פטן

סטופות אשוקה

ארבע סטופות הממוקמות בארבע כנפות העיר מתוארכות למאה השלישית לפני הספירה. אמונה מקומית מייחסת את בנייתן לבתו של אשוקה (לימים אשוקה הגדול, קיסר האימפריה המאורית) שכביכול ביקר באזור בשנת 250 לפני הספירה. (לביקור זה אין עדויות היסטוריות.) יחד עם סטופה חמישית שמאמינים כי הייתה במרכז (במיקום בו כיום ניצב ארמון מנגל), צורת העיר המקורית יצרה צורתו של הסמל הבודהיסטי של גלגל דהארמה (דהרמאצ'קרה).

כיכר דורבר

האתרים החשובים ביותר בעיר הם ארמון מנגל (מילולית: הארמון שבמרכז)  וכיכר דורבר (כיכר הארמון) שמולו. מתחם זה הוא אחד מאתרי המורשת העולמית של אונסק"ו שבעמק קטמנדו. מרבית אזור הכיכר קיבל את דמותו הנוכחית במאות השש-עשרה והשבע-עשרה, בעיקר בתקופת שלטונו של המלך סידהי נראסינג  ושל בנו שְרי ניבאס. הארמון עצמו כולל מספר מבנים מפוארים שנוספו בהדרגה על ידי המלכים השונים ומספר מקדשים קטנים, חלקם מוקדש לאלה טאלֶג'ו, האלה האפוטרופסית של מלכי שושלת מאלה. אחד מבנייני הארמון משמש כיום כמוזיאון פטן. 
המקדשים העיקריים בעיר נמצאים בכיכר שממול הארמון. ככלל, המקדשים בחלקה הצפוני של הרחבה קדמו היסטורית לאלו שבחלקה הדרומי. 
בקצה הכיכר הצפוני ניצב מקדש לאל בהימסן, אל מסחר המזוהה כאחת מהתגלמויות שיווה בתרבות הנווארית, וכיום דמותו מזוהה גם עם אחד האחים פּנְדַו מהמהאבאראטה. המקדש, שנבנה בשנת 1681, הוא אחד הפעילים ביותר באזור, והוא מהווה מוקד של פסטיבל שנתי המוקדש לבהימסן. 
מדרום לו נמצא מקדש וִישְוֶשוָאר, על שם אחד מכינויי האל שיווה, שנבנה על ידי המלך סידהי נראסינג בשנת 1627. הכניסה למקדש זה נשמרת על ידי פסלי דמויות רכובות על פילים. ממול למקדש נמצא מזרקת מאני דהארה (מזרקת אבן-החן), מזרקה קטנה המציגה תחריט אבן מורכב של הזוג שיווה ופרוואטי. אגדה מקומית מספרת כי המלך סידהי נארסינג יישאר בפטן ולא יעלה לשמים עד שפסלי הפילים ירדו מהמקדש לשתות מהמזרקה. אגדה אחרת, המתייחסת למיתוס האגם הקדום בעמק קטמנדו, אומרת כי כאשר ירדו הפילים לשתות וכאשר יעוף האנקור המפוסל מעל ראש פסלו של המלך יוג נרֶנדרה הניצב על עמוד אבן במורד הכיכר, אז יתמלא עמק קטמנדו במים מחדש. לאגדות אלו גרסאות רבות ושונות. בישראל ידוע השיר "נפאל" שכתבה רחל שפירא בביצועה של גלי עטרי, שמילותיו נכתבו בהשראת האגדות הכרוכות בפסלים. העמוד עם פסל המלך והציפור נמצא דרומה ממקדש צ'אר נרייאן, והוא מתאר את המלך כורע לכיוון מקדש טאלג'ו שבארמון, כאשר מאחוריו נחש שבראשו ניצב אנקור. לצידי המלך יושבות שתי נשותיו. הפסל נבנה בימי המלך יוג נרֶנדרה, שדמותו ככל הנראה היא המפוסלת, אם כי ישנם נפאלים המאמינים כי זוהי דמותו של סביו סידהי נראסינג. הפסל נחרב לאחר שרעידת אדמה פקדה את המקום. מקדשים חשובים אחרים בכיכר הם מקדש קרישנה, המושך המוני עולי רגל הינדים מנפאל ומהודו, ומקדש צ'אר נרייאן המוקדש לאל וישנו. פעמון ענק נבנה ב-1737 על ידי המלך וישנו מאלה, כמנחה לאלה טאלג'ו, האלה האפוטרופסית של שושלת המאלה. בדרום הכיכר נמצאים הצָ'יסינג דֶוַואל (המקדש המתומן) המוקדש גם הוא לקרישנה, ומקדש בהאי דוואל, שנבנה בשנת 1678 כהעתק של מקדש וישוונאת בעיר ורנאסי בהודו.

קווה בהא

קְוָוה בַהָא (Kwa Baha) הוא המנזר הנווארי הבודהיסטי הגדול והחשוב ביותר, המהווה מוקד עלייה לרגל לבודהיסטים מהאזור. המנזר ידוע גם בשם מקדש הזהב, בגלל שמו הקדום וגגותיו המוזהבים. הוא יוסד ככל הנראה בתחילת האלף הראשון לספירה, והוא שונה מכיכר דורבר בדגשים הבודהיסטיים של האמנות בו. המקום הוא למעשה מתחם הכולל מקדש מרכזי ומקדשים קטנים נוספים. במנזר ניתן למצוא כתובות ותחריטי קיר ממאות השנים האחרונות, ואמנות נווארית הייחודית לעמק קטמנדו.

מקדש קומבהשוואר

מקדש קומבהשוואר הוא מהחשובים והמיוחדים במקדשים ההינדים בנפאל. חלק מהמבנים בו מתוארכים כבר לתקופת הליקצ'אבי (המאות החמישית עד השמינית לספירה), והמקדש המרכזי נבנה במאה ה-14. מיקומו של המקדש מיוחס למיתוס הייסוד של פטן, והאמונה ההינדית אף קושרת את קדושתו לקדושת אגמי גוסאינקונד, אגמים קדושים להינדים הנמצאים גבוה יותר בהרי ההימלאיה, כחמישים קילומטרים צפונית לעמק קטמנדו.