יחידת מצוף 247

יחידת מצוף 247 היא יחידה צבאית שהוקמה ב־1955 לשם החזקת מובלעת הר הצופים, איסוף מודיעין, חימוש וביצור העמדות אשר נשאר מובלעת מפורזת בתוך השטח הירדני
משנת 1958 כונה מפקד ההר בשם "מלך" כפי הנראה בגלל צורת הכובע של קציני המשטרה באותם ימים. כובע השוטרים שסופק רק לקציני משטרה מדרגת רב-פקד ומעלה, היה מעוטר בכותרת סביב הכובע. בשל צורת הכובע שדמתה ל"כתר מלוכה" החליטו לכנות את המפקד בשם "מלך" ואת הסגל הקבוע "נערי המלך". סגן המפקד כונה: "המלך 2".
על ההר היו 13 עמדות (מתחמים) שנקראו "קיפודים" (הצירוף 7+4+2 יצר 13)

"יחידת מצוף 247"

בשנת 1955, הוחלט על הקמה של יחידה מיוחדת, עבור מובלעת הר הצופים, היחידה "מצוף 247" החלה לפעול בשנת 1956. כללה סגל קבוע של כ-8 בעלי תפקידים ומקצועות חיוניים. תפקידה היה בדרכים מתוחכמות, להבריח נשק, תחמושת ואמצעי הגנה להר הצופים
עם הקמת היחידה השם הראשון שניתן ליחידה היה "מצדה", בשנת 1957 שם היחידה הוחלף ל"צורון", ושוב הוחלף בשנת 1959 לשם הקבוע "מצוף 247".
בנוסף עסקה היחידה המיוחדת, בהקמת ביצורים ובמיקוש של הר הצופים. הסגל הקבוע של יחידת "מצוף 247", היו חיילי צה"ל אשר הולבשו בבגדי אזרח. כביכול "סטודנטים", מפקד היחידה, כונה ה"מלך" ויתר הסגל כונו "נערי המלך", סה"כ חיילי יחידת "מצוף 247" – 8 עד 9 חיילים בשתי משמרות (לצורך חילופים). המטרה המרכזית של היחידה, הייתה למנוע סכנה לעתיד המובלעת כשטח ישראלי. מובלעת הר הצופים, שימש כמוצב בעל חשיבות מודיעינית ואסטרטגית חשוב ביותר, השייך למדינת ישראל, בתוך שטח האויב
ב-10 ביוני 1967, הגיעה משימתה של "מצוף 247" לסיומה, עם שחרור ירושלים.

היסטוריה

בהתאם להוראות הסכם שביתת הנשק עם הירדנים, מ-1948 שנערך בחסות האו"ם, הוקפא המצב, כפי שהיה, במועד החתימה, ונאסר על ישראל, לשנות את מצבת כוח האדם על הר הצופים, לבנות, להתבצר, להתחמש, או להחליף את כלי הנשק המיושנים בחדשים, להעלות או להוריד מהר הצופים ציוד כלשהו. הוראות ההסכם התירו ל-35 אזרחים, בנוסף לכוח של 85 שוטרים, לשהות בשטח הר הצופים, סך הכול 120 שוטרים ואזרחים.
הוראות הסכם שביתת הנשק, יצרו צורך גדול בנשק מתקדם, בכמות מספקת, בארטילריה, תחמושת, חומרי נפץ, מוקשים וציוד ביצורים, על מנת, שתהיה יכולת אמיתית להתגונן כנגד התקפה, אם תבוא על מובלעת ההר הצופים, דאגה זאת הובילה להחלטה להקים יחידה מיוחדת לצורך כך.
בן השנים 1948–1955 ועד להקמת היחידה, הייתה הפעילות של ההגנה על "הר הצופים" נתונה בידי כוח פלוגתי (מחופש לשוטרים), אשר על פי הסכמי שביתת הנשק עלה להר לתקופות לא קבועות, לעיתים אפילו לתקופה של עד 3 חודשים.
במשך השנים, פותחו אמצעים מתוחכמים יותר ויותר, להברחת נשק, תחמושת וציוד "לא לגאלי" להר הצופים, שהיה כאמור אסור על פי הסכם שביתת הנשק.
להר הצופים היו מגיעים בתוך שני משוריינים: משוריין גדול ומשוריין קטן, המשוריין הקטן נקרא "המשוריין החכם", בגג המשוריין הקטן נהגו להבריח נשק, תחמושת, מטעני חבלה, מוקשים, ואפילו שלושה ג'יפים מסוג ויליס C.J-5, ושלושה תול"רים, כמו גם תותחי 20 מ"מ קרקע, קרקע.
להברחות הנשק הלא לגלי למובלעת הר הצופים, קראו בשם הקוד: "שיירות הקמח".
בשני המשוריינים הוסתרו בדפנות נשק ותחמושת, מוכנים לפעולה, לצורכי הגנה עצמית במקרה שהשיירה תותקף. אולם, רק במשוריין הקטן "החכם" הייתה אפשרות, באמצעות הרמת גג המשוריין, להכניס לתוכו את הנשק המתקדם ביותר אשר היה בצה"ל, תחמושת, חומרי החבלה, ציוד ביצורים ועוד.
הנשק, הציוד, והתחמושת הוכנסו דרך פתח של כ- 30 ס"מ בגג המשוריין. הג'יפים הוכנסו חתוכים לפרוסות של 29 ס"מ…
על ההר, חלקי הג'יפים הורכבו, והג'יפים עם התול"רים הוכשרו לפעולה.
היחידה הצליחה להעלות להר הצופים, ג'יפי תול"ר, מרגמות 81 מ"מ, תותחי 20 מ"מ, מקלעים כבדים, נשק אישי ותחמושת, מוקשים, חומרי נפץ וציוד ביצורים.
החלפת הכוח הייתה תמיד של כ-45 לוחמים מתוך ה-120 ששהו על ההר. כ-20 חיילים בסדיר ובקבע בכל פרק זמן, כולל סגל של כ-8-9 חיילים "נערי המלך". היתר היו אזרחים עובדי צה"ל.
"יחידת מצוף 247" הייתה רק חלק מן הכוחות על ההר, אם כי הם היו היחידים ששהו שם באופן קבוע. פלוגות שונות מגולני, חטיבת הצנחנים והנח"ל גם היו מולבשות כשוטרים ועולות על ההר לתקופות של כחודש.

חילוץ מוחמד דאוד משדה מוקשים

בשנת 1956 נפצע קצין הלגיון הירדני קפטן מוחמד דאוד בעת שדרך על מוקש נעל סמוך למובלעת הר הצופים כשליווה משקיפי או"ם בעת תקרית גבול. דאוד היה הממונה על צוות ועדת שביתת הנשק מטעם הצבא הירדני בין השנים 1965–1967.
אהרון קמארה, המפקד הישראלי של "יחידת מצוף 247" בהר הצופים נכנס לשדה המוקשים וחילץ תחילה את שני קציני האו"ם (אוסטרלי וקנדי) ואת דאוד.
לאחר כיבוש ירושלים המזרחית בידי צה"ל, הסגיר עצמו דאוד לידי כוחות צה"ל ושוחרר לאחר 17 ימי מעצר. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת זעים (אלוף) בצבא ירדן. לימים, בספטמבר 1970 דאוד מונה לראש ממשלת ירדן למשך שבוע.
כאשר סיפור ההצלה דווח למפקד מחוז ירושלים חיים הרצוג נזף בקאמרה על שהציל את הקצינים.
לפני מותו, בינואר 1972 פנה דאוד לבתו מונה וביקש ממנה למצוא את הקצין הישראלי שהצילו, וביקשה שתראה בו כ"אביה" לאחר מותו.

תקרית גן שולמית

ב-26 במאי 1958 בעת סיור ריבונות ב"גן שולמית", בשיפולים המזרחיים של הר הצופים, בשטח מת מבחינת התצפיות והעמדות של כוחותינו. הלגיון הירדני (צלפים) במארב מתוכנן היטב פתח באש על הסיור, במיוחד מה"חורשה" מוצב ירדני הנמצא צפונית מזרחית לגן שולמית, במקום שהוא מחוץ לשטח המפורז. בהמשך הירי על הפטרול גם מ"החזירייה" בשטח הצפוני באוגוסטה ויקטוריה נפתחה אש כבדה, על כוח החילוץ, של 6 לוחמים בפיקודו של קצין. 
כתוצאה מכך, נהרגו 2 לוחמים מסיור הריבונות ו-2 לוחמים מכוחות החילוץ, ו-2 לוחמים נפצעו. הנופלים: מ"כ אליאב אלעשרי מפקד הפטרול סיור הריבונות, משה גינזבורג - לוחם של הפטרול, מרדכי טיקוצ'ינסקי - מפקד כוח החילוץ הראשון, יוסף יוחימק - מפקד כוח החילוץ השני. כל ההרוגים היו מהכוח ששירת על ההר. נהרג גם היושב ראש הקנדי של ועדת שביתת הנשק, לויטננט קולונל ג'ורג' פלינט, שבא לתווך בין הצדדים.
על גבורתם הוענקו, באיחור ניכר, (לבני המשפחה) של אליאב אלעשרי ויוסף יוחימק צל"ש הרמטכ"ל.
כיום הגן קרוי הגן הבוטני הלאומי.

מותו של חגי בר-אוריאן: קפץ על רימון יד ונהרג

באוקטובר 1964 בר-אוריאן וחבריו לגדוד מ-חטיבת גולני פעלו לפירוק רימוני יד בגזרת הר הצופים. אוריאן שירת במוצב על תקן חבלן גדודי.
פרטי האירוע:  ב-13 באוקטובר, שנת 1964, קבוצת חיילי חטיבת גולני מוקמה ב"בניין הכימיה" בהר הצופים. המשימה שקיבלו הייתה לפרק עשרות רימוני יד בריטיים מסוג מילס. בשלב מסוים הבחינו ברימון חי שנצרתו שוחררה. חגי בר-אוריאן חטף את הרימון בידו, רץ מתוך הבניין וחיפוש מקום ריק מחיילים להשליך אליו את הפצצה. משלא מצא, הוא הצמיד את הרימון אל ירך ימין שלו, ונהרג.
על פרטי המקרה הוטלה צנזורה כבדה במשך 50 שנה. המשפחה תודרכה אז ובמשך שנים רבות אחר כך, לשמור את דבר מותו של חגי לעצמה.
בתחילת שנת 2018 מינה הרמטכ"ל גדי אייזנקוט קצין בודק לפרשה - תא"ל הושע פרידמן בן שלום, קצין מילואים ראשי.

אנדרטה

לאחר פניית וותיקי "יחידת מצוף 247" לנשיא האוניברסיטה העברית בירושלים הפרופ' מנחם מגידור, ב-18 ביוני 2009 נחנכה אנדרטה להנצחה של "יחידת מצוף 247" במרכז הר-הצופים בכיכר אביגדור המאירי.
את תמצית תיאור פעילות היחידה, ניסח המשורר חיים גורי ב-39 מילים על לוח האנדרטה.