google/wiki40b huggingface dataset:
יותם אבני

ביוגרפיה

יותם אבני נולד ב-1982 בנהריה, בן בכור במשפחה בת שישה ילדים. את כינוי "Defiler" (בתרגום חופשי: "מחלל") קיבל בילדותו כגידוף.
שירת בצה"ל בחיל החינוך בפיקוד צפון. כתב באותה התקופה שירים לצד נאומים רשמיים עבור מפקדיו, לרבות גבי אשכנזי שהיה בתפקיד אלוף פיקוד צפון ושאול מופז שהיה רמטכ"ל. חלק מנאומים אותם כתב יותם אבני שילבו תרגומים משלו לקטעים משירי מטאל מפורסמים.
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד תקופה קצרה בחדר מתים בבית חולים בנהריה. נפצע ברגלו מפגיעת רסיס במהלך הפגזות במלחמת לבנון השנייה. אותה התקופה השפיעה על חלק מתכני השירים אותם הוא כתב המשך חייו. היה חבר בלהקה חובבנית Age of strife למשך תקופה.
אבני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ופסיכולוגיה ותואר שני בהיסטוריה וחינוך רב-תחומי.

שיתופי פעולה

בנוסף לעבודתו כסולן Prey For Nothing, אבני שיתף פעולה כזמר אורח עם מספר אומנים בישראל. לדוגמה, אבני שר באלבומיהם של להקות Amaseffer, Salem וכתב טקסטים עבור מגוון להקות מטאל בישראל כמו
Soul Torture, Acropolis, עם הספר ואף Orphaned Land. בנוסף, אבני השתתף כזמר אורח באלבומה של הזמרת אינפי סנואו ובהופעות חיות שלה. השתתף כזמר אורח בהופעות של להקות מטאל ישראליות רבות, כדוגמת דזרט וScardust.
אבני בנוסף הוא כתב במגזין המטאל הישראלי "מטאליסט".
בית הכנסת החדש (באד-קיסינגן)

היסטוריה

ידוע על קיומה של קהילה יהודית בבאד-קיסינגן כבר מימי הביניים. בשנת 1705 הוקם בעיר בית כנסת לא רחוק מרחוב היהודים בעיר, שבנייתו הותרה במסגרת דמי החסות ששילמו היהודים לקיסר. במאה ה-19 הקהילה שגשגה וגדלה ושימשה כמרכז הקהילות היהודיות בצפון פרנקוניה, ובשנת 1851, נסתר בית הכנסת הקודם והוקם במקומו מבנה שכונה: "בית הכנסת הישן". עקב המספר הגדל והולך של חברי הקהילה היהודית בית הכנסת הפך לצר מדי וגם הוא נהרס בשנת 1927.
בשנת 1894 החל האדריכל הגרמני קרל קראמפף בתכנון בית כנסת חדש לפי דגם ביה"כ בבאדן באדן, שנבנה בסגנון נאו רומנסקי. הכוונה הייתה לבנות בית כנסת שתייצג בכבוד את הקהילה היהודית, מבלי להתבלט מדי בסביבה הנוצרית. הבנייה החלה בסתיו 1899 ובשנת 1902 נערך טקס חנוכת הבית רב משתתפים, שבה נטלה חלק גם חלק מהאוכלוסייה הלא יהודית בעיר. אורך בית הכנסת היה 33 מטר על 18 מטר רוחב, ובאולם התפילה היו 200 מקומות ישיבה ו-120 בעזרת נשים.
חזן בית הכנסת היה לודוויג שטיינברגר, אביו של חתן פרס נובל לפיזיקה ג'ק שטיינברגר.

חורבן

בפוגרום בליל הבדולח הוסב נזק רב למבנה. חודש לפני כן סינן ראש מחוז היימבאך כי "קיומו של בית הכנסת היא שאלה של זמן". במרץ 1939 החליטה מועצת העירייה בעידודו של סגן ראש העיר ווילי מסרשמידט שהמבנה רעוע מדי ויש להרסו, למרות שמנהל המחוז ד"ר קונארד הצביע על כך שעלויות ההריסה גבוהות מדי ולפי הביטוח ניתן לתקן את הנזק. על אף שלא כולם הסכימו להריסה, רק מעט העזו להתנגד בגלוי. אחד מאלו שהביעו התנגדות גלויה היה הכומר הקתולי של העיר פרנץ הארטינגר שמתח ביקורת על ההריסה במהלך שיעור דת. מאוחר יותר הכחיש זאת הארטינגר, וההליכים שנפתחו נגדו בבית המשפט בבמברג בוטלו.
ב-1949 הובאו למשפט 14 ממשתתפי הפוגרום, ואחד ממנהיגיה נשפט לשנים וחצי שנות מאסר. 12 הנתבעים הנותרים, ביניהם סגן ראש העיר, שוחררו "מחוסר ראיות" או "חוסר עדויות". בשנת 1951, לאחר משא ומתן ממושך שילמה העיר פיצויים בדף 165.000 מארק גרמני לארגון ניצולי שואה.
באתר בית הכנסת ההיסטורי קיים שלט הנצחה מאז 1967 ובשנת 2002 הונח שם אנדטה חדשה.
יוסי שבחון

קריירה

שבחון נולד וגדל בפתח תקווה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, עמה זכה בשנת 2000 באליפות ליגת העל לנוער. במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון שיחק כשש שנים, ועמה זכה בעונת 2004/2005 בגביע הטוטו. בעונתו האחרונה בקבוצה כבש 11 שערים והיה מלך השערים של הקבוצה לצידו של טוטו תמוז.
בקיץ 2006 עבר שבחון למכבי תל אביב, ואת שער הבכורה שלו במועדון כבש בניצחון 3–1 בדרבי מול הפועל תל אביב ב-29 באוקטובר 2006. בסך הכל כבש שישה שערי ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, ובעונת 2007/2008 כבש תשעה שערים. בעונת 2008/2009 כבש שני שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, לאחר שהבקיע את שער הניצחון במשחק הגמר מול הפועל באר שבע. את עונת 2009/2010 סיים שבחון כמלך השערים של מכבי תל אביב עם תשעה שערים.
לאחר ארבע שנים במכבי תל אביב, עבר שבחון ליריבתה העירונית בקיץ 2010, כאשר הצטרף להפועל תל אביב. במשחק הבכורה שלו בהפועל תל אביב, כבש שבחון שער ובישל שלושה שערים למהראן לאלא, בניצחון 5–0 על ז'לייזניצ'אר סראייבו במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בשלב הבתים של המפעל בישל לערן זהבי את השער האחרון בניצחון 3–0 על בנפיקה ליסבון. בליגה כבש שער אחד בעונת 2010/2011, ובסופה זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה.
בספטמבר 2011 חתם שבחון לעונה אחת בהפועל באר שבע. בעונת 2011/2012 כבש שישה שערים והיה גורם משמעותי בהישארות הקבוצה בליגת העל.
ב-21 ביוני 2012 חתם שבחון לשנתיים במכבי נתניה. את שער הבכורה שלו במועדון כבש שבחון בהופעות הבכורה שלו ב-19 ביולי 2012, בהפסד 1–2 לקופס הפינית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בליגה כבש ארבעה שערים בעונת 2012/2013, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 חתם שבחון בהפועל רמת השרון. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך בהפסד 0–2 להפועל חיפה. את שערו הראשון הבקיע ב-28 בינואר 2014 נגד מכבי אום אל-פחם במסגרת גביע המדינה. את שערו הראשון בליגה כבש נגד מכבי חיפה בהפסד 1–2 במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן שיחק לראשונה מחוץ לליגה הבכירה, וכבש במדי הקבוצה עשרה שערים בליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש 13 שערים בליגה הלאומית, ובסופה עזב את המועדון.
בנובמבר 2017 חתם שבחון בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית, וכבר בהופעת הבכורה שלו כבש שער בהפסד 1–3 להפועל פתח תקווה. בסך הכל כבש שלושה שערים בעונת 2017/2018, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה א'. ביולי 2018 הודיע שבחון על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן במכבי הרצליה, אך חודשיים לאחר מכן חזר בו מהודעת הפרישה והצטרף לסגל הקבוצה כשחקן פעיל. בעונת 2018/2019 כבש ארבעה שערים, כולל שער אחד בפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, בו הפסידה הקבוצה להפועל עכו.

נבחרת ישראל

לזכותו של שבחון 14 הופעות ושני שערים במדי הנבחרת הצעירה של ישראל. ב-17 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות נגד נבחרת פולין. בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת, כולן במשחקי ידידות, והאחרונה שבהן ב-15 באוגוסט 2006 נגד סלובניה.
השבר והזמן

"השבר והזמן" או "די קרי'עֶה" (ביידיש: "הקריעה") היא סדרת של שמונה ציורים מאת הצייר הישראלי משה קופפרמן. הציורים נוצרו בשנת 1999 בעקבות הזמנה של "יד לילד" בבית לוחמי הגיטאות, והיא ידועה בכך שהייתה אחת ההתייחסויות הראשונות והישירות ביצירתו של קופפרמן אל השואה.
קופפרמן יצר את סדרת הציורים העשויים בטכניקה של שמן על בד. עבודות אלו הן בעלות פורמט ריבועי אחיד של 200x200 ס"מ והן מציגות אלמנטים מופשטים הכוללים קווים ומשטחי צבע שנוצרו בעזרת טכניקות שונות של ציור ומחיקה ובשימוש בגוונים של ירוק, סגול ושחור, האופייניים לציוריו של קופפרמן. סדרת העבודות הוצגה לראשונה בשנת 2000 בתערוכה "השבר והזמן" בגלריה גבעון בתל אביב-יפו. שלושה מציורי הסדרה מוצגים כיום בתצוגת קבע ב-"יד לילד".
שם הסדרה ביידיש, שפת ילדותו של קופפרמן, מתייחס אל מנהג האבלות היהודי "קריעה". בנוסף לכך השמות - בעברית וביידיש כאחד - מהווים ביטוי מטאפורי של אירוע היסטורי ונפשי.
במשך שנים רבות סירב קופפרמן, ניצול שואה בעצמו, לקשר את ציוריו המופשטים באופן ישיר אל אירועים ספציפיים בכלל ואל זיכרון השואה בפרט. בשנות השמונים חרג לראשונה קופפרמן ממנהגו וקישר שתי סדרות של ציורים אל אירועים ממשים - בשנת 1983 יצר את קבוצת העבודות "בעתות קריסה", שהוקדשה לאמיל גרינצוויג וב-1984, בעקבות טבח סברה ושתילה, יצא אלבום הרישומים "עם בירות אחרי בירות עם בירות".
במאמר "זימון החצי מול השלם, על נוכחות השואה בציוריו של משה קופפרמן" (2000), שפורסם בכתב העת "סטודיו" בעקבות הצגת התערוכה, כתבה טלי תמיר כי על ידי הימנעות מייצוגים של שכול או העדר ברורים, מהוות עבודותיו של קופפרמן "טריז בין החוויה הציורית לבין החיים".
ב-26 ביולי 2005 הוציא השירות הבולאי הישראלי בול, בעיצוב אד ואן אוויין, ועליו הציור "השבר והזמן מס' 7". הבול נדפס כחלק מסדרה של שלושה בולים שנושאם "ההיסטוריה כזיכרון אישי וכזיכרון קולקטיבי". האוצר יונה פישר בחר, בנוסף לציור זה, גם את הציורים "לוחות הברית" (1958) מאת משה קסטל ו"רחוב אגריפס" (1964) מאת אריה ארוך.
ב-28 בינואר 2012 נמכר הציור "השבר והזמן מס' 6", שהיה חלק מאוסף גבי ועמי בראון, במכירה פומבית של בית המכירות תירוש. הציור, שהוערך בשווי של 10,000 עד 15,000 דולר, נמכר לבסוף בסכום של 65 אלף דולר, סכום שהיווה מחיר שיא ליצירותיו של קופפרמן עד לאותה עת. הציור "השבר והזמן מס' 8", אף הוא מאוסף בראון, נמכר ב-30 ביולי 2012 בעבור 62,000 דולרים במכירה פומבית נוספת.
The One

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי גלן בלארד ושאקירה, והוא הופק על ידי שאקירה גם כן. השיר נכתב על האהבה הבודדת של שאקירה, ועל הבעתה ותודתה על האהבה שניתנה לה. למרות שהשיר הפך לחביב על הקהל, הצלחתו במצעדי הפזמונים הייתה פושרת.
שאקירה כמעט ולא ביצעה את השיר בהופעות, פרט לכמה מופעים שנכללו בסיבוב ההופעות השלישי שלה, "Tour of the Mongoose". היא ביצעה את השיר מספר מועט של פעמים בסמוך ליציאתו כסינגל.
לשיר יצאה גרסה שנכללה באלבום Laundry Service, וגרסה שנייה אשר נכללה בוידאו קליפ שלו, ובנוסף לכך, הייתה זו שנשלחה לרדיו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר לא הועלה לערוצה של שאקירה, אך בכל זאת הועלה ליוטיוב, ולא צבר צפיות מרובות. בקליפ ניתן לראות את שאקירה, כשהיא הולכת בעיר, ולגופה ז'קט בצבע אדום. צבעו של הז'קט משקף את האהבה ששוררת בין כל הזוגות שמופעים מסביב לשאקירה, ומציג אותה כבודדה.
בהמשך לכך, ניתן לראותה כשהיא הולכת וגשם פוצח מעליה, ובכל זאת, היא מקווה כי היא תמצא את האהבה שלה גם כן. בעוד היא הולכת בגשם, היא רואה זוג קשישים, אם עם הילד שלה,  ושני שוטרים שעוצרים גבר. המסר שעובר מהקליפ הוא שאותו הגבר זקוק לה, והוא בעצם "האחד שלה". אך שאקירה, מעדיפה לוותר על ההזדמנות, ונשארת בודדה.
בשנת 2016, הועלתה לערוצה של הזמרת הופעה שבה היא שרה את השיר. הופעת השיר הועלה לערוצה של שאקירה, יחד עם שאר ההופעות מאלבום ההופעה השני שלה, Live & off the Record.
חציון גאומטרי

חציון גאומטרי של קבוצת נקודות במרחב אוקלידי היא הנקודה שסכום מרחקיה (במרחב האוקלידי) מן הנקודות הנתונות הוא הקטן ביותר.
כלומר, החציון של הנקודות \ x^1 = (x^1_1,\dots,x^1_n), \dots, x^m = (x^m_1,\dots,x^m_n) הוא הנקודה y =(y_1,\dots,y_n) שעבורה הסכום \sum_{j=1}^m \sqrt{\sum_{i=1}^{n} (x_i^j-y_i)^2} הוא מינימלי. לכל קבוצת נקודות סופית יש חציון גאומטרי יחיד, אלא אם מדובר במספר זוגי של נקודות המסודרות על ישר אחד. במקרה החד-ממדי החציון הגאומטרי הוא החציון המקובל.
להבדיל ממרכז המסה שמחושב כממוצע חשבוני של הנקודות, אין נוסחא סגורה לחישוב חציון גאומטרי, ובמקום זה מקרבים אותו בשיטות איטרטיביות.
ז'אק טאטי

חייו ויצירתו

טאטי נולד לגיאורג-עמנואל טאטישב (אציל רוסי, צאצא לשושלת רוריק) ולמרסל-קלייר ון-הוף (ממוצא הולנדי) במחוז איוולין (Yvelines) ליד פריז. בראשית ימיו היה שחקן רוגבי מקצועי ובשנות השלושים התמחה כפנטומימאי והופיע מדי פעם בסרטים. באותה עת התנסה גם ביצירת סרטים אילמים קצרים.
את סרטו הארוך הראשון, "יום היריד" (Jour de fête), הוציא בשנת 1949. בסרט זה גלומים כבר רבים מהמאפיינים של סרטיו המאוחרים יותר: הומור, סלפסטיק מעודן המבוסס על תקריות, מעט מאד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור. סרט זה אינו מציג עדיין את הדמות הראשית של טאטי בכל יתר סרטיו (פרט לאחרון), בגילומו שלו-עצמו, מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי.
מר הולו מוצג לראשונה בסרטו השני של טאטי מ-1953, "חופשתו של מר הולו" (Les Vacances de M. Hulot), שבה יוצא מר הולו לחופשת קיץ בכפר נופש ליד הים, שם הוא מנסה לחזר בגמלוניות אחרי בחורה ומבלי דעת זורע הרס הולך וגדל בדרכו. הולו גם מתבונן מן הצד בשלל אירועים וסיטואציות יומיומיות המוארות באור מגוחך כאשר הן נצפות דרך עיניו.
סרטו המצליח ביותר של טאטי היה סרטו הראשון בצבע, "זה הדוד שלי" (Mon Oncle), מ-1958 שאף זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה, כאשר מר הולו מבקר בבית אחותו ובעלה ונתקל בשלל המצאות מופרכות, ביניהן מזרקה על הדשא, שהוא בטוח שמתנכלת לו אישית.
לסרטו השאפתני "Playtime" הקדיש תשע שנות צילומים ובניית סט ענק, שנותר על כנו גם לאחר שצילומי הסרט הסתיימו וכונה טאטיוויל (Tativille, עירו של טאטי) עד שנהרס. הסרט, שיצא לאקרנים ב-1967, מציג פריז מודרניסטית של זכוכית ופלדה בה תועה קבוצת תיירות אמריקאיות, במקביל למר הולו שנקלע למקום לצורך ריאיון עבודה. הסרט קוצץ מגרסה מקורית בת 155 דקות לגרסה בת 126 דקות והוגדר על ידי פרנסואה טריפו כ"סרט מפלנטה אחרת". הסרט היה כישלון מוחלט מבחינה מסחרית וגרם לפשיטת רגל של טאטי. עם זאת בדיעבד זכה הסרט להכרה של מבקרים כ"פסגת יצירתו... שיא חזונו הקולנועי... שהשקיע בו את כל מה שהיה לו להשקיע, רוח וחומר."
ב-1971 הוצג הסרט האחרון שבו הופיע מר הולו, "Trafic" (הופץ בישראל תחת השם "המכונית שלי"). לאחר מכן ביצע טאטי עוד מספר עבודות, בעיקר לטלוויזיה, אך לא שב לגלם את מר הולו.
איגוד הנשק הלאומי של ספרד

איגוד הנשק הלאומי של ספרד (ראשי תיבות בספרדית: ANARMA) הוא ארגון ללא מטרות רווח הפועל לייצוג בעלי נשק קל בספרד, בעיקר ספורטאים, ציידים ואספני נשק חם וקר (תחום נפוץ מאוד במדינה זו). מכיוון שהחוק הספרדי אינו מאפשר רישוי עבור נשק להגנה עצמית, אלא במקרים יוצאי דופן, רבים הם אזרחי המדינה שברשותם כלי נשק ארוכים בעיקר ע"ב רישוי ציד, כך שמרבית משאבי האיגוד מופנים להגנה על זכויות אזרחים אלה. יש לציין שרישוי ציד בסיסי מאפשר בעלות על עד שישה רובי ציד ושישה רובים בקוטר 22 ("טוטו"), וקל יחסית להשיגו, בעוד שרישוי ציד מתקדם מאפשר גם בעלות על 12 רובים נוספים בקטרים גדולים. בניגוד לישראל, רובי אוויר אינם מצריכים רישוי נשק, ומעטים מבעליהם מאוגדים אלא אם ברשותם כלי נשק נוספים.
בהיות ספרד חברה באיחוד האירופאי, האיגוד מהווה חוליה מקשרת עם מוסדות אירופאים שונים, בין היתר הנו חבר קבע בקרן האירופאית לאספנות נשק (FESAC). אחת ממטרותיו המוצהרות הנה "לוודא שהחקיקה הספרדית בנושא נשק עולה בקנה אחד עם הנורמות האירופאיות". מטרה נוספת היא הגנה על המורשת הלאומית, אותה הוא מגדיר החל מכלי נשק מתוצרת מקומית (כגון אסטרה, סטאר או סארסקטה) וכלה בבעלי מלאכה המתפרנסים מייצורם, כגון אומני יציקת חרבות, מקצוע ההולך ונכחד בספרד ובכלל.

היסטוריה

איגוד הנשק הספרדי נוסד בשנת 2003, במקור על מנת לתת מענה להצעת חוק שתכליתה הייתה הכנסת מגבלות יתר לחקיקה. אולם לאחר שלא הובאה בפני הפרלמנט, איבד האיגוד מכוחו עד להקפאה כמעט מוחלטת של פעילותו.
ב-2010 הוא נחנך מחדש במתכונת שונה, גם הפעם לאחר שהממשלה התכוונה להוביל לחקיקה מצמצמת. בניגוד לפעם הקודמת, הצעת החוק כן הגיעה לקריאה טרומית. מעורבותו של איגוד זה ואחרים הביאה לאימוץ נוסח מרוכך בהרבה, שכמעט ולא פגע בקולקטיב הציידים והספורטאים.
ב-2011 איגוד הנשק הספרדי היה הכוח המניע נגד הצעת חוק נוספת, הפעם בנושא תחמושת ומוצרי פירוטכניקה, צעד שהביא להקפאה מוחלטת של יוזמה זו. התערבות זו הביאה לעליה בפופולריות שלו בקרב בעלי הנשק במדינה. כיום, בין היתר, האיגוד מנהל קשרים עם ארגונים בינלאומיים שונים, כגון איגוד הרובאים האמריקאי (NRA).
ב-30 באפריל 2012 האיגוד צורף כחבר מן המנין באיגוד הבינלאומי להגנה על זכויות נשק אזרחי (IAPCAR).
ביולוגיה אבולוציונית

ביולוגיה אבולוציונית (Evolutionary biology) הוא תת-תחום בתחום הביולוגיה אשר חוקר את מוצא המינים והשינויים שלהם לאורך זמן שהפיקו את מגוון החיים על פני כדור הארץ, החל מאב קדמון יחיד.
הביולוגיה האבולוציונית הפכה לדציפלינה אקדמית בזכות עצמה בשנות השלושים והארבעים. רק בשנות השבעים והשמונים מספר לא מבוטל של אוניברסיטאות החלו להיל מחלקות ביולוגיה אבולוציונית.
ביולוגיה אבולוציונית קשורה קשר הדוק לתחומים מדעיים אחרים, כגון גאולוגיה, פליאונטולוגיה, אקולוגיה, ביוגאוגרפיה, אנטומיה/מורפולוגיה, פיזיולוגיה, ביוכימיה, ביולוגיה התנהגותית, ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה.
כל דאלים גבר

כל דְּאַלִּים גָּבַר (בארמית: כל החזק - גובר) הוא ביטוי שמקורו בתלמוד הבבלי מסכת בבא בתרא (דף ל"ד, עמ' ב'), ביחס למקרים שבהם אין כל דרך לבית הדין לברר את האמת, ופירושו: מי שבידיו הכוח - זוכה. בימינו השימוש הרווח בביטוי בא לתאר חברה אלימה, שבה ההכרעה נעשית על-פי שיקולי כוח בלבד, תוך התעלמות מערכי מוסר וצדק.

העיקרון המשפטי: כל דאלים גבר

לפי המשפט העברי, כאשר באים לפני בית דין שני מתדיינים במטרה לברר בעלות על חפץ, ולאף אחד מהם אין ראיה - הפסיקה משתנה בין מקרים שונים. אם אף אחד מהחולקים אינו "מוחזק", כלומר, החפץ נמצא במקום שאינו שייך לשום אדם ושום אדם לא מחזיק בו (כגון סירה בים), ובנוסף, לא ייתכן שהחפץ שייך לשניהם באופן כלשהו, פוסק בית הדין "כל דאלים גבר". 
לפי פסיקה זו החפץ יהיה בבעלות המתדיין שתופס אותו בכוח הזרוע (לצד שלישי, שלא היה צד בדיון, אין אפשרות לנסות לתפוס את החפץ), או בבעלות המתדיין שגברה ידו בראיות (הכוונה לראיות שאינן מקובלות בדרך כלל במשפט העברי). 
לגבי הרציונל שמאחורי פסיקה זו נחלקו הראשונים:
דעה אחת אומרת שעוצמת האלימות והסיכון שבעליו האמיתיים של החפץ ייקח על עצמו גדולים לאין ערוך מאלו של אדם שהחפץ אינו שלו בדין, ושלבעלים האמיתיים יהיו ראיות. כמו כן, האדם שהחפץ אינו שלו ימנע מלקחת אותו אפילו אם הוא "אלים" יותר, מכיוון שהסיכויים הם שבעתיד תימצא ראיה או עדים לבעלים האמיתיים.
על פי הדעה השנייה אין מטרתו של דין זה לגלות למי באמת שייך החפץ, אלא כיוון שהמתדיינים לא הביאו ראיה שהחפץ שלהם ולא מחזיקים בו, אין זה תפקיד הדיינים לפסוק את הדין. על פי דעה זו זה שהחזק ייגבור זו רק הנחה, כלומר: כיון שאנחנו משאירים את החפץ ביד שניהם, מן הסתם החזק ישתלט עליו.

מהות הכלל

הפוסקים הקדמונים חלוקים בדעתם מה אופי הכלל "כל דאלים גבר".

דעת הרא"ש, הטור, הרמב"ם, השולחן ערוך ועוד היא שזה פסק דין: בנסיבות המתוארות לעיל בית הדין פוסק שכל דאלים- גבר, והחפץ יהיה ממונו של הגובר לכל דבר. לדעתם, כל דאלים גבר מתיר "סיבוב" אחד בלבד של התמודדות, ולאחריו- החפץ השנוי במחלוקת משתייך לגובר ושוב לא יוכל השני להוציא ממנו בלא ראיות מספקות. ההסבר לזה הוא, שלא ייתכן שיהיו כל ימיהם במצב מלחמה, כאשר החפץ נודד בין שניהם.
לעומתם תוספות הרי"ד, הראב"ד], הרשב"א, הרשב"ם ועוד רבים אחרים סבורים שכל דאלים גבר הוא מצב שנוצר ממילא כאשר בית הדין, מחוסר יכולת להכריע (אפילו על דרך הפשרה), מסלק עצמו מלדון בסכסוך ולא מתערב בו יותר. מכיוון שכל דאלים גבר אינו מהווה הכרעה לשיטת ראשונים אלה, אין כל מניעה להניח לבעלי הדין לעשות כרצונם, ולפיכך- מי שידו גוברת (בראיות או בזרוע), החפץ יהיה ברשותו עד אשר יגבר השני, וחוזר חלילה, עד שיתברר הסכסוך בראיה ברורה.

מחלוקת האמוראים

רב יהודה סבור כי כאשר הדין הוא כל דאלים גבר - כאשר אין ראיה לאף אחד משני הצדדים הבאים לפני בית הדין, אסור לבית הדין לגרום לעוות את הדין, אף על פי שמדובר בפסק שתוצאותיו לא יביאו בהכרח לפסיקה הנכונה, שהרי יכול להיות שהשקרן הוא זה שיתפוס את החפץ הנתון במחלוקת, ולכן אם החפץ נמצא ברשות הרבים אסור לבית הדין להעביר את החפץ לרשותם, גם אם אחד מבעלי הדינים טוען שהחפץ שלו ותיכף יביא ראיה, ועזיבת החפץ ברשות הרבים תגרום לו נזק שייתכן שיהיה בלתי הפיך - שהגזלן יגזול את החפץ ויזיק אותו. 
לעומת זאת סבור רב הונא, חבירו של רב יהודה, שמכיוון שכל דאלים גבר הוא פסק שאינו מביא לפסיקה נכונה בדין ונגרם רק מחוסר ברירה - שבית הדין לא יכול לפסוק כאשר אין כל ראייה, אין לבית הדין לחשוש יותר מדי מעיוות פסק זה, ובית הדין יתפסו את החפץ לרשותם, אם אחד מבעלי הדינים טוען שעומד הוא להביא ראיה שבידו לבית הדין ומבקש מבית הדין שיתפסו את החפץ.
La Bicicleta

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שאקירה, קרלוס ויוס ואנדרס קסטרו והופק על ידי קסטרו ולואיס פרננדו אוצ'ואה. בנוסף לכך, שיתוף פעולה זה, הוא שיתוף הפעולה הראשון של שאקירה עם אמן קולומביאני אחר. השיר הוא תערובת של אלמנטים מוזיקליים שונים - ואיינאטו, פופ וסגנון הרגאטון, והוא כולל נגיעות של אקורדיונים בשיר עצמו.  
באופן מילולי, זהו שיר נוסטלגי, המתאר טיול של הצמד עם אופניים במקומות ילדותם. מבקרי מוזיקה רבים סקרו את הסינגל בחיוב, שיבחו אותו על הליריקה והמשמעות שלו, וטענו שהכללת האלמנטים המוזיקליים השונים בקולומביה הוסיפו לו רבות.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לסינגל צולם ב-19 במאי 2016 בברנקייה ובסנטה מרתה בביומו ובצילומו של ז'אומה דה לאיגואנה. בקליפ ניתן לראות את קרלוס ושאקירה נוסעים באופניים לאורך קו החוף של קולומביה, ובנוסף ניתן לראות את שאקירה קופצת על מכוניות ומדלגת מעליהן. הקליפ הוא קליפ נוסטלגי שמעלה זיכרונות ילדות של השניים מאותה העיר שבה חיו.  
נכון ליולי 2018, הקליפ צבר למעלה מ-1.1 מיליארד צפיות, והוא הנצפה ביותר של ויוס והשלישי הנצפה ביותר של שאקירה.
לואיס ברגאן

לואיס ברגאן (בספרדית: Luis Barragán; ‏9 במרץ 1902 - 22 בנובמבר 1988) היה האדריכל המקסיקני החשוב ביותר במאה ה-20.

ביוגרפיה

ברגאן נולד בגוודלחרה ב-1902. הוא סיים את לימודיו בהנדסה אזרחית בשנת 1923 ולמד אדריכלות בעצמו ומניסיונו. למרות שלא היה בעל תואר באדריכלות עסק בכך רוב חייו ואף זכה בפרס פריצקר היוקרתי בשנת 1980.
ברגאן היו ידוע כמינימליסט ששילב בין אדריכלות מודרנית לסגנון המקסיקני המסורתי. האדריכלות שלו בולטת בצבעוניות ובחומריות שלה. הוא השפיע על אדריכלים רבים באמריקה הלטינית ביניהם האדריכל הנודע ריקרדו לגורטה.
ביתו הפרטי של ברגאן במקסיקו סיטי, שהיה גם הסטודיו לאדריכלות שלו, הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
אתוס (חיפה)

אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ היא חברה עירונית בבעלות עיריית חיפה.
בחברה כ-230 עובדים קבועים ועוד כ-200 עובדים זמניים ותקציבה השנתי כ67 מיליון ש"ח. לחברה מועצת מנהלים (דירקטוריון)אשר בראשו מכהן יעקב פינגולד חבר מועצת העיר חיפה, בה מכהנים נציגי ציבור, חברי מועצת העיר ומנהלים בכירים בעירייה.
החברה מנוהלת ע״י עו״ד יגאל זאבי אשר משמש כמנכ״ל החברה מאז שנת 2017.
עליזה אולמרט

ביוגרפיה

עליזה ריכטר נולדה במחנה עקורים באשווגה שבגרמניה להורים ניצולי שואה, ועלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1949. בשנים 1964–1966 שירתה בצה"ל כמדריכה. לאחר מכן למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים (1970) ועבדה בשנים 1970 - 1974 כעובדת סוציאלית במועצה האזורית מטה יהודה. עד שנת 1980 עבדה בפיתוח מרכזים להשמת ילדים עבור משרד החינוך. בשנים 1985 - 1987 למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, במגמת עיצוב סביבתי. מתקופת לימודיה ואילך הציגה תערוכות יחיד של יצירות צילום, ציור ואמנות פלסטית.
בתקופת כהונתו של אולמרט כראש ממשלה, עבדה במשך 11 חודשים בחברת ר.א.מ.ג.א. ניהול ואחזקות של אבי נאור, וקיבלה שכר של 240 אלף ש"ח.
מתוקף מעמדה הציבורי כאשת שר ואשת ראש הממשלה, היא החלה לפעול בארגוני רווחה, שונים ושימשה יו"ר ארגוני "אור שלום" ו"הסדנה". היא הייתה גם חברת הנהלה בעמותת "טללים". כאשת ראש הממשלה בחרה להתמקד בעשייה לקידום נוער בסיכון ולפיתוח אוכלוסיות בגיל הרך. במסגרת זו הייתה בין היוזמות העיקריות של תוכנית התחלה טובה - שמטרתה להרחיב באופן ניכר את הטיפול בנוער ובילדים הנמצאים בסיכון, תוך השקעת קרוב למחצית מהמשאבים בתוכניות לילדים בגיל הרך.
לעליזה ואהוד אולמרט ארבעה ילדים, מיכל אולמרט, דנה אולמרט, איש העסקים שאול אולמרט, אריאל וכן שולה, אותה אימצו בעקבות ביקורה בפנימייה לילדים בסיכון.
יחסי רומניה–שוודיה

היסטוריה

ב-9 בנובמבר 1980 סיים נשיא רומניה דאז, ניקולאה צ'אושסקו, ביקור בן ארבעה ימים בשוודיה עם אשתו אלנה. הזוג הנשיאותי התקבל על ידי זוג המלוכה השוודי בסעודה חגיגית מלווה בנגינת כינור, וצ'אושסקו ושריו שוחחו עם ראש ממשלת שוודיה דאז תורביורן פלדין ויתר חברי ממשלת שוודיה. באירוע זה נחתם הסכם סחר עשר-שנתי בין רומניה לשוודיה.
ב-8 באוקטובר 1990 הופיעסרט טלוויזיה אשר הופק על ידי ABC בערוץ יחסי החוץ השוודי "8 ימים", בו נבחנו התנאים בבתי היתומים ברומניה תחת משטרו של צ'אושסקו, בהם חיו כ-40,000 ילדים עם מוגבלויות פיזיות ומנטליות. התנאים הושוו לאלו במחנות המאסר של הנאצים במלחמת העולם השנייה. דווח כי ילדים הוחזקו בכלובים, ובחלקם השתמשו לניסויים רפואיים. העולם הוכה בהלם, ובשוודיה החל גיוס כספים לטובת בתי ילדים ברומניה, עבור ארגונים כמו הצילו את הילדים והצלב האדום. ראש ממשלת שוודיה דאז, ינגוואר קרלסון, האיץ בהנהגת רומניה לפעול בקשר ל-130,000 הילדים אשר חיים בבתי יתומים ברומניה.
ב-2009 הייתה מועמדת תחנת הרדיו של תאגיד שידור הרדיו הרומני לפרס אסטריד לינדגרן של הממשלה השוודית.
שני שבילין

שני שבילין הוא פרדוקס הלכתי בדיני ספקות המופיע במשנה במסכת טהרות‏. דוגמה למקרה זה הוא כאשר דבר טמא (כגון מת) נמצא באחד משני מקומות ציבוריים (רשות הרבים), ושני אנשים עברו בשני המקומות. במקרה זה ישנו כלל לפיו ספק טומאה ברשות הרבים - טהור, ועל כן אם אחד מהאנשים בא להישאל על מצבו, הוא יוגדר כטהור. הפרדוקס הוא במקרה ושני האנשים באים אחד אחרי השני, כך שאחד מהם הוא טמא בוודאי.

אופן הפרדוקס

על פי המשנה, אם כל אחד מהאנשים בא לשאול על עצמו, הוא יוגדר כטהור, שכן התשובה שקיבל היא רק על כלפי אותו האדם עצמו, ולא על חברו. ברור גם שאם שניהם באו לישאל יחד או שאחד מהם בא לשאול על שניהם יחד, וודאי שעלינו לטמא את שניהם מספק, שכן כאשר שניהם נשאלים יחד יודעים אנו בבירור שאחד מהם נטמא, ולא ניתן לטהרם.
על פי הגמרא במסכת פסחים, נחלקו התנאים באופן שאחד מהם בא להישאל על עצמו, ולאחר שטיהרוהו הוא בא לשאול גם על חברו. השאלה היא אם בכך שהוא שואל על שניהם במעמד אחד, נחשב הפסק לפסק הלכתי משותף, ואם כן לא ניתן לסתור את אותו פסק עצמו ולפסוק שגם חברו טהור, ומספק הוא יהיה טמא, או שמכיוון שהפסק לא היה יחד, ניתן לטהר גם את החבר, כיון שהפסק ניתן בנפרד, ונמצא שעדיין יש לו חזקה דמעיקרא האומרת שהוא טהור‏.
טוראקו לבן-לחיים

מאפיינים

זהו טוראקו שאורכו עד 43 ס"מ והזנב 19 ס"מ ומשקלו 200-315 גרם. הוא בעל זנב ארוך. הוא בעל ראש וחזה ירוקים, מקור כתום ועיניים בעלי סימנים כתומים מעבריהן ומעליהן פס לבן וכן כתם לבן מאחורי הלחי. לטוראקו ציצה שחורה גבוהה לראשו וכנפיים כחולות עם קצוות אדומים.
הטוראקו חי ביערות וסוואנות אפריקה בסודאן, דרום סודאן, אתיופיה ואריתריאה. הוא נפוץ במיוחד במרומי העצים מהסוגים ערער (Juniperus) ועצי Podocarpus. הוא ניזון מהפירות והפרחים של העצים.
המין הגיע לאנגליה ושם צבעו העיקרי הוא קינמון. הוא חיה פולשת שמתחרה בהצלחה שם ואף פלשה לעוד כמה מדינות.