סטיב רוטמן

ביוגרפיה וקריירה

רוטמן למד בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, במיזורי. הוא הושבע לראשונה לקונגרס ב-3 בינואר 1997 והוא מכהן כרגע את כהונתו השישית בתפקידו זה, כשבבית הנבחרים מתקיימות בחירות כל שנתיים. רוטמן גם מכהן בוועדת ההקצאות החשובה בבית הנבחרים.
לפני שהוא נבחר לקונגרס, רוטמן כיהן כראש העיר של אינגלווד, עיר הולדתו, בניו ג'רזי, למשך שתי כהונות, בין השנים 1983–1989 והתמחה במשפטים כעורך דין פרטי בזמן שהוא נתן שירותים משפטיים בחינם לעניים, מוגבלים ומבוגרים בין השנים 1978–1993. בין השנים 1993–1996 כיהן בבית המשפט כממלא מקום שופט. רוטמן מתגורר ברובע פייר לואון, במחוז ברגן, בניו ג'רזי.
רוטמן הביס את הרפובליקנית קת'לין דונובן וזכה בבחירות לקונגרס עבור המושב של המחוז ה-9 של ניו ג'רזי ב-1996, והחליף את רוברט טוריצ'לי, אשר נבחר באותו זמן לסנאט.

מדיניות חוץ והיחס לישראל

חבר הקונגרס סטיב רוטמן הוא תומך עקבי של ישראל. על פי דבריו, חיזוק היחסים האסטרטגיים בין ישראל לארצות הברית, הוא בעדיפות עליונה. ב-2002, הוא הצביע בעד חוק הבעת הסולידריות עם ישראל במלחמתה בטרור וב-2003, הוא הצטרף לשדולת חברי בית הנבחרים החדשה בנושא שיתוף הפעולה הביטחוני ישראל-ארצות הברית. במהלך שנות ה-90, רוטמן היה פעיל מרכזי בלובי למען כניסתה של ישראל כחברה ב"קבוצת מערב אירופה ואחרות" (WEOG) שבאו"ם. עוד בשנת 1999 הוא הציג הצעת חוק למעמד שוויוני של ישראל באו"ם, וקיים לחץ מתמיד על שגריר ארצות הברית באו"ם לסייע לישראל להתקבל לקבוצה זו עד התקבלותה לגוף זה בשנת 2000. בזמן ההצבעה על החוק הוא הדגיש את העובדה כי ישראל היא מושא של 30% מההחלטות השנתיות של עצרת האו"ם, לעומת הזנחה של מקומות כגון סודאן, בוסניה ורואנדה
. מאז שהצטרף לוועדת המשנה של ההקצאות, בנושא מבצעי חוץ ב-2001, אשר אחראית על כל ההקצאות של סיוע החוץ האמריקאי, השיג עבור ישראל 23,390 מיליארד דולר בסיוע צבאי וכלכלי ובהלוואות ערבון, וסה"כ 40,000 מיליארד דולר כולל מאז כניסתו לקונגרס וטען כי זה בעדיפות עליונה אצלו.
באפריל 2003, הוא הזהיר את סגן מזכיר החוץ, ריצ'רד ארמיטאג', שלא ללחוץ על ישראל בנושא מפת הדרכים. למרות תמיכתו העקרונית בתוכנית, הוא סבר כי על הפלסטינים להוכיח קודם את מחויבותם לשלום. ביוני של שנה זו, הוא היה מבין יוזמי החוק שעבר בבית הנבחרים, המביע סולידריות עם ישראל וקורא לרשות הפלסטינית לפרק את תשתיות הטרור. בדצמבר של אותה שנה, הוא השתמש בעמדתו בוועדת המשנה להקצאות, בנושא מבצעי חוץ, כדי להשיג סיוע כלכלי וצבאי לישראל בסך 2,690 מיליארד דולר, בחוק שנת התקציב של 2004, כשהוא מסייע בכל שלבי מעבר החקיקה בוועדות ובבית הנבחרים וכולל גם קליטתם של יוצאי ברית המועצות לשעבר, מזרח אירופה ואתיופיה.
בנובמבר 2004, הוא כלל בחוק לשנת התקציב של 2005, גם הגבלות על הסיוע לאונר"א והתניית הסיוע בהצדקת הארגון בפני הקונגרס כי הוא עובד בהתאם לחוק האמריקאי שאוסר על סיוע חוץ לארגוני טרור, לפני קבלת סיוע נוסף. האמצעי בא בשל הודאת ראש הארגון, פיטר הנסן, כי הוא מעסיק עובדים הקשורים לחמאס וכן שיגר מכתב לראש הארגון בדרישה להפסיק תמיכה בבתי ספר פלסטינים העוסקים בהסתה.
בינואר 2005, הוביל רוטמן קואליציה דו מפלגתית, לגנות את שידורי סדרת הטלוויזיה האנטישמית באיראן, "העיניים הכחולות של זארה", אשר מתארת אנשים בממשלת ישראל כגונבים עיניים ואיברים אחרים מילדים פלסטינים ושותלים אותם בבכירים ישראלים. הוא שיגר מכתב מחאה למנהל האינטרסים של המגזר האיראני, המתפקד כמעין שגריר של איראן בארצות הברית, על שידור הסדרה בתחנת 'סהר 1' של איראן. בדצמבר של אותה שנה, קרא רוטמן יחד עם עוד שמונה חברי קונגרס, במכתב לנשיא הוועדה האירופית, לדחות במיידית את הדו"ח שהוגש על ידי נציגי האיחוד האירופי ברמאללה, המערער על זכות ישראל לתבוע את ירושלים כבירתה.
במרץ 2006, הצטרף רוטמן ל-40 חברי בית נוספים, במכתב מחאה על אישור עסקת ניהול נמלים של דובאי פורט וורלדס בבעלות איחוד האמירויות הערביות בשל העובדה שזה יחזק את החרם הערבי כנגד ישראל ובגלל מימון הנסיכויות האמירויות לחמאס. באפריל בשנה זו, הוא היה מבין המקדמים של "חוק החופש לאיראן", אשר מטיל סנקציות משמעותיות על איראן כדי שהיא תחדל מחתירתה לנשק גרעיני שעבר בבית הנבחרים ברוב מוחץ. במאי של אותה שנה, הוא היה מבין יוזמי חוק בית הנבחרים 4861 ובשמו "חוק מניעת הטרור הפלסטיני", המטיל תנאים קשים לקבלת סיוע פלסטיני וחותך כל סיוע ישיר לרשות עקב עליית החמאס. ב-25 ביולי, באותה שנה, הוא הצטרף למאמץ בהובלתם של היהודים ג'ן שקובסקי ורם עמנואל ללחוץ על יו"ר בית הנבחרים דאז, דניס הסטרד, לבטל את נאומו של ראש ממשלת עיראק בפני הקונגרס בשל הערות כנגד המערכה של ישראל בלבנון. ב-17 באוקטובר של אותה שנה, רוטמן ורוב אנדרוז, הציגו את הצעת חוק דו-מפלגתית, הצהרה מספר 235, הקוראת למועצת הדירקטוריונים של הבנק העולמי להפסיק את הכספים היוצאים לאיראן עד אשר הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית תוודא שאיראן מקיימת את התחייבותיותה תחת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ועונה לדרישות מועצת הביטחון של האו"ם להקפיא את העשרת האורניום. בדצמבר של אותה שנה, הוא סייע להעברתו של חוק המעדכן את חוקי ארצות הברית בהגנה על הסמל של מגן דוד אדום כמו ההגנה על הצלב האדום.
במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית יחד עם חמאס, הוא חתם על מכתב יחד עם 243 חברי קונגרס, ביוזמתו של חבר הקונגרס רוברט וקסלר המפציר בחוויאר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר היא תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים. ביוני של אותה שנה, רוטמן יזם החלטה של בית הנבחרים, שהאשימה את נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד בהסתה לרצח עם וקראה למועצת הביטחון להאשים את אחמדיניז'אד בהפרה של העקרון משנת 1948 של מניעה והענשה של פשע של רצח עם ומגילת הזכויות של האו"ם על ההתבטאויות שלו כי יש "למחוק את ישראל מהמפה". ההחלטה עברה ברוב של 411-2. באותו חודש, הוא ניצל את מעמדו בוועדת המשנה של ההקצאות למבצעי מדינה וחוץ, כדי לבטל את המימון לרשת הטלוויזיה אל חורה, המוממנת על ידי משלם המיסים האמריקאי בשפה הערבית ומשדרת במזרח התיכון מטעם הממשל האמריקאי לעולם הערבי, לאחר שמנהל התחנה, לארי רג'יסטר, אישר "שידורים לטרוריסטים". אחרי צעד זה, אולץ מנהל התחנה להתפטר ואל חורה התחייבה לספק שקיפות ואחריות בהחלטות השידור שלהן.
בינואר 2008, היה מבין הפעילים כנגד אישור עסקת 123 מיליון דולר בנשק מתקדם לערב הסעודית, בשל תמיכתה בטרור והחשש כי הנשק יופנה לישראל בסופו של דבר. חודש לאחר מכן, הפעיל רוטמן לחץ על ממשל בוש להאיץ את המאמצים למנוע מכסף של משלם המיסים האמריקאי מלהגיע ישירות או בעקיפין לתמיכה בטרור בקמפוסים במזרח התיכון, לאחר בדיקה של הפקח הכללי של הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID), האחראית על חלוקת סיוע החוץ האמריקאי שאינו צבאי, מצאה כי שאלפי מלגות שנתמכות על ידי משלם המיסים האמריקאי ניתנו לסטודנטים פלסטינים אשר למדו באוניברסיטאות והיו חברים בתאי סטודנטים של ארגוני טרור וכאלו שנשלטים על ידי החמאס, כגון האוניברסיטה האסלאמית של חמאס בעזה ואוניברסיטת אל-קודס, על אף שעל פי החוק האמריקאי, אין לממן כל גוף בעל זיקה לטרור. במרץ, הוא היה מבין יוזמי חוק בית הנבחרים 951, המגנה את הירי המתמשך של הרקטות הפלסטיניות בידי חמאס וארגונים אחרים כנגד אזרחים ישראלים, ומאמציו לקדמו סייעו להעבירו בבית הנבחרים ברוב מכריע של 404-1.

מדיניות פנים

ברמה המקומית, רוטמן פעל להשגת מימון לתחבורה ציבורית ולהקלת הצפיפות של כבישים מהירים, שיפור החינוך, אספקת רווחה למובטלים ויזם את הצעת החוק לעצור מטוסים גדולים מלהמריא בשדה התעופה טטרבורו בגלל הרעש המופרז באזורי מגורים. תומכיו של רוטמן מעניקים לו את הקרדיט על הצלת הנושא הסביבתי של אדמות המרעה של ניו ג'רזי מבנייה אורבנית והשגת מיליונים של דולרים למחקר והגנה של הסביבה והטבע.
רוטמן מתנגד גדול של תוכניות הקיצוץ במס של הנשיא ג'ורג' ו. בוש, תוכניות הבריאות שלו, תוכנית לקידוח הנפט במפלט הבר הלאומי הארקטי המוגן (ANWR) ועוד תוכניות אחדות שנתמכות על ידי הרפובליקנים וממשל בוש.
לרוטמן יש דירוג לכל החיים של 82.54% מאתר "הפרוגרסיב פאנצ'", אתר שמאלני אשר יש בו מסד נתונים ואנליזה לגבי דפוס ההצבעות והעמדות של הפוליטיקאים. ציון זה דירג אותו כחבר ה-162 ברשימת החברים הפרוגרסיביים (הליברלים) בקונגרס. הוא נמצא באתר www.congress.org כחבר ה-107 ברשימת האנשים בעלי העוצמה הפוליטית הגדולה ביותר. לפי העיתון "נשיונל ג'ורנל", לרוטמן יש ציון במרכיב הליברלי של 82.

חיים אישיים

ב-18 באוגוסט 2006, רוטמן התחתן עם ג'ניפר בקנשטיין, מתאמת של נושאים קהילתיים במרכז למבצעי מזון (עבור רעבים וחסרי בית), בניו ג'רזי. הזוג הכיר דרך אתר JDate אתר ההכרויות ליהודים וישראלים רווקים. בין רוטמן ובקנשטיין מתגוררים חמישה בני טיפש עשרה ושני כלבים, אשר מתכוונים לגור בבית רוטמן שמורחב כרגע כדי שיוכל להכיל המשפחה המעורבת.