google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף חיים קנטור

ביוגרפיה

קנטור נולד בברוקלין, ניו יורק לנחמה, בת הרב אברהם דוב העכט, רב קהילת הסורים ושליח חב"ד בניו יורק, ויו"ר ראש איגוד רבני אמריקה; והרב יצחק קנטור. בצעירותו גדל בסידני, ולאחר מכן במלבורן, אוסטרליה.
הוא למד בישיבת תומכי תמימים במלבורן ובישיבת תומכי תמימים מוריסטאון, ניו ג'רזי. בשנת תש"ן עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי, שם קיבל סמיכה לרבנות. בכסלו תשנ"ב התחתן עם נחמה דינה, בתו של הרב שניאור זלמן שמוקלער, שליח חב"ד בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בשנת 1993 התאחדו הקהילה האשכנזית והספרדית בתאילנד ופנו לרב משה קוטלרסקי בבקשה שה"מרכז לענייני חינוך" ישלח רב לנהל את קהילתם. לאחר תקופה קצרה נבחר הרב קנטור. בי"ד באייר תשנ"ג הגיע לבנגקוק שבתאילנד יחד עם זוגתו ובתו. עם הגעתו לבנגקוק התחיל ברבנות, החזיר את מקווה הטהרה לשימוש, הנהיג שחיטה כשרה, פתח בית ספר יהודי, הקים בית קברות יהודי ועוד.
כבר בשנה הראשונה לשהותו בבנגקוק הבחין במספר הרב של תיירים ישראלים הפוקדים את המדינה ובעזרת כמה תלמידי ישיבה התחיל לעשות פעילויות עבורם בליל ראש השנה, ליל הסדר, ובהמשך גם סעודות שבת.
מיד לאחר פטירתו של הרבי מליובאוויטש בשנת 1994 פתח הרב קנטור באופן רשמי את "בית חב"ד אור מנחם" - בית חב"ד למטיילים, הראשון מסוגו בעולם, זמן קצר לאחר מכן הביא את הרב נחמיה וילהלם וזוגתו לנהל את הפעילות למטיילים. במשך הזמן הרחיב קנטור את פעילותו ופתח בתי חב"ד בצ'יאנג מאי, קוסמוי, פוקט ובמדינות נוספות לואנג פרבאנג שבלאוס בקמבודיה, נפאל ומומבאי שבהודו.
בצונאמי של 2004 ניהל קנטור מערכת איתור נעדרים, ועזר בשליחת גופות הנפטרים לקבורה במדינת מוצאם. פתח מוקד עזרה לנפגעים המקומיים בסיפוק מצרכי מזון, בגדים ועזרה כספית לכפרים ואזורים שנפגעו באסון. כמה שבועות אחרי האסון אירגן "יום כיף" עם מתקנים ואטרקציות למאות ילדים שאיבדו את ביתם. גולת הכותרת של האירוע היה חלוקת צעצועים לכל ילד וילדה, הצעצועים היו מפרויקט Tsunami Toy Drive שהתחיל קנטור, במסגרתו ילדים מרחבי ארצות הברית שלחו את הצעצועים שלהם לשמח את הילדים התאילנדים – בפרויקט השתתפו אלפי ילדים, את הצעצועים חילק הראשון לציון שלמה משה עמאר. במלאת שנה לצונאמי אירגן טקס "אזכרה" לחללים בהשתתפות הנסיכה אובול ראטאנה.
בהמשך, הביא תחתיו עוד שלוחים לסיוע בפעילות עם בני הקהילה, המונים כהיום כאלף משפחות, ובפעילות עם המטיילים הישראלים הרבים שמגיעים לבקר מדי שנה במדינה. בשנת 2007 נשא את הנאום המרכזי בכינוס השלוחים העולמי, בנוכחות אלפי שליחי ותומכי חב"ד. לרב קנטור 8 ילדים.
הפארק הלאומי יער גיר

פאונה

בפארק מעל 2,375 מיני חיות, מהם 2,000 מיני חרקים, 300 מיני עופות, 38 מיני יונקים ו-37 מיני זוחלים. הפארק ידוע בעיקר באריות שלו, שהוא טורף-העל באזור (טיגריסים לא חיים בשמורה). כמות האריות גדלה מ-411 אריות ב-2010 ל-630 אריות בשנת 2015. חלק מהאריות נשלחים לגני חיות בהודו ומחוצה לה. האריות חיים במרכז גידול מיוחד וסופרים אותם מומחים בכל שנה כדי לוודא כמה מהם מצויים. למרות שהשמורה מוגנת לעיתים נכנסים אליה ציידים לא-חוקיים. כמו כן כמה אריות הורעלו אחרי תקיפת חיות בית. בנוסף הם בסכנה משטפונות, שריפות, בצורות, מגפות ואסונות טבע אך עדיין זו השמורה המוגנת להם ביותר.
בנוסף לאריות ישנם טורפים גדולים אחרים כמו: נמר הודי, חתול ביצות, צבוע מפוספס ותן זהוב, גירית הדבש, נמיית רודי ונמייה הודית אפורה. גם חתול בר מתת-המין Felis silvestris ornata וחתול נמרי כהה, חיים בשמורה אך הם נראים רק לעיתים נדירות.
מהיונקים האחרים נראים בשמורה: חזיר בר הודי, צבי הודי, אנטילופה הודית, ארבע קרן, נילגאי, אייל נקוד ואייל סמבר. נראים בה גם דרבנים, ארנבות ולעיתים גם פנגולין הודי. מבין הזוחלים נראים בשמורה ביערות ובין השיחים מספר פיתוניים, צבי יבשה, לטאות כוח ותניני ביצות, אשר ב-1977 צוות היערות שחרר 1,000 תנינים לאגמי השמורה.
מבין העופות נראים בשמורה מינים רבים ביניהם: 6 מיני נשרים חלקם בסכנה, עיט נחשים מצויץ, עיט נצי מצויץ, עיט ניצי, קטופה מצויה ואוח הודי וכן קלאו אפור הודי, טווס הודי, שליו בוש הסלע, סיס מצוייץ מהמין Hemiprocne coronata, הנקר Yungipicus nanus, מיני זהבניים, פיטיים וציפורי שיר שונות.
היינריך השני, רוזן הסן

ביוגרפיה

היינריך נולד בשנת 1299, לאוטו הראשון, רוזן הסן ולאדלהייד מרבנסבורג, בתו של אוטו השלישי, רוזן רבנסבורג. בשנת 1328 מת אביו, והיינריך עלה לשלטון במקומו.
כאשר נפטר בנו של הנרי,, אוטו, בשנת 1366, הפך האחיין שלו, הרמן, ליורש העצר. בעקבות כך פרצה מלחמה עם אוטו מבראונשווייג. כדי לממן את עלויות הסכסוך עם ברונסוויק, הטיל הנרי מס על כל הטובין המיובאים. ב-3 ביוני 1376 מת היינריך, ואחיינו עלה לשלטון במקומו.
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה

ביוגרפיה

מריה יוזפה נולדה בטירת דרזדן ב-4 בנובמבר 1731. אביה היה אוגוסט השלישי, מלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה. אמה הייתה מריה יוזפה מאוסטריה, בתו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-22 ביולי 1746, התאלמן לואי, יורש העצר של צרפת, בנם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין, כאשר אשתו מריה תרזה רפאלה, נסיכת ספרד נפטרה בעת שילדה את בתם היחידה. אביה של מריה תרזה, פרננדו השישי, מלך ספרד הציע ללואי בת נוספת שלו, מריה אנטוניה כאשה. עם זאת, מלך צרפת בעצתה של פילגשו מאדאם דה פומפדור, דחה את ההצעה. היחסים בין ממלכת צרפת לממלכת ספרד היו יציבים מספיק באותה תקופה, והצרפתים היו מעוניינים לקדם יחסים עם מדינות אחרות. על כן, החליטו לואי ופומפדור להשיא את יורש העצר למריה יוזפה. ב-1743, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, עזבה סקסוניה את בריתה עם צרפת ועם פרוסיה, וחברה אל האימפריה הרומית הקדושה נגד צרפת. מלך צרפת היה להוט מאוד להחזיר את סקסוניה לברית עמו, אולם הייתה בעיה אחת עם הכלה המוצעת: סבה, אוגוסט השני, מלך פולין הדיח בזמנו מכס המלוכה הפולני את סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין, שהיה אביה של אשתו החוקית של המלך, מריה לשצ'ינסקה. המלך חשש שנישואים אלו יעליבו את המלכה, אולם על אף שהגיעו הצעות נוספות, ב-9 בפברואר 1747 התארסו מריה יוזפה והנסיך לואי. 
כצפוי, המלכה התנגדה למהלך. על פי המסורת, לפני הנישואין היה על הכלה ללבוש צמיד ובו דיוקן של אביה. המלכה דרשה במפגיע לראות את הצמיד, והופתעה לגלות בו תמונה של אביה. מריה יוזפה השנונה הסבירה לה שאבי המלכה הוא בעצם סבה לאחר הנישואין. המלכה התרשמה מאוד מהטקטיקה, והיא ומריה יוזפה הסתדרו היטב מכאן ואילך. יחסיה עם בעלה הטרי לעומת זאת, התקדמו בקצב אטי יותר כיוון שהוא עדיין היה אבל על מות אשתו הראשונה. עם זאת, בהדרגה היא הצליחה לכבוש את לבו. באפריל 1748 נפטרה הבת היחידה שילדה ללואי אשתו הקודמת. המוות השפיע קשה על לואי, ומריה יוזפה הזמינה ציור של הילדה והניחה אותו ליד מיטתה. 
כמו בעלה וחמותה, מריה יוזפה הייתה קתולית אדוקה ותמכה במסדר הישועים. שלושתם יצרו מעין משקל נגד להתנהגות החריגה וההוללת של המלך וחצרו. מריה יוזפה ובעלה לא אהבו את הבידורים השונים שהתקיימו בארמון ורסאי מדי שבוע, ונהגו להישאר בבתיהם בזמן הזה. מריה יוזפה התערבה בפוליטיקה רק פעם אחת, בניסיון עקר למנוע את פירוק הסניף של מסדר הישועים בצרפת. ב-1750 נולדה להם הבת הראשונה, מארי זפירין. הוריה שמחו בה מאוד, אולם המלך התאכזב מכיוון שלא הייתה זכר. ב-1751 נולד להם בן בשם לואי. מריה יוזפה ובעלה ריכזו בו כל כך הרבה תשומת לב ואנרגיה עד שילדיהם הבאים סבלו מהזנחה. 
לואי, בעלה של מריה יוזפה, נפטר ב-20 בדצמבר 1765. מריה יוזפה שקעה בדיכאון עמוק אשר ממנו לא התאוששה. בניסיון לנחם אותה, המלך הורה לה לעבור מהחדרים שבהם גרה עם בעלה לחדרים שבהם גרה בעבר מאדאם דה פומפדור (אשר נפטרה ב-1764). הוא ביקר אותה באופן קבוע והקדיש לה תשומת לב רבה. בריאותה של מריה יוזפה התדרדרה בהדרגה, והיא נפטרה ב-13 במרץ 1767 משחפת. היא הייתה בת 35 במותה.
משולם פייבוש הלר

תולדות חייו

משולם פייבוש הלוי הלר נולד בשנת תק"ב (1742) או קודם לכן למשפחה מכובדת בקרב יהדות גליציה שבניה כיהנו כרבנים ופוסקים מפורסמים. מצד אביו, היה מיוחס לרבי יום טוב ליפמן הלר (מחבר "תוספות יום טוב") ולמקובל רבי שמשון מאוסטרופולי. אביו, רבי אהרן משה, שימש אב בית דין בסניאטין. אחיו המבוגר, רבי אברהם נח הלוי הלר (מחבר הספר "זריזותיה דאברהם"), ודודו מצד אביו, רבי יהודה הלוי הלר מאלקסניץ, נמנו עם חברי הקלויז המפורסם של ברודי.
רבי משולם פייבוש הלר נישא פעמיים. רוב שנותיו חי בעיירה זְבַּרַז' (Збараж) שבגליציה המזרחית, סמוך לעיר ברודי. ככל הראה לא כיהן במשרה רשמית. הוא הצטרף לחבורה החסידית של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב והיה לתלמידו המובהק. כמו כן, נסע פעם אחת למגיד ממזריטש ופעמים ספורות לרבי מאיר מפרמישלאן.
הלכה משמו הובאה בפתחי תשובה בעניין מקווה שמחובר לנהר שלא היו בו ארבעים סאה שרבי משולם פייביש אסר לטבול בו שלא כדעת השולחן ערוך והרמ"א.
Z-wave

קבוצת Z-Wave

מעל 250 יצרניות עצמאיות, הסכימו לעבוד בתקן אחיד לפיתוח וייצור מוצרים הניתנים לשליטה באמצעות פרוטוקול Z-Wave. נכון לשנת 2016 קיימים בשוק מעל 1500 מוצרים שונים תחת קבוצת Z-Wave - תאורה, אבטחה, קולנוע ביתי, חלונות חשמליים, בקרי בריכה, דלתות מוסך ועוד.

התקנת רשת Z-Wave

רשת כזו בנויה בארכיטקטורה פיזור נקודות, אשר חבילת מידע יכולה לדלג בין נקודה לנקודה עד להגעה ליעד. רשת כזו יכולה להתחיל מהתקן בקר אחד (שולט) והתקן אחר נשלט. מאוחר יותר ניתן להגדיל את הרשת עם התקנים נשלטים ובקרים נוספים.
כאשר מוסיפים נקודה, יש להגדיר אותה כחלק מהרשת (pairing). תהליך ראשוני שדורש לחיצה על רצף של כפתורים בהתקן הנשלט ובבקר על מנת שייצרו קשר התחלתי ויזהו אחד את השני. באותה צורה ניתן להסיר את הנקודה מהרשת. התקן הבקר לומד את חוזק האות בינו לבין הנקודה הנשלטת, לכן יש למקם את ההתקן הנשלט במקום הקבוע שלו לפני תהליך הזיהוי.
ברוב בקרי השליטה קיימת סוללת גיבוי המאפשרת ניידות לצורך הבאת הבקר אל נקודה חדשה המרוחקת ממנו כדי לבצע זיהוי ראשוני. לאחר מכן מוחזר הבקר למקומו.

מבנה הרשת

כל רשת Z-Wave בעלת קוד זיהוי ייחודי (Home ID) באורך 4bytes ובתוכה לכל התקן Z-Wave קוד זיהוי ייחודי. כאשר מבצעים תהליך זיהוי להתקן חדש ברשת, קוד הזיהוי של הרשת משויך אל ההתקן על ידי הבקר הראשי. בצורה כזו נקודה תדבר רק עם הבקר או נקודות אחרות בתוך הרשת אליה היא שייכת.
לנקודה יש קוד זיהוי באורך 1byte ואסור לרשת לכלול שתי נקודות בעלות קוד זיהוי זהה. כאמור ההתקנים יכולים לתקשר אחד עם השני ולנתב חבילת מידע שנתקלת במחסום או מיועדת להתקן הנמצא מחוץ לתחום של הבקר. כלומר, חבילת מידע מנקודה א לנקודה ג, תוכל להגיע גם אם שתי הנקודות לא בטווח הקליטה, על ידי מעבר בנקודה ב הנמצא בניהן. במידה הנתיב הזה עדיין לא מאפשר הגעת המידע, החבילה תדלג בין הנקודות המפוזרות בחלל עד שתמצא נתיב אל היעד.
בצורה כזו רשת Z-Wave בעלת טווח גדול פי כמה מטווח השידור האפשרי בין שתי נקודות בלבד. עם זאת כאשר חבילת המידע צריכה לדלג בין מספר נקודות, יווצר עיכוב קל בין השידור מהבקר עד לתגובה של הנקודה המרוחקת.
רשת Z-Wave יכולה להכיל 232 התקנים, אך ניתן לבצע גישור בין מספר רשתות אם יש צורך בשליטה במספר גדול יותר של נקודות.
הבקר הראשי ברשת מניח שהנקודות הן קבועות במקומן על מנת לאפשר יכולת דילוג המידע להארכת הנתיב. במידה וקיים התקן נייד, כמו שלט רחוק, יש להוציא אותו מרשימת הניתוב.
בגרסאות מתקדמות של פרוטוקול Z-Wave פותח מנגנון גילי אוטומטי שמטרתו לזהות נקודות שבורות ברשת, שהוסרו, התקלקלו או הוזזו למקום אחר.
צ'ארלס פרגוסון

קריירה צבאית

פרגוסון היה בנו של ג'יימס פרגוסון, שהיה מושל ניו זילנד השישי. הוא התחנך באיטון קולג' ובהמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ולאחר מכן, ב-1883 הוא התגייס למשמר הגרנדירים. בין השנים 1896–1898 הוא שירת בסודאן וב-1899 הוא מונה להיות מפקד הרגימנט הסודאני ה-15 וב-1900 המפקד הצבאי של מחוז אומדורמאן. ב-1901 הוא מונה להיות השליש של צבא מצרים וב-1904 מפקד הגדוד השלישי של משמר הגרנדירים, לפני שב-1907 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל במטה הצבא באירלנד. ב-1909 הוא מונה להיות קצין חיל הרגלים הראשי וב-1913 למפקד הדיוויזיה החמישית באירלנד. בתפקידו זה הוא לקח חלק בתקרית קרה (Curragh) והבטיח שקציניו יצייתו לפקודות. באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא הוביל את הדיוויזיה החמישית לצרפת ולאחר מכן לקח לזמן קצר, מאוקטובר ועד דצמבר, את הפיקוד על הדיוויזיה התשיעית (הסקוטית). הוא פיקד על הגיס השני מינואר 1915 וממאי 1916 על הגיס ה-17, שעליו הוא פיקד עד תום המלחמה. לאחר המלחמה הוא היה המושל הצבאי של קלן וב-1922 הוא פרש מהצבא.

המושל הכללי של ניו זילנד

לאחר ניסיון בלתי מוצלח להיבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז הבחירה של דרום איירשייר בבחירות הכלליות של 1923, התמנה פרגוסון ב-1924 להיות המושל הכללי של ניו זילנד, תפקיד אותו מילא עד 1930. אביו, סר ג'יימס פרגוסון, היה מושל ניו זילנד ובנו, ברנרד פרגוסון היה המושל הכללי העשירי של ניו זילנד והבריטי האחרון שמונה לתפקיד.
ב-20 ביוני 1929 היה פרגוסון מעורב בתאונת רכבת שאירעה בעקבות רעידת האדמה שהתרחשה באי הדרומי. קרונו של המושל הכללי, שבו הוא נסע יחד עם אשתו ואנשי פמלייתו, היה מחובר לרכבת שיצאה מתערוכת החלב הלאומית בפלרמרסטון נורת' ועליה 200 איש. בין פיקקריקי לבין מפרץ פוקרואה שבאי הצפוני נפל קטר הרכבת למדרון תלול של הנהר הסמוך ונהג הקטר נפצע. שלושת הקרונות הראשונים של הרכבת ירדו מהמסילה, אך קרונו של המושל הכללי נותר על הפסים ופרגוסון ופמלייתו יצאו מהתאונה עם פצעים ושריטות קלות.

בונה חופשי

פרגוסון היה חבר בבונים החופשיים. במהלך תקופת כהונתו כמושל הכללי של ניו זילנד הוא היה גם הנשיא הגדול של הלשכה הגדולה של ניו זילנד.

משפחתו

ב-18 ביולי 1901 נשא פרגוסון לאישה את לידי אליס מרי בויל, בתו של דייוויד בויל, רוזן גלאזגו השביעי, שהיה גם הוא מושל ניו זילנד. לזוג נולדו חמישה ילדים. צ'ארלס פרגוסון מת ב-20 בפברואר 1951.
אוותנדיל צ'קואסלי

ביוגרפיה

אוותנדיל צ'קואסלי נולד בשנת 1931 בטביליסי, בירת גאורגיה הסובייטית; בשנת 1946 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לכדורגל מס' 35 של טביליסי.
בשנת 1949 צ'קואסלי החל לשחק בקבוצת דינמו טביליסי ונשאר בה עד סוף קריירת המשחק בשנת 1959; בשנים 1951 ו-1953 הוא זכה עם הקבוצה במדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות. בשנת 1952 צ'קואסלי הוכר כחלוץ שמאלי קיצוני השלישי בטיבו באותה עונת אליפות סובייטית (נכלל ברשימת 33 מצטייני העונה כסגן שני של החלוץ השמאלי הקיצוני שבין 11 המצטיינים);  בסך הכול, צ'קואסלי הופיע במדי הקבוצה ב-84 משחקים והבקיע 29 שערים לזכותה.
ב-18 ביוני 1952 צ'קואסלי ערך את משחק הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק ידידות מול נבחרת בולגריה, שהסתיים בתיקו 2:2; ב-22 ביולי הוא ערך את הופעתו השנייה והאחרונה בנבחרת - הפעם במשחק רשמי במסגרת אולימפיאדת הלסינקי, שבו הסובייטים נוצחו בתוצאה 3:1 על ידי נבחרת יוגוסלביה.
בשנת 1955, באמצע קריירת המשחק שלו בדינמו טביליסי, צ'קואסלי הושאל לקבוצת לוקומוטיב טביליסי; הוא הופיע במדי הקבוצה השנייה בשבעה משחקים והבקיע שער יחיד לזכותה.
בשנת 1956 צ'קואסלי זכה עם נבחרת הכדורגל של גאורגיה הסובייטית במדליית כסף בספַּרטַקיאדת עמֵי ברית המועצות (אליפות הנבחרות של הרפובליקות הסובייטיות).
עם סיום קריירת המשחק שלו בשנת 1959, צ'קואסלי פתח בקריירת ניהול, שבשיאה הגיע אל צמרת מִנהלת הכדורגל בוועד הספורט הממלכתי של גאורגיה הסובייטית - מאוקטובר 1974 עד מרץ 1976 שימש כסגן יו"ר המִנהלת, ואילו בהמשך עמד בראשה (בין אפריל 1976 לפברואר 1984, ושוב מפברואר 1987 עד נובמבר 1988).
בשנת 1976 צ'קואסלי זכה בתואר מאמן נכבד של גאורגיה הסובייטית.
בשנים 1984 - 1994 צ'קואסלי ניהל את הקתדרה לכדורגל במכון הממלכתי לחינוך גופני של גאורגיה הסובייטית, ושימש גם כמרצה (לא ברציפות).
אוותנדיל צ'קואסלי מת בשנת 1994 בטביליסי.
איג'יפטאייר

תולדות החברה

החברה נוסדה ב-7 במאי 1932 והחלה את פעילותה באוגוסט 1933 בטיסות בקו קהיר-אלכסנדריה
חברת התעופה חגגה את שנתה ה-75 בשנת 2007, וב-11 ביולי 2008 היא הצטרפה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. באותה הזדמנות החליפה החברה את סמלה וקבעה עיצוב חדש למטוסיה.
ב-19 במאי 2016 התרסק מטוס איירבוס A320 של החברה, שהיה בטיסה 804 מנמל התעופה שארל דה גול שבפריז אל נמל התעופה קהיר, לאחר כניסתו אל התחום האווירי של מצרים מעל הים התיכון.
רוברט שיידט

תחילת הקריירה

שיידט נולד בסאו פאולו. הוא קיבל את הסירה הראשונה שלו בגיל 9 מאביו והתחיל להתחרות, תחת מאמנו דודו מלכרט (Dudu Melchert) זכה במספר תחרויות.
בגיל 11 שיידט זכה באליפות דרום אמריקה בדגם האופטימיסט בתחרות שנערכה בצ'ילה ושמר על התואר גם בשנתיים הבאות. בעקבות הצלחותיו הוא נבחר לייצג את ברזיל באליפות העולם בדגם זה.
בעקבות מידותיו הגופניות עבר שיידט מהאופטימיסט לדגם הגדול יותר, הסנייפ, וזכה איתו 3 פעמים רצוף אלוף ברזיל לנוער. בשנת 1990, בגיל 17, עבר לדגם הלייזר וזכה גם איתו באליפות ברזיל לנוער ונשלח לייצג אותה באליפות העולם לנוער שנערכה בהולנד. בעקבות התחרות עבר להתאמן בדנמרק ובשוודיה ובאליפות ב-1991 שנערכה בסקוטלנד ניצח ב-10 מ-11 השיוטים וזכה באליפות העולם לנוער בלייזר.

קריירת בוגרים

בשנת 1995 ניצח במשחקים הפאן-אמריקאיים והפך לאטרקציה עבור התקשורת הברזילאית. שנה אחר כך באולימפיאדת אטלנטה זכה לראשונה במדליית זהב אולימפית בדגם הלייזר, בנוסף זכה באליפות העולם שנערכה בקייפטאון באותה שנה ובשנה שאחר כך.
בשנת 1999 שיחזר את הישגו וזכה שוב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג. בשנת 2000 זכה פעם רביעית בתואר אלוף עולם. באולימפיאדת סידני  זכה במדליית הכסף.
בשנת 2003 זכה בפעם השלישית במשחקים הפאן אמריקאיים ובשנת 2004 זכה באולימפיאדת אתונה בפעם השנייה במדליית זהב אולימפית בדגם הלייזר. באותה שנה גם הוכתר בפעם השישית בקריירה באלוף עולם.
בשנת 2006 זכה באליפות העולם האחרונה שלו במדינתו שלו, ברזיל, בתחרות שהייתה בפורטלזה.
אחרי אליפות זאת, שיידט החליט לעבור לדגם סטאר שמיועד לשני אנשים, והתחרה עם ברונו פראדה הברזילאי גם כן. ביוני 2006 הם זכו במדליית הכסף בשיוט קייל שנערך בגרמניה וחודשיים לאחר מכן זכו שוב במדליית הכסף באליפות אירופה.
בדגם הסטאר הוא זכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג ובארד באולימפיאדת לונדון ואף היה נושא הדגל הברזילאי באולימפיאדת בייג'ינג. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חזר להתחרות בדגם הלייזר וסיים במקום הרביעי. הוא ייצג את המשתתפים בשבועה האולימפית.

חיים אישיים

שיידט נשוי למדליסטית האולימפית הליטאית ג'ינטר וולוג'יוצ'ו ולהם שני ילדים.
משה ברור

חייו ופועלו

ברור נולד בווינה בשנת 1919 לשרה ואברהם יעקב ברור. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1920.
למד בבית הספר העממי "תחכמוני" בירושלים ובבית המדרש למורים "מזרחי". את לימודיו האקדמיים התחיל בלימודי גאוגרפיה בווינה, אבל נאלץ להפסיקם בגלל האנשלוס ב 1938. אז נסע ללונדון ולמד במשך שנה גאוגרפיה וגאולוגיה באוניברסיטת לונדון. חזר לארץ ישראל עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939. למד שנה אחת באוניברסיטה העברית, והשלים תואר ראשון ב-1946–1947 באוניברסיטת לונדון. חזר להילחם במלחמת השחרור וכשהשתחרר ב-1949 חזר ללונדון והשלים תואר שני ב-1950. ב-1958 השלים את חובותיו לתואר דוקטור במדעים באוניברסיטת לונדון.
רוב חייו המקצועיים מילא תפקידים אקדמיים ועסק בכתיבה.
לימד גאוגרפיה בסמינר בית ברל, באוניברסיטה העממית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן.
ב-1966 הקים את החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1969 הקים את החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן. פרש לגמלאות ב-1989 וממשיך לשמש כפרופסור אמריטוס בת"א ובר-אילן. במהלך השנים הרצה (בשבתונים ובסמסטרי קיץ) במוסדות אקדמיים שונים בעולם.
בין השנים 1939–1965 היה כתב וחבר מערכת עיתון "הצופה". בזמן לימודיו בלונדון היה עיתונאי מטעם פלסטיין פוסט, ועיתונים בריטיים אחרים. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה נשלח ככתב צבאי לחזיתות שונות באירופה והיה אחד העיתונאים הראשונים שחזו במראות המזעזעים במחנה ברגן-בלזן שזה עתה שוחרר. מאוחר יותר היה חבר מערכת וכותב באנציקלופדיה העברית. מילא תפקידים שונים כחוקר ויועץ לממשלת ישראל. נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנים 1979–1981. משנת 2004 היה חבר בוועדת השמות הממשלתית וראש הוועדה המדעית המייעצת שלה.
נשוי לרנה לבית אריסון (אחותו של תד אריסון) ואב לארבעה. אחותו של ברור היא העיתונאית חולדה ליברנומה.
אנשים יפים (סדרת טלוויזיה)

עלילה

אמה ובנותיה עוברות מניו מקסיקו לניו יורק, כדי להתחיל את חייהם מחדש, לאחר שהאם מגלה שבעלה בוגד בה עם חברתה הטובה של בתה.

DVD

כל פרקי הסדרה יצאו ב-DVD בארצות הברית ב-8 באוגוסט 2006.
סאגה (מחוז)

היסטוריה

בעבר נקרא האזור בו שוכנים המחוזות סאגה ונגסאקי נחלת היזן, והוא שימש מרכז חקלאי חשוב עוד מהעת העתיקה. מתקופת קאמאקורה עד תקופת אשיקאגה שלטו באזור כמאה שבטי סמוראים שונים. בתקופת סנגוקו השתלט שבט ריוזוג'י על האזור, אך עד סוף התקופה עברה השליטה לשבט נבשימה. 
בתקופת אדו נקרא האזור האן סאגה, ובשל קרבתו לנמל נגסאקי ומושבת הזרים שבו, נהנה המחוז מגישה לטכנולוגיה מערבית יחסית מוקדם. לאחר מלחמת בושין השתתפו רבים מבני המחוז ברסטורציית מייג'י, ולאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 הפך ההאן למחוז סאגה.

גאוגרפיה

סאגה הוא המחוז הקטן ביותר בקיושו והוא שוכן בפינה הצפון מערבית של האי, לחופי מצר צושימה. קרבתו של המחוז ליבשת אסיה הפכה אותו לשער כניסה ליפן ולמרכז תרבותי ומסחרי. 68% משטח המחוז מוקדש לשטחים חקלאיים או לפארקים לאומיים.

כלכלה

כלכלת המחוז מתבססת בעיקר על חקלאות, יערנות ודיג חופים, והיא היצרנית העיקרית ביפן של אורז דביק ושל מנדרינות.
מצעד הקדמה

מצעד הקדמה (באנגלית: March of Progress) הוא איור המתאר את האבולוציה של האדם, הנחשב לאחד האיורים המדעיים המפורסמים והמוכרים ביותר שנוצרו. האיור מציג בצורה מתומצתת 25 מיליון שנים של אבולוציית האדם, ומתאר 15 שלבים באבולוציה בצורה של אנשים הצועדים במצעד בזה אחר זה משמאל לימין.
האיור נוצר על ידי הצייר רודולף זלינגר, והופיע לראשונה בספרו של האנתרופולוג פרנסיס קלארק האוול, "Early Man" ("האדם הקדמון"), משנת 1965. מאז הועתק, שונה וזכה לפארודיות פעמים רבות. לאחר שהפופולריות של האיור גדלה והוא זכה למעמד של אייקון תרבות, הוצמד לו השם "מצעד הקדמה".

ביקורת

האיור ספג ביקורת על כך שהוא מטעה ומציג את ההיסטוריה כהתקדמות ליניארית ובלתי נמנעת, בעוד שמדענים קבעו, שהאבולוציה האנושית בראשיתה לא התקדמה באופן ליניארי, רציף והמשכי, וכן כי היא לא צעדה בדרך אידיאלית שנקבעה מראש.
המבקר הבולט ביותר של האיור היה המדען ומחבר ספרי המדע הפופולרי סטיבן ג'יי גולד, שגינה את מעמדו האייקוניסטי של האיור, והקדיש לו מספר עמודים בספרו משנת 1989 "חיים נפלאים", בו כתב בין היתר:
"מצעד הקדמה" נתפס כמייצג הקנוני ב-ה' הידיעה של האבולוציה - התמונה האחת שנתפסת ומובנת על ידי כולם באופן מיידי... כתונת המשוגעים של ההתפתחות הלינארית חורגת מגבולות האיקונוגרפיה והופכת להגדרה של האבולוציה: המילה עצמה הופכת למילה נרדפת לקדמה... אבל החיים משולים לשיח שענפיו מסתעפים לכיוונים שונים, ולא לסולם של התקדמות הניתנת לצפייה מראש.
הבריאתנים הוקיעו את האיור, בטענה שהוא מייצג תעמולה אבולוציונית גסה.
בהתייחסו למוניטין השלילי שנוצר לאיור, ציין האוול, מחבר הספר שבו הופיע האיור לראשונה: "האמן לא התכוון לצמצם את האבולוציה של האדם לרצף ליניארי אחד, אבל כך תפסו זאת הצופים... האיור האפיל על הטקסט. הוא היה מאוד עוצמתי ואמוציונלי".
אונה יוקנביצ'ניה

אונה יוקנביצ'ניה (בליטאית: Ona Juknevičienė; נולדה ב-28 באפריל 1955) היא אשת ציבור ליטאית.

ביוגרפיה

יוקנביצ'ניה נולדה בכפר דוסמנליאי בליטא. בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לווילנה, שבה סיימה את לימודיה התיכוניים ולימודי תואר ראשון בכלכלה תעשייתית. בשנים 1986–1989 עבדה יוקנביצ'ניה כחוקרת במכון לעבודה ורווחה. בשנת 1992 היא סיימה לימודי דוקטורט במדעי החברה והצטרפה לסגל אוניברסיטת וילנה.
בשנת 1992 החלה יוקנביצ'ניה לעבוד כיועצת לענייני הפרטה עבור מיזם "ESOP Services International" המשותף לליטא ולארצות הברית. לאחר מכן היא עמדה בראש המיזם ומשנת 1995 עברה לנהל את חברת "Consulta" לייעוץ ארגוני. באותה עת החלה יוקנביצ'ניה לייעץ לבנק העולמי ובמשך שנים ספורות ליוותה את תוכניות הסיוע של הבנק לאוזבקיסטן ולסרביה. בשנת 2000 היא עבדה כיועצת לממשלת ליטא בנושאי הפרטה, ארגון מחדש ופשיטות רגל כלכליות. עבודתה האקדמית נמשכה לאורך שנים אלו.
בשנים 2004–2009 כיהנה וקנביצ'ניה כנציגה בפרלמנט האירופי מטעם מפלגת העבודה ושימשה בו יו"ר הוועדות המשותפות של הפרלמנט עם מדינות מרכז אסיה ומונגוליה. כמו כן, היא הייתה חברת הוועדה לביקורת התקציב, ועדת העבודה והרווחה, ועדת הכלכלה, וועדות לענייני פנים ומשפט. במהלך כהונתה הייתה יוקנביצ'ניה חברת המפלגה הדמוקרטית האירופאית וחברת הברית הליברלית-דמוקרטית של אירופה.
הייתה מועמדת לפרלמנט האירופי בשנת 2009, אך לא נבחרה.
דניס קולודין

קריירת המועדונים

במהלך הקריירה שלו, קולודין שיחק עבור מספר מועדונים רוסים. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל אולימפיה וולגוגרד, ושיחק בו במשך שנתיים, שבהן הרשים רבות עם 14 שערים ב-66 משחקים. הוא עבר לאוראלן בשנת 2002. הוא ערך 44 הופעות עבור הקבוצה, וכבש שלושה שערים. ב-2004 הוא עזב לקריליה סובטוב סמארה, במדיה ערך 39 הופעות וכבש שני שערים עד תחילת שנת 2005.
קולודין עבר לאחד מהמועדונים החשובים ביותר בכדורגל הרוסי, דינמו מוסקבה, ב-2005. בדינמו הוא הגיע לתקופה המוצלחת ביותר בקריירה שלו. הוא כבש 12 שערים עבור הקבוצה, נכון למרץ 2009. הוא ביסס את מעמדו כאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בליגת העל הרוסית: הוא זכה פעם אחת ברשימת הכדורגלנים הטובים של העונה של התאחדות הכדורגל הרוסית כבלם השמאלי הטוב ביותר ברוסיה ב-2006, זכה ברשימת הכדורגלנים הטובים של העונה של התאחדות הכדורגל הרוסית  כבלם הימני הטוב ביותר ברוסיה ב-2008, וסיים במקום השני בתואר זה ב-2007. אחרי היורו ועד 2012 רדפו אחריו לא מעט פציעות אשר הפריעו לו להיכנס להרכב הקבוצה.
בינואר 2012 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה. ערך את הופעת הבכורה שלו ב-5 במרץ 2012 במשחק חוץ מול קרסנודאר שנגמר 0:1 לזכות הקבוצה היריבה.
בקיץ 2013 חתם בוולגה ניז'ני נובגורוד מהליגה הרוסית השנייה.
באוקטובר 2017 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

נבחרת לאומית

קולודין זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של רוסיה בשנת 2004. מאז הוא שיחק 19 פעמים במדי הנבחרת הלאומית. בשנותיו הראשונות בנבחרת הוא לא הצליח להגיע עם נבחרתו לאף טורניר גדול (גביע העולם ואליפות אירופה).
קולודין זומן על ידי חוס הידינק להשתתף עם נבחרת רוסיה ביורו 2008. הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים בנבחרתו, שהעפילה לחצי גמר הטורניר לראשונה בתולדותיה. הוא שיחק בכל שלושת המשחקים של רוסיה בשלב הבתים, נגד ספרד, יוון ושוודיה. במשחק רבע הגמר נגד הולנד הוא קיבל כרטיס אדום, אך מיד לאחר מכן השופט ביטל את הרחקתו. אף על פי כן, הוא נעדר ממשחק חצי הגמר עקב צבירת כרטיסים צהובים.

סגנון משחק ותרומה

קולודין הוא בלם התקפי, הידוע בשל יכולתו לבעוט בעיטות חזקות ממרחק. הוא גם נחשב למצטיין בבעיטות עונשין, והוא הבועט הקבוע של מצבים אלו בדינמו מוסקבה. למרות הצטיינותו, הוא לא היה מוכר מספיק לאוהדי הכדורגל מחוץ לרוסיה, בשל העובדה שעד ל-2009 הוא מעולם לא שיחק עם דינמו מוסקבה בטורניר אירופי גדול למועדונים, כדוגמת ליגת האלופות וגביע אופ"א. קולודין החל את הקריירה שלו בעמדת החלוץ, אך הוסט לעמדת הקשר, ולאחר מכן הועבר לשחק בעמדת ההגנה והתקבע בה.