google/wiki40b huggingface dataset:
נורית שני (ציירת)

נורית שני (נולדה ב-22 בפברואר 1956, י' באדר תשט"ז) היא ציירת ואמנית ישראלית רב-תחומית.

ביוגרפיה

נורית שני נולדה לסופר יוסל בירשטיין ורעייתו מרגנית בקיבוץ גבת. בגיל חמש עברה עם הוריה ואחותה לקריית טבעון ולמדה בבית הספר היסודי "רימונים" ובבית ספר תיכון עיוני ע"ש חיים גרינברג (1974-1970) בקרית טבעון. בגיל 18 התגייסה לצבא ושירתה כמורה חיילת בבית-ספר שדה שדה-בוקר בניהולם של הפסל עזרא אוריון ושלום אורן.
שני נישאה בגיל 24 לאהוד שני ונולדו להם שתי בנות.
למדה באקדמיה בצלאל בירושלים לתואר BFA‏ (1980-1976); למדה בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית; תרפיה באמנות בסמינר דוד ילין; כמו כן השתלמה בדמיון מודרך אצל קולט מוסקט ובתיאטרון תמונע (1992- 1989), בשנים אלה התגוררה במושב בית זית ובכפר הערבי אבו גוש. משנת 1987 עד שנת 2010 התגוררה בצור הדסה עסקה במיזמי אמנות לקהילה ומופעי סיפור ותיאטרון.
בשנת 1993 החלה דרכה כשחקנית ומספרת סיפורים למבוגרים יחד עם אביה הסופר ומספר הסיפורים יוסל בירשטיין. היא השתתפה עמו במופע 'אבא בת חיוך ורגל עקומה' שהציג ברחבי הארץ מטעם אמנות לעם כמו כן, ביימה ושיחקה בהצגות הילדים 'הנסיכה שנעלמה' ו'נוצת הזהב', בתיאטרון ילדים 'סיפורן' שהקימה בשנת 1994 ופעל עד שנת 2000 בו הוצגו בעיקר הצגות שתורגמו מסיפורים ביידיש ושירי ממורשת מזרח אירופה, שהוזמנו על ידי אגף הנוער במוזיאון ישראל ובית שמואל בירושלים. 
עד 1997 יזמה תרומה של יצירות אמנות קהילתיות בפרויקט:“Connecting Through Art”, בו נוער יהודי מניו יורק ונוער ירושלמי יצרו יחדיו יצירות אמנות במימון הסוכנות היהודית - "שותפות 2000 "- ניו יורק ירושלים, לשינוי פני הסביבה במבני ציבור כמו מתנ"ס תלפיות מזרח, מתנ"ס קריית היובל, אגף הנוער עיריית ירושלים, בית ספר קשת, בית חולים אלין, אתר זיכרון לנופלים בקטמון ועוד.
בשנת 2004, בעידודו של הצייר יוסל ברגנר פתחה סטודיו לציור, וב-2010 עברה לתל אביב.
שני הציגה במשך השנים בתערוכות שונות, בישראל, ארצות הברית וגרמניה. 
ציוריה נמכרים לאספנים ישראליים, בגלריות ובבתי המכירות תירוש ומונטפיורי.

יצירתה

שני מציירת ציורים פיגורטיביים בטכניקה ייחודית. אלמנטים של מים ואש כסמלים טקסיים, משתקפים ברבים מיצירותיה. הדימויים בעבודותיה נלקחו מהחיים וההוויה הישראלית: האורנים של יערות קק"ל הנטעים והנשרפים, פרחי השקד המאפיינים את האביב הישראלי, תושבי תל אביב ונופשים על חוף הים ואירועים של קונפליקט פוליטי.
שירות ימי ארץ ישראלי

שירות ימי ארץ-ישראלי חברת ספנות עברית שנוסדה בסוף שנת 1932. החברה הוקמה ביוזמתו של רב חובל אליעזר חודורוב שותפיו היו רב חובל ישראלי (ישראליתן), עו"ד פרברשטיין גזבר הנהלת אגודת יורדי ים זבולון וקצין ים מבלגיה.
החברה רכשה ביוון אונייה 'משא משולבת נוסעים' ורשמה אותה בשם 'כרמל', ופתחה קו שיט קבוע בין נמלי ארץ ישראל ומצרים, סוריה וקפריסין.
תחרות קשה מצד ספינות המפרש הערביות, גרמה לחברת הספנות העברית להפסיק פעילותה ובאביב שנת 1934 החברה פורקה. ספינות המפרש הערביות היו מותאמות לסחר חופים והופעלו בצוות קטן. הן הפליגו באיטיות יחסית אך פרקו בכל חוף. אוניות הקיטור מהירות יותר, אך נדרשו בהוצאות גבוהות למכונאים וחומרי דלק. בנוסף נצטרכו למעגן פריקה, שם נפרקו בעלות נוספת על ידי סירות פריקה, או נצטרכו לנמל שם שילמו את עלויותיו. 'כרמל' נמכרה לחברה המצרית מוחמד אמין ומוחמד סרחאן. (Mohamed Ameen & Mohamad Sarhan).
חד-סוכר

מבנה כימי

הנוסחה הכימית של רוב חד הסוכרים (חסרי קבוצה אמינית) היא CH₂O)ₙ). בגלל מבנה המולקולה, כל פחמן המכיל קבוצה הידרוקסילית, פרט לפחמן הראשון ולפחמן האחרון, הוא פחמן כיראלי, ולכן עבור אותו מבנה בסיסי של סוכר אפשריים מספר איזומרים שונים. לדוגמה, הסוכרים גלוקוז וגלקטוז הם בעלי מבנה זהה, אך סידורם שונה, מה שמוביל גם לתכונות כימיות וביולוגיות שונות בתכלית ביניהם. מספר האיזומרים האפשריים עבור מולקולה עם  פחמנים כיראליים הוא . הפחמנים במולקולה ממוספרים כך שהפחמן האלדהידי מספרו 1 והפחמן הקטוני 2. כאשר חד-הסוכרים הם בעלי מבנה טבעתי, הם יוצרים טבעת מחומשת (פוראנז) או טבעת משושה (פיראנוז).

דרכי זיהוי (אינדיקטור)

ניתן לזהות את חד-הסוכר גלוקוז במים בעזרת מקלונים לזיהוי גלוקוז (clinistix), ולאחר כמה שניות קצה המקלון יהפוך מצהוב לירוק כהה או בעזרת תמיסת בנדיקט שתוסיפו למים, אשר יהפכו מתכלת שקוף לכתום עכור לאחר כמה שניות עד דקות.
גיהנום בכלוב (WWE)

"גיהנום בכלוב" (באנגלית: Hell in a Cell) הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ומשודר אחת לשנה בערוץ של ה-WWE Network. האירוע התקיים לראשונה בשנת 2009, כשהחליף את האירוע "ללא רחמים" כאירוע של חודש אוקטובר. 
בשנת 2012, ה-WWE החליטו להזיז את האירוע למתכונת האירועים של חודש אוקטובר, מה שהשאיר אירוע שלם וצפה בודד בחודש זה. לעומת זאת, בשנת 2013, ה-WWE הוסיפו לתחילת חודש אוקטובר את האירוע באטלגראונד. בשנת 2018, האירוע גיהנום בכלוב הוזז למתכונת האירועים של חודש ספטמבר.
לאחר פיצול המותגים (‏Raw‏ לחוד ו-SmackDown לחוד) בשנת 2016, הפך האירוע להיות בלעדי לתוכנית Raw. למרות זאת, שנה לאחר מכן הפך האירוע לשמש כאירוע הבלעדי של התוכנית סמאקדאון. בשנת 2018 הוחלט שהאירוע יהיה אירוע משותף לשני המותגים.
הרעיון לאירוע הגיע מהקרב "גיהנום בכלוב", שהתקיים לראשונה בשנת 1997 בקרב בין שון מייקלס לבין אנדרטייקר, ובו המתאבקים כלואים בתוך כלוב המקיף את הזירה. שם האירוע נבחר בהצבעה שבה הוצעו שמות כמו "אין יציאה", "כלואים" ו"זעם בכלוב".

הרעיון

הרעיון של האירוע הוא שהקרב המרכזי שיתקיים בו יהיה בתוך "גיהנום בכלוב" - כלוב בגובה העולה על שבעה מטרים, שמקיף את הזירה וסביבתה. בקרב "גיהנום בכלוב" אין פסילות או ספירות חוץ. הדרך היחידה לנצח היא על ידי הצמדה או הכנעה בתוך הזירה.
פליקס, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

פליקס נולד ב-31 במאי 1916 בארמון שנברון, לקרל הראשון, קיסר אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. ב-21 בנובמבר של אותה שנה מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביו של רוברט עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון". עם תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918 פורקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו ויתר על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה. ב-1922 נפטר קרל במדיירה, והמשפחה עברה לספרד ולאחר מכן לבלגיה.
ב-1937 קיבלו פליקס ואחותו אדלהייד אישור מיוחד לחזור לאוסטריה, חרף החוק ההבסבורגי שאסר זאת. פליקס אף נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטט, מתוך כוונה להתחיל קריירה של קצין בצבא אוסטריה. עם זאת, לאחר האנשלוס נמלטו הוא ואחותו חזרה לבלגיה דרך צ'כוסלובקיה. בעקבות הקרב על בלגיה, נמלטה כל המשפחה הקיסרית לשעבר לארצות הברית. פליקס ואחיו קרל לודוויג התנדבו לשרת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הם רצו להילחם במסגרת גדוד החי"ר ה-101 אשר הורכב מאוסטרים אתנים, אולם נדחו עקב בקשות מצד חיילים בגדוד. 
בניגוד לאחיהם אוטו, פליקס וקרל לודוויג סירבו לוותר על תאריהם ועל תביעותיהם לכתר האוסטרי. בשל כך, הם לא קיבלו דרכון אוסטרי, ונאסר עליהם להיכנס לאוסטריה למעט שלושה ימים ב-1989 כדי להשתתף בהלוויית אמם. ב-10 במרץ 1996, לאחר שאוסטריה הצטרפה לאיחוד האירופי ונפרצו הגבולות בינה לבין מדינות שכנות, חצה פליקס את הגבול מגרמניה ונכנס לאוסטריה. מיד עם הגעתו למדינה, הוא ערך מסיבת עיתונאים כדי להודיע על הגעתו הבלתי-חוקית. הוא קיבל אזהרה מממשלת אוסטריה שניסיון נוסף שלו להיכנס למדינה בטרם ויתר על תביעותיו מהווה עבירה פלילית. בסופו של דבר השיגו פליקס וקרל לודוויג פשרה מול הממשלה. הם הכריזו על נאמנותם לרפובליקה ללא כל התייחסות לזכויותיהם. ביוני 1998 הוא אף הצליח להחזיר לידיו חלק מהנכסים ההיסטוריים של בית הבסבורג אשר הופקעו בידי הנאצים.
גם לאחר שניתן לו אישור לחזור לאוסטריה, הוא בילה את שארית חייו בפורטוגל, בלגיה, מקסיקו וארצות הברית. הוא בנה מספר עסקים מצליחים בבלגיה ובמקסיקו, ועבד כיועץ שיווקי. הוא נפטר במקסיקו סיטי ב-6 בספטמבר 2011 בגיל 95.
גאולי תימן

מיקום

המושב נמצא ממערב לצומת הרא"ה שעל כביש 4. מצפון לו – אזור התעשייה עמק חפר; מדרום וממערב – נחל אלכסנדר; ממזרח – כפר הרא"ה.

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי מפוני מושב כפר יעבץ שבאזור השרון אשר פונו כתוצאה מהקרבות באזור היישוב. אל מפוני כפר יעבץ, יהודים יוצאי תימן בעצמם, הצטרפו להקמת גאולי תימן גם עולים נוספים מתימן. כמו כן מתגוררת במקום חמולת אבו עיסא הערבית, המקיימת יחסי שכנות טובה עם תושבי המושב היהודים.
בשנת 1967 פוצל היישוב למושב ולשיכון, שניהם בשם גאולי תימן. בשנת 1992 הם אוחדו שוב.
רוברטו אז'אלה

קריירה

אז'אלה החל את הקריירה בקבוצת פרו קאריל אואסטה הארגנטינאית וממנה עבר לקבוצת ריבר פלייט שזכתה באליפות הליגה (אפרטורה 1994). קבוצתו הראשונה באירופה הייתה נאפולי האיטלקית. אחר כך עבר למילאן שזכתה באליפות הסריה א (סקודטו, 1999) החל ב-2001 היה שחקנה של ולנסיה שזכתה בשתי אליפויות הליגה הספרדית הבכירה ("לה ליגה", 2002 ו-2004). בתקופה בה שיחק בוולנסיה, השתתפה הקבוצה פעמיים בגמר ליגת האלופות (2000, 2001), וזכתה בגביע אופ"א ובסופר-קאפ האירופי (2004), תחת הדרכתם של המאמנים הקטור קופר ורפא בניטס, בהתאמה. 
אז'אלה היה אמור להצטרף לוויאריאל אך סראגוסה ניצלה את סעיף השחרור הנמוך בחוזהו החדש ורכשה את כרטיסו תמורת 6 מיליון יורו, וזאת מבלי שאז'אלה התאמן ולו דקה אחת עם ויאריאל.
משחקו של אז'אלה מתאפיין ביציבות שהקנתה לו מעמד של קבע במרכז ההגנה של נבחרתו הלאומית, ומספר שיא של הופעות הבינלאומיות בנבחרת הארגנטינאית. במדי ארגנטינה השתתף בשלושה מונדיאלים (צרפת 1998, קוריאה הדרומית-יפן 2002 וגרמניה 2006), וזכה במדליית זהב אולימפית (אתונה 2004). 
אז'אלה ידוע כמי שמצטיין במשחק הראש: בזכות יכולת זו כבש מספר שערים מכריעים כתוצאה מקרנות וכדורים חופשיים, בין השאר במשחק רבע גמר הגביע העולמי מול גרמניה ב-2006, ובקופה אמריקה 2004 מול אורוגוואי.
לאחר כשלונה של ארגנטינה לזכות בקופה אמריקה בקיץ 2007 והשער העצמי אותו הבקיע בגמר מול היריבה ברזיל החליט אז'אלה לפרוש מהנבחרת.
בקיץ 2011 פרש אז'אלה ממשחק פעיל.
Rude Awakening

רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צויין אחרת.
גוז'וב ויילקופולסקי

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
Backin' It Up

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארדי בי וג'ורדן ת'ורפ. השיר בוצע לראשונה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית שהתקיים בשנת 2018, בסמוך לזכייתה של קארדי בי בפרס עבור "פריצת השנה" ובפרסים נוספים בקטגוריות אחרות.
בנוסף לכך, עתיד להיכלל השיר במיני-האלבום הראשון של פרדיסון פונטיין.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא של השיר בוים על ידי קיד ארט ופורסם לראשונה ב-20 בספטמבר 2018. בקליפ לובשת קארדי בי חליפה בצבע אדום בדומה לזו של ליל קים. בנוסף לכך, ניתן לראות את פרדיסון פונטיין נכנס לפיצרייה תוך שהוא מפלרטט עם בת זוג של מישהו שהולך לכמה רגעים.
נכון ל-1 בנובמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות.
קונרד גסנר

ביוגרפיה

נולד בציריך, שווייץ. אביו, שהיה מוכר פרוות עני, שלח אותו ללמוד אצל דודו שאסף וגידל צמחי מרפא לפרנסתו.
בבית הספר, הוא הרשים את מוריו עד כדי כך שכמה מהם עזרו כדי שיוכל לקדם את החינוך שלו באוניברסיטאות כגון שטרסבורג. אחד ממוריו אף שימש לו כאב אומן לאחר מות אביו בקרב קאפל. לאחר מות אביו, עזב את ציריך ועבר ללמוד באוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית. ב-1535, תסיסה דתית הובילה אותו חזרה לציריך, וחבריו באו שוב לעזרתו ואפשרו לו ללמוד בבזל (1536).
נפטר בשנת 1565 כתוצאה ממחלת הדבר.
מקומון

מקומון הוא עיתון מקומי, כזה שמתמקד באירועים מקומיים או בהשפעתם של אירועים ארציים על המקום. נושאים טיפוסיים במקומון הם פוליטיקה עירונית, התנהלות העירייה, חינוך מקומי, פשיעה ושערוריות מקומיות, תוכניות בינוי ופיתוח עירוניות, איכות הסביבה הקרובה וכן רכילות.
מבחינה מערכתית מתמקד המקומון באירועים מקומיים, שבדרך כלל אינם זוכים לפרסום בעיתונות הארץ. מבחינת המודעות, שהן הבסיס הכלכלי לקיומו של עיתון, מספק המקומון מענה לבעיית המחיר הגבוה של מודעות בעיתונות הארצית. בעל חנות רהיטים בנהריה שמפרסם מודעה ב"ידיעות אחרונות" נאלץ לממן במחירה גם את עלות הנייר וההפצה של עיתון המגיע לאילת. המקומון מאפשר פרסום מודעות מקומיות במחירים נמוכים.
החלטה מערכתית ראשונה של המקומון היא היקף הלוקליות שלו, כלומר היקף האזור שבסיקורו יעסוק ובו יופץ - האם להתמקד ברובע מסוים, בעיר מסוימת או בגוש ערים מסוים. אזור ההפצה גדול לעיתים מאזור הסיקור, למשל כאשר תושבי פרוורים מתעניינים גם במקומון של המטרופולין.

מקומונים בישראל

רוב המקומונים בישראל הם שבועונים, המופצים ביום חמישי או שישי.
המקומון הראשון בישראל, "הצפון" הרוויזיוניסטי, ראה אור בחיפה החל מ-1926. תרבות המקומונים בישראל התפתחה בערי הנגב בשנות השישים של המאה העשרים, אז נוסדו המקומונים "כל-בי" ו"שבע" בבאר שבע, "ערב ערב באילת" (שהחל לראות אור בשנת 1962) ו"כידוד", שיצא לאור בערד מ-1966 ועד 1989, וזכה לתפוצה של כ-3,000 עותקים מדי שבוע. בשנת 1968 החל להתפרסם באזור הקריות "הד הקריות", המקומון הראשון בצפונה של ישראל.
בתחילת שנות השמונים החלו לצאת מקומונים נוספים ברחבי המדינה. עיתון "הארץ" הוציא אז לאור את המקומונים "כל העיר" בירושלים, "העיר" בתל אביב ו"כלבו" בחיפה, שרכש הארץ בשנת 1986 מיידי יזמים פרטיים. כיום תרבות המקומונים היא חלק מעולם העיתונות הישראלי, ולכל אחד משלושת העיתונים הגדולים בישראל (ידיעות אחרונות, מעריב והארץ) רשת מקומונים משלו.
המקומונים מופצים באופן עצמאי, או מצורפים לגיליונות יום שישי של העיתונים.
בנוסף למקומונים אלה, פעילים בישראל עוד מקומונים רבים, שמופצים עצמאית, בדיוור ישיר לתיבות הדואר, בתחנות דלק או במרכולים, בדרך כלל כ"חינמון". הכנסות המקומון נובעות, בדרך כלל, ממודעות, ולא מרכישתו על ידי קוראיו, בפועל נכון ל-2013 כמעט כל המקומונים מחולקים בחינם. מקצת מהמקומונים מוצאים על ידי הרשות המקומית, דבר המעורר ביקורת ציבורית, במיוחד כאשר ישנם מקומונים מתחרים.
קיימים גם מקומונים מיועדים לקהל יעד ספציפי - למשל המקומון החרדי "אשדוד בכותרות", שהוא מקומון הפונה לציבור החרדי באשדוד, והוא עומד בבעלות משפחת קנופף, בעלי העיתון החרדי 'המודיע'.
אפשרות חדשה שנוצרה במאה ה-21 היא הפצת המקומונים על גבי דפי האינטרנט. מקומונים אלו הוקמו לרוב על ידי תאגידי התקשורת השונים, לדוגמה "ידיעות תקשורת" מבית ידיעות אחרונות. עם זאת ישנם גם תאגידי מקומונים פרטיים דוגמת רשת "ישראל-נט" המחזיקה מספר מקומונים אינטרנטיים באזורים שונים ברחבי ישראל. בשנת 2013 נמצא כי 45% מן המקומונים בישראל מופצים באמצעות רשת האינטרנט.
יאנה קודריאבצבה

ביוגרפיה

אביה של קודריאבצבה, אלכסיי קודריאצב הוא שחיין אולימפי בעל מדליית זהב אולימפית במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (ברצלונה 1992). אמה, ויקטוריה חריטונובה.

ילדותה

אביה של קודריאבצבה שלח אותה לעסוק בהתעמלות כשהייתה בת ארבע כדי לשפר את הגמישות, היציבה וצורת הגוף.
הופעת הבכורה הבינלאומית שלה הייתה כשהשתתפה בתחרות לנוער בפינלנד ב-2007. היא זכתה בתחרויות זוטרות (לנוער) ברוסיה, כולל אליפויות זוטרות לאומיות בשנת 2009 דמיטרי, 2011 סמארה וב-2012 בקאזאן.
בשנת 2011, קודריאבצבה זכתה בתחרות הנוער העולמית (גביע העולם) וגם בשנים 2011–2012.
באליפות אירופה לנוער זכתה במדליית הזהב בכדור, ובנוסף עזרה לקבוצת הג'וניור הרוסית לזכות במדליית זהב קבוצתית.

קריירה


חיים אישיים:
ב-2018 התחתנה עם שחקן הוקי.
בסוף 2018 נולדה ביתם המשותפת.
הערבה

הערבה בעת העתיקה

מימים קדומים עברו בערבה דרכים חשובות ממרכז הארץ ומהר הנגב אל מפרץ אילת ואל עבר הירדן מזרחה. על פי המקרא, בימי השופטים שלטו בה בני אדום עד שנכבשה בידי דוד המלך, שלמה המלך הקים נמל באילת וחצב נחושת בערבה. משנתפרדה הממלכה, חזרו בני אדום והשתלטו על הערבה, עד שסולקו על ידי הנבטים.
בתחילתה של המאה ה-2 השתלטו הנבטים על הערבה וגם הקימו בה מבצרים ותחנות משמר לאבטחת הדרכים והאזור. אחרי הכיבוש הערבי והתנוונותן של מדינות האזור, איבדה גם הערבה את חשיבותה כמעט עד ימינו.

הערבה בעת המודרנית

בהפרדת עבר הירדן משטחי המנדט הבריטי בארץ ישראל המערבית, חולקה גם הערבה כאשר הגבול הוגדר לאורך נחל הערבה וקו הנקודות הנמוכות ביותר הממשיכות אותו דרומה עד מפרץ אילת.
הערבה יועדה להיכלל במדינת ישראל במסגרת תוכנית החלוקה של האו"ם. קטע קטן באזור סדום הוחזק בידי מפעלי ים המלח במהלך מלחמת העצמאות ושוחרר במבצע לוט. חלקה העיקרי של הערבה נתפס בידי ישראל במסגרת מבצע עובדה בסוף מלחמת העצמאות ומאז עלתה חשיבותה מחדש.

אגני ניקוז ונחלים

אגן הניקוז הראשי בערבה הוא זה של נחל הערבה המתנקז לכיכר סדום. נחל הערבה קולט אליו מי שטפונות המגיעים משטחים נרחבים בהר הנגב ובהרי אדום.
היובל העיקרי של נחל הערבה בתחומי ישראל הוא נחל פארן (למעשה, זהו הערוץ הראשי, אך לפי השמות העבריים, נחל פארן נחשב כיובל של נחל הערבה). יובלים גדולים נוספים הם נחל חיון, המנקז את דרום הנגב, ונחל נקרות המנקז את אזור מכתש רמון.
שני ערוצים חשובים נוספים בתחומי ישראל, המתנקזים ישירות לכיכר סדום, הם נחל אמציהו ונחל צין.
שיא הגובה בערבה הוא גב הערבה, ברום כ- 205 מ' מעל פני הים, מדרום לנחל חיון.
מנקודה זו דרומה ועד אילת, אין אגן ניקוז מרכזי אחד, ובערבה הדרומית יש ארבע מלחות בולטות המהוות אגני ניקוז ללא מוצא: קע א-סעידיין (צפונית ליהל, רובה המכריע בתחום ירדן), מלחת יטבתה, מלחת עברונה ומלחת אילת (האחרונה בימינו מנוקזת למפרץ אילת).
הנחלים הבולטים בערבה הדרומית הם נחל שעלב (באזור יהל - גרופית) ונחל רחם.

לקריאה נוספת

יאיר גלעדי (עורך), ערבה אין קץ, הוצאת ערבה, עין יהב, אוגוסט 2012
עכבישאים

אטימולוגיה

המילה עַכָּבִישׁ מופיעה בתנ"ך. בערבית מכונה העכביש עַנְכַּבּ או עַנְכַּבּוּת (عَنْكَبُوت) ובארמית: עַכּוּבִיתָא.

עכבישאים בתרבות

במיתולוגיה היוונית, אישה בשם ארכנה התפארה שהיא אורגת טוב יותר מן האלה אתנה. אתנה באה אליה מחופשת לאישה זקנה ואמרה לארכנה להתחרט על ההיבריס (חטא הגאווה) שלה, אולם ארכנה עשתה ההפך וקראה תיגר על אתנה. האישה הזקנה הורידה את תחפושתה והתחרות החלה. אתנה ארגה איור המתאר את סכסוכה עם פוסידון על העיר אתונה, בעוד ארכנה ארגה איור המתאר מעשים נועזים רבים של זאוס. אתנה כעסה מאוד על מיומנותה של ארכנה (התחרות מעולם לא הוכרעה) ועל הנושא שבחרה, והכתה את ארכנה. ארכנה תלתה את עצמה ומתה. אתנה, אכולת רגשות אשם, הפכה אותה לעכביש הראשון ומאז היא אורגת את רשתה.
העכביש מוזכר בתנ"ך, בדרך כלל בדגש על קוריו, כך בספר ישעיהו, פרק נ"ט, פסוק ה' וספר איוב, פרק ח', פסוק י"ד. בדרך כלל האזכורים במקרא נועדו להדגיש את קורי העכביש כחוטים דקיקים ולא יציבים, הללו מהווים משל לחוסר הביטחון או חוסר התוחלת בקיומם של הרשעים. ישנם מקומות בתנ"ך שבהם כתוב עש, אך תרגום השבעים מפרש שהכוונה לעכביש, כך בספר איוב, פרק כ"ז, פסוק י"ח ובספר תהלים, פרק ל"ט, פסוק י"ב. ייתכן שתרגום שונה זה נעשה בעקבות התיאור של הפסוקים את העש או ביתו כשבריריים. רוב הפרשנים אינם מסכימים עם תרגום זה, אך יש חוקרים שכן. כמו כן בספר משלי, פרק ל', פסוק כ"ח מוזכרת השממית, רוב הפרשנים המסורתיים סבורים שזה העכביש, על אף שרוב החוקרים סבורים שזו השממית של ימינו.
לעכביש תפקיד באגדה דוד והצרעה והעכביש של חז"ל.
אגדה ידועה במיתולוגיה הסקוטית מספרת על רוברט הראשון שלאחר כישלונות במלחמה מול האנגלים, הוא למד מעכביש לא לוותר לאחר שראה אותו מנסה לטוות את קוריו פעם אחר פעם, וממשיך למרות שנכשל.
בקומיקס ידוע גיבור העל ספיידרמן של מארוול קומיקס. מדובר בצעיר מניו יורק בעל כוחות על המאפשרים לו יכולות על של עכביש כמו טיפוס על קירות וכן כוחות על אחרים (כמו זריזות מוגברת, כוח מוגבר, חוש שישי ועוד).
מאירה ברנע-גולדברג

ביוגרפיה

ברנע־גולדברג נולדה, גדלה ומתגוררת בפתח תקווה.
במשך ארבע עשרה שנים עבדה ברשת צומת ספרים בתפקידי ניהול: מנהלת משאבי אנוש, מנהלת הדרכה, מנהלת שרות לקוחות ועוד.
ברנע-גולדברג כתבה טור באתר מאקו בשם "סופר מאמי" בנושאים שונים הקשורים לאימהות ומשפחה. כמו כן, כתבה באותו האתר במשך כשנתיים טור בעילום שם, בשם "ילד מיוחד שלי", בו תיארה את חוויותיה מגידול ילד על הספקטרום האוטיסטי.
לאחר תקופה בה היא כתבה בעילום שם, החליטה ברנע-גולברג לחשוף את סיפורה האישי-משפחתי:
"בהתחלה הייתי מבולבלת ורציתי לספר לעולם מה אני חושבת אבל מבלי להיחשף על מנת לא להיפגע, לקח לי תקופה ארוכה לספר לכל המשפחה על הבן שלי ורציתי שהם ישמעו זאת ממני ולא מטור באינטרנט, ואחר כך זה פשוט נשאר ככה".
בשנת 2011 היא הוציאה את ספרה הראשון. לאחר צאת ספרה הראשון היא המשיכה לעסוק בכתיבה והוציאה ספרים נוספים.
במשך מספר שנים הייתה שותפה עם ליאורה פרידן (הבעלים של הוצאת איגואנה) ב"כריכה - סוכנות לסופרים" - ליווי, הכוונה ומתן שירותים לסופרים.
ברנע-גולדברג עוסקת כיום בהנחיית סדנאות כתיבה, עריכה ספרותית וליווי אישי של סופרים.
בנוסף, היא כותבת מספר טורים קבועים בנושאים שונים: טור ספרותי העוסק בהמלצות על ספרי ילדים ונוער באתר התוכן מאקו, וטור בשם "סופר אמא" המתפרסם במקומונים של רשת שוקן.

פרסים

פרס שרת התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר, על סדרת ספרי כראמל, 2018.
פיטר פייג'

ביוגרפיה

פיטר נודע בשל תפקידו בסדרה "הכי גאים שיש" בתור אמט הניקט. תפקידיו הטלוויזיוניים כוללים הופעות מרובות בתור שחקן אורח בסדרות כמו: "ויל וגרייס", "הזמן של חייך", "חברות" ו"קרוליין בעיר".
האודישן הראשון שלו בלוס אנג'לס זיכה אותו בתפקיד אורח בסדרה "פתאום סוזן".
פיטר בילה את קיץ 2004 בהופעה ב"תגיד דוד" עם השחקנים קייטי נג'ימי, אנטוני קלארק, מלאני לנסקי וגבריאלה יוניון. הוא גם השתתף בהפקתו שלזוכה פרס הטוני דון מקקלר "ילד כוכב" עם ג'ניפר ג'ייסון לואין ודייב פולאי. סרטים אחרים בהם השתתף היו " אמריקה שלנו" בהפקת "Showtime" (שהציג בפסטיבל סאנדאנס 2002), הסרט ההודי "פופ" וסרטים קצרים זוכי פרסים כמו "ארבעתנו" ו"הירייה".
בנוסף להיותו שחקן מפורסם, פיטר הופיע בתאטראות מקומיים ברחבי ארצות הברית. הפרימיירות החשובות ביותר נערכו ב"לה הויה פלייהאוס", "פורטלנד סנטר סטייג'" ו"פלירייטס הוריזונס". הוא הופיע כמעט בכל ז'אנר במשחק, מיווני לשייקספיר למשחק אמריקאי עכשיו.
מחזות בהשתתפותו כוללים את "חלום ליל קיץ", "המתחרים", "מרגל חשאי", "אתה איש טוב, צ'ארלי בראון" ו"פנטופיליה" מחזה לשני אנשים שנכתב ובוצע על ידי אברהם היגינבטום.
חלקת גדולי האומה

מוות לישראל ואלקדוס בירת פלסטין

מיקום

חלקת גדולי האומה ממוקמת בצדו המערבי של הר הרצל. היא סמוכה לרחבת קבר בנימין זאב הרצל, באזור הגובל בבית הקברות הצבאי ובתחילתו של שביל הזיכרון היורד מהר הרצל אל הכניסה הראשית של יד ושם, בקרבת אנדרטת נצר אחרון וחלקת המעפילים. החלקה מגודרת עם שערים ומאובטחת באמצעות מצלמות כדי למנוע פגיעה בקברים. בצדה הדרומי של החלקה, מעברו השני של השביל המוביל אל רחבת הר הרצל, נמצאת חלקת משפחת ז'בוטינסקי. בקצה המערבי של החלקה נמצאת אנדרטת חללי פעולות האיבה לזכר קורבנות הטרור שנרצחו בארץ.

היסטוריה

ניסיון קודם להקים פנתאון לגדולי האומה לא צלח. מנחם אוסישקין העלה את עצמותיו של יהודה לייב פינסקר ב-1934 למערת ניקנור שבהר הצופים שבירושלים. אוסישקין עצמו נקבר גם הוא שם ב-1941. ניסיון זה נכשל בין השאר מכיוון שבין השנים 1948 ל-1967 הר הצופים היה מובלעת בתוך ירדן.
ראשון הנקברים בחלקת גדולי האומה היה שר האוצר הראשון אליעזר קפלן, שנפטר בשנת 1952 בעת שהיה סגן ראש הממשלה. באותה עת, טרם נקבע מי זכאי להיקבר בחלקה זו והוא למעשה השר היחיד הקבור בחלקה זו. חריג נוסף הוא ראש עיריית ירושלים טדי קולק ורעיתו, שאף לא היה שר.

עיצוב המצבות בחלקה

כל המצבות בחלקת גדולי האומה, למעט מצבת בני הזוג רבין, זהות בגודלן ובצורתן ומורכבות על במה מוגבהת מאבן טבעית שעליה מצבת בזלת שחורה ובצדיה ערוגות פרחים. הקברים סדורים כך שבת זוגו של כל מנהיג קבורה מימינו. 
מצבותיהם של בני הזוג לאה ויצחק רבין עוצבו בצורה יוצאת דופן מאבני שיש ובזלת שחורה היוצרים יחד חצי עיגול כאשר ביניהם, במרכז חלקת הקבר, מוצב כן לאש תמיד. העיצוב המיוחד נועד להביע את הזעזוע העמוק מהרצח]. הקבר מוקף במצלמות ואמצעי אבטחה על מנת למנוע את חילולו.

חלקות קבר נוספות

בסמוך לקבר הרצל שנמצא בפסגת ההר, מצידו הצפוני, נמצאת חלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל ובה קבריהם של נשיאי ההסתדרות הציונית העולמית, בהם דוד וולפסון, נחום סוקולוב, שמחה דיניץ ואריה דולצ'ין. ולצידם קבריהם של משפחת הרצל. בכניסה אל חלקה זו מצויה מרפסת תצפית נוף אל ירושלים.
מדרום לחלקת גדולי האומה, נמצאת חלקת משפחת ז'בוטינסקי שבה קבורים זאב ז'בוטינסקי ורעייתו יוענה וכן בנו ערי ורעייתו אביבה. החלקה צופה אל עבר נוף הרי ירושלים ונמצאים בה מספר אלמנטים המנציחים את פועלו של ז'בוטינסקי- מעין במת נאומים, המייצגת את היותו נואם בחסד עליון, גדר בצורת מנורות - סמל תנועת בית"ר שהוקמה על ידו, שני תרנים לדגלים ונר זיכרון.
לאונור מאוסטריה

ביוגרפיה

לאונור נולדה ב-15 בנובמבר 1498 בלוון, לפליפה הראשון, מלך קסטיליה, בנו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, והייתה אחותם של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בצעירותה הועלתה הצעה לחתנה עם הנרי השמיני, מלך אנגליה, אולם לבסוף הוא החליט להתחתן עם דודתה קתרין מאראגון, אלמנתו של אחיו ארתור, נסיך ויילס. לאחר מכן הועלו הצעות לחתנה עם לואי השנים עשר, מלך צרפת, פרנסואה מאנגולם, זיגמונט הראשון, מלך פולין ואנטואן, דוכס לורן, אולם אף אחת מההצעות הללו לא יצאו אל הפועל. בשנת 1517 ניהלה לאונור רומן עם פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם אחיה קרל, דוכס בורגונדיה גילה זאת וגירש את פרידריך מהחצר הקיסרית.
ב-16 ביולי 1518 התחתנה לאונור עם מנואל הראשון, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה שני ילדים, אולם הוא מת בשנת 1521 במפתיע ממחלת הדבר. ביולי 1523 התארסה לאונור עם שארל השלישי, דוכס בורבון, אולם הנישואים לא יצאו אל הפועל. בשנת 1526 התארסה לאונור עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, בעת שהיה שבוי בספרד, וב-4 ביולי 1530 נערך טקס הנישואין בפריז. ב-31 במאי 1531 נערך טקס הכתרתה כמלכת צרפת בבזיליקת סן-דני, אולם לא היה לה שום כוח פוליטי בחצר המלוכה. בשנת 1538 שימשה לאונור כמתווכת בין צרפת והאימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1544 שוב היא תיווכה בין אחיה קרל לבעלה.
בשנת 1547 מת בעלה פרנסואה, ובשנת 1548 עברה לאונור להתגורר בבריסל. לאחר התפטרות אחיה קרל מתפקיד הקיסר בשנת 1555 ליוותה אותו לאונור לספרד, וב-25 בפברואר 1558 היא מתה בטלאוורה לה ריאל.