google/wiki40b huggingface dataset:
הכרזת העצמאות

בחירת השם למדינה

מגילת העצמאות קובעת כי שמה של המדינה הוא "ישראל" או "מדינת ישראל". שם זה מופיע בתנ"ך למעלה מאלפיים פעמים, תחילה כאחד משמותיו של יעקב אבינו.
שמה של המדינה נקבע סמוך להקמתה על-פי הצעתו של דוד בן-גוריון. בין השמות שנדחו ניתן למנות את "ציון", "ארץ ישראל", "יהודה" ו"עֵבֶר". השם מייצג את אופיה היהודי של המדינה, בלי ליצור בעיות קשות לזהותם של אזרחים לא-יהודים, ובלי להתחייב לאידאולוגיה או למציאות פוליטית מסוימת.
השם "יהודה" נפסל כדי לשמר הבחנה בין "יהודי" שהוא בן לעם היהודי, לבין מי שמחזיק באזרחות ישראלית. כמו כן, השם "יהודה" הוא שמו של חבל ארץ בארץ ישראל שרובו לא היה בשלטון ישראלי עם הקמת המדינה. השם "ציון" נפסל כיוון שהוא מטשטש את ההבחנה בין "ציוני" – מי שדוגל בעקרונות התנועה הציונית – לבין מי שמחזיק באזרחות ישראלית, וגם על פי התנ"ך, "ציון" הוא שמה השני של העיר ירושלים. השם "ארץ ישראל" נפסל כדי לשמור על הבחנה בין שטח המדינה לבין האזור הגאוגרפי המכונה ארץ ישראל. אף על פי כן, גם בשם "ישראל" ישנה אפשרות של ערבוב מושגים; באשר "עם ישראל" הוא כינוי מקובל לעם היהודי בעברית וגם בכמה שפות אחרות. ישראל, על פי התנ"ך (בראשית, ל"ב, כ"ט), הוא שמו האחר של יעקב, ששנים עשר בניו הם אבות כל שבטי ישראל. השם ישראל מופיע על אסטלה מצרית מימי פרעה מרנפתח (1230 לפנה"ס בקירוב), ושם הוא מתייחס לעם כלשהו שישב בארץ כנען. השם "עֵבֶר" הוצע על פי ספר בראשית (בראשית, י', כ"ד-כ"ה), שם הוא מוזכר כשמו של אחד מצאצאיו של שם בן נח, וכיוון שממנו אפשר לגזור את התואר "עברי". כמו כן, השפה העברית מכונה לפעמים "שפת עֵבֶר". השם "עבר" נדחה מחשש שהוא אינו די ברור, וכיוון שהוא היה מזוהה במידה מסוימת עם תנועת הכנעניות, שהתנכרה לגולה ולזהות היהודיים לטובת יצירת זהות עברית מקומית.
המונח "מדינה" הועדף על פני מונחים אחרים כגון "רפובליקה", כדי לדבוק במונח עברי וכדי להימנע ככל האפשר מהתחייבות לשיטה פוליטית מסוימת. כמו כן, השימוש במונח "מדינת ישראל" רומז לספרו של הרצל "מדינת היהודים", הנחשב במידה רבה לחיבור המבשר את הקמת מדינת ישראל.
פסטיבל העוד

פסטיבל העוד של ישראל נוסד בשנת 2000 בירושלים, ביוזמת המפיק והמנהל האמנותי אלי גרינפלד.
בשנת 2003 יזם גרינפלד שלוחה תל אביבית לפסטיבל העוּד, בהפקת צוותא. פסטיבל העוּד של תל אביב מתקיים מדי חודש אוגוסט. הופעות נבחרות מהפסטיבל מתקיימות גם במהלך חודש נובמבר שאחריו.
בפסטיבל העוּד של תל אביב מופיעים מדי שנה סולני עוּד במוזיקה מקורית לצד קלאסיקות ים תיכוניות, מופעי בכורה ובמה לפרויקטים מיוחדים בתחום.
בין סולני העוּד הבולטים שהופיעו בפסטיבל, ותיקים לצד צעירים:
תייסיר אליאס, יאיר דלאל, ניזאר רדואן, דרוויש דרוויש (פרס ראשון בתחרות העוּד של קהיר), וואסים עודה, (פרס שני בתחרות העוּד של קהיר), אמיר שהאסר, יואל בן שמחון, זיאד חביב, יניב טייכמן, אלון אמאנו קמפינו, סעיד עג'מי.
בין הזמרים והאמנים שהשתתפו בפסטיבל העוּד של תל אביב בתוכניות מיוחדות לפסטיבל: זהבה בן, לובנה סלאמה, גלית גיאת, שלמה בר, טינה מסהרה סיטי, לאה שבת, חיים אנקרי, גיל רון שמע.
אנסואטגי

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות חלק מפרובינציית קומנה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת ברצלונה. ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות קומנה ומטורין (כיום המדינות סוקרה ומונגס בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente). ב-1891 שם המדינה שונה לברמודס.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התרחש תהליך שבסופו ברצלונה חזרה להיות מדינה נפרדת. שמה שונה לאנסואטגי, על שמו של חוסה אנטוניו אנסואטגי, ממובילי המאבק לעצמאות ונצואלה.

כלכלה

כלכלת אנסואטגי מתבססת בעיקר על הפקת נפט וגז טבעי. במידה פחותה יותר הכלכלה מסתמכת על דיג, תיירות וחקלאות.
חטפית אפורה

תיאור המין

חטפית אפורה היא גדולת גוף, ארוכת כנף וזנב ובעלת מקור כבד. צבעה אפור, הגרון, החזה והכיפה בעלי פסים עדינים. החלקים העליונים ללא דגם מודגש. הרגליים קצרות וכהות. הזכר והנקבה דומים במראה.
מידותיה:
אורך גוף: 13.5 - 15 ס"מ. מוטת כנפיים: 24ס"מ. משקל: 17 גרם
פירוש השם המדעי - "לוכדת זבובים מפוספסת".

תפוצה ומגמות אוכלוסין

החטפית אפורה בעלת תפוצה נרחבת מאד, דוגרת בכל אירופה, בצפון אפריקה, במזרח התיכון ובאסיה מזרחה עד למונגוליה. בחורף נודדת דרומה לאפריקה.
בישראל היא חולפת מצויה בכל חלקי הארץ. דוגרת בחורש ובגנים בצפון הארץ ובמרכזה. למרות שאינה מוגדרת בסכנת הכחדה, היא מתמעטת בישראל .

קינון ודגירה

עונת הקינון מתחילה מאמצע מאי ומסתיימת באמצע אוגוסט. הקן נבנה על ידי שני בני הזוג ולעיתים על ידי הנקבה בלבד. משך בניית הקן הוא 7 ימים. הקן נראה כמו סלסילה מגושמת ורשלנית משורשים, זרדים, ועלים יבשים. הקן מרופד בסיבים צמחיים, בשיער ובצמר. הקן נבנה על מצע ישר ומוצק כשקיר מגן צמוד אליו כגון נקיק סלע, בנין, תיבת קינון וכן במזלגי ענפים על עץ בגובה של 2 -5 מ' וכדומה.

מזון

מזונה העיקרי הוא חרקים מעופפים- זבובים, יתושים ופרפרים. בתקופת הקינון ובעיקר בסתיו ניזונה מגרגרים שונים ומפירות עסיסיים. החטפית לוכדת את החרקים תוך כדי מעוף. היא ממתינה על ענף גבוה בעמידה זקופה ומזנקת מדי פעם לאוויר או אל הקרקע לתפוס חרק. לאחר מכן חוזרת לרוב למקום עמידתה הקודם ומרטטת בכנפיה וזנבה, בדומה לדוחל. כך היא מדגישה את נוכחותה בפני בני מינה. במעופה היא מתמרנת בקלות ויכולה לשנות כיוון באוויר.
קרמל (סרט)

תקציר העלילה

העלילה נסובה על חייהן של חמש נשים לבנוניות: ליילה (נאדין לבקי) העובדת בסלון יופי בביירות יחד עם שתי נשים אחרות, נסרין (יסמין אל-מארסי) ורימא (ג'ואנה מוקראזל). לכל אחת יש את הבעיה שלה בחיים: ליילה תקועה במערכת יחסים ללא מוצא עם גבר נשוי; ניסרין העומדת להינשא איבדה את בתוליה בעבר לגבר אחר, שעה שקיום יחסי מין לפני הנישואים אינו מקובל במשפחתה השמרנית; רימה נמשכת לנשים; ג'מאל היא לקוחה קבועה ושחקנית שאפתנית החוששת להזדקן; רוז, תופרת העובדת בחנות הסמוכה לסלון היא אישה זקנה שהקדישה את חייה לטיפול באחותה המעורערת בנפשה, לילי, וכעת מצאה את אהבתה הראשונה. 
הסרט אינו מתייחס לאף אחד מהבעיות הפוליטיות בלבנון או למלחמה האחרונה שהתרחשה שם, אלא מציג את החיים השוקקים בלבנון ואת בעיותיהם היומיומיות של האנשים החיים בה.

הפקה

צילומי הסרט הסתיימו תשעה ימים לפני שפרצה מלחמת לבנון השנייה והקרנת הבכורה שלו בקאן הייתה שנה מאוחר יותר. חנות בגדים ישנה בביירות הפכה לסלון היופי שבו צילומי הסרט התקיימו. קרוליין לבקי, אחותה של נאדין, הייתה מעצבת התלבושות. מוזיקת הסרט הולחנה על ידי חאלד מוזאנאר. זמן קצר לאחר הפצת הסרט לבקי נישאה לו.

ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים ברחבי העולם. ב-3 ביולי 2009, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 92% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, ציון המבוסס על 67 ביקורות. הסרט הוגדר כ"קרמל הוא גם מחקר תרבותי ממולח וגם דרמה קומית מקסימה מטירונית מוכשרת". Metacritic נתן לסרט ציון של 70/100, ציון המבוסס על 17 ביקורות.
Blogger

היסטוריה

בשנת 2003 רכשה גוגל את "בלוגר" מהמפתחים שלו. לאחר מכן נוספו בממשק מספר שירותים העוזרים למנהלי הבלוג לפרסם את הפוסטים (תרגום: רשומות) באופן מהיר יותר, כגון: אימייל סודי, SMS ועוד. בנוסף, ההרשמה לממשק כיום פשוטה מאוד, היא דורשת התחברות ראשונית של חשבון גוגל והזנת סאב-דומיין (תרגום: תת-שם מתחם) בלבד, ואין צורך להירשם מחדש.
שירותים נוספים ששילבה גוגל בהמשך הם סטטיסטיקות מהאתר "Google Analytics", אימייל סודי לפרסום הרשומות אוטומטית מאת "Gmail", ועוד, וגם קבלת כסף על ידי פרסומות בתוצאות החיפוש של גוגל. (לעסקים. העסק יוצג בתוצאות חיפוש גוגל (בתוצאות חיפוש מתאימות לכותרת העסק) ואתה תקבל על ידי זה כסף).
קלגרי

היסטוריה

קלגרי נוסדה ב-1873 על ידי חוטב עצים בשם ג'ון גלן והפכה עם הזמן לתחנת משטרה. ב-1876 נקרא המקום פורט קלגרי על שם חוף ים קלגרי בסקוטלנד. לאחר בניית מסילת הרכבת ב-1882 ותחנה באזור, צמחה קלגרי בהדרגה למרכז כלכלי וחקלאי חשוב. ב-1884 ניתן לקלגרי הסטטוס של עיירה ולראשה נבחר ג'ורג' מורדוך. ב-1894 הוכרזה כעיר.
בשנת 1988 התקיימה אולימפיאדת החורף בקלגרי.
ב-1902 נמצא באלברטה נפט, אך רק לאחר שנמצאו כמויות נכבדות ב-1947, התפתחה העיר במהירות והפכה לעיר מרכזית ולמרכז תעשיית הנפט באזור. עד שנות ה-80 של המאה ה-20, הכלכלה של קלגרי הייתה תלויה כמעט אך ורק במחירי הנפט והגז הטבעי. לאחר ירידת מחירי הנפט בשנות ה-80, החלה להתפתח בעיר כלכלה מגוונת יותר. עם העלייה במחירי הנפט בעשור הראשון של המאה ה-21 נהנתה העיר מהתפתחות כלכלית מרשימה. 
העיר גם נודעה ביוזמות לשמירת איכות הסביבה שלה. הדוגמה הבולטת: כל החשמל שמערכת הרכבת הקלה של העיר צורכת, מגיע מאנרגיה מתחדשת בלבד.

גאוגרפיה

קלגרי נמצאת כ-60 קילומטר ממזרח להרי הרוקי, בגובה של כ-1,050 מטר מעל גובה פני הים. שטח השיפוט שלה הוא 721 קילומטר רבוע.
דרך העיר עוברים שני נהרות - נהר הבוו ונהר האלבוו.

דמוגרפיה

5.9% מתושבי קלגרי הם ממוצא סיני והאזור הסיני (צ'יינטאון) בעיר, הוא בין הגדולים בקנדה.
בעיר חיים כ-8,300 יהודים ויש בה שני בתי ספר יהודיים ומספר בתי כנסת.

תרבות

קלגרי מפורסמת בפסטיבל הקלגרי סטמפיד שהוא אירוע הרודאו הפתוח הגדול בעולם. הפסטיבל נמשך עשרה ימים בכל שנה בחודש יולי וכולל תהלוכות, מופעי תרבות, לונה פארק ומגוון גדול של תחרויות רודאו.
קסבה

קסבה (בערבית: قصبة) היא מצודה האופיינית לערי צפון אפריקה אשר שימשה למגורי השליט המקומי וכמעוז הגנתי. לעיתים נבנו הקסבות במקום הגבוה בעיר, והן הוקפו בחומות, בדרך כלל ללא חלונות. למילה הספרדית "אלקסאבה" (Alcazaba) שמקורה במושג הערבי "אל-קסבה" (القصبة), היינו "הקסבה", משמעות זהה בערי אנדלוסיה. מקורו של המושג במילה הערבית לקנה מצוי, ששימש בעבר כחומר בידוד נפוץ בבניינים ברחבי צפון אפריקה.

משמעויות אחרות

בעברית, ולמעשה גם בערבית, נעשה לעיתים שימוש במושג על מנת לתאר את כל הרובע העתיק בעיר מוסלמית, בין אם הוא מוקף חומה ובין אם לאו, ואז משמעותו זהה לזו של המושג "רובע המדינה". הדוגמה הידועה ביותר לשימוש במילה "קסבה" במובן זה היא לתיאור מרכז העיר של אלג'יר. במחזמר "קזבלן" בשיר "למי יש יותר כבוד"  מופיעה השורה "בקסבה בחצי היום, כשהשוק פתוח..." כדי לתאר את מרכז יפו הפעיל והשוקק חיים.
בעקבות האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה גדל השימוש במונח זה לתיאור החלק העתיק בעיר מוסלמית ולאפיין אותו כמקום צפוף, סבוך ומסוכן עם מבוך של סמטאות צרות ולעיתים גם מנהרות תת-קרקעיות (למשל: הקסבה של שכם). הקסבה נחשבת למקום מסוכן וקשה לכיבוש בגלל המבנה שלה, ולעיתים מעדיפים כוחות צבא להימנע מלחימת חיל רגלים בקסבה אלא להרוס אותה בכלים כבדים, חומרי נפץ או הפצצות מהאוויר.
בטורקית המילה "קסאבה" (Kasaba) מתארת בדרך כלל עיירה קטנה. 
במרוקו נעשה לעיתים שימוש במושג כדי לתאר מצודות השוכנות מחוץ לערים, בדרך כלל בהרי האטלס, והמשמשות כמקום מגורים לברברים. במובן זה דומה ה"קסבה" ל"קסר" (רבים "קסור"). דוגמה לשימוש זה ניתן לראות בכפר איית בן חדו במרוקו.
בנות בראון

עלילה

עלילת הספר מתפרסת על פני שמונה שנים: 1985–1992. המושב הפיקטיבי "כפר אילן" ליד חיפה נמצא על סף פשיטת רגל. למושב עובר לגור אלי מנשה, עורך דין אמיד, שמנסה להוציא את כפר אילן מן הבוץ ונבחר לראשות המועצה האזורית.
אלי מחזר אחרי דפי, הבת הצעירה של משפחת בראון, משפחה ממקימי המושב, ומקסים את אבי המשפחה, חזי, וכן את שאר המושב, בעזרת תוכנית הבנייה "כפר אילן הייטס", תוכנית בניית שכונות מגורים חדשות בכפר אילן. התוכנית מתוכננת לבנות על שדות החקלאות של רבים מחברי המושב, שיתעשרו כתוצאה מכך. אלי מנסה לשכנע את משפחת בראון למכור את השדות לטובת תוכנית הבנייה. המשפחה, שנתונה בלחצים רבים על מנת שימכרו את השדות, נתונה בקרע עם חבריהם הוותיקים למושב. המספרת, דפי, היא בת הזקונים המתוקה והצינית שמלווה את המושב הארץ-ישראלי בעל השדות הירוקים והחלום הישראלי שהיה ואיננו.
אפיוס קלאודיוס קאודקס

אפיוס קלאודיוס קאודקס (בלטינית: Appius Claudius Caudex) היה פטריקי מבית האב של הקלאודיים. הוא נבחר לקונסול שנת 264/263 לפנה"ס, ופיקד על חיל המשלוח שיצא לעזרת הממרטינים במסאנה שבסיציליה בתחילת המלחמה הפונית הראשונה. הוא נחשב למצביא הרומי הראשון שנלחם מחוץ לאיטליה.
לדברי פוליביוס חצה קלאודיוס את המצר בלילה מרגיום אל מסאנה, התייצב תחילה לקרב נגד הסירקוסאים בהנהגת היירון ואחר כך נגד הקרתגים בהנהגת חנו בן חניבעל וניצח את שניהם. לאחר מכן הוליך את חייליו אל סירקוסאי, אך התקפותיו על העיר לא הצליחו והוא שב אל מסאנה, השאיר בה חיל מצב ומשם הפליג חזרה אל רגיום.‏
סנקה, הלועג לאלו המבלים את ימיהם במחקרים ספרותיים חסרי תועלת, מזכיר את אפיוס קלאודיוס בהביאו דוגמאות לדברים בטלים שאין בהם צורך: "מי הוא הראשון אשר המריץ את הרומיים לרדת באניות? זה היה קלאודיוס, אשר בעבור פעלו ההוא כינוהו בשם Caudex (גזע עץ)."‏
בנו, פובליוס קלאודיוס פולכר, היה קונסול ב-249 לפנה"ס.
שלמה להט

ביוגרפיה

להט נולד בשם שלום לינדנֶר (Salo Lindner) ב-1927 בברלין בירת גרמניה במשפחה יהודית אמידה, בנם של רוזה (רחל) ומקס לינדנר, בעליו של מפעל טקסטיל. בנובמבר 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל עם הוריו והתיישב עמם במושבה רחובות. שם התגוררו בדירה קטנה, אמו עבדה בניקיון בתים ואביו היה נהג משאית. למד בתיכון דה שליט ברחובות, ולאחר מכן בגימנסיה הרצליה בתל אביב. הכינוי צ'יץ' דבק בו כילד בן שמונה במושבה, בעקבות משחק משיכת חבל שבו צעק בגרמנית "ציהן, ציהן!" (ziehen, "משוך!"), לאוזני חבריו, שלא הבינו.

קריירה צבאית

להט היה פעיל ב"שומר הצעיר" ובגדנ"ע. ב-1944 הצטרף לשורות "ההגנה", ומ-1946 שירת במנגנון הקבע שלו. במהלך מלחמת העצמאות שירת בגדוד 52 של חטיבת גבעתי, כמפקד מחלקה ולאחר מכן כסגן מפקד פלוגה ב', שהגנה על משלט עיבדיס מול הצבא המצרי. בקרב זה החליף צ'יץ' את דב אלדובי, מפקד הפלוגה שנפצע. ב-26 בפברואר 1948 פיקד על כוח שנשלח לפוצץ את בית אבו ג'אבן, פעולה בה נהרגו 15 ערבים. בליל 15–16 במאי פיקד על פינוי המושבה הרטוב, על כל תושביה, לכפר אוריה. כמפקד פלוגה השתתף גם בקרב על כיבוש משלטי חוליקאת במבצע יואב. בספרו של אבא קובנר "פנים אל פנים" תואר להט בדמותו של צביק.
לאחר קום המדינה המשיך בשירותו הצבאי, ובמסגרתו למד בבית הספר למפקדי גדודים בצה"ל תחת פיקודו של יצחק רבין, ומשם עלה בשרשרת הפיקוד ומילא תפקידים בכירים בצה"ל ובהם "מפקד הר הצופים" (1953), מפקד גדוד 52 בחטיבת גבעתי ומדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בהמשך שימש סגן מפקד חטיבת גולני ופיקד על כוח במבצע חרגול, פשיטה כנגד הכפר הסורי תאופיק. מונה למפקד חטיבה 7 בשריון, סגן מפקד גייסות השריון וראש מטה פיקוד המרכז. במהלך שירותו הצבאי למד במשך שלוש שנים משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אולם הפסיק לימודים אלה לטובת לימודים במכללה לפיקוד ולמטה  של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס, ארצות הברית, שאותם סיים בהצלחה.
ב-1967, עם תום מלחמת ששת הימים וכיבוש ירושלים, מונה למושל ירושלים. ביוזמה משותפת שלו ושל סגנו, סגן-אלוף שמואל אלבק, עם ראש עיריית ירושלים טדי קולק, נהרסה שכונת המוגרבים הצמודה לכותל המערבי והוכשרה לרחבת התפילה הגדולה המוכרת כיום.
באפריל 1969, בעיצומה של מלחמת ההתשה, מונה למפקד הכוחות המשוריינים בסיני (אוגדה 252). למרות ההפגזה היומיומית של כוחות ארטילריה מצריים, בחר צ'יץ', כמפקד האוגדה, להמליץ שלא לתקוף את המצרים בעוצמה רבה מדי, על מנת שלא להרחיב את מעגל העימות. באוגוסט 1969 הועלה לדרגת אלוף. ביולי 1970 מונה לראש אכ"א (אגף כוח האדם) במטה הכללי, תפקיד שמילא עד ספטמבר 1972.

חיים אישיים

להט התגורר בצפון תל אביב. היה נשוי עד מותו לזיוה לבית פריצקר, ספרנית שניהלה במשך שנים את הספרייה למדעי החברה ולניהול באוניברסיטת תל אביב. בנם דן להט הוא עורך דין שנבחר לכהן כחבר במועצת העיר תל אביב יפו מטעם מפלגת הירוקים בבחירות של 2008. בן נוסף הוא אבנר להט.
להט היה קרוב משפחתו של יצחק רפאל, ממנהיגי המפד"ל, חבר הכנסת ושר הדתות.
כמעט חמש שנים לפני מותו חלה במחלת אלצהיימר, אך הוסיף לבקר באירועי תרבות עד סמוך למותו. הוא נפטר, לאחר שאושפז עקב זיהום חמור, ב-1 באוקטובר 2014, בגיל 87. נקבר בבית העלמין טרומפלדור בעירו.
פונקציה קוונטית

פונקציה קוונטית הוא מעגל שערים קוונטיים אשר מממש חישוב של פונקציה כלשהי .

בניית מעגל הפיך מפונקציה כלשהי

נרצה כי המעגל קוונטי יוכל לחשב פונקציה כלשהי ללא הגבלה על תכונותיה, ובפרט פונקציה שאינה נדרשת להיות הפיכה או חד-חד ערכית. מאידך, חוקי המכניקה הקוונטית, מאלצים כל מעגל חישוב קוונטי להיות הפיך. כדי להתגבר על אילוץ זה ועדיין לאפשר חישוב של כל פונקציה, המעגל מממש בפועל חישוב של פונקציה הפיכה, שנסמנה  אשר בעזרתה ניתן לחשב את הפונקציה המקורית .
מעגל הפונקציה החדשה F מקבל, בנוסף ל-n הקיוביטים המייצגים את , קיוביט נוסף אשר נקרא קיוביט המטרה (target). מוצא המעגל אינו משנה את n הקיוביטים אשר מייצגים את  (כך מתקבלת ההפיכות), אך קיוביט המטרה משתנה לערך , כאשר b הוא הערך של קיוביט המטרה בכניסת המעגל. בפרט, אם קיוביט המטרה מאותחל לערך ההתחלתי , במוצא המעגל ייתקבל קיוביט במצב קוונטי .
בניסוח מתמטי,  כאשר  מצב קוונטי בבסיס החישוב של n קיוביטים, ו- הוא מצב קוונטי של קיוביט בודד בבסיס החישוב.

שימושים

בניית מעגל הפיך למימוש פונקציה שרירותית היא הבסיס לחישוב קוונטי, ונעשה בה שימושים רבים עבור אלגוריתמים המקבלים פונקציה בתור הקלט של האלגוריתם, כפי שמבוצע באלגוריתם דויטש-ג'וזה ואלגוריתם סימון. שימוש זה מקביל להפעלת אורקל בחישוב קלאסי.
סטיב בולד

קריירה

בולד נולד בסטוק-און-טרנט, והחל לשחק כסטוק סיטי המקומית בשנת 1978 כאשר היה תלמיד בית ספר, והפך למקצוען בנובמבר 1980. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבלם בהפסד 2 - 3 למידלסברו בספטמבר 1981. בולד לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב המועדון, והושאל לטורקי יונייטד באוקטובר 1982, שם שיחק בתשעה משחקים תחת המאמן ברוס ריוק.
לאחר תקופת ההשאלה בטורקי הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב של סטוק סיטי, ועבר לשחק בעמדת הבלם. בשנת 1987 הוא סבל מפציעה שכמעט וגרמה לסיום הקריירה שלו, אך הוא החלים ממנה לאחר מספר ניתוחים. הוא עבר לארסנל ב-1988, והפך לאחד מרביעיית שחקני ההגנה של המועדון, ביחד עם טוני אדמס, נייג'ל וינטרברן ולי דיקסון ששיחק איתו בסטוק סיטי. בולד זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1988/1989 ובעונת 1990/1991; אולם, הוא נעדר ממשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993, שבשניהם ניצח המועדון.
בולד לא זכה להצלחה רבה במדי ארסנל לאחר הזכייה בגביע המחזיקות בעונת 1993/1994, ולאחר הגעתו של המאמן הצרפתי ארסן ונגר נפוצו שמועות כי בולד המבוגר יעזוב את ארסנל, בעיקר כיוון שוונגר העדיף על פניו את מרטין קיאון; למשך תקופה קצרה הפגין בולד יכולת משחק גבוהה מהרגיל, והיה חלק מההרכב שזכה בדאבל בעונת 1997/1998, שבה בישל שער לטוני אדמס במשחק שהכריע את גורל אליפות הפרמייר ליג. שבועיים לאחר מכן זכה המועדון בגביע ה-FA.
בולד כבר היה שחקן מבוגר, ולאחר עונתו האחרונה באצטדיון הייבורי הוא עבר ביולי 1999 לשחק במדי העולה החדשה סנדרלנד תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג. מאמן סנדרלנד פיטר ריד מינה את בול לתפקיד הקפטן של הקבוצה בעקבות עזיבת הקפטן קווין בול, והוא היה אחד משחקני המפתח של המועדון שסיים במקום השביעי. בולד נותר באצטדיון האור עד ספטמבר 2000, אז נאלץ לפרוש ממשחק פעיל כתוצאה מדלקת מפרקים. בסך הכל הוא הופיע במדי סנדרלנד ב-21 משחקי פרמייר ליג בלבד.
למרות היותו אחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בשלהי שנות ה-80 ותחילת עד אמצע שנות ה-90, בולד שיחק רק פעמיים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו רק בגיל 31.
לאחר פרישתו הוא החל ללמוד לצורך קבלת תג אימון מאופ"א, וביוני 2001 חזר לארסנל והחל לעבוד כמאמן קבוצות הנוער. תפקידו הנוכחי הוא מאמן הקבוצה עד גיל 18 באקדמיית הכדורגל של ארסנל.
מטולזון

יעילות

למטולזון יש יתרון שהיא פעילה גם במצבים שהכליות לא מתפקדות היטב ומתן של תיאזידים אחרים איננו יעיל מבחינת הטיפול בבצקות. במהלך הטיפול במטולזון יש לעקוב אחרי המשקל של המטופלים (כדי לבדוק כמה נוזלים הם הפחיתו), מצב הבצקת, תפקוד הכליות ורמות האלקטרוליטים בדם. חולים קשישים עלולים להיות רגישים יותר לטיפול במטולזון.
התרופה ניתנת במינון התחלתי של 2.5-5 מ"ג ליום, וישנם מטופלים שידרשו מתן רק פעמיים-שלוש פעמים בשבוע במקום מתן יומיומי. המינון המקסימלי הוא 20 מ"ג ליום, אך מינון זה איננו מומלץ בטיפול ביתר לחץ דם ויכול להתאים רק למטופלים עם בצקת קשה לטיפול, תחת מעקב בדיקות מעבדה תכוף.

פרמטרים לניטור ומעקב

בזמן הטיפול בתרופה יש לעשות בדיקות דם תכופות ולעקוב אחרי רמות אלקטרוליטים בשתן (נתרן, אשלגן, סידן ומגנזיום), רמות חומצה אורית בדם ורמות גלוקוז בדם. יש לעקוב אחרי תפקודי הכליה ולנטר את רמות קריאטינין ואוראה בדם וכן מעקב אחרי פרמטרים נוספים הקשורים במעקב אחרי מטופלים עם אי-ספיקת כליות כרונית ואי-ספיקת כליות חריפה. יש לעקוב אחרי משקל המטופלים ולנטר היטב את המשקל תוך מעקב נוזלים. יש לעקוב אחרי דופק ולחץ דם ולבדוק את לחץ הדם גם בעמידה וגם במצב ישיבה.
אבא לרנר

אַבָּא פְּתַחְיָה לֶרְנֶר (באנגלית: Abba Ptachya Lerner;‏ 28 באוקטובר 1903, בסרביה, האימפריה הרוסית – 27 באוקטובר 1982, טאלאהאסי, פלורידה) היה כלכלן יהודי-אמריקאי, מהחשובים ביותר במאה ה-20. נחשב לממשיכו הבולט ביותר של ג'ון מיינרד קיינס, אבי תורת המאקרו-כלכלה, אשר פיתח את רעיונותיו של קיינס מתאוריה כללית לקווים מנחים ממשיים למדיניות כלכלית.

ביוגרפיה

לרנר נולד ב-28 באוקטובר 1903 בבֵּסָרַבְּיָׁה שבאימפריה הרוסית, ובגיל שלוש היגר עם משפחתו לבריטניה. גדל באיסט אנד של לונדון. מגיל 16 עבד כמכונאי, מורה לעברית ואיש עסקים. ב-1929 החל את לימודיו בבית הספר לכלכלה של לונדון כתלמיד של פרידריך האייק. לרנר התגלה כעילוי על אף גילו המתקדם יחסית. בין השנים 1930 ל-1935 פרסם את מאמריו המפורסמים ביותר, אשר פרצו דרך בתחום המאקרו-כלכלה. בתקופה זו גם פיתח את "מדד לרנר" לקביעת הריכוזיות במשק. בעת שהות בת שישה חודשים בקיימברידג' ב-1934–1935 הוא נפגש עם ג'ון מיינרד קיינס, זמן קצר לפני שזה פרסם את ספרו הגדול, "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף" , אשר חולל מהפכה בחשיבה העולמית על מאקרו-כלכלה (ע"ע כלכלה קיינסיאנית). פגישה זו הובילה את לרנר לשינוי הפרדיגמה הכלכלית שלו, ולבסוף להגייתו של רעיון המימון הפונקציונאלי. קיינס עצמו התנגד בתחילה לרעיון זה, אך לאחר מכן אימץ אותו לחלוטין.
בשנת 1930 נישא לרנר לאליס סנדק, ובשנת 1932 נולדו להם תאומים, מריון וליונל. ב-1937 עבר לרנר לארצות הברית, שם לימד באוניברסיטאות רבות, בהן ברקלי, קולומביה, קנזס סיטי, ניו סקול, אוניברסיטת רוזוולט בשיקגו (1947–1958) ואוניברסיטת מישיגן.
לאחר פרישתו מברקלי כיהן כפרופסור בקווינס קולג'  של אוניברסיטת העיר ניו יורק (1971–1978), ולאחר מכן באוניברסיטת המדינה של פלורידה עד מותו ב–1982. כמו כן, עבד בתאגיד Rand, המייעץ לממשל האמריקאי, היה חבר במשלחת הכלכלית של האו"ם לאירופה (1950–1951) וכיהן בתפקיד היועץ הכלכלי הראשון לממשלת ישראל (1953–1955) וכיועץ למשרד האוצר ולבנק ישראל (1955–1956).

מימון פונקציונאלי

בהתבסס על קרטליזם ועקרון הביקוש האפקטיבי, לרנר פיתח את רעיון המימון הפונקציונאלי. רעיון זה מציע שמימון ממשלתי צריך לפעול על פי מטרות מוגדרות. לרנר קבע כי מדיניותה הכלכלית של כל ממשלה צריכה לשים לה למטרה את התעסוקה המלאה ויציבות המחירים, ללא "כלכלה מאוזנת", שאליה הוא מתייחס למעשה כפיקטיבית. על-פי לרנר, התעסוקה המלאה היא האמצעי שדרכו יכולה לשמור הממשלה על יציבות המשק ללא אינפלציה קשה וללא מיתון. לרנר מציע לשמור על יעד זה על ידי ויסות הביקוש בשלל אמצעים פיסקליים ומוניטריים. רמת הביקוש, הן בצורת צריכה והן בצורת השקעה, היא הקובעת את רמת התעסוקה. האמצעים העומדים לרשות הממשלה לצורך שליטה על רמת הביקוש הם מסים, הלוואות מהציבור (חוב פנימי) והדפסת כסף והוצאתו כתקציב. העלאת מיסים, הגדלת ההלוואות מהציבור וקיצוץ בתקציב הן כולן דרכים להורדת הביקוש, בעוד שהורדת מיסים, החזרת הלוואות והגדלת התקציב הן דרכים להעלאת הביקוש. כך, על ידי שימוש בכל ארסנל הכלים הפיסקליים והמוניטריים, המדינה יכולה לשמור על שגשוג מתמיד ללא כל סכנה לקריסה כלכלית בשל היפר-אינפלציה, אבטלה המונית, מיתון, הגבלת ההוצאה בשל ירידה בהכנסה או שלל סיבות אחרות. לרנר קובע כי אין לקשור את ההכנסה ממסים להוצאה וההשקעה הממשלתית. המצב הרצוי שאליו צריך לכוון המימון הפונקציונלי, על פי לרנר, הוא אינפלציה מתונה.
המנון לאומי

המנון לאומי הוא שיר או לחן מוזיקלי שמעלה על נס את ההיסטוריה, המסורת, השאיפות הלאומיות והמאבקים של בני עם מסוים, ואשר מוכר כשיר הלאומי על ידי שלטונות המדינה. לעיתים אין להמנון הלאומי מעמד רשמי אך הוא מקובל כהמנון על ידי אזרחי המדינה.
מקור המילה המנון ביוונית Hymnos, ופירושה שיר שבח. בשנות היצירה של מדינות הלאום במאות ה-19 וה-20, אימצו רוב הלאומים המנון עם הכרזתם על ריבונות לאומית. בהמנון הלאומי נהוג לפתוח או לחתום אירועים ממלכתיים, אירועים צבאיים וכן אירועי ספורט. 
מטבעו, ההמנון הלאומי צריך להיות קצר. האורך הממוצע של המנון לאומי הוא כדקה. סגנונם של רוב ההמנונים הלאומיים הוא שיר לכת או מזמור. קומץ מדינות בחרו בתרועת חצוצרה כהמנונן הלאומי.  הקולוניאליזם האירופאי השפיע על המושבות שמעבר לים, ולכן גם מדינות באפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית אימצו המנונים בסגנון מוזיקלי אירופאי.
ההמנון הלאומי העתיק ביותר הוא ככל הנראה המנון הולנד " Het Wilhelmus" (הולנדית: שירו של וילהלמוס), שנכתב בין השנים 1568 ו-1572 במהלך מלחמת שמונים השנים והוכרז באופן רשמי כהמנון הלאומי ב-1932. מילותיו של ההמנון הלאומי היפני אף עתיקות יותר, אולם הלחן המוזיקלי נוסף רק בראשית המאה ה-20, והשיר לא נחשב להמנון לאומי רשמי עד 1999.
המנון הופך להמנון לאומי של מדינה על פי חוקת המדינה (כמו בצרפת), באמצעות הוראת חוק (כמו בארצות הברית), או בכוח המסורת בלבד (כמו במקרה של בריטניה). שינויים דרמטיים במשטר או אירועים דרמטיים אחרים מובילים לעיתים לשינוי ההמנון הלאומי. כך למשל, שונה המנון רוסיה חמש פעמים מאז 1833.