google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק אלפסי (חוקר חסידות)

תולדות חייו

נולד בתל אביב לישראל אלפסי, חסיד גור ומראשוני התעשיינים בתל אביב. יצחק אלפסי עצמו היה קשור לאדמו"רים מגור "הבית ישראל" ו"הפני מנחם". 
אלפסי כיהן כמרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת "השחר" (מכללה לגמלאים בתל אביב). שימש כיו"ר ועדת התרבות של המטכ"ל, וכן שימש כמזכירו של מי שכיהן כשר התחבורה וסגן שר הסעד. אלפסי היה עורכו של העלון "שבת בשבתו", אחד מראשוני עלוני פרשת השבוע, בין השנים תשמ"ד - תשנ"ד (1984–1994).
אלפסי הוא תושב תל אביב והיה רב בית הכנסת "קוממיות אברהם", מיסודו של הרב שלמה גורן, לאחר פטירת הרב גורן עד שמפאת גילו נבצר ממנו לכהן בתפקיד זה.

עבודתו המחקרית

אלפסי כתב למעלה מ-90 ספרים. על דרך עבודתו כתב: "מבני הדור הקודם אנו. הכול נכתב בכתב יד, ללא מחשבים וללא עוזרים". הוא הראשון שעסק בתחום ריכוז הביוגרפיות החסידיות בצורה אקדמאית, והתייחד בימיו בעבודתו הגנאלוגית המקצועית. בספריו, ייחד ערכים נכבדים למאות ואלפי דמויות של חסידים אלמונים שאילולי עבודתו היו נשכחים. מחקריו זוכים להכרה הן בחוגי החסידים והן בקרב אנשי המדע, והם מהמקורות היסודיים המלווים את כל מי שעוסק בתחום. הוא זכה במהלך השנים בפרסים רבים על מחקריו, ובהם: פרס ראש הממשלה ופרס הרב קוק לספרות תורנית (2004). כמו כן הוא יקיר העיר תל אביב.

ביקורת

מחקריו ספגו ביקורת מכיוונים שונים]. בקרב החרדים הוא "מואשם" בציונות ובנטייתו לייחס לאדמו"רים רבים תמיכה בציונות (לא מעט בשל עבודת הדוקטורט שלו "החסידות וההתעוררות הלאומית" שעסקה בקשר בין חסידות לציונות). מנגד, אנשי המחקר טוענים כי בשל נטייתו לחסידות, נטייה שהוא מציג בגלוי, הוא נמנע מקריאה ביקורתית ומאמץ את ההיסטוריוגרפיה החסידית בקלות יתר].

משפחתו

באמצע שנות החמישים נישא לעדינה ברטלר, בתו של מנחם אשר ברטלר, חסיד ויז'ניץ וממקימי קריית ויז'ניץ בבני ברק. אחיה הוא הרב יצחק ברטלר, ראש ישיבת איתרי, ואחותה נשואה לרב כתריאל קולודצקי, ראש ישיבת היישוב החדש.
אחותו של אלפסי, רחל פרדני, היא אמה של גילה קצב, וחותנתו של נשיא המדינה לשעבר משה קצב.
אבי הכלה 2

תקציר העלילה

ג'ורג' בנקס (סטיב מרטין) חייב לקבל את המציאות כי בתו אנני (קימברלי ויליאמס), אשר הפכה מלהיות "בתו של" ל"אשתו של", עומדת להפוך להיות "אמו של" - שכן היא בהיריון. כתוצאה מכך, ג'ורג' נאלץ להרהר על מקומו-שלו בחייו, ומשבר אמצע החיים עבורו הוא בלתי נמנע. במסעו להחזיר את נעוריו, ג'ורג' מכניס את אשתו נינה (דיאן קיטון) להיריון בלתי צפוי. כעת, ג'ורג' צריך להתמודד לא רק עם מעמדו החדש כסבא, אלא גם לחזור להיות הורה לילד קטן, בדיוק בזמן שתכנן לצאת לפנסיה ולהנות בשלווה משנות הזהב, ביחד עם נינה.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 47% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 19 ביקורות.
אוויס

היסטוריה

בשנת 1946 פתח וורן אוויס, טייס בחיל האוויר האמריקאי, סוכנות השכרת הרכב בשדה התעופה Willow Run ביפסילנטי, מישיגן שבארצות הברית. עד אז לא הייתה אפשרות לשכור רכב בנמלי התעופה, ואוויס, שרכב על אופניים מנמל התעופה לביתו, נאלץ לשאת את אופניו בבטן המטוס לכל מקום שטס אליו. בעת הפתיחה היו ברשות החברה 3 מכוניות.
ב-1953 הקימה אוויס את סניפיה הראשונים מחוץ לגבולות ארצות הברית, באירופה, בקנדה ובמקסיקו. ב-1963 השיקה אוויס מסע פרסום עולמי, שסיסמתו, "We are No. 2. We try harder". הסיסמה ביטאה שינוי ניהולי וארגוני שהעמיד את הלקוחות והשירות ללקוחות בראש סדרי העדיפויות של החברה. נכון ל-2013 משתמשת החברה בסיסמה "We try harder" בפרסומיה.
לאוויס יש כ-9,550 תחנות השכרת רכב ב-180 מדינות ברחבי העולם. הזמנות הרכב מתבצעות דרך האינטרנט, בטלפון ובאמצעות סוכני הנסיעות. צי המכוניות הבינלאומי של החברה כולל יותר מ-575,000 כלי רכב. מחזור המכירות השנתי של אוויס עומד על כ-2.5 מיליארד דולר. בכל שנה מבצעת החברה כ-38 מיליון השכרות רכב.

אוויס בישראל

בישראל פועלת אוויס מתחילת שנות השישים של המאה העשרים. חברת "דן רנט-א-קאר" הוקמה בשנת 1986 ונרשמה למסחר בבורסה בתל אביב ב-1993. שמה שונה ל-"דן רכב ותחבורה" בשנת 2002, בשנת 2011 הועברה הבעלות בזיכיון אוויס ל-"קרדן רכב בע"מ". עד אמצע שנות ה-90 התמקדה החברה בפעילות השכרת הרכב לזמן קצר בישראל ובחו"ל. מאמצע שנות ה-90 הפך הליסינג התפעולי לתחום הפעילות המרכזי של החברה. לזמן קצר משכירה אוויס מגוון כלי רכב, פרטיים ומסחריים, להשכרה לתקופה של עד שנה. לתקופות ארוכות יותר מציעה החברה ליסינג תפעולי - השכרת רכב לתקופות ארוכות (בין שנה לשלוש שנים) תמורת תשלום חודשי קבוע, וכן ליסינג מימוני/פרטי. בין לקוחותיה – מותגים בינלאומיים ומקומיים מובילים, כגון "טבע", "פלאפון", "אלקטרה", "מארוול", נייס" וכו'.
בנוסף, עוסקת החברה במכירת כלי רכב מיד ראשונה מצי הליסינג וההשכרה - בכל שנה מוכרת החברה כ-10,000 כלי רכב.
נכון לשנת 2016, מספר הרכבים של אוויס הוא כ-31,000 כלי רכב, רובם בליסינג תפעולי. החברה מפעילה 13 סניפי השכרה מנהריה ועד אילת ו-20 מרכזים למכירת רכב מיד ראשונה מצי הליסינג וההשכרה.
כיום אוויס בבעלות משותפת של קבוצת UMI וקבוצת קומסקו.
אורן שקדי

קריירת בימוי

בשנת 2007 התחיל את דרכו כבמאי, ביים וערך הרבה משדרים וסדרות טלוויזיה/אינטרנטיות ובניהם, ביים סדרת פרסומות אינטרנטית, ביים וכתב את הסרט הקצר "אין תפקידים קטנים" (בין שחקניו אוהד קנולר, סנדרה שדה וריקי בליך) וביים כמה קליפים לשירים ביניהם, "נעים בגב" ו"איש גדול מאוד".
בשנת 2007 היה עוזר במאי בסדרה "אולי הפעם" ובשנת 2008 ביים את הדרמה היומית של HOT, "חשופים". בשנים 2009–2010 ביים את סדרת הדוקו דרמה "גירושים נפלאים" ששודרה ב-YES. ביים את צילומי החוץ של סדרת הנוער "האי" ששודרה בערוץ הילדים של הוט.
בשנת 2010 עבד כבמאי יומי בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי, "האח הגדול" בקשת. בשנים 2010–2011 היה במאי ראשי בקומדיית המצבים "השועלים" לצד ירון ארזי.
בנוסף גם היה עוזר במאי בסדרות "פרשת רות", "ראש גדול", "לאהוב את אנה" ועוד. 
שקדי גם ביים את כל שלוש העונות של הסדרה "אליפים" ששודרה בYES, ערוץ הילדים וכללה 180 פרקים. בנוסף גם ביים שני סרטי מחול בשנים 2012–2013. בנוסף גם במאי שותף את העונה השנייה והשלישית של הסדרה "החממה".
בשנת 2014 החל לביים את סדרת הנוער של גיורא חמיצר, "שכונה" שמשודרת בניקלודיאון של HOT, ובנוסף גם שיחק תפקיד אורח בשנת 2015 בסדרה בתור ברק, המורה הפרטי של אגם.
ב- 2016 החל לביים את הקומדיה "צפוף" בערוץ זום לילדי הוט בהשתתפות אלי פיניש ואת הסדרה הקומית "שוסטר ושוסטר" של היוצר ירון ארזי ביים עבור כאן חינוכית.
במהלך 2018 ו-2019 ביים אורן סדרות נוספות: "קופה ראשית" עם שחקנים כמו קרן מור, דב נבון וקומיקאים נוספים עבור "כאן", סיטקום חדשני בשם "שב"ס" בהשתתפות מיטב שחקני ישראל כמו יגאל נאור, מנשה נוי וקומדיה בהשתתפות מירי מסיקה עבור קשת 12 שנקראת "זה לא הגיל".

קריירת משחק

שקדי זכה במלגת קרן בשנים 2001, 2003 על משחקו.
לפני היותו במאי שיחק בתפקידים קטנים בכמה סדרות וסרטים, שיחק את עמית ב"הכל דבש" (2007), נועם ב"סרוגים" (2008) ואת ניב ב"אולי הפעם" (2008).
השתתף בנוסף בכמה הצגות ביניהם, "במקל בסרגל" שהופיע בתיאטרון הקאמרי בתפקידים שונים, "מזריץ" בתפקיד לאון שהופיע בצוותא תל אביב, "הלב" הצגת ילדים שם שיחק ושר ו"הזמיר", "בן המלך והעני", "מיכאל" שהם הצגות ילדים שהופיעו בתיאטרון "גושן".
השתתף גם בכמה פרסומות ביניהם, "גולסטאר", "סלקום", "קרייזי ליין" ועוד.

חיו האישיים

נשוי עם ילדים וגר בתל אביב שקדי שירת בתור מדריך במגמת פיתוח הדרכה בחיל הקשר בשירותו בצה"ל. בנוסף הוא גם בוגר בית האומנויות הבמה בסמינר הקיבוצים לשנת 2004.
פיג'ו פרטנר

מנועים

שני המנועים העיקריים בהיצע הם מנועי דיזל בעלי 4 צילינדרים, בשני נפחים:
בנפח 1900 סמ"ק, עם הספק מרבי של 71 כ"ס בסל"ד 4600, ומומנט מרבי של 13 קג"מ בסל"ד 2500. 
בנפח 2000 סמ"ק, עם הספק מרבי של 90 כ"ס בסל"ד 4000, ומומנט מרבי של 21.4 קג"מ בסל"ד 1900. למנוע זה הזרקה ישירה במסילה משותפת.
בנוסף הרכב מוצע עם 2 מנועי בנזין בנפח של 1360 סמ"ק ו- 1587 סמ"ק, וכן קיימות גרסאות חשמליות.

פרטנר II

הדור השני הוצג רשמית בינואר 2008.
חורבת בליה

חורבת בליה (ח'רבת אלמיבליה במקור) היא אתר ארכאולוגי בגליל המערבי, השוכן בין היישובים תובל ופלך, ברום של כ-490 מטרים מעל פני הים.
האתר תועד במהלך המאה ה-19 בידי החוקר הצרפתי ויקטור גרן ובידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ועד לשלהי התקופה העותמאנית ישבו בו דרוזים.
בחורבה שרידי בית בד, מתקני תעשייה חקלאית ובורות מים גדולים, בעיקר מהתקופה הרומית ומהתקופה הביזנטית.
האתר נזכר כ-Meblie בתעודה צלבנית משנת 1220.
בסמוך לאתר, מערת קבורה בה נמצאה חריטה של מנורת שבעת הקנים.

לקריאה נוספת

אריאל: כתב עת לידיעת ארץ-ישראל - בתי-כנסת בגליל ובגולן, גיליון 52, מאי 1987, עמ' 131.
קוניגסג

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1994 בשוודיה על ידי כריסטיאן פון קוניגסג, מתוך כוונה לייצר מכונית על ברמה עולמית. שנים רבות של פיתוח הובילו לאבטיפוס ראשון של רכב ספורט המאפשר נסיעה חוקית בכביש הציבורי.
חברת קוניגסג רכב היא חברה פרטית ומחזיקים בה כ-90 בעלי מניות. כריסטיאן פון קוניגסג הוא מנכ"ל ובעל המניות המרכזי.
בשנת 2006 החל הייצור של דגם CCX, אשר משתמש במנוע שיוצר במיוחד עבורו. CCX הוא רכב חוקי לנסיעה בכביש הציבורי ברוב מדינות העולם.
קוניגסג גם מעורבת בפיתוח "טכנולוגיה ירוקה" - מכוניות הנוסעות על דלק ביולוגי או מכוניות חשמליות ובכלל זה פיתוח דגם בשם CCXR שכינויו "כוח הצמחים".
ב-18 ביולי 2016, בעת נסיעת מבחן במסלול נורדשלייפה עם רכב העל של החברה One:1, נתגלה כשל טכני בחיישני ה-ABS של הרכב, אשר גרם לנעילת גלגלים ולתאונה.
ב-5 בנובמבר 2017 שברה קוניגסג אגרה מדגם RS את שיא המהירות העולמי, כשגמאה כביש באורך 17 ק"מ בנבאדה במהירות של 457.9 קמ"ש, תוך שהיא שוברת את שיא המהירות של הנסי ונום gt, שעמד על 435 קמ"ש. בכך הפכה הקוניגסג אגרה למכונית המהירה ביותר בעולם.

הנסיון לרכוש את חברת סאאב

ב-11 ביוני 2009 דווח כי קוניגסג וקבוצת משקיעים חתמו על מכתב כוונות עם סאאב לקנות את סאאב מידי ג'נרל מוטורס. ג'נרל מוטורס אישרה ב-16 ביוני כי הם בחרו בקוניגסג כקונים של סאאב, ונקבע תאריך לחתימת העסקה ב-30 בספטמבר 2009. בסופו של דבר הודיעה קוניגסג על ביטול העסקה.

בתקשורת ובתרבות

במרץ 2009 נבחרה CCXR על ידי המגזין פורבס כאחת מעשר המכוניות היפות ביותר בהיסטוריה. בחודש דצמבר 2010 זכה דגם אגירה בפרס טופ גיר היוקרתי. בשנת 2011 הופיעה החברה בסרט תיעודי על ייצור קוניגסג אגירה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
בסרט מהיר ועצבני 5 מופיעים כלי רכב מתוצרת קוניגסג. ב-2014 הופיע הרכב בסרט "הצורך במהירות" והוצג כמהיר ביותר מבין כלי הרכב שהשתתפו בו.
איסק קיסה טלין

קריירת מועדונים

קיסה טלין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרלסלונדס, ממנה התקדם עד לקבוצה הבוגרת. בשנת 2011 חתם בנורשפינג.
ב-4 ביוני 2014 חתם לארבע עונות במאלמה. ב-16 ביולי 2014 ערך טלין את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד ונטספילס במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-19 ביולי 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קאלמאר. עד לסיום העונה בשוודיה הוא כבש 5 שערים ב-14 משחקים.
ב-22 בינואר 2015 חתם לארבע וחצי שנים בבורדו. יומיים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בסטיה.
ב-5 בינואר 2017 הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה, וב-24 במאי עבר לקבוצה באופן רשמי.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לואסלנד-בוורן.
ב-7 באוגוסט 2018 הושאל לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.

קריירה בינלאומית

קיסה טלין שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה, ואף זכה עם נבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015.
ב-15 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד מונטנגרו. קיסה טלין נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
הארמייה ה-18 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה ביוני 1941 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור חרקיב. ב-25 ביוני 1941 הארמייה נכללה בכוחות של החזית הדרומית. היא החלה בקרבות מגננה בחלק הדרום מערבי של אוקראינה הסובייטית בהמשך נסוגה לגדה השמאלית של הדנייפר. בהמלך קרבות מגננה באזור דונבס חלק משמעותי של הארמייה ה-18 כותר על ידי ארמיית הפאנצר הראשונה . כ-60 אלף חיילים וקצינים נפלו לשבי ומפקד הארמייה נהרג.
יחידות הארמייה המשיכו בקרבות מגננה באזור רוסטוב ובפעתי הקווקז. בשנת 1943 הארמייה המשיכה בקרבות מגננה באזור נובורוסייסק. בפברואר 1943 היא הוצאה לעתודה ואורגנה מחדש תחת השם "ארמיית הצנחנים ה-18". יחידות הארמייה הועברו למובלעת דרומית לנובורוסייסק שהיה מכונה "האדמה הקטנה". בין מפקדים שלחמו שם היה גם לאוניד ברז'נייב. לאחר סיום הלחימה באזור, ליחידה הוחזר השם המקורי. ב-20 בנובמבר 1943 הארמייה ה-18 העוברה לעתודה ותוך זמן קצר הועברה לאזור קייב.
במהלך שנת 1944 הארמייה ה-18 השתתפה בקרבות באוקראינה הסובייטית ובמהלך מבצע לבוב-סנדומייז' השתתפה בשחרור חלקיה המערביים. בשנת 1945 היא השתתפה בהקרב על פראג. 
הארמייה פורקה במאי 1946.
גשר השלום

היסטוריית הגשר

בניית הגשר אושרה ב-6 באוגוסט 1925 ואדוארד לופר נבחר למהנדסו הראשי. הבנייה החלה באותה השנה והסתיימה בשנת 1927. הקושי העיקרי שהתעורר במהלך בניית הגשר היה עקב זרימתו הרבה והמהירה של נהר הניאגרה. ב-13 במרץ 1927 נסע לופר במכונית בפעם הראשונה על הגשר וב-1 ביוני 1927 נפתח הגשר לציבור.
טקס הפתיחה הרשמי נערך כחודשיים לאחר מכן, ב-7 באוגוסט, בנוכחות כ-100,000 איש, והועבר בשידור חי ברדיו. הערכת העיתונים בארצות הברית לאחר מכן הייתה שמספר המאזינים לאירוע היה כ-50 מיליון.]
בין המשתתפים באירוע היו: נסיך ויילס, הנסיך ג'ורג' (לימים המלך אדוארד השמיני), ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג, ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, סגן נשיא ארצות הברית צ'ארלס דוז, שר החוץ פרנק קלוג ומושל ניו יורק אל סמית'.
ויליאם דין

ראשית חייו

ויליאם דין נולד בפרבר סנט קילדה שבמלבורן. הוא התחנך בבתי ספר קתוליים ולמד באוניברסיטת סידני, שם סיים תואר במדעי הרוח ובמשפטים. כמו כן הוא למד באקדמיה למשפט בינלאומי שבהאג.

קריירה משפטית

לאחר סיום הכשרתו עבד דין במשרד התובע הכללי של אוסטרליה בקנברה ובמשרד עורכי דין מוביל בסידני. כמו כן הוא נסע לאירופה כדי ללמוד משפט בינלאומי. ב-1957 עבר את בחינות ההסמכה של לשכת עורכי הדין בסידני והרצה באוניברסיטה.
במהלך תקופה זו, היה דין פעיל בקהילה הקתולית והחל לגלות עניין בפוליטיקה. ב-1955 היה חבר לזמן קצר במפלגת הלייבור הדמוקרטית, פלג קתולי ואנטי-קומוניסטי שפרש ממפלגת הלייבור האוסטרלית. עד מהרה הוא התאכזב מהמפלגה ויותר לא היה פעיל בפוליטיקה, אך הוא היה מושפע מאוד מהדוקטרינה הקתולית-פרוגרסיבית למען הצדק החברתי ונגד האפליה הגזעית.
ב-1977 מונה דין לתפקיד שופט בבית המשפט העליון של ניו סאות' ויילס ובאותה שנה הוא מונה להיות שופט בבית המשפט הפדרלי לעבודה. ביוני 1982 הוא מונה להיות שופט בבית המשפט העליון של אוסטרליה במקומו של סר ניניאן סטיבן כאשר זה מונה להיות המושל הכללי של אוסטרליה. באוגוסט אותה שנה הוענק לו תואר אביר מסדר האימפריה הבריטית. בתקופת כהונתו כשופט עליון הוא היה חלק מהרוב שהכיר ב-1992 בהחלטה תקדימית באבוריג'ינים כמיעוט מוכר.

המושל הכללי של אוסטרליה

באוגוסט 1995 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה מטעם מפלגת הלייבור, פול קיטינג, שהמלכה אליזבת השנייה הסכימה למינוי של דין לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה במקומו של ביל היידן שסיים את תפקידו. בנובמבר פרש דין מבית המשפט העליון וב-16 בפברואר 1996 הוא הושבע כמושל הכללי. חודש לאחר מכן הובסה ממשלת הלייבור בהנהגתו של קיטינג בבחירות הכלליות על ידי הקואליציה הליברלית-לאומית בהנהגתו של ג'ון הווארד.
תקופת כהונתו של דין כמושל הכללי הייתה אמורה להסתיים ב-31 בדצמבר 2000, אך בהמלצתה של ממשלת הווארד, היא הוארכה עד לאמצע שנת 2001 כדי לאפשר לו להיות המושל הכללי בעת חגיגות המאה לאיחוד אוסטרליה.

לאחר הפרישה

נכון ל-2014 מכהן דין כפטרון של מספר רב של ארגוני צדקה הפועלים למען אנשים עם צרכים מיוחדים, חסרי בית נוער במצוקה ועוד.  כמו כן הוא משמש כפטרון של ארגון הפיוס עם האבוריג'ינים (Reconciliation Australia) ושל אגודת הרופאים האבוריג'ינים. ממשלת טריטוריית הבירה האוסטרלית מינתה אותו כפטרון של חגיגות המאה להקמתה של הבירה ב-2013. בעבר הוא היה הפטרון והיושב ראש של ארגון CARE Australia וחבר המועצה המייעצת שלו.
Hinoi Team

היסטוריה

בשנת 2002, הינוי אסוקה וקויאמה היקארו ביחד עם הירושיגה מיהו הופיעו לראשונה כלהקה "LOVE & PEACE". הסינגל הראשון שלהן "DRIFTER" נבחר לשיר הנושא של הסרט "!Dodge Go! Go" ובנוסף הן גם הופיעו בסרט בתפקיד שולי. בסופו של דבר הסינגל לא הצליח והלהקה התפרקה.
בשנת 2003, שוב, אסוקה והיקארו ביחד עם ילדה נוספת בשם פוג'יווארה יוהו הקימו להקה חדשה. ההופעה כבר נקבעה אך בגלל סיבוכים ההופעה בוטלה ולהקה התפרקה עוד לפני ההופעה הראשונה שלה.
בתפנית מפתיעה, טומוקו קאוואסה- זמרת פופ יפני מפורסמת, אהבה את הכישרון של אסוקה והסכימה להפיק את הסינגל הראשון שלה כזמרת סולו. "Wanna be your girlfriend" יצא ב-19 בנובמבר 2003, השיר שימש כשיר הסיום של הדרמה "אשיטה טנקי ני נארה". הסינגל הגיע למקום ה-60 במצעד של אוריקון.
5 חודשים מאוחר יותר, הסינגל השני של אסוקה "טאטא היטורי נו קימי" שוחרר. הסגנון המוזיקלי של הסינגל הזה היה שונה מאוד מקודמו והפופולריות של אסוקה גדלה מאוד.
למרות הפופולריות העולה של אסוקה הסינגל השני שלה לא הצליח כמו קודמו והגיע רק למקום ה79.
כבר בגיל 13, אסוקה כבר הוציאה שני סינגלים והופיעה בתוכניות מוזיקה ומגזינים רבים.
במשך 6 חודשים, אסוקה לקחה הפסקה פרט להוצאתם של לוח שנה שלה ותמונות דיגיטליות.
ב-5 בדצמבר 2005, נודע שהזמרת הינוי אסוקה תופיע מעתה בלהקה הנקראת "הינוי טים" ביחד עם, שוב, קויאמה היקארו ושתי זמרות חדשות, מאטסוקה קייקה וטאקנאקה רינה. ההופעה הראשונה שלהן נקבעה ל-2 בפברואר 2005 עם הסינגל "Ike Ike"- שיר יורוביט/פרה פרה, אך היא בוטלה. 
השם של הקבוצה שונה מ"Hinoi Team" ל" HINOIチーム". לא הבדל גדול רק שכעת ה-team נכתב בקטקאנה.
הופעת הבכורה הוזזה לתאריך ה-18 במאי ועוד לפניה כבר הוכרז שהסינגל השני של הלהקה- "King Kong", עוד שיר יורוביט/פרה פרה, יצא ב-27 ביולי. כעת היה ברור שהלהקה תתמקד בשירי יורוביט/פרה פרה. לסינגל שלהן King Kong הלהקה החליטה לשתף פעולה עם הקומיקאי היפני, קוריקי צ'ושו בגרסה חדשה של השיר Ike" Ike". הגרסה החדשה עם קוריקי הייתה הצלחה גדולה והשיר קיבל פופולריות רבה.
בסינגל השלישי של הקבוצה, "Night of Fire / Play With The Numbers", הן שיתפו פעולה בשנית עם קוריקי והסינגל מכר כמות עותקים גדולה פי שניים מהכמות שהינוי טים מכרה לבד, בשבוע הראשון. עד כה הסינגל מכר יותר מ-20,000 עותקים, יותר מכל סינגל non-H!P אחר ביפן.
עקב ההצלחה הגדולה בשיתוף הפעולה עם קוריקי, הם הוציאו ביחד סינגל נוסף, "Sticky Tricky And Bang", הסינגל הרביעי של הלהקה.
האלבום הראשון של הלהקה, "Super Euro Party", נתמך על ידי קוריקי יצא ב-15 במרץ והצליח מאוד במצעד של אוריקון.
ב-25 במרץ, קוריקי הודיעה ששיתוף הפעולה בינו ובין הינוי טים הגיע לסופו.
התקיים טקס סיום לכבודו בו הינוי טים וקוריקי ביצעו את השירים "Ike Ike" ו"Night of Fire" ביחד בפעם האחרונה.
ב-9 באוגוסט הוציאה הלהקה את הסינגל ה-5 שלה "Now And Forever" ללא קוריקי. הסינגל הכיל שירים בסגנון שונה במקצת מהסנגלים הקודמים של הלהקה וגם הוא הצליח במצעד של אוריקון.
גרביל הערבה

מאפיינים

מבנה גופו: גרביל הערבה הוא מכרסם קטן שגופו עדין וזנבו ארוך. אורך גופו כ-9 ס"מ אורך זנבו כ-12 ס"מ ומשקלו הממוצע הוא 23 גרם. הזכרים והנקבות דומים זה לזה בגודלם ובמשקלם. כפות הרגליים של גרביל הערבה חשופות משיער.
צבע הפרווה: אפורה-צהבהבה בגב ולבנה בגחון. הצבע הלבן נמשך גם ללחיים ומקיף את העיניים.
התאמה לסביבה: הרגליים האחוריות שלו ארוכות מן הקדמיות וגרביל הערבה מיטיב לקפוץ ולדלג עליהן כמו אצל גרביל הסלעים והגרביל הזעיר שאינם חיים בחולות.

אורח חייו של הגרביל

גרביל הערבה הוא בעל חיים יחידאי וכל פרט חי בשטח מחיה משלו. הוא מסמן את השטח שלו בחומר ריח המופרש מבלוטת הבטן, וכך הוא מסלק ממנה פולשים מבני מינו. גרביל הערבה פעיל בלילה ובשעות היום הוא מתחבא במחילה שחפר מתחת לשיח. עומק המחילה מגיע למטר אחד, ובקצה יש חדר מורחב.

רביית הגרביל

עונת הרבייה של גרביל הערבה חלה באביב ובקיץ, ואולי אף ביתר עונות השנה. הנקבה ממליטה בקן מרופד במחילתה 2–5 ולדות בכל שגר.

תפוצתו של הגרביל

המין גרביל הערבה נפוץ בצפון אפריקה ובמזרחה (מאלג'יריה עד מצרים וסומליה) ובמערב אסיה (ישראל, ערב, איראן ופקיסטן). בישראל הוא מצוי בערבה בלבד, מאילת בדרום ועד ים המלח בצפון. הוא חי בחולות מיוצבים עשירים בצומח ובשטחי מלחה. אף שגרביל הערבה נדיר למדי ותפוצתו בישראל מוגבלת לערבה, לא ידוע על פגיעה באוכלוסייתו בישראל.

התאמה לסביבתם

סוג גרביל זה חי במדבר משום שהפיזיולוגיה שלו מאפשרת לו חיסכון במים. הוא מסוגל לחיות ללא שתייה ולהפיק את המים שהוא זקוק להם ממזונו בשל העובדה שהזרעים הנאכלים בלילה סופגים לעיתים מעט טל, הזרעים המאוחסנים במחילה סופגים לחות מן האוויר. בנוסף הפעילות בשעות הלילה חוסכת אף היא נוזלים, ובשעות היום שוהה הגרביל במחילות שהטמפרטורה בהן ממוזגת, והלחות היחסית בהן גבוהה. הוא אינו מאבד מים בהזעה, הכליות שלו מפותחות מאוד ומפרישות שתן מרוכז, והחיסכון במים מתבטא גם בגללים היבשים שלו.
אנקומיינדה

אנקומיינדה (בספרדית: encomienda, בטגלוג: Enkomiyenda) היה מוסד משפטי וחברתי-כלכלי ספרדי שלפיו קבוצת בני אדם הצטרכה לגמול לאחרים באמצעות עבודה, מוצרים או אחרים, על ה"חסד" או "טובה" שקיבלה מהם - בדרך כלל, חסות וחינוך.
בימי הביניים, בתקופת הרקונקוויסטה בממלכות אראגון וקסטיליה, ה"אנקומיינדס" היו אחוזות, נכסים דלא ניידי, קצבאות או הטבות שהוענקו למסדר צבאי ומנוהלות על ידי מפקד. מטרת מוסד זה הייתה להגן על אותו חלק של האוכלוסייה שחי באזור הספר, בגבול עם השטחים בשליטה מוסלמית.
החל מן המאה ה-16 (חוקי בורגוס משנת 1512 ו"החוקים החדשים" משנת 1542) אנקומיינדה הייתה כלי לקולוניזציה שאומץ על ידי הספרדים בימי כיבוש דרום אמריקה וכיבוש פיליפינים. באמריקה כגרסה של הארגון שהתקיים באירופה, ה"אנקומיינדה" קיבלה תכונות מיוחדות חדשות. ה"אנקומיינדה" הקולוניאלית הייתה שטח מסוים עם קבוצה של ילידים שחיה בו ושנמסר לכמה מתיישבים ספרדים, המכונים "אנקומנדרוס" (encomenderos), על מנת לנהל אותם ולהביאם לדת הנוצרית. האנקומיינדה היה במקרה זה מוסד שנועד לחזק את הקולוניזציה של השטחים החדשים, באמצעות שיעבוד פיזי, נפשי ודתי של האוכלוסיות הילידיות הפרה-קולומביאניות.
למרות שהספרדים הכירו בילידים כבני אדם (סוגיית היותם בעלי "נשמה" הועלתה לדיון על ידי קארל החמישי בויכוח ואיאדוליד והוכרעה אחרי דיונים סוערים) הם סברו שכמו הקטינים, הם לא היו אחראים למעשיהם והיו נזקקים לפיקוח על ידי אנקומנדרוס. קביעה זו שימשה להצדקת שיעבוד האינדיאנים הילידים. תוך זמן קצר האנקומנדרוס התחילו לנצל את הילידים ה"אנקומנדאדוס" (הנמצאים בפיקוחם) בעבודות פרך בלתי אנושיות. הם קיבלו מהשלטון המלכותי חופש פעולה מוחלט בניצול האינדיאנים שבשליטתם. ראשי הילידים אולצו לאסוף למען ה"אנקומנדרוס" את כל המוצרים - דברי מזון כמו תירס, דגים, בשר וכן מתכות. האנקומנדרו נשאר בקשר קבוע עם האחוזה - ה"אנקומיינדה", אך התגורר בעיר.
כל המצטיינים בשרותיהם למען הכתר הספרדי ולמען ההתיישבות הספרדית באדמות שנתגלו לא מכבר ונכבשו, היו יכולים להיות מתוגמלים על ידי קבלת אנקומיינדס. בהתחלה הוענקו אנקומיינדס עם יכולת להורשה, אך בהמשך הם הוענקו זמנית בלבד ללא אפשרות להורישם.
שיטת האנקומיינדה הוחלפה על ידי שיטת ההסיינדות (Hacienda) שהן נחלות בבעלות הקולוניאליסטים.
האנקומנדרוס לא פעלו לשם ניצורם של האינדיאנים ולכן באו המסדרים הדתיים, בעיקר הפרנציסקנים והדומיניקנים, ועקרו את האינדיאנים ממקומם לשם יישובם מחדש (רדוקסיון - Reducciones) בקהילות נוצריות.
ג'יימס פרגוסון

ראשית חייו

פרגוסון נולד באדינבורו, בירת סקוטלנד כבנם הבכור של סר צ'ארלס פרגוסון ושל אשתו, הלן, בתו של דייוויד בויל. הוא התחנך בבית הספר צ'ם שבמחוז המפשייר ובבית הספר רגבי שבעיר רגבי שבמחוז ווריקשייר ולמד בקולג' של אוניברסיטת אוקספורד, למרות שהוא לא סיים את התואר. ב-1851 הוא נכנס לשירות במשמר הגרנדירים ולחם במלחמת קרים, שם הוא נפצע. ב-1859 הא פרש מהצבא.

קריירה פוליטית וקולוניאלית

פרגוסון נבחר מטעם מחוז הבחירה של איירשייר וייצג אותו בפרלמנט בין השנים 1854–1857 ובין השנים 1859–1868. בין השנים 1866–1867 הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה לענייני הודו תחת הלורד דרבי ובין השנים 1867–1868 כתת-מזכיר המדינה במשרד הפנים גם תחת הלורד דרבי ותחת בנג'מין ד'יזראלי וב-1868 הוא נכנס כחבר במועצה המלכותית. בין השנים 1868–1873 הוא כיהן כמושל אוסטרליה הדרומית, בין השנים 1873–1874 כמושל ניו זילנד, תפקיד שממנו התפטר ובין השנים 1880–1885 כמושל בומביי. לאחר פרישתו הוא שב לפרלמנט כנציג של מחוז הבחירה של צפון-מזרח מנצ'סטר, שאותו הוא ייצג בין השנים 1885–1906. בין השנים 1886–1891 הוא החזיק שוב בתפקיד פוליטי בתור תת-מזכיר המדינה במשרד החוץ וכשר הדואר (Postmaster General) בין השנים 1891–1892 בממשלתו השמרנית של הלורד סולסברי.

משפחתו

ב-1859 נשא פרגוסון לאישה את ליידי אדית כריסטיאן, בתו של ג'יימס ברון-רמזי, מרקיז דלהאוזי הראשון, שהיה המושל הכללי של הודו. לשניים נולדו שני בנים ושתי בנות. ליידי אדית נפטרה באוקטובר 1871 בגיל 32. ב-1873 נישא פרגוסון בשנית לאוליב, בתו של עורך הדין ג'ון הנרי ריצ'מן. לשניים נולד בן אחד. בינואר 1882 מתה אוליב מכולירה. ב-1893 נישא פרגוסון בשלישית לאיזבלה אליזבת, בתו של ריצ'רד טוויסדן ואלמנתו של צ'ארלס יו הואר. לשניים לא נולדו ילדים. בנו של פרגוסון, צ'ארלס פרגוסון ונכדו, ברנרד פרגוסון, היו שניהם מושלים כלליים של ניו זילנד. ג'יימס פרגוסון נהרג ברעידת אדמה בג'מייקה ב-1907 בגיל 74. העיר ג'יימסטאון שבאוסטרליה הדרומית, האי פרגוסון שבפפואה גינאה החדשה וקולג' פרגוסון שבעיר פונה שבהודו, נקראים על שמו.
ראובן פדהצור

ביוגרפיה

נולד בישראל, בנם של יחיאל ורחל פדהצור ונכדו של משה פדהצור, מראשי היישוב היהודי בצפת. בנעוריו היה שוער בקבוצת הכדורגל מכבי פתח תקווה ובנבחרת הנוער. 
עם גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב. בשנת 1992 קיבל תואר דוקטור מטעם החוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "השפעתם של "מטבחי החלטה" בקביעת מדיניות הביטחון הלאומי: ממשלת אשכול והשטחים, 1967-1969". הרצה בתוכנית ללימודי ביטחון באוניברסיטה זו, ועסק במחקר עבור מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים. לימד גם במכללה לביטחון לאומי ובמכללת נתניה, שבה ניהל את המרכז לדיאלוג אסטרטגי.
החל משנות ה-80 פרסם סקירות ומאמרי פובליציסטיקה בעיתון "הארץ" בנושאי צבא וביטחון. בין השאר התנגד לפרויקט הלביא והציג במאמריו עמדה נחרצת נגד הפיתוח וההצטיידות בישראל במערכות טילים נגד טילים ("חץ", "כיפת ברזל" ו"שרביט קסמים"). הביע התנגדות גם לתקיפת תוכנית הגרעין האיראנית על ידי חיל האוויר הישראלי. במוסף "הארץ/ספרים" התפרסמה ביקורת ספרות שלו על ספרים העוסקים בביטחון. נמנה עם מגישי התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
בנובמבר 1993 שידר ערוץ 2 תחקיר של פדהצור שעסק בביצועיו הכושלים של טיל הפטריוט במלחמת המפרץ. אף שהכתבה אושרה לשידור על ידי הצנזורה הצבאית, בעקבות שידורה נחקר פדהצור כחשוד בעבירה של החזקת מסמך רשמי כשאינו מוסמך לכך. לאחר שנחקר פעמים רבות, המליצה המשטרה להעמידו לדין בעבירת ריגול חמור, אך כעבור שנה מתחילת החקירה החליטה פרקליטות המדינה על סגירת התיק נגדו מחוסר עניין לציבור.
ראובן פדהצור נהרג בתאונת דרכים סמוך למחלף קיסריה בליל הסדר תשע"ד, 14 באפריל 2014,
לאחר שעצר בשולי הכביש עם האופנוע שבו רכב ונדרס בידי רכב חולף. הותיר אישה וארבע בנות. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.