google/wiki40b huggingface dataset:
שרגא ברג

קורות חייו

נולד בשם פייבל שרגא גרוברגר בברוקלין, ניו יורק. הוא למד בישיבת "תורה ודעת" ובישיבת לייקווד, הוסמך לרבנות ב-1951 ועבר לעולם העסקים. ב-1962 התחיל ללמוד קבלה אצל המקובל הרב יהודה צבי ברנדויין, תלמידו של הרב יהודה אשלג ודוד אשתו הראשונה, רבקה. לדבריו, ברנדווין הסמיכו להיות יורשו.
ב-1965 פתח הרב ברג, יחד עם הרב ברנדויין, את "National Institute for the Research of Kabbalah" ("המכון הלאומי לחקר הקבלה") בארצות הברית. מאוחר יותר שונה שם הארגון ל"Kabbalah Center" ("המרכז לקבלה").
בשנות ה-80 עבר להתגורר בארצות הברית והרחיב שם את פעילות הפצת הקבלה. מרבית הסניפים ורוב התלמידים של המרכז נמצאים שם.
ברג חיבר יותר מ-30 ספרים בנושא קבלה, בהם "מבוא לחוכמת קבלה", "הפתח לחכמת הקבלה", "גלגולי נשמות", "הצופן הסודי של היקום" "עצמת הקבלה", "לחיות לנצח", "כח האלף-בית", "קשר הכוכבים", "המפתח לחירות", "תפילה, ניסים ומסתורין" ואחרים.
בשנת 2004 לקה ברג בשבץ בגזע המוח, שממנו לא התאושש באופן מלא. ברג נפטר ב-16 בספטמבר 2013, בן 86 במותו. הוא נקבר בבית העלמין החדש בצפת, באחוזת קבר המשתרעת על קרוב לחצי דונם. מאבטחים שומרים על הכניסה לאחוזת הקבר ומאפשרים כניסה רק לבעלי אישורים מיוחדים מטעם המרכז לקבלה. 
ברג, אב לשמונה ילדים, נישא בשנית לקרן ברג המשמשת כמנכ"ל המרכז לקבלה ומאז מחלתו משמשת גם כיו"ר המרכז. בשנת 2008 הוציאה, בהוצאת המרכז, ספר בשם "אלוהים שם ליפסטיק" העוסק בקשר בין נשים לקבלה. בניו, יהודה ומיכאל, מכהנים כמנהלים משותפים של המרכז לקבלה בארצות הברית.

המרכז לקבלה

ב-1971 פתח הרב ברג את הסניף הראשון של "המרכז לקבלה" בתל אביב. מאוחר יותר הרחיב את פעילותו לחיפה וירושלים.
"המרכז לקבלה" מפעיל מלוס-אנג'לס כ-50 סניפים בעולם. המרכז פועל מתרומות של חסידיו וממכירת קורסים וספרות בנושא קבלה. בין תלמידיו מפורסמים רבים: הידועה בהם הזמרת מדונה, ולצדה הבמאי גאי ריצ'י, מעצבת האופנה דונה קארן והשחקנים אשטון קוצ'ר ודמי מור. לפי הערכות, במרכז לומדים בסביבות 4 מיליון איש, רובם הגדול בארצות הברית וחלק ניכר מהם לא יהודים. המרכז הפיץ עותקים רבים של ספר הזוהר חינם. על פעילות זאת נמתחה ביקורת מצד חוגים דתיים ומצד חוקרים.

ביקורת

רבים בציבור החרדי והדתי ביקרו את ברג. הרב עובדיה יוסף אסר להשתתף בהרצאותיו ולקרוא את ספריו והוציא בשנת ה'תשנ"ז (1997) גילוי דעת חריף נגדו. פסק דומה הוציא בד"ץ העדה החרדית
ארגון יד לאחים פרסם את שמו ותנועתו ברשימת הכתות של הארגון, ובעקבות ממצאי הארגון יצאו גם הרבנים הראשיים לישראל הרב אליהו בקשי דורון והרב ישראל מאיר לאו נגד ברג.
סוון אולוב לינדהולם

ביוגרפיה

לינדהולם נולד במחוז ינשפינג.
בגיל צעיר התגייס לצבא השוודי והועלה לדרגת סמל.
לאחר מכן הוא התיישב בסטוקהולם והתחבר לפוליטיקאי האנטישמי-פשיסטי אלוף אריקסון, הוא לקח חלק בהקמת "Fascistiska Folkparti", מלחמת העם הפאשיסטית השוודית, שם הפך למנהיג המפלגה.
ב-1929 ביקר בנירנברג וכתוצאה מכך נטש את הפאשיזם האיטלקי ונהיה לתומך הנאציזם הגרמני, הוא מילא תפקיד מפתח במפלגה הנאצית של שוודיה, לאחר זמן מה החליט שהוא לא מעוניין להיות תחת מנהיג המפלגה וב-1933 הקים את מפלגת "Nationalsocialistiska Arbetarpartiet" ועמד בראשה.
מפלגתו אימצה לסמלה את צלב הקרס והייתה בעלת אידאולוגייה אנטי-קפיטליסטית.
ב-1941 חזר לצבא, הוא עסק רבות בגיוס אנשים לתמיכה בנאציזם. מפלגתו הוסיפה לפעול עד שנת 1950, לאחריה פרש למחצה ופעילותו הצטמצמה למעורבות בתנועות נוער של הימין הקיצוני בשוודיה.
סיוון אלבו בן חור

ביוגרפיה

אלבו בן חור למדה לתואר ראשון בכינור אצל אורה שירן, ותואר ראשון בניצוח עשתה אצל יבגני צירלין מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. תואר שני בניצוח עשתה אצל מנדי רודן מבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.
אלבו בן חור ניצחה במשך שלוש שנים על סימפונט רעננה. כן ניצחה על התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מיתר, תזמורת הבמה הישראלית, תזמורת הקמפוס רמת השרון, התזמורת הסימפונית אשדוד ועל התזמורת הסימפונית הממלכתית "קלאסיקה" של סנקט פטרבורג, שעליה נשלחה לנצח כנציגת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
סיוון השתתפה בכיתות אמן בניצוח עם דורל פשקו (רומניה), ג'יזל בן-דור (ישראל וארצות הברית), פביאן פניסלו (ספרד) ויואל לוי (ישראל-קוריאה), וכן השתתפה בסדנת מנצחים עם אשר פיש וזמרי האופרה הישראלית החדשה.
סיוון אלבו בן חור הוזמנה לנצח על תזמורת בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בקונצרט לכבוד יום הולדתו ה-60 של הכנר והמורה זכר ברון.
אלבו בן חור השתתפה בתחרויות האביב 2007–2008 למנצחים צעירים ע"ש יורי אהרונוביץ' והגיעה לשלב הגמר בתחרות, שבמסגרתה ניצחה על אנסמבל סולני תל אביב ועל התזמורת הסימפונית ירושלים.

חיים אישיים

סיוון אלבו בן חור נשואה לאבישי והיא אם לשתי בנות. מתגוררת בקיבוץ עינת.
צבי זיבל

קורות חייו

צבי, בן שרה ואברהם זיבל, אח לאביבה, נולד בתל אביב, בשכונת קריית מאיר ברחוב מאנה. בגיל 3 למד בגן העירוני שברחוב בוגרשוב, ובכתה א' עלה לבית הספר תל-נורדאו. בגיל צעיר נשלח ללימודים בכפר הנוער בן שמן. לאחר מכן למד בבית החינוך לילדי עובדים והיה חבר תנועת הנוער "המחנות העולים". בהמשך התקבל לבית הספר החקלאי בגבעת השלושה. בנעוריו למד נגינה בפסנתר, בגיטרה ובחליל.
בגיל 18 הצטרף זיבל לשורות הפלמ"ח והשתתף בפעולות ההתקפה על המשטרה הבריטית בשרונה ובקליטת ספינת המעפילים "וינגייט". בתקופה זו נעצר ונכלא בירושלים, בלטרון וברפיח. עם חזרתו לפעילות, הוכשר בקורס מפקדי כיתות ומאוחר יותר נבחר למחלקת הטיס והוכשר כטייס. עם פרוץ מלחמת העצמאות, הופקד על קו תל אביב-גוש עציון והוביל אספקת תחמושת, מים ותרופות לאזורי הר-טוב, כפר אוריה ויחיעם וליווה מן האוויר שיירות שעשו את דרכן לירושלים. זיבל השתתף גם בגיחות לאזורים מרוחקים יותר וטס אל קוניטרה, אל טולכרם ואל בית אשל.
בטיסה לבן שמן הנצורה ב-25 ביוני 1948, הנחית את מטוסו לצורך אספקת תחמושת. לאחר הנחתת המטוס באזור פעל תחת ירי כבד להגן על המטוס מפגיעות כדורים ולאפשר את המראתו חזרה על ידי נהיגת טרקטור עמוס שקי חול לשמש עבורו חומת מגן. על פעילות זו תחת אש זכה, לאחר מותו, באות גיבור ישראל.
בקרבות הקשים על גוש עציון השתתף בהפצצות ובירי מקלע ברן מהאוויר. בפעולות אלה נפגע מטוסו והוא נפצע בגופו מירי, אך המשיך להשתתף בקרבות. בסיום המערכה, הוצב כמפקד בסיס תעופה ולאחר מכן יצא למספר חודשי השתלמות בצ'כוסלובקיה. שבוע לאחר שובו, השתתף במבצע חורב במהלכו סייר באזור ניצנה (עוג'ה אל חפיר) והנמיך גובה טיסה לשם הגשת עזרה למטוס אחר. בשלב זה נפגע על ידי ארבעה מטוסי קרב מצריים ונהרג עם שותפו לטיסה, הסייר יצחק זמיר מחטיבת הנגב.
לאחר מותו הועלה לדרגת סגן.
פולק

מוזיקת פולק (מאנגלית: Folk Revival Music, Folk Music), היא מוזיקה בהשראת מוזיקה עממית שהתפתחה במקור בארצות הברית ובארצות דוברות אנגלית. בהמשך הולחנה מוזיקת פולק גם בארצות אחרות, בהשפעת הפולק האמריקאי והבריטי וגם בהשפעת המוזיקה העממית המקומית, בעיקר בלדות.  
למרות שמה, איננה זהה למוזיקה העממית המסורתית (traditional folk music).

אומנים בולטים מתחום מוזיקת פולק

הפולק האמריקאי פרח בשנים 1900 עד 1920, כאשר לסופות החול (שכונו קערת האבק) ולשפל הכלכלי הגדול היה חלק גדול בהפצתו. גידולן של חברות התקליטים עזרו לבסס את מוזיקת הפולק. עד שנות ה-50 הוא נהפך למוזיקה פופולרית. קיימים היום אומנים רבים המנגנים "מוזיקת שורשים".
זמרי פולק אמריקאים בולטים: וודי גאת'רי (1912-1967), לדבלי (1888-1949), בוב דילן (נולד ב-1941), ג'ואן באאז, בליינד למון ג'פרסון (1893-1929), רמבלינג ג'ק אליוט (נולד ב-1931), סיסקו יוסטון (1918-1961), טום פקסטון (נולד ב-1931), פיט סיגר (1919-2014), לי הייז (1914-1981), טאונס ואן זאנט (1944-1997), ג'קסון סי. פרנק (1943-1999), ג'וני מיטשל (נולדה ב-1943) וג'ים קרוצ'י. 
חלק מהלהקות האמריקאיות הבולטות: שלישיית קינגסטון (The Kingstone Trio), האורגים (The weavers), פיטר, פול ומרי (Peter, Paul, And Mary), ארבעת האחים.
בבריטניה, הפולק ידע עדנה בשנים 1960-1970, תקופה שמכונה "תחיית הפולק האנגלי". בין אמני הפולק הבריטים הידועים מתקופה זו ניתן למנות את מרטין קארת'י, שירלי קולינס, The Albion Band, Steeleye Span, Pentangle ו-Fairport Convention.

נאו-פולק

ניאופולק הוא סגנון שהתפתח בשנות השמונים בבריטניה, על ידי להקות כמו Death in June, current 93 וSol Invictus. הוא מתאפיין באלמנטים של מוזיקה תעשייתית, וכלי נגינה אקוסטיים קודרים. אמני ניאופולק מרבים בשימוש של אלמנטים פגאניים ורונות עתיקות במוזיקה שלהם.
יסטרדיי (סרט)

תקציר העלילה

ג'ק מאליק (הימש פאטל) הוא מוזיקאי כושל מלווסטופט, סאפוק, המתפרנס מעבודה במחסן של חנות. האמרגנית שלו, חברתו מילדות, אלי אפלטון (לילי ג'יימס), היא מורה למתמטיקה והוא מאוהב בה בסתר. בדרכו הביתה מפסטיבל מוזיקה הוא מחליט לפרוש מקריירת המוזיקה שלו. זמן קצר לאחר מכן, הפסקת חשמל גלובלית מחשיכה את כל העולם למשך 12 שניות, במהלכה הוא נפגע מאוטובוס. לאחר שהחלים, הוא משמיע לחבריו את השיר "יסטרדיי", ומגלה שאף אחד מהם אינו מכיר את להקת "הביטלס", שיריה או חבריה, וגם באינטרנט אין זכר למידע על הלהקה. ג'ק מחליט לשחזר את שירי הלהקה על פי זכרונו, והוא מבצע אותם תוך שהוא מציג עצמו כמי שכתב את השירים האלה.
לאחר שהתראיין בטלוויזיה הוא מושך את תשומת ליבו של הזמר אד שירן (בתפקיד עצמו), שמזמין אותו לתת מופע חימום בהופעה של שירן. אלי אינה מצטרפת אליו להופעה זו עקב מחויבותה לעבודתה כמורה, ובמקומה ידידו רוקי (ג'ואל פריי) מצטרף אליו. מופע החימום זוכה להצלחה, ובעקבותיו ג'ק מכיר את דברה האמר (קייט מקינון), אמרגנית חסרת-מעצורים שהופכת אותו לכוכב-על, ומתכננת הפקה של אלבום כפול משיריו.
דברה מזמינה את ג'ק ללוס אנג'לס לשם הקלטת שיריו. כדי להיזכר בשירים נוספים ג'ק מסייר בליברפול. אלי מגיעה אליו למלון, ומספרת לו על אהבתה אותו. הם מבלים יחד, אבל אלי אומרת שאין לה עניין בסטוץ ללילה אחד. ג'ק נפרד מאלי בלב שבור. בהופעה של ג'ק לקראת הפצת האלבום ניגשים אליו שניים מהצופים, ומספרים לו שהם יודעים שהוא מבצע את שירי "הביטלס" ומודים לו על שהוא משמר שירים אלה. הם נותנים לו את כתובתו של ג'ון לנון (בגילומו של רוברט קרלייל), שהגיע לזקנה הרחק מעין הציבור, וג'ק נוסע לביתו שלחוף הים פוגש אותו.
בשיא הקריירה שלו הוא מופיע בפני קהל ענק באצטדיון ומבלי, ובסוף ההופעה מתוודה שהשירים שהשמיע נכתבו כל ידי ארבעת חברי להקת הביטלס, ולכן הוא משחרר אותם לשמיעה חופשית של הציבור.

הפקה

במרץ 2018, הבמאי דני בויל והמחבר ריצ'רד קרטיס הכריזו שהם עובדים על קומדיה מוזיקלית שתתרחש בשנות ה־60 או ה־70, ותעסוק ב"מוזיקאי מתקשה שחושב שהוא האדם היחיד שזוכר את הביטלס", עם הימש פאטל שיגלם את התפקיד הראשי. מאוחר יותר באותו החודש, לילי ג'יימס וקייט מקינון הצטרפו לצוות. באפריל 2018 הצטרף לצוות המוזיקאי אד שירן שכנראה יכתוב גם מוזיקה חדשה עבור הסרט, שתכלול גם את שירי "הביטלס". מאוחר יותר באותו החודש אושר כי שירן ישחק בסרט, עם אנה דה ארמס ולמורן מוריס שהצטרפו גם הן לצוות השחקנים. במאי 2018, סופיה די מרטינו וג'ואל פריי הצטרפו לצוות.
צילומי הסרט החלו ב־21 באפריל 2018, ההפקה הבריטית ב־26 באפריל 2018, עם סצנות שצולמו בכל רחבי מחוז סאפוק. בפברואר 2019, הוכרז כי שם הסרט הוא "יסטרדיי".
רויאל אנטוורפן

היסטוריה

הקבוצה, שהוקמה בשנת 1880, הייתה לקבוצה הראשונה בבלגיה שנרשמה בהתאחדות הכדורגל הבלגית וזכתה למספר "1". בעונה הראשונה של הליגה הבלגית סיימה הקבוצה במקום השני והייתה לסגנית האלופה הראשונה פ.צ. ליאז'. אנטוורפן זכתה באליפות בלגיה ארבע פעמים, כשהראשונה שבהן הייתה בעונת 1928/1929 והאחרונה הייתה בעונת 1956/1957. בעונת 1930/1931 היא זכתה באליפות השנייה שלה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, ובעונת 1943/1944 היא זכתה באליפותה השלישית. בעונת 1954/1955 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע הבלגי.
בעונת 1957/1958, לאחר שזכתה באליפות האחרונה, הגיעה הקבוצה לראשונה למפעל אירופי כלשהו, גביע אירופה לאלופות, אז הפסידה לקבוצת ריאל מדריד הספרדית שבסופו של הטורניר זכתה בגביע. הישגה הראשון של הקבוצה במפעלים האירופיים היה בגביע אופ"א בעונת 1989/1990, כאשר עברה בסיבוב הראשון את הקבוצה הבולגרית ויטושה סופיה, בסיבוב השני את קבוצת דנדי יונייטד מסקוטלנד, ובסיבוב השלישי גברה על שטוטגרט הגרמנית, אך נכנעה ברבע הגמר לפ.צ. קלן.
הישג השיא של הקבוצה במפעלים האירופיים היה בעונת 1992/1991, אז הגיעה הקבוצה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע לאחר שעברה בסיבוב הראשון את קבוצת גלנאבון מצפון אירלנד, גברה בסיבוב השני על קבוצת אדמירה וואקר מודלינג האוסטרית וברבע הגמר על הקבוצה הרומנית סטיאווה בוקרשט, ועברה בחצי הגמר את ספרטק מוסקבה הרוסית, אך בגמר נוצחה 1–3 על ידי פארמה האיטלקית באצטדיון וומבלי. בנוסף, בעונה זו היא זכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע הבלגי, לאחר שניצחה את מכלן במשחק הגמר.
אנטוורפן ירדה לליגת המשנה הבלגית לראשונה בתולדותיה בסוף עונת 1997/1998, אולם היא הצליחה לשוב לליגה הבכירה לאחר שתי עונות בלבד כאשר סיימה כאלופת הליגה השנייה. בשנת 2004 ירדה הקבוצה פעם נוספת לליגה הבלגית השנייה. בשנת 2017 חזר המועדון לליגה הבכירה לאחר 13 שנים בליגת המשנה.
ירמיהו יובל

ביוגרפיה

נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה. ב-1964 סיים תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא המשיך את לימודיו בסורבון אצל פול ריקר ואחר כך באוניברסיטת פרינסטון אצל סטיוארט המפשר, וולטר קאופמן, ריצ'רד רורטי, גרגורי ולסטוס, קרל המפל וישעיהו ברלין. את הדוקטורט סיים בהצטיינות ב-1968 בנושא "המטאפיזיקה של קאנט, המתודות שלה ושלוחותיה", בהדרכתו של פרופ' נתן רוטנשטרייך. לאחר סיום הדוקטורט החל להרצות באוניברסיטה העברית.
ב-1972 מונה לראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, ושנתיים מאוחר יותר, ב-1974, מונה לראש המכון לפילוסופיה. במשך השנים שימש גם כמנהל מרכז שמואל הוגו ברגמן לעיון פילוסופי. ב-1998 יצא לפנסיה מוקדמת, אך המשיך ללמד בחוג בהתנדבות. משנת 1993 לימד סמסטר בשנה בפקולטה לתלמידי מוסמך ודוקטור של ה-New School for Social Research בניו יורק ומ-1996 היה פרופסור אורח מתמיד בקתדרה לפילוסופיה על שם הנס יונאס שם.
יובל היה ממייסדי "חוג 77" במפלגת העבודה (פרש ב-1978).

פעילות עיתונאית

בתחילת שנות ה-60 שימש כעורך יומן החדשות ב"קול ישראל" וביחד עם יורם רונן יסד את "יומן השבוע". במלחמת ששת הימים שימש ככתב צבאי לרדיו בחזית סיני. לאחר המלחמה החל לפרסם מאמרים פובליציסטיים ולהופיע בתקשורת בדרישה לשלום ולהכרה הדדית בין ישראל לפלסטינים. יובל פרסם לעיתים מאמרים פובליציסטיים ב"הארץ" וב"ידיעות אחרונות" בנושאים חברתיים ופוליטיים.
היה פעיל בהקמת רשות השידור העצמאית ב-1967, וכיהן שתי תקופות במליאתה. ב-1968 ערך את תוכניות הדוקומנטריה הפוליטית הראשונות בטלוויזיה הישראלית. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושימש כתב צבאי לרדיו בחזית המצרית. בשנות ה-70 היה העורך והמנחה של תוכנית הטלוויזיה העיונית "השעה השלישית", שעסקה בנושאים חברתיים.

חיים אישיים

היה נשוי לשושנה יובל (לשעבר שטיין), סופרת ומדריכה של עובדים קהילתיים. בנם, פרופ' יונתן יובל, הוא מרצה למשפטים ולפילוסופיה באוניברסיטת חיפה, סופר ומשורר. בתם, רוני יובל, היא מוזיקאית ומנחת תוכניות טלוויזיה.
ירמיהו יובל נפטר ב-10 ביוני 2018, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.
נר לי

נר לי הוא שיר לכבוד חג החנוכה. את השיר כתב לוין קיפניס. ישנם שני לחנים לשיר זה, של דניאל סמבורסקי ושל יצחק אדל. השיר מספר על נר החנוכה אותו ידליק הזמר.

לחנו של השיר

בתחילה פנה לוין קיפניס אל יצחק אדל וביקש ממנו לחבר לחן לשיר. קיפניס חשב שהלחן שהלחין אדל, יותר מדי מזרח-אירופאי; לכן, קיפניס פנה אל דניאל סמבורסקי לחבר לחן לשיר. אך, קיפניס חשב שהלחן שהלחין סמבורסקי, יותר מדי מערב-אירופאי. קיפניס פנה לבנימין עומר, מלחין שלישי במספר, וביקש גם ממנו הלחין לחן לשיר. אבל, מנגינה זאת  לא התקבלה.

מילות השיר

נר לי, נר לי, נר לי דקיק.

בחנוכה נרי אדליק.

בחנוכה נרי יאיר,

בחנוכה שירי אשיר.

לקריאה נוספת

ד"ר ציפי פליישר, "התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי", 1964, עמ' 359
אברהם זלינגר

ביוגרפיה

זלינגר נולד בטרנוב שבגליציה ובילדותו עבר עם משפחתו ללייפציג. בסיום לימודיו עלה בשנת 1933 לארץ ישראל והצטרף לעין חרוד. בשנת 1936 התגייס למשטרת המנדט ושירת בתחנת יגור. בשנת 1938 נפצע קשה לאחר שעלה על מוקש, עבר קטיעת רגל ושהה בשיקום כשנה. בשובו לשירות היה במחלקת חקירות פשעים במחוז חיפה, עד לסיום שירותו ב-1944 ומעברו לתפקידים מנהלתיים בממשלת המנדט. זלינגר היה קצין מחוז בירושלים ובגליל ובשנת 1947 נשלח להשתלמות באנגליה, ממנה חזר זמן קצר טרם הקמת מדינת ישראל.
עם הקמת משטרת ישראל הצטרף לשורותיה ושימש מפקד נפת חיפה בדרגת סגן מפקד מחוז. באמצע 1950 הוא מונה לממלא מקום ראש אגף חקירות פשעים (המחלקה הפלילית של אגף החקירות) והועלה לדרגת מפקח מחוז. בסוף 1950 הוא מונה לתפקיד באופן רשמי, ולאחר חצי שנה, היה למפקד מחוז צפון. באוקטובר 1953 שב למטה הארצי כראשי אגף החקירות, אחד משלושת האגפים במשטרה, במקום ישורון שיף שהתפטר. חמש שנים עמד בראש אגף החקירות ושימש סגן מפכ"ל. בשנת 1958 אורגן מחדש מבנה המשטרה, אוחדו מחוז חיפה ומחוז צפון וזלינגר עבר לשמש מפקד המחוז החדש, ששטחו מחדרה ועד גבול המדינה בצפון. בעקבות הבאת הנאצי אדולף אייכמן לישראל, זלינגר הועבר מתפקידו ובשנים 1960–1961 פיקד על לשכה 06, שעסקה בחקירת אייכמן ובאיסוף חומר הראיות למשפטו. עם תום מלאכתה של היחידה שב זלינגר לפקד על המחוז הצפוני, עד מאי 1963, אז פרש מהמשטרה מתוך כוונה לעבור למכון ויצמן.
משנת 1967 שימש חבר הנהלה במפעל תעשיות אלקטרוכימיות. 
זלינגר היה נשוי ואב לשלושה. בשנת 1972 אובחן כחולה סרטן הריאה ונפטר באותה שנה.
זלינגר היה צייד חובב.
בתוך נייר עיתון

רקע

השיר יצא לאור בשנת 1993 ונכלל באלבומה השני של טיפקס, "האחרון בעשירון התחתון". מילות השיר נכתבו ללחן מרוקאי עממי. אוז, שעבד בעברו כקלידן עם להקת שפתיים, חיבר את המילים לקטע ממחרוזת שירים במרוקאית שנקראה "ווחא תמשי לשפיטר" בביצוע להקת שפתיים. "בתוך נייר עיתון" נחשב לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה. לדברי קובי אוז, כשיצא השיר הוא לא זכה להשמעות רבות ברדיו, ורק כעבור כמה חודשים לאחר שהלהקה הוציאה וידאו קליפ לשיר, הוא שודר פעמים רבות בשידורי הניסיון של ערוץ 2 והפך ללהיט
השיר מתאר מציאות של עוני ומתאר אנשים שהחברה מתעלמת מהם, והם הופכים לנתונים בסטטיסטיקה שמופיעה בעיתונים. אף שמילות השיר הן מילות מחאה, מנגינת השיר רקידה ושמחה.

אוז סיפר על השיר: 
אני לא יכול להסתובב כמעט 'על אזרחי' תמיד אני מרגיש איכשהו 'בתפקיד'. יש לי איזו חוויה כפרית כזו תל אביבית. יש לי דף גמרא בבוקר ואז אני הולך לפה ולשם ברגל ומדי פעם מגיע לי איזה שיר לראש. ואז אני מקליט אותו לתוך הטלפון, משמיע אותו לחברים ושואל אם הם מכירים אותו. אם הם לא מכירים אותו כנראה שהוא חדש. זה כמו שנתקע לך שיר מהרדיו כבר חדש. כדי שלא תהיה לי השראה בכלל ואוכל להרגיש חופשי, אני שומע חדשות באוזניות וכל ההשראה עפה לי ואני מרגיש אזרח מהשורה, אדם חופשי. ואז חשבתי לעצמי בוא נכתוב שיר שהוא כמו מבזק חדשות הכי מטורף בעולם, שהוא כמו מין חד-גדיא כזה שלא נגמר, שיש בו את כל המצוקות שלנו, אבל סוריאליסטי לאללה, ובסוף יצא ריאליסטי.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי בועז ויורם טל. בחלקו הוא צולם בשחור-לבן.
אותיות השימוש

אותיות השימוש הן שבע מתוך עשרים ושתיים האותיות באלפבית העברי, שמצטרפות אל מילות היסוד בראשן באופן חבור.
אותיות השימוש הן:
ב, ה, ו, כ, ל, מ,  ש.
כל אחד מעיצורי מש"ה וכל"ב מלווה בתנועה, אשר משתנה בתנאים מסוימים, כפי שיפורט בהמשך.
בנוסף, למילה מסוימת יכולה להצטרף יותר מאות שימוש אחת. לדוגמה: והכובע, לכשיתעורר.

סימנים לזכירת אותיות השימוש

את אותיות השימוש ניתן לסדר כראשי תיבות שישמשו כעזר זיכרון: מש"ה וכל"ב, סימן הנשען על שניים מגיבורי נדודי בני ישראל במדבר, משה וכָלֵב.

דגש חזק אחרי אותיות מש"ה

אחרי אותיות השימוש מש"ה ישנו מכפל המסומן בדגש חזק. מכפל זה נוצר בעקבות תהליך של הידמות.
בהגייה הישראלית המודרנית הדגש משפיע רק על אופן הגייתם של האותיות ב', כ', ו-פ'.
בכתיב המנוקד מסומן דגש חזק אחרי אותיות מש"ה בכל מקרה פרט לעיצורים גרוניים, שאינם נכפלים. במקום זאת יש לפעמים שינויים בתנועות שלפני אותיות גרוניות, כמו למשל תשלום דגש.
העיצורים הגרוניים יכולים לעיתים להשפיע על הניקוד של אותיות השימוש מ"ם ו-ה"א הבאות לפניהן.

ניקוד אותיות כל"ב

אותיות כל"ב מנוקדות באופן דומה לוי"ו החיבור כאשר הן מתקשרות לשם עצם לא מיודע, פרט לתנועת שורוק הייחודית לו' החיבור ולא נראית באותיות אלו. כלומר, בדרך כלל הן תנוקדנה בשווא נע כתוצאה של חיטוף. עם זאת, לפני חטפים חלה הידמות לתנועת החטף של האות שאחרי אות השימוש כל"ב. בנוסף, לפני כל האותיות המנוקדות בשווא, אותיות כל"ב תנוקדנה בחיריק.
כשאותיות כל"ב מתקשרות לשם עצם מיודע, ה"א הידוע נעלמת, אך התנועה והמכפל שלה נשארים. 
במקרים אלו אותיות השימוש תנוקדנה על פי רוב בפתח או קמץ. כמו כן, בעקבות הישארותו של המכפל של ה' הידוע האותיות ב', כ', ו-פ' תיהגנה באופן פוצץ ולא חוכך.
רציחות האלף בית

רציחות האלף בית (באנגלית: Alphabet murders או Double initial murders) התרחשו בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 באזור רוצ'סטר שבמדינת ניו יורק. שלוש נערות נאנסו ונחנקו. המקרה קיבל את שמו מאחר ששמה הפרטי ושם משפחתה של כל נערה החל באותה אות וכל גופה נמצאה בעיירה ששמה החל באותה אות בהן החלו שמותיהן של הנערות: קולון כרמן נמצאה ב-Churchville, וונדה וולקוביץ בובסטר ומישל מנזה במוקודן. 
החוקרים שיערו כי קיים קשר בין סדרת רציחות אלו לסדרת רציחות דומות שהתרחשה בקליפורניה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.

רציחות האלף בית בניו יורק

חרף העובדה שמאות אנשים נחקרו, הרוצח לא נתפס מעולם. אחד מראשוני החשודים התאבד שישה שבועות לאחר הרצח האחרון ונוקה מאשמה בשנת 2007 באמצעות בדיקת די-אן-אי.
במקרה של קרמן קולון, הדוד שלה נחשד גם הוא עד שהתאבד בשנת 1991.
אחד מהחשודים היה קנת' ביאנקי, יליד רוצ'סטר, שעסק באותה עת במכירת גלידה בעירו, סמוך לזירות של שתי הרציחות הראשונות. הוא ובן דודו אנגלו בונו, ג'ר (Angelo Buono, Jr), ביצעו בין השנים 1997–1998 את הרציחות שכונו בשם החונקים מהילסייד.
ביאנקי שמעולם לא הואשם ברציחות האלפבית, ניסה פעמים רבות לנקות את עצמו מחשד, אך כיוון שהראיות הצביעו על כך כי מכוניתו נראתה סמוך לזירות של שני מקרי הרצח, נותרו החשדות בעינן. בסדרת החקירות הטלוויזיונית של דיסקברי, "מוחות חשוכים" (Dark Minds), בפרק " Double Initial Murder" ששודר לראשונה ב-22 בפברואר 2012, בהנחיית מ. ויליאם פלפס, נמסר כי הדנ"א של ביאנקי שנבדק בשנת 1985, לא תאם לראיות שנותרו בזירת הפשע של ווונדה וולקוביץ.

רציחות האלף בית בקליפורניה

ב-11 באפריל 2011, יוסף נסו (Joseph Naso) בן 77, יליד ניו יורק אשר חי ברוצ'סטר בשנות ה-70 של המאה ה-20, נעצר ברינו שבנבדה, בשל ארבעה מעשי רצח שהתרחשו בקליפורניה בראשית 1977. שמותיהם הפרטיים ושמות המשפחה של קורבנות הרצח מקליפורניה, ומניו יורק, החלו באותה אות. כך רוקסנה רוגסץ (Roxene Roggasch), פמלה פרסונס, טרייסי טופויה (Tracy Tofoya) וקולון כרמן (קורבן אחר מזו שברוצ'סטר). כל ארבע הנשים על פי הרשויות היו זונות. נסו היה אחד החשודים של רצח האלף בית בניו יורק. בשימוע הראשון שלו, 12.1.2012, במחוז מרין (Marin County) שבקליפורניה, "יומן האונס" שלו היה אחד מבין הראיות. שם הוזכר המוות של ילדה בווד באפלו, רמז לרצח שבוצע בצפון ניו יורק. נסו היה צלם מקצועי שנסע בין ניו יורק וקליפורניה במשך עשרות שנים.
ב-18 ביוני 2013, נסו נשפט על הרצח של ארבעה קורבנות רצח האלפבית קליפורניה. 
ב-20 באוגוסט 2013, נאסו הורשע על ידי חבר מושבעים במחוז מארין ברצח. ב-22 בנובמבר 2013 נידון למוות.
אבראהים עבד אל-האדי

ביוגרפיה

אבראהים עבד אל-האדי נולד בשנת 1896. הוא היה חבר בגוש הסעדי שהתפצל בשנת 1938 ממפלגת הופד, הדומיננטית שבמפלגות השלטון במצרים. מנהיג הגוש הסעדי מחמוד פהמי נוקראשי, התמנה לראשות הממשלה לאחר התפטרותו של איסמעיל צדקי מהתפקיד בדצמבר 1946. ממשלה זו, שבה היה אל-האדי גורם דומיננטי, החליטה על הצטרפות הצבא המצרי לפלישה למדינת ישראל עם הקמתה במאי 1948. לאור התבוסות שספג הצבא המצרי נגד צה"ל התגברו המהומות מבית, בשיאן החליט נוקראשי להוציא את ארגון האחים המוסלמים מחוץ לחוק ב-6 בדצמבר 1948. בעקבות זאת האחים המוסלמים התנקשו בחייו של נוקראשי ב-28 בדצמבר, ובמקומו מונה עבד אל-האדי לראשות הממשלה.
פעולותיו הראשונות של עבד אל-האדי בתפקיד ראש הממשלה היו הגברת אמצעי הביטחון ודיכוי המהומות המתגברות במצרים, עדיין במסגרת המשטר הצבאי שהונהג במדינה. כחלק מהתנגשויות אלו נרצח מנהיג האחים המוסלמים חסן אל-בנא בידי גורמי השלטון ב-12 בפברואר 1949. עוד באותו חודש חתם עבד אל-האדי, לאור המצב הקשה בחזית והכוח המצרי המכותר בכיס פלוג'ה, על הסכמי שביתת הנשק עם ישראל. המצב הביטחוני במדינה הידרדר עוד יותר, ובמאי ניתנה ארכה נוספת למשטר הצבאי. המלך פארוק פעל להחזיר את מפלגת הופד ומנהיגה מוסטפא אל-נחאס להנהגת מצרים, כדי ליצור קואליציה רחבה ככל האפשר ולהקטין את המהומות. אולם הופד הסכימה להצטרפות לממשלה רק אם יסולק עבד אל-האדי. המלך נענה לדרישה זו ועבד אל-האדי פוטר ב-26 ביולי 1949 והוחלף בידי חוסיין סירי, מקורבו של המלך, ועמד בראש ממשלה שבה היו נציגים מכלל המפלגות. היה זה גם צעד בדרך לעריכת בחירות כלליות שתוכננו לינואר 1950.
בבחירות שנערכו בראשית 1950 אכן הצליחה מפלגת הופד לחזור לשלטון, והגוש הסעדי חזר לאופוזיציה. עבד אל-האדי לא בחל באמצעים כנגד השלטון, והתסיס סטודנטים ומשכילים ממעמד הביניים להפגנות ולהתנגשויות עם כוחות הביטחון ברחבי הבירה קהיר. פעולות אלו, בין היתר, הובילו בסופו של דבר לנפילת ממשלתו של אל-נחאס ולאחר מכן למהפכת הקצינים החופשיים ביולי 1952. לאחר עלייתם לשלטון של הקצינים בראשות מוחמד נגיב, הוצאו בינואר 1953 כל המפלגות מחוץ לחוק, ובהמשך אותה שנה נשפטו פוליטיקאים רבים בפני בית דין של אנשי המהפכה על שחיתות ופגיעה בעם המצרי. עבד אל-האדי גם הוא נשפט בפני בית דין זה, שבראשו עמדו הקצינים עבד אל-לטיף בגדאדי ואנואר סאדאת. בתחילה נשפט לגזר דין מוות, אולם בשנת 1954 הומתק עונשו בידי הנשיא מוחמד נגיב והוא שוחרר מטעמים בריאותיים.
אבראהים עבד אל-האדי נפטר ב-18 בפברואר 1981 בקהיר.