google/wiki40b huggingface dataset:
עמדות כדורגל

בכדורגל, לכל אחד מ-11 השחקנים מיועדת עמדה מוגדרת על המגרש. העמדות הללו מתארות הן את תפקידו של השחקן והן את מיקומו ביחס לחבריו ולשחקני הקבוצה היריבה. לאורך התפתחותו ההיסטורית של הענף השתנו טקטיקות ומבני ההרכבים, ובמקביל התפתחו גם העמדות והתפקידים שיועדו לכדורגלנים.
כיוון שהכדורגל המודרני משתנה ללא הרף, עמדות השחקנים אינן קבועות ומוגדרות רשמית כמו ברוגבי או בפוטבול אמריקני. למרות זאת, רוב השחקנים משחקים במגוון מוגבל של עמדות לאורך הקריירה שלהם, שכן כל עמדה מחייבת כישורים שונים. שחקנים המסוגלים לשחק היטב במספר רב של עמדות מכונים בדרך כלל "שחקני כל-בו".
בשנות השבעים, נבחרת הולנד בכדורגל אימצה סגנון משחק שזכה לכינוי "טוטאל פוטבול", שבו עשרת שחקני השדה מחליפים עמדות תוך כדי משחק. קשה להגן נגד שיטת משחק כזו, אולם רק לעיתים נדירות מחזיקה קבוצת כדורגל בכישרון ובמשמעת אצל כל אחד משחקני השדה שלה כדי לאמץ אותה. מסיבה זו, רוב הכדורגלנים עדיין כבולים במידה רבה לעמדותיהם המקוריות.
קרל סקוטי

תחילת דרכו

קרל סקוטי נולד ב-3 במרץ 1862, והתגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-25 בנובמבר 1905 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובאפריל 1906 מונה לראש מטה הקורפוס השלישי ופיקד עליו עד מרץ 1911, עת קיבל פיקוד על קיבל פיקוד על הדיוויזיה החמישית. ב-12 במאי 1911 הועלה לדרגת גנרל-מיור.

אחריתו

עם סיום המלחמה פרש סקוטי מהצבא. הוא מת בעיר קלגנפורט שבאוסטריה ב-7 בפברואר 1927 והוא בן 64.
יצחק בלאזר

ביוגרפיה

רבי יצחק נולד בא' באדר ה'תקצ"ז בעיירה שניפישוק שליד וילנה, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא). בילדותו ניכרו בו כישרונות גדולים, ובגיל ארבע עשרה הדפיס אביו קונטרס שכתב בחריפות גדולה על מסכת בבא קמא. למד בצוותא עם רבי נפתלי אמסטרדם.
בגיל חמש עשרה נישא, ועבר להתגורר בקובנה, בה החל ללמוד בבית מדרשו של רבי ישראל סלנטר. בשנים אלו היה לאחד מבחירי תלמידיו, והיה בין התלמידים בהם טיפל רבי ישראל באופן אישי במיוחד.
מאחר שביקש להתפרנס מיגיע כפיו, למד את מקצוע הצביעה, אך רבו, רבי ישראל סלנטר, אסר עליו לעסוק בו וציווה עליו לכהן ברבנות. בשנת 1862 התקבל רבי יצחק לרבנות פטרבורג (לימים לנינגרד), וכיהן בה שש עשרה שנה ברבנות.
פטרבורג הייתה בבואו אליה כמעט ריקה מיהדות, ומרכז ההשכלה ברוסיה. בבוא רבי יצחק לשם החל בביסוס הקהילה וחיי הדת בעיר, ופתח במלחמה חזיתית עם ראשי המשכילים שבה. המשכילים לא טמנו ידם, והשמיצוהו מעל גבי עיתוניהם. הסופר יהודה לייב גורדון נהג להשתלח בו מעל גבי העתון "המליץ" ולכנותו בלעג "רבי יצחק נפחא" (בלאזר פירושו נפח).
אך עוגמת נפש רבה נגרמה לו בפטרבורג בעיקר מריבוי הבעיות בסידור הגיטין בעיר. בעקבות בעיות רבות בתחום, בעיקר בשל מומרים רבים, החליט רבי יצחק להתפטר ממשרתו.
בתקופת פטרבורג חיבר והדפיס את ספרו "פרי יצחק". בהקדמתו לספר הוא כותב שהמניע לחיבור ספרו הוא היות שלא זכה לילדים, כדי להשאיר אחריו זכר לפחות בכתובים, ולכן הוא קורא לספר פרי יצחק. בגיל 50 החליטה אשתו, בניגוד לרצונו, שיתגרשו כדי שיוכל להנשא ולהביא ילדים, ולשם כך הייתה צריכה לקרוא אותו לדין תורה. הוא נשא אשה צעירה ונולדו לו ממנה בנו שלמה בלזר ובתו בריינה. במקביל הוא דאג מאוד לצורכי גרושתו, שהייתה שולחת לו קבלות עם דברי שבח יוצאים מן הכלל.
רבי יצחק עבר להתגורר שוב בקובנה. הוא החזיק במקום בית מזיגה גדול בניהול אשתו, ממנו התפרנס, ולימד בבתי המוסר בעיר שייסד רבו, רבי ישראל סלנטר. כמו כן העביר שיעורים רבים בביתו ובישיבות השונות בעיר.
לאחר פרוץ המחלוקת הגדולה נגד שיטת המוסר, עזב רבי יצחק את משרותיו הרשמיות, והתמסר להרבצת המוסר באופן פרטי ולסיוע בהקמת ישיבות של תנועת המוסר, בעיקר בידי חברו רבי יוסף יוזל הורוביץ "הסבא מנובהרדוק". כמו כן נהג לעבור בין הישיבות המוסריות בליטא, ישיבת קלם, ישיבת סלבודקה, ישיבת נובהרדוק ובנותיהן, ולהדריך את תלמידיהן.
עם פטירתו של רבי שמחה זיסל זיו, ה"סבא מקלם", בשנת 1898, התמנה רבי יצחק לאביה הרוחני של ישיבת קלם, ונהג להגיע אליה לעיתים קרובות ולהדריך את תלמידיה.
יחסו ליישוב ארץ ישראל היה חיובי, ובשנת 1904 עלה רבי יצחק לארץ והתיישב בירושלים, בה נפגש עם חבריו מצעירותו, רבי נפתלי אמסטרדם, ורבי צבי לויטן, והתגורר בחצר שטרויס שבשכונת מוסררה. סירב לקבל תמיכה, ולמרות חולשתו וזקנותו עבד במשרדי "הוועד הכללי" לפרנסתו. 
רבי יצחק נפטר בירושלים בי"א באב ה'תרס"ז, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים לימינו של האדר"ת.
בנו הוא הרב שלמה בלזר. בתו בריינה נישאה לרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.
אויגן אוט

קריירה מוקדמת

אוט נולד ב-20 במאי 1890 בזינציג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-144 (לורן ה-5), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-1 בינואר 1916 מונה למפקד פלוגה ברגימנט. בתחילת מאי 1917 נפצע במהלך הקרבות, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף מרץ 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-173 (לורן ה-9), וביוני 1918 חזר לרגימנט הרגלים ה-144. ביולי 1918 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-173, ב-1 בספטמבר 1918 מונה לשליש חטיבת הרגלים ה-67. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף אוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בסתיו 1929 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1930 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במאי 1933 מונה לקצין מטה באגף ההדרכה. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במאי 1938 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה אוט מפקד הדיוויזיה ה-7, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, וב-30 בספטמבר 1939 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים. ב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-25 במרץ 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30. אוט לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב על יוון כחלק מהארמייה ה-12, ופיקד עליו עד ה-10 במאי.
ב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 באוקטובר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-11, שהיה חלק מהארמייה ה-17 ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אוט למפקד הקורפוס ה-52, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובאוגוסט 1942 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עמו בקרב על קווקז. ב-25 בדצמבר 1942 קיבל אוט על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17 והשתתף בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה שוב למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-10 בפברואר 1944 מונה למפקח על היחידות האיטלקיות ששיתפו פעולה עם הורמאכט, ובתפקיד זה כיהן עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר אוט בהוהנשפטלארן, וב-11 באוגוסט 1966 מת, והוא בן 76.
הדסה ילדים

הדסה ילדים הוא בית החולים לילדים של המרכז הרפואי הדסה.
מחלקות בית החולים נמצאות בבתי החולים הדסה עין כרם והדסה הר הצופים, ומאושפזים בו בכל רגע נתון כ-300 ילדים. בבית החולים כ-100 רופאים וצוות של אחיות ומומחים מהתחומים הפארארפואיים.
בהדסה ילדים שלוש מחלקות אשפוז, יחידה לטיפול נמרץ היחידה מסוגה באזור ירושלים, מחלקה להמטואונקולוגיה ילדים, מחלקה לרפואה דחופה, מחלקה כירורגית, מחלקה לטיפול נמרץ בפגים וילודים. הוא כולל את המרכז למחלות כרוניות המהווה מרכז ארצי ורופאים מומחים לילדים המכסים את כל תחומי הרפואה.
מנהל הדסה ילדים הוא פרופ' איתן כרם. מחלקות הילדים בהר הצופים מנוהלות על ידי פרופ' יעקב ברקון ובעין כרם על ידי פרופ' שמעון רייף. פרופ' רפאל יודסין מנהל את המחלקה הכירורגית.
בהדסה ילדים פועלים מספר גופים הנותנים תמיכה קוגניטיבית, רגשית וחברתית המסייעים לילדים להתמודד עם משבר המחלה והאשפוז. בית הספר הניסויי לילדים מאושפזים הוא בית-ספר ניסויי ורב תרבותי הנותן מענה לחולים בגילאי 3-21 המאושפזים במחלקות הילדים. עמותת "חיים" מסייעת לילדים המטופלים במחלקה האונקולוגית בבית החולים "הדסה לילדים".
כלה ודעה קדומה

תקציר עלילה

עלילת הסרט מבוססת על הרומן "גאווה ודעה קדומה" של ג'יין אוסטן. לחלק מהדמויות בסרט יש אותם שמות כמו בספר והאחרים שונו לשמות הודים עם צליל דומה לשם המקורי (כגון לליטה במקום אליזבת). הסיפור מתרחש בעיר אמריטסר שבהודו, ועוקב אחרי חייה של לליטה אישה צעירה החיה עם אביה האוהב, ועוזרת לו לנהל את העסק המשפחתי. אמא של לליטה להוטה להשיג לבנותיה חתנים מכובדים ועשירים. ללליטה שלוש אחיות ג'איה, מאיה ולאקי. לכבוד נישואי אחת מחברותיהן מגיע לעיר מאנגליה עורך הדין בלראג' עם אחותו קירן. יחד איתם נמצא גם ויל דארסי, ידידו של בלראג' משכבר הימים, צעיר אמריקאי נאה ואמיד העובד בעסקי המלונאות המשפחתיים.
האירועים בסרט חופפים בערך לאלה של הרומן בתוספת של שירים וריקודים בסגנון בוליווד. דארסי נמשך לליטה למרות רצונו, והיא חושבת עליו שהוא שחצן, יהיר, ולא סובלני כלפי הודו ותרבותה. התנהגותם של בני משפחת באקשי במסיבות ובמפגשים מדהימה את דארסי וחבריו, גברת באקשי בפטפוטיה חסרי הדעת, הריקוד הקיטשי של מאיה, והפלירטוט חסר המעצורים של לאקי. התנהגות זו מביישת את ג'איה ואת לליטה. בלראג' וג'איה מתאהבים ממבט ראשון, אך אי הבנות והתערבות אחרים בחייהם גורמות להם להיפרד. לליטה פוגשת את ג'וני ויקהאם ונמשכת אליו. ג'וני מכיר את דארסי מילדות והוא מאמת את דעתה עליו. מר קולי, קרוב משפחה מאמריקה, הוא צעיר עשיר אך גס, מגושם וראוותן. הוא מציע ללליטה נישואים שהיא דוחה, אך חברתה הטובה צ'נדרה מקבלת את הצעת הנישואים לתדהמתה של לליטה.
כאשר האחות הצעירה של לליטה, לאקי, בורחת עם ויקהאם, דארסי ולליטה מוצאים את השניים ומפרידים ביניהם, לפני שיהרוס את חייה כפי שעשה לאחותו הצעירה של דארסי.
לבסוף בחזרה בהודו, בלראג' וג'איה מתחתנים. דארסי מפתיע את לליטה כשהוא מצטרף ללהקת מתופפים מסורתית, בכוונה להראות לה שהוא לומד להעריך את התרבות ההודית. הסרט מסתיים בחתונה כפולה של ג'איה ובלראג' ולליטה עם דארסי, כאשר שני הזוגות רוכבים על פילים ברחובות אמריטסר.

הפקה

הסרט קיבל מימון של מועצת הקולנוע של בריטניה בתנאי שרוב הצילומים יהיו בבריטניה. בין אתרי הצילומים של הסרט היו אתרים בבקינגהמשייר: "הלטון האוס", "סטוק פארק קלאב", טורוויל טחנת הרוח קומבסטון, וכמו כן אתרים בלונדון: "סאותהול", "ליטל וניס", לונדון איי וב"תיאטרון הסרטים הלאומי".
אתרי צילום נוספים היו במקדש הזהב באמריטסר, החופים של גואה, הגרנד קניון, אולם הקונצרטים על שם וולט דיסני בלוס אנג'לס והחוף של סנטה מוניקה.
הזמרת אשנטי שרה בסרט את השירים "Take Me to Love" ואת "Touch My Body". לדברי הבמאית גורינדר צ'דהא הופעתה של אשנטי בסרט היא הומאז' למסורת של הופעות קמאו של ידוענים השרים שיר שאינו קשור ישירות לעלילת הסרט.

קבלה וביקורת

עם צאתו זכה הסרט לביקורות אוהדות. באתר הביקורות Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון של 79% בהתבסס על ביקורות של 33 מבקרים, ודירוג ממוצע של 6.6 מתוך 10.
שי אלבז

קורות חייו

אלבז נולד וגדל באשדוד. בן לחבר המועצה הדתית המקומית, ניסים אלבז, שהיה חבר עיריית אשדוד, הוא בוגר מדרשיית נעם. עם גיוסו לצה"ל באוגוסט 1990 התנדב לקורס טיס ולאחר כ-10 חודשים, במהלך שלב הטיסות נשר והתנדב לשייטת 13, השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש מפקד צוות, ומ"פ. לאחר שהשלים מספר תפקידי פיקוד בשייטת, יצא לחל"ת (חופשה ללא תשלום), אך בעקבות אסון השייטת חזר ליחידה, לאחר מכן שימש מפקד פלס"ר נח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר לימודים, מונה לסגן מפקד פלגת הלוחמים בשייטת ולחם במבצע חומת מגן בו נפצע, לאחר שהחלים, מונה למפקד פלגת הלוחמים ושימש בתפקיד בשנים 2003–2005. בשנים 2005–2007 שב לחטיבת הנח"ל ושימש כמפקד גדוד סיור 934 (טופז) והוביל אותו במלחמת לבנון השנייה בין היתר בקרב בסלוקי, לאחר שהונחת ממסוקים בקרבת הכפר פארון, בהמשך מונה לסגן מפקד שייטת 13.
בשנים 2010–2012 פיקד על שייטת 13, בין היתר במבצע רוחות שמיים ובמבצע חוק ברזל. בסיום תפקידו יצא ללימודים בשנים 2012–2014, לאחר מכן מונה בשנת 2014 לרמ"ח מבצעים בחיל הים. באוקטובר 2014 הוחלט למנותו לראש מספן המודיעין, בספטמבר 2015 נכנס לתפקידו. במאי 2018 הוחלט שבשנת 2019 ימונה לראש מספן הים.
באוקטובר 2019 לאור פרסום תחקיר בחדשות 12 על התנהגות מינית לא הולמת פרש מצה"ל.
סאמי אבו שחאדה

ביוגרפיה

אבו שחאדה נולד בלוד, למד בתיכון טרה סנטה (מאיטלקית: ארץ הקודש) האיטלקי-נוצרי ביפו. בהמשך, למד באוניברסיטת תל אביב לתואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון, וחקר את הנושא "יפו כמרכז תרבות בתקופת המנדט הבריטי".
אבו שחאדה חבר באספה השנתית של מדה אל-כרמל - מרכז ערבי למחקר חברתי יישומי, העוסק במחקר ומדיניות על ערביי ישראל, ומותח ביקורת חריפה על מדיניותה של ממשלת ישראל.

קריירה פוליטית

אבו שחאדה היה חבר עיריית תל אביב-יפו מטעם מפלגת בל"ד משנת 2011 ועד לשנת 2013, במסגרת רוטציה בסיעת יאפא. הסיעה בראשותו, שהייתה בעלת מושב אחד בלבד, חתמה על הסכם קואליציוני עם ראש העיר רון חולדאי בשנת 2012. לקראת הבחירות באוקטובר 2013, הודיע שותפו לרשימה מטעם מפלגת חד"ש, עומר סיקסיק, על תמיכתו ברשימת עיר לכולנו ולבסוף לא עברה רשימת יאפא את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת ה-22, הוצב במקום ה-3 ברשימת בל"ד, לאחר פרישתו של מאזן גנאים. במסגרת איחוד המפלגות הערביות, הוצב במקום ה-13 בסיעת הרשימה המשותפת. הרשימה קיבלה 13 מנדטים והוא נכנס לכנסת.

חיים אישיים

אבו שחאדה נשוי לאחסן סירי, בוגרת בית הספר הצרפתי-נוצרי 'קולג' האחים יפו' ואוניברסיטת תל אביב, ומורה לאנגלית. השנים מתגוררים ביפו.
פיי מרסיי

ביוגרפיה

מרסיי נולדה בעיר מידלסברו. היא למדה בבית הספר לורנס ג'קסון בגיזבורו קליבלנד ובקולג' פריור פורסגלוב. אחר כך למדה משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. שם גילמה את סיסי ג'ופ במחזה על פי הרומן "זמנים קשים" מאת דיקנס, אחת מאחיות הגורל ואת פליאנס במחזה "מקבת'", רונט ב-"Disco Pigs", ושן טה במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן". ב-2012 כשהייתה עדיין בבית הספר זכתה בפרס ספוטלייט. מיד אחרי שסיימה את הלימודים לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "מלכה לבנה".

קריירה

ב-2008 שיחקה מרסיי בתפקיד סו בדרמה הקומית "Is That It?". היא זכתה להכרה ב-2013 כשגילמה את דמותה של אן נוויל בסדרת הטלוויזיה "מלכה לבנה". אחר כך הופיעה בתפקיד קנדיס פלינג בסדרה "בשר טרי".
ב-2014 גילמה מרסיי את ליזי לנקסטר בעונה השנייה של הסדרה "The Bletchley Circle". בספטמבר אותה שנה השתתפה בשני פרויקטים, האחד בסרט "גאווה" שהיה מועמד לפרס באפט"א בתפקיד סטף. השני במיני-סדרה הטלוויזיונית "מתחת לפני השטח" בדמות ג'אנין ריילי. ב-2014 הופיעה מרסיי בספיישל חג המולד של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" בפרק "Last Christmas" בתפקיד שׂוֹנָה מקאלוג.
בתחילת 2015 הופיעה מרסיי בעונה החמישית של הסדרה "משחקי הכס" בתפקיד האסופית. ביוני אותה שנה לוהקה לתפקיד קייטי ספרינגר בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "יומן השומן". בתחילת נובמבר נבחרה מרסיי לאחת מכוכבי המחר של שנת 2015.
באוקטובר 2015 השתתפה מרסיי לראשונה בדרמה רדיופונית בשם "The Price of Oil" ברדיו 4 של ה-BBC. בפרק "No Two Days" כיכבה מרסיי בתפקיד איזי. בנובמבר שיחקה בתפקיד איימי במשחק הווידאו "Need for Speed". אחר כך הופיעה בסרט הקצר "NippleJesus" המבוסס על סיפור קצר מאת ניק הורנבי שיצא בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים באוסטין ובלונדון.
ב-2016 הופיעה מרסיי בתפקיד כריסטין בעונה השישית של הסדרה "ורה" של רשת ITV. עוד באותה שנה המשיכה לגלם את האסופית בסדרה "משחקי הכס". במאי ויוני 2016 שיחקה מרסיי בתפקיד הראשי בדמות נינה סטיב בדרמה "Love, Nina" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בפרק "Hated in the Nation" בסדרת האנתולוגיה "מראה שחורה" בתפקיד בלו קולסון לצדה של קלי מקדונלד.
ב-2017 הופיעה מרסיי בסדרה "מקמאפיה" של BBC / AMC בכיכובו של ג'יימס נורטון. היא כיכבה בסרט הבכורה של דייזי אייטקנס "You, Me and Him" לצדם של לוסי פאנץ' ודייוויד טננט. עוד שיחקה בסרט "שעה אפלה" בכיכובו של גארי אולדמן. בתיאטרון הופיעה מרסיי בהפקה מחודשת של המחזה "Road" מאת ג'ים קרטרייט בתיאטרון רויאל קורט.
בדצמבר 2017 כיכבה מרסיי בדרמה "בנקרופט" לצדה של שרה פאריש. עוד ב-2017 הופיעה בדרמה "Shamed" של ערוץ 4.
אקס-אל רקורדינגס

היסטוריה

"אקס-אל רקורדינגס" הושקה בשנת 1989 בידי טים פלמר, ניק הלקס וריצ'רד ראסל יחד עם קבוצת בגרס (Beggars Group).
ג'וזף אוקוין

ביוגרפיה

אוקוין סיים ב-1980 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית בה למד במסגרת תוכנית הכשרת קצונת המילואים של צי ארצות הברית. התגייס לצי, עבר קורס טיס, הוכשר כמפעיל מערכות (RIO)‏ במטוסי F-14 טומקט ועבר הכשרה לטיסה קרבית ב"טופ גאן". 
שירת בטייסת הקרב 33 על סיפון נושאת המטוסים "אמריקה (CV-66)", שירת כמדריך טיסה בטייסת ההדרכה 101, שירת בטייסת הקרב 84 על סיפון נושאת המטוסים "נימיץ (CVN-68)" ובטייסת 41 על סיפון נושאת המטוסים "תאודור רוזוולט (CVN-71)". שימש קצין מבצעים של כנף 8 בנושאת המטוסים "תיאודור רוזוולט (CVN-71)". כאיש צוות אוויר השתתף במלחמת המפרץ. 
פיקד על טייסת 41 על סיפון נושאות המטוסים רוזוולט ו"ג'ון פ. קנדי (CV-67)". כמפקד הטייסת הוביל אותה במהלך "מבצע כוח מאוחד" לתקיפת כוחות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו. על פועלו ואומץ לבו עוטר בכוכב הכסף. במלחמת עיראק לחם כסגן מפקד כנף. במאי 2003 מונה למפקד כנף 5 הקדמית שנשלחה ליפן על סיפון נושאת המטוסים "קיטי הוק (CV 63)".
בספטמבר 2009 מונה למפקד קבוצת התקיפה השלישית בראשות נושאת המטוסים "ג'ון סטניס (CVN-74)" ושירת בתפקיד עד מאי 2011. 
תפקידי המטה שלו ביבשה כללו בין השאר שירות כקצין תכנון ותקציב במטות המשולבים, ראש ענף תכנון ופיתוח, ראש ענף כלי טיס בלתי מאוישים, וסגן ראש ענף לוחמה אווירית. במאי 2013 מונה לסגן לענייני מערכות לוחמה במטה ראש המבצעים הימיים. 
בספטמבר 2015 מונה למפקד הצי השביעי של ארצות הברית. בעקבות שורה של תאונות מבצעיות בצי, בהם התנגשות המשחתת פיצג'רלד באוניית מכולות בה נהרגו 7 מלחים והתנגשות המשחתת ג'ון ס. מקיין במכלית נפט, תקרית בה נהרגו 10 מלחים, הודח אוקוין ב-23 באוגוסט 2017 מתפקידו, חודש לפני מועד פרישתו המתוכנן.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-4,700 שעות טיסה ו-1,300 נחיתות על נושאות מטוסים. 
אוקוין בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי. הוא נשוי ואב לשניים.
עץ פיתגורס

עץ פיתגורס הוא פרקטל במישור שנתגלה על ידי אלברט בוסמן, מורה הולנדי, בשנת 1942. הוא קרוי על שם המתמטיקאי היווני בן העת העתיקה פיתגורס, בשל העובדה שכל שלושה ריבועים סמוכים בפרקטל יוצרים משולש ישר-זווית, ולכן מקיימים את משפט פיתגורס.
אופק צילומי אויר

היסטוריה

חברת אופק צילומי אוויר נוסדה בשנת 1987 על ידי אהוד פרידלנדר, על בסיס מעבדות צילום אופק שהוקמו בשנות השבעים על ידי שייקה אקסלרוד. בשנותיה הראשונות עסקה החברה בצילומי אוויר ממצלמות מיפוי אמריקניות (מעודפי מלחמת וייטנאם) בעיקר בתחום צילומי אוויר באינפרא-אדום לצורכי חקלאות. כעבור מספר שנים, הרחיבה החברה את פעילותה לתחומי המיפוי האווירי והלוויני המדויק, סקרים ומדידות מדויקות מהאוויר. כיום, אופק צילומי אוויר מספקת מגוון שירותים בתחומי מיפוי אווירי וקרקעי, גיאו-אינפורמציה וסקרים גאוגרפים ופעילה ברחבי הארץ ובעולם. בחברה מועסקים כיום כ-100 עובדים מתחומים מגוונים ביניהם: טייסים, נווטים, מהנדסי גאודזיה, מפענחי צילומי אוויר ויועצים גאוגרפים.
עוד

היסטוריה

העוד הוא מכלי הנגינה הקדומים ביותר, ומוצאו ממסופוטמיה. התיעוד הראשון של העוד הוא בחותם גליל בן האלף ה-3 לפנה"ס מארך, אשר מתאר נערה כורעת עם כלי הנגינה שלה על סירה, ומנגנת בידה הימנית.
על-פי מסורת פרסית, המוזכרת על ידי אל-פאראבי, העוד הומצא על ידי למך, ונוצר על-פי צורת גופתו של בנו המת, אשר נתלתה על עץ.
השימוש בעוד היה נפוץ ומתועד היטב בהיסטוריה המסופוטמית כמו גם במצרים העתיקה. ניתן לראות דוגמאות לכך במוזיאונים המטרופוליטניים של ניו יורק, פילדלפיה, קליבלנד והמוזיאון הבריטי בלוחות חימר ונייר פפירוס. הכלי הזה, או קרוביו, היה חלק מהתרבות המוזיקלית של כל אחת מהתרבויות שהתקיימו באזור הים התיכון והמפרץ הפרסי, כולל השוּמֶרים, האכדים, הפרסים, הבבלים, האשורים, היוונים, המצרים והרומאים. למערב הגיע דרך אנדלוסיה.
העוד ידוע כאביו הקדמון של הלאוטה (קתרוס) האירופי. שמו שאול מן המילה הערבית العود -"העץ"- כנראה על שם העץ ממנו הפיקו את הכלי.

תיאור

העוד עשוי כולו מעץ ולו תיבת תהודה גדולה שבחזיתה בין 1-3 חורי תהודה, צוואר קצר ללא סריגים, וראש כיוון בעל 11 או 12 מפתחות. במקור היה בעל 4 זוגות מיתרים בעלי כיוון זהה לכל זוג ובהמשך נוספו עוד זוג מיתרים ובס או שניים נוספים– בסך הכל 11 או 12. ישנן שני כיוונים: הכיוון הערבי הנפוץ הוא (מהצליל הגבוה לנמוך) דו, סול, רה, לה, פה, דו. בנוסף קיים גם כיוון טורקי שבו המיתרים כולם מכוונים באותו היחס בדיוק רק בקפיצה של טון למעלה רה, לה, מי, סי, סול, רה. הפריטה נעשית בעזרת מפרט ארוך וצר אשר במקורו נעשה מנוצת נשר. כיום נהוג להכינו מפלסטיק גמיש.
ג'יימס קרונין

ביוגרפיה

קרונין נולד בשיקגו, באילינוי שבארצות הברית. אביו, ג'יימס פארלי קרונין, היה סטודנט באוניברסיטת שיקגו. לאחר שקיבל האב את הדוקטורט שלו, עברה המשפחה לאלבמה, ובשנת 1939 עברה לדאלאס שבטקסס, שם קיבל האב את הפרופסורה שלו מטעם האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (Southern Methodist University). לאחר לימודיו התיכוניים, נשאר קרונין בדאלאס, ולמד גם הוא באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, וקיבל מטעמה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה ב-1951.
לאחר מכן חזר קרונין לאילינוי כדי ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם למד אצל זוכי פרס נובל רבים, כמו אנריקו פרמי, מריה גופרט-מאייר ומארי גל-מאן.
לאחר קבלת הדוקטורט שלו, בשנת 1955, הצטרף קרונין לקבוצתם של רודני קול ואורסטה פיצ'יוני במעבדה הלאומית של ברוקהייבן. בתקופה זו הכיר את ואל פיץ', אשר הביאו ב-1958 לאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1980 זכו השניים בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי ההפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים משנת 1964. גילוי זה תרם לתאוריה של המפץ הגדול.
קרונין היה נשוי לאנט מרטין עד למותה ב-2005. מנישואים אלה נולדו לו שתי בנות ובן. בשנת 2006 נישא לקרול צ'מפלין, לה היה נשוי עד למותו בסיינט פול שבמינסוטה, בגיל 85.
דני גרין

ראשית חייו

גרין נולד וגדל בעיירה נורת' בבילון שבמדינת ניו יורק, ובילדותו שיחק במדי קבוצת הכדורסל ובתפקיד הקוורטרבק בקבוצת הפוטבול של התיכון המקומי. בן דודו מדרגה שנייה הוא ג'רלד גרין המשחק בבוסטון סלטיקס.

קריירת מכללות

לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל גרין ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ה-NCAA (נקראת גם ה-ACC). הוא שיחק באוניברסיטה במשך ארבע שנים, בהם תרם 9.2 נקודות בממוצע ונבחר פעם אחת לחמישיית ההגנה ב-ACC, ופעם אחת לחמישיית העונה השלישית בחטיבה. 
גרין היה לשחקן היחיד בתולדות אוניברסיטת קרוליינה הצפונית שחסם במדיה 100 פעמים וקלע 100 שלשות, ועזב את האוניברסיטה כשמאחוריו 123 ניצחונות במשחקים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה של המוסד.

קליבלנד קאבלירס

אחרי ארבע שנים בליגת המכללות, עמד גרין לבחירה בדראפט ה-NBA, ונבחר במקום ה-46 על ידי קליבלנד קאבלירס. בעונת הרוקי שלו, היה גרין הקלעי השלישי של הקבוצה, כשלפניו ברוטציה אנתוני פארקר ודלונטה וסט וקיבל קרדיט מועט ממאמנו, מייק בראון. הוא שותף ב-20 משחקים וב-5.8 דקות בממוצע למשחק. במהלך העונה נשלח לשחק במדי אירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובסיום העונה נופה מסגל הקבוצה.

סן אנטוניו ספרס

מעט לאחר פתיחת עונת 2009/2010 חתם גרין על חוזה בסן אנטוניו ספרס, אולם לאחר שישה ימים, לאחר ששיחק שני משחקים בלבד שחררה אותו הקבוצה. הוא שב לליגת הפיתוח, ושיחק בשורותיה של רינו ביגהורנס עד לחודש מרץ, בו החתימה אותו הספרס על חוזה מחודש. הוא שותף בשישה משחקים נוספים במדי הקבוצה, ונשלח פעם נוספת לליגת הפיתוח בה שיחק במדי אוסטין טורוס. 
לקראת העונה הבאה הוכרזה שביתת שחקנים בליגת ה-NBA. בעקבות אי הוודאות לגבי קיומה של עונת המשחקים בארצות הברית, חתם גרין על חוזה לשנה באולימפיה ליובליאנה ובו סעיף המשחרר אותו מהקבוצה אם תסתיים השביתה. הוא הספיק לשחק בליובליאנה בשבעה משחקים במסגרת היורוליג בטרם שב לארצות הברית בשל סיומה של שביתת השחקנים.
לאחר ששלחה הקבוצה את ג'ורג' היל לאינדיאנה פייסרס, החל גרין לקבל קרדיט רב יותר ממאמנו, גרג פופוביץ'. הוא שותף בכל 66 משחקי העונה הסדירה, ובאמצע העונה אף החל לעלות בחמישייה הפותחת. לאורך העונה רשם גרין ממוצע של 9.1 נקודות ו-3.5 ריבאונדים, כולל שיא קריירה של 24 נקודות, עליהן הוסיף שבעה ריבאונדים במשחק מול דנוור נאגטס. במשחקי הפלייאוף המשיך גרין ועלה בחמישייה ב-12 מ-14 משחקי קבוצתו וסייע לסן אנטוניו להעפיל עד לגמר המערב, בו הפסידה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בשישה משחקים.
בעונת 2012/2013 המשיך גרין לבסס את מעמדו כשחקן משמעותי בקבוצה. הוא חלק נתח משמעותי יותר של דקות ממאמנו, וגמל לו בשיאי קריירה של 10.5 נקודות, 1.8 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. במשחקי הפלייאוף הוא סייע לקבוצתו להעפיל עד לסדרת גמר הליגה, בה פגשה הקבוצה את מיאמי היט. בסדרת הגמר תרם גרין 14.0 נקודות למשחק, ואף קבע שיא ליגה לשלשות בסדרת הגמר, כשבחמשת משחקי הסדרה הראשונים קלע 25 שלשות ב-38 ניסיונות, ובכך שבר את שיאו של ריי אלן, אותו קבע בשבעה משחקים בגמר 2008, שעמד על 22.

טורונטו ראפטורס

ב-18 ביולי 2018, הועבר בטרייד לקבוצת טורונטו ראפטורס ביחד קוואי לאונרד, תמורת דמאר דרוזן, יאקוב פולטל ובחירת סיבוב ראשון מוגנת בדראפט 2019. בסיום עונת 2018/2019 זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.

לוס אנג'לס לייקרס

לקראת עונת 2019/2020 חתם גרין על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס.