לוע

מבנה

הלוע הוא מעין צינור שרירי בעל ציפוי פנימי של רירית (mucosa) שמחבר את חלל האף וחלל הפה עם תיבת הקול, קנה הנשימה, הוושט ודרך חצוצרת הלוע והתוף (Auditory tube) גם את האוזניים. הלוע מתחיל מבסיס הגולגולת, מתחת לעצם היתד, ומסתיים בערך בחוליה הצווארית השישית. גבולותיו הקדמיים הם הנחיריים הפנימיים (Choanas), החיך הרך, גבולותיו האחוריים של חלל הפה- מצר הפה והלוע (Oropharyngeal isthmus), מכסה הגרון (Epiglottis), ותיבת הקול.

שרירי הלוע

שרירי הלוע נחלקים לשתי קבוצות: סוגרי הלוע (Constrictors) ושרירי האורך (Longitudinal). מטרתם של שרירים אלה היא לצור את מבנה הלוע ולייצר תנועתיות של הלוע כדי לעזור בבליעת האוכל ומעבר של חומרים אחרים דרך הלוע אל מערכת העיכול.

שרירי האורך (Longitudinal muscles)

ישנם שלושה שרירי אורך, שלושתם מתחילים משלוש נקודות אחיזה שונות ונאחזים בנקודות שונות בקיר הלוע. שלושת השרירים האלה מקבלים את שמותיהם על פי נקודות האחיזה שלהם: שריר הסטיילופארינג'יוס (Stylopharyngeaus Muscle) מתחיל מזיז סטיילואיד (Styloid process), שריר הלוע הצינורי (Salpingopharyngeus muscle) מתחיל מהחלק הסחוסי של חצוצרת הלוע והתוף (Auditory tube salpinx), שריר הלוע החכי (Palatopharyngeus muscle) מתחיל מאֲלַל החיך (Palatine aponeurosis). פעולתם של שרירים אלו היא לסייע בתהליך הבליעה על ידי העלעת הלוע כלפי מעלה וסגירת מצר הפה והלוע (Oropharyngeal isthmus).

חלוקה

החלק הפנימי של הלוע מחולק לשלושה חלקים שמקבלים את שמם על פי האזור בו הם נמצאים: הלוע האפי נמצא מאחורי חלל האף, הלוע הפומי נמצא מאחורי חלל הפה, והלוע הגרוני נמצא בגרון. חלקים אלה נבדלים אחד מהשני בתפקידם, בסוג הרקמה הרירית שלהם והחומרים שעוברים דרכם. לדוגמה: רקמת האפיתל בלוע האפי שונה מרקמת האפיתל בלוע הגרוני מפני שבלוע האפי היא מותאמת יותר למעבר אוויר, לסינונו והוספת לחות לאוויר. מאידך, בלוע הגרוני רקמת האפיתל מתאימה יותר למעבר של מזון דרכה.
הלוע האפי מתחיל בבסיס הגולגולת מתחת לעצם הכנפה, מאחורי קונכית האף האמצעית (Middle Concha) וקונכית האף התחתונה (Inferior Concha) ונגמר בחיך הרך כך שגבול זה משתנה בהתאם לבליעה ודיבור. מעבר זה בין הלוע האפי ללוע הפומי נקרא מצר הלוע (Pharyngeal isthmus). הלוע הפומי תחום בין מצר הלוע למכסה הגרון (Epiglottis) ולכן הגבול התחתון של הלוע הפומי הוא למעשה אלכסוני. בדומה למצר הלוע, הגבול התחתון של הלוע הפומי משתנה כתלות בתהליך הבליעה כך שהוא אינו קבוע. הגבול התחתון של הלוע הגרוני נמצא באזור החוליה הצווארית השישית (C-6) במקום בו מתחיל הושט.

הלוע האפי (Nasopharynx)

הלוע האפי הוא החלק העליון ביותר של הלוע. בחלקו העליון הוא נמצא מתחת וקדמית לעצם היתד (Sphenoid bone), עצם זו היא עצם אלכסונית ולכן היא מהווה תקרה שלאחר מכן הופכת גם לקיר האחורי של הלוע האפי. הקיר האחורי של הלוע האפי ממשיך על החלק הבסיסי עצם העורף (Basal part of Occipital bone). בצמוד לתקרה ולדופן האחורית של הלוע האפי ניתן למצוא את שקד האף (Nasopharyngeal tonsil) הנקרא אדנואיד כאשר הוא מוגדל. אספקת הדם לשקד האף מיוחדת, בנוסף לעורקים שיוצאים מעורק התרדמה החיצוני (External carotid artery) מתפצל עורק מעורק יותרת המוח (Hypophyseal artery) שעובר דרך עצם היתד הישר לשקד האף. במקרים בהם שקד האף מוגדל, הוא יכול לסתום את מעבר האוויר מחלל האף דרך הלוע כך שתתאפשר נשימה רק דרך הפה. במקרים כאלה נשקלת פעולה כירורגית על מנתן לפתור את הבעיה.
בקיר הצידי של הלוע האפי קיימת בליטה עגלגלה שנוצרת כתוצאה מהחלק הסחוסי של חצוצרת השמע והתוף, בליטה זו נקראת בלט החצוצרה (Torus tubarius). ליד בלט החצוצרה נמצאים שני כפלים: המהווים את נקודת החיבור של שני שרירים אל חצוצרת השמע והתוף. ממש בתוך הבלט נמצא כפל החיך הצינורי (Salpingopalatine fold) שהוא למעשה שריר מרים וילון החיך (Levator veli palatini muscle) המצופה ברקמות העוטפות את הלוע. אחורית לבלט החצוצרה נמצא כפל הלוע הצינורי (Salpingopharyngeal fold) שהוא, בדומה לכפל החיך הצינורי, שריר הלוע הצינורי (Salpingopharyngeus muscle) שמצופה ברקמות העוטפות את הלוע.
בחלק הקדמי של הלוע האפי, ישנו מעבר בין הלוע לחלל האף דרך הנחיריים הפנימיים (Choanas).

הלוע הפומי (Oropharynx)

הלוע הפומי תחום בין החיך הרך לבין מכסה הגרון, אחורית לחלל הפה וקדמית לחוליות הצוואריות. למעשה, כאשר אנו נפתח את הפה ונסתכל פנימה אל מעבר לענבל (Uvula) ולמצר הפה והלוע (Oropharyngeal isthmus) אנו נסתכל אל הלוע הפומי ונוכל להבחין בקיר האחורי שלו. כאמור, המבנה שמפריד בין חלל הפה ללוע הפומי נקרא מצר הפה והלוע. מבנה זה תחום בצידו העליון על ידי החיך הרך ובצידו התחתון על ידי הלשון. גבולותיו הצדדיים נוצרים על ידי שני שרירים, אחד בכל צד, מצופים ברקמה רירית שיוצרים קשת בין הלשון לחיך. קשת זו נקראת קשת הלשון והחיך (Palatoglossal arch). למבנה זה משמעות גדולה בתהליך הלעיסה, הבליעה והנשימה בכך שכאשר אנו לועסים ונושמים תוך כדי מצר הפה והלוע נסגר כך שאנו מסוגלים לנשום וללעוס בלי להיחנק. מעט אחורית לקשת הלשון והלוע נמצאת קשת נוספת הנקראת קשת החיך והלוע (Palatopharygeal arch). קשת זו נוצרת, בדומה לקשת החך והלשון, על ידי זוג שרירים נוסף מצופה ברקמה רירית שנקראים שריר הלוע החכי (Palatopharyngeaus muscle). בין שתי הקשתות הללו נמצאים שקדי החיך (Palatine tonsils) המוכרים בשפה העממית כ"שקדים". מתחת למצר הפה והלוע הקיר הקדמי של הלוע הפומי הופך להיות השליש האחורי של הלשון. חלק זה של הלשון מיוחד בכך שהשכבה הרירית שלו מצופה בכמות גדולה רקמה לימפתית שיוצרת את שקדי הלשון (Lingual tonsil).

הלוע הגרוני (Laryngopharynx)

הלוע הגרוני מתחיל באזור מכסה הלוע (Epiglottis), מסתיים בוושט, עובר אחורית לתיבת הקול וקדמית לחוליות הצוואריות. בדומה ללוע הפומי, בלוע הגרוני עוברים אוויר ומזון כך שבעזרת שרשרת רפלקסים, הנקראת תהליך הבליעה, אנו יוצרים מעבר של מזון מחלל הפה דרך הלוע הפומי אל הלוע הגרוני ומשם לוושט.