google/wiki40b huggingface dataset:
מפלי ויקטוריה

נתונים מספריים

מפלי ויקטוריה מצויים באמצע מסלולו של נהר זמבזי. המפלים נוצרים כאשר הנהר נופל לתוך תהום צרה שרוחבה 110 מטרים. במשך השנים השחיקה הגוברת של המפלים מביאה להתקדמות המפלים במעלה הנהר, ובשל האיים בנהר מוסטים המפלים בכיוונים שונים, ומורד הנהר נע למעשה ב"זיג-זג" שנוצר על ידי המפל. המפלים רחבים ביותר - רוחבם 1.7 קילומטרים, וגובה המפל משתנה בין 80 מטרים בצדדיו ל-108 מטרים במרכז. גובה המפלים כפול מגובה מפלי הניאגרה. בשל הגובה, נתזי המים יוצרים ענן נתזים שגובהו 1.6 קילומטרים; ניתן לראות ענן זה במרחק של 40 קילומטרים מהמפלים.
המפלים מחולקים למעשה לשלושה מפלים בשל איים קטנים המצויים בין המפלים. האיים הם: האי באורקה (שרוחבו 300 מטרים) והאי ליווינגסטון (שרוחבו 530 מטרים). בין הגדה הימנית לאי באורקה יש מפל שרוחבו 35 מטרים, בין האיים מפל שרוחבו 460 מטרים (המפל המרכזי) ולאחר מכן בין האי ליווינגסטון לגדה השמאלית מפל נוסף שרוחבו כ-300 מטרים.
המפלים נופלים לתוך התהום הצרה ולאחריה לסדרה של תהומות שאורכם כ-80 קילומטרים. התהומות נוצרו על ידי התקדמות המפל במעלה הנהר, בשל השחיקה.
הזרימה בנהר זמבזי מתאפיינת בשינויים קיצוניים בזרימות בעונות השונות. בעונה הגשומה נופלים במפלים 9,100 מטר מעוקב מים בשנייה. בעונה היבשה זורמים במפלים 350 מטר מעוקב מים בשנייה בלבד. לשם המחשה הזרימה הממוצעת (1000 מ"ק לשנייה) שוות ערך לכמות של 700 אלף בקבוקים של 1.5 ליטר לשנייה.
הזרימה המקסימלית שנרשמה במפלי ויקטוריה הייתה בשלב הבנייה המוקדם של סכר קאריבה במארס 1958, כ-10,000 מ"ק לשנייה. הזרימה הנמוכה ביותר שנרשמה עד כה במפלי ויקטוריה הייתה בעונת 1995/96 בה נרשמה זרימה ממוצעת שנתית של 390 מ"ק לשנייה, בעוד שהזרימה השנתית הממוצעת במדידות לאורך השנים במפלי ויקטוריה היא 1,100 מ"ק לשנייה.

גילוי המפלים

התושבים הראשונים של אזור המפלים היו אנשי ערבה משבטי חויסאן שנהגו לצוד באזור זה. מאוחר יותר התיישבו במקום אנשי טוקאליאל שקראו למפלים בשם "שונגווה". אנשי הנדבלה שהתיישבו במקום מאוחר יותר קראו להם "אמאנזה תונקאיו" ואנשי המאקולולו קראו למפלים בשם "מוסי אואה טוניה" - "העשן שעושה רעמים".
האירופאי הראשון שגילה את המפלים היה דייוויד ליווינגסטון שהגיע אליהם ב-17 בנובמבר 1855, בעת מסע הגילויים שלו שנמשך בין 1852–1856 ובמסגרתו הגיע מנהר זמבזי העליון עד למוצא הנהר. ליוויגנסטון הגיע אל המפלים בסירה, ועבר לידי אי הקרוי על שמו "אי ליווינגסטון". המפלים הרשימו אותו יותר ממפלי נגוניי במעלה הנהר ועל כן קרא להם על שם המלכה ויקטוריה. ליווינגסטון כתב ביומנו: "אף אחד לא יכול לדמיין יופי זה, בהשוואה לכל מה שניתן לראות באנגליה. יופי זה לא נגלה קודם לכן לעיניים אירופאיות; אולם אין לי ספק שמראה יפה זה נצפה על ידי המלאכים במעופם". בשנת 1860 שב ליווינגסטון לאזור המפלים וחקר אותו עם מגלה הארצות ג'ון קירק.
איבון בריל

תולדות חייה

נולדה בוויניפג להורים שהיגרו מבלגיה. למדה כימיה ומתמטיקה באוניברסיטת מניטובה, משום שכאשה לא יכלה להתקבל ללימודי הנדסה.
בריל התמקדה במחקר ופיתוח הנעה סילונית רקטית ובשנות השישים פיתחה מנוע המשתמש בדלק נוזלי מבוסס הידרזין כמחמצן יחיד עקב יעילותו והנוחות היחסית בשימוש בו. פיתוחיה הובילו למנועים בעלי ביצועים משופרים שאפשרו לנאס"א הטסה לחלל של מטענים כבדים יותר והארכת זמן המשימה. בשנת 1974 רשמה את המנוע שהמציאה, ושהפך לסטנדרטי בתחום, כפטנט. 
בין הישגיה, פיתוח מערכת ההנעה של TIROS, שהיה הלוויין הראשון בעל יכולת חישה מרחוק של כדור הארץ, ששוגר ב-1960; פיתוח מערכת ההינע של המשגר Nova שפותח על ידי נאס"א ב-1962 במסגרת תוכנית ג'מיני ושימש מדגים למשגרי סטורן 5 ושיגור Explorer 32, הלוויין הראשון למחקר האקסוספירה. כן הייתה חברה בצוות התכנון של מארס אובזרבר, הגשושית הרובוטית ששוגרה על ידי נאס"א ב-1992 על מנת לחקור את מאדים ועקבותיה אבדו בכניסה לאטמוספירה שלו.
בריל נפטרה מסרטן השד, בת 88 בפרינסטון.

פרסים והוקרה

בשנת 1987 נבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה (National Academy of Engineering) 
ב-2001 הוענקה לה מדליית השירות הציבורי המצוין של נאס"א (NASA Distinguished Public Service Medal)‏ וב-2011 העניק לה נשיא ארצות הברית ברק אובמה את המדליה הלאומית לטכנולוגיה ויזמות (National Medal of Technology and Innovation).
ססאר גוויריה

ביוגרפיה

ססאר אוגוסטו גוויריה טרוחיו נולד בשנת 1947 כבן הבכור בין ששת ילדיהם של ביירון טרוחיו, חוואי מגדל קפה, ושל אשתו, מלידה. משפחת גוויריה שיחקה תפקיד חשוב החיי העסקים והפוליטיקה של קולומביה למעלה מ-30 שנה. בן דוד רחוק של גוויריה, חוסה נארסס גוויריה, כיהן בשנים 1988–1997 כיושב ראש "בנקולומביה". 
אחרי לימודים בעיר הולדתו, פריירה, ובעיר פרסנו בקליפורניה, למד גוויריה כלכלה באוניברסיטת האנדים בבוגוטה. הוא סיים כראשון במחזור הלימודים. בשנים 1982–1986 ניהל את היומון "לה טארדה" (הערב) בעיר פריירה וכתב מאמרים גם בעיתון הקולומביאני הידוע "אל טיימפו".

קריירה פוליטית

בשנת 1970 נכנס גוויריה לחיים הפוליטיים ונבחר למועצת העיר פריירה, בה כיהן עד 1974. בו זמנית, עד 1971, היה יועץ במועצה הלאומית לתכנון של קולומביה. בשנים 1974–1990 פעל כחבר בבית הנבחרים הקולומביאני מטעם המפלגה הליברלית. בשנים 1975–1976 כיהן כראש עיר הולדתו, פריירה.

שר ומנהיג במפלגה הליברלית

בימי הנשיא חוליו ססאר טורבאי איילה (1982-1978) כיהן גוויריה כסגן שר לפיתוח. בשנת 1986 נבחר כיושב ראש המפלגה הליברלית וניהל את מערכת הבחירות של מועמד מפלגתו לנשיאות, וירחיליו ברקו.
אחרי ניצחונו של ברקו היה שר האוצר של קולומביה בשנים 1986–1987. בתוקף תפקיד זה הנהיג רפורמה בתחום המיסים ורפורמה אגררית.
בשנת 1987 התמנה לשר הפנים והכין רפורמה חוקתית. הוא ניהל משא ומתן עם תנועת הגרילה העירונית Movimiento 19 de Abril (תנועת 19 באפריל) שנודעה בקיצור כ-M-19. הושג הסכם שהביא להתפרקות התנועה מנשק ולהפיכתה למפלגה חוקית ("הברית הדמוקרטית M-19").
בפברואר 1989 התפטר גוויריה מהממשלה כדי לנהל את מערכת הבחירות של המועמד החדש והפופולרי של מפלגתו לנשיאות, לואיס קרלוס גאלאן. אחרי רציחתו של גאלאן, בעקבות מאבקו נגד השחיתות וקרטלי הסמים, ב-18 באוגוסט 1989 הפך גוויריה ליורשו של גלאן כמועמד לנשיאות וניצח בבחירות. ב-27 בנובמבר 1989 מטוס של חברת אוויאנקה, שכנראה גוויריה עמד לנסוע בו אך ביטל את טיסתו ברגע האחרון, הופל מעל היישוב סואצ'ה במחוז קונדינמרקה, מה שגרם למותם של 107 הנוסעים ואנשי הצוות.

נשיא הרפובליקה

גוויריה נבחר לנשיא קולומביה ב-1990 כמועמד המפלגה הליברלית, לאחר שקיבל 47% מהקולות. מערכת הבחירות התאפיינה באלימות שהופעלה על ידי סוחרי הסמים, שאנשיהם רצחו, פרט לגלאן, עוד שני מנהיגים של השמאל: קרלוס פיסארו לאונגומס, מראשי M-19 לשעבר, וברנרדו חרמיו אוסה. יש אומרים כי גוויריה עצמו אוים ברצח על ידי אחד מסוחרי הסמים, ממוצא ונצואלני.
זמן קצר לאחר שנבחר, ב-1991, אימצה קולומביה חוקה חדשה, מה שנדרש, בין השאר גם בהסכם עם הגרילה M-19. במהלך כהונתו נקט גוויריה יד קשה נגד קרטלי הסמים וארגוני הגרילה במדינה. בעת כהונתו כנשיא, אחרי כישלון מו"ם עם קרטלי הסמים, נורה למוות טייקון הסמים פבלו אסקובר בשנת 1993 תוך כדי מרדף וקרב יריות.

פעילותו בהמשך

לאחר סיום כהונתו, ב-1994, נבחר גוויריה למזכ"ל ארגון מדינות אמריקה. הוא נבחר בתפקיד זה לכהונה נוספת ב-1999, וכיהן עד 2004.
גוויריה הוא חבר ב"מועדון של מדריד".
ססאר גוויריה נשוי לאנה מילנה מוניוס גומס. בערב 28 באפריל 2006 אחותו ליליאנה גוויריה נרצחה על ידי יורים אלמונים, בהיותה בת 52. ההתנקשות אירעה במחוז ריסרלדה, 175 ק"מ מערבית מבוגוטה.
ארמון חול

בתרבות

ארמון חול ממלא תפקיד משמעותי בספרה של אדית נסביט, הטירה הקסומה.
דובוני אכפת לי: המשאלה הגדולה

תקציר העלילה

הסרט מספר על דובונית הלוואי, דובונית שיכולה לעשות ולהעניק משאלות. מפני שהיא הרגישה שלחברים שלה לא אכפת ממה שהיא עושה, היא מבקשת מהכוכב שלה חברים נוספים שאוהבים משאלות כמוה. דבר זה גורם להופעה של שלושה דובונים חדשים, ולהשלכות ובעיות רבות.
תחום פרופר

באלגברה קומוטטיבית, תחום פרופר (Prufer domain) הוא תחום שלמות, שבו כל אידיאל נוצר סופית (שונה מאפס) הוא אידיאל הפיך (ראו הגדרה להלן). תחומים אלה מהווים אחת ההכללות החשובות ביותר של תחום דדקינד, תוך ויתור על הנחת הנותריות. תחומי פרופר הם תחומי השלמות שהם תורשתיים למחצה.
את החוגים האלו החל ללמוד היינץ פרופר ב-1932 (השם "תחומי פרופר" ניתן להם ב-1956 בספרם של אלי קרטן וסמואל איילנברג), והם הפכו עד מהרה לאחד מהנושאים המרכזיים בחקר תחומי השלמות, בעיקר בשליש האמצעי של המאה ה-20.

תכונות נוספות ודוגמאות

בין החוגים הנתריים, תחומי פרופר אינם אלא תחומי דדקינד. כל תחום בזו הוא תחום פרופר; במקרה זה התכונה החסרה היא קיום מחלקים משותפים מקסימליים: תחום בזו אפשר להגדיר גם כתחום פרופר בעל gcd. המחלקה של תחומי פרופר סגורה למיקום במונויד כלשהו, ולמנה ביחס לאידיאל ראשוני.
שתי דוגמאות טיפוסיות לתחומי פרופר שאינם נתריים הן חוג השלמים האלגבריים, והחוג  של פולינומים רציונליים המקבלים ערכים שלמים. בדוגמה האחרונה אפשר להחליף את  ו- בכל תחום דדקינד שהמנות שלו סופיות, ושדה השברים המתאים.
ברוס גרייסון

מינויים אקדמיים

גרייסון פרופסור בדימוס של צ'סטר פ. קרלסון לפסיכיאטריה ומדעים נוירו-ביהביוריסטיים, המנהל לשעבר של המחלקה למחקרים תפיסתיים (DOPS), אוניברסיטת וירג'יניה. הוא גם פרופסור לרפואה פסיכיאטרית במחלקה לרפואה פסיכיאטרית, והאגף לאשפוז פסיכיאטרי, באוניברסיטת וירג'יניה.

עבודת מחקר

גרייסון הוא חוקר בתחום של מחקרי סף מוות, ויש אף המכנים אותו "אבי המחקר של חוויות סף מוות". גרייסון, יחד עם קנת רינג, מייקל סבום, ואחרים, שאבו ממחקרו פורץ הדרך של ריימונד מודי, ושל ראסל נויס ג'וניור ואליזבת קובלר-רוס. קנה המידה של גרייסון למדידת ההיבטים של חוויות סף מוות נמצא בשימוש נרחב, הוא צוטט 95 פעמים עד תחילת 2010 בפרסומים מדעיים. הוא גם המציא סולם מידה בעל 19-שלבים כדי להעריך את החוויה של הקונדליני, "סולם פיזיו-קונדליני".
גרייסון כתב את הערך על חוויות סף-מוות על עבור האנציקלופדיה בריטניקה והיה העורך הראשי Journal of Near-Death Studies (לשעבר Anabiosis) בשנים 1982–2007. גרייסון התראיין וייעץ פעמים רבות לכלי תקשורת שונים בנושא חוויות סף מוות.
מאסטר (קולג')

במערכות אקדמיות מסוימות, מאסטר הוא שם התפקיד של האדם העומד בראש קולג' או מוסד אקדמי אחר. המוסדות העיקריים שבהם נהוג שם זה הם האוניברסיטאות בקיימברידג' ובאוקספורד. המאסטר הראשון של טריניטי קולג' בקיימברידג' היה ג'ון רדמן  (1499–1551), שמונה לתפקיד ב-1546 על ידי הנרי השמיני. עוד מאות שנים אחר-כך היה המינוי מטעם המלך, על-פי התייעצות עם ראש השרים.
ניקולו מרצ'לו

ניקולו מרצ'לו (באיטלקית: Nicolo Marcello;‏ 1399 לערך - 1 בדצמבר 1474) היה הדוכס ה-69 של ונציה. מרצ'לו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-13 באוגוסט 1473, ועד פטירתו.
מרצ'לו היה סוחר עשיר בטרם החל לכהן בתפקידים רשמיים בממשלת לה סרניסימה, כגון יושב ראש מועצת העשרה, קונסיליירי של הדוג'ה (יועץ אישי - consigliere) ומנהל מבני הממשל בכיכר סן מרקו.
מרצ'לו נישא פעמיים: בראשונה לביאנקה באבאריגו, ובשנייה לקונטארינה קונטאריני (להם נולדה בת). 
בעת בחירתו לתפקיד, בשנת 1473, מרצ'לו נבחר על פני פייטרו מוצ'ניגו ואנדראה ונדראמין (שניהם נבחרו לימים לתפקיד הדוג'ה). 
במהלך כהונתו הקצרה פעם מרצ'לו לשיפור המצב הכלכלי של ונציה, והטביע מטבעות כסף שנקראו על שמו - "מרצ'לו". במותו, תרם מרצ'לו את מרבית רכושו למוסדות צדקה.
מרצ'לו נקבר בכנסיית סנטה מרינה. בעת שיפוץ הכנסייה בשנת 1818 נבנה עבורו קבר חדש מעשה ידי האמן פייטרו לומבארדו בבזיליקת דנטי ג'ובאני אי פאולו.
הדיוקן הידוע של מרצ'לו, מעשה ידי טיציאן, ציור במהלך המאה ה-15, שנים רבות לאחר מותו של מרצ'לו, וככל הנראה על בסיס של דיוקן קדום יותר.
יחסי אנוש בניהול

גישת יחסי אנוש בניהול היא גישה בניהול משאבי אנוש שהחלה להתפתח בסוף המאה ה-19, החוקרת את הדרך להביא ליעילות מרבית של ארגונים על ידי ניצול הפן הפסיכולוגי והסוציולוגי של עבודתם. 
גישת יחסי האנוש בניהול פותחה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20, לאור עריכתם של ניסויי הות'ורן, שהוכיחו את החשיבות שיש ליחסים הישירים (הבלתי-פורמליים, שאינם מבוססים על עקרונות הביורוקרטיה) בין העובדים כלפי יעילות עבודתם. את הגישה פיתחו פסיכולוגים של התעשייה (הידועים שבהם: ק' קאטל, ה' מונסטרברג וו' שטרן), באופן המנוגד לגישת הניהול המדעי שרווחה באותה תקופה.
גישת יחסי האנוש הציבה כמטרות להתיעלות העבודה את הפחתת העייפות, התייחסות לקצב העבודה, קביעת תקני עבודה אישיים (ולא כלליים) והתחשבות בכל הגורמים התודעתיים המשפיעים על תפוקת העובד. בתחילה עסקו חוקרי הגישה בחקירת התנאים האינדיבידואליים של העבודה (אישיות, כישורים וכו'), אך בתקופת ניסויי הות׳ורן עבר הדגש להתנהלות החברה הישירה (בלתי פורמלית, שאינה נגזרת ישירות מיחסי העבודה הרשמיים) הנוצרת בין העובדים, היוצרים יחסים חברתיים המורכבים הן מיחסי עבודה והן מיחסים ישירים.
גישה זו התקבלה בארגונים רבים בעולם המודרני, ויישומה נעשה על ידי שימוש גובר במחלקות כוח-אדם מיוחדות שהיו אחראיות על קידום יחסי האנוש בארגונים על-מנת להגדיל את ניצול עובדיהם (גיבוש צוותי עבודה, מיון והכשרה עובדים, דאגה לרווחת העובדים וכו').
אחוזת נפתלי

אחוזת נפתלי היה יישוב קטן של פאג"י שהתקיים בקרבת קיבוץ לביא בעשור הראשון של מדינת ישראל. 
היישוב הוקם בל"ג בעומר תש"ט (מאי 1949) על קרקעות שנרכשו על ידי יוסף לוי חגיז, ותוכנן להכיל 200 נחלות. היישוב הכיל תושבים מעטים, אשר התפצלו לשני תת-יישובים: ארץ נפתלי ותדח"ץ (תורה, דת, חסד, צדקה) שבהמשך שונה שמה ל"חילה" או "חילא". בתדח"ץ התגוררו ארבע משפחות והם הוצרכו להביא אנשים מבחוץ על מנת להשלים מניין.
בשנת 1952 נקנס חגיז על מכירת 500 דונם מהקרקעות ליהודים מארצות הברית, ללא היתר משר האוצר. בנובמבר 1953 נחנכו במקום שני בתי אבן בני שתי קומות, בטקס בהשתתפות רבני טבריה, הרב אשר זאב ורנר והרב רפאל קוק. באותה שונה שונה שם המקום מ"ארץ נפתלי" ל"אחוזת נפתלי", מכיוון שדוד בן-גוריון לא רצה שישתמע שהיישוב הוא מדינה בתוך מדינה. 
לקראת סוף שנות ה-50 עזבו את היישוב רוב תושביו. המשפחה הבודדת שנותרה במקום עברה בהמשך גם היא. במשך מספר שנים התקיים במקום מוסד חינוכי, שגם הוא ננטש. קרקעות היישוב נמסרו לעיבוד לקיבוץ לביא ולבית רימון. בתחילת שנות ה-80, נהרסו הבתים במקום כדי למנוע היאחזות בדואים. 
בשנת 2015 המועצה הארצית לתכנון ובניה אישרה הקמת היישוב הדרוזי החדש, אחוזת נפתלי, הסמוך לקבר הנביא יתרו, בהתאם להחלטת הממשלה].
ולי קרהודה

ולי קרהודה (נולד ב-1968) סופר נובלות וחיבורים אלבני.
גמאלמה

תיאור

גמאלמה הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. ההר משתרע על כל האי טרנאטה (למעשה האי הוא החלק הבולט מעל לפני הים של ההר), צורתו חרוטית, וגובהו 1,715 מטרים. על מדרונות ההר נטועים מטעים של עצי ציפורן. פסגת ההר מורכבת משלושה חרוטים געשיים, כשהצפוני בהם הוא הצעיר ביותר מבחינה גאולוגית. רצועת בקעים המקבילה לאי האלמאהרה (השוכן 23 קילומטרים מזרחית לטרנאטה), יוצרת שבר לאורך הר הגעש ולאורכה מצויים מספר מארים וצינורות הזנה. בין המארים: אגם לגונה (Laguna) שבדרום מערב האי, וצמד אגמים במרחק של 200 מטרים ביניהם המכונים אגם טולירה (Tolire). שני אגמי טולירה נמצאים על צלע ההר בצפון מערב האי, כ-10 קילומטרים מבירת האי, ומקורם במארים שנוצרו בהתפרצות שאירעה בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 1775. האגם הגדול בהם (Tolire Jaha) קוטרו 700 מטרים, שטחו 50 דונם, עומקו עד 50 מטרים והוא מוקף בצוקים תלולים. הקטן יותר (Tolire Kecil) צמוד לקו החוף. המקומיים מספרים כי האגמים נוצרו כשאלוהים זעם על אב שעיבר את בתו, והפך את האב לאגם הגדול ואת הבת לאגם הקטן. הם גם מאמינים כי במימי האגם מסתתרים מאות תנינים לבנים גדולים, ולכן אוסרים על רחצה או דיג באגם. בצפון האי קיים אתר שהוא שריד להתפרצות ההר. האתר, הקרוי באטוּ אַנְגוּס (Batu Angus – "הסלע השרוף"), הוא שפך לבה נרחב שזרם מפסגת ההר על המדרון הצפוני עד הים במהלך ההתפרצות של מרץ 1737. שפך לבה זה אחראי לצורתו המיוחדת של הקצה הצפוני של האי.
הטיפוס על ההר הוא אחת האטרקציות המוצעות לתיירים באי, אם כי כבר קרה שתיירים קיפחו את חייהם במסלול זה.
צלב ירושלים

צלב ירושלים הוא מוטיב 
דתי-נוצרי, המורכב מצלב גדול בסגנון צלב פּוֹטנט (Potent), בצבע צהוב (או זהב), שבו כל ארבע זרועותיו שוות באורכן, וקרובות בדרך כלל לרוחבן, והוא מסתיים בצורת האות הלטינית T. הצלב הגדול מחלק את המישור לארבעה חלקים שווים ובהם ממוקמים ארבעה צלבים יוונים קטנים המקיפים את הצלב הגדול מכל עבריו. צורה פשוטה יותר של צלב ירושלים ידועה בשם "צלב צלבני" ובה הצלב המרכזי הגדול הוא צלב יווני.

משמעות הסמל

על פי המסורת, צלב זה הוא הצלב שעיטר את דגל הכס הקדוש בעת מסעי הצלב ובו השתמשו הצלבנים עצמם כסמל על בגדיהם. המסורת הנוצרית מייחסת לארבעת הצלבים הקטנים את ייצוג ארבע הבשורות שמהוות את החלק המרכזי של הברית החדשה, ספר הקודש של הנצרות. על פי גרסה אחרת מסמלים ארבעת הצלבים הקטנים את שושנת הרוחות, ארבע רוחות השמיים, מהן תופץ תורתו של ישו לכל קצווי העולם. על פי מסורת אחרת חמשת הצלבים המרכיבים את צלב ירושלים (והצלב הצלבני) מייצגים את חמשת הפצעים על גופו של ישו בהיותו על הצלב כמתואר בפסיון של ישו. 
צלב ירושלים הופיע על במת ההיסטוריה כסמל של ממלכת ירושלים הצלבנית, ובזמנו היה בעל עיצוב יוצא דופן ופורץ גדר. על פי החוק הראשון בהרלדיקה הוא חוק הטינקטורה: "אין לשים מתכת על גבי מתכת, או צבע על גבי צבע". על רקע זה בולטת בחירתו של גוטפריד מבויון - בשלט אצולה לבן (כסף) בעל חמישה צלבים צהובים (זהב) - עת הוכרז כשליטה של ממלכת ירושלים. ייתכן כי הבחירה בשלט זה נעשתה בהשראתה של טכניקת פלדת דמשק.
כיום משמש צלב ירושלים כסמל עולי הרגל לירושלים ותכשיטים הנושאים סמל זה נמכרים בשווקים המכוונים את מרכולתם לצליינים נוצרים
. שימוש נוסף בצלב ירושלים הוא כמוטיב בהרלדיקה של גופים הקשורים לכנסייה הקתולית וארץ הקודש. דוגמה מובהקת לכך הוא סמל נציגות הכס הקדוש בארץ ישראל - נציגות המהווה חלק מהמסדר הפרנציסקני וידועה בשם "הקוסטודיה של ארץ הקודש" (Custodia Terrae Sanctae) - המקיימת את תפקיד שמירת הנוכחות הנוצרית (קתולית) בפרובינציה של ארץ הקודש. הקוסטודיה קשורה למסדר אצולה קתולי הידוע בשם "מסדר כנסיית הקבר" (Ordo Equestris Sancti Sepulcri Hierosolymitani) שבסמל ההרלדיקה שלו מופיע צלב ירושלים.
מועאז אל-כסאסבה

ביוגרפיה

אל-כסאסבה היה אחד משמונה ילדים, מוסלמי סוני. בשנת 2009 סיים את לימודיו במכללת המלך חוסיין, והצטרף לחיל האוויר הירדני. בשנת 2012 הוסמך כטייס מבצעי ושובץ בטייסת מס' 1 בבסיס מוואפק סלטי. בעת נפילתו בשבי היה בדרגת סגן. לאחר מותו הועלה לדרגת סרן.
המטוס שאל-כסאסבה הטיס, לוקהיד מרטין F-16, התרסק לאחר בעיות מכניות ב-24 דצמבר 2014, בהפצצה על בית חרושת ללבנים של דאעש. דאעש טען שהארגון יירט את המטוס. הוא צנח לתוך אגם ליד אזור רקה שבסוריה, ונתפס במהירות על ידי חמושים השייכים לדאעש. 
משא ומתן לא מוצלח התקיים לשחרורו. משפחתו הפעילה לחץ על ממשלת ירדן כדי להסדיר את שחרורו. במקור, הוצע להחליף אותו ואת העיתונאי היפני החטוף קנג'י גוטו, בסאג'ידה א-רישאווי, מחבלת מתאבדת עיראקית שהייתה כלואה בירדן מאז שהשתתפה בביצוע הפיגועים במלון בעמאן 2005, ונדונה למוות. ממשלת ירדן דרשה הוכחה כי אל-כסאסבה עדיין בחיים לפני ההחלפה, אולם המדינה האסלאמית סירבה להיענות, ובמקום זאת פרסמה את הווידאו של רציחתו. היו פרשנים שהעריכו כי ההצעה של דאעש לחילופי אסירים הייתה גימיק, שנועד להוציא שם רע או ללעוג למחויבותה של הממשלה הירדנית להתערבות הצבאית נגדה. יומיים לאחר פרסום הסרטון טענו מספר מומחים ובלוגרים ברחבי המרשתת, אחד היסודיים שבהם הוא תומאס ויקטור, מומחה להיסטוריה צבאית, כי הטייס נשרף רק לאחר שנורה למוות בעודו כורע בכלוב, ושהלהבות שבחלקו הראשון של הטקס הוספו לוידאו בעריכה.
אל-כסאסבה נשרף למוות על ידי חוטפיו בינואר 2015. הריגתו הוקלטה בוידאו ופורסמה באינטרנט. הסרטון מראה אותו עם עין ימין כחולה, קודם סביב שולחן, ולאחר מכן צועד לעבר כלוב פלדה, כשהוא לבוש בסרבל כתום. בסרטון מוצגים נזקי התקיפות האוויריות של מטוסי הקואליציה נגד המדינה האסלאמית ותצלומי תקריב של חלליה, גברים, נשים וילדים, בעיקר כאלו שנשרפו למוות. בסיום הסרטון, אל-כסאסבה מועלה באש ונשרף בעודו בחיים, בזמן שחמושים רבים מביטים בו. בנוסף, הסרטון מציג רשימה ארוכה של טייסים ירדנים, חלקם עם תצלום וציון כתובותיהם האזרחיות.

התגובה להוצאתו להורג

מיד עם פרסום דבר שריפתו למוות של אל-כסאסבה הוציאה ירדן להורג בתלייה את סאג'ידה א-רישאווי ואת זיאד אל-כרבולי, מחבלים שנידונו למוות והיו כלואים בירדן. בהמשך הגביר חיל האוויר הירדני את תקיפותיו על מטרות דאעש בסוריה ובעיראק.
גנוניים

גני צלופחים

הגנוניים ידועים קיבלו גם את שמם וגם את כינויים ("צלופחי גן") מהתנהגות ייחודית שמראים רוב המינים במשפחה. הגנוניים חיים בקבוצות גדולות, כשכל פרט בקבוצה חי בגומחה משלו. כאשר הגנונים מרגישים בטוחים, הם מוציאים את ראשם ומרבית גופם מהגומחה שלהם, על מנת לסנן את מזונם (זואופלנקטון) מן המים, אך בסיס גופם עדיין בגומחה, כך שהם נראים כאילו הם "צומחים" מתוך האדמה. בקבוצות גדולות, הגנונים נראים מרחוק כמו גן של צמחי קרקעית, ומכאן שמם. התנהגות זו היא המאפיין העיקרי של המשפחה, ומקויימת כמעט על ידי כל המינים במשפחה.
בישראל יש בשמורת האלמוגים באילת אתר צלילה שקרוי "גן הצלופחים" ובו יש מושבה מפורסמת וקרובה לחוף של צלופחי גן מהמין גנון אילתי.
All Fired Up

רקע וכתיבה

הבי סייד של השיר הוא "Ladykiller". אתר המוזיקה דיגיטל ספיי הפנו כלפי השיר ביקורת חיובית, וכך גם כלפי הקליפ הנלווה שיצא עמו, ולבסוף העניקו לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר פורסם ב-9 באוגוסט 2011. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את כל חברות הלהקה בחדר אחד, תוך שאורות מקרינים על כל אחת מהן. בהמשך, ניתן לראות את כולן רוקדות לצלילי השיר.
נכון ליוני 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-10 מיליון צפיות.
יהודה חזני

חיים אישיים

לחזני היו תשעה ילדים. בתו אפרת נשואה לעיתונאי חנוך דאום. כלתו היא הבמאית מנורה חזני. חתן נוסף הוא הרב מיכי יוספי.
מנהור קוונטי

מנהור קוונטי היא תופעה פיזיקאלית, מתורת הקוונטים, שלפיה חלקיק יכול, בהסתברות נמוכה, לעבור דרך מחסום פוטנציאל. בהמשלה, תופעת המנהור היא תופעה שבה אם נזרוק כדור על קיר, יש לו סיכוי לעבור דרך הקיר ולהופיע בצידו השני. במכניקה קלאסית התופעה איננה יכולה להתרחש: חלקיקים אינם יכולים להמצא באזור של מחסום פוטנציאל ואינם יכולים לעבור דרך מחסום הפוטנציאל. התופעה נובעת מאופיים הגלי של החלקיקים (על פי תורת הקוונטים) ולכן ניתן לצפות אותה בתנאים שבהם מכניקת הקוונטים תקפה: עבור חלקיקים קטנים וטמפרטורות נמוכות.
זוהי תופעה גלית, שאינה קשורה דווקא למכניקת הקוונטים, הנקראת צימוד גלים כלים (evanescent wave coupling).

הסבר התופעה

על פי תורת הקוונטים חלקיק מתואר על ידי פונקציית גל המתארת את ההסתברות למצוא את החלקיק בכל מקום. בתוך מחסום פוטנציאל, מקום שעבורו באופן קלאסי חלקיק לא יכול להמצא, ההסתברות למצוא את החלקיק אכן נופלת במהירות, אבל מכיוון שפונקציית הגל היא רציפה, אזי הפונקציה איננה יכולה לרדת ל-0 בבת אחת. במקום זאת היא דועכת בצורה אקספוננציאלית. מכאן שכאשר מחסום הפוטנציאל איננו רחב מידי פונקציית הגל של החלקיק לא תדעך דרכו ל-0 ולכן תהיה הסתברות כלשהי למצוא את החלקיק בעברו השני של מחסום הפוטנציאל. 
לתופעה יש אנלוג קלאסי באופטיקה: ניקח חומר שאינו מעביר אור דרכו ואינו בולע, כלומר מחזיר את כל האור, וניצור פרוסה דקה ממנו. מבעד לפרוסה נקבל העברה חלקית של אור. ההסבר לכך הוא אותו ההסבר: אור הוא למעשה שדה חשמלי ומגנטי המתנדנדים בזמן. השדה החשמלי הוא פונקציה רציפה ולכן בכניסה לחומר השדה אינו יכול בבת אחת להתאפס, ובמקום זה הוא דועך בתוך החומר באופן אקספוננציאלי. אם החומר הוא דק, אזי השדה החשמלי לא ידעך לגמרי ל-0 בתוך החומר ונקבל העברה של אור דרכו.

היסטוריה

תופעת המנהור התגלתה לראשונה על ידי גאורג גאמוב שהשתמש בה בשביל להסביר את קרינת אלפא. קרינת אלפא היא תהליך של התפרקות רדיואקטיבית שבה גרעין האטום פולט החוצה חלקיקי אלפא, שהם למעשה אטומי הליום מיוננים. על מנת שתהיה קרינת אלפא, חלקיקי האלפא צריכים לעבור דרך 'קיר': דרך מחסום הפוטנציאל שיוצר סביבו הגרעין. בעקבות הרצאה שנתן גאמוב בנושא, בנו ג'ון קוקרופט וארנסט וולטן מאיץ חלקיקים המגיע לאנרגיה של כמה מיליוני וולטים, ובעזרתו הצליחו לראשונה לבקע את הגרעין (תגלית שעבורה הם קיבלו פרס נובל לפיזיקה בשנת 1951). אנרגיית המאיץ לא הספיקה בשביל לעבור את מחסום הפוטנציאל שיוצר גרעין האטום, אך בזכות תופעת המנהור, ניתן היה לפרק את הגרעין בכל זאת. ניסוי זה החל עידן חדש בפיזיקה - עידן המאיצים. 
גאמוב גם הבין שתופעת המנהור היא תופעה קוונטית כללית, שאיננה מיוחדת רק לקרינה גרעינית. 
לתופעת המנהור קיימים היום שימושים רבים. לדוגמה מיקרוסקופ מנהור סורק משתמש בתופעה על מנת לסרוק פני שטח של חומרים. על בסיס התופעה עובד זיכרון מסוג זיכרון הבזק, כאשר מתאפשר מעבר של אלקטרונים בין הדקי טרנזיסטורים המהווים בורות פוטנציאל.
בחורים ערומים שרים

עלילה

למחזמר זה אין עלילה; המופע כולל כ-15 שירים, העוסקים בנושאים שונים, כגון חייהם של הומוסקסואלים בניו יורק, עירום גברי, יציאה מהארון, ברית מילה, אוננות ואהבה. השירים מבוצעים על ידי שמונה שחקנים, כשהם בעירום מלא, בדרך כלל.

עיבוד קולנועי

בשנת 2007 חברת הפצת הסרטים האמריקאית TLA Releasing הפיצה את הקומדיה המוזיקלית "!Naked Boys Singing" - עיבוד קולנועי של המחזמר מאוף-ברודוויי.