ורדה אלשיך

ראשית חייה ומשפחתה

ורדה אלשיך נולדה בתל אביב להורים יוצאי פולין. אביה (בנו של הפעיל הציוני משה גרשון פלדשטיין) היה מהנדס חשמל, שתכנן ביחד עם פנחס רוטנברג את תחנת הכוח בנהריים. אמה הייתה עורכת דין. אלשיך למדה בבית ספר תיכון עירוני ד' בתל אביב וסיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1962. הייתה חניכה בתנועת הצופים, בצופי דיזנגוף, רמת-גן ויד אליהו, ואחר כך נמנתה עם מקימי שבט הצופים בגבעתיים. לאחר שהתגייסה לצה"ל, שירתה בפרקליטות הצבאית כמזכירתו של הפצ"ר מאיר שמגר (לימים נשיא בית המשפט העליון).
אלשיך למדה משפטים בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית וסיימה את לימודיה בשנת 1967. התמחתה במשפטים אצל השופט בר זאב בבית משפט השלום בטבריה ולאחר מכן בפרקליטות המדינה במחוז תל אביב. בשנת 1969 הוסמכה כעורכת דין.
אלשיך למדה גם לתואר ראשון בחשבונאות, אולם לא סיימה את לימודיה אלו. 
בשנים 1970 עד 1972 עסקה בפרקטיקה פרטית והייתה היועצת המשפטית של בנק יעד לפיתוח חקלאי. בשנת 1972 חזרה לפרקליטות מחוז תל אביב, הפעם כפרקליטה, עבדה שם עד לסוף שנת 1977 והגיעה עד לדרגת סגנית פרקליט המחוז. במקביל כיהנה בשנים אלו גם כחברת הוועד הארצי של לשכת עורכי הדין.
אלשיך דוברת שבע שפות: עברית, אנגלית, פולנית, גרמנית, איטלקית, צרפתית ויידיש.
אלשיך היא אם לבת מנישואיה הראשונים לד"ר חילקיהו זונדר. נשואה בשנית לכלכלן יוסי אלשיך, שהיה ממקימי הבנק הבינלאומי הראשון, המשנה למנכ"ל אל על וניהל כמה מהחברות הבנות של חברת "טבע" מחוץ לישראל. בנה החורג עופר אלשיך משמש סמנכ"ל כספים בזכיינית השידור רשת.

כשופטת

בינואר 1978 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 1987 מונתה לרשמת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובמרץ 1990 מונתה לשופטת (בפועל) בבית המשפט המחוזי. באוגוסט 1995 מונתה כשופטת קבועה בבית המשפט המחוזי. אלשיך שובצה לתפקיד שופטת המשנה במדור פירוקים וכינוס נכסים בניהולו של סגן הנשיא ישעיהו לויט, ועם פרישתו, בפברואר 2002, התמנתה לשופטת הראשית במדור זה (כשופטת משנה כיהנה דניה קרת מאיר).
בשנת 2005 הוציאה לאור עם גדעון אורבך את הספר "הקפאת הליכים הלכה למעשה".
בשנת 2006 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
לאורך תקופת ישיבתה על כס המשפט, בלטה אלשיך בלשונה החדה ומזגה השיפוטי הסוער, אך גם בזכות החלטותיה המהירות והחדות. במשוב השופטים שנהגה לערוך לשכת עורכי הדין, זכתה אלשיך בדרך כלל לציונים נמוכים בסעיפי המזג השיפוטי, ולציונים גבוהים בסעיפי הכרת התיק המשפטי והדין הרלוונטי.  בסקר שערכה נשיאות בתי המשפט עלה, כי אלשיך היא השופטת השלישית במספר האזכורים של שמה באמצעי התקשורת בישראל, לאחר שני שופטי בית המשפט העליון, אהרון ברק ומישאל חשין].
בין הגופים הבולטים שאלשיך דנה בתיקי הפירוק שלהם נמנים פיקנטי, נגה אלקטרומכניקה, קלאבמרקט, תבל, טאוור אייר, התעשייה הצבאית, פויכטונגר, בורגר קינג, פיצה מטר, פיצה דומינוס, הבנק למסחר, תיאטרון הבימה ואגרקסקו.
משמשת מרצה אורחת באוניברסיטת תל אביב.

פרשת השינויים בפרוטוקול

ביוני 2012 קבע נציב תלונות הציבור על השופטים, אליעזר גולדברג, כי אלשיך ביצעה 36 תיקונים טכניים ומהותיים בפרוטוקול דיון שהתנהל בפניה, כדי להחמיר בתיאור התנהלות עו"ד שנגדו התלוננה. בעקבות החלטת הנציב, פנו ראש לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזות הלשכה לשר המשפטים יעקב נאמן ולנשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס בדרישה להדחתה. ב-27 ביולי 2012 הודיעה אלשיך על התפטרותה מתפקיד יו"ר נציגות השופטים. הנשיא גרוניס החליט לנקוט בסנקציה של אזהרה חמורה כנגד אלשיך שהוכנסה לתיקה האישי, הבהיר כי הוא רואה בחומרה את המקרה, והזהיר אותה מפני הישנות מקרים דומים בעתיד, אך החליט שלא לעשות שימוש בסמכותו לפי סעיף 7 (4) לחוק יסוד: השפיטה ולא לפתוח בהליך הדחתה, והתחשב, בין היתר, בכך שמדובר בשופטת ותיקה ומנוסה ביותר. בעקבות החלטת גרוניס, פנו יו"ר לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזותיה לשר המשפטים יעקב נאמן, בדרישה להשתמש בסמכותו ולהגיש קובלנה משמעתית נגד אלשיך לבית הדין המשמעתי של השופטים ולהשעותה מתפקידה. בישיבה משותפת שהתקיימה בין השר נאמן לבין יו"ר לשכת עורכי הדין וראשי המחוזות, הוביל נאמן לפשרה שבמרכזה הסתפקות בהחלטתו של הנשיא גרוניס על אזהרה חמורה לאלשיך. 
בספטמבר 2013 נודע שנציב תלונות הציבור על השופטים מצא כמוצדקת תלונה נוספת נגד אלשיך, בעניין ביקור בית שערכה אצל החייבת רחל סופר. תלונה זו נגעה לשיבוש סדר הדין האזרחי (חקירה בלא נוכחות סנגור, ודיון במעמד החייבת בנוכחות הצד התובע בלבד), דיון בסדר המשפט בנוכחות התביעה בלבד, ותיקונים מהותיים בפרוטוקול הדיון. נוסף על כך, קבע הנציב כי השופטת אלשיך הסתירה פרטים מהותיים, בכללם דיון בנושא החייבת עם כונס הנכסים בלבד.
בעקבות הבירור יצאה אלשייך באפריל 2013 לשבתון של חודשיים, שממנו חזרה לכס השיפוט. לאחר מכן, ב-13 באוגוסט 2013, הודיעה כי תפרוש לגמלאות ב-15 בנובמבר 2013, שנה לפני גיל הפרישה. ב-14 בנובמבר הקריאה את פסק הדין האחרון בנוכחות בכירי מערכת המשפט, ובתאריך זה סיימה את כהונתה כשופטת.

פעילות לאחר פרישתה מכס המשפט

לאחר פרישתה אלשיך עוסקת בייעוץ וגישור בתיקים כלכליים המערבים פירוקים והסדרי חוב, וכן משמשת כדירקטורית. שמה נקשר בהקשר זה כיועצת ומגשרת במספר פרשות כלכליות בולטות, ובכללן אליעזר פישמן, יוסף גרינפלד, ואמיר ברמלי.