google/wiki40b huggingface dataset:
שדה ראייה

שדה ראייה הוא הכינוי לזווית או לתחום הנראה של שטח, מנקודת מבט מסוימת, ברגע נתון.
שדה הראייה תלוי במיקומן של העיניים ולכן קיימים הבדלים בשדות הראייה של בעלי חיים שונים.
שדה הראייה בכיוון קדימה אופקי של בני האדם הוא כמעט 180 מעלות, ושדה הראייה האנכי הוא כ-100 מעלות. למינים שונים של ציפורים יש שדה ראייה אופקי של כמעט 360 מעלות.
טווח כושר הראייה אינו אחיד לאורך כל שדה הראייה. כך למשל ראייה דו-עינית (המאפשרת תפיסת עומק של עצמים) אצל בני האדם, מכסה רק 120 מעלות משדה הראייה האופקי. ההבדל של 60 מעלות נובע מחוסר החפיפה בין אזורי הכיסוי של כל אחת מן העיניים.
גם תפיסת הצבעים וכושר ההפרדה של צורה ותנועה אינם אחידים בכל שדה הראייה. אצל בני האדם יכולת ההבחנה בין צבעים מרוכזת במרכז שדה הראייה, ואילו הפרדת התנועה מרוכזת באזורים הפריפריאלים שלו. הסיבה להבדלים הללו נובעת מריכוז תאים קולטי צבע במרכז הרשתית, לעומת ריכוז של תאים קולטי תנועה באזור הפריפריאלי שלה.
מכיוון שפעילותם של תאי החישה במרכז מצריכה כמות רבה של אור לעומת תאי החישה הפריפריאלים, המשמעות היא שהראייה הפריפריאלית חזקה יותר בלילה לעומת הראייה הדו-עינית הממורכזת.

מיכשור

מכשירים אופטיים רבים ובעיקר משקפות מציינים את שדה הראייה שהם מספקים בשתי דרכים: שדה ראייה זוויתי במעלות ושדה ראייה יחסי, כלומר האורך הנצפה היחסי עבור כל מרחק צפייה. כך למשל יחס של 102 מטר נצפה עבור מרחק צפייה של 1,000 מטר.
בטלסקופים המשמשים לצפייה אסטרונומית שדה הראייה מתבטא בשטח הזוויתי הנצפה.
יהודה פאוזנר

חייו ופועלו

יהודה בן משה פאוזנר נולד ב-1910 ברוסיה. הוא נישא לז'ניה (שיינה) לבית הורוביץ בלייז' שבבלגיה. ב-1936, לאחר שסיים שם את לימודי הרפואה, עלה לארץ ישראל. 
עם עלייתו ארצה שימש כרופא ביישובי "חומה ומגדל" בדרומה של ארץ ישראל. במשך שנים עבד ככירורג בבית החולים בלינסון שם כיהן מאוחר יותר כמנהל המחלקה לכירורגית החזה והלב. ב-1948, בזמן שהותו בהשתלמות בארצות הברית, גויס על ידי פרופ' חיים שיבא ששכנעו לעבוד בתל השומר וכך נמנה עם מייסדי בית החולים שהוקם אז. בית החולים תל השומר שימש אז כבית חולים צבאי מרכזי, וכמנתח הראשי עמדה לפרופ' פאוזנר הזכות לטפל במאות ואלפי הפצועים שזרמו מזירות קרבות מלחמת השחרור של המדינה בהקמה. 
בתל השומר שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה הכללית ומאוחר יותר במקביל ייסד והקים את המחלקה הכירורגית של בית החזה  הלב, שבראשותה עמד עד לפרישתו לגמלאות ב-1975. בשנות פעילותו הראשונות בבית החולים בלינסון טיפל בחולי שחפת ששרדו את השואה ונזקקו לניתוחי ריאות. בהמשך, לאחר השתלמויות בארצות הברית, בלונדון ובסטוקהולם התמקד בניתוחי לב שהיו אז בחיתוליהם. פרופ' פאוזנר היה ראש וראשון למנתחי הלב בישראל והיה חלוץ ניתוחי לב פתוח בימים בהם העולם הרפואי בישראל התייחס בחשדנות רבה לאפשרות של התערבות כירורגית בלב. 
באותן שנים מרב זמנו נתון היה לתיקון כירורגי של מומים מולדים ונרכשים בהם הגיע להשגים רבים, כשגולת הכותרת הייתה ניסיונו הרב, והצלחותיו בקנה מידה עולמי בתיקון מומים מסתמיים לבביים. החולים  שנותחו על ידו נהנו מתוצאות הניתוח עוד שנים רבות. בתחילת שנות השישים, עם התקדמות הכירורגיה הלבבית בעולם ותחילת עידן ניתוחי לב פתוח, מצא עצמו פרופ' פאוזנר בנסיעות השתלמות רבות, בעיקר בארצות הברית (השתלם גם אצל מייקל דבייקי ביוסטון), שם רכש מיומנות בשדה ניתוחי חדש זה. אז נכנס במלוא כוחו לניתוחים של החלפות מסתמים, תיקון כירורגי של מומים לבביים מולדים מורכבים וכו'. כל אותה עת ותמיד במקביל, המשיך לעסוק בכירורגיה טראומטית ואונקולוגית של בית החזה. 
עם הקמת בית הספר לרפואה בתל אביב (תחילה כלימודים משנה רביעית לסטודנטים שהחלו ללמוד באירופה) הצטרף לצוות ההקמה בראשות פרופ' אנדרה דה-פריס ואחרים. פרופ' פאוזנר היה ממקימי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, שימש כיו"ר ועדת ההוראה  וכראש החוג לכירורגיה. בין תלמידיו נמנו רופאים רבים בעלי שם, ביניהם הפרופ' מוריס לוי, והד"ר יאיר ליברמן, שהתמנה למנהל מחלקת כירורגית חזה (ריאות) בשיבא (1978).
לזוג פאוזנר נולדו שלושה ילדים: יונתן (שנפטר כילד), דוד וחנה שהמשיכו בדרכו. ד"ר דוד פאוזנר, רופא נשים, לשעבר משנה למנהל אגף נשים ויולדות ומנהל מחלקת יולדות בבית החולים ליס. וד"ר חנה פאוזנר היא רופאה קרדיולוגית, לשעבר סגנית מנהל המערך הקרדיולוגי ואחראית היחידה לטיפול נמרץ לב בבית החולים מאיר.
פרופ' יהודה פאוזנר נפטר בנובמבר 1978.
עיר האלוהים (סרט)

עלילה

עיר האלוהים היא פאבלה דלת אמצעים בריו דה ז'ניירו של שנות ה-60. בפתיחת הסרט, רוקט נכנס לפלאשבק ובו שלישיית גנבים נופלת במהלך שוד לתרגיל של ליל דייס, אשר הורג את אחיו של רוקט.
במשך השנים, הופך דייס (שעתה קרוי ליל זה) למנהיג כנופיית הסמים של הפאבלה ורוצח ילד קטן. רוקט מצטרף לחבורת היפים ואוהב להתעסק בצילום.
בעת קרב יריות, מצלם רוקט את שחיתות המשטרה, שלוקחת את כספו של ליל ומשחררת אותו, ואת כנופיית הילדים נוקמת בליל ורוצחת אותו. לאחר התלבטות, מחליט רוקט לשלוח לעיתונות רק את תמונת גופתו של ליל זה.
בסיום הסרט נראים הילדים מתכננים להשתלט על עסקי הסמים בפאבלה.
קולטן אזעקה

קולטן אזעקה או נוציצפטור (nociceptor) הוא קולטן תחושתי השולח שדר לתחושת כאב, כתגובה לגירוי שעלול לפגוע ברקמה. הנוציצפטור נמצא בקצה נוירון סנסורי שמגיב לנזק ברקמה, ושולח שדר של למערכת העצבים המרכזית, לחוט השדרה ולמוח. תהליך זה נקרא nocicepion. הנוציצפטורים בדרך כלל שקטים ואינם מושפעים מגירויים שגרתיים. כאשר ישנו גירוי שעלול להוות סכנה לגוף, כגון: דקירה מחפץ חד, כימיקל מסוכן או טמפרטורה קיצונית, הקולטנים גורמים לתחילת תהליך אשר יגרום להפעלת רפלקס הגנה מתאים.
קיימים סוגים שונים של נוציצפטורים, והם מסווגים למספר קבוצות בהתאם לסוג הפגיעה ברקמה: קולטנים לחום, קולטנים כימיים, קולטנים מכניים המושפעים מלחץ מכני, וקולטנים פולימודליים אשר יכולים להיות מופעלים על ידי מספר מנגנונים.
נמר (מטוס)

נמר היה מטוס קרב שפותח בתעשייה האווירית לישראל בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 כגרסה מודרנית של מטוס הכפיר לשוק הייצוא. על אף שהמטוס נבנה והגיע לאב טיפוס שהוטס , לא היו לו קונים והפיתוח הופסק. מערכות האוויוניקה היו אמורות לנצל את העבודה שנעשתה במסגרת פרויקט הלביא שבוטל, כולל תא טייס "קריסטל" מתקדם ומערכת מכ"ם מתקדמת.
בשנת 1991 פורסם בעיתונות המקצועית שהתעשייה האווירית מפתחת דגם ייצוא של הכפיר שכונה "נמר", המצויד במנוע סנקמה אטאר 9K-50 או GE-Volvo F-404, עקב הגבלות אמריקאיות על מכירת מנועי J79 של חברת ג'נרל אלקטריק. טיפוס-האב הראשון טס לראשונה ב-21 במרץ 1991 , ומחירו עמד על 20 מיליון דולר. לפי הפרסומים הודיעה התעשייה האווירית כי תתחיל בייצור סדרתי לאחר שיתקבלו 80 הזמנות, ובעקבות חוסר התעניינות בחילות אוויר זרים פיתוח הדגם בוטל. אולם למעשה מעולם לא נערך קמפיין מכירות, ולפי פרסומים אחדים הפיתוח הופסק בשל לחץ פוליטי על ממשלת ישראל מצד יצרנים אמריקאים (וגם אירופים) שלא אהבו את הרעיון של יציאת מטוס זול לשוק. התעשייה האווירית מעולם לא אישרה או הכחישה את הדיווחים על פיתוח ה"נמר".
על-מנת להתאימו לצורכי הלקוחות תוכנן ה"נמר" עם שני סוגי מכ"מים לבחירת הלקוחות: אלתא EL/M-2011 למטוס שנועד בעיקר לתקיפת מטרות קרקעיות, והמכ"ם EL/M-2032 אם נועד לשימוש כמטוס קרב. עיצוב המטוס דמה מאוד לכפיר C-7, אולם ניתן היה להבחין בקלות בין השניים, בין היתר על ידי החרטום הארוך יותר של ה"נמר".
ברוך צ'יזיק

ברוך צ'יזיק (נכתב גם צ'יז'יק, ציזיק) (1885 – 2 באוגוסט 1955) היה חוקר ומפתח מפעלי חקלאות בארץ ישראל. התמחה בהתאמת הצרכים הנדרשים לחקלאות בארץ ישראל ובחקר צמחי האזור. בעל מפעל "אוצר הצמחים". חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תרצ"ח 1938.

חייו ומפעלו

צ'יזיק נולד לשמואל ובריינה צ'יזיק בטומשפול שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). היה אחד מעשרה ילדיהם; ובין אחיו ואחיותיו: חנה, יצחק, שרה ואפרים צ'יזיק. 
בצעירותו למד מקרא, משנה ותלמוד, והוא הוכשר בבית ספר חקלאי. 
בהכנותיו לקראת עלייה לארץ ישראל נדד למקומות בעלי אקלים דומה ועסק בעבודת אדמה בחצי האי קרים ובאחוזתו של הברון שטיינגל שעל גדות הים השחור. בהמלצתו נשלח לחווה החקלאית הממלכתית על שם הנסיך מיכאל אלכסנדרוביץ' שבקווקז, ובה התמחה בגידולים סובטרופיים, עצי הדר ומטעי זיתים. 
לאחר מכן חזר לסוחומי שעל גדות הים השחור ופיתח לראשונה גידול מטעי זיתים על מצע לילך, להקלת צורכיהם בתקופות חורף. בעקבות צו הגיוס לצבא האימפריה הרוסית עבר לסורוקי שבבסרביה ועבד במשתלות בניהולו של עקיבא אטינגר. בקמיניץ פודולסק השתתף בוועידת היסוד של "פועלי ציון".
בשנת 1905 עלה ציז'יק לארץ ישראל. תחילה, עבד ברחובות במטעיו של משה סמילנסקי. ב-1908 היה בין מייסדי המושבה כנרת. 
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה גנן ראשי בצבא הטורקי בדמשק. בשהותו שם הכיר את שרה בת משפחת אטקס, אשתו לעתיד, אז בת עשרים. שרה שימשה כמורה בבית ספר יהודי בדמשק. השניים נישאו בשנת 1920. מסיוריו בהרי הטאורוס הביא שתילי ארז הלבנון לנטיעה בעיר. 
בתום המלחמה שב לארץ ישראל והקים מוזיאון חקלאי על פי הזמנת "ההנהלה הציונית" בתל אביב, שהועבר כעבור תקופה לירושלים. 
בשנים 1922–1924 עבד כמורה במקווה ישראל. לאחר מכן עבד במשתלות עצי פרי בשכונת תלפיות שבירושלים בניהולה של רחל ינאית. הוא היה מדריך במשק הפועלות בנחלת יהודה, בשכונת בורוכוב בגבעתיים ובפתח תקווה. כאשר עבר להתגורר בהרצליה לקח חלק בנטיעת הפרדסים במקום. בכפר עציון שתל עצי אלת הפיסטוק (Pistacia vera). הוא דאג להבאתם מפרס ומעיראק, והצליח בגידולם בארץ ללא השקיה. 
צ'יזיק ייבא זנים של תפוח אדמה ואורז האגמים וגרם לתפוצתם הרחבה בארץ. 
ציז'יק השתתף בכתב העת השדה, היה מעורכיו ופרסם בו מאמרים. מראשית שנות העשרים החל בהוצאת ספרי חקלאות: "אגדות צמחיאל", "צמחי הדלועים בארץ ישראל בעבר ובהווה". הוא יזם את מפעל "אוצר הצמחים"; בו הגדרת צמחי ארץ ישראל וערך מחקר היסטורי מקיף ופרשנות של זיהוי צמחים המוזכרים בתנ"ך, ומתן שמות עבריים לצמחים שונים. על מפעל זה שקד 18 שנים עד לפטירתו.
נפטר ב-1955, בגיל 70. נקבר בבית הקברות בהרצליה. הותיר אחריו את רעייתו, שרה, ושני ילדים משותפים - אמנון ונעמי צ'יז'יק-אילון.
ביתו בהרצליה נתרם לעירייה והוא משמש כיום מוזיאון בשם "בית ראשונים".

פרסים

בשנת תרצ"ח 1938 הוענקו לו פרס ביאליק ופרס ע"ש יוסף אהרונוביץ'.
מקסימיליאן ברליץ

ביוגרפיה

נולד בשם דוד ברליצהיימר (Berlitzheimer) במירינגן (Mühringen), בווירטמברג שבגרמניה. הוא ואחותו היו ליתומים זמן קצר לאחר לידתם, והוא גדל במשפחה של מחנכים ביער השחור. ברליץ נדרש על פי חוק לשמש שוליה; הוא בחר לעבוד עבור שען במשך שלוש שנים. מאוחר יותר הוא עבר לצרפת ואז לפרובידנס שברוד איילנד במהלך 1872.
עבודתו הראשונה עם הגיעו לארצות הברית הייתה הוראת צרפתית וגרמנית במכללה הפוליטכנית של ורנר. במהלך 1878, כאשר הבעלים של בית הספר, מר ורנר, נעלם עם כל שכר הלימוד ששולם מראש, היה ברליץ למנהלו של המוסד. כאשר ברליץ חלה, ולא היה מסוגל ללמד את כיתת הצרפתית, הוא מיהר לשכור את ניקולס ז'ולי להחליף אותו וללמד את הכיתה. מאחר שתמיד התכתב עם ז'ולי בצרפתית, הוא לא הבין שז'ולי לא דיבר אנגלית עד ששכר אותו. ז'ולי לימד את הכיתה בצרפתית בלבד (ללא שימוש בשפות אחרות להסברים ולהקלת ההבנה) באמצעות מחוות והצבעה על אובייקטים והעברת משמעויות שונות באמצעות נימת הקול והבעות הפנים. ברליץ חזר לכיתה שישה שבועות מאוחר יותר וגילה כי התלמידים שלו, שדיברו מעט צרפתית או כלל לא דיברו את השפה לפני שז'ולי החל ללמד, שוחחו באופן כמעט שוטף בצרפתית. יכולות ההגייה והדקדוק של התלמידים היו גם הן טובות מאוד. ברליץ עשה שימוש בניסיון זה כאשר פיתח את שיטת ברליץ, שבמסגרתה רק השפה הנלמדת מדוברת בכיתה מהיום הראשון של הלימוד. התלמידים מסתמכים על אותן טכניקות שבהן השתמש ז'ולי, ובמקום להיעזר בתרגום, להסיק משמעות בצורה עקיפה, וללמוד כך גם את הדקדוק ואת אוצר המילים.
בעקבות ההצלחה הרבה של ניסוי ראשוני זה, ברליץ פתח בית ספר שני לשפות בבוסטון במהלך 1880, ובהמשך הקים בתי ספר נוספים בניו יורק ובוושינגטון די. סי. עם השנים הקים בתי ספר בכל רחבי ארצות הברית ובמדינות רבות בחו"ל. בין 1880 ו-1900 הוא החל גם לכתוב על רעיונותיו, לפתח אותם למסגרת שיטתית, שאותה הציג במהלך 1900 ביריד העולמי בפריז. אחרי סוף המאה, הוא החל נודד ברחבי העולם, ושמעו הופץ ברבים לאחר שהצליח ללמד את וילהלם השני, קיסר גרמניה, לדבר אנגלית. תהילתו של ברליץ המשיכה להתפשט; הוא קיבל את מדליות כבוד ממלך ספרד, מממשלת צרפת, ובתערוכות בינלאומיות רבות. הוא נשאר פעיל עד מותו, בגיל 68, בניו יורק. הוא נקבר בבית הקברות וודלואן (Woodlawn) בברונקס שבניו יורק.
שיטתו של ברליץ ללימודי שפות היא עדיין בשימוש. ספרים רבים שפרסם במקור במהלך בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 עדיין ממשיכים להתפרסם במהדורות המשך.
הבלשן והסופר צ'ארלס ברליץ, נכדו, היה במשך זמן מה מנכ"ל ברליץ.
בית הקברות מאונט פלזנט

היסטוריה

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-19, בתי הקברות המורשים היחידים בעיר היו כאלה שהשתייכו לכנסייה האנגליקנית או לכנסייה הרומית הקתולית. עבור תושבים מנוחים שלא השתייכו לאף אחת מהכנסיות הללו, היו צריכים למצוא הסדרי קבורה מחוץ לעיר. 
ב-1873 הוצע הרעיון להקים בעיר בית קברות לשימוש כלל התושבים. ב-4 בנובמבר 1876 הוקם בית הקברות מאונט פלזנט בפרוורי העיר על שטח של כ-0.8 קמ"ר, במטרה לשמש את כלל התושבים בעיר. בבית העלמין היה מסלול של יותר מ-19 ק"מ לנסיעת מרכבות, שהיה מצוי בסביבת גבעות ואגמים בהם ברווזים וברבורים.
עקב הגידול באוכלוסייה והתפשטות העיר, מצוי כיום בית הקברות במרכז העיר. יש בו שבילי הליכה רבים, מזרקות, פסלים, גנים בוטניים ועצים. הוא משמש כמקום הקבורה של מעל מ-168,000 איש, בהם זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה פרדריק בנטינג וצ'ארלס בסט, הפסנתרן גלן גולד, ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג, חמישה מראשי ממשלת אונטריו, חמישה מראשי העיר טורונטו ואחרים.
One Love Manchester

פיתוח ותכנון

כרטיסים לאירוע היו זמינים ב-1 ביוני 2017 עבור 40 יורו, ונמכרו ללא עמלות הזמנה. כרטיסים אלה נמכרו בתוך 6 דקות מתחילתה של המכירה. מעריצים שהיו במופע של ה-22 במאי היו יכולים לבקש להשתתף ללא תשלום. הגשת הבקשות להשתתפות בחינם הסתיימה ב-31 במאי בשעה 17:00, אבל הוארכה עד 22:00 כדי לאפשר לכמה שיותר אנשים שהיו במופע של ה-22 במאי להיות שם. מנצ'סטר מטרו-לינק הציעה נסיעה חינם אל ומן המופע. אובר אמרה גם כי רווחי הנסיעות של הנוסעים אל המופע וממנו יתרמו לצדקה.
לאחר מתקפת הטרור בלונדון שהתרחשה כיום לפני המופע, משטרת מנצ'סטר הודיעה כי רמת האבטחה תהיה אינטנסיבית יותר מהמתוכנן. הם גם יעצו למשתתפים לא להביא תיקים למקום מסיבות ביטחוניות.
כרטיסים למופע נמצאו למכירה באתר המכירות הפומביות המקוון eBay, במחירים הגבוהים ממחיר המכירה המקורי. eBay הגיב והסיר אותם מהאתר.

תוכנית המופע

דקת דומייה התקיימה לפני שמרקוס מומפורד פתח את המופע, לפי בקשתו של מומפרד, לזכר ההרוגים במנצ'סטר ובלונדון.
אחרי ההופעה הראשונה של גרנדה, סטיבי וונדר הופיע באמצעות וידאו. אחרי הביצוע של הייפ, הוקרן וידאו של שחקן מנצ'סטר בכדורגל, דייוויד בקהאם בקריאת שיר שהוקדש לעיר. סרטונים של אמנים וסלבריטאים אחרים, כולל הלסי, באסטיל, אן מארי, דמי לובאטו, ג'ניפר הדסון, Blossoms, צ'אנס הראפר, קמילה קביו, דה צ'יינסמוקרס, די ג'יי חאלד, ליטל מיקס, Circa Waves, קנדל ג'נר, קלין בנדיט, Dua Lipa, שון פול, ניק גרימשוו, קינגס אוף ליאון, סם סמית', ריטה אורה, שון מנדס, Twenty One Pilots, פול מקרטני, U2 והשחקנים של מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי מכריזים על ההזדהות שלהם עם מנצ'סטר.
יליד מנצ'סטר ליאם גלאגר עשה הופעת הפתעה לקראת סוף מופע. הזמר אשר היה אמור להופיע אך ביטל את השתתפותו.
רוזן סטראת'רן

התואר רוזן סטראת'רן (באנגלית: Earl of Strathearn) הוא תואר אצולה הניתן כיום בבריטניה. התואר חודש באפריל 2011, לראשונה מאז שנת 1437, והוענק לנסיך ויליאם ולאשתו, קתרין, דוכסית קיימברידג'.
האזור הגאוגרפי סטראת'רן הוא עמק (strath, מילה שמקורה בגאלית סקוטית) הנהר ארן, הזורם מלוך ארן אל נהר טיי, במרכז סקוטלנד.

יצירת התואר

התואר חודש עבור הנסיך ויליאם ואשתו,  קתרין, וניתן להם ביום חתונתם, 29 באפריל 2011, מטעם סקוטלנד, זכר לכך שהכירו בזמן לימודיהם באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד. זהו תואר משני עבור הזוג, שתוארם הרשמי הוא דוכס ודוכסית קיימברידג'.

המשכיות התואר

ספק אם כאשר הנסיך ויליאם וקתרין יהפכו לנסיך ונסיכת ויילס, (ביום בו יוכרז ויליאם כיורש העצר הבריטי), תהיה המשכיות לתואר, וזאת משום שהוא חודש במיוחד עבור הזוג.
ארמון סנגוב

ארמון סנגוב (ברומנית: Palatul Snagov) הוא ארמון ברומניה, על חוף אגם סנגוב, ששימש בתקופות שונות את הנסיך ניקולאה (בונה הארמון), יון אנטונסקו וגאורגה גאורגיו-דז'.
הארמון נבנה בשנות השלושים של המאה העשרים על ידי האדריכלית הנרייטה דלאוורנצ'אה להזמנתו של הנסיך ניקולאה, אח של קרול השני, מלך רומניה. ניקולאה הודח ממעמדו והוגלה מרומניה על ידי אחיו ב-1937 ובהמשך, לאחר שעלה לשלטון, יון אנטונסקו התמקם בארמון. כשהשלטון ברומניה עבר לידי הקומוניסטים ויון אנטונסקו הוצא להורג, גאורגיו-דז' התמקם בארמון עד מותו. לאחר מותו של גאורגיו-דז' תכנן ניקולאה צ'אושסקו להפוך את הארמון למקום כינוס של ממשלת רומניה, אך לשם כך נדרשה הרחבה. 
עבודות ההרחבה נערכו בשנות השבעים של המאה העשרים ונמשכו שבע שנים תחת פיקוחו של פרופסור ניקולאה ולדסקו. מהמבנה המקורי נותרו רק המבוא, הפרוזדור והמדרגות. ניקולאה צ'אושסקו השתמש בארמון לצורכי כינוסים וזה היה המקום הראשון אליו נמלט עם פרוץ המהפכה הרומנית (1989). כעת הארמון מנוהל בידיים פרטיות ואולמותיו משמשים לכנסים, אירועים וחגיגות לכל המזמינים ומשלמים. בספטמבר 2012 נערכה בארמון חתונת בתו הצעירה של נשיא רומניה, טראיאן בססקו
אסטרטגיה יציבה אבולוציונית

בתורת המשחקים ובאקולוגיה התנהגותית, אסטרטגיה יציבה אבולוציונית (באנגלית: Evolutionarily Stable Strategy, בקיצור ESS) היא אסטרטגיה, שכאשר היא משוחקת על ידי רוב הפרטים באוכלוסייה, היא מונעת התפשטות של אסטרטגיות אחרות באוכלוסייה. כלומר, בהינתן אוכלוסייה, שבה ננקטת אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, ברירה טבעית הנה תנאי מספיק, למניעת התפשטות אסטרטגיות אלטרנטיביות. 
המושג אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, שפותח לראשונה ב-1973 על ידי ג'ון מיינרד סמית' וג'ורג פרייס, נמצא כעת בשימוש נרחב בכלכלה, אקולוגיה התנהגותית, ומדעי המדינה. מושג זה פותח על מנת לתת מענה אנלוגי לשיווי משקל נאש במשחקים המדמים אינטראקציות של אורגניזמים תחת תנאים ביולוגים כגון מוטציות. במשחקים כאלה  הנחות כגון רציונליות אינן קבילות כהסבר אבולוציוני, המתבצע במעין תהליך של ניסוי וטעייה בו הפרטים המותאמים ביותר שורדים ומשתלטים על האוכלוסייה.
על פי רוב, אנשי המקצוע מתייחסים לאסטרטגיות אלטרנטיביות כאל כאלה שהושגו במוטציה, באוכלוסייה שלכל הפרטים בה היה גן, שמקודד לאסטרטגיה היציבה. אולם, זו הצגה של המקרה הפשוט ביותר שבו יכולה לצוץ כזו אסטרטגיה. כעיקרון, הפרט השונה יכול גם להגיע, למשל, בהגירה.

הגדרה פורמלית

נתון משחק שני שחקנים סימטרי בצורה אסטרטגית, ותהי  פונקציית התועלת של שחקן 1 כאשר הוא משחק את האסטרטגיה המעורבת  והשחקן השני משחק לפי האסטרטגיה המעורבת .
אסטרטגיה  נקראת אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, אם ורק אם 
לכל אסטרטגיה מעורבת  קיים  כך שלכל  מתקיים
.

משמעות ההגדרה

נניח שהתפלגות הטיפוסים באוכלוסייה היא . משמעות התנאי היא שאם באוכלוסייה השכיחות של המוטציה  היא , אז בהסתברות  היא פוגשת מוטציה מאותו סוג ומקבל תשלום . בהסתברות  היא פוגשת טיפוס לפי התפלגות  ומקבלת תשלום . בסך-הכל תועלתה היא  (אגף שמאל של האי שוויון לעיל). צד ימין של האי-שוויון מתאר באופן דומה את תועלתו של פרט מסוג . לכן משמעות התנאי היא שתועלת פרט מטיפוס  גדולה מתועלת פרט מטיפוס . בצורה כזאת שכיחות המוטציה תקטן והתפלגות האוכלוסייה תתקרב ל.
נניח ש אסטרטגיה יציבה אבולוציונית. אז לכל  נקבל שהאי שוויון למעלה מתקיים עבור ערכי  קרובים לאפס, וע"י השאפה  נקבל את האי שוויון
. כלומר אם פרט סוטה מהאסטרטגיה המעורבת  הוא לא מרוויח, לכן  נקבל ש שיווי משקל נאש סימטרי.

הוכחה

כיוון ראשון: אם יציבה אבולוציונית, אז לכל  מתקיים . אם תנאי (1) מתקיים-סיימנו. אחרת, בהכרח ש . על-פי ההגדרה עבור  חיובי קטן מספיק מתקיים , ולפי השוויון נקבל ש , ולכן מתקיים תנאי (2).
כיוון שני: אם עבור  תנאי (1) מתקיים, אז האי שוויון בהגדרה שקול ל .
לכן אם נבחר , כאשר  הוא התשלום המקסימלי, אז האי שוויון בהגדרה יתקיים עבור כל .
אם תנאי (2) מתקיים, אפשר לבחור .
שפתי חכמים

שפתי חכמים הוא פירוש פופולרי לפירוש רש"י לתורה שחובר על ידי רבי שבתי בס. הספר נדפס לראשונה באמסטרדם ב-1680. "שפתי חכמים" מופיע כיום בחלק מהחומשים מקראות גדולות, אולם ברובם מודפס כיום הפירוש עיקר שפתי חכמים שהוא קיצור של שפתי חכמים.
"שפתי חכמים" שייך לפירושי רש"י הפותחים בחיפוש הקושי שרש"י ניצב בפניו. הפירוש מלוקט ממפרשי רש"י שקדמו לו ובפרט מהרא"ם.
אורי גיל

ביוגרפיה

אורי גיל (טאיץ) נולד בשנת 1951 במושב ביתן אהרון ללאה ויעקב טאיץ. למד בבית הספר לקציני ים עכו וסיים אותו במגמת מכונאות ימית. במשך כשנה, עד לגיוסו לצה"ל, הפליג בצי הסוחר. 
באפריל 1970 התגייס לשייטת 13 והוכשר כלוחם. בפברואר 1973 השתתף במבצע ברדס 54-55 בעומק לבנון כחלק מכוח גאולה 3 שפשט על משרד ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. השתחרר מצה"ל בתום שירות החובה ועבד בסיני. חזר לשירות קבע ועבר קורס חובלים. 
במבצע ליטני פיקד על כוח שביצע מארב באזור מחנה הפליטים ראשדייה.
בלילה של 15–16 בינואר 1979 פיקד, בדרגת סרן, על כוח של 15 לוחמים במבצע "פראות" - פשיטה על יעד מחבלים בחוף לבנון, כקילומטר וחצי מדרום לראס אל-עין. מבנה המחבלים פוצץ, אך המחבלים נטשו את היעד קודם לכן. עבר לפקד על הסטי"ל אח"י חרב. בליל 14–15 באוגוסט 1980 פיקד על כוח של 23 לוחמים במבצע "ארבע אימהות" שנערך מצפון לצידון. הכוח השמיד ג'יפ נושא מקלע כבד, הרג שני מחבלים ופצע שלושה-חמישה מחבלים. בליל 30–31 במרץ השתתף במבצע "כהן קדוש" למיקוש מצפון לצור. במלחמת לבנון פיקד, בדרגת סא"ל, על מארב שהוצב מצפון לאזור שבו הונחתו כוחות צה"ל מהים.
בנובמבר 1986 מונה למפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה. ב-27 ביולי 1987 פיקד מלב ים על מבצע חצב עדין, מארב לרכבי מחבלים בפאתי צידון. למחרת נפטר מדום לב בעת אימון שחייה. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בנתניה. השאיר אישה ושתי בנות.
היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה.
ניקולאה פטרסקו-קומנן

ניקולאה פטרסקו-קומנן (ברומנית: Nicolae Petrescu-Comnen‏, 24 באוגוסט 1881 - 8 בדצמבר 1958), היה משפטן, דיפלומט, פובליצסט ופוליטיקאי רומני שכיהן כשר חוץ של רומניה ב-1938.
ניקולאה פטרסקו (השם קומנן נוסף מאוחר יותר) נולד כבנו של משפטן ושל מורה שניהלה פנימיית בנות. הוא למד בבתי הספר של בוקרשט, רומניה. את לימודיו האוניברסיטאיים בתחומי המשפטים, הספרות וההיסטוריה התחיל באוניברסיטת בוקרשט והמשיך ללימודי דוקטורט בפריז, צרפת. לאחר לימודיו שב לבוקרשט ועבד כעורך דין, פרקליט מדינה וגם פרופסור לכלכלה ומשפט תעשייתי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בוקרשט. הוא נרשם כחבר במפלגה הליברלית ונבחר לפרלמנט הרומני בבחירות הראשונות לאחר מלחמת העולם הראשונה.

הייחוס והשם

בתקופת שהותו בצרפת פטרסקו פרסם ספר שירים תחת השם  Nicolae Petrescu-D'Artagnan, שם המרמז למוסקטר של אלכסנדר דיומא האב. ב-1902 הוסיף לשם משפחתו את השם Comnen, שמה של משפחה קיסרית ביזנטינית, שלפי טענתו הוא היה מצאצאיה. הוא התיידד עם בת זוגו העתידית, אישה יפה ממוצא הונגרי פשוט. לפני שנשא אותה לאישה שלח אותה ללימודי צרפתית בלוזאן ומצא בטריאסטה רוזן איטלקי זקן ועני, שתמורת קצבה הסכים לאמץ אותה. בהזמנות לחתונה היא הוצגה כרוזנת.

הקריירה הדיפלומטית

לפי הצעתו של יון (יונל) ברטיאנו פנה פטרסקו לקריירה דיפלומטית - הוא התמנה שגריר בשווייץ וכיהן בה מ-1923 עד 1928 ובו זמנית היה נציג רומניה בחבר הלאומים. מפברואר 1928 עד מרץ 1930 כיהן כשגריר בגרמניה ומ-1930 עד 1932 היה שגריר בותיקן. ב-1932 שב לגרמניה לכהונה שנייה בשגרירות, שנמשכה עד 1938. ב-1938 נקרא לרומניה והתמנה לתת מזכיר מדינה ובהמשך מונה להיות שר החוץ של רומניה וכיהן בתפקיד זה מ-17 בפברואר עד 21 בדצמבר 1938. בסיום תפקידו כשר חוץ יצא לכהונה נוספת כשגריר בוותיקן. לאחר עלייתו לשלטון של יון אנטונסקו יצא בדימוס והתיישב בפירנצה, שבאיטליה.
מערכת השירות הסלקטיבי

מערכת השירות הסלקטיבי (באנגלית: Selective Service System) היא תוכנית פעולה לשעת משבר שהוכנה ונקבעה בחוק בארצות הברית לשם גיוס חובה של כוח אדם לזרועות הכוחות המזוינים שלה. 
הבסיס לתוכנית הם פעולתה של סוכנות של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, שהיא בעלת אותו שם, ושל מרשם כוח אדם שהיא מנהלת. מרשם זה מכיל את פרטיהם של מועמדים פוטנציאליים לשירות צבאי. בעת הצורך, אם הקונגרס יאשר בחוק הנהגת גיוס חובה – במקום השירות ההתנדבותי הנוהג כיום בארצות הברית - ישמש המידע שבמרשם בסיס לגיוס כוח האדם הנוסף לזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
סוכנות מערכת השירות הסלקטיבי משתייכת לזרוע המבצעת של הממשל האמריקני ומנהלה כפוף ישירות לנשיא ארצות הברית. בימי שגרה מפעילה הסוכנות מטה ראשי, השוכן במחוז ארלינגטון שבמדינת וירג'יניה (הסמוך לבירה וושינגטון). כמו כן היא מפעילה שלושה מטות אזוריים ומרכז ניהול נתונים. במידת הצורך, עם הנהגת גיוס חובה, היא ערוכה להפעיל מטות בכל מדינות ארצות הברית וכן למעלה מ-400 משרדים אזוריים.

הרישום למרשם המועמדים לגיוס ואכיפתו

רישום כוח אדם לקראת גיוס לשירות צבאי החל בארצות הברית ב-1917, לקראת מלחמת העולם הראשונה, והופסק לאחריה. הוא חודש ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, ונמשך למעשה מאז ועד כה תוך הכנסת שינויים שונים. כיום נעשה הרישום מכוח חוק השירות הצבאי הסלקטיבי שנחקק על ידי הקונגרס ב-1967.
כיום, כל גבר מגיל 18 ועד 25 שהוא אזרח של ארצות הברית, או תושב קבע שלה או פליט או מהגר בלתי חוקי, מחויב על פי החוק הפדרלי להירשם במרשם המועמדים לשירות צבאי בתוך 30 יום מן המועד בו הגיע לגיל 18. מבקרים זרים השוהים בארצות הברית בהיתר פטורים מן הרישום. כיום ניתן לבצע את הרישום באמצעות האינטרנט.
בסוף שנת 2008 כלל המרשם את שמותיהם וכתובותיהם של 14 מיליון אנשים ויותר, ושיעור הרישום בו מתוך קבוצת הגיל של בני 18 עד 25 היה 91 אחוזים (בקרב בני 20 עד 25 עמד שיעור הרישום על 96 אחוזים).
פרטי הנרשמים במרשם מועברים בימי שגרה באופן שוטף למסד הנתונים המשותף של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, המשמש להם לשם גיוס כוח אדם לשורותיהם על בסיס התנדבותי.
אי ציות לחובת הרישום מהווה עבירה פלילית, אך מאז אמצע שנות השמונים לא נאכפה חובה זו בקפדנות. 
במהלך השנים נעשו ניסיונות שונים לערער בבתי משפט בארצות הברית על חוקתיותה של החקיקה המהווה בסיס לרישום במרשם מערכת השירות הסלקטיבי, בטענה שהיא מנוגדת לתיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית. טענה זו נדחתה במספר פסקי דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית. בית משפט זה אישר גם את חוקיות ההימנעות של הממשל הפדרלי מרישום נשים במרשם המועמדים לשירות צבאי.
הממשלה הפדרלית יצרה למועמדים תמריץ לרישום במרשם על ידי התניית קבלה לעבודה ברוב המשרות בממשל הפדרלי והתניית קבלת הטבות כספיות שונות מן הממשל הפדרלי בביצוע הרישום. כמו כן, הרישום במרשם הוא תנאי לשם אישור בקשת התאזרחות בארצות הברית. כל מדינות ארצות הברית, למעט שמונה מהן, יצרו במסגרת חוקיהן תמריץ דומה - דרישה לרישום במרשם כתנאי לקבלת זכויות והטבות שונות, ובהן קבלה לעבודה במשרות בממשל המדינה וקבלת רישיון נהיגה.