google/wiki40b huggingface dataset:
ביבליותקה היסטוריקה

"ביבליותקה היסטוריקֶה" (ביוונית עתיקה: Βιβλιοθήκη ἱστορική, "ספריה היסטורית", בתעתיק ללטינית: bibliotheca historica) הוא חיבור היסטורי שנכתב על ידי דיודורוס סיקולוס איש אגירה שבסיציליה, בן המאה הראשונה לפנה"ס. החיבור הוא היסטוריה אוניברסלית ממלחמת טרויה עד מלחמת גאליה של יוליוס קיסר.
היצירה מורכבת מארבעים ספרים, ובהם מתאר דיודורוס את ההיסטוריה של מצרים העתיקה, מסופוטמיה, הודו, ערב והמזרח התיכון. שם היצירה מצביע על כך, כי היא איננה מתיימרת להיות יצירה מקורית, כי אם ליקוט מחיבורים קודמים. בין השאר הספר מצטט את הקטאיוס איש אבדרה, קטסיאס, אפורוס, הירונימוס מקארדיה, דוריס מסאמוס, דיאילוס, פיליסטוס, טימאיוס, פוליביוס ופוסידוניוס.
התאריך המוקדם ביותר שמוזכר ביצירה הוא האולימפיאדה ה-180 (השנים 56-60 לפנה"ס), כשדיודורוס מתאר את זעם תושבי מצרים כאשר אזרח רומי הרג בטעות חתול (חיה המקודשת למצרים). המאורע האחרון שהוא מזכיר היא מפלתו של אוגוסטוס קיסר בקרב הימי ליד טאורמינה בשנת 36 לפנה"ס. הוא איננו מזכיר את הפיכת מצרים לפרובינציה רומאית (דבר שאירע בשנת 30 לפנה"ס), כך שהוא גמר את חיבורו קודם לכן. דיודורוס טוען בהקדמה לחיבור כי הוא הקדיש 30 שנה ליצירה זו, כולל מסעות מסוכנים באירופה ואסיה. טענה שהחוקרים מפקפקים בנכונותה, לאור טעויות בחיבור שאינן הגיוניות אם הכותב היה עד ראייה להם, ולא רק העתיקם ממקורות אחרים.
מתוך ארבעים הספרים שביצירה, רק 14 שרדו: חמשת הראשונים והספרים 11 עד 20. בנוסף, קטעים מתוך הספר מוזכרים בספרי פוטיוס הראשון וקונסטנטיניוס השביעי.
הספר מוזכר בקצרה בכתבי פליניוס הזקן, כשהוא משבח את דיודורוס על הענווה הנדרשת כדי לקרוא את ספרו בשם זה, באופן יוצא דופן ביחס לשאר ההיסטוריונים היוונים.
חלקיו הראשונים של הספר הודפסו לראשונה בבולוניה ב-1472 בלטינית. חלקיו האחרונים של הספר (ספרים 11 עד 20) נדפסו ביוונית לראשונה בבזל ב-1535. מאוחר יותר נדפסה היצירה בשלמותה, ב-1559 בז'נבה.
סימן טוב מלמד

רבי סימן טוב מלמד היה משורר ופילוסוף יהודי-פרסי-אפגני בן המאה ה-18. ידוע גם בשם העט "טוביה".

קורות חיים

סימן טוב מלמד נולד בעיר יזד שבמרכז איראן במחצית הראשונה של המאה ה-18. כנראה בצעירותו עבר להתגורר בעיר הראת שבאפגניסטן, שם שירת כרב ודיין. בהראת חיבר את חיבורו הפילוסופי "חיאת אל-רוח" ("חיי הנפש"). בסביבות שנת 1793 היגר שוב, מהראת למשהד, ושירת במשהד כראש הקהילה היהודית וכמנהיג הרוחני שלה. ידוע שבתקופה זאת הוא נכנס לוויכוחים עם יהודים מומרי דת ומוסלמים, כדי לסכל את נסיונותיהם לשכנע יהודים נוספים להתאסלם. בעודו במשהד פגש את ר' יוסף מאמאן, שד"ר מצפת, וסייע רבות להמשך מסעותיו של ר' מאמאן לכיוון בוכרה. ככל הנראה ר' מלמד נפטר במשהד ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי. יש שוני רב בין ההערכות על שנת פטירתו, והן נעות בין השנים 1800-1828.
ר' מלמד נזכר כאחד המשוררים והמלומדים הדתיים החשובים ביותר בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא כתב בעיקר בפרסית יהודית, אך לעיתים גם בעברית וארמית. חיבורו החשוב ביותר הוא החיבור הפילוסופי "חיאת אל-רוח" שנכתב בפרסית יהודית באלפבית עברי. החיבור כתוב ברובו כפרוזה, אך לעיתים מצוטטים פסוקי שירה של מלמד עצמו או של משוררים פרסים קלאסים. החיבור מוקדש בעיקר לפרשנות על 13 עיקרי האמונה היהודית על פי הרמב"ם. כתיבתו של ר' מלמד הושפעה מהחיבור חובות הלבבות של אבן פקודה (1050–1156), מכתביו של ר' יוסף אלבו (1380-1444) ור' סעדיה גאון (882-942), ובאופן מוצהר גם מהשקפות עולם צופיות. הספר הוא גם חיבור דידקטי, המטיף לבני הקהילה לרכוש ידע ומעשים טובים לשם טיהור הנפש. הספר ראה לראשונה דפוס בירושלים בשנת 1898. 
חיבור נוסף של ר' מלמד הוא מאמר תפסיר (פרשנות) בפרסית יהודית על פרקי אבות, שנלמד באופן נפוץ בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא גם חיבר שירה בעברית ובפרסית-יהודית על מגוון נושאים. את חלק משיריו העברים מלמד תרגם בעצמו לפרסית-יהודית, וחלק אחר משיריו היו מורכבים מעברית ופרסית-יהודית משולבות יחדיו. אנתולוגיה אחת של שיריו כללה שירי אזהרות רבים שכתב בשתי השפות.
שמואל ארנפלד (הנכד)

במטרסדורף

ארנפלד למד תורה מפי הרב מאיר אריק והרב יוסף ענגיל, ואף קיבל סמיכה לרבנות מהם. בגיל 21 מילא את מקום אביו שחלה בראשות הישיבה.
נישא לבת-דודתו, רחל ארנפלד, בת אחי-אביו, דוד צבי. לזוג נולדו שבעה ילדים: שני בנים וחמש בנות.

כהונה כרב העיר

סב-סבו, החתם סופר, כיהן כרב העיר מטרסדורף בין השנים תקנ"ח - תקע"ז (1798-1807). לאחר עזיבת החתם סופר את משרת רב העיר, מילא את מקומו דודו, הרב בונים איגר, אחיו של רבי עקיבא איגר. לאחריו עברה המשרה לבנו של החתם סופר, רבי שמעון. לכשעזב הבן את העיר בכדי להתמנות לרב העיר קראקוב, עברה המשרה לידי הרב שמואל ארנפלד, החתן סופר, סביו של הרב שמואל ארנפלד. לאחריו כיהן אביו, הרב שמחה בונים.
עם פטירת אביו, בז' באב תרפ"ו (1926), מונה ל רב העיר, השישי לשושלת סופר-ארנפלד בתפקיד.
מונה כנשיא שבע הקהילות, ונחשב מחשובי רבני האזור.

מלחמת העולם השנייה

ב-12 במרץ 1938 נכבשה אוסטריה במסגרת האנשלוס, ולאחר מאמצים רבים נמלט ארנפלד עם משפחתו אל ארצות הברית, לשם הגיע ב-13 בספטמבר 1938.

בארצות הברית

לאחר הגעתו, הקים מחדש את הישיבה שניהל במטרסדורף, בהתחלה בלואר איסט סייד ולאחר מכן בבורו פארק. הנהלת הישיבה עברה בשנת 1942 לידי חתנו, הרב שמואל בנימין פישר.
במשך השנים הוציא במהדורה חדשה את ספרי סבו, החתן סופר, כמו גם את ספרי אביו - "מענה שמחה". כמו כן הוציא לאור מחידושיו בשם "שם משמואל".

פטירתו

הרב ארנפלד נפטר ביום השני של חג השבועות, ז' בסיוון. ארונו הובל לישראל, שם נקבר בהר המנוחות, בסמוך לקברו של האדמו"ר מבלז, רבי אהרון רוקח.
אשת הברזל (טלנובלה)

העלילה

עלילת הטלנובלה עוסקת סביב חייה של ולנטינה ויאלבה. ולנטינה היא אישה שהחיים חייכו אליה, היא יפה, יש לה קריירה מצליחה בתור עורכת בהוצאת ספרים, ירושה גדולה מהוריה וארוס שבו היא מאוהבת, אלונסו. היא גרה במקסיקו עם דודתה האוהבת, איסבל, האומנת שלה, בניטה אשר גידלה אותה מתקופת ילדותה מאחר שהוריה של ולנטינה מתו כאשר היא הייתה קטנה ובת דודתה אשר רוצה כל מה שיש לה, איוונה. ולנטינה מחכה ליום הגדול שבו היא תינשא לאלונסו, אולם מה שולנטינה אינה יודעת זה שאיוונה ואלונסו בוגדים בה מאחורי גבה ומתכננים להשתלט על הונה. התוכנית של איוונה ואלונסו נכשלת ואלונסו נאלץ לברוח כאשר הוא משאיר לאיוונה הודעה שהכל נגמר ביניהם ואת ולנטינה הוא נוטש בפתח הכנסייה. מאורע זה הופך את ולנטינה מאישה נעימה, רגישה, ואוהבת את הזולת לאישה קרה וקשה ובשלב מאוחר יותר מכנים אותה כולם "הנחש".
לאחר שננטשה בידי אלונסו מחליטה ולנטינה להתגורר באחוזת "לוס קסקבלס" שהייתה אחד מנכסיה בכפר. בכפר פוגשת ולנטינה בחוסה מיגל אשר הגיע לעבוד באחוזה של הוריו "מונטסינוס" אשר שוכנת בצמוד לאחוזתה של ולנטינה. תוך זמן קצר האנשים בכפר מתחילים לפחד מולנטינה בשל שחצנותה ובשל המעשים הרעים של העוזר שלה, רוסנדו.
בתחילה חוסה מיגל וולנטינה אינם מסתדרים וכל הזמן מתווכחים על האדמות הצמודות זו לזו. אולם כל זה לא מפריע לחוסה מיגל להתאהב בולנטינה ולנסות לשבור את תדמית הברזל שבנתה לעצמה. אם הזמן ולנטינה גם היא מתאהבת בחוסה מיגל אשר גרם לה להאמין שוב באהבה והחזיר אותה להיות אותה אישה נעימה ואוהבת אך אהבתם לא הולכת להתממש כל כך מהר. בשל תככיה של אימו לאונור, קנאתה של בת דודתה, איוונה אשר רוצה את חוסה מיגל לעצמה ואהבתו החולנית של רוסנדו לולנטינה, הקשר של חוסה מיגל וולנטינה הופך כמעט אבל רק כמעט לבלתי אפשרי.
מאתייה ליוייץ'

קריירה

ליוייץ' התחיל את הקריירה שלו בפרטיזן בלגרד ובגיל 17 הצטרף לטלאופטיק, קבוצת הבת של המועדון. בקיץ 2014 הושאל למלאדוסט לוצ'אני בה שיחק משחק אחד.
בינואר 2015 שוחרר מפרטיזן וחתם בראד בלגרד.
ב-15 ביולי 2016 הצטרף לז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית. בסיום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עימה באליפות ליטא שהייתה התואר הראשון בקריירה שלו.
ב-9 בינואר 2018 חתם בוולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית.
ב-1 ביוני 2018 חתם בבלננסש מליגת העל הפורטוגלית.
ב-18 בספטמבר 2019 ליוייץ' חתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל. ב-21 באוקטובר 2019 ליוייץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מכבי חיפה.
הדיוויזיה ה-113 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד ארנסט גינצל. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-29, במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב וקרב חרקוב הראשון. בנובמבר 1941 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובמרץ 1942 חזרה לחזית המזרחית, והוכפפה שוב לארמייה השישית, ולחמה עמה בקרב חרקוב השני. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943.
ב-23 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד פרידריך וילהלם פריטר. ב-20 ביולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-39, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית בקרבות שונים, וב-25 בנובמבר 1943 פורקה, ועל בסיסה הוקמה הדיוויזיה ה-337.
גשר למבת'

היסטוריה

הגשר הראשון שעמד במקום זה היה גשר תלוי, שאורכו 252 מטרים (828 רגליים), אשר תוכנן על ידי פיטר ו. בארלו. גשר זה נבנה בעקבות חוק של הפרלמנט הבריטי משנת 1860, ונפתח לציבור בשנת 1862 כגשר אגרה. בשל חששות בעניין יציבות הגשר ובשל המעלה התלול שהוביל אליו, אשר הסוסים שמשכו את המרכבות באותה עת התקשו לעלות, הפך הגשר עד מהרה לגשר להולכי רגל בלבד. בשנת 1879 קיבלה מחלקת העבודות המטרופוליטינית את האחריות לתחזוקת הגשר, והמעבר בגשר הפך חופשי (בלא תשלום).
מבנה הגשר הנוכחי תוכנן על ידי ג'פרי גרובס. הגשר נפתח לציבור ב-12 ביולי 1932 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. הגשר כולל ארבעה מסלולי כלי רכב. 
אורך הגשר 252 מ' המחולקים לחמש קשתות פלדה, משני פתחי הגשר מצויים אובליסקים שבראשם אצטרובלים אשר סימלו ברומא העתיקה הכנסת אורחים. רבים טועים וחושבים כי מדובר באננס ולא באיצטרובל בשל צורת הפסל.
צבעו של הגשר אדום - כצבע כיסאות בית הלורדים, בעוד שצבעו של גשר וסטמינסטר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי.
סנט פיטר פורט

היסטוריה

ידוע שהייתה קיימת באזור עיירה או תחנת מסחר עוד לפני העידן הרומי, אם כי השם בתקופה הקדם-נוצרית אבד.

גאוגרפיה

העיר ממוקמת בחוף המזרחי של גרנזי. קהילת סנט פיטר פורט גובלת במספר קהילות אחרות באי: סנט סמפסון בצפון, וייל בצפון-מערב, סנט אנדרו במערב וסנט מרטין במערב.

תחבורה

נמל התעופה גרנזי הוא נמל התעופה היחיד באי. הוא נמצא במרחק של 4.6 ק"מ דרום מערבית לעיר, בקהילת פורסט. משרדי בלו איילנדס, חברת התעופה של איי התעלה, ממוקמים בסנט פיטר פורט.
חיזור סולפט מיקרוביאלי

חיזור סולפט מיקרוביאלי הוא שם כולל עבור התהליך בו חיידקים וארכאונים אל-אווירניים אובליגטוריים ופקולטטיביים משתמשים בסולפט עבור יצור אנרגיה. בתהליך זה סולפט (SO2−4) מתחזר לסולפיד עד ליצירת מולקולת מימן גופרתי (H₂S) בהצמדה לחמצון חומר אורגני או מימן. בדומה לתהליך הזרחון החמצוני המוכר בו חמצן (O₂) הוא קבל האלקטרונים, בחיזור סולפט בקטריאלי החיידקים משתמשים בסולפט במקום בחמצן. מאחר שבתהליך זה האנרגיה המופקת קטנה מזו המופקת בזרחון חמצוני, חיזור סולפט מיקרוביאלי נמצא בעיקר בסביבות דלות בחמצן דוגמת קרקעית האוקיינוסים, אגמים משוכבים וביצות. יצור האנרגיה בתהליך זה הוא כה קטן עד שהוא מוגבל רק למיקרואורגניזמים חד תאיים ואין באפשרותו לתמוך ביצורים רב-תאיים, ולכן באותם מיקרואורגניזמים אנאירוביים פקולטטיביים תהיה תמיד העדפה להפיק את האנרגיה בתהליך של זרחון חמצוני על פני חיזור הסולפט.
מרבית החיידקים והארכאונים שמחזרים סולפט מסוגלים לחזר גם צורוני ביניים דוגמת גופרית אלמנטרית, סולפיט (SO2−3) ותיוסולפט (S₂O2−3) ואף מולקולות המכילות גופרית דוגמת דימתיל סולפוקסיד.

חשיבות התהליך בטבע

עיקר חשיבות חיזור הסולפט המיקרוביאלי בטבע בא לידי ביטוי בסביבות ימיות, זאת מאחר שסולפט הוא האניון השני בשכיחותו באוקיינוסים (28 מילימולר) שם הוא נפוץ עד פי-100 יותר מחמצן מומס. על כן, חיזור סולפט מיקרוביאלי הוא התהליך העיקרי שמשמש לחמצון החומר האורגני שמגיע לקרקעית האוקיינוס מעמודת המים (אחראי לכ-50–70 אחוז מכלל פירוק החומר האורגני).
בנוסף לכך, חיזור הסולפט המיקרוביאלי מצומד לחמצון המתאן וצורך את מרבית המתאן שנוצר במשקע. בכך מונע התהליך מהאוקיינוס מלהפוך למקור חשוב למתאן באטמוספירה (האוקיינוס מהווה רק 6% מכלל המקורות של המתאן באטמוספירה) ועל כן לתהליך זה משקל גדול בקביעת כמות הפחמן האורגני שנקבר בקרקעית האוקיינוס (דבר שמהווה מבלע חשוב לפחמן דו-חמצני אטמוספירי לאחר קיבועו בתהליך הפוטוסינתזה על ידי פיטופלנקטון ואצות) ואפשרות לוויסות ריכוזי הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה על פני יחידות זמן גאולוגיות.

השפעות סביבתיות

תוצר הלוואי של חיזור הסולפט היא מולקולת מימן גופרתי. מולקולה זאת היא רעילה ובעלת ריח אופייני המזכיר ביצים רקובות שפעמים רבות מעיד על נוכחות חיידקים מחזרי סולפט בסביבה. מרבית המימן הגופרתי יגיב עם יונים שונים של מתכות בסביבה המימית ליצירת סולפידים מתכתיים, דוגמת ברזל גופרתי (FeS) שמקנה לבוצה את צבעה החום או השחור.
חיידקים מחזרי סולפט מעודדים את יצירת הקורוזיה כאשר מתכות באות במגע עם מים עשירים בסולפט; המגע בין המים למתכות יוצר שכבה של יוני מימן על גבי המתכות. יוני המימן מחומצנים על ידי החיידקים ליצירת מימן גופרתי, שבתורו מעודד את היווצרות הקורוזיה.
חיידקים מחזרי סולפט היוו, ככל הנראה, גורם משפיע נוסף בהכחדת פרם-טריאס, שכן האירוע האנוקסי (Anoxic event) שהתרחש במהלך ההכחדה, בו התמעט ריכוז החמצן באזורים שלמים באוקיינוסים, נגרם כתוצאה משגשוג-יתר של חיידקים אלה תוך כדי יצירת כמויות גבוהות מן הרגיל של מימן גופרתי.

עדויות לתהליך בתיעוד הגיאולגי

העדות הראשונה לתהליך חיזור סולפט מיקרוביאלי מתוארכת לכלפני 3.7 מיליארד שנה. הדרך העיקרית בה תהליך זה מזוהה בסלעים היא באמצעות מדידת נפיצות האיזוטופים היציבים של גופרית במינרלים שמכילים סולפט (גבס או בריט) ובמינרלים שמכילים גופרית מחוזרת (פיריט או גופרית אלמנטרית) זאת מאחר שהפרקציונציה האיזוטופית בתהליך זה עבור גופרית היא מהגבוהות בטבע (עד כ-70‰). חיזור סולפט מיקרוביאלי בשלב כה קדום בהיסטוריה של כדור הארץ מעיד על התרומה המשמעותית של חיידקים אלה למחזור הגופרית בטבע.
לטימריים

אבולוציה

מספר פלאונטולוגים במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 שיערו שהצלקנתים היו קבוצת הדגים מהם התפתחו החולייתנים היבשתיים בעלי ארבע רגליים. סיבת ההשערה זו הייתה סנפירי החזה והאגן השריריים במאובני הצלקנתים, אשר נראו כמתאימים להליכה על הקרקע. השערה חלופית של פלאונטולוגים אחרים זיהתה את מוצא החולייתנים היבשתיים בסדרה האחות של הצלקנתים, דגי הריאות, אשר בשנים אלו כבר היו מוכרים למדע גם ממאובנים וגם מדגים חיים המסוגלים להתקיים ביבשה בעזרת ריאות. מחלוקת זו הייתה אחת הסיבות להתרגשות הרבה שגרם גילוי הצלקנתים החיים. הסתבר כי דגי הלטימריה אינם הולכים על היבשה, אך הם משתמשים בסנפיריהם השריריים ל"הליכה" על קרקע הים. חקר הלטימריה נראה בתחילה כמפריך את השערת כמה מן הפלאונטולוגים לפיה היו לצלקנתים המאובנים ריאות בדומה לדגי הריאות. אך גילוי מפתיע בשנת 2015 מצא ריאות תפקודיות בעוברי לטימריה. עם זאת, חקר רצף ה-DNA של הלטימריה קבע סופית כי דגי הריאות אכן קרובים יותר מן הצלקנתים לבעלי ארבע הרגליים.
מכסחת דשא רובוטית

מכסחת דשא רובוטית הוא רובוט ביתי המסוגל לכסח מדשאות באופן אוטומטי. מכסחת דשא רובוטית טיפוסית (ובמיוחד הדגמים מהדור הראשון) מחייבת את המשתמש להציב חוט בגבול השטח שהמכונה תכסח. מכסחות דשא רובוטיות מסוגלות לכסח מדשאות בגודל של עד 30 קילומטר רבוע.
לאורך השנים פותחו מכסחות דשא רובוטיות מתוחכמות יותר ויותר, אשר חלקן מסוגלות לחזור בעצמן למקום בו הן מטעינות את עצמן, וחלקם מכילים חיישנים שמסוגלים לחזור באופן מיידי לסככה אם מתחיל לרדת גשם.
מכסחת הדשא הרובוטית המסחרית הראשונה הייתה ה-MowBot, אשר הושקה עוד ב-1969 והכילה כבר אז חלק מהתכונות הקיימות במכסחות הדשא הרובוטיות הפופולריות ביותר כיום.
עם העלייה בפופולריות של הטלפונים החכמים בחלק מהמכסחות הרובוטית שולבו משולבים תכונות המאפשרים למשתמשים בהם להיעזר ביישומים מותאמים אישית על מנת לשנות את ההגדרות של כיסוח הדשא או לשנות את התדירות בה הדשא מכוסח, כמו גם על מנת לשלוט באופן ידני על המכסחת באמצעות ג'ויסטיק דיגיטלי.
יהוד מדינתא (מטבע)

יהוד מדינתא, (במקור המקראי: יהֻד מְדִינְתָּא), הוא כינויה של קבוצת מטבעות כסף זעירים מטיפוסים שונים, במשקל 0.15 עד 0.75 גרם, אשר הוטבעו על ידי יהוד מדינתא, רשות הממשל העצמי היהודי בארץ ישראל בחבל יהודה במאה ה-6 לפנה"ס, בתקופה הפרסית.

הכיתוב על המטבעות

על המטבעות מופיעה המילה  ("יהד") באלפבית עברי עתיק. בחלק מהמטבעות מופיע אות ד של האלפבית הארמי יחד עם אותיות י', ה' של האלפבית העברי העתיק  . מכך מסיקים שהמטבעות הוטבעו בתקופה של מעבר בין תצורה אחת לשנייה. בחלק מהמטבעות מופיע המילה יהד בכתיב מלא: "יהוד".
השם "יהד" מציינת את פחוות יהוד מדינתא. בתחילת התקופה ההלניסטית מתחילות להופיע מטבעות עם הכיתוב "יהדה" שהוא המקבילה העברית של "יהד" הארמית. 
דימויי המטבע הם נשר או בז בצד ימין, ודימוי שושן צחור מצד שמאל. במטבע יהוד מדינתא אחר הוטבעו הינשוף ודיוקן של שליט. שני הפריטים: הזואולוגי והבוטני, נלקחו מהנוף הארצישראלי, אף כי היו ידועים כסמלים, במיוחד דימוי של ציפור, בתרבות אזור הסהר הפורה ואגן הים התיכון, ועל גבי מטבעות, כגון הדרכמה היוונית. במטבע אחר נראה אל יישוב על גלגל מכונף, ודיוקן בצד השני.

במדינת ישראל

בתרבות הישראלית במאה ה-20 יוצג המטבע הקדום, במטבע השקל שהנפיקה מדינת ישראל; השקל מצטט את דימוי השושן הצחור, כפי שהוטבע במטבע יהוד מדינתא.
טאריה טורונן

שנים מוקדמות

טאריה נולדה בקיטה, כפר קטן בפינלנד. כבר בגיל 5 למדה לנגן בפסנתר ושרה במקהלת כנסייה. בבית ספר תיכון השתתפה במספר פרויקטים מוזיקליים כזמרת. ב-1993 למדה בבית ספר למוזיקה ואומניות בסבונלינה. בגיל 18 התחנכה באקדמיית סיבליוס.

Nightwish


טאריה זכתה לפריצה הגדולה כאשר הופיעה כסולנית להקת המטאל סימפוני Nightwish ועד מהרה קול הסופרן האופראי שלה הפך לשם דבר בעולם המטאל. אחד מביצועיה הידועים הוא גרסת כיסוי לשיר "פנטום האופרה" של אנדרו לויד ובר ובו היא מגיעה עד לתווים הגבוהים ביותר, כמו המבצעת המקורית שרה ברייטמן.

קריירת סולו

לאחר שפוטרה מ-Nightwish, פתחה בקריירת סולו. טאריה הוציאה בשנת 2006 את אלבומה הראשון כפרויקט לחג המולד. אלבומה השני יצא בסוף 2007, בו היא משלבת את עולם המטאל, עם עולם האופרה. הוא נקרא My Winter Storm (סופת החורף שלי).
טאריה הגיעה לישראל במסגרת סיבוב ההופעות שלה, לקידום אלבום הבכורה שלה. ההופעה נערכה ב-31 באוקטובר 2008, בביתן 11 שבגני התערוכה בתל אביב. ההופעה כללה שירים מאלבום הסולו של טאריה, וכמו כן גם שירים מהרפרטואר העשיר של נייטוויש.
בשנת 2010 הוציאה טאריה את אלבומה השלישי, What Lies Beneath (בתרגום חופשי- האמת מתחת לפני השטח). מתוך האלבום הוציאה טאריה ארבעה סינגלים. באוגוסט 2013 הוציא אלבום נוסף Colours in the Dark (צבעים בחשכה).
טאריה הופיע פעם נוספת בישראל ב 5 ביוני 2017 במועדון הוואנה בתל אביב.
לייז' באסקט

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1967. בשנת 2000 ביצעה הקבוצה איחוד עם קבוצת "פלרון" . 
בעונות 2003/04, 2009/10, הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת ספירו שרלרואה.
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 2001. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה והיורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת בהיכל קאנטרי הול את'יאס, הנקרא גם "קאנטרי הול סארט טילמן", ומכיל 5,600 מקומות ישיבה.
ותודיענו

מקור הנוסח

נוסח זה תוקן על ידי רב ושמואל בבבל ונוסחו המקורי הוא: "ותודיענו ה' אלהינו את משפטי צדקך ותלמדנו לעשות חקי רצונך ותנחילנו זמני ששון וחגי נדבה ותורישנו קדושת שבת וכבוד מועד וחגיגת הרגל בין קדושת שבת לקדושת יום טוב הבדלת ואת יום השביעי מששת ימי המעשה קדשת". במהלך הדורות נעשו שינויים בנוסח.
יש משערים שאחד השינויים, התוספת "הבדלת וקדשת את עמך ישראל בקדושתך", הצליח להשתרבב לגמרא מתוך הסידור, שכן התוספות (פסחים ק"ד) ציינו שנוסח זה לא נמצא בגמרא שלהם.
בנוסח אשכנז ונוסח ספרד נוסף לנוסח ותודיענו גם: "ותבדל ה' אלוקינו בין קדש לחול בין אור לחושך בין ישראל לעמים בין יום השביעי לששת ימי המעשה". מדובר בתוספת מאוחרת שכן נוסח זה לא נמצא בגמרא, במשנה תורה, בסדר רב עמרם גאון, בסידורים כתבי יד ובנוסחי התפילה של שאר עדות ישראל. התוספת נעשתה על מנת שנוסח "ותודיענו" יכיל את כל ה"הבדלות" המצויות בנוסח הרגיל למוצאי שבת (בין קודש לחול, בין אור לחושך וכו').
השריר פושט האצבע

השריר פושט האצבע (TA: Musculus extensor indicis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו השריר מיישר (פושט) את האצבע המורה בעיקר במפרק בין הגלילים המקורב. השריר משפיע על יישורם של מפרקי האצבע האחרים ובסך הכל הוא גורם לתנועה המביאה להצבעה בעזרת האצבע.

תיאור

תחילתו של השריר פושט האצבע בפן האחורי של הגומד ובקרום הבין-גרמי (שבין הגומד לחישור), מעט בהמשך לתחילתו של השריר פושט האגודל הארוך. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בחלקה האחורי של האצבע השנייה.

עצבוב

השריר פושט האצבע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
המאה ה-20

נפילת האימפריות והקמת המדינות החדשות

לאחר מלחמת העולם השנייה, נסוגו (או גורשו) מדינות אירופה ששלטו בשאר חלקי העולם מרוב מושבותיהן, דבר שהביא לסיום האימפריאליזם והקולוניאליזם. במקום האימפריות האירופיות, קמו מדינות חדשות רבות ברחבי העולם, ובהן בין היתר מדינת ישראל.

מלחמות העולם

שתי מלחמות העולם התרחשו במאה ה-20: מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) ומלחמת העולם השנייה (1939–1945). במלחמות אלו נהרגו עשרות מיליוני אזרחים וחיילים, נשפכו נהרות של דם, הוגדרו מחדש בכוח הזרוע מדינות, גבולותיהן, ושיטת הממשל בהן, במיוחד ביבשת אירופה שהייתה המקור והבמה הראשית למאבקים אלו אולם גם בכל שאר העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשה השואה.
עם זאת, קטלנותה של המאה ה-20 במונחי מספרים מוחלטים נבעה במידה רבה מאוכלוסיית עולם שהייתה גדולה פי כמה וכמה מאשר בכל המאות שקדמו לה. במונחי אחוז האבדות מתוך אוכלוסיית העולם היו לאורך ההיסטוריה מאות מלחמות קטלניות במידה דומה, ואולי אף קטלניות יותר. יתר-על-כן, במחציתה השנייה של המאה ה-20 פסקו כמעט לחלוטין מלחמות בין מעצמות, ומלחמות בין מדינות כלשהן, ובעיקר בין מדינות דמוקרטיות ומפותחות, פחתו מאוד.

התאגדות מדינית בינלאומית

לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם חבר הלאומים במטרה לשמור על שלום העולם. ארגון זה הוחלף בארגון האומות המאוחדות לאחר מלחמת העולם השנייה, בה הוכיח את אי-יעילותו. אלו הארגונים הראשונים לאגד את רובה המוחלט של אוכלוסיית העולם. כמו כן בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם האיחוד האירופי שמהווה עד היום מסגרת מחייבת ודמוקרטית שמאחדת כמעט ממחצית ממדינות אירופה תחת פרלמנט וממשלה משותפים.

פוסטמודרניזם

לקראת סוף המאה, עם קריסתה של הגרסה המזרח אירופית לקומוניזם והופעתם של תהליכי הגלובליזציה המהירה עברו המאבקים להיות יותר בין תרבויות ופחות בין אידאולוגיות. תהליך זה הוביל לעידן המכונה "העידן הפוסט מודרני", ולצידו תפיסת עולם חדשה ושנויה במחלוקת - הפוסטמודרניזם.
לז אמבסאדר

לז אמבסאדר (בצרפתית: Les Ambassadeurs) היא מסעדה בפריז.

מיקום והיסטוריה

המסעדה שוכנת במלון קריון, וניבטת אל כיכר הקונקורד בליבה של פריז. לז אמבסאדר, שנבנתה ב-1758, פעלה כמסעדה מאז אמצע המאה ה-19.
לז אמבסאדר מעוצבת בסגנון הרוקוקו של המאה ה-18, היא הגיעה לשיא תהילתה כמסעדה ומועדון לילה (מסוג ה-Café chantant, בית קפה המשלב הופעות בין כתליו) בשנות השבעים, השמונים והתשעים של המאה ה-19, מאות מטרים ספורים מהאופרה גרנייה. המסעדה היוותה מרכז בידור עבור האצולה, בשנות השבעים של המאה ה-19 היא הייתה מוקד משיכה לדמויות נודעות באמנות ובבוהמה. אדגר דגה, ואנרי דה טולוז-לוטרק ציירו את באי מועדון הלילה. זמר הקברט הצרפתי אריסטיד ברואן הופיע במקום.
המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום תחת השף ז'אן-פרנסואה פיאז'. נכון ל-2011 היא מחזיקה בכוכב אחד תחת השף כריסטופר האש.
לז אמבסאדר נבחרה במקום 50 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007, נבחרה במקום 45 בשנת 2008, ובמקום 47 בשנת 2009.
בשנת 2010 היא זכתה בפרס ממדריך 50 המסעדות הטובות בעולם.
צפון ונקובר

העיר צפון ונקובר שוכנת בגדה הצפונית של מפרצון בורארד בקולומביה הבריטית שבקנדה. שטח העיר אחת עשרה קמ״ר ובעיר 48,196 נפש. העיר מדורגת המקום ה-100 במספר תושבים בין ערי קנדה ובמקום השש עשרה בקולומביה הבריטית. מכל עבריה ביבשה היא גובלת במחוז המוניציפלי צפון ונקובר.
ההתיישבות בעיר התאגדה לעיר בשנת 1907. אזור זה היה האזור המיושב השני, להוציא יישובים ילידיים, באזור האורבני של ונקובר של ימינו.
טנקרדו נווס

חייו

נווס נולד בעיר סאו ז'ואאו דל-ריי, במדינת מינאס ז'ראיס, ולמד משפטים. הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר במועצת עירו בשנת 1934. במהלך שלטון הרודנות המכונה "המדינה החדשה" (Estado Novo) בשנות ה-30, התרחק נווס מהפוליטיקה, ואף נכלא פעמיים, בשנת 1937 ובשנת 1939. עם סיומה של הרודנות, שב נווס לתחום הפוליטי, ובשנת 1947 נבחר למועצה המחוקקת של מדינת מינאס ז'ראיס. שלוש שנים לאחר מכן נבחר לנציג מדינתו בקונגרס הלאומי של ברזיל.
בשנת 1953 מונה על ידי הנשיא ז'טוליו ורגאס להיות לשר המשפטים. הוא לא הספיק לשרת במשרה זו בטרם התאבד וארגס בשנת 1954. בשנת 1960 נבחר למושל מדינתו, מינאס ז'ראיס.
במהלך המשבר הפוליטי שהחל עם התפטרות הנשיא ז'אניו דה סילבה קאדרוס, הוקמה בברזיל מערכת פרלמנטרית. אנשי הצבא והימין בברזיל חששו מסגנו של קאדרוס, ז'ואאו גולאר, שנראה בעיניהם כאיש השמאל הקיצוני, וסירבו לאפשר את כניסתו לתפקיד. הפשרה שהושגה הייתה יצירת משרת ראש ממשלה, אליו הועברו מקצת מסמכויות הנשיא. ב-9 בספטמבר 1961 אישר הפרלמנט ברוב של 259 מול 22 מתנגדים, את בקשת הנשיא ז'ואאו גולאר למנות את נווס, שנחשב לאיש המרכז המתון, לראש ממשלה. ב-30 בספטמבר זכתה ממשלתו של נווס לאמון הפרלמנט. ביוני 1962 התפטרו נווס ושריו כדי שיוכלו להתמודד בבחירות לפרלמנט באוקטובר 1962. 
נווס, שנחשב לפוליטיקאי מתון, היה ממתנגדיה החריפים של הכת הצבאית שתפסה את השלטון בברזיל, והוא הקים את התנועה הדמוקרטית הברזילאית (MDB). בשנת 1978 נבחר לסנאטור ובשנת 1984 נבחר למושל מינאס ז'ראיס. הוא היה אחד מהעומדים בראש התנועה שדרשה בחירות ישירות לנשיאות ברזיל. לו היו מתקיימות הבחירות היה נווס מועמד האופוזיציה אל מול מועמדותו של הנשיא המכהן ז'ואאו פיגיירדו. הדרישה לא התקבלה.
ב-15 בינואר 1985 נבחר נווס לנשיא על ידי רוב החברים בקונגרס הלאומי של ברזיל. יום לפני כניסתו לתפקיד, ב-15 במרץ 1985, חלה נווס. הוא לקה בכאבי בטן עזים, ובזיהום. בזמן מסע הבחירות שניהל, ובימים המתוחים שלאחר בחירתו, הזניח נווס את בריאותו, וסירב לקבל טיפול רפואי, מחשש שהחלפתו המסודרת על ידי סגנו, ז'וזה סרניי תסוכל על ידי אנשי הכת הצבאית. לאחר שעבר שבעה ניתוחים, מת נווס ב-21 באפריל 1985. הוא הוחלף על ידי ז'וזה סרניי.
הלווייתו של נווס הייתה אחד האירועים הגדולים בהיסטוריה של ברזיל, ושני מיליון איש עברו לפני ארונו. ב-21 באפריל 1986, במלאת שנה לפטירתו, נחקק חוק, המכריז כי על אף שלא זכה לשאת בפועל במשרת הנשיא, ייחשב נווס לכל דבר ועניין כאחד מנשיאי ברזיל.
שדה התעופה הבינלאומי טנקרדו נווס בבלו הוריזונטה קרוי על שמו.

משפחה

נווס היה נשוי לריזולטה נווס, ולזוג היו שלושה ילדים. בשנת 2002 נבחר נכדו, אאסיו נווס, למושל מדינת מינאס ז'ראיס.