google/wiki40b huggingface dataset:
פדרו גלבאן

קריירה

גלבאן החל את הקריירה שלו בשנת 2003 בקבוצת חימנסיה לה פלאטה כשהיה בן 18. בצעירותו, שיחק פדרו גלבאן בנבחרת ארגנטינה עד גיל 20 ואף בישל לליונל מסי את השער הראשון שלו בנבחרת ארגנטינה. בשנת 2006 הצטרף לסן מרטין דה סן חואן וב-2007 עבר לסנטרו דפורטיבו אולמדו. בינואר 2008 חזר לקבוצתו הקודמת סן מרטין דה סן חואן.
לאחר שירד ליגה עם סן מרטין, הגיע גלבאן לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב בקיץ 2008. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 10 שערי ליגה, ובעונת 2009/2010 כבש 12 שערי ליגה, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה הקבוצה 1–3 להפועל תל אביב. בשתי העונות שלאחר מכן סיים כמלך השערים של הקבוצה, עם 16 שערי ליגה בכל אחת מהן. בעונת 2012/2013 כבש 11 שערי ליגה.
ביוני 2013 עזב גלבאן את ישראל, לאחר שכבש 65 שערי ליגה במהלך חמש עונות בבני יהודה, וחתם בקבוצת אטלנטה קנקון מליגת העל המקסיקנית, אך לבסוף נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וגלבאן שוחרר עוד בטרם הצטרף למועדון. באוגוסט 2013 חזר לישראל וחתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה. ב-23 בפברואר 2014 שבר גלבאן את שיאו של ג'ובאני רוסו, והפך למלך שערי ליגת העל בכל הזמנים מבין הכדורגלנים הזרים ששיחקו בישראל.
ב-7 באוגוסט 2014 חזר גלבאן לבני יהודה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, וחתם על חוזה לשנתיים במועדון. בעונת 2014/2015 כבש 22 שערים בליגה הלאומית, נבחר לשחקן המצטיין של הליגה והוביל את הקבוצה בחזרה לליגת העל מהמקום הראשון. את עונת 2015/2016 סיים גלבאן כמלך השערים והבישולים של הקבוצה עם 15 שערים ו-10 בישולים בכל המסגרות, ובסופה עזב את המועדון.
ב-28 באוגוסט 2016 חתם גלבאן בהפועל אשקלון, העולה החדשה לליגת העל, ובמדיה ערך 8 הופעות בליגה, ואת שערו היחיד במדיה כבש במשחק מול קבוצתו לשעבר מכבי פתח תקווה, שהסתיים בתיקו 1-1. ב-11 בינואר 2017 חזר גלבאן לבני יהודה, וחתם עד לסוף העונה. ברבע גמר גביע המדינה כבש גלבאן שער מול מועדון ספורט אשדוד, ובתום העונה זכה בגביע עם קבוצתו, אך לא שותף במשחק הגמר מול מכבי תל אביב. בליגה כבש עד תום העונה שני שערים, ובסך הכל לזכותו 123 שערים במדי בני יהודה בכל המסגרות, ו-86 שערים בליגת העל, במדי שלוש קבוצות שונות.
ב-30 במאי 2017 חתם גלבאן לעונה אחת בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, במשחק מול הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. ב-12 בספטמבר 2017 כבש גלבאן את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב, בפנדל בניצחון 2–0 על בית"ר תל אביב רמלה. בסך הכל ערך גלבאן 21 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, בהן כבש שני שערי ליגה ושער אחד בגביע המדינה. לאחר מינויו של קובי רפואה למאמן הקבוצה התערער מעמדו של גלבאן, וב-24 בינואר 2018 הושאל להפועל מרמורק עד תום עונת 2017/2018, ובמדיה ערך 17 הופעות בליגה הלאומית וכבש שישה שערים.
בקיץ 2018, לאחר שאשרת השהייה שלו הסתיימה והוא לא מצא קבוצה לקראת העונה החדשה, נדרש גלבאן לעזוב את ישראל בטרם יגורש, אך ב-24 בדצמבר הוחתם בבהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית עד לתום העונה. בתום העונה שוב נדרש לעזוב את ישראל, ולאחר מאבק ארוך החליט שלא להמתין להחלטת בית המשפט, וחזר לארגנטינה. ב-22 ביולי 2019 חתם באולימפו מליגת המשנה הארגנטינאית.

חיים אישיים

גלבאן נשוי ואב לארבע בנות.
אניה מירקין

ביוגרפיה

מירקין עלתה מאוקראינה בגיל 14 עם משפחתה והשתכנה בפתח תקווה. בתחילה למדה בלט. אחר כך עברה להתחרות בטאקוונדו בישראל. היא התחרתה במשקל של עד 51 ק"ג בהדרכתו של המאמן הלאומי יחיעם שרעבי.

מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 2008 זכתה מירקין במדליית ארד במשקל של עד 51 ק"ג. בתחרות היא ניצחה בשלושה קרבות, אך בחצי הגמר היא נאלצה לפרוש 20 שניות מתחילת הקרב מול קרולין פישר מבריטניה בשל פציעה.
באותה שנה היא גם רשמה רצף זכיות במדליות שונות בתחרויות גדולות ברחבי אירופה. היא הייתה יריבת האימון של בת אל גטרר במשחקים האולימפיים בבייג'ינג 2008.
מירקין הלכה לעולמה בגיל 29 בלבד, לאחר שלקתה בדום לב.
יעל פוזנר

יעל פוזנר (16 באפריל 1910 – 23 בדצמבר 1990) הייתה אשת חינוך ויו"ר הנהלת החברה למתנ"סים, זוכת פרס החינוך של עיריית תל אביב-יפו לשנת תשמ"ד וזוכת פרס המועצה לארץ ישראל יפה.

ביוגרפיה

יעל פוזנר נולדה וגדלה בגרמניה, כבת למשפחת תעשיינים עשירה, אביה, היינריך, היה עורך דין. קיבלה דוקטורט בפיזיקה בראשית שנות השלושים. בתקופת לימודיה הכירה את דוקטור לודויג (נחמן) פוזנר והם נישאו. אחר עליית היטלר לשלטון הם היגרו לשוודיה והקימו שם מוסד לילדים עולים פליטים בגילאי 5–6, שהיו צעירים מכדי להיקלט במסגרת עליית הנוער. ב-1937 עלה לודוויג לארץ ישראל ויעל עלתה בשנת 1938 עם שני ילדיה הקטנים. ב-1938 לימדה כשנה מתמטיקה בבית הספר התיכון האורתודוקסי לבנות ע"ש אוולינה דה רוטשילד. בשנת 1940 גייסה אותה הנרייטה סאלד לעבוד בעליית הנוער של הסוכנות היהודית כמטפלת ראשית, אחראית ציוד ואספקה ומדריכת מטפלות, היא עבדה בעליית הנוער במשך שתים עשרה שנים.
ב-1952 פנה אל יעל פוזנר אליעזר קפלן וגייס אותה לעבודה בהצלת יהודי אירן. אחרי כן עבדה במשך שתים עשרה שנים במוסד. למוסד הובאה על ידי ראובן שילוח, שזמן קצר אחרי כן הוחלף על ידי איסר הראל. תפקידה במוסד היה לבנות סיפורי כיסוי בעיקר לשליחים שיצאו לאירופה שם עבדה רבות עם יצחק שמיר, ובין השאר עבדה עם סוכנים שעקבו אחרי נאצים וטירפדו את פעילות המדענים הגרמנים במצרים. היא הכינה להם תעודות זהות ודרכונים מזויפים וביוגרפיה בדויה והכשירה את הקרקע לקליטתם בארצות היעד. אחד המבצעים הבודדים ששמה הוזכר בהקשר להם היה מבצע חטיפת אייכמן. היא הכינה את כל סיפורי הכיסוי לסוכני המוסד שחטפו את אייכמן ודאגה לתעודות זהות חדשות עבורם במקומות היעד.
בשנים 1965–1977 עבדה יעל פוזנר במשרד החינוך, בתחילה כמנהלת אגף בינוי, במסגרת זו הקימה בתי ספר ומבני חינוך ברחבי מדינת ישראל ולאחר מכן הייתה ראש מינהל הפיתוח של המשרד. בשנותיה בתפקיד היא עבדה תחת חמישה שרי חינוך: זלמן ארן, יגאל אלון, אהרון ידלין, זבולון המר ויצחק נבון.
בסוף שנות השישים גילו במשרד החינוך את התופעה של בתי ספר קהילתיים בארצות הברית, הפועלים במשך רוב שעות היממה ומשרתים קהל מכל הגילאים Community School ובמגוון פעילויות נרחב. הוקמה ועדה בראשה עמד רלף גולדמן, אז מנכ"ל קרן חינוך בארצות הברית ולימים מנכ"ל הג'וינט והיא הציעה לשר החינוך זלמן ארן להקים מרכזים להגברת חיי הקהילה בעיירות פיתוח ושר החינוך קיבל את מסקנות הוועדה. ב-1977 עזבה פוזנר את משרד החינוך והתמנתה ליו"ר הנהלת החברה למתנ"סים (מרכזים לתרבות נוער וספורט), תפקיד בו כיהנה עד 1984. בתחילה הפרויקט היה ניסיוני והשתתפו בו שלושה בתי ספר, היא החלה בפרויקט ביחד עם ד"ר ירדנה הרפז. אחרי כן הוציא מנכ"ל משרד החינוך אליעזר שמואלי חוזר למנהלי בתי הספר ובהם הצעה להשתתף במפעל. ב-1985 היו שותפים בכך 50 בתי ספר. ב-1985 הוקמה "העמותה לקידום החינוך הקהילתי בבתי הספר" ופוזנר מונתה למנכל"ית העמותה. בספטמבר 1991, חודשיים לפני מותה של פוזנר, היו חברים בעמותה 220 בתי ספר ומהם 50 במגזר הערבי.
בנה הוא יוחנן פרס, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובתה, רותי אוטלונגי, הייתה מנהלת בית ספר בירושלים.
SAPO

SÄPO (בשוודית: SÄPO, Säkerhetspolisen) הוא זרוע של משטרת שוודיה שתפקידה לחשוף ריגול פנים ופעילות טרוריסטית במדינה. בעבר נקרא הארגון Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning ,RPS/SÄK - מחלקת הביטחון של מועצת המשטרה הלאומית.
הארגון כפוף למועצת המשטרה הלאומית של שוודיה והוקם ב-1 באוקטובר 1989.
גן סיפור

גן סיפור הם סדרה של 49 גנים ופארקים ציבוריים שהוקמו בעיר חולון בין השנים 2000–2012, כמיזם של עיריית חולון להקמת גנים ציבוריים הממחישים באמצעות פסלים סיפורי ילדים פופולריים בישראל. גנים אלה מהווים חלק ממיזם של העירייה להגדיל את הריאות הירוקות שבעיר. הגנים מפוזרים בכל שכונות העיר.
ועדת גדיש

ועדת גדיש, או בשמה הרשמי הוועדה הציבורית לרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, הייתה ועדה שמינה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אהוד אולמרט ב-2 במאי 2004 לגיבוש הצעת רפורמה במינהל מקרקעי ישראל. לראש הוועדה מונה יעקב גדיש, שהיה בעברו הממונה על התקציבים במשרד האוצר. הוועדה הגישה את המלצותיה במרץ 2005. ההמלצות המרכזיות של הוועדה היו בנושא שיווק קרקעות, האצת הליכי ההסדר והרישום ושינוי מבני במינהל מקרקעי ישראל‏.
הוועדה החלה את עבודתה ב-30 במאי 2004 וקיימה כ-80 שעות דיונים שהשתרעו על פני כ-15 ישיבות עבודה. בישיבות הוועדה השתתפו נציגי משרדי ממשלה (משרד הבינוי והשיכון, המרכז למיפוי ישראל, משרד המשפטים, משרד החקלאות, משרד האוצר ומשרד התיירות) ונציגי ארגונים ציבוריים שונים, כולל ארגונים סביבתיים כמו החברה להגנת הטבע ואדם טבע ודין.
הוועדה סיימה את דיוניה בחודש דצמבר 2004, אך ב-8 בינואר 2005 נפטר היושב ראש, יעקב גדיש, לפני הגשת ההמלצות, ולכן נדחה פרסום ממצאיה. ב-16 במרץ 2005, הציג אהוד אולמרט את המלצות הוועדה לציבור. הממשלה אישרה את החלטות הוועדה פה אחד ב-19 ביוני 2005‏.
בשנת 2009, נכללו רוב המלצות הוועדה במסגרת חוק ההסדרים 2009-2010‏.
סולים ימאדייב

חייו

ימאדייב למד מנהל עסקים במוסקבה לפני שחזר לצ'צ'ניה. הוא הגשים את חלומו להפוך ללוחם והוא החליט להגיע לאפגניסטן ולעבור שם אימונים. השקפתו הפוליטית קשורה עם חמולת בֶּנוֹי (Беной) של שבט הטייפ (Тейп), שיש לה טענות נושנות על העיר גודרמס. תחת שלטונו של אסלאן מסחאדוב, הוא מונה למפקד שדה ופיקד על פלוגת של היחידות המיוחדות שהביסו, בשנת 1998, מיליציה אסלאמית רדיקלית בגודרמס.
במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה הוא מונה למפקד הספצנאז של הגה-אר-או, היחידה המיוחדת ווסטוק ("מזרח"), שמנתה כ-600 איש, תחת אחיו ג'אבריל ימאדייב, שנהרג בהפצצה ב-2003. הוא פעל בצורה קרובה עם הגנרל הרוסי אלכסיי מסלוב הוא קיבל את אות ההוקרה גיבור הפדרציה הרוסית, אות ההוקרה הגבוה ביותר בפדרציה הרוסית. יחד עם חיילי היחידה החצי-צבאית שלו, המוכרים כ"ימאדייבים", וידועים כמי שנוטים לפשע ולחימה פרועה שלוחות רסן. ימאדייב התעמת לעיתים קרובות עם רמזן קדירוב וסייד-מאגומד קאקייב, האחראי על שלטונות הצבא בצ'צ'ניה. בדרודי ואיסה ימאדייב, אחיו הצעירים של סולים מונו למפקדי יחידות והוענקו להם דרגות בהתאם.
ב-14 באפריל 2008, התלקח אחד העימותים הגדולים של סיעות צ'צ'ניות, בין הכוחות הנאמנים לימאדייב לבין נאמני קדירוב. העימות התלקח כאשר שתי שיירות ממוגנות, אחת מכל קבוצה, התנגשו בגודרמס. על פי הדיווח נהרגו בהתנגשות 18 איש. בעקבות זאת התלקח עימות מר בין נאמני ימאדייב לבין כוחות קדירוב. בסופו של דבר גבר קדירוב על ימאדייב, וימאדייב הודח מתפקידו והוכרז כפושע מבוקש בצ'צ'ניה. ב-6 באוגוסט 2008, הוכנסו ימאדייב וחלק מאנשי הקומנדו שלו לרשימת המבוקשים הפדרלית של רוסיה. לדברי אחיו, רוסלן ימאדייב, המשמש כנציג הדומה לענייני צ'צ'ניה, מתגורר סולים לכאורה במוסקבה ואינו מסתתר. אח אחר של ימאדייב, בדרודי, הוכנס לרשימת המבוקשים הפדרלית קודם לכן בשנת 2008. על פי האנליסט המוסקובי, פאבל פלגנהאור, עריכת מצוד אחר יריבי קדירוב, היא חשובה לביסוס מעמדו של קדירוב, ו"כעת ברור כי ימאדייב בטל ומבוטל וקדירוב שולט בצ'צ'ניה".
ימים אחדים לאחר שהוכרז כמבוקש לכאורה ברוסיה, דיווח העיתון הרוסי המקוון, Gazeta.ru, כי ימדאייב לקח חלק בפעולות הצבאיות בפאתי העיר צחינוואלי, במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה. הכתב הצבאי של נוביה גזטה, ליווה את ימאדייב ויתרת נאמניו בגאורגיה. מאוחר יותר בשוך הקרבות, ב-22 באוגוסט 2008, דיווחה RIA נובוסטי כי ימאדייב הודח רשמית מתפקידו כמפקד יחידת הווסטוק בצ'צ'ניה. באותו יום נפסקו החיפושים אחר ימאדייב, כאשר הסיבה הרשמית לכך הייתה כי כוחות ביטחון הפנים של צ'צ'ניה גילו את מקום הימצאו. בכל מקרה, בשנת 2009 סוכני גה-אר-או התנקשו בחייו. אגב, שניים מאנשי יחידת החיסול הרוסית נלכדו בידי הרשויות בקטאר.
אב מנזר

אַב מִנְזָר, או אֵם מִנְזָר, הוא אדם העומד בראש מנזר.

אטימולוגיה

המונח הלטיני לאב מנזר, "abbas", שאוב מן המילה העברית "אב" ("אבא" בארמית). המילה ηγουμενος (הגומנוס, hegumenos) ביוונית מתארת את תפקיד אב מנזר הגברים בנצרות האורתודוקסית ואילו ἡγουμένη (הגומנה, hegumenia) היא המילה לתיאור אם המנזר העומדת בראש מנזר נשים.

בנצרות

לכל מנזר יש אב מנזר האחראי על המנזר ועל הנזירים החיים בו, במנזרי נשים יהיה תפקיד זה מסור בידי אם המנזר. אב המנזר יהיה לרוב נזיר בעצמו, אולם יש מקרים שבהם המינוי הוא של בעל סמכות אחרת. לעיתים ניתן התואר לאיש דת שאינו מנהל מנזר באופן מעשי ולעיתים ניתן התואר למי שעמד בראש קבוצת נזירים נטולי מנזר.
אבות המנזרים הראשונים חיו במנזרים של מדבר יהודה, מצרים וסוריה. חלקם היו דור ראשון לתלמידי ישו, לכן שלטו בעברית ומכאן השימוש במונח העברי לתיאור התפקיד. עם התפשטות הנצרות נדד גם שמו של התפקיד לאימפריה הרומית.
בקהילות המזרחיות נקרא אב המנזר "הגומנוס" (Hegumenos) או ארכימנדריטס (ἀρχιμανδρίτης). למילה ארכימנדריטס במקורה יש משמעות של אדם נושא משרה כנסייתית האחראי ומפקח על מספר מנזרים שבכל אחד מהם יש הגומן משל עצמו.

בבודהיזם


במנזרים בודהיסטיים אב המנזר הוא נזיר האחראי על המנזר ועל שוכניו.
בדיקת צפיפות עצם

בדיקת צפיפות עצם מאפשרת לאמוד את צפיפות העצמות בגוף. תוצאות הבדיקה מזהות את קיומה של מחלת דלדול עצם ומנבאות את ההסתברות לשברים. מבין השיטות הקיימות למדידת צפיפות עצם הכוללות שימוש באולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת כמותית (quantitative computed tomography), קרני רנטגן וטכניקות אחרות, בדיקת DXA (Dual energy X-ray absorptiometry)‎, המכונה גם DEXA, היא הנפוצה ביותר וכן נחשבת למדד הזהב.

DXA

במהלך בדיקת DXA מכוונות שתי אלומות קרני רנטגן בעלות רמות אנרגיה שונות אל עצמות הנבדק ונספרים הפוטונים שחלפו דרך הגוף מבלי להיספג ברקמות. השימוש בשתי אלומות שונות מאפשר לקזז מהתוצאה את הקרינה שנספגה ברקמות הרכות ולחשב את צפיפות העצם.
לרוב נבדקים צוואר הירך וחוליות עמוד השדרה אך הבדיקה יכולה להיערך גם בעצמות אחרות כגון העצם החישור ועצם העקב.
צפיפות עצם, כפי שמכשירי DXA מודדים, מתארת את כמות המינרלים בשטח שנסרק ומבוטאת ביחידות של גרם לסנטימטר מרובע. התוצאות אינן משקפות במדויק את צפיפות העצם שכן הן אינן מתארות את צפיפות החומר האמיתית או את מסת המינרלים של העצם בנפח מסוים (שתבוטא ביחידות של גרם לסנטימטר מעוקב), אך הן מדויקות דיין לצרכים קליניים.
אביגדור לואיזאדא

ביוגרפיה

לואיזאדא נולד בשנת 1905 בפירנצה שבאיטליה, בן לאֶציו. עבד בפירנצה ובמילאנו כמאייר עד לשנת 1936. את הדרכתו הראשונה קיבל מסבו הצייר, ולאחר מכן בשנים 1925–1928 למד באקדמיה בפירנצה. משם המשיך לאקדמיה הלאומית של סן לוקא ברומא (Accademia di San Luca) בשנים 1928–1929. בשנים 1936–1939 היה מזכיר ולאחר מכן מנהל הוועד במילאנו לעזרת פליטים מגרמניה. ובשנים 1946, 1952, 1956, ו-1962 יצא לנסיעות השתלמות באיטליה, פריז, בלגיה והולנד.
בשנת 1939 עלה לואיזאדא לארץ ישראל בארץ עבד כחקלאי ולאחר מכן כמאייר ומורה בבתי ספר יסודיים. במהלך פעילותו כמורה אייר ספרי לימוד והעשרה רבים. כמו כן היה הצייר של עיתון "הצופה לילדים", ואף כתב טור שבו לימד את הילדים כיצד להתבונן באמנות.
בשנים 1965–1975 לימד תולדות האמנות ב"אורט" ובסמינר למורות לציור בתל אביב, והציג במספר תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב בשנים 1954 ו-1960, בבית האמנים בירושלים בשנים 1957 ו-1977, בשנת 1962 גלריה אספס בפריז, ובשנת 1970 במוזיאון רמת גן. וכן הציג בתערוכות קבוצתיות בשנים 1936 ו-1949 בביאנלה בוונציה. בשנים 1948–1963 השתתף בכל תערוכות אופקים חדשים (למעט שנת 1955), לקח חלק בתערוכות בינלאומיות כדוגמת "עשרים אמנים ישראליים" בסאו פאולו ב-1960 ובפאולסקירכה בפרנקפורט בשנת 1980.
לואיזאדה נפטר בשנת 1987.
היה אב לדינה ודפנה.
אסקלפיאדס איש ביתיניה

אסקלפיאדס איש ביתיניה (ביוונית: Ἀσκληπιάδης; c) נולד בשנת 124 או 129 לפנה"ס בבורסה, נפטר בשנת 40 לפנה"ס) היה רופא יווני שנולד בבורסה אשר בחבל ביתיניה באסיה הקטנה ושמעו יצא למרחקים עת שהה ברומא, בה יסד את הרפואה היוונית בסמוך לתום המאה השנייה לפני הספירה. הוא נסע רבות בעת שגופו היה צעיר, ודומה שתחילה בחר ברומא כמשכן של קבע בה פעל כרטוריקן. הוא לא נחל הצלחה רבה במקצוע זה, אך כרופא זכה למוניטין מצוינים.
בבטלו את הדוקטרינה ההומורית של היפוקרטס איש קוס, בחר אסקלפיאדס ליסד את הפרקטיקה הרפואית שלו על בסיס האסכולה האטומיסטית, לפיה מחלות נגרמות כתוצאה מתנועה בלתי-סדירה או לא-הרמונית של הגופיפים בגוף האדם. רעיונותיו נבעו בחלקם מהתאוריה האטומית של הפילוסוף דמוקריטוס. האמצעים הטיפוליים בהם נקט היו מכוונים אפוא כלפי השבת ההרמוניה למתרפא. פעמים רבות שם אסקלפיאדס מבטחו בתמורות תזונתיות, מסאז'ים, רחצה ותרגילי-התעמלות, הגם שהוא לא נמנע משימוש בהקזת דם ובסמי הקאה. הוא המליץ על צריכת יין, ושאף להנעים עצמו על חוליו ככל שרק יכול היה. אסקלפיאדס דגל בטיפול הומאני במחלות נפש, הביא לשחרורם של חולי נפש מאסוריהם וטיפל בהם באמצעות עזרים טבעיים, ובהם דיאטות ומסאז'ים.
מלומדי-הרפואה גלנוס וארטאוס, שניהם מן המאה השנייה לספירת הנוצרים, מייחסים לאסקלפיאדס איש ביתינה את היותו האדם הראשון לבצע פיום קנה אלקטיבי.
תלמידיו היו רבים, ובית-הספר לרפואה שיסדו כונה (בתרגום לאנגלית) "the Methodical". נאמר עליו כי נפטר בגיל מתקדם.
באודולינו

עלילת הספר

בשנת 1204 נכנס באודולינו גיבור הסיפור לקונסטנטינופול מבלי להיות מודע לכך שמסע הצלב הרביעי הכניס אותה לכאוס שלם. בתוך כל הערבוביה הוא מציל את חייו של ניקטאס כוניאטס. ניקטס, אשר דמותו מבוססת על היסטוריון יווני בן התקופה, נדהם מיכולות לימוד השפה של באודולינו, אשר מסוגל לשלוט בכל שפה אשר שמע אי פעם, ומבקש מבאודולינו לספר לו את סיפור חייו. באודולינו מתחיל בכך שב-1155 אומץ על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה. בהמשך נשלח לפריז על מנת ללמוד שם. בפריז הוא נתקל בבני התקופה, מציאותיים ובדיוניים, ביניהם הכומר יוחנן. בעקבות פגישה זו מייחל הגיבור להגיע לארצו האגדתית. לאורך כל הספר נפגש הגיבור עם יצורים אגדתיים כגון חד-קרנים, סאטירים וכן יצורים מן המיתולוגיה היוונית.
הספר מכיל, כמו יצירותיו האחרות של אומברטו אקו, רבדים שונים של קומדיה, פילוסופיה, הרפתקאות אפיות והשפעות של דמיון ימי הביניים אשר מתבטא במגוון החיות אשר נתקל בהן באודולינו. הספר מכיל גם חלקים נרחבים הנוגעים בגישת החיים האגנוסטית.
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2005 בהוצאת כנרת.
האספה הלאומית של פרנקפורט

האספה הלאומית של פרנקפורט (גרמנית: Frankfurter Nationalversammlung) הייתה האספה הלאומית  הראשונה אשר נבחרה בבחירות בכל שטח גרמניה, בתקופה שבה הייתה עדיין מחולקת לנסיכויות רבות. האספה שירתה בתפקידה ברשות מחוקקת מה-18 במאי 1848 ועד ה-31 במאי 1849 והתכנסה בכנסיית פאולסקירכה שבפרנקפורט. אדוארד פון זימזון נבחר לנשיא הוועידה. כינוס האספה היה אחת התביעות של המהפכנים במהפכת מרץ במדינות הקונפדרציה הגרמנית.
באמצעות דיונים סוערים וממושכים הצליחה האספה לחוקק את חוקת פאולסקירכה, אשר הכריזה על כינון קיסרות גרמנית מאוחדת, שמדינות גרמניה השונות יהיו כפופות אליה. חוקה זו הגשימה את דרישות התנועות ליברליות והלאומיות אשר עמדו כאופוזיציה לשיטתו של מטרניך. החוקה  פירטה זכויות אדם רבות, וקבעה את צורת המשטר על-פי עקרונות הדמוקרטיה הפרלמנטרית, במשולב עם מונרכיה חוקתית העוברת בירושה. 
אספת פרנקפורט וחוקתה נכשלו. המלך הפרוסי פרידריך הרביעי סירב לקבל עליו את משרת הקייזר שהוצעה לו. האצולה רבת-העוצמה בפרוסיה ושליטי המדינות הגרמניות הקטנות התנגדו לתיקונים הליברליים שהציעה האספה ואף לעצם קיומה, והאספה התפוררה בהדרגה. עם זאת, השפעות רבות של החוקה שקיבלה האספה הלאומית הפכו לחלק אינטגרלי מחוקת ויימאר של 1919 ושל חוקת גרמניה של 1949.
סינאן פאשא

ביוגרפיה

סינאן נולד באלבניה, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית, ביישוב טופויאן, על ידי קוקה, במשפחה עניה וגויס בצעירותו לחיל היניצ'רים. ייתכן כי הלך בעקבות אחיו איאז, שהגיע לתפקיד של ביילרביי. בשנת 1569 מונה למושל מצרים ועד שנת 1571 ניהל קרבות לכיבוש תימן. בשנת 1574 הוביל חיל משלוח גדול נגד תוניס והצליח לכבוש אותה מידי חיל המצב שהיה מורכב מאיטלקים וספרדים.
בשנת 1580 עמד סינאן בראש המלחמה נגד ממלכת פרס ועוד באותה שנה מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (מקביל לראש ממשלה). כישלון של סגנו, מוחמד פאשא, בהבאת אספקה לחיל המצב בטביליסי גרם לפיטורי סינאן מתפקידו. סינאן מונה למושל דמשק ובשנת 1589, לאחר "מרד היניצ'רים הגדול", מונה בפעם שנייה לתפקיד הווזיר הגדול. בשנת 1591, לאחר עוד מרד יניצ'רים, פוטר מתפקידו, אך בשנת 1593 נקרא בפעם שלישית לתפקיד הווזיר הגדול וניהל את המערכה נגד הונגריה. למרות הצלחתו במערכה נגד הונגריה הודח מתפקידו בשנת 1595 והוגלה, זמן קצר לאחר עלייתו לכס השלטון של מהמט השלישי. באוגוסט של אותה שנה נקרא לנהל את המערכה במונטניה, נגד מיכאי האמיץ. תבוסתו
בידי הרומנים בקרב בקלוגרן הביאה להדחה נוספת, אך מותו של יורשו בתפקיד, שלושה ימים לאחר המינוי, פורש כאות מהשמים וסינאן מונה בפעם החמישית לתפקיד הווזיר הגדול.
למעשה להערכתו של הכרוניקון סלאניקי הסיבה האמיתית למינויו החוזר היה "בורסתו הגדולה וקשריו הרבים".
הוא סיים את חייו בפתאומיות בהשאירו אחריו הון עצום ללא יורשים.
זמן פוניבז'

הפקה

צילומי הסרט שהחלו בשנת 2010, התאפשרו לאחר שנשיא הישיבה, הרב אליעזר כהנמן, הביע את הסכמתו לפתוח את הישיבה למצלמות לאחר התלבטות ארוכה. הסרט אינו מתעד את מאבקי הירושה הפוליטיים שפרצו בישיבה לפני מותו של נשיאה הקודם הרב אברהם כהנמן. הוא מתמקד בתהליכים הפנימיים שעוברים התלמידים החדשים ומתאר את התמודדותם עם השינוי בחייהם. הסרט מצולם ברובו בתוך בניין הישיבה, פרט לשוט אחד של הלווייתו של ראש ישיבת פוניבז' לצעירים הרב מיכל יהודה ליפקוביץ.
יוצר הסרט יהונתן אינדורסקי (1984), בוגר ישיבת פוניבז' בעצמו, החליט לביים את הסרט במהלך לימודיו בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל:
כשהגעתי לסם שפיגל והבנתי מה זה קולנוע ואיזה רגעים אתה יכול ללכוד באמצעותו, היה לי כאב לב גדול. אמרתי לעצמי 'כמה חבל שלא הייתה לי מצלמה אז, שלא יכולתי לצלם את החדר שלי, את ההתמודדויות היומיומיות בישיבה'. מאז חלמתי לחזור לישיבה ולעשות את הסרט הזה. אחרי הלימודים התחלתי לגשש, ולהפתעתי גיליתי איזו נכונות בסיסית. בסך הכול כשעזבתי את הישיבה לא עשיתי את זה בטריקת דלת, שמרתי על קשר טוב.
— עניין של זמן, מגזין ד'קמפוס, 22/12/12
הסרט הוצג בהקרנת בכורה ב-3 באוקטובר 2012 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והוקרן גם בפסטיבל דוקאביב גליל ובפסטיבלים נוספים בעולם, ביניהם פסטיבל דוק לייפציג בגרמניה, והפסטיבל לקולנוע אסייתי בהאנגז'ו שבסין ופסטיבל הקולנוע הבינלאומי Jewish MOTFS בוורשה, שם זכה במקום הראשון. החל ממרץ 2013 מוקרן הסרט בסינמטק ירושלים וסינמטק תל אביב. ב-21 באוגוסט 2013 שודר בהקרנת בכורה בטלוויזיה בערוץ יס דוקו, וזכה לאהדת המבקרים.
מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר 2013, וזוכה פרס סרט הביכורים הטוב ביותר של פורום היוצרים הדוקומנטריים לאותה שנה.
הסרט הופק בתמיכה כלכלית של רשת, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וקרן אבי חי.
רפידוגרף

רפידוגרף הוא שם גנרי לעט לשרטוט טכני ולשימוש גרפי.
המשתמשים העיקריים בו הם שרטטים, מהנדסים ואדריכלים, אף שהוא משמש גם גרפיקאים, אמנים ומעצבים. העט משמש גם לתיוג אותיות הספרי תורה תפילין ומזוזות בידי סופרי סת״ם.
"רפידוגרף" הוא סימן רשום של חברת רוטרינג הגרמנית, שהפך לשם גנרי לעטים הטכניים של חברות אחרות שבאו אחריו.

היסטוריה

עד אמצע המאה ה-20 השתמשו ברייספדר לצורך שרטוט. לאחר המצאת העט נובע פותח גם עט נובע עם בוכנה בתוכו במקום ציפורן, אך רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 שוכלל הכלי בחברת רוטרינג והופץ בשם רפידוגרף.
הרפידוגרף קיבל את צורתו הסופית בשנות ה-60 והפך לעט השרטוט העיקרי של המתכננים.
מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ירד השימוש ברפידוגרף בגלל המעבר לתכנון ושרטוט ממוחשבים.

תיאור טכני

הרפידוגרף מורכב מבוכנה שבקצה חוט פלדה הנע בתוך שרוול דק שעוביו כעובי הקו המשורטט. הדיו, שנתון במיכל מעל הבוכנה, עוטף את הבוכנה, זורם בין החוט לשרוול, וניגר אל דף השרטוט בקצה השרוול. הבוכנה, החוט והשרוול מכונים "ראש" הרפידוגרף. 
בניגוד לרייספדר, שבו ניתן לכוון את עובי הקו המשורטט על ידי הרחבה והצרה של הרווח בין זרועותיו נושאות הדיו, כל רפידוגרף משרטט קו בעובי אחיד. לפיכך משתמשים לשרטוט טכני במספר רפידוגרפים - אחד לכל עובי קו שיש בשרטוט.
הרפידוגרפים בנויים בצורה מודולרית כך שכל הרפידוגרפים מתוצרת חברה מסוימת זהים במידותיהם מלבד ראשי הרפידוגרף שניתנים להחלפה בין כלי לכלי.
מכירה פומבית של דולר

בתורת המשחקים, מכירה פומבית של דולר היא משחק שהוצע בידי הכלכלן מרטין שוביק, ומתאר סיטואציה פרדוקסלית לכאורה בה שרשרת של פעולות רציונליות לכאורה מובילה לתוצאה לא רציונלית.

תיאור המשחק

המשחק מבוסס על מכירה פומבית בה מוצע למכירה שטר של דולר אחד, אך בתוספת הכלל הבא: לאחר שהוחלט על הזוכה במכירה, גם הוא וגם מציע ההצעה השנייה בגובהה צריכים לשלם את הסכום שהציעו, אך רק הזוכה מקבל את השטר.
בשל כלל זה, המשחק עלול להתפתח באופן הבא: נניח שאחד מהמשתתפים הציע סנט בודד בעד השטר. הדבר כדאי לו, שכן אם יזכה במכירה, ירוויח בצורה זו 99 סנט. עם זאת, מיד לאחר מכן מציע משתתף אחר שני סנט בעד הדולר (מכיוון שכך הוא מבטיח לעצמו רווח של 98 סנט), ובכך גורם למשתתף הראשון להישאר עם הפסד של סנט (שכן הצעתו היא השנייה בגודלה).
המשתתף הראשון, כדי להימנע מהפסד הכסף, יציע סכום גבוה יותר, למשל שלושה סנט, ועל פי אותו היגיון יימשך המשחק עד אשר יציע אחד השחקנים הצעה בגובה 99 סנט (נניח כי ההפרש בין שתי הצעות חייב להיות לכל הפחות סנט).
כעת עומדת בפני השחקן השני הבחירה הבאה: או שיפסיד סכום כלשהו, או שיציע עבור השטר דולר. אם הצעתו תתקבל, הוא אמנם לא ירוויח כלום, אך גם לא יפסיד. עם זאת, הדבר יגרום לשחקן השני להפסיד 99 סנט, ולכן הוא יציע הצעה נוספת, הגדולה מדולר - נאמר, דולר וסנט בודד. כך הוא אמנם מפסיד סנט, אך הפסד זה עדיף לו מאשר הפסד של 99 סנט.
עם זאת, המשחק אינו נגמר כאן; למעשה, ניתן להמשיך אותו על פי היגיון זה ללא הפסקה, כאשר הסכומים שאותם מציעים הצדדים הולכים וגדלים ללא חסם (פרט לחסם שנגזר מכמות הכסף שיש למשתתפים). כך מגיע המשחק לתוצאה אבסורדית, שבה שני השחקנים מפסידים בשל ההשתתפות במכירה הפומבית. המסקנה העולה מניתוח זה היא שההתנהגות הרציונלית היחידה האפשרית ביחס למשחק היא לא להשתתף בו כלל (ואם מישהו כבר משתתף במשחק - הדבר הרציונלי ביותר שהוא יכול לעשות הוא לפרוש מיד).
ThatPower

רקע

השיר פורסם ביוטיוב ב-15 במרץ ובאייטונס ב-18 במרץ. ויליאם ג'יימס צייץ את עטיפת השיר ב-15 במרץ. השיר הוקלט ב-20 בפברואר 2013 במטרופוליס, כאשר שני האמנים היו בלונדון עבור טקס פרסי המוזיקה הבריטית. 
את השיר שלח ג'יימס לרדיו האמריקאי העכשווי ב-26 במרץ 2013, ונמכרו 108,000 עותקים של הסינגל בהורדות דיגיטליות כבר בשבועו הראשון.