google/wiki40b huggingface dataset:
סנדרה מגנוס

בצעירותה

מגנוס נולדה וגדלה בבלוויל אילינוי. למדה באוניברסיטת מיזורי-רולה (הידועה כיום בשם אוניברסיטת מיזורי למדע וטכנולוגיה) לתואר ראשון בפיזיקה אותו סיימה ב-1986 ותואר שני בהנדסת חשמל שסיימה ב-1990. משם למדה דוקטורט בהנדסת חומרים במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה וסיימה בשנת 1996. עבודת המחקר שלה, "חקירת היחסים בין תרמוכימיה ופליטה תרמיונית של קתודות המבוססות על מערכת BaO-Sc₂O₃₋WO₃ ".

כמהנדסת

בשנות ה-80 של המאה ה-20 מגנוס עבדה כמהנדסת בחברת מקדונל דאגלס בפרויקט עיצוב מטוס החמקן. היא עבדה על מערכת הנעה עבור מטוס A-12 Avenger II עד שהפרויקט בוטל על ידי צי ארצות הברית בשנת 1991.

בנאס"א

מגנוס נבחרה כאסטרונאוטית ב-1996. לאחר תוכנית אימונים של שנתיים, בין ינואר 1997 ומאי 1998 מגנוס עבדה במשרד האסטרונאוטים, שם התעסקה עם המטעדים השונים, ועבדה בתיאום עם סוכנות החלל האירופאית, סוכנות החלל היפנית וסוכנות החלל הברזיל על קופסאות ניסוי למעבורת, ומטעדים הסגורים על עצמם. במאי 1998 מונתה לתמוך בפעילות ברוסיה כחלק מתוכנית הפיתוח והבדיקה של רכיבים שונים. בשנת 2000 שימשה כאשת הקשר לאסטרונאוטים בתחנת החלל (CAPCOM).

אימון הישרדות

בין 29 ל -31 בינואר 2006, יחד עם אולג ארטמייב ומייקל באראט, השתתפה מגנוס בבחינת אימון השרדות שנמשך יומיים באזור לא מיושב ביער ליד מוסקבה, במקרה שהסויוז תעשה נחיתת חירום.

NEEMO 11

מגנוס השתתפה במשימת NEEMO 11 בין התאריכים 16 ל-22 בספטמבר 2006. מגנוס הייתה מפקדת המשימה, שנמשכה כשבוע במעבדה התת-מימית אקווריוס לחופי פלורידה. בצוות האקוונאוטים היו טים קופרה  רוברט בנקן  וטימותי קרימר , שהתאמנו למשימות בתחנת החלל הבינלאומית. במהלך המשימה, מגנוס התאמנה על הליכה חוץ רכבית מתחת למים, בדימוי של הליכה על הירח, בדיקת ניידות לחליפות חלל עתידיות, עם משקולות המדמים את הכבידה על הירח. כמו כן נבדקו נהלים וטכנולוגיות לתקשורת, ניווט והבאת דגימות גאולוגיות, בנייה ושימוש רובוטים הנשלטים מרחוק. צוות מרכז המחקר הלאומי למחקר תת-קרקעי תמכו במשימה ושהו במעבדה התת-מימית אקווריוס, ובינם לארי וורד ורוג'ר גרסיה.

משלחת 18 לתחנת החלל הבינלאומית

מגנוס שימשה כמהנדסת טיסה במהלך משלחת 18 לתחנת החלל הבינלאומית. היא הייתה חלק מצוות משימת המעבורת STS-126 שהביאה אותה לתחנת החלל והייתה מומחית משימה במהלך הנסיעה. המעבורת שוגרה ב-14 בנובמבר 2008. מגנוס חזרה לכדור הארץ, בטיסת מעבורת החלל STS-119, ושימשה מומחית משימה במהלך הטיסה חזרה עד לנחיתה ב -28 במרץ 2009. במהלך שהותה בתחנת החלל הבינלאומית היא שהתה בשהות מצטברת של 133 ימים בחלל.
עם חזרתה לכדור הארץ, היא שרתה במטה נאס"א במנהלת מערכות מחקר משימתיות. כמו כן היא שהתה ברוסיה בפיתוח נוהלי עבודה לתחנת החלל הבינלאומית.

לאחר נאס"א

ד"ר מגנוס פרשה מנאס"א בספטמבר 2012 כשמונתה למנכ"ל הארגון האמריקאי לאסטרונאוטיקה ואווירונאוטיקה (American Institute of Aeronautics and Astronautics). הארגון מעניק מלגות ומוציא כתבי עת בתחום התעופה וחלל ומהווה הנציג האמריקני לפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. היא שימשה בתפקיד עד לינואר 2018.
החל מפברואר 2018 היא מנהלת ב-AstroPlanetView.
מיכאל שטרייכר

ביוגרפיה

שטרייכר נולד וגדל בברוקלין, ארצות הברית. למד בישיבת לוצרן בשווייץ, שם עודד אותו ראש הישיבה יצחק דוב קופלמן לפתח את כשרונו המוזיקלי. לאחרי נישואיו החל בשירה באירועים משפחתיים והפך לזמר מוכר בזמר החסידי. בנוסף שימש כחזן בשורה של בתי כנסת בארצות הברית ובקנדה.
בשנת 1989 הוציא שטרייכר את אלבום הבכורה שלו "כל האמת". אך פרסומו העיקרי בא לו עם ההוצאה לאור של האלבום "Thank you!", שכלל את השיר "אין ערוך לך" שזכה לאהדה רבה. ביצועים של השיר, שהולחן בידי בני הרשקוביץ במקור למלים "ולכל נפשתנא" מזמירות שבת, הוקלטו מאז על ידי אמנים רבים. השיר היה חביב על הרב יוסף שלום אלישיב ושטרייכר ביצע אותו עבורו בביתו.
בשנת 1990 הופיע שטרייכר יחד עם הזמר החסידי מרדכי בן דוד בפני ילדים חולי סרטן בזכרון מנחם. האירוע היה אחת ההופעות החיות הראשונות בציבור החרדי, והטביע את חותמו על המוזיקה החסידית. במקביל להצלחתו כזמר ייסד עסק למסחר ביהלומים.
סגנונו המוזיקלי מאופיין בקול טנור לירי, עמוק ושקט, והוא התפרסם גם בקטעי החזנות ששילב בכמה משיריו.
עם יצירותיו הבולטות נמנים השירים שביצע לתפילות "נחמו", "רזא דשבת", "תפילת הדרך", "שיר לעתיד לבוא" (ניגון הבעל שם טוב). שיר מפורסם נוסף הוא "ליל הסדר האחרון בגטו ורשה", למלים ולחן של הזמר שלמה קרליבך, שדרכו המוזיקלית שימשה עבורו כמקור השראה.
בסוף שנות ה-90 עלה לישראל, התיישב ביישוב החרדי מודיעין עילית והקדיש את רוב יומו ללימוד תורה בישיבת מיר בירושלים, לצד הופעות ערב באירועים משפחתיים. הלימוד השפיע על אופי הלהיטים שהוציא באותה תקופה, בהם "כוח התורה", "יסוד החסידות" ו"השיר של אבא" על אהבת לימוד התורה של הרב משה חברוני ראש ישיבת חברון, שהלחין הלל פלאי למילים של הסופרת מנוחה טוקר. את השיר "כוח התורה" ביצע במעמד סיום הש"ס של שנת 2005, בנוכחות רבנים בולטים ובהשתתפות רבבות. בהמשך הקים שטרייכר את ישיבת בין הזמנים לאברכים "כוח התורה".
על אף שגדל במשפחה חסידית, בתחילת הקריירה נהג שטרייכר להופיע עם פנים מגולחות, עד שהחל לגדל זקן בולט. בסוף שנות ה-2000 חזר שטרייכר לארצות-הברית ונקלע לקשיים כלכליים. בשנת 2010 נידון לשלש שנות מאסר לאחר שהורשע בבית משפט בניו יורק כי עשה שימוש בעשרות אלפי דולרים שקיבל מיהודיה עבור כתיבת ספר תורה. לאחר מספר חדשים שוחרר מהכלא, תודות לחנינה שהעניק לו מושל מדינת ניו יורק, דייוויד פיטרסון, בהשפעת האדמו"ר מסאטמר.
מנגינות אחדות שהופיעו באלבומיו של שטרייכר הועתקו מלהקות מוזיקה לועזית, ללא ציון המקור, תופעה נפוצה למדי בזמר החסידי. המנגינה לשיר "מיכאל - הורה (כל מה דעביד)" מהאלבום "Thank you" נלקחה מהשיר "Rusputin" מאת הלהקה הגרמנית-ג'מייקנית בוני אם, וכן המנגינה לשיר "שלנו לעולם", היא העתק של "Moskau" מאת הלהקה הגרמנית ג'ינגיס חאן.
לשטרייכר 11 ילדים, חלק מבניו התפרסמו כזמרים וחזנים בפני עצמם, וחלקם מלווים את האב בתקליטים שונים. ב-2012 הוציאו אלבום משפחתי "אמור מעט ועשה הרבה". בנו אלי, הופיע כילד פלא בחלק מסדרת "לחיים טיש" ובאירועים בחסידות ויז'ניץ.
משמש כיום (2012) כחזן בבית כנסת של ישראל הצעיר בשדרה התשיעית בברוקלין, וכמורה לפיתוח קול.
10,000 לפנה"ס

עלילה

באזור הרי אורל לפני 10,000 שנים בקירוב שבט ניאנדרטלים הקרוי "יגאהי" הצד בין ההרים ממותות. ראש השבט הוא לוחם בעל חנית לבנה, אותה קיבל לאחר שגבר על ממותה בהטלת חנית. אשה חשובה בשבט היא האם הנביאה שלה כוחות קסם. בתוך שבטם ישנה נערה בשם אוולט שהייתה השורדת היחידה במתקפת לוחמים אכזריים בשם "השדים בעלי ארבעת הרגליים". אם השבט מנבאת שהלוחמים שקרבים אל הממותות יפגשו באותה עת בלוחמים הללו, אך ראש השבט לא מקשיב לה.
הוא חולק את החנית הלבנה עם טיקטק שמשמש גם משגיחו של הנער דלה. רוב הנערים מאמינים שאביו של דלה בגד בשבט וברח, בעיקר הנער בן גילו קארן, אך טיקטק אומר לנערים להניח לו. הוא נמשך לאוולט והם מתיידדים, אך אסור לו לשאת אותה.
כאשר הם מגיעים אל עדר הממותות, דלה לצד השבט מחפשים ממותה חלשה לפגוע ולא מוצאים. אחת הממותות נתקעת ברשת חזקה ודלה נועץ בה חנית. ואולם החנית לא הורגת אותה והיא מתקרבת להתקיף אותו. ברגע האחרון הוא שולף חנית תקועה מהאדמה ודוקר למוות את הממותה, מאורע שמזכה אותו בנישואים לאוולט ובהנהגה של השבט. עם זאת הוא מבין שהוא לא הרג עם החנית הלבנה ומחזיר את ההנהגה ואת אשתו בגלל האשמה. באותו ערב שבט "השדים" מגיע, הורג רבים מחברי השבט ושובה עוד רבים וביניהם את אוולט המתנגדת לכך.
טיקטק ועוד חבורת גברים מחליטים להשיב את השבויים ודלה מחליט להצטרף אליהם. למטרה מצטרף הבחור הצעיר באקו שאמו נהרגה במתקפה. הם עוקבים אחרי השבט הנודד דרומה לעבר יער עמוק ושם ברגע מוצלח דלה מצליח למצוא את אוולט ולשחרר אותה. עם זאת כל הקבוצה מותקפת בידי עופות אימה רעבים הקוטלים רבים מ"שבט השדים" וכמעט פוגעים בדלה שנאלץ להתחמק. בסערה שחולפת אוולט נלכדת שוב יחד עם באקו. כאשר החבורה ממשיכה לאזור מדברי ודלה מחפש צבאים לצוד הוא נופל למלכודת בעוד יורד גשם ולצידו גם סמילודון נופל למלכודת וכמעט טובע. דלה עוזר לו להשתחרר והוא מחליט לקפץ משם. לאחר שהוא יוצא מהבור השבט שלו מגיע למאסף עם עוד שבט של אנשים שחורים - "נאקו" בראשות נקודו. באמצע קבלת הפנים מגיע הסמילודון וכולם למעט דלה בורחים ממנו. הסמילודון מזהה שדלה הציל אותו, מניח לו ולאנשיו והולך. דבר זה מזכה אותו בנאמנות השבט החדש שמאמין שהסמילודון יעזור להם לשחרר את עבדיהם. דלה גם שומע מטיקטק שאביו הכיר את אנשי השבט והיה חברו של נקודו. הוא גם היה ראש "שבט היגאהי" אך הוא נתפס כעבד עד מותו אצל "השדים".
דלה מגייס את כל שבטי המדבר ויחד הם כורתים ברית ונעים לעבר מעוזם של ה"שדים", בו בנו עיר גדולה עם פירמידות המועמסות על עבדים וממותות. גם בני שבטו נמצאים בין העבדים וביניהם אוולט, אליה מנסה להתקרב המצביא לשווא. מנהיגם של השבט הוא איש עיוור המכונה "האל" והוא נחשב למשמר התרבות האחרון שלהם. כאשר ייפול "האל" גם הם ייפלו. דלה וטיקטק מצליחים להשתחל לעבר העבדים ולשוחח עם חבריהם אך בחזרה השומרים נלחמים עם טיקטק. השומרים נהרגים אך לבסוף גם הוא מת מפצעיו. "האל" שחושב כי אוולט היא יריבתו שיכולה להרוג אותו מבין שהוא צריך להתמקד בדלה.
אלא שדלה מארגן מרד בעזרת השבטים, העבדים והממותות והם הורסים את העיר ומתקרבים לארמונו של "האל", כאשר קארן נהרג בקרב. בניסיון לעצור אותם "האל" מחליט להעביר את כל סמכויותיו על העבדים ועל אוולט לדלה כדי להניח לו. דלה מהנהן ומתקרב אליו ואז הורג אותו עם החנית הלבנה.
העבדים מתחילים לברוח ולהפיל את שבט "השדים", אך מצביא השבט יורה חץ על אוולט והיא מתה בידיו של דלה. דלה הנרגז הורג את המצביא עם החנית. עם זאת אם השבט מעניקה מכוחה האחרון לאוולט ומחייה אותה, תוך שהיא עצמה מתה.
לאחר הניצחון וקריסת עירם של "השדים", השבטים נפרדים אך שבט "נאקו" מעניק לשבט "יגאהי" מעט זרעי צמחים, מהם יתחילו להתחיל בחיים יציבים של חקלאות.
דליוס צ'קואוליס

ביוגרפיה

צ'קואוליס נולד בוילנה וב-1982 סיים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה.
ב-1990 התמנה לדובר משרד החוץ של ליטא והיה ראש המחלקה לעיתונות ומידע במשרד.
ב-1992 התמנה לשגרירי ליטא בדנמרק, נורווגיה ואיסלנד וביצע את התפקיד עד 1994.
מ-1994 ועד 1998 היה שגריר ליטא בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג, נציג באיחוד המערב-אירופי ונציג במועצת איגוד השותפות האירו-אטלנטית (Euro-Atlantic Partnership Council) של נאט"ו.
מ-1998 ועד 1999 היה ראש ועדת בעלי התפקידים הבכירים במועצת המדינות הבלטיות (Council of the Baltic Sea States).
מ-1999 ועד 2004 היה שגריר ליטא בפורטוגל.
ב-2004 החל להיות האחראי על מדיניות הביטחון במשרד החוץ הליטאי וביצע זאת עד לקבלת תפקידו באומות המאוחדות.
ב-2006 התמנה לשגריר ליטא באו"ם.
ב-2007 היה לשנה אחת נשיא המועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות. באותה שנה גם נאם בכנס לענייני זכויות האישה של האו"ם.
בשנת 2014 התמנה לשגריר ליטא בצרפת ובמקומו לשגריר בארגון או"ם מונתה סגניתו ריימונדה מורמוקייטה.
הוא נשוי ואב לבת.
וולפמורגנתאלר

וולף-מורגנתאלר (בלועזית: Wulffmorgenthaler) היא רצועת ובקומיקס יומית, שנכתבת ומאוירת על ידי מיקָאֵל ווּלף ואנדֶרס מורגנתאלר הדנים. שמה של הרצועה הוא הֶלחֵם של שמות המשפחה של יוצריה.
רצועת הוולף-מורגנתאלר פורסמה לראשונה במגזין העיצוב המקוון k10k.net, לאחר זמן קצר החלה להתפרסם באתר עצמאי, בזכות הפופולריות הרבה והביקורות האוהדות. עד כה פורסמו אלפי רצועות יומיות.
ביוני 2012, שונה שם הקומיקס ל-Wumo.

יוצרי הסדרה

מיקאל וולף (Mikael Wulff), נולד ב-1972, הוא קומיקאי וכותב דני. בנוסף לכתיבה הוא משתתף במופעי סטנד-אפ בסקנדינביה וכותב לתוכניות טלוויזיה. 
אנדרס מורגנתאלר (Anders Morgenthaler), נולד ב-1972, הוא מאייר, גרפיקאי ובמאי של סרטי אנימציה.

סגנון והומור

לרצועה סגנון הומור ייחודי המתבטא בשבירת טבואים חוזרת ונשנית. בין הנושאים החוזרים בקומיקס הם האפיפיור, היטלר, מין ביזארי, התאבדות, ורצח.
אדווין מקמילן

ביוגרפיה

בתום לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה מקמילן למד באוניברסיטת פרינסטון שם הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1933. מקמילן הצטרף למעבדה הלאומית לורנס ברקלי שנבנתה סביב מאיץ חלקיקים אשר אפשר מחקר באיזוטופים, שם גילה כבר בתחילת דרכו את קיומם של חמצן-15 ובריליום-10.
תגליות ראשונות של תהליך הביקוע הגרעיני ב-1939 הביאו את מקמילן לחקור תוצרי ביקוע של אורניום. כבר בשלב זה מקמילן שיער שאחד התוצרים הוא איזוטופ של יסוד חדש, בילתי ידוע שמספרו האטומי הוא 93. הוכחה להשערה זו פורסמה במאי 1940. השם נפטוניום נבחר כיוון שכוכב הלכת נפטון נמצא מיד אחרי אורנוס על פי המרחק מהשמש.
במהלך מלחמת העולם השנייה עסק בפתוח מכ"ם במעבדת הקרינה של MIT ובפתוח מערכת סונאר במעבדה של הצי האמריקאי. בשנת 1942 הצטרף לפרויקט מנהטן, הפרויקט שריכז את המאמצים ליצר פצצות אטום במהלך המלחמה, ועזר בהקמת המעבדה בלוס אלמוס שבה תוכננו הפצצות. במסגרת זו הוביל צוותים שעבדו על פצצה מופעלת במנגנון ירי, והשתתף גם בפיתוח פצצה המופעלת במנגנון קריסה.
בשנת 1945 מקמילן המציא במקביל ובאופן בלתי תלוי לולדימיר וקסלר (Vladimir Veksler), את הסינכרוציקלוטרון, מאיץ חלקיקים שהיווה פריצת דרך בשטח.
אחרי המלחמה חזר למעבדת לורנס, משנת 1954 שימש במשרות ניהוליות שונות ולאחר מות המייסד ארנסט לורנס ב-1958 מונה למנהל המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, תפקיד אותו מילא עד פרישתו ב-1973.
עירור

בפיזיקה, עירוּר הוא תהליך של עלייה של חלק במערכת ממצב היסוד (כלומר מצב האנרגיה המינימלית האפשרית) למצב מְעוֹרָר (כלומר מצב בעל אנרגיה גבוהה יותר). בדרך כלל, המונח משמש לתיאור מצב אטומים, מולקולות, יונים, גרעיני אטום ועוד.
לעירור תפקידים חשובים בתהליכים פיזיקליים רבים מספור. בין היתר, הוא ממלא תפקיד מרכזי ביצירת קרני לייזר ובאפקט הפוטואלקטרי.

עירור אלקטרונים

עירור אלקטרון הוא הגדלת האנרגיה שיש לאלקטרון קשור לאטום מעל לרמה הבסיסית שלו, כלומר לאחד מרמות העירור הקבועות שלו.
המונח עירור מתייחס בפיזיקה לאנרגיה של כל חלקיק אשר נמצא מעל למינימום הקבוע שלו בטבע. דרגת החום (הטמפרטורה) של חומר עשויה להורות על רמת העירור שלו.
"אורך החיים" של אלקטרון במצב מעורר הוא בדרך כלל קצר, כאשר עם חזרתו למצב הבסיסי משתחררת אנרגיה: בצורה של פוטון אור במקרה של אטום סתמי (נייטרלי ללא מטען חשמלי), או על ידי עירור ואף שחרור אלקטרונים נוספים מרמות עירור אחרות באותו אטום במקרה של יונים.
חיים גדליה צימבליסט

תולדותיו

נולד במינסק, בנו של מרדכי סנדר ונכדו של הרב יהושע צימבליסט מהורודנה. בשנת 1936 עלה עם הוריו לישראל והם התיישבו בשכונת בתי נייטין ירושלים. למד בישיבת חברון, בין היתר בחברותא עם הרב נח שימנוביץ, שהוא מחשיבו לרבו. בשנת ה'תשי"א החל ללמוד בחברותא עם הרב יחזקאל אברמסקי. בהיותו בחור, זכה בפרס משרד הדתות (תשי"ב, 1952) שחולק ל-18 "עילויי הישיבות" באמצע שנות ה-50 נישא לוורה, בתו של הרב יעקב מאיר פומרנץ שהיה רב בברוק ובארצות הברית, ומתלמידי החפץ חיים.
בין השנים ה'תשי"ז–ה'תש"ך למד בכולל שע"י "מכון הארי פישל" בבית המדרש לדיינים, וערך שימוש חכמים אצל הרב יוסף שלום אלישיב שהיה אז דיין בבית הדין הרבני הגדול ואצל הרב מנחם מאיר ציוני, אב בית דין תל אביב.
בשנות השישים התגורר בארצות הברית. עם שובו לישראל התמנה בשנת ה'תשכ"ו לדיין בבית הדין הרבני באשדוד ולאחר מכן בתל אביב, ובאמצע שנות השבעים התמנה לאב בית-הדין. היה מראשי בית המדרש לדיינות "שבט מיהודה" בתל אביב. בשנים תשנ"ז-תש"ס (מועד פרישתו לגמלאות) היה דיין בבית הדין הרבני הגדול. בשנת תשנ"ט התמנה על ידי הרב יוסף שלום אלישיב לבורר המרכזי בפרשת השליטה בישיבת פוניבז'.
הרב צימבליסט ההדיר והוציא לאור את חיבורי הרשב"א "תורת הבית" ו"עבודת הקודש" עם הערות ופירושים. כמו כן הוציא "קובץ ראשונים" על מסכת ביצה ו"חידושי ראשונים" על מסכת חולין.
מתגורר בתל אביב. משמש כרבו של בית הכנסת "מגורים" במרכז העיר. בנוסף לשיעורי הדף היומי ומשנה ברורה שהוא מוסר בבית מדרשו, הוא מלמד גם שיעורי הלכה בישיבת מעלה אליהו בעיר.

חיים אישיים

רעייתו ד"ר ורה צימבליסט, הייתה הפסיכולוגית הראשית של היחידה לפסיכיאטריה של הילד המתבגר בבית החולים שיבא. היא נפטרה בשנת ה'תשע"ז, 2017.
בתם, הדסה רוטנברג, אף היא פסיכולוגית. מתגוררת בירושלים.
אידיר

חייו

הוא נולד ב-Ait lachene שבקביליה, לאיכר. השם אידיר בקבילית היא "הוא יחיה", שם שניתן על פי המסורת הקבילית לילד שלידתו לוותה בקשיים כדי לעודד אותו לחיות. אידיר למד גאולוגיה ויועדה לו קריירה בתעשיית הנפט האלג'יראית לפני שהחל להתפרסם כאמן. הקריירה שלו התחילה במקרה בשנת 1973 כאשר החליף ברדיו אלג'יר זמרת ששרה אחד משיריו. הביצוע שלו לשיר "Rsed A Yidess" ("שהשינה תיפול") היה ההצלחה הראשונה שלו.
ב-1975 הוציא בפריז את האלבום הראשון שלו "a vava inouva" שנחל הצלחה מסחררת. שיר הנושא הושמע ב-77 ארצות ותורגם ל-15 שפות. ב-1979 יצא לאור הדיסק השני שלו: "Ay Arrac-Nneɣ" ("עבור ילדינו"), וב-1999 אידיר הקליט את הדיסק Identités ("זהויות").

סגנון מוזיקלי

הסגנון של אידיר נולד מתוך שילוב של כלים שונים, אולם הכלי שמהווה את בסיס הנגינה שלו הוא חליל הרועים הקבילי בו הוא למד לנגן בגיל צעיר ביותר. שאר הכלים המלווים אותו הם: גיטרות, חליל, דרבוקות וקסטנייטות. על אף שהמילים לשירים שלו הן בקבילית (שפה המדוברת על ידי לא יותר ממיליון וחצי איש בעולם) שיריו מצליחים להישמע קליטים במקומות רבים בעולם ומתוייגים כ"מוזיקת עולם".
שיריו נוגעים בנושאים כמו הגלות (A Vava Inouva), חגיגה (Zwit Rwit) וזכרונות (Cfir), והם גם פופולריים מאוד בחתונות קביליות.
לינדסי פונסקה

ביוגרפיה

פונסקה נולדה באוקלנד, קליפורניה ללימה לין וג'יימס ויקטור פונסקה. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה ואמה נישאה מחדש. יש לה אחות למחצה בשם האנה. היא למדה בבית הספר ברביזון לדוגמנות ומשחק בסן פרנסיסקו.
בגיל 13, באמצע שנת הלימודים, היא התגלתה על ידי צייד כשרונות ומיד עברה ללוס אנג'לס עבור הפיילוט הראשון.
בשנה שלאחר מכן, ב-2001 פונסקה הוחתמה לשלוש שנים לשחק את דמותה של קולין קרלטון בדרמה של רשת CBS "צעירים חסרי מנוח". תפקיד זה היווה את הפריצה שלה בטלוויזיה. בעקבות כך, משפחתה עברה ללוס אנג'לס. בשנת 2003, היא הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "בוסטון פבליק". ב-2004, היא התארחה בסדרות "NYPD Blue", ו"מלקולם באמצע". בשנת 2005, היא החלה לשחק את דמותה של פני, בתו של טד מוסבי, בסדרה "איך פגשתי את אמא" עד שנת 2014. בשנת 2006, היא השתתפה בשישה פרקים בסדרה "אהבה גדולה".
ב-2006 שיחקה במותחן "קניין רוחני". בשנת 2007 שיחקה בדרמת ההתבגרות "לזכור את המבוכה" והתארחה בסדרות: "תקועים בזמן", "CSI", "האוס", "גיבורים". באותה שנה היא הצטרפה לצוות הסדרה עקרות בית נואשות ברשת ABC בתור דילן, הבת של קתרין מייפייר (דיינה דלייני). בשנת 2008 הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר על משחקה בסדרה זו.
בשנת 2010 היא שיחקה בסרטים: "קיק אס", "מחלקה סגורה" ו"בדרך לג'קוזי עוצרים בזמן". מאותה שנה ועד שנת 2013, היא שיחקה את אלכס, בסדרה "ניקיטה" ברשת CW. בשנת 2011 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "חמש" לצד טיילור קיני, וב-2013 היא שיחקה בסרט ההמשך, קיק אס 2.
בשנת 2015 שיחקה בסדרת הטלוויזיה כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול, בסדרה הסוכנת קרטר בתפקיד אנג'י מרטינלי.

חייה האישיים

פונסקה נישאה לסופר מתיו סמיילי באפריל 2009, הזוג נפרד ביולי 2012, והתגרש ב-2013. באותה שנה היא החלה לצאת עם השחקן נח בין, שמשחק לצידה בסדרה "ניקיטה". בפברואר 2016 הכריזו על אירוסיהם, וב-2 בפברואר 2018 נולדה בתם הבכורה גרטה ליליה בין.
פייסנדרוס

פייסנדרוס (ביוונית: Πείσανδρος, בלטינית: Peisander), היה מצביא ספרטני במלחמה הקורינתית. 
ב-395 לפנה"ס נבחר על ידי אגסילאוס השני, מלך ספרטה, למפקד הצי הספרטני אף שלא היה לו כל ניסיון מתאים. פלוטארכוס כותב, כי אגסילאוס "טעה, כפי שסברו, כשמינה את פיסאנדרוס למפקד-הצי, שכן היו קשישים ומומחים ממנו שהיו ראויים לשררה זו. והוא מסר לו את השלטון על הצי לא מדאגה לטובת המולדת, אלא מתוך חשבונות של קשרי-משפחה, ומפני שרצה לעשות נחת-רוח לאשתו, שהייתה אחותו של פיסנדרוס."  שנה אחר כך, ב-394 לפנה"ס, התייצב עם אוניותיו לקרב ים ליד קנידוס מול הצי האתונאי בפיקודו של קונון. הצי הספרטני ניגף ופייסנדרוס עצמו נהרג.
קלי פרטל

ביוגרפיה

פרטל גדלה במיאמי, פלורידה.
בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות.
Dissection

היסטוריה

אלבומם הראשון של דייסקשן, The Somberlain, אשר הוקלט בחורף 1993 ויצא לאור בתחילת שנת 1994, זכה להצלחה מסחררת והגיע לראש מצעד המטאל בסקנדינביה. בנובמבר 1994 חתמה הלהקה חוזה לאלבום אחד עם חברת Nuclear Blast ובספטמבר 1995 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה Storm of the Light's Bane, שזכה להצלחה מסחררת לא פחות מהאלבום הראשון.
בין 1995 ל-1997 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם הלהקות המצליחות של אותה התקופה ביניהן At the Gates, Dimmu Borgir, In Flames, Cradle of filth ו-Morbid Angel.
ב-1997 התפרקה הלהקה עקב כניסתו של נודויט לכלא, לאחר שרצח הומוסקסואל שניסה להתחיל איתו. הלהקה חזרה לפעול לאחר שחרורו של הסולן מהכלא בסוף שנת 2004 עם הרכב חדש לגמרי (למעט נודויט). את גיטריסט הלהקה פגש נודויט במהלך שהותו בכלא השוודי לאחר שגם הגיטריסט ישב שם מאותן סיבות.
מדינות רבות סירבו להכניס את הלהקה לתחומן עקב עברה הפלילי ואמנים רבים התנו את השתתפותם בפסטיבלים בכך שהלהקה לא תופיע איתם על אותה במה.
ב-30 באוקטובר 2004, הופיע דייסקשן לראשונה מזה 7 שנים באצטדיון שבסטוקהולם, לאחר ששינו את מקום ההופעה פעמיים על מנת שיהיה מקום לאנשים הרבים שביקשו להגיע ולצפות בהופעה המתוכננת.
בפברואר 2005 יצא לאור אלבומה האחרון של דייסקשן, והראשון מזה 11 שנה, Reinkaos. הלהקה החלה בסיבוב הופעות שנמשך שנתיים אשר בסופו הכריז נודויט שהלהקה תסיים את דרכה ותחדל מלהתקיים.
ב-16 באוגוסט 2006 התאבד נודויט בירייה בראשו במהלך טקס פולחני, כאשר הוא מוקף בטבעת נרות וכתביה של הכת בה היה חבר.
עורב קצר-זנב

מאפיינים

צבעו שחור ואורך גופו 44–55 ס"מ. אורך כנפו כ-45 ס"מ ומשקלו 350–550 גרם. מקורו מגושם יחסית וזנבו קצר. 
מוצא העורב קצר-הזנב הוא אתיופיה והוא חי באזורים מדבריים. בעולם הוא נפוץ במזרח התיכון, צפון אפריקה, סודאן וקניה. בישראל הוא מופיע במדבר יהודה ובקע הערבה. כפי הנראה המים בנאות מדבר יהודה הם הגורם המגביל את תפוצתו של עורב קצר-הזנב ברחבי המדבר. כלומר, העורב מתרכז בעיקר ליד נאות מדבר שבהם מקורות מים.
העורב קצר-הזנב נזון מחרקים ומפרוקי רגליים אחרים, מגרעינים שהוא מוצא בצואת מעלי גירה, ומאשפת אדם. הוא נצפה אוכל טפילים מעל גמלים. פירות נאכלים בשמחה כאשר הם זמינים.
העורב קצר-הזנב מקנן על מדפי סלע וצוקים. בסומליה נצפה מקנן גם על עצים ומטיל 2–4 ביצים. 
חוקרים מצאו כי מין זה משליך אבנים על ביצים כדי לפצחן, ובכך נמנה עם אחד ממיני העופות היחידים המשתמשים בכלים.
קווין טפיל-קטרין

קריירה

טפיל-קטרין החל את דרכו במחלקת הנוער של סטאד בריוקין מהעיר סן-בריו בה נולד. לאחר ארבע שנים עבר השחקן למחלקת הנוער של ראן. לאחר חמש שנים בנוער, חתם טפיל-קטרין לחמש שנים בקבוצת הבוגרים של המועדון מליגת העל הצרפתית. בשנתיים הראשונות לא קיבל המגן דקות משחק רבות, אך בשנתיים שלאחר מכן, הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה ורשם 117 הופעות ליגה ו-3 שערים. ב-31 באוגוסט 2013 חתם טפיל-קטרין לארבע שנים בקארדיף סיטי מהפרמייר ליג תמורת 2.4 מיליון אירו. ב-14 בספטמבר 2013 ערך טפיל-קטרין את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד האל סיטי. בעונת 2014/2015 הושאל לסנט אטיין לעונה אחת, עם אופציה לרכישה. ב-15 ביוני 2015 לאחר שהרשים השחקן בעונתו כשחקן מושאל מומשה האופציה והוא נמכר לסנט אטיין תמורת 2.5 מיליון אירו.

נבחרת לאומית

בשנת 2008 זומן טפיל-קטרין לנבחרת צרפת עד גיל 20 ורשם בה 4 הופעות. בשנת 2010 זומן השחקן לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שיחק משחק אחד כ-90 דקות.
גנון

מאפיינים

הגנונים נפוצים בכל רחבי אפריקה המשוונית שמדרום לסהרה ובאיי בורנאו (קופי גוחן). הם חיים באזורי ביצה, יער גשם טרופי ובאזורים הרריים, בכל הגבהים - מגובה פני הים ועד לפסגות ההרים. בניגוד לקופים שוכני עצים אחרים, מזונם של הגנונים אינו מוגבל לעלים והם ניזונים גם מפירות ומגרעינים, ולעיתים אף חרקים, זוחלים קטנים ואפילו יונקים קטנים. לכן, לרוב המינים מערכת עיכול קצרה המסוגלת להתמודד עם מגוון המזונות, אך מתקשה לעכל ביעילות עלים. הגנונים מאחסנים את האוכל שהם אוספים בכיסי הלחיים המגודלים שלהם, המכילים כמעט אותה כמות מזון כמו קיבותיהם. 
החפיפה הגדולה בשטחי המחיה של הגנונים מחייבת יצירת הבדלים בין המינים. אלו שונים זה מזה בצבעיהם - לכל מין יש צבעים מיוחדים המאפיינים אותו, צבעים המופיעים גם על אחורי הפרטים ומאפשרים זיהוי מכל כיוון.
רוב מיני הגנונים מעבירים את כל חייהם בצמרות העצים, בקבוצות גדולות. הם אף חולקים פעמים רבות שטחי מחיה עם מיני גנונים אחרים ואף עם סוגי קופים אחרים. קבוצות הגנונים מכילות לרוב נקבות רבות ולפחות זכר אחד. זכרים אחרים מסתובבים בשולי טריטוריות הנקבות. לעיתים הזכרים מקימים 'קבוצות רווקים'. המין גנון דברזה (Cercopithecus neglectus) הוא מונוגמי וחי בזוגות של זכר ונקבה. מין נוסף הוא גנון זאב (Cercopithecus wolfi) החי בקבוצה של זכר יחיד ומספר נקבות.
לגנונים רגליים אחוריות חזקות וגוף צנום, המאפשרים להם לזנק בקלות מעץ לעץ. זינוקים אלו נעשים בדרך ייחודית - הגנונים לא מכוונים את קפיצתם לענף אחר, כמו רוב הקופים, אלא קופצים אל תוך העלווה ונתפסים על הענפונים שבה. הם חסרי זנב לופת - זנבם חסר את הקצה חסר השער דמוי-האצבע של רבים מקופי העולם החדש, והם אינם יכולים להשתמש בו כדי לתפוס ענפים או לתפעל עצמים. עם זאת, גנונים צעירים עשויים להיתלות על ענפים מזנבם מפעם לפעם, וגורים תופסים את אימותיהן גם בעזרת הזנב.
הטורפים הטבעיים של הגנונים הם שימפנזות, נמרים ועיטים. עם החדירה המתרחבת של האדם למרכז אפריקה, הופכים הגנונים מטרה לצייד למזון, ומספר מינים אף הגיעו לסף סכנת הכחדה.