ירחיו של אורנוס. בשנים שבהן צפה בשמים ממלטה הוא גילה וקיטלג כ-600 ערפיליות וכן מיפה ושרטט את ערפילית אוריון. הוא ביצע תצפיות רבות בכוכבי הלכת ובירחיהם ומדד את גודלם הזוויתי.

הנצחה

על שמו של לאסל נקראים האסטרואיד לאסל 2636, מכתשים על הירח ועל מאדים וכן המרכזית והרחבה ביותר מבין טבעות נפטון.
משפט השאריות הסיני

משפט השאריות הסיני הוא שמם של מספר משפטים בתורת המספרים ובתורת החוגים, הקשורים זה לזה. בצורתו הבסיסית והמקורית המשפט עוסק במערכת של משוואות מודולריות ומבטיח קיום של פתרון למערכת תחת תנאים מסוימים.
מקורו של המשפט בספר מהמאה השלישית של המתמטיקאי הסיני סן-צו, ומכאן שמו. המשפט פורסם פעם נוספת במאה השלוש העשרה על ידי מתמטיקאי סיני נוסף, צ'ין ג'יו-האו.

גרסה כללית של משפט השאריות הסיני

יהי  חוג עם יחידה (לאו דווקא קומוטטיבי). נניח שהאידיאלים  הם זרים בזוגות (או "מקסימליים הדדית"), כלומר  לכל . אז חוג המנה  איזומורפי, לפי ההטלה הטבעית, לסכום הישר של החוגים . בפרט, אם R קומוטטיבי והאידיאלים  כולם אידיאלים מקסימליים ושונים זה מזה, אז  הוא מכפלה ישרה של שדות.
אלכסנדרה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג

ביוגרפיה

אלכסנדרה נולדה ב-2 ביוני 1838 בסנקט פטרבורג, לפטר, דוכס אולדנבורג ולתרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. המשפחה בילתה את חודשי החורף בפטרהוף ובקיץ עברו אל ביתם האחר, בקאמנואי-אוסטרוף, שם הייתה חווה לילדים, שבה הם גידלו ירקות וטיפחו בעלי חיים חקלאיים תחת פיקוחה של האומנת הרוסית שלהם.
אלכסנדרה ואחיה גדלו מוקפים באמנות ובמוזיקה. היא למדה רוסית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, ומלבד מקצועות הלימוד הרגילים, הילדים נאלצו לתרגל מוזיקה, ציור, ריקודים, רכיבה ונימוס בארמון. אלכסנדרה הצטיינה באמנות ואף התעניינה בספרות, בהיסטוריה הרוסית ובגנאלוגיה.
בשנת 1848, הוריה של אלכסנדרה לקחו אותה ואת אחיה הצעיר, ניקולאס, לבקר את קרוביהם בגרמניה, והם נשארו אצל משפחת אמה בוויסבאדן ומשפחת אביה באולדנבורג.
ב-25 באוקטובר 1855 התארסה אלכסנדרה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, בנו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וב-6 בפברואר 1856 נערך טקס החתונה בארמון החורף בסנקט פטרבורג. אלכסנדרה חילקה את רוב זמנה בין עבודות צדקה לנזקקים לבין עבודת החווה במעון הקיץ של המשפחה, ובעקבות כך עלו נישואיה על שרטון, ובשנת 1865 החל ניקולאי לפקוד בקביעות את פילגשו רקדנית הבלט יקטרינה צ'יסלובה.
בשנת 1870 החלו ניקולאי ואלכסנדרה לחיות בנפרד, והופיעו יחד רק בטקסים רשמיים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) פיקד ניקולאי על הצבא הרוסי בחזית הדנובה, ואילו אלכסנדרה ארגנה יחידה סניטארית על חשבונה. לאחר סיום המלחמה, בילה ניקולאי את רוב זמנו בחצי האי קרים יחד עם פילגשו, בעוד אלכסנדרה המשיכה לגור בארמון בסנקט פטרבורג.
בשנת 1879 גירש ניקולאי את אלכסנדרה מביתו, והאשים אותה בבגידתה בפומבי עם ואסילי לבדב. אלכסנדרה השאירה מאחוריה את התכשיטים, הבגדים והרכוש, ונאלצה לעבור לבית הוריה. באותה שנה, אלכסנדרה סבלה מתאונה שהותירה אותה משותקת כמעט לחלוטין, והיא לא יכלה להזיז את רגלה או את זרועה הימנית. אלכסנדרה ביקשה עזרה מגיסה אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, אולם הוא לא היה אוהד כלפי אלכסנדרה, ובמקום זאת גרם לה לעזוב את רוסיה ללא הגבלת זמן לצורך טיפול רפואי בחו"ל, תוך שאלכסנדר שילם בעצמו על הוצאות הנסיעה.
בנובמבר 1880 נסעה אלכסנדרה לאיטליה בלוויית שני בניה, בתקוה למצוא רפואה באוויר החם של נאפולי. במרץ 1881 נרצח גיסה אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, ואחיינה אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה עלה לשלטון במקומו. הקיסר החדש התיר לה לחזור לרוסיה, והיא התיישבה בארמון מריינסקי בקייב. גם בקייב בריאותה לא השתפרה ובשנת 1888 היא קנתה אחוזה ליד גבעת ווזנסקאיה. בשנת 1889 היא הפכה לנזירה, והקדישה את שארית חייה לטיפול בחולים ובנזקקים.
בשנת 1891 מת בעלה ניקולאי ניקולאייביץ' האב, אולם אלכסנדרה סירבה להשתתף בהלווייתו. בשנת 1892 היא חלתה בסרטן השד, ובעקבות כך שהתה תקופה קצרה בקורפו, ולאחר החלמתה חזרה לעבוד במנזר. ב-25 באפריל 1900 מתה אלכסנדרה בקייב, כתוצאה מסרטן הקיבה, וניקולאי השני, קיסר רוסיה ואשתו אליזבת, נסיכת הסן ערכו טקס אזכרה לזכרה במוסקבה.
אילוצים הולונומים

במכניקה קלאסית, אילוצים הולונומים הם היחסים בין משתני המיקום (ואולי הזמן), אשר יכולים לבוא לידי ביטוי בצורה הבאה:
כאשר  הם n הקואורדינטות אשר מתארות את המערכת. למשל, תנועה של חלקיק המאולץ לנוע על פני פניו של כדור כפופה לאילוץ הולונומי,  אבל אם החלקיק מסוגל ליפול מהכדור תחת השפעת כוח הכבידה, המגבלה הופכת לאילוץ לא הולונומי. עבור המקרה הראשון האילוץ הולונומי יכול להינתן על ידי המשוואה:
כאשר  הוא המרחק ממרכז של כדור ברדיוס . ואילו המקרה השני, שאינו הולונומי יכול להינתן על ידי:
אילוצים על המהירות כגון:
הם לרוב לא הולונומים].

מערכת הולונומית (פיזיקה)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רבי חלפתא

חייו

נאמר כי ייתכן וגר בירושלים בתקופת סוף הבית השני כאשר עדות לכך נמצאת בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קט"ו, עמוד א', שם כתב אודות מעשה ברבן גמליאל הזקן.
במסכת סוטה מסופר שהלך עם חבריו רבי אלעזר בן מתיא ורבי חנניה בן חכינאי לראות את האבנים שהעמיד יהושע בן נון בירדן.

ייחוסו ככהן

בתלמוד ירושלמי מובא שמשפחתו התייחס לצאצאי יונדב בן רכב. עוד עולה מן המקורות כי נמנה ככהן דעה התואמת את הסברה שיונדב בן רכב היה כהן, ויש אומרים כי היה אביו של רבי לוי הכהן בר חלפתא.

חבריו

חבריו של רבי חלפתא היו רבי יוחנן בן נורי, רבי עקיבא, רבי חנינא בן תרדיון ורבי אלעזר בן עזריה.

מחלוקת לגבי זהותו

במקורות מופיעים שני חכמים בשם חלפתא: אבא חלפתא אביו של רבי יוסי ורבי חלפתא איש כפר חנניה.
יש הסבורים שמדובר באותו חכם, אך מנגד יש הסבורים כי מדובר בשני חכמים שחיו בזמנים שונים: הראשון חי בזמן הבית - והשני לאחריו; הראשון חי בציפורי (תענית טז, ב) - והשני בכפר חנניה; הראשון היה חברו של רבי חנינא בן תרדיון - והשני תלמידו של רבי מאיר, חתנו של רבי חנינא בן תרדיון.
הנשף

תקציר העלילה

עדן (סתיו סטרשקו) היא נערה מתבגרת ותלמידה חדשה בתיכון, בו היא פוגשת את טיגיסט (נצנת מקונן) וקשת (נועם לוגסי). השלוש סובלות מדחייה חברתית ומחליטות לעבור ניתוחים קוסמטיים בשוק השחור בקייב, בתקווה שאלו יגדילו את הפופולריות שלהן ויעזרו להן למצוא דייט חלומי לנשף. בדרך אל הגשמת החלום מגלות טיגיסט וקשת כי לעדן סיבה משלה למסע.

הפקה

הסרט הופק על ידי אסנת הנדלסמן-קרן וטליה קלינהנדלר מחברת פאי סרטים ומשה אדרי ולאון אדרי מחברת סרטי יונייטד קינג; הוא יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים, קשת 12, Yes קולנוע ישראלי, המועצה הישראלית לקולנוע, משרד התרבות והספורט ו-MDMMitteldeutsche Medienförderung.
ז'אן רוסטאן

ביוגרפיה

ז'אן רוסטאן היה בנם של המחזאי אדמון רוסטאן ושל המשוררת רוזמונד ז'ראר. הוא בילה את ימי ילדותו בעיירה קאמבו לה בין שבחבל אקיטן בצרפת. כבר בגיל עשר גילה את ספרו של המדען ז'אן פאבר "תורת החרקים". רוסטאן גמר את חוק לימודיו במדעים בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז. בשנת 1920 נשא רוסטאן לאישה את אנדראה מאנט. ב-1922 אחרי מות אביו התגורר בפרבר של פריז ויל ד'אבריי. הוא השתתף בהקמת המחלקה הביולוגית ב"ארמון התגליות" בפריז, וב-1936 הקים את מעבדתו בויל ד'אבריי. 
רוסטאן התעניין מאוד בשאלת "מקורם של החיים". הוא התמסר למחקר הדוחיים (קרפדות וצפרדעים) וגילה עניין בתורת התורשה.
רוסטאן החל את דרכו הספרותית בפרסום של מסות פילוסופיות, ומאז חילק את זמנו בין מחקר לבין כתיבה. מטרתו הייתה להביא את הביולוגיה אל ההמונים, ולגרום למודעות לבעיות האנושות שהוא הציג. הוא הזהיר מפני שימוש לא נכון בתורת הגזע. רוסטאן היה פציפיסט והתנגד לנשק אטומי ולעונש המוות. הוא היה אתאיסט מושבע ודגל בחופש המחשבה. ב-1959 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. באותה שנה גם זכה בפרס קלינגה.
ז'אן רוסטאן נפטר בפריז ב-1977.
טרישה הלפר

ביוגרפיה

הלפר נולדה בקהילה הכפרית באלברטה, קנדה, לדניס ואיליין הלפר. היא גדלה בחוות הדגנים שבבעלות משפחתה ביחד עם שלוש אחיותיה. טרישה היא ממוצא שוודי, נורווגי, אנגלי וגרמני. היא התגלתה לראשונה בגיל שבע עשרה על ידי סוכנת דוגמניות בעת שעמדה בתור לקולנוע המקומי.

דוגמנות

ב-1992, הלפר ייצגה את קנדה בתחרות הדוגמנות הבינלאומית של סוכנות פורד מודלס, "דוגמנית העל העולמית" (Supermodel of the World), שם זכתה במקום הראשון, והוחתמה בתחילה על חוזה דוגמנות עם "עלית" ולאחר מכן יוצגה על ידי סוכנות הדוגמנות שבבעלותו של דונלד טראמפ. הלפר הופיעה בין היתר בקמפיינים של ראלף לורן, שאנל, ג'ורג'ו ארמני וצעדה בתצוגות אופנה של המעצבים כריסטיאן דיור, קרולינה הררה, ג'ון גליאנו ודולצ'ה וגבאנה. במהלך שנות התשעים נחשבה לאחת הדוגמניות המובילות בעולם], וב-2007 דורגה על ידי המגזין במקום ה-57 מתוך "100 הנשים הלוהטות והסקסיות בעולם". היא כיכבה פעמים רבות על שערם של מגזיני אופנה כגון ווג, Elle, קוסמופוליטן, מארי קלייר ואף הופיעה בלוח השנה של המגזין "מקסים".

משחק

בשנת 2006 החלה הלפר להנחות את התוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה" ובנוסף להנחייתה שימשה הלפר כשופטת ומפיקה בתוכנית. לאחר שנה הודיעה הלפר שהיא לא תמשיך לעונה הבאה של התוכנית על מנת לקדם את קריירת המשחק שלה. היא הופיעה בתפקיד אורח כדוגמנית בפרק בסדרה "CSI" ובאחד התפקידים הראשיים בסדרה "בטלסטאר גלקטיקה". ב-2004 גילמה הלפר את פארה פוסט בסרט הטלוויזיה "סיפורם של המלאכיות של צ'רלי". בהמשך היא הופיעה במספר פרקים של הסדרה "שני גברים וחצי" בתפקיד גייל, חברתה של ארוסתו של צ'רלי המנהלת רומן עמו ואף הופיעה בפרק אחד בעונה השנייה של הסדרה על טבעי, בנוסף, כיכבה הלפר במהלך הקריירה שלה במגוון תפקידי אורח בסדרות כמו צ'אק, מחשבות פליליות, שקר לי, סוכן מחוק, אספן הנשמות, דיבבה במשחקי מחשב כגון Command & Conquer 3: Tiberium Wars, Halo 3: ODST, סטארקראפט 2, סקובי דו וספיידרמן ואף הופיעה במספר סרטי קולנוע. משנת 2016 מגלמת הלפר את "שארלוט", אימו של לוציפר ואשתו של אלוהים בסדרה "לוציפר".

חיים אישיים

ב-2003 נישאה הלפר לבן זוגה, עורך דין בשם ג'ונתן מרשל, השניים הכירו במסיבת יום הולדת של חבר משותף.
בינואר 2018, הזוג התגרש.
הלפר היא פעילה למען צדקה וזכויות בעלי חיים והיא אף הייתה ממקימי אתר אינטרנט הפועל למען תרומות כספים למען מטרות שונות.