google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ניפר פליישר

ביוגרפיה

היא בתם של ג'ו-או ושל השחקן האמריקני בוב פליישר, ששיחק בשנות השבעים במדי מכבי והפועל תל אביב; לה שלושה אחים.
פליישר שיחקה בנבחרת בית הספר התיכון ניו הרטפורד ב-2002, אחר-כך שיחקה במדי נבחרת ארצות הברית במכביה בשנת 2005 והובילה אותה למדליית הזהב. סיימה לימודי הנדסה ביורפואית באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2006. בעונת 2004/2003 זכתה עם פנסילבניה באליפות ליגת השנהב, שיחקה עם הקבוצה גם בעונת 2005/2004. פליישר דורגה במקום ה-32 בכל המכללות בריבאונדים למשחק.
פליישר שיחקה באנדה רמת השרון ב-2007/2006, עמה העפילה לגמר. הייתה סגנית הקלעית הטובה ביותר מטווח 2 נק' בליגה הישראלית בעונה עם 62.9%. עברה לשחק בקבוצה הבלגית דקסיה נאמור בעונת 2008/2007. בפברואר 2008 עברה לקבוצה הרוסית נדזחה אורנבורג ואחר-כך חתמה בקבוצה האוקראינית טים סקאף קייב (במדי שתי האחרונות שיחקה משחקים בודדים). אחר כך שיחקה בקבוצה הפולנית לוטוס גדיניה בעונת 2009/2008. שיחקה באלקטרה רמת השרון ב-2008 ואחר כך במכבי אשדוד, בעונת 2010/2009 שבה לקבוצת דקסיה נאמור. שיחקה בקבוצה הצרפתיה Challes-les-Eaux Basket בעונת 2011/2010.
22 נדרים

עלילת הספר

גולדי וישראל מאיר הם זוג ליטאי תושבי בני ברק, שזה עתה חבקו ילד ראשון. דירתם, כמקובל במגזר החרדי, נקנתה על ידי הוריה של גולדי מתוך מטרה לאפשר לאברך הצעיר לשקוד על לימודו ללא הפרעה. 
בשלב מסוים מתחיל הבעל, ישראל מאיר, להתקרב לחצר חסידית (דמיונית) בשם מילצ'וב. בתחילה בחשאי, אך בהדרגה הוא נכבש בקסמי החסידות ומתחיל להיות חלק מהחצר החסידית, אף על פי שהוא לא משנה את לבושו הליטאי.
ישראל מאיר חושש לגלות לגולדי את עובדת הפיכתו לחסיד, וכשסוף סוף הוא מחליט לחשוף את העניין בפניה, היא מקבלת את הדבר בצורה קשה.
עבור גולדי שגדלה מעודה בבית ליטאי המהפך אינו מתקבל על הדעת. בסמינר הליטאי שבו למדה חינכו אותה שמטרתה כאישה היא לעמוד לימין בעלה האברך משום שלימוד התורה הוא ערך עליון. כעת מגיע ישראל מאיר ומביא מושגים חדשים הזרים לה: הזרם החסידי אינו דוגל בלימוד התורה בלבד כערך עליון ורואה גם מושגים אחרים כמו קרבת ה' ותפילה כערכים מרכזיים. 
הוריה של גולדי מתקשים אף הם לקבל את המהפך של חתנם. בעוד האב מנסה לפעול בשלוות נפש ולהסביר לגולדי הזועמת שעליה לנהוג באחריות כיוון שהם כבר הורים לילד, האם כבר מוכנה לפנות לטוען רבני. מבחינתה, הם שילמו דירה שלמה עבור חתנם כדי שילמד, ולא עבור שום מטרה אחרת. 
בחברה סגורה כמו החברה החרדית אירוע כזה משמעתו סנסציה. בבני ברק, שם מתרחשת העלילה, כולם יודעים הכול על כולם. עד מהרה השמועה מתפשטת ומצמיחה כנפיים. כך, לדוגמה, חוזרת אחותה הצעירה של גולדי מהסמינר ומודיעה שהיא אינה מוכנה להמשיך ללמוד שם: מקרהו של גיסה, ישראל מאיר, הפך לנושא מרכזי. 
העלילה מסתיימת בכך שגולדי, לאחר חיבוטיי נפש רבים, מכירה בעובדה שבסופו של דבר חסידות אינה חטא ולבעלה יש את הזכות לבחור את דרכו כרצונו. עם זאת בעלה מבין שטעה בדרך הלא מתחשבת ולא קשובה מספיק שבה 'הנחית' עליה את השינוי שחל בו, ומבין שיש לו הרבה מה לשפר ולשנות, במקום לשנן רק את צדקתו וזכותו.

על הספר

הספר אינו מורכב מעלילה סוערת או דרמטית. הוא מכיל בעיקר דיאלוגים המעבירים מסרים רבים שהכותבת משחילה בין השורות. הסופרת אינה מנסה להסתיר את המסר המרכזי שאותו היא רוצה להעביר והיא כותבת אותו בצורה גלויה.
בין השאר עוסק הספר במוסכמות שונות הנטועות בחברה החרדית, כמו ייחוס, שידוכים ועוד. מורכבותה ונושאה של העלילה עוררו תגובות רבות בציבור החרדי.]. האדמו"ר מסלונים, החסידות אליה (לפי המפורסם) משתייכת המחברת, מתנגד לקריאת הספר על ידי אברכי ובחורי החסידות].

שם הספר

שם הספר נלקח מתוך סצנה בעלילה שבה גולדי, גיבורת הסיפור, מקבלת על עצמה עשרים ושתיים 'קבלות' מתוך מטרה שבעלה, ליטאי שנעשה חסיד, יחזור ויהיה ליטאי וישראל מאיר לעומת זאת כותב לה בחזרה מכתב עם 22 נושאי יסוד ביהדות על פי השקפת החסידות.
יששכר בר ריבק

ביוגרפיה

יששכר בר ריבק נולד בשנת 1897 ביליסבטגרד שבפלך חֶרסון, דרום-מערב רוסיה (כיום קרופיבניצקי, באוקראינה). אביו היה מנהל חשבונות, משכיל ממשפחה חסידית. התפתחותו של ריבק הייתה איטית, ורק בגיל תשע הגיע לרמת דיבור שאפשרה את שליחתו ללימודים ב"חדר". הוא למד ב"חדר" במשך שנה, ובגיל 11 החל ללמוד ציור, ובשנת 1909 הצטרף לקואופרטיב שעסק בציור במבני ציבור ובכנסיות.
בשנים 1911–1916 למד בבית ספר לאמנות בקייב, בין השאר אצל הציירים אלכסנדר בוגומזוב  ואלכסנדרה אֶקסטר . היה חבר בקבוצה שעמה נמנו בוריס ארונסון , אלכסנדר טישלר, סולומון ניקריטין  ומארק אפשטיין, שלימים התפרסמו כציירים. הושפע מפעילי תרבות יהודית כדוד ברגלסון ודוד הופשטיין (לימים היו שניהם בין הרוגי המלכות בברית המועצות). בשנת 1915 הציג לראשונה מציוריו, בתערוכת הסתיו של קייב. בשנת 1916 עבד עם אל ליסיצקי על איסוף אמנות יהודית בעיירות היהודיות באוקראינה וברוסיה הלבנה. בסתיו 1917 השתתף בתערוכה של אמנות יהודית במוסקבה וזכה לשבחים. במהלך מהפכת אוקטובר (1917) נטל חלק בפעילות להגדרת אוונגרד בתרבות יידיש, ולשם כך עבר למוסקבה. 
לאחר שאביו נרצח בפרעות פטליורה, נמלט ריבק באפריל 1921 לקובנה, וכעבור חצי שנה קיבל אשרה לגרמניה. הוא שהה בברלין עד 1924. נמנה עם קבוצת נובמבר והציג יצירות קוביסטיות. אייר את הספר ביידיש "מאיסעלעך פאר קליינינקע קינדערלעך" (סיפורים לילדים קטנים) מאת מרים מרגולין-ייבין. כמו כן יצר טיוטה לסמליל של ארגון אורט, ששכן באותה עת בברלין.
ב-1925 שב לברית המועצות ועסק בעיצוב תפאורה לתיאטרון היהודי במוסקבה ובחרקוב. ב-1926 היגר לפריז ולא חזר עוד לברית המועצות. הציג מיצירותיו בגלריות בצרפת. סגנון הציור שלו השתנה לאקספרסיוניזם של אסכולת פריז. תערוכות נוספות שלו נערכו בהאג, ברוטרדם, בבריסל ובאנטוורפן. 
עקב החמרה במצב בריאותו אושפז במשך חודשים אחדים, ונפטר ב-22 בדצמבר 1935, בגיל 38. לאחר פטירתו נערכה בפריז רטרוספקטיבה של יצירתו.
מרבית היצירות שהותיר מוצגות בבית ריבק שבשכונת רמת יוסף בבת ים, שהוקם כמוזיאון וכבית מגורים לאלמנתו, סוניה ריבק.
סולם בופורט

סולם בּוֹפוֹרְט (באנגלית: Beaufort, בקיצור: BFT) הוא מדרג עוצמת הרוח שהומצא בשנת 1806 על ידי תת-אדמירל סר פרנסיס בופורט. 
בשנות ה-30 של המאה ה-19 כבר היה בשימוש על ידי הימאים, שרשמו את עוצמת הרוח לפי סולם בופורט ביומני האונייה. החל משנות ה-50 של המאה ה-19 משמש סולם בופורט גם במטאורולוגיה, לאחר שערכיו נקשרו לעוצמת רוח שנמדדה על ידי אנמומטרים. 
לדירוג עוצמות הוריקנים משתמשים בהרחבות של סולם בופורט, כדוגמת סולם ספיר-סימפסון.
קודגורו

קודגורו היא תחרות מחשבים ישראלית לעידוד המצוינות במדעי המחשב הנערכת במרכז הבינתחומי הרצליה. התחרות התקיימה לראשונה בשנת 2000 ומתקיימת מאז ברציפות מדי שנה. קהל היעד הוא בני 15 עד 18 (התחרות פתוחה לכל מי שטרם מלאו לו 19 שנה ביום התחרות עצמו). 
התחרות נועדה לאתר בני נוער בעלי יכולות גבוהות במיוחד ולסייע להם להתקדם בתחומים אלה.
נותני החסות של התחרות מגיעים מהגופים הבולטים במשק בתחום האקדמיה, התעשייה והצבא ונותנים לתחרות ולמשתתפים ערך מוסף באמצעות שיתופי פעולה עם המשתתפים וליווי שלהם לאחר התחרות.
הפרסים בתחרות הם ציוד מחשוב מתנת חברת יבמ ישראל.

קודגורו אקסטרים

בשנת 2005 התווספה תחרות קודגורו-אקסטרים, המשלבת ידע בשפת סף (אסמבלי 8086 סטנדרטי). לתחרות זו אין מגבלת גיל.
המשתתפים כותבים "שורדים" המתמודדים זה עם זה תחת מנוע המשחק המריץ אותם בזה אחר זה. מטרת כל מתחרה היא להפטר מהמתחרים היריבים, בדרך כלל על ידי שיבוש הקוד של המתחרה. "שורד" המריץ פקודת מכונה לא חוקית "עף" והשורד האחרון שנותר מנצח. אם אחרי 200,000 צעדים עדיין אין זוכה יחיד, כל השורדים שנותרו מתחלקים בנקודה.
תחרות זו מבוססת בחלקה על המשחק Core War  שפותח בשנת 1984. כיום עדיין קיימות קבוצות המגלות עניין רב במשחק (מלך הגבעה), ואף נערכים טורנירים ברחבי העולם.
בתחרות שהתקיימה בשנת 2008 זכו הצוותים של אורט ביאליק במקומות ראשון, שני ורביעי ובכך יצרו תקדים בו נציגי בי"ס אחד זוכים בשלושה מתוך חמשת המקומות הראשונים.

תומכים

התחרות נתמכת על ידי החברות יבמ ישראל; עמותת בוגרי 8200; אגף התקשוב בצה"ל; יחידת אופק של חיל האוויר; בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה; האוניברסיטה הפתוחה.
חוסר בפסאודוכולינסטראז

השפעות

בעת הרדמה כללית, בנוסף לחומר המטשטש, ניתן למטופל גם חומר משתק שרירים הפועל למשך מספר דקות, לצורך הכנסת צינור לקנה הנשימה המשמש להנשמה מלאכותית. שני חומרים הנמצאים בשימוש נפוץ לצורך זה הם סקסינילכולין (Succinylcholyn, ידוע גם בשם המסחרי Scolyn) ומיבקוריום כלוריד (Mivacurium chloride). כאשר מטופלים הסובלים מחוסר בפסאודוכולינסטראז נחשפים לחומר משתק זה, הם יחוו שיתוק של מערכת הנשימה לזמן ממושך, אשר יחייב המשך הנשמה מלאכותית עד שהחומר יתפוגג מהגוף באופן טבעי. אם המטופל ממשיך להיות מונשם, קיים סיכון מועט בלבד לנזק.
עם זאת, עקב הנדירות של המצב באוכלוסייה הכללית, הצוות הרפואי עשוי להיות לא מודע למצב, מה שעלול להוביל לשני סיבוכים אפשריים. האחד, שהמטופל יישאר משותק למרות שהתעורר מההרדמה, עד שהשפעת החומר תחלוף, בעוד המטפלים מנסים לברר את חוסר התגובה שלו. השני, שצינור ההנשמה יוצא לפני שהמטופל חזק דיו כדי לנשום בכוחות עצמו, מה שעלול להוביל לדום נשימה.

יהודים יוצאי פרס ועיראק

חוסר בפסאודוכולינסטראז הוא מצב הנישא על ידי גן רצסיבי, הנפוץ בקרב יהודי פרס ועיראק. בערך אחד מכל עשרה יהודים יוצאי פרס נושא את המוטציה הגורמת למצב זה, ולכן באחד מכל מאה זוגות שני בני הזוג יישאו את הגן, ולכל אחד מילדיהם יהיה סיכוי של 25% לשאת את הגן ולסבול ממצב זה. לכן, אחד מכל 400 יהודים יוצאי פרס סובל ממצב זה.

אריה ויישיה

אריה ויישיה היא קאסטה הודית. מחקרים שנעשו הראו נטייה מוגברת לפגם גנטי זה בקרב בקרב בני קאסטה זו. מחקר שנעשה בקרב 
22 בני הקאסטה במדינת טאמיל נאדו, מצא שתשעה מהם סבלו מחוסר בפסאודוכולינסטראז, המהווה תפוצה גבוהה פי 4,000 מאשר בקרב האוכלוסייה האירופית והאמריקנית.
מיניקליפ

מיניקליפ (באנגלית: Miniclip) היא חברה המנהלת אתר אינטרנט שידוע בעיקר בזכות משחקי הדפדפן שבו, המיוצרים חלקם בשיתוף עם חברת נייטרום. האתר הוקם ב-2001 על ידי רוברט סמול בטקסס, שבארצות הברית.

פורומים

למיניקליפ פורומים רבים ותת-פורומים אשר בהם שחקנים יכולים לתת עצות על משחקים מסוימים, לשאול שאלות ועוד. בחלק מהמקרים ממציאי המשחק עונים בפורום על שאלות ומסייעים לשחקנים. בדומה לפורומים אחרים ברשת, גולשי מיניקליפ יכולים לדבר גם על מוזיקה, סרטים, משחקי וידאו, וגם להעלות קבצים אישיים וכדומה.

עשרת המשחקים הכי פופולריים

מיניקליפ מציעה רשימה של משחקים בהם שיחקו גולשי האתר הכי הרבה פעמים. הרשימה דינאמית ומתעדכנת בהינתן נתונים חדשים ועם יציאת משחקים חדשים. המשחק "קלאב פינגווין" שמר על המקום הראשון ברשימה זו יותר משנה. המקום הראשון נלקח מ"קלאב פינגווין" על ידי המשחק "קומנדו 2" בספטמבר 2008.
בשנת 2009 המשחק הפופולרי ביותר היה Sketch Star (תכנה פשוטה להכנת אנימציות), וב-2010 נלקח התואר בידי "8 ball pool multiplayer " ששיחקו בו מעל 280 מיליון משחקים כיום ball pool multiplayer8 פותח גם לאייפון ולאנדרואיד
יחסי קוסובו–רוסיה

רקע כללי

נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אמר כי כל תמיכה בהצהרה החד צדדית של קוסובו אינה מוסרית ואינה חוקית. הוא תיאר את ההכרה בהכרזת העצמאות באופן חד צדדי של קוסובו על ידי כמה מעצמות גדולות בתור "תקדים נורא" אשר "שובר את המערכת כולה של היחסים הבינלאומיים", ואשר עלולה לגרור שרשרת שלמה של השלכות בלתי צפויות לאזורים אחרים בעולם "שתחזור לפגוע במערב" בפניו. במהלך ביקור רשמי בסרביה נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חזר על התמיכה בסרביה ובעמדתה בקוסובו.
רוסיה גם אמרה כי מהומות שהתרחשו במרץ 2008 בטיבט קשורות להכרה של כמה מדינות בעצמאותה של קוסובו. שר החוץ סרגיי לברוב, בראיון לעיתון רוסי, קישר גם את הדרישות לאוטונומיה גדולה יותר של אלבנים אתניים במקדוניה עם נושא קוסובו. לברוב אמר, "יש יסודות להניח שזה לא מתרחש במקרה. אתה יכול לראות מה קורה בטיבט, איך הבדלנים שם מתנהגים. האלבנים במקדוניה כבר דורשים רמת אוטונומיה שהיא צעד ברור לקראת עצמאות. יתר על כן, אירועים באזורים אחרים בעולם נותנים לנו עילה להניח שאנחנו רק בתחילת תהליך רעוע מאוד".
ב-23 במרץ 2008 הורה ולדימיר פוטין על סיוע הומניטרי דחוף למובלעות סרביות בקוסובו. ראש ממשלת קוסובו, האשים טאצ'י, התנגד לתוכנית הרוסית לשליחת סיוע לסרבים בקוסובו. הוא הצהיר כי רוסיה יכולה לשלוח סיוע רק אם יוסכם ויתואם עם הממשלה בפרישטינה.
ב־15 ביולי הצהיר הנשיא דמיטרי מדבדב בנאום מרכזי של מדיניות חוץ "עבור האיחוד האירופי, קוסובו היא כמעט מעיראק בעבור ארצות הברית... זו הדוגמה האחרונה לערעור החוק הבינלאומי".
ב-29 במאי 2009, הנשיא דמיטרי מדבדב תיאר את סרביה כ"שותף מפתח לרוסיה בדרום מזרח אירופה" והודיע "בכוונתנו להמשיך ולתאם בעתיד את יחסי החוץ שלנו, כולל אלה הקשורים לפתרון הנושא עם קוסובו".
שגריר רוסיה בסרביה אלכסנדר קונוזין אמר ליומון בבלגרד ביוני 2009 כי "עמדתה של רוסיה היא די פשוטה - אנו מוכנים לתמוך בכל עמדה שסרביה נוקטת (ביחס לקוסובו)".
טרנטולה אדומת רגליים מקסיקנית

תיאור

לאדומת רגליים מקסיקנית בוגרת יש גוף כהה, ומפרק הרגל השני שלה הוא בצבע ורוד, אדום או כתום. חלקו העליון של השלד החיצוני שלה בהיר, ובחלקו הקדמי משולש שחור ברור. צבעיה של הטרנטולה ברורים יותר מיד לאחר הנשל.
אורך גופה של נקבה בוגרת הוא כ-10 ס"מ, ומוטת רגליה כ-15 ס"מ. משקלה של נקבה בוגרת נע בין 15 ל-16 גרם.

כחיית מחמד

כרוב הברכיפלמות, גם מין זה הוא רגוע יחסית, אולי אף יותר מאדומת הברכיים. נתון זה יחד עם צבעיה וגודלה המרשים הופכים אותה לחיית מחמד פופולרית בקרב מגדלים. הטיפול בה נחשב פשוט יחסית, וכמו מרבית הברכיפלמות, היא מוגדרת כטרנטולה המתאימה למגדלים מתחילים.
גם כשהיא במצב מצוקה אדומת הרגליים כמעט לעולם לא תנשך אדם, אך תבעט שערות צורבות מבטנה כשהיא חשה מאוימת.
קנט בק

קֶנְט בק (באנגלית: Kent Beck), מהנדס תוכנה אמריקאי, היוצר של מתודולוגיית הפיתוח הזריזה Extreme Programming, ואחד מהיוזמים ומהמחברים של המנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001. 
בק כתב וכותב בנושאי תבניות עיצוב ותכנות מונחה-עצמים. בימי השיא של Smalltalk, היה בק אחד החברים הבולטים בקהילת המפתחים בה. בעבודתו המשותפת עם וורד קנינגהם, תרם בק רבות לביסוס תחום הפיתוח הזריז בהנדסת התוכנה, והוא נחשב לאחד החלוצים בו. יחד עם אריך גמא, פיתח בק את JUnit, שיטה וכלי לבדיקות יחידה ב-Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות ומהווה, נכון לשנת 2007, נדבך יסודי בעבודת התכנות של מתכנתים רבים בעולם.
בק היה בין הראשונים שעשו שימוש שיטתי במתודולוגיה זריזה לפיתוח תוכנה. המתודולוגיה שגיבש, Extreme Programming, היא תוצאה ישירה של ניסיונו בתחום זה. שמה של המתודולוגיה ניתן לה בשל העבודה שהשיטות המשמשות אותה הן מחמירות מאד, ובעת פרסומה נחשבו כקיצוניות יחסית לשיטות הקיימות בתעשייה. המתודולוגיה, כפי שרומז שמה, מפרטת שורה של טכניקות בתחום התכנות ופחות בתחומים אחרים של הנדסת תוכנה. מערכות המפותחות לפיה הן גמישות מאוד לשינויים, וניתן להרחיבן בקלות ובאופן בטוח. 
לבק תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת אורגון שבארצות הברית.
דן ביטון

שירות צבאי

ביטון התגייס לצה"ל בשנת 1979 לחיל השריון. בשריון עבר ביטון הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד כפיר, קצין האג"ם של עוצבת בני אור, מפקד גדוד 53 (גדוד "סופה") בחטיבה 188, קצין האג"ם של עוצבת געש ומדריך בקורס מפקדי פלוגות, מפקד חטיבה 670 ("מרכבות הברזל") ומפקד חטיבה 7. בהמשך מונה למפקד עוצבת אתגר ומדריך בקורס מפקדי גדודים, לאחר מכן מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י) במקביל לפיקוד על עוצבת סיני וב-2005 מונה לראש חטיבת תורה והדרכה (חטיבת תוה"ד) באמ"ץ.
בשנת 2007 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). בתפקיד ראש אט"ל פעל ליישם את לקחי מלחמת לבנון השנייה בימ"חים ובציוד הפרט של החיילים. במרץ 2012 סיים את תפקידו ויצא לחופשה לקראת פרישה מצה"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל

ביטון משמש דירקטור חיצוני בחברת עשות אשקלון ובחברת "נ.ג.ש. ייעוץ וניהול מערכתי 2013 בע"מ" של בנו, ניב. שם החברה הוא ראשי התיבות של שמות ילדיו.
בספטמבר 2016 העיד ביטון לטובת החייל אלאור אזריה שירה במחבל והצדיק את הירי.

השכלה ומשפחה

בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. כמו כן, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי (1995) והמכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (1986) וכן קורס דירקטורים של אוניברסיטת תל אביב.
ביטון נשוי, אב לשלושה ומתגורר בראש העין.
אנטולי פפאנוב

ביוגרפיה

אנטולי פפאנוב נולד בעיר ויאזמה (מחוז סמולנסק) למשפחת קצין. בשנת 1930 המשפחה עברה למוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד במפעל מתכת ובמקביל השתתף בחוג תיאטרון לחובבים. בשנת 1937 פפאנוב לראשונה השתתף בסרט בו שיחק תפקיד קטן.
מימי הראשונים של מלחמת העולם השנייה פפאנוב היה בחזית. בתחילת 1942 הוא נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא. עם חזרתו למוסקבה, פפאנוב החל ללמוד משחק בהאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1946 וקיבל הזמנות להתקבל לכמה תיאטראות של מוסקבה. פפאנוב העדיף לעבור לקלייפדה (אז בתחומי ברית המועצות) בו הוקם תיאטרון רוסי חדש ובו התקבלה גם אשתו הטרייה.
בשנת 1950 פפאנוב עבר לתיאטרון לסטירה במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו. בשמך כעשור הוא קיבל רק תפקידים קטנים ואף שקל לעזוב את התיאטרון, אך בסופו של דבר הדברים הסתדרו. בסך הכול הוא גילם על במת התיאטרון מעל 40 תפקידים. במקביל להופעות בתיאטרון פפאנוב הצטלם במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה ודיבב סרטים מצוירים.
פפאנוב זכה לפופולריות ככל ארצית לאחר שבשנת 1963 גילם אחד התפקידים הראשיים בסרט "חיים ומתים" (Живые и мёртвые) על פי ספרו של קונסטנטין סימונוב. בשנת 1968 הוא הצטלם בסרט יד היהלום לצד אנדריי מירונוב. החל משנת 1970 הוא היה מדבב של זאב בסדרת סרטים מצוירים "נו, פוגודי!". בשנת 1987 הוא הצטלם בסרט "הקיץ הקר של שנת 1953" (Холодное лето пятьдесят третьего) עבורו זכה בפרס ברית המועצות.
פפאנוב נפטר בשנת 1987 מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י. 
פפאנוב היה פופולרי מאוד בשנות ה-70 וה-80 וביטויים מסרטיו נכללו בשפה המדוברת עד היום.
ערן סלע (שייט)

קריירה

סלע הוא חבר מועדון השייט שדות-ים. בגיל 14 הוא החל לשוט במפרשית 420 ובהמשך עבר למפרשית 470. באליפות אירופה בשיט לנוער שהתקיימה בהונגריה ב-2004 זכה במדליית ארד. היה אלוף ישראל פעמיים, וסגן-אלוף שלוש פעמים.
שותפו הראשון היה אביב בן חורין, ולאחריו יוגב יוסף, שניהם מקיבוץ שדות ים. עם יוסף התחרה בשנת 2009, על הכרטיס לאולימפיאדת לונדון מול הצמד אודי גל וגידי קליגר, בו סיימו במקום נמוך.
סלע כבר פרש משייט לטובת אימון בשל בעיות מימון, ועסק בתחום במשך שנה וחצי, אולם בשנת 2009 אודי גל וגידי קליגר נפרדו מהשותפות במפרשית 470, לאחר שגל פרש, וסלע חַבָר לקליגר. לאחר חודש של אימונים, סיימו השניים במקום השלישי בגביע רולקס במיאמי. 
במרץ 2010 הגיעו למקום הראשון באליפות ישראל, וזכו במדליית כסף באליפות אירופה באיסטנבול באותה השנה.
ב-2011 זכו סלע וקליגר במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי. בהמשך השנה זכו במדליית ארד בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה בויימות', האתר שאירח שנה לאחר מכן את תחרויות השייט באולימפיאדת לונדון (2012). הישג זה הקנה להם את הקריטריון האולימפי הישראלי. באליפות העולם בפרת' ב-2011 סיימו במקום הרביעי שהקנה להם את הקריטריון הבינלאומי והבטיחו את השתתפותם, באולימפיאדת לונדון. באפריל 2012 הגיעו קליגר וסלע למקום ה-6 בתחרות גביע העולם שנערכה בפלמה דה מיורקה. באולימפיאדת לונדון לא הצליחו קליגר וסלע לשחזר את הישגיהם, וסיימו במקום ה-15.

חיים אישיים

סלע יליד חדרה, ומתגורר בקיבוץ שדות ים. אביו עוסק בתחזוקת כלי שיט ומעניק שירותים ימיים), ואמו עובדת בחברה שאמצה אותו אבן קיסר. יש לו שני אחים, רועי שפועל בפרויקט הקשור לספינות, ועופרי שעבדה כעוזרת "סקיפר".
בצבא שירת בבסיס השייטת בעתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.
סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה

היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר הוקמה במאה החמישית על ידי האפיפיור אורבנוס הראשון, והוקדשה לצ'צ'יליה הקדושה. על פי המסורת, נבנתה הכנסייה על ביתה של הקדושה. שרידים של כנסייה זו, ושל בית רומאי קדום יותר, התגלו באתר בו ממוקם כיום הבפטיסטריום של הכנסייה.
ב-22 בנובמבר 545 ערך האפיפיור ויגיליוס בכנסייה תפילה מיוחדת לכבוד צ'צ'יליה הקדושה, ובאמצע התפילה נלקח על ידי אנטמי סקריבונה, שליח הקיסרית תאודורה והועלה על ספינה לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית.
בשנת 822 הורה האפיפיור פסקליס הראשון על שיפוץ הכנסייה, והעביר אל הכנסייה את שרידי הקדושה (שהיו קודם לכן מוצגות בקטקומבות קליקסטוס הקדוש).
שיפוץ נוסף בכנסייה בוצע במהלך המאה ה-18.

תיאור הכנסייה

חזית הכנסייה נבנתה בשנת 1725 על ידי פרדיננדו פוגה. החזית נבנתה במימון הקרדינל הטיטולרי של הכנסייה פרנצ'סקו קרדינל אקוהויוה ד'ארגונה.
בין יצירות האמנות שבכנסייה ניתן לראות פרסקו שנוצר על ידי פייטרו קווליני בין השנים 1289–1293 והמתאר את "יום הדין". כמו כן הכנסייה מעוטרת בפסלי מלאכים, קדושים ונביאים. באפסיס של הכנסייה נמצא פסיפס מהמאה התשיעית המתאר את צ'צ'יליה הקדושה.
על תיקרת קפלת דיי פונציאני ישנו פרסקו מעשה ידי אנטוני דל מאסארו משנת 1470 המתאר את "אלוהים עם השליחים". מזבח הכנסייה מעוטר בפרסקאות מעשה ידי לואיג'י ואנויטלי, ומרכז הכנסייה בפרסקאות המתארים את צ'צ'יליה הקדושה מעשה ידי סבסטיאנו קונצ'ה משנת 1727.
בין יצירות האמנות הידועות ביותר בכנסייה הוא פסלו של הפסל סטפאנו מאדרנו משנת 1600 המתאר את צ'צ'יליה הקדושה. הפסל מתאר את גופת הקדושה כרותת הראש, כפי (כך נטען) שנראתה הגופה עת שנפתח הקבר בשנת 1595. הפסל מתאר גופה שלא עברה ריקבון (על פי האמונה הנוצרית, גופות קדושים אינן נרקבות).
הפסל עשוי בסגנון הבארוק המוקדם, מאחר שאינו יוצר אידיליה של הדמות, אלא מתאר אותה כמו שהיא בסגנון ריאליסטי.
חיים גנז

ביוגרפיה

חיים גנז נולד בתל אביב, גדל בה ומתגורר בה. סיים לימודי התואר הראשון שלו במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים לימודים לתואר בוגר ומוסמך בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, הוא כתב עבודת דוקטור באוניברסיטת אוקספורד, בהנחיית שניים מהפילוסופים החשובים ביותר בפילוסופיית המשפט והמדינה של המאה העשרים, רונלד דבורקין ויוסף רז.
ב-1981 הצטרף כחבר סגל לפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עד אמצע שנות התשעים עסקו בשאלות עיוניות של תורת המשפט, בחובת הציות לחוק ובניתוח פילוסופי של בעיות ציבור ישראליות. מאז עסק בעיקר בשאלות מוסר מדיני הנוגעות ללאומיות בכלל וללאומיות היהודית בפרט.
בשנת 2012 זכה בפרס חשין למצוינות אקדמית במשפט,, בפרס לנדאו למדעים ולמחקר, בתחום מדע המדינה ויחסים בינלאומיים, ובפרס בהט לשנת 2011. גנז הוא זוכה פרס שניצר לשנים 2016-2017 של האגודה האמריקאית למדעי היהדות בקטגוריית פילוסופיה ומחשבה יהודית.
ברטה

ברטה (איטלקית: Beretta) היא יצרנית נשק איטלקית. כלי הנשק שהיא מייצרת, לרבות האקדחים, זוכים לפופולריות גדולה בכל העולם, ונמצאים בשימוש צבאות, משטרות, כוחות ביטחון ואזרחים פרטיים.

הקמת החברה

ברטה, אחת החברות הוותיקות ביותר בעולם, נוסדה בשנת 1526, על ידי ברתולומיאו ברטה, בעיר גארדון שבאיטליה. ברטה הקים את החברה כדי לייצר 185 קנים לרובים, שהוזמנו עבור הנשקיה של העיר ונציה.

החברה כיום

החברה נמצאת בבעלות צאצאי משפחת ברטה המקורית, עד היום. בעל השליטה הוא גוסאלי ברטה, ומנהלי החברה הם שני בניו, פרנקו ופייטרו. במהלך השנים, החברה רכשה יצרניות נשק אחרות באירופה, ומפעילה אותן כחברות-בנות.
החברה מייצרת מגוון רחב של כלי נשק, ביניהם רובים קלאסיים, רובים מתקדמים, רובי ציד, תת-מקלעים, רובי-סער ואקדחים מסוגים שונים. כלי הנשק של החברה נחשבים איכותיים, עמידים ואמינים.
האקדח מדגם 92F (בקוטר 9 מ"מ ארוך) נבחר לשמש כאקדח השירות העיקרי של כוחות ביטחון בכל העולם, לרבות בארצות הברית, וזכה לפופולריות גדולה גם בקרב אזרחים, לצד דגם 84F הקטן יותר (בקוטר 9 מ"מ קצר).
בשנת 1985, החברה זכתה במכרז לייצור אקדחים עבור זרועות הצבא האמריקני. ההזמנה הראשונה כללה כחצי מיליון אקדחים, ובעקבות הזכייה במכרז הוקם מפעל "ברטה USA" במדינת מרילנד (ארצות הברית). המפעל מייצר אקדחים עבור הצבא, כוחות הביטחון והשוק האזרחי.

ברטה 0.22 בישראל

בשנות השבעים הייתה עדנה בישראל לברטה בקליבר 0.22 אינץ' (ללא פיקה).
באקדחים אלו השתמשו המאבטחים במטוסי אל על והשימוש שעשה בו מרדכי רחמים בעת תקיפת מטוס אל על בציריך הקנה לו מוניטין רב, כמו גם השימוש בו על ידי אנשי סיירת מטכ"ל בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה, ולפי שמועות גם השימוש בו בידי לוחמי יחידת "כידון" במוסד. בתקופה זו נמכרו אקדחי ברטה 0.22 רבים מאד בישראל ונפוצו גם תאוריות בזכות יתרונות הקליבר הקטן.
הקליע של אקדחי 0.22 הוא בעל מסה נמוכה, כמות אבק השרפה קטנה אף היא, לכן הן יכולת העצירה והן הדיוק, שניהם נובעים מהתנע של הקליע, נמוכים בכדור זה יחסית לאקדחים בעלי קליבר גדול יותר. משום כך איבדו אקדחים אלה במהלך השנים מהפופולריות שלהם.
במשטרת ישראל משמשים עד היום אקדחי הברטה 0.22 כנשק אישי עבור שוטרים ובעיקר שוטרות בתפקידים משרדיים, וניתן להשיג אקדחים משומשים כאלה במחירים נמוכים אצל סוחרי נשק.
אוקיאן נחודקה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1979 ובמרבית שנותיה התמודדה במסגרת אליפויות אזוריות ומחוזיות בפרימוריה.
בעונת 1986 התמודדה לראשונה במסגרת מקצוענית כשנטלה חלק בתחרויות הליגה הסובייטי השנייה. את התואר הראשון שלה קטפה כשזכתה בגביע רוסיה הסובייטית בשנת 1989.
בשנת 1990 זכתה באליפות אזור מזרח של הליגה השנייה ובשל התפרקות ברית המועצות העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל, בה השתתפה במשך שנתיים.
בעונת 1993 נשרה לליגת המשנה הרוסית בה שיחקה עד עונת 1995.
מעונת 1996 נטלה חלק בתחרויות הליגה הרוסית השנייה. 
בשנת 2005 התמקמה בראשות טבלת הליגה באזור מזרח והצליחה לשלב 16 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל. ברם הקבוצה לא הצליחה לחזור לליגת המשנה. 
בעונת 2011 הקבוצה איבדה את מעמדה המקצועני והתמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. 
בעונת 2014 זכתה באליפות מחוז פרימוריה אך עונה לאחר מכן הוחלט על פירוק הקבוצה הבוגרת על מנת לתעל את המשאבים הכספיים לתחזוק בית הספר לכדורגל לילדים (ברוסית: ДЮСШ Океан).
ביוני 2018 נודע שהקבוצה הוקמה מחדש. האימונים המחודשים החלו באוגוסט אותה שנה. לאורך כל שנת 2018 הקבוצה שיחקה משחקי ידידות והותר לה להשתתף בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה, החל מעונת 2019/2020.

אצטדיון הקבוצה

אצטדיון וודניק הוא אצטדיון הכדורגל היחיד בעיר נחודקה ובעל תכולה של 4,000 מושבים. האצטדיון נבנה בחסות המפעל לשיפוץ אוניות בנחודקה ונחנך באוקטובר 1965 במשחק בין קבוצת וודניק נחודקה ולבין הידרוסטרוי, שהסתיים בשוויון מאופס ובמקור הכיל 10,000 מושבים. האצטדיון אירח משחק רשמי ראשון באפריל 1966 במשחק במסגרת הגביע הסובייטי בכדורגל בין ריבאק נחודקה לבין אמור בלאגובשצ'נסק, שהסתיים בשוויון 2:2.
בשנים 1980 ובשנות ה-90 של המאה ה-20 נעשה בו שימוש כבמה למופעים מוזיקליים שונים.
בשנת 2005 נערך שיפוץ שבמסגרתו הוחלפו מושבי העץ במושבים מפלסטיק ותכולת האצטדיון ירדה מ-10,000 ל-4,000. בשנים 2011–2013 הדשא הטבעי הוחלף בדשא מלאכותי.
פאו פאו

גידול הפאו פאו

הפאו פאו גדל במקומות קרים וזקוק ל-400 שעות קור וכן לקיץ חם.
בישראל, גידול פרי הפאו פאו יצליח בצפון ישראל. באזורים הקרים שבצפון ישראל נשתלו מספר חלקות ניסיוניות של פאו פאו והן הניבו פירות רבים.]