google/wiki40b huggingface dataset:
רובן גונזלס גלייגו

ביוגרפיה

גלייגו נולד בבית החולים של הקרמלין במוסקבה לאורורה גלייגו, כשהוא סובל משיתוק מוחין. אחיו התאום נפטר עשרה ימים אחרי הלידה.
גלייגו נחטף מאמו אורורה, נדד בין בתי ילדים (משולבים עם בתי זקנים) לנכים ברחבי ברית המועצות, הגיע לבית זקנים בעיר נובוצ'רקסק
גלייגו נחלץ מבית הזקנים בחסות הפרסטרויקה. בשנת 2001 פגש לראשונה את אמו, והתגורר איתה ועם בתה הצעירה אניה במשך כ-8 שנים, במדריד שבספרד ובפרייבורג שבגרמניה.
גלייגו נישא לאשתו הראשונה, נולדה בתו הראשונה.
גלייגו הפך למתכנת מחשבים (באצבע אחת), התגרש והתחתן בשנית, נולדה בתו השנייה, ובהמשך התגרש בשנית.
עם אשתו השלישית רינה ובתם סופיה, עלה למדינת ישראל. משפחת גלייגו מתגוררת באשקלון.
סיפרו "לבן על גבי שחור" הוא סיפורו האוטוביוגרפי הוא סיפור אמיתי מזעזע על רובן, ילד רוסי נכה, שננטש בידי משפחתו כתינוק וגדל בבתי יתומים אכזריים.

משפחה

סבו, אב אמו איגנסיו גלייגו היה בכיר במפלגה הקומוניסטית של ספרד שהיה בגלות בפריז לאחר נפילת משטר פרנקו ולימים שימש כסגן יו"ר הבית התחתון של הפרלמנט, ומזכיר המפלגה הקומוניסטית של עמי ספרד.
אמו, אורורה (Aurora Gallego Rodríguez) עיתונאית ומתרגמת נפטרה בשנת 2009.
אביו, היה סטודנט מוונצואלה, בן למשפחה מעורבת של אינדיאנים וצ'ינוס - סינים ממוצא לטינו-אמריקנו.
אשתו רינה, לשעבר עורכת דין במשרד המשפטים ובמשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, כולל שירות ביטחוני בעיראק. עוסקת בישראל ברתכות.
רינה, פירסמה בשנת 2017 את הספר "My Shabbat Candle in Iraq"
ביתו, סופיה אוטיסטית בתפקוד נמוך, תלמידת בית ספר.

פרסים

לגלייגו הוענק פרס "בוקר" הרוסי (שנת 2003) שעוצב במתכונתו של פרס הבוקר האנגלי, והוא פרס ספרותי נחשב ברוסיה, שפירושו 15 אלף דולר וקידום הספר
דונאטס בניוניס

ביוגרפיה

דונאטס בניוניס נולד בקובנו למשפחת פועלים. הוריו ראו את נטיית בנם לתיאטרון אך עמדו על כך שתחילה ירכוש מקצוע מעשי. דונאטס למד בבית הספר מקצועי ובמקביל השתתף בהצגות חובבים במסגרות שונות.
בשנת 1941 הוא התקבל לתיאטרון העירוני של העיר פנבז'יס שבליטא שהוקם זמן קצר לפני כן. בשנת 1944 הוא סיים בית הספר למשחק ליד התיאטרון והפך להיות שחקן מקצועי.
דונאטס בניוניס גילם יותר מ-100 תפקידים בהצגות תיאטרון. החל משנת 1980 הוא היה המנהל האמנותי של התיאטרון. בשנות ה-70 זכה התיאטרון בפנבז'יס לפופולריות רבה בעיקר הודות להשתתפותו של בניוניס בהצגותיו. לאחר שליטא זכתה לעצמאות, המשיך בניוניס להופיע בתיאטרון שלו בפנבז'יס, אך גם שיחק במספר סרטים שצולמו ברוסיה.

קולנוע

בסוף שנות ה-50 בניוניס החל לשחק בסרטי קולנוע מתוצרת מקומית אך ללא הצלחה. הסרט הראשון שזכה לפופולריות רבה היה סרט "אף אחד לא רצה למות" ( Никто не хотел умирать") על מאבקם של לאומנים ליטאים נגד השלטון הסובייטי בשנות ה-50 המוקדמות. בסרט זה הוא שיחק לצד השחקנית הלטבית, ויה ארטמנה. בשנות ה-60 הוא שיחק במספר סרטים בשפה הרוסית שצולמו במוסקבה וזכו להצלחה כלל-ארצית בברית המועצות. בשנת 1972 גילם בניוניס את התפקיד הראשי בסרט של אנדריי טרקובסקי "סולאריס" סרט זה זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע בקאן. 
בשנות ה-70 שיחק בניוניס במספר סרטים של במאים מגרמניה המזרחית.
בסך הכול השתתף בניוניס בכ-70 סרטים, האחרון שבהם צולם בשנת 2007. כיוון שלבניוניס היה מבטא זר, הוא דובב בכל הסרטים ברוסית על ידי שחקנים אחרים.
בוקה (צילום)

בצילום, בּוֹקֵה (מיפנית: bokeh) הוא הטשטוש, או מידת איכות הטשטוש, של האזורים בתמונה שאינם בפוקוס, או הדרך שבה העדשה מטפלת בנקודות האור בתמונה. לפי הצורה בה העדשה והצמצם בנויים איכות הבוקה נקבעת. בוקה "טובה" נחשבת בוקה שהטשטוש בה הוא עדין ונעים לעין, בעוד בוקה "רעה" היא בוקה בה הטשטוש הוא גס ומסיח את העין מהנושא המרכזי בתמונה. 
מושג הבוקה מתייחס אל החלקים בתמונה שהם מחוץ לעומק שדה. ככל שעומק השדה יהיה רדוד יותר, כך יהיה יותר בוקה בתמונה. לפיכך, בצילומי פורטרטים ניתן לראות הרבה פעמים בוקה גדול יחסית, שכן לרוב הם מצולמים בצמצם פתוח, שגורם לעומק שדה רדוד.

מקור המושג

המונח בוקה מגיע מן המילה היפנית 暈け או ボケ שמשמעותה "טשטוש" או "ערפול". ביפנית המילה משמשת גם לתיאור אדם סנילי או עם בעיות שכליות.

תיאור

אומנם קשה לקבוע איכות בוקה, מכיוון שזה גם עניין סובייקטיבי וטעם אישי, בוקה טובה נחשבת בוקה "רכה" שמורחת את הפרטים ומאפשרת לעין להתרכז בנושא המרכזי של התמונה. 
בוקה טובה חשובה במיוחד בעדשות בעלות צמצם פתוח, עדשות מאקרו ועדשות טלפוטו, שכן אלו עדשות שבהן עומק השדה הוא רדוד מאד, ולכן חלק גדול בתמונה הוא בוקה.
לעיצוב הצמצם יש השפעה מכרעת באיכות הבוקה. במרבית העדשות הצמצמים עשויים מלהבים. כאשר הצמצם הוא סגור יחסית (כלומר, בעל חור צר) נקודות אור שבשטח שמחוץ לעומק שדה יקבלו את הצורה של הצמצם, שהיא לרוב מצולעת, ומספר צלעותיה תלויה במספר הלהבים בצמצם. לכן, צמצמים איכותיים יותר יחשבו אלו שהם בעלי מספר להבים גבוה יותר, ולכן גם בוקה נעימה יותר לעין.
זאב קם

ביוגרפיה

זאב קם גדל בגבעתיים. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה, ולמד משפטים באוניברסיטת בר-אילן.
קם כתב טורים ושימש ככתב באתר nrg של מעריב, שימש כשנתיים ככתב הפוליטי של תחנת הרדיו גלי ישראל, והגיש בתחנה את התוכנית "זמן תגובה". הוא כתב טור שבועי במוסף "צדק" בעיתון מקור ראשון, וב-2011 מונה ככתב הפרלמנטרי של מקור ראשון ולכתב המדיני של ערוץ הכנסת, במקביל להגשת תוכנית אחת מדי שבוע בגלי ישראל.
ב-2017 הצטרף קם לתאגיד השידור הציבורי והחל לשמש ככתב הפרלמנטרי בתחנת הרדיו כאן ב'. בינואר 2019 החל לכתוב טור שבועי בעיתון בשבע.
נשוי לאילנה ואב לבת ובן. מתגורר בירושלים.
I Ain't No Quitter

רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי.
השיר יצא כסינגל על גבי תקליטור בבריטניה, ומאוחר יותר יצא על גבי תקליטור גם בגרמניה.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם בטיחואנה שבמקסיקו. הקליפ צולם במרץ 2005, והופץ ב-5 במאי 2005. כמו כן, ביים את הקליפ הבמאי ויין אישם, אשר ביים עבור טוויין את הקליפ של הסינגל הקודם שלה, "Don't!".
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-15 מיליון צפיות.
שאנין סוסאמון

ביוגרפיה

סוסאמון נולדה בהונולולו, הוואי. ביתה של שרי, אחות במקצועה ולטוד לינדברג. אימה נישאה יותר מאוחר בשנית. שאנין גדלה ב-רינו, נבדה.
בתחילת דרכה היא דיגמנה לחברות שונות, הופיעה בפרסומות שונות בטלוויזיה וכיכבה בקליפים של אומנים שונים כמו: גו גו דולס, מיק ג'אגר וקורן.
סוסאמון החלה להתפרסם בשנת 2001 כאשר שיחקה בסרט "סיפורו של אביר". בשנת 2002 היא שיחקה בסרט "לא יכול בלי" ובסרט "חוקי המשיכה" המראה את חייהם של כמה נערים ונערות בקולג'. הסרט כלל סצנות מיניות, סמים וסצנות התאבדות.
בשנת 2003 היא שיחקה בסרט "המסדר".
בשנת 2005 ו-2006 היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרטים "קיס קיס באנג באנג" ו"החופשה", ולאחר מכן בתפקיד ראשי לסרט "חותכי ורידים: סיפור אהבה" שהיה מועמד לכמה פרסים בפסטיבלים שונים ובהם לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד.
בשנת 2007 ו-2008 היא שיחקה בכמה סדרות אמריקאיות ובסרט "שיחה שלא נענתה". 
באביב 2009 שיחקה בסרט "הדרך לשום מקום", סרטו הראשון של מונטה הלמן מזה 30 שנה.
ב-2010 שיחקה סוסאמון בתפקיד משנה בעונה הראשונה של הסדרה "איך להצליח באמריקה".

חיים אישיים

לשאנין יש שלושה קעקועים. יש לה בן אחד שנולד בשנת 2003. והיא ממשיכה ללמוד משחק, מוזיקה ומחול.
ברקרולה

ברקרולה היא שיר עם המושר על ידי משיטי גונדולות (barca - סירה באיטלקית) או יצירה מוזיקלית בסגנון זה. הברקרולות נכתבו במפעם מתון, במשקל של 6/8 הנועד לחקות את מקצב תנועת המשוטים. הברקרולה המפורסמת ביותר היא "Belle nuit, o nuit d'amour" מתוך האופרה סיפורי הופמן מאת המלחין ז'אק אופנבאך. ברקרולות ידועות אחרות הן הברקרולה לפסנתר מאת פרדריק שופן או הברקרולה מאת איסק אלבניס.
דנאי גורירה

ביוגרפיה

גורירה נולדה בארצות הברית בעיירה גרינל שבאיווה וגדלה שם. בגיל 5 עברה עם משפחתה לזימבבואה. אמה הייתה ספרנית באוניברסיטה מקומית ואביה היה מורה לכימיה. גורירה למדה ב"מכללת מקלסטר" שבסיינט פול, מינסוטה וב"אוניברסיטת ניו יורק שם סיימה בהצטיינות את לימודיה עם תואר אקדמאי באומנויות.
בשנת 2005 זכתה גורירה בפרס אובי על כתיבה ובפרסים נוספים על משחק עבור עבודתה במחזה "In the Continuum". גורירה התגלתה לראשונה כשחקנית בשנת 2007 בדרמה העצמאית המוערכת של תומאס מקארתי "האורח" בה שחקה בתפקיד זינאב, מהגרת סנגלית בלתי חוקית העובדת ומתגוררת בניו יורק. בשנת 2010 הופיעה בסדרת הדרמה "טרמיי" ובסרט האימה "נשמה לאריזה".
בשנת 2012 זכתה גוריה בתפקיד מישון, תפקיד הפריצה שלה כשחקנית מוכרת בסדרת האימה "המתים המהלכים" ובעקבותיו זכתה לביקורות חיובות רבות. באותה שנה זכתה גורירה להערכה גם מצד מבקרי תיאטרון על המחזה "The Convert" אותו כתבה. בשנת 2013 הופיעה בסרט "אמו של ג'ורג'" בבימויו של אנדרו דוסונמו.
בשנת 2017 הופיעה בסרט הביוגרפי "טופאק: כל העיניים עליי" בתור אמו של טופאק שאקור, אפני שאקור. לאחר מכן כיכבה בסרט "הפנתר השחור", בתור אוקויה, מנהיגת ארגון "דורה מילאג'ה" - יחידת נשים לוחמות שמשמשות שומרות ראשו של הפנתר השחור. הסרט יצא לאור בפברואר 2018. בתפקיד זה הופיעה גם בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף" שיצא באפריל של אותה שנה.
נגיף הכשל החיסוני בחתול

אפידמיולוגיה

הדבקה בנגיף FIV נפוצה בחתולי בית ובחתולי בר ברחבי העולם והוא אינו מדביק בני אדם בשום צורה. ישנם חמישה טיפוסים של נגיף FIV המבוססים על שוני ברצף חומצות האמינו במעטפת הנגיף. שכיחות נוגדנים בדם נגד הנגיף באוכלוסיית חתולי הבית משתנה מאוד ונעה בין אחוז בודד ל-25 אחוזים באוכלוסיות סיכון ובחתולים חולים. בארצות הברית נמדדה שכיחות נוגדנים בשניים עד ארבעה אחוזים מחתולי הבר. שיעור ההדבקה בנגיף אחיד ברחבי ארצות הברית, אך באירופה קיים שוני מהותי בין מדינות שונות. שני אחוזים בהולנד ובגרמניה לעומת שיעור נגיעות של 30 אחוזים באיטליה.
היארעות המחלה הגבוהה ביותר חלה בחתולי רחוב זכרים לא מסורסים, הסיבה לכך טמונה בכך שדרך המעבר העיקרית של הנגיף היא בנשיכה וחתולים אלה נוטים לתגרות יותר מחתולים אחרים. זכרים נדבקים בנגיף בשיעור גבוה פי שניים עד ארבעה מאשר נקבות ורוב החתולים הנגועים הם חתולים צעירים שמלאו לחייהם לפחות שנתיים.

פתופיזיולוגיה

נגיף זה מועבר בין חתולים בעיקר בנשיכה. הנגיף מתרבה בעיקר בתאי ה-T המסייעים שבהם חלבון +CD4, אך גם במקרופגים, אסטרוציטים ובתאי מיקרוגליה. לאחר ההדבקה מתחיל שלב וירמיה כרוני המגיע לשיאו כעבור שמונה שבועות ולאחריו מתחילה ירידה בעומס הנגיפי בדם. העומס הנגיפי גובר שוב בשלב הסופני של המחלה.
תגובת הנוגדנים בחתול הנגוע היא נורמלית, אך תגובת מערכת החיסון התאית נפגעת בשל הירידה במספר תאי T המסייעים. בשל הפגיעה במערכת החיסון נגרם כשל חיסוני ומופיעה עלייה במספר הזיהומים הפתוגניים המשניים וכמו כן ניכרת עלייה בשכיחות הגידולים הסרטניים.
Stars Dance

רקע

Stars Dance הוא אלבום הבכורה של גומז כזמרת סולו, לאחר שהוציאה שלושה אלבומים עם להקתה סלינה גומז & סצנה. האלבום יצא רשמית ב-23 ביולי, אך דלף לרשת האינטרנט שבוע לפני כן.
סינגל הבכורה מהאלבום, "Come & Get It", הוצע במקור לזמרת ריהאנה, אך לאחר שזאת דחתה אותו הוא הוקלט על ידי גומז עבור האלבום. את השיר "Save The Day" מהאלבום, רצתה הזמרת ג'ניפר לופז לקנות מגומז, אך זו דחתה את בקשתה.
גומז סיפרה שהשיר "Love Will Remember" באלבום נכתב בעקבות הקשר עם בן זוגה לשעבר, גסטין ביבר. על השיר "Save The Day" אמרה שהוא בין הבולטים באלבום ומהאהובים עליה, והוא מתאר רגע שלא רוצים שייגמר.
גומז ציינה כי מספר אומנים השפיעו עליה בתהליך יצירת האלבום, בהם בריטני ספירס, טיילור סוויפט וג'נט ג'קסון. בנוסף סיפרה על הערכתה והשפעתה מעבודת המפיק סקרילקס, אותו פגשה במהלך הצילומים לסרט "ספרינג ברייקרס", כאשר הפיק את הפסקול שלו.

סינגלים

Come & Get It הוא הסינגל הראשון מהאלבום. יצא ב-7 באפריל 2013, ונחל הצלחה ברחבי העולם. הגיע למקום השישי במצעד בילבורד הוט 100, ובמדינות נוספות הגיע לדירוג עשרת הלהיטים הגדולים, במדינות כגון קנדה, ניו זילנד, סקוטלנד, בריטניה, בלגיה, מקסיקו ואירלנד.
Slow Down הוא הסינגל השני מהאלבום. הקליפ יצא רשמית ב-19 ביולי, בגלל דליפה קודמת.

סיבוב ההופעות "Stars Dance Tour"

ב-14 באוגוסט 2013 יצאה גומז לסיבוב הופעות עולמי, בשם "Stars Dance Tour", עם להיטים מהאלבום.
באבקה

הגרסה הנוצרית

באבקה היא עוגת שמרים ספוגית, הדומה מאוד למאפה בריוש ומוכרת בעיקר במדינות מזרח אירופה. באופן מסורתי מכינים את העוגה לרגל חג הפסחא בפולין, בולגריה, מקדוניה ואלבניה ולרגל שאר החגים העיקריים (חג המולד, פנטקוסט וראש השנה) ברומניה. במקור, העוגה אינה מכילה מילוי כלשהו, והיא מצופה בזיגוג על בסיס וניל או שוקולד, מקושטת בשקדים או בפירות מסוכרים, ולעיתים אף מוסיפים לה רום.

אטימולוגיה

בפולנית, בבלרוסית, באוקראינית וברוסית פירוש המילה "באבקה" הוא סבתא. נראה שהשם ניתן לעוגה עקב צורתה, גליל גבוה עם קיפולים המזכיר קמטים בשמלה. שמה של העוגה חדר למילון האנגלי מפולנית, דרך הצרפתית, אם כי במקומות שונים מכנים אותה בשם "עוגת סבתא", בעיקר בקרב מדינות מזרח אירופה.

אזכורים בתרבות

בפרק בסדרה סיינפלד, "מסיבת ארוחת הערב", ג'רי ואיליין עוצרים במאפייה על מנת לרכוש עוגת באבקה עם שוקולד, אך הם שוכחים לקחת מספר טרם כניסתם לתור. כתוצאה, זוג נוסף שמוזמן יחד איתם לארוחת הערב עוקף אותם בתור וקונה את העוגה שהם רצו. ג'רי ואיליין מתפשרים וקונים באבקה עם קינמון, אותה איליין מתארת כ"באבקה פחותה".
סטיב וינווד

קריירה

במהלך קריירה בת ארבעה עשורים, הספיק סטיבי וינווד להקים מספר להקות חשובות ומצליחות, ולזכות בהערכת הקהל והמבקרים גם כאמן סולו. בין הלהקות בהן היה וינווד חבר היו ה-Spencer Davis Group, טראפיק והסופרגרופ Blind Faith. לאורך השנים הוציא וינווד להיטים רבים, זכה בפרסי גראמי ושיתף פעולה עם אמנים שונים. את הקריירה ארוכת השנים שלו החל כשהיה בן חמש עשרה. וינווד, שכילד למד לנגן בפסנתר, כינור, גיטרה וסקסופון, סולק מבית הספר עוד לפני שמלאו לו 16 שנים. אחיו, מאף, שהיה חבר ב-Spencer Davis Group, קפץ על ההזדמנות וצירף את אחיו המוכשר אל הלהקה. בין השנים 1963 - 1967 ביצעו הספנסר דייוויס גרופ מספר רב של להיטים, שביססו את מעמדם כאחד מהרכבי הפופ החשובים והמצליחים באנגליה. וינווד הצעיר הופיע איתם במועדונים שונים ברחבי אירופה, ואף כתב ושר שניים מהלהיטים הגדולים של ההרכב, "Gimme Some Lovin" ו- "I'm A Man". והקליט יחד עם אמן הבלוז האמריקאי האולין וולף.
לאחר מכן הקים וינווד יחד עם אריק קלפטון וג'ינג'ר בייקר את הלהקה Blind Faith. לאחר מספר שיתופי פעולה פתח בקריירת סולו עשירה.
דוד הנשקה

דוד הֶנְשְקֶה הוא פרופסור מן המניין לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

נולד בחיפה לשמחה ולצפורה הנשקה. אמו היא בתו של פרופ' שמשון ברויאר (נכדו של רש"ר הירש, אחיו של יצחק ברויאר) ואחותו של הרב מרדכי ברויאר. גדל בקהילתו של הרב בנימין זאב בנדיקט בשכונת אחוזה בחיפה.
בשנים תשל"ד-תשל"ט למד בישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים בראשות הרב אליהו מישקובסקי, ובישיבת הכותל בירושלים, תוך שילוב שירות צבאי (תותחן טנק) במסגרת ה'הסדר'. בשנות לימודיו בירושלים השתתף בקביעות בשיעוריו של הרב שלמה פישר, ותקופה מסוימת למד אצל הרב ישראל זאב גוסטמן בישיבתו 'נצח ישראל'.
בשנים תש"מ-תשמ"א שימש מגיד שיעור כללי בישיבת ברכת משה במעלה אדומים, וכן לימד במשך השנים בישיבה הגבוהה 'מקור חיים', בישיבת שיח, מת"ן, טורו קולג', בית מורשה, המכללה האקדמית הרצוג והמכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים תשמ"ב-תשמ"ט עסק בכתיבת ערכים עבור האנציקלופדיה התלמודית, ובמקביל למד במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנת תשמ"ו זיכתה אותו עבודתו "סוגיות בדיני שומרים: ניתוח מקורות תנאיים ואמוראיים" בתואר שני בהצטיינות, ובשנת תשנ"א זכתה עבודת הדוקטור שלו "לתלמודם של התנאים : ניתוח סוגיות בדיני שומרים", שנכתבה בהנחיית פרופ' צבי אריה שטיינפלד, בציון מעולה.
פרסם מאמרים אידאולוגיים בעיתון נקודה. כשבנו נכלא על סירוב להשתתף כחייל בתוכנית ההתנתקות, כתב בעיתון מקור ראשון מאמר שבו בירך אותו על הסירוב. שימש חבר בוועדה המייעצת של המכון לאסטרטגיה ציונית.
הנשקה משמש פרופסור מן המניין במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן וחבר מערכת דיני ישראל של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. עומד בראש מרכז נפתל לחקר התורה שבעל-פה. שימש עורכו של כתב העת סידרא לחקר ספרות התורה שבעל-פה בשנים תשס"ג-תשע"ז. עד כה פרסם שלושה ספרים ולמעלה ממאה מאמרי מחקר, העוסקים בתולדות ההלכה, ספרות חז"ל והספרות הרבנית. ספרו השני זכה בשנת תשס"ט בפרס ללימודים מתקדמים ע"ש קולאץ', ואחד ממאמריו זכה בשנת תשע"ב בפרס תיגר למאמר מצטיין במשפט עברי; בעקבות ספרו השלישי זכה בשנת תשע"ז ב'פרס הרקטור לחדשנות מדעית' מטעם אוניברסיטת בר-אילן. בשנת תשע"א זכה הנשקה בפרס לחקר התלמוד ע"ש פרופ' א"ש רוזנטל מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. 
באייר תשע"ט התפטר הנשקה מן הסנט של אוניברסיטת בר-אילן בשל החלטת הסנט להתיר הוראה שלא בעברית בכל התוכניות האקדמיות בלא כל מגבלות.
הנשקה נשוי ליהודית הנשקה, פרופסור ללשון עברית באוניברסיטת חיפה, ולהם חמישה ילדים.
שעון יפני

שעון יפני (ביפנית: 和時計, בתעתיק לאנגלית: Wadokei) הוא שעון מכני, שנועד להציג את השעה לפי יחידות הזמן היפניות המסורתיות. שעונים מכניים הוצגו ביפן על ידי מיסיונרים ישועים או סוחרים הולנדיים במאה ה-16. שעונים אלו היו לרוב מיוצרים מפליז או מברזל.
הן המטוטלת והן הקפיץ לא היו בשימוש בשעונים האירופאיים באותה תקופה. ככאלו, הם לא נכללו כחלק מהטכנולוגיה שהייתה זמינה ליצרני שעונים יפנים בתחילתה של "התקופה המבודדת" (שבה לא יכלו לצאת ולהיכנס ליפן) בהיסטוריה של יפן, בשנת 1641. תקופת הבידוד גרמה לכך שיצרני שעון יפניים, היו צריכים למצוא דרכים לייצר שעונים, מבלי להיעזר בפיתוח וחלקים מתוחכמים של העולם המערבי. רוב השעונים היפניים הונעו על ידי משקל. מכל מקום, היפנים היו מודעים לשעונים שמונעים על ידי קפיץ ואף יצרו כאלה. אלו האחרונים היו מיועדים לאפשר ניידות.

שעות זמניות

התאמת העיצוב של השעונים האירופאים לצרכים של הצגת הזמן היפני המסורתי היוותה אתגר עבור יצרני השעונים היפניים. מדידת הזמן המסורתית ביפן דרשה שימוש בשעות זמניות בלתי אחידות: שש יחידות שעה לזמן היום מהזריחה עד לשקיעה, ושש יחידות שעה לזמן הלילה מהשקיעה לזריחה. בהיותם שעות זמניות, השעה היפנית השתנתה בהתאם לעונה, כאשר בקיץ הימים ארוכים יותר ובחורף הימים קצרים, וכן להפך בנוגע ללילות. מנגד, השעונים האירופאים היו בנויים לשעות קבועות ואחידות שלא השתנו בעונות.

הבעיה באורך שעות משתנה

שעונים יפניים השתמשו בטכניקות שונות כדי להציג את השעות הזמניות, הנפוצה בהן הייתה "שעון עמוד" בו השעה לא הייתה מוצגת על לוח כבשעון רגיל, אלא על מחוון שהיה מחובר למשקולת שירדה במסילה. מחווני זמן נעים נעו לצד המסילה והצג המחובר אליו. מחוונים אלו היו מתכווננים, וכוונו בהתאם לעונה כדי להציג את אורך היום ואת שעות הלילה. במקרה שהשעון הגיע לסוף המחוון היה חוזר במעלה המסילה לסמן המתאים. לשיטה זו הייתה יתרון בכך שאינה תלויה בקצב של השעון עצמו.
השימוש בלוח שעון היה חלק ממה שהיפנים קיבלו מהאירופאים, וחלק מהתצורות היו בנויות בצורה שתציג את השעה היפנית על לוח שעון. חלקם על ידי שעות שניתנות לכיוון מחוץ למסגרת של ה-24 שעות, חלקם על ידי שימוש בכמה לוחות שניתנות לשינוי בהתאם לעונה. כדי ליצור שעונים מצלצלים, השתמשו במערכת שהכילה במקביל שתי מערכות: אחת מהירה ואחת איטית. המעבר ביניהם היה נעשה אוטומטית במעבר בין יום ולילה.
ב-1873 אימצה ממשלת יפן את השימוש בצורת הזמן המערבית שכללה שעות אחידות וקבועות, ואת הלוח הגרגוריאני.
ישראל זלמן אלכסנדרובסקי

הרב ישראל שלמה זלמן אהרן הכהן אלכסנדרובסקי (תקפ"ב, 1822 - תרמ"ז, 1887) היה רב בפולין, מחבר ספרים בנושא רפואה ושחיטה.

קורות חייו

נולד בשנת תקפ"ב ליצחק אייזיק בעיירה טרנוגרוד במחוז לובלין. אביו היה מקורב לרב נח מלכוביץ וביחד עם אביו ביקר אצלו. הרב מלכוביץ היה זה שגילה את כשרונותיו הרבים. כשהתבגר למד לעומק את הלכות שחיטה ורפואה ושימש כשוחט ובודק וכן בודק שוחטים אחרים בעיר שרשוב ואף קנה לעצמו שם כאחד מגדולי הבקיאים בדור] בהלכות אלה. רבים התייעצו אתו בנושאים אלו. הוא התכתב רבות עם גאוני התקופה ביניהם רבי מרדכי מאושמינא, רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק ורבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. הוא נחשב כבקי בתורת הרפואה. כמו כן הוא חיבר ספר על הלכות שחיטה בשם "תיקוני שלמה", והספר הפך לנפוץ עד כדי כך שבדורו כל מי שרצה לקבל סמיכה בשחיטה הצטרך ללמוד] את ספרו. 
נפטר ביום ח' בטבת ה'תרמ"ז. בנו מרדכי סנדר הדפיס לאחר מותו את הספר "תיקוני שלמה".
נמל התעופה הבינלאומי רודוס דיאגורס

היסטוריה

השדה נחנך ב-28 ביוני 1977 והחליף את שדה התעופה המיושן השוכן שלושה קילומטרים מדרום לו, כאשר זה הגיע לשיא קיבולתו. בחודש מאי 2007 נפתח במקום בית נתיבות חדש, לאחר שבית הנתיבות הראשון לא ענה על הצרכים.

פעילות

הנמל נחשב לרביעי בגודלו ביוון מבחינת היקף תנועת הנוסעים בו. מהנמל יוצאות טיסות סדירות של חברות התעופה אולימפיק אייר ואגאן איירליינס לנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס, לשדה התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה ולמספר איים יוונים, אך במהלך חודשי הקיץ רוב התנועה האווירית אל הנמל וממנו היא של טיסות שכר.
בנמל מסלול טיסה בודד (07/25) באורך של 3,260 מטר המקביל לחוף הים. שטח של הנמל 31,000 מ"ר ובו 13 עמדות חניה למטוסים.
גל אמיר

ביוגרפיה

גל אמיר נולד בעפולה, בן לרבקה ואברהם אמיר. משפחתו מתגוררת בארץ ישראל זה שמונה דורות. מצד אמו הוא נינו של רבי יוסף שמואל ברנדויין-מוריה, האדמו"ר מסטרטין. הוא בוגר תיכון "אורט עפולה" ואת שירותו בצה"ל עשה בחיל התותחנים. למד משפטים באוניברסיטה העברית; בשנת 1994 קיבל רישיון עריכת דין ובשנת 2006 רישיון נוטריון. בין השנים 1990–1992 היה עוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת יאיר צבן. משנת 1994 עוסק בעריכת דין בעפולה.
ספרו הראשון, "עפולה, רחוב האופרה 3", הוא רומן משפטי שיצא לאור בשנת 1998. את שמו של ספרו השלישי, "לילה אדום", בחרו גולשי אתר ynet; הגולשים קיבלו פרק מן הספר לקריאה והתבקשו להציע שם. ספר זה היה מועמד בשנת 2003 לפרס גפן בקטגוריית "ספר המדע הבדיוני או הפנטזיה העברי המקורי הטוב ביותר". כתיבתו של אמיר מתרכזת בספרי מתח ואימה, אך אחד מספריו, "חיילי הבדיל צועדים לאיטם", הוא רומן על רקע שירותו הצבאי.
בביקורת על ספרו "השלישית בשורה השנייה" בעיתון "הארץ" הציג אותו הסופר אמנון ז'קונט כאחד המחברים העומדים במרכז השורה הראשונה של סופרי המתח בישראל.
בשנת 2012 קיבל תואר שני בלימודי דמוקרטיה מהאוניברסיטה הפתוחה. המשיך לדוקטורט במשפטים באוניברסיטת חיפה, ובשנת 2017 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "תפיסת הריבונות בדיני מדינת ישראל לאור קיומו של מוסד 'העדה הדתית' במשפט הישראלי", בהנחיית פרופ' פניה עוז-זלצברגר. 
בשנת 2014 השתתף יחד עם אביו, אחותו ואחיינו בחידון הציונות הראשון. משפחת אמיר זכתה במקום השני.

חיים אישיים

אמיר נשוי ואב לבת ובן. הוא מתגורר ביישוב הקהילתי אשחר שבגליל.
גל ארכובה

גַּל אַרְכֻּבָּה (מכונה גם קְרַנְקְשַׁפְט, על פי האנגלית: crankshaft) הוא מכונה שהופכת תנועה קווית של בוכנות לתנועה סיבובית. המונח "ארכובה" הוא מילה נרדפת ל"ברך", וגל ארכובה נקרא כך בשל צורתו המזכירה מחזורים של ברך כפופה בזווית ישרה. גל הארכובה הוא אחד מהחלקים הנעים העיקריים של מנועי דיזל ובנזין. גל ארכובה נמצא גם במכונות בוכנאיות כמו מדחסים למיניהם, שם תפקידו להפוך את התנועה הסיבובית של המנוע החשמלי המניע את המדחס לתנועה קווית של בוכנת המדחס.

פרטי המבנה

גל הארכובה יצוק או מחושל מפלדה, והוא כולל מספר ארכובות. הארכובה עצמה בנויה מפין ארכובה, זוג לחיי-ארכובה וזוג צווארי גל. כל אחת מבוכנות המנוע מחוברת אל ארכובה באמצעות טלטל. במנועי V מחוברים לכל ארכובה שני טלטלים נגדיים.
לקצה האחורי של גל הארכובה מחובר בברגים גלגל תנופה ולקצהו הקדמי משכך ריטוטים פיתוליים. הצרכן, המקבל את תנועתו הסיבובית מגל הארכובה, מחובר בברגים לגלגל התנופה.
הגל נישא על מסבים ראשיים, שמספרם כמספר הארכובות ועוד אחד. המסב נושא את משקל גל הארכובה ומעביר אל גוף המנוע את העומס שמפעילה עליו הבוכנה. ברוב המנועים המסבים הראשיים הם מסבי החלקה, שכל אחד מהם נתון בתוך בית חצי עגול בבית גל הארכובה. המסב סגור ומהודק למקומו על ידי מכסה-מסב חצי עגול. במנועים קטנים מאוד המסבים הראשיים הם מסבים גליליים. משטחי המיסוב של צווארי הגל ופיני הארכובות מוקשים ומלוטשים, כדי להעניק להם עמידות גבוהה בפני שחיקה. מעברים קדוחים בגל הארכובה מזרימים שמן סיכה מהמסב הראשי אל מסב הטלטל הסמוך לו.
אל לחיי הארכובות מחוברות בברגים משקולות איזון, המאזנות את המסה האקצנטרית של כל ארכובה, ותורמות לאיזון הכוח הצנטריפוגלי הנוצר על ידי המסה הסובבת של פין הארכובה, מסב הטלטל ולחיי הארכובות.
על הקצה הקדמי של גל הארכובה מולבש בכוח גלגל שיניים, המניע דרך תמסורת של גלגלי שיניים נוספים את גל הזיזים, משאבות שמן הסיכה, משאבות קירור ואבזרי עזר נוספים. במנועים קטנים ומהירים מולבש על קצה גל הארכובה גם גלגל רצועות ראשי, המניע את משאבת המים והאלטרנטור.

חומרי ייצור

גל הארכובה נתון למאמצים גדולים, הנובעים מצורת המבנה שלו ומן הכוחות הפועלים עליו בשעת עבודת המנוע. בשל כך עליו להיות חזק באופן מיוחד. גלי ארכובה של מנועים קטנים ומהירים עשויים יצקת ברזל או מחושלים מפלדת פחמן (0.4%) כיחידה אחת. במנועים בעלי מהירות בינונית (500-1000 סיבובים לדקה) גל הארכובה מחושל מפלדת פחמן כיחידה אחת. במנועים איטיים וגדולים (100-200 סיבובים לדקה) גל הארכובה בנוי מארכובות נפרדות, המחוברות בחימום וכיווץ או בריתוך חשמלי.