google/wiki40b huggingface dataset:
פוסט בופ

הפוסט-בופ הוא הסגנון המרכזי של הג'אז בשנות ה-50 המאוחרות ושנות ה-60. הזרם צמח מתוך המורשת האדירה שהנחיל הסקספוניסט צ'ארלי פרקר, הבי בופ, ומכאן שמו - פוסט-בופ (בעברית, אחרי או מעבר לבופ).
בשנות ה-50 התחושה בקרב עולם המוזיקה הייתה שהביבופ של פרקר המבוסס לרוב על אותו מהלך הרמוני, מאלתורים המבוססים על אותם פראזות ריתמיות וצלילי מתח דומים, מוצה עד תומו. באותו זמן הביבופ כבר היה בתהליך דעיכה עמוק, כאשר הסגנון השלט בג'אז היה ההארד-בופ שאפשר לראותו כהמשך ישיר של הביבופ והוא משתמש באותם עקרונות הרמוניים ומלודיים בדרך כלל, בשילוב השפעות מגוספל ובלוז. מוזיקאים רבים, ביניהם מיילס דייוויס, ווין שורטר, ביל אוואנס ועוד, ביקשו לנסות שילובים הרמוניים מורכבים יותר, והחלו מתייחסים לאלתור ממקום אחר לגמרי - במקום לשים דגש על צלילים מסוימים לדרגות מסוימות בסולם, החלו חושבים בצורה קווית יותר, מלודית, והעיזו לברוח מהצלילים "המתבקשים" שתבע הביבופ. 
עידן הפוסט בופ התברך גם במגוון עצום של מוזיקאים צעירים מוכשרים באופן יוצא דופן, כאשר ביניהם רון קרטר, קית' ג'ארת, הרבי הנקוק, ווין שורטר, צ'יק קוריאה, וכן מוזיקאים אירופאים - פלה דניאלסון, מישל פטרוצ'יאני ועוד. 
הזרם החדש והמהפכני היווה פתיחת דלת ל"פורענות" מוזיקלית שלא הייתה מתאפשרת בלעדיו. ניסיונות מוזקליים שהתפתחו לסגנונות של ממש - הפרי ג'אז, פיוז'ן, פרוגרסיב ביג בנד, ג'אז אוונגארד ועוד.
מוד מנוני

ביוגרפיה

מוד מנוני נולדה בעיר הבלגית Kortrijk, אך בילתה את שנות ילדותה הראשונות בסרי לנקה. לאחר שלמדה קרימינולוגיה באוניברסיטת בריסל, היא החלה בהכשרה אנליטית אצל אחד הפסיכואנליטיקאים החלוצים בבלגיה, Maurice Dugautiez. לאחר מכן, ב-1949, היא עברה לצרפת, שם התחתנה עם אוקטב מנוני. 
 בזמן שהותה בפריז, היא יצרה קשר עם פרנסואה דולטו (Francoise Dolto), ועברה אנליזה נוספת אצל ז 'אק לאקאן, שבו תמכה, ביחד עם סרז' לקלייר ו- Jean Clavreul, בזמן הפיצולים שהתרחשו בפריז ב-1953 ואחר כך שוב ב-1963.
החל מ-1964, עם הפריצה קדימה של התנועה הלאקאניאנית, מנוני החלה להשפיע באמצעות עבודתה באופן מהפכני על דור שלם בצרפת - הורים, מורים, מטפלים בילדים ואנליטיקאים. היא נפטרה בפריז.

על הילד המעוכב

בסמינר הראשון שלו שהתפרסם, לאקאן הזכיר את מוד מנוני והמליץ על הספר שלה שבדיוק יצא לאור, 'הילד המפגר ואמו'. בספר הזה מנוני קובעת שהמטופל שאינו עומד בנורמות אינו מסוגל להפריד את האגו שלו מהאם. במקום זאת, מתקיימת סימביוזה מסוימת: השורשים של פסיכוזות אלה, במילים של Bernard Touati הלאקאניאני, "רשומים בלא-מודע האימהי, כשהילד הפסיכוטי אינו מקבל הכרה כסובייקט מתאווה... וקופא כאובייקט חלקי הנתון לאומניפוטנטיות האימהית".

הדיבור של הילד

מנוני יצרה הבחנה בין מה שהיא כינתה "דיבור מלא" ו"דיבור ריק" - ביחס לשפה של הילד. הדיבור הריק מתייחס לשפה של הילד הספוגה בסמלים של ידע הורי, והוא מנוגד ל'דיבור המלא' - המדובר מהלב. בקישור שעשתה בין הרעיונות שלה ובין תפישתה של אליס מילר על הילד הצייתן-מדי, מנוני טענה ש"הסובייקט של המילים אינו בהכרח הילד", והחלה להיות מודאגת מן האפשרות שהורים המציפים רגשית מונעים מהילד את האכלוס והבעלות שלו על התנסויותיו שלו-עצמו. 
כל ילד, היא מציינת, נולד לתוך שיח הורי הקיים לפני לידתו; ובנסיבות מסוימות הנטל המנכר שבציפיות ההוריות עלול לחסום את תחושת הזכאות של הילד לדיבור ולחיים משלו.

מרכזי תמיכה ואנטי-פסיכיאטריה

מנוני התמחתה במחלות נפש אצל ילדים, וב-1969 הקימה את בית הספר  Bonneuil-sur-Marne, פרויקט של קהילה שבה חיים ילדים עם אוטיזם ופסיכוזה. בכך, היא תוארה כ"כזאת שהושפעה באופן עמוק מהאנטי-פסיכיאטריה של ליינג וקופר", השפעה אשר ניתן אולי גם לראותה בתפישתה את הילד כדובר של המשפחה הלא-מתפקדת. עד לרפורמה שנעשתה בו כבית-חולים לאשפוז יום ב-1975, Bonneuil היה מוסד מוביל ובעל השפעה, שהיה ידוע במגוון הרחב של שיטות טיפול וההתעלמות שלו מגבולות מסורתיים.
מנוני גם תרמה בהקמת ה- LVA, "מקום מגורים ואירוח", מרכזי תמיכה קטנים רפואיים-חברתיים שמספרם עלה על ארבע מאות בשנת 2007.

השפעות רחבות

אחרי מותו של לאקאן, וההתפצלות של התנועה הלאקאניאנית, מנוני, ששמרה על החברות שלה ב- IPA באמצעות החברה הבלגית, החלה למלא מעין תפקיד מאחד, בניגוד לזה של לה-קלייר.
הסינתזה הייחודית שהיא עשתה בין התאוריות הלאקאניאניות ובין אלה של ויניקוט הובילה לכך שנקודות המבט החדשות הללו על התפתחות הילד יכלו להיות מובאות לכדי בולטות רחבה הרבה יותר.

מחקרים בספרות

מנוני חשבה שהמוות המוקדם של אימו של Poe, והחשיפה שלו לגופתה, הם המפתח לרומנטיציזם הקודר של כל כתביו שהופיעו לאחר מכן.
עומר אשיק

טורקיה

אשיק נולד בעיר בורסה בשנת 1986. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת הנוער של פנרבחצ'ה אולקר הטורקית, עמה זכה באליפות המדינה לנוער. בעונת 2005/2006 הצטרף לקבוצת הבוגרים של פנרבחצ'ה, ולאחר שני משחקים במדיה הושאל לקבוצת "יסליק ספור קולובו" מהליגה השנייה בטורקיה. בעונה הבאה חזר לליגה הבכירה כשחתם באלפלה קולובו, בה היה אחד השחקנים הבולטים ורשם ממוצעים של 10.8 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2007/2008 שב אשיק לשחק בפנרבחצ'ה תחת המאמן בוגדאן טאנדביץ', רשם ממוצעים של 7.8 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק, אך נפצע בברכו ולא שיחק במשך כשישה חודשים. לאחר חזרתו בסיום אותה עונה שבר את הבוהן ונעדר מהמגרשים כחודשיים נוספים. בעונת 2008/2009 זכה עם פנרבחצ'ה באליפות טורקיה ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה הטורקית.

שיקגו בולס

בדראפט ה-NBA ‏לשנת 2008 נבחר אשיק בבחירה ה-36 על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס, וכבר בערב הדראפט הועבר בטרייד לשיקגו בולס. לאחר בחירתו בדראפט נשאר אשיק לשחק בפנרבחצ'ה, ועשה את המעבר לליגת ה-NBA רק כעבור שנתיים, בשנת 2010. ב-27 באוקטובר 2010, ערך אשיק את הופעת הבכורה שלו במדי שיקגו בולס, במשחק חוץ מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר. אשיק שימש כמחליף לג'ואקים נואה בעמדת הסנטר בשתי עונותיו בשיקגו, והעמיד בהן ממוצעים של 2.9 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.

יוסטון רוקטס

ב-20 ביולי 2012 חתם אשיק על חוזה עם יוסטון רוקטס לשלוש שנים בהן הרוויח כ-25 מיליון דולר. ב-18 בינואר 2013 רשם אשיק שיא קריירה כשקלע 22 נקודות בהפסד קבוצתו לאינדיאנה פייסרס. ב-1 באפריל 2014 הוא קבע שיא קריירה של 23 ריבאונדים בהפסד קבוצתו לברוקלין נטס. חמישה ימים מאוחר יותר השווה אשיק שיא זה בניצחון קבוצתו על דנוור נאגטס.

ניו אורלינס פליקנס

ביולי 2015 הועבר אשיק לניו אורלינס פליקנס, כחלק מטרייד ששלח ליוסטון את טרבור אריזה והביא לפליקנס גם את עומרי כספי.

סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2017/2018.‏‏
תיבת דו-שיח

בממשק משתמש גרפי של מחשבים, תיבת דו-שיח (באנגלית: Dialog box) היא חלון המאפשר הדדיות או דיאלוג בין המשתמש האנושי לבין התוכנה. תיבת דו-שיח עשויה למסור מידע או לבקש מהמשתמש לבצע פעולה. תיבת דו-שיח מספקת למשתמש אמצעי להורות כיצד לבצע פקודה או להגיב לשאלה או התרעה.
תיבת דו-שיח עשויה להיות חלון מודאלי (המחייב את המשתמש להגיב לפני שתוחזר השליטה אל התוכנה שיזמה את הופעת התיבה) או בלתי-מודאלי, בתלות באינטראקטיביות הנדרשת.
הסוג הפשוט ביותר של תיבת דו-שיח הוא התרעה, המציגה מסר ודורשת שהמשתמש יאשר שהבחין במסר (לרוב באמצעות כפתור או. קיי.) או יקבל החלטה אם לאשר פעולה או לבטלה. התרעות משמשות גם לחיווי על סיום מכוון או קריסה בלתי מכוונת של תוכנה או מערכת הפעלה (כמו למשל מסך המוות הכחול). מומחי שימושיות מבקרים התרעות כאלו, משום שאינן תורמות מידע שימושי למשתמש, אינן משיגות את המטרה המצופה - הגנה מפני שגיאות שנגרמו עקב פעולות הרסניות, וקיימות להן חלופות טובות יותר.
כל אנשי המלך (סרט)

הסרט

הסרט מספר על עלייתו ונפילתו של הפוליטיקאי וילי סטארק, שמגיע מאזור כפרי היישר לכהונת מושל, ובדרך מאבד את תמימותו והופך להיות מושחת כמו קודמיו בתפקיד.
רוסן, במאי הסרט והמפיק, הציע בתחילה את התפקיד הראשי לג'ון ויין, אך הוא סירב כשמצא את התסריט כלא פטריוטי כלפי ארצות הברית במובנים רבים.
ברודריק קרופורד, מי שלבסוף לקח את התפקיד, זכה בפרס האוסקר כשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 1950, כשהוא ניצח בהתמודדות את ג'ון ויין שהתמודד על סרטו חולות איוו ג'ימה.

התייחסויות

ב-2001 הכריזה ספריית הקונגרס על הסרט כ"משמעותי מבחינה תרבותית" והוא נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
עיבוד נוסף לספר נעשה בשנת 2006, שהיה גרסה מחודשת (remake) לסרט הראשון, בו מככבים שון פן (כווילי סטארק), ג'וד לאו, אנטוני הופקינס וקייט וינסלט.
חליטת צמחים

חליטת צמחים היא משקה המוכן על ידי השרייה של חלקי צמח שונים ממינים שונים במים רותחים.
חלקי הצמח אשר יכולים לשמש לחליטה הם לרוב עלים אולם קיימים גם חליטות של שורשים וחלקי צמח אחרים.
הכנת החליטה כוללת השרייה של חלקי הצמח בכלי מתכת, חרס או זכוכית במים פושרים לפרק זמן של מספר דקות ועד מספר עשרות דקות, לאחר מכן הבאה לרתיחה ובישול לפרק זמן נוסף של מספר עשרות דקות ולפעמים עד שעות ספורות. הבישול יכול להעשות בכלי סגור או לחלופין בכלי פתוח במטרה לאדות חלק מהמים ולהעלאת ריכוז החליטה.
בסיום הבישול מסוננים חלקי הצמח ומתקבל נוזל החליטה.
ברפואה העממית קיימות חליטות צמחים המשמשות להכנת שיקויים שמיוחסת להם סגולה רפואית.
כיום משווקות חליטות צמחים מסוגים שונים בשקיקים להכנה מהירה (בדומה לשקיקי תה), ויש המכנים אותן בטעות "תה צמחים" למרות שאינן מכילות כלל עלי תה, ובזכות כך הן נטולות קפאין.
פרודיות לפורים

פָּרוֹדְיוֹת לפורים הן פרודיות המיועדות לקריאה בחג הפורים, הנפוצות בגרסאות שונות בקרב היהודים, החל מתקופת הראשונים. הפרודיות מחקות את המקרא, התלמוד, התפילה, הסליחות, ועוד. הנושא העיקרי הוא מצוות השכרות בפורים שהורחבה ל"איסור" שתיית מים ואף ל"בל יראה" על מים. הפרודיות גררו ביקורת רבנית שהביאה עד לכדי קריאה לשריפת הספרים.

מסכת פורים

מסכת פורים הייתה במהלך הדורות לפרודיה הפורימית הנפוצה ביותר. בתחילת המאה ה-20 כבר היו למסכת פורים עשרות גרסאות, אחת הגרסאות הנפוצות היא תלמוד שיכורים שנדפס בוורשה ה'תר"ץ, בה שמות האמוראים הוחלפו בשמות הקשורים בשתיית יין, רב יינא (תחליף לרב ייבא) רב כדא, רב חמרא, רב שתיין, וכדומה. את המהרש"א מחליף "מהרש"ע". בסוף הספר נדפסה "הגדה לליל שיכורים" כפרודיה להגדה של פסח, וסליחות לפורים.
החוקר אליעזר סגל טען כי דברי התלמוד "המן מן התורה מניין..." הם פרודיה לחג הפורים, ומצביעים על קיומו של לימוד תורה פארודית כבר בתקופת התלמוד.

ביקורת רבנית

מראשוני המתנגדים לפרודיות התורניות היה הרב שמואל אבוהב. בשו"ת דבר שמואל כתב הרב אבוהב כי האיסור שנאמר בשולחן ערוך על קריאה במחברות עמנואל, קיים גם לגבי מסכת פורים, ונוסף עליו גם איסור חילול השם. הרב נפתלי כ"ץ ביקש לגזור נידוי על המדפיסים, ושריפה על הספרים. גם החיד"א כתב כי "עוון חמור מאוד לחבר דברי ליצנות מעין דוגמה למשנה ותלמוד... וקל וחומר למי שחיבר כמו מקרא - אוי ואבוי". הרב שלמה קלוגר אסר לקרוא בספריו של משה מנדלסון, בין השאר מפני שחיבר סליחות לפורים.
בעקבות הביקורת הקשה היו שניסו לחבר מסכתות פורים נקיות מליצנות וסברו כי עליהן לא יחול האיסור. גם הרב יעקב ישראל קניבסקי חיבר מסכת פורים כשלמד בישיבת נובהרדוק.

פרודיות להמן

בחלק מהקהילות נהגו לערוך אשכבה היתולית להמן, כפרודיה לתפילת האשכבה הנהוגה בקהילות אלו על נפטרים. גם למנהג זה ישנה התנגדות בספרי ההלכה, אך רבים התייחסו אליו בחיוב והוא התקבל בהרבה קהילות. בדומה למנהג זה יש המפרסמים מודעות אבל על המן. בנוסף חוברו נוסח כתובה להמן, צוואה של המן ועוד.
מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו

ביוגרפיה

פרנסיסקו נולדה בסנטיאגו דה קאלי לאם מעצבת אופנה ואב מוזיקאי. מגיל צעיר היא החלה ללמוד בלט וב-1981 הופיעה לראשונה בסרט. לאחר מכן עברה לניו יורק על מנת ללמוד אנגלית ושם גם החלה לדגמן. ב-1984 השתתפה בתחרות מיס קולומביה, נבחרה לסגנית שנייה וייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם ב-1985.
ב-1986 החלה לשחק בטלנובלה "Gallito Ramirez" עליה זכתה בפרס, לאחר מכן הגישה גם תוכנית מהדורת חדשות בטלוויזיה.
במהלך שנות התשעים שיחקה בספרד בסדרה "Brigada Central".
בשנת 2000 החלה לשמש שגרירה של רצון טוב עבור ארגון UNICEF. מ-2001 ועד 2002 הנחתה את הגרסה הקולומביאנית של תוכנית המציאות "הישרדות". ב-2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה "פידל", סרט ביוגרפי אודות שליט קובה פידל קסטרו.
ב-2009 שיחקה בסרט "Of Love and Other Demons" המבוסס על רומן מאת גבריאל גארסיה מארקס ומהווה קופרודוקציה קוסטה ריקאית-קולומביאנית, הסרט נשלח לייצג את קוסטה ריקה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
סלק

זנים שונים

קיימות שלוש קבוצות של זני סלק: מתורבתים, בר ועשבים. מבין הזנים המתורבתים, בולט בחשיבותו סלק הסוכר, המכיל כמות גדולה של סוכר בשורשיו ומשמש לייצור יותר מ-40% מהסוכר הלבן בעולם. מספר זנים מתורבתים אחרים, הנבדלים קלות אלו מאלו בטעמם ובמרקמם, קרויים סלק אדום ומשווקים למאכל.

סלק הבר

הסלק המצוי גדל כעשב בר באירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה באזורים הסמוכים לים, ובעוד מספר אזורים באסיה. בישראל הוא מצוי בבתי גידול מופרעים - גינות, שדות, צידי דרכים וקרקעות עזובות. עליו טובים למאכל.

גידול

טמפרטורת גדילה אופטימלית בתחום 15 עד 23 מעלות צלזיוס. בגידול שורש, מומלץ לגידול באדמה פורייה, תחוחה ומנוקזת היטב. עמיד בפני מליחות קרקע ומים. ניתן להשקיה במים מליחים. רגיש למחלות שורש, קישיון ונמטודות לכן יש להקפיד על מחזור גידולים ולא לזרוע אותו שוב באותו מקום ברציפות. הסלק יבוא כגידול שני לאחר זיבול אורגני. סלק זורעים בעומק של 2 ס"מ. הצצת נבטים לאחר שישה ימים. את הסלק יש להשקות בתכיפות ובאופן סדיר לקבלת שורש איכותי ואחיד. מרווחי ההשקיה בקיץ 3 - 6 ימים, בסתיו ובאביב 4 - 7 ימים.

אחסון

ניתן לשמור על הסלק במקרר עד שלושה חודשים בטמפרטורה הקרובה לאפס מעלות צלזיוס ובלחות יחסית של 10 אחוז. בלחות אוויר נמוכה מצטמק הסלק וכומש.

ביהדות

בתלמוד מופיע הסלק בשם סלקא, בתור אחד מסימני ראש השנה, עליו נהוג לברך כיום "שיסתלקו אויבינו ושונאינו" אף שהמנהג המקורי היה לברך "יסתלקו חטאתינו".
אנגקור ואט

מבנה

המקדש מוקף בחומה בגובה 4.5 מטר, שהיקפה הוא 1024 מטרים (ממערב למזרח) על 802 מטרים (מצפון לדרום). בתוך החומה קיים שטח פתוח ברוחב 30 מטרים, ואחריו חפיר מלא מים ברוחב 190 מטרים. ניתן להגיע אל האי המלאכותי שעליו ניצב המקדש, דרך סוללה ממזרח או דרך מוגבהת ממערב.

היסטוריה

התכנון והבניה של המקדש מתוארכים למחצית הראשונה של המאה ה-12 לספירה, בזמן שלטון המלך סוריוורמאן השני (Suryavarman II, שלט בין 1113 עד סביבות 1150). המלך הקדיש את המקדש לפולחן וישנו, שעד אותה תקופה היה משני לפולחן שיווה. שמו המקורי של המקדש אינו ידוע, היות שלא נמצאו כל תעודות או כתובות בו שם המקדש מופיע. העבודות נסתיימו כנראה עם מות המלך ולכן ישנם תבליטים לא גמורים. 
בשנת 1177 המקדש הותקף על ידי בני הצ'אם (Cham, עם שחי בוייטנאם של היום), אויבי החמרים. לאחר מכן האימפריה חזרה למקומה על ידי המלך החדש, ג'איאוואראם השביעי (Jayavaram VII), שקבע את בירתו (אנגקור תום, Angkor Thom) ואת המקדש שלו (Bayon) מספר קילומטרים צפונה משם.
במאה ה-14 או ה-15 המקדש הוסב לבודהיזם-טהרוואדה והוא משמש כמקדש בודהיסטי עד היום. למרות שהוא הוזנח אחרי המאה ה-16, הוא לא ננטש מעולם. משמעותו של שמו הנוכחי, אנגקור ואט, היא מקדש הבירה (ואט - מקדש; אנגקור - מהמילה הסנסקריט נגארה, שמשמעותה בירה).

אנגקור ואט כיום

עבודות שימור במקדש בוצעו על ידי הממשלה ההודית בין השנים 1986 ל-1992. בשנות ה-90 המשיכו מאמצי השיקום במקום, במקביל לעלייה חדה בכמות התיירים. ב-1992 הוכרז אנגקור כאתר מורשת עולמי על ידי אונסק"ו, שהזרים אליו כספים ועודד את הממשלה הקמבודית לפעול לשימור האתר. 
לפי נתוני הממשלה, ביקרו בפרובינציית סיאם ריפ בה שוכן אנגקור ואט כ-677,000 תיירים זרים, כ-50% מכלל התיירים שנכנסו למדינה. העלייה בתיירות הביאה גם לתופעות שליליות, כמו מספר מקרים של ונדליזם (כגון גרפיטי). כן הוספו בעקבות התיירות הגוברת חבלים ומדרגות עץ כדי להגן על התבליטים והרצפות.
בריל

סוגים

סוגים שונים של בריל נחשבו כאבני חן מהתקופה הפרהיסטורית. בריל ירוק קרוי אזמרגד או גם ברקת, בריל אדום הוא ביקסביט או אזמרגד אדום או אזמרגד השני, בריל כחול הוא אקוומרין, בריל ורוד בשל כמויות זעירות של צזיום הוא מורגניט (על שם המיליארדר ג'יי. פי. מורגן שהיה אספן אבני-חן), בריל לבן הוא גושניט, ובריל שקוף בצבע צהוב מבריק קרוי בריל מוזהב. גוונים נוספים כגון צהוב-ירוק בשל ברזל עבור ה-הליודור וצהוב דבש גם הם נפוצים.

תפוצה

ניתן למצוא בריל בעיקר בפגמטיטים גרניטיים, אך גם בשיסט נציצי בהרי אורל ולרוב יחד עם בצרים של המתכות בדיל וטונגסטן. בריל מצוי במדגסקר (בעיקר בצורת מורגניט) ובכמה מדינות באירופה כדוגמת אוסטריה, גרמניה ואירלנד.
המקור המפורסם ביותר בעולם לאזמרגדים הוא במוסו (Muso) וצ'יבור (Chivor) שבקולומביה שם הם מצויים באופן ייחודי באבן גיר. אזמרגדים מצויים גם בטרנסוואל שבדרום אפריקה, מינאס ז'ראיס בברזיל ובקרבת מוּרסינקה שבהרי אורל. בארצות הברית נמצאו אזמרגדים בצפון קרוליינה. בפגמטיטים של ניו אינגלנד התגלו גבישי בריל גדולים במיוחד, כולל גביש מסיבי אחד שמידותיו 5.5 מטרים על 1.2 מטרים ומשקלו 18 טון. מקומות נוספים בהם מוצאים בריל בארצות הברית כוללים את דרום דקוטה, קולורדו, יוטה וקליפורניה.
נובי פאזאר (בולגריה)

היסטוריה

התיישבות ראשונה במקום הייתה בעידן הממלכה התראקית ובהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית. בסמיכות לעיר נמצאו שרידי מבנים וביצורים מתקופת האימפריה הביזאנטית, המתוארכים למאה ה-6. בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה ואחר כך השנייה. באמצע המאה ה-14, נכבש המקום על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית ובסוף המאה ה-15 הוקם כפר, שהתפתח ליישוב המודרני. במהלך המאה ה-18 גדלה אוכלוסיית הכפר לכלל עיירה, והעות'מאנים הקימו במקום מגדל שעון, מסגד וחמאם. העיירה שוחררה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והפכה חלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום, בולגריה. לאחר המלחמה בוצע בכל בולגריה טיהור אתני והאוכלוסייה המוסלמית אולצה להגר לשטחי האימפריה העות'מאנית.

דמוגרפיה

מרבית האוכלוסייה ממוצא בולגרי, בני הדת הנוצרית אורתודוקסית.

כלכלה

כלכלת העיר נסמכת על מפעל לייצור זכוכית, מפעלי מתכת, מוצרי חשמל ומפעל לעיבוד מזון.
מהומות גורדון

מהומות גורדון (Gordon Riots) היו מהומות אלימות בלונדון, בירת בריטניה במהלך השבוע הראשון של חודש יוני 1780.
לורד ג'ורג' גורדון, על שמו קרויים המאורעות, היה לורד (חבר בפרלמנט הבריטי), בנו של דוכס סקוטי וככל הנראה גם מעורער בנפשו (מאוחר יותר בחייו הוא התגייר והפך ליהודי שומר מצוות, מעשה שהוביל להחרמתו בידי הכנסייה). בעת המהומות, גורדון ראה לעצמו משימה להנהיג תנועת התנגדות כנגד הנצרות הקתולית והאפיפיור מחד, וממשלתו של הלורד נורת' בבריטניה מאידך.
גורדון זעם כשנודע לו שלקתולים בבריטניה ניתנה הקלה בחוק בדמות סילוק הסעיפים הדתיים משבועת הנאמנות שנדרשה ממגויסים לצבא. בעקבות כך החל גורדון לאגד ולשלהב את פועלי הדחק בשכונות העוני של לונדון כנגד הקתולים.
ב-2 ביוני 1780 נשא נאום בעניין בפרלמנט, נאומו כלל קריאה לחוסר סובלנות דתית בכלל ולביטול החוק בפרט. במהלך הנאום התגודד בחוץ המון תומכיו שזכה למספר שילהובים שהגיעו מצדו של גורדון. ההמון החל להשתולל ולערוך מהומות בכל רחבי לונדון. המהומות כללו ביזה והצתות של מבנים. ההתקפה כוונה נגד הקתולים וכמה אנשי שלטון לא אהודים. כמו כן היה שחרור כללי של אסירים מכמה בתי כלא. ההמון הוכנע לבסוף על ידי גדודי אזרחים-מתנדבים שהחזירו את המצב לקדמותו.
ההיסטוריון פרנקלין פורד טוען שהמהומות הביאו בסופו של דבר, בשילוב גורמים אחרים, לנטישת הניסיון להנהגת רפורמות ליברליות על ידי חברי הפרלמנט. פורד טוען שלמרות שהמהומות לא היו קשורות ישירות לניסיונות הרפורמה של חברי הפרלמנט, הם הביאו לחשש שכל דיון בנושא רפורמיסטי עלול להיות מסוכן, שכן האלימות המהפכנית, שממנה ביקשו חברי הפרלמנט להימנע, מבעבעת מתחת לפני השטח.
חסידי תזת עידן המהפכות (בתוכם ההיסטוריון ז'אק גודשו) רואים במהומות גורדון חלק ממכלול המהפכות שפקדו את אירופה בסוף המאה השמונה עשרה ורואים באירוע מרד עממי שלא רק על בסיס דתי.
מהומות גורדון מתוארות ברומן ההיסטורי של צ'ארלס דיקנס "בארנבי רודג'" (Barnaby Rudge).
רומן פטרוביץ', נסיך רוסיה

ביוגרפיה

רומן נולד ב-17 באוקטובר 1896 בסנקט פטרבורג שהשתייכה לאימפריה הרוסית, לפיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה - נכדו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ולמיליצה, נסיכת מונטנגרו, בתם של ניקולא הראשון, מלך מונטנגרו ומילנה ווקוטיץ'.
בשנת 1916 סיים רומן את האקדמיה להנדסה בקייב, ולאחר מכן הוצב ברגימנט בזירת הקווקז. לאחר המהפכה הרוסית נעצר רומן על ידי הבולשביקים והושם במעצר ליד סבסטופול. במרץ 1918 רוסיה חתמה על הסכם הפסקת נשק עם גרמניה והכוחות הגרמניים שחררו את חברי משפחת המלוכה. באפריל 1919 עזב רומן את חצי האי קרים יחד עם הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה ובני משפחה אחרים, על גבי הסיירת הבריטית מרלברו.
ב-16 בנובמבר 1921 התחתן פיוטר עם הרוזנת פרסקוביה דמיטרייבה שרמטייבה, בתם של הרוזן דמיטרי סרגייביץ' שרמטייב והרוזנת אירינה אילריונובנה וורונטסוב-דשקוב, ממנה נולדו לו שני בנים. בשנת 1936 עברו רומן ומשפחתו להתגורר באיטליה, אולם בשנת 1941 סירב לקבל את כתר מונטנגרו שהוצע לו על ידי איטליה הפאשיסטית. בשנת 1946 הפכה איטליה לרפובליקה, ובעקבות כך נאלצו רומן ומשפחתו לעזוב את איטליה, ובשל כך הם עברו להתגורר במצרים, שם הלכו בניו ניקולאי ודימיטרי לעבודה, הבכור עסק במכירת טבק, והצעיר עבד במפעל הרכב של פורד.
בשנת 1954 חזרו רומן ומשפחתו לאיטליה, שם הוא החל לכתוב זיכרונות, ולנהל התכתבות נרחבת עם קרובי משפחה מפוזרים ברחבי העולם. הנסיך רומן פטרוביץ' תכנן לכתוב שני ספרים, האחד על חייו לפני המהפכה והשני על חייו בגלות. אבל התוכניות שלו לא התגשמו, הוא הצליח לסיים רק את החלק הראשון, אשר יצא לאור רק בשנת 1991.
דבר חשוב נוסף בחייו של רומן היה הקמת "איגוד בני משפחת רומנוב", ארגון שמטרתו לחזק את הקשר בין צאצאי בית רומנוב. באמצע שנות ה-70 הוא החל לשים לב לכך שהיחסים בין בני המשפחה החלו להיחלש, רבים, כתוצאה מהגירה, לא היו רק במדינות שונות, אלא גם ביבשות שונות. כפי שציין בנו הצעיר של רומן - דימיטרי רומנוביץ, "בבוקר ישב אבי לעיתים קרובות ליד מכונת הכתיבה רמינגטון וכתב לקרובים, לפעמים 5-6 מכתבים ביום". במאמציו של רומן פטרוביץ' שוחזרו הקשרים בין בני המשפחה.
ב-23 באוקטובר 1978 מת רומן ברומא, ובשנת 1980 מתה גם אשתו הרוזנת פרסקוביה דמיטרייבה שרמטייבה.
אייל שוימר

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי בגדוד שקד ועבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס מונה למפקד מחלקה בחטיבה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד רותם. במבצע צוק איתן שימש מפקד גדוד שקד והוביל אותו בלחימה כנגד פעילי החמאס בעזה. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של עוצבת אדום. ביולי 2018 מונה למפקד חטיבת הנגב.
אליצפן בן עוזיאל

אֱלִיצָפָן בֶּן עֻזִּיאֵל (נקרא גם: אֶלְצָפָן) הוא דמות מקראית המוזכר כנשיא בית אב במשפחת קהת:
וּנְשִׂיא בֵית אָב לְמִשְׁפְּחֹת הַקְּהָתִי אֶלִיצָפָן בֶּן עֻזִּיאֵל
— ספר במדבר, פרק ג', פסוק ל'
לאחר מותם של שני בני אהרן, נדב ואביהוא, נקרא אליצפן יחד עם מישאל אחיו להוציא את גופותיהם מהמשכן.
אליצפן היה בן דודו של משה רבנו, אהרן הכהן וקורח.
במדרש תנחומא מתואר שהיותו של אליצפן נשיא שבט קהת היה טריגר להצתת מחלוקת קורח ועדתו:
על ידי מה נחלק?
על ידי אליצפן בן עוזיאל אחי אביו, שנעשה נשיא על משפחתו, שנאמר: ונשיא בית אב למשפחות הקהתי אליצפן בן עוזיאל.
אמר קרח: ארבעה אחים היו אחי אבא, שנאמר: ובני קהת עמרם ויצהר חברון ועוזיאל.
עמרם הבכור, זכה אהרן ובניו לכהונה, ומשה אחיו למלכות.
מי ראוי ליטול את השנייה לא השני?!
ואני בנו של יצהר, הייתי ראוי להיות על משפחתי נשיא. והוא עשה בנו של עוזיאל קטן של אחי אבא יהא גדול עלי. הריני חולק ומבטל כל מה שנעשה על ידו.
לפיכך הייתה מחלקותו.
— מדרש תנחומא, במדבר, פרק ט"ז, סימן א'

מקור השם

השם אלצפן מופיע רק בספר שמות, פרק ו', פסוק כ"ב ובספר ויקרא, פרק י', פסוק ד' בכתיב חסר י'. בשאר המקומות השם מופיע בגרסתו המלאה "אליצפן". גם בנוסח שומרון וגם בפשיטתא - הכתיב המקובל הוא "אליצפן". בתרגום השבעים השם המופיע על פי רוב בצורה Ελ(ε)ισαφα(ν).
משמעות השם היא האל צפן, כלומר האל החביא, במובן שבו האל הגן או הושיע בעת צרה. היסוד צפן נמצא גם בשם המקראי צפניה ובשמות שונים במכתבי יב ובחותמות וטביעות עבריות מתקופת בית ראשון. ישנן חותמות עברית בהן נמצא גם השם המקוצר צפן . בפיניקית נמצא השם צפניצדק, ובפונית יש שם אשה צפנבעל.
אפשרות נוספת היא שבשם זה משתקפת מסורת קדומה מאוד של האל "הר צפון" (sapanu) המכונה במקרא "בעל צפון".
דמות נוספת בשם זה היא אליצפן בן פרנך, נשיא מטה זבולון המופיע בספר במדבר, פרק ל"ד, פסוק כ"ה.
פרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר

פרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר (באנגלית: Annie Award for Best Animated Short Subject) הוא פרס אמריקאי לסרטי אנימציה קצרים, שמוענק מדי שנה, משנת 1995.

היסטוריה

הפרס ניתן החל משנת 1995 בכל שנה למעה השנים 1999 ו-2002. בשנת 1998, שונה שם הפרס ל"הישג יוצא דופן בתחום אנימציה קצרה", בשנת 1999 חזר לשם הראשון, בשנת 2000 חזר לשם השני, וב-2005 חזר לשם הראשון וכך זה עד היום.

זוכים ומועמדים

הערה - הזוכה מודגש
זהר פלטי

ביוגרפיה

פלטי נולד בתל אביב, וגדל והתחנך ברמת השרון. הוא בוגר תיכון "רוטברג" בעיר, ובשנת 1982 התגייס לחיל המודיעין. בין שאר תפקידיו כיהן כקצין המודיעין של חטיבת גולני, ראש לשכתו של סגן הרמטכ"ל, האלוף מתן וילנאי, קצין המודיעין של אוגדת יהודה ושומרון וראש זירת הטרור באגף המודיעין. תפקידו האחרון בצה"ל היה סגן ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין. בהיותו בתפקיד זה נמתחה ביקורת על חטיבת המחקר, על שטעתה בתחילת 2006 בהערכתה שהפת"ח ינצח בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית.
בשנת 2006 עבר ל"מוסד", על פי בקשת ראש המוסד, מאיר דגן, ומונה לראש חטיבה באגף המודיעין של הארגון. בשנת 2010 מונה לראש חטיבת המחקר במוסד, ובשנת 2011 מונה על ידי ראש המוסד, תמיר פרדו, לראש מנהלת המודיעין. שנותיו כראש מנהלת המודיעין במוסד התאפיינו בהתמודדות של מדינת ישראל וקהילת המודיעין שלה עם המהפכות בעולם הערבי, מלחמת האזרחים בסוריה ותוכנית הגרעין האיראנית.
בשנת 2016 סיים את תפקידו, ויצא לאוניברסיטת הארוורד, שם היה עמית מחקר בכיר במכון בלפר. בחודש פברואר 2017 הומלץ על ידי ועדה מקצועית בראשות מנכ"ל משרד הביטחון, אלוף (מיל') אודי אדם, להיות ראש האגף הביטחוני-מדיני במשרד הביטחון. ההמלצה התקבלה על ידי שר הביטחון אביגדור ליברמן, ואושרה בממשלה. הוא נכנס לתפקיד זה ב-1 במרץ 2017.
לפלטי תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות יתרה בלימודי המזרח התיכון בתוכנית המנהלים של אוניברסיטת תל אביב. פלטי היה עמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון וחניך בתוכנית הניהול המתקדמת של האוניברסיטה לביטחון לאומי (NDU) בוושינגטון.
פלטי נשוי ואב לשניים.
אסטרטגיה תפעולית

תפקיד התפעול בפיתוח האסטרטגיה

הגישה הרווחת לפיתוח אסטרטגי בהנהלה הבכירה היא לאתר יעדים משותפים, ולפתח אסטרטגיה על מנת לעמוד ביעדים הללו. אזי, לרכוש משאבים הכרחיים על מנת ליישם את האסטרטגיה שנבחרה. גישה זו מיועדת להבטיח שמשאבים יכוונו בצורה יעילה לתחומים שזוהו כאסטרטגיים בניתוח התהליך. הגישה מבוססת על יכולת החברה לחזות תנאי שוק עתידיים, וכך לזהות פערים בין צורכי השוק ויכולות הארגון. יחד עם זאת, היכולת לחזות קדימה בצורה יעילה את השווקים היא מוגבלת. הרעיון הוא שבתנאי שוק דינמיים התוכנית האסטרטגית תצביע על הכיוון הכללי שאליו הארגון צריך לכוון, בהתבסס על היכולות והערכים שהארגון מחזיק. יתרונות אסטרטגיים יופקו מפיתוח יכולות שונות, דרך תחומים שונים, והתאמת היכולות הללו לטכנולוגיות  מתפתחות ולהזדמנויות בשוק.