google/wiki40b huggingface dataset:
חתיכה נעשית נבלה

מקור הדין

מקור הדין בגמרא בדברי האמורא רב שאמר: "כיון שנתן טעם בחתיכה" ('נתינת טעם' משמעה עירוב ביחס קטן מ־1:60) - "חתיכה עצמה נעשית נבלה, ואוסרת כל החתיכות כולן מפני שהן מינה".
במקום אחר בתלמוד נחלקו בדין זה אמוראים תחת מונח זהה בשם אחר: "אפשר לסוחטו מותר או אסור", כלומר אם אפשר לסוחטו מותר, יש להתייחס רק לחלק האוסר שנפל על החתיכה, וכנגדו יש שיעור ביטול, וממילא לא אומרים דין חנ"ן. ואם אפשר לסוחטו אסור, אין להתחשב רק לחלק האוסר, אלא לשער כנגד כל החתיכה שנאסרה מול כל התערובת בקדירה, ואומרים דין חנ"ן. כשיטה זו נפסק להלכה.

לדעת הראב"ד דין זה נאמר בתלמוד רק לדעת רבי יהודה הסבור שמין במינו לא בטל כלל, ולפי פרשנות זו, מכיוון שלא נפסקה הלכה כדעת ר' יהודה, לא שייך דין זה.

הגבלות לאיסור

דין חנ"ן נאמר רק במקרים מסוימים למשל בתלמוד נאמר שכל דין זה נאמר כאשר הטיפה נפלה על החתיכה ולא התערבה בשאר החתיכות, אולם אם ניער את הקדירה או הניח עליה כיסוי, שוב לא אומרים את דין זה, ומשערים ביטול הטיפה כנגד כל הקדירה.
כמו כן לדעת התוספות (ר"י), כל דין זה נאמר דווקא כאשר החתיכה מונחת מעל החתיכות שבקדירה, אולם במקרה וחלק מהחתיכה טבולה ברוטב, לא נאמר דין חנ"ן, מאידך לדעת רש"י האיסור נאמר גם באופן זה ורק אם כולה טבולה ברוטב לא נאמר איסור זה. לפי פרשנות הש"ך הרמ"א פסק כשתי הדעות לחומרא.
לדעת השולחן ערוך כאשר המפגש בין החתיכות האוסרת והנאסרת נערך בסביבה יבשה (ללא רוטב), ואף אחת מן החתיכות אינה שומנית לא נאמר דין זה, קביעה זו מסבירה הלכה אחרת המתעלמת לכאורה מדין חנ"ן.
בכלל, ישנה מחלוקת ראשונים המופיעה בתוספות בין רבינו תם לרבינו אפרים, לגבי תחולת מושג זה בהלכות איסור והיתר שונות מאיסור בשר וחלב. לפי רבינו אפרים, דין זה שנדרש שישים כנגד כל המאכל שנבלע בו איסור, נוהג רק באיסור בשר בחלב, ואילו לדעת רבינו תם והרא"ש דין זה נוהג אף בשאר איסורים. רבינו אפריים מסביר שאיסור זה קיים רק בבשר בחלב מכיוון שכאשר בשר מתערב בחלב כל אחד מהם הוא היתר, ורק בהתערבם יחד נהפכים לאיסור, אם כן ניתן בהחלט להבין כי החתיכה נהפכה כולה לאיסור בפני עצמה אף אם נפל לקדירה אחרת של היתר. לעומת זאת בדבר היתר אחר שנאסר על ידי איסור, אין הוא עצמו סיבה לאסור ולכן אינו מוגדר איסור אלא דבר היתר ש"ספוג" בו איסור. 

כדעת ר' אפריים פוסק השולחן ערוך ולדבריו דין זה נוהג אך ורק בבשר בחלב מדאורייתא ולא בכל האיסורים. אולם הרמ"א חולק וסובר שדין זה נוהג בכל האיסורים, אם כי שמורה הזכות לרב הפוסק להקל בתערובת לח בלח, ואף בזאת, רק במקרה שלולי התרת המאכל ייגרם לשואל הפסד מרובה מחמת איסורו. וכן ביבש ביבש שאין חנ״ן בכל האיסורים אף לדעת הרמ״א.
גם לשיטות הסוברות שדין זה נוהג בכל האיסורים אין זה אלא מדרבנן, ועל כן, באופנים מסוימים, חל הכלל של ספק דרבנן לקולא.
הקורפוס ההררי ה-21 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 באוגוסט 1943 בקרואטיה, בשם "הקורפוס ההררי ה-21", והועמד תחת פיקוד פאול באדר.
הקורפוס פעל ברחבי המדינה העצמאית של קרואטיה נגד הפרטיזנים בפיקודו של טיטו, כחלק ארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F. ב-1 בנובמבר 1943 מונה גוסטב פהן למפקד הקורפוס, וב-20 ביולי 1944 החליפו ארנסט פון לייזר. ב-29 באפריל 1945 מונה הרטוויג פון לודוויגר למפקד הקורפוס, ופיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה.
שינוע וניהול אשפה

יתרונות הניהול ושינוע האשפה בצורה מתוכננת ויעילה

פעמים רבות מתייחסים לניהול ושינוע פסולת, מבחינה מוניציפלית וממשלתית, כאל דבר של מה בכך, בלי להקדיש חשיבה או אנרגיה מספקת בראייה לעתיד. עם זאת, ניהול ושינוע הפסולת בצורה יעילה וחכמה, המתבטאת במדיניות בפועל, עשויה להוביל לחיסכון כלכלי רב, לשיפור איכות הסביבה ולשיפור הניראות העירונית והארצית.
מבחינה כלכלית, ניהול ושינוע אשפה בצורה חכמה עשוי להוביל לתכנון ויישום פרקטיקות יעילות בייצור וצריכה של מוצרים וחומרים, וכן בהתנעת מיחזור חומרים יקרי ערך, המופנים לשימוש חוזר.
מבחינה חברתית, ניהול ושינוע הפסולת בצורה נאותה, עשויה להפחית ולצמצם את ההשפעות השליליות של האשפה על בריאות התושבים.
מבחינת איכות הסביבה, תכנון מדויק יותר של ניהול ושינוע האשפה עשוי לצמצם ואף לבטל את ההשפעות השליליות על הסביבה, ובפרט על איכות האוויר והמים, ועל פליטת גזי החממה.
קנטאורו (משחית טנקים)

פיתוח

תכנונו של הקנטאורו החל בשנת 1980 והוא פותח על ידי חברת המכוניות האיטלקית פיאט ויצרנית אמצעי הלחימה האיטלקית אוטו מלרה. הפיתוח התחלק בין שתי החברות: על פיאט הוטלה המשימה לפתח את מרכב הכלי, המיגון, ומערכות ההנעה. ואילו על חברת אוטו מלרה הוטל לפתח את הצריח ומערכות הנשק.
במהלך השנים, השתמשו בפלטפורמה של הכלי למגוון שימושים. בין היתר, נוצרה גרסה של נגמ"ש לחימה המבוססת על הכלי וגם תותח מתנייע.

הנעה

מרכב הקנטאורו הוא אופני, בעל הנעה של 8x8 במטרה לאפשר עבירות גבוהה, והכלי מונע בידי מנוע דיזל בעל 6 צילינדרים, בהספק של כ-520 כוחות סוס. תיבת ההילוכים של הכלי כוללת כחמישה הילוכים קדימה ושני הילוכים לנסיעה אחורה (רוורס).
משקלו הקל של הכלי, שעומד על כ-24 טון, בשילוב עם הספק המנוע והמרכב האופני, מאפשרים נסיעה במהירות גבוהה במיוחד של 108 קמ"ש. כמו כן, לכלי מכל דלק גדול, המאפשר טווח פעולה נרחב, שעומד על 800 ק"מ. הקנאטורו יכול לצלוח נהרות בעומק של 1.5 מטרים ללא הכנה, ולטפס עליות תלולות בשיפוע של 60 מעלות.
המרכב האופני מספק אפשרות לניוד אסטרטגי בין גזרות בקלות, חוסך את הצורך במובילי טנקים איטיים, מאפשר נסיעה במהירות גבוהה ואינו גורם נזק לדרכים סלולות.

מיגון

את הקנטאורו עוטף שריון משופע העשוי מפלדה מרותכת, המיועד להגן על הכלי מפני תחמושת בקוטר 14.5 מ"מ וכמו גם רסיסים. בקדמת הכלי יש שריון עבה המיועד להגן גם מפני תחמושת 25 מ"מ, תוספת בולטת מגבירה את ההגנה גם נגד תחמושת תותחי 30 מ"מ. לקנטאורו גם בארבעה מדוכות עשן בשני צידי הצריח, למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה לייזר ומערכת התרעת לייזר מפני איומי נ"ט. כמו כן, הוא מצויד גם במערכת להגנה מפני איומי אב"כ (אטומי ביולוגי כימי) ומערכת כיבוי אש המופעלת באופן אוטומטי.

חימוש ובקרת אש

בגרסה הראשונה הקנטאורו חומש בתותח 105 מ"מ בקליבר 52, ובגרסאות המאוחרות הוא הוחלף בתותח 120 מ"מ. החימוש המשני של המשחית הם שני מקלעי 7.62 מ"מ שאחד מהם הוא מקלע מקביל והשני הוא מקלע נ"מ החמוש בכ-4000 כדורים.
מערכת בקרת האש של הקנטאורו שודרגה במהלך השנים וגרסתה המתקדמת זהה לזו של טנק האריאטה. מערכת זו היא Turms Fcs שפיתחה חברת Galileo Avionica. היא מאפשרת לכלי לרכוש מטרות נעות באופן עצמאי, שהמשחית נמצא בעמדה או בתנועה. כחלק ממערכת בקרת האש, לתותחן מד טווח לייזר ומערכת דימות תרמי, בנוסף למערכת לבדיקת מהירות וכיוון הרוח, לשם חישוב סטיית הפגז. כמו כן ישנה מערכת לבדיקת הלחות. מערכות בקרת האש המתקדמת, מאפשרות פגיעה בדיוק רב במטרות רכב קרבי משוריין בנוסף לאפשרות לפגוע במסוקים מנמיכי טוס.

שירות

טבילת האש הראשונה של הקנטאורו הייתה במהלך מלחמת עיראק, שכחלק מהכוח האיטלקי שהצטרף לקואליציה בראשות ארצות הברית, נשלחו גם משחיתי טנקים כדי להתמודד מול השריון העיראקי. הקנטאורו שימש את האיטלקים בקרבות על גשרים בעיר נסריה, וכמו כן הקנטאורו הפגיז מבנים בהם הסתתרו חוליות נ"ט או צלפים.
בשנת 2003, גם ספרד שלחה לעיראק משחיתי טנקים מסוג זה, כשישה במספרם, ונימקה את ההחלטה כ"הגנה עצמית לחיילים"
כיום כלים מהמשפחה משרתים מטעם ממשלת איטליה בלבנון, במסגרת כוחות יוניפי"ל 2.
הו חנמין

ביוגרפיה

חנמין היה ממוצא האקה מג'יאן, ג'יאנגשי. אביו עבר לגואנגדונג, כדי לקבל משרה רשמית. אחרי סיום לימודיו בגיל 21 שנים, יצא ללמוד ביפן החל משנת 1902, והצטרף לטונגמנגואי (הברית המהפכנית הסינית) ב-1905 כעורך העיתון "מין באו". בשנים 1907–1910 השתתף במספר מהפכות מזוינות. זמן קצר לאחר מהפכת שינהאי בשנת 1911, הוא התמנה למושל של גואנגדונג וכמזכיר הראשי של הממשלה הזמנית. הוא השתתף במהפכה השנייה בשנת 1913, והצטרף לסון יאט-סן שעבר ליפן לאחר כישלון המהפכה השנייה. שם הם הקימו את הקוומינטנג (המפלגה הלאומנית הסינית). הוא חי בגואנגדונג בין 1917 ו-1921 ועבד עבור סאן יאט-סן, כשר התחבורה ויועץ הראשי מאוחר יותר.
הוא נבחר לוועד הפועל המרכזי בוועידה הראשונה של הקואומינטנג בינואר 1924. בספטמבר הוא פעל כסגן הנשיא, כאשר סון יאט-סן עזב את גואנגג'ואו לשאוגואן. סאן מת בבייג'ינג במרס 1925, והו היה אחד משלוש הדמויות החזקות ביותר בקואומינטאנג. שני האחרים היו וואנג ג'ינגווי וליאו ז'ונגקאי. ליאו נרצח באוגוסט באותה שנה, והו נחשד ונעצר. לאחר ״פיצול נינגהאן״ (=הפסקת שיתוף הפעולה בין הקואומינטאנג ובין המפלגה הקומוניסטית) בשנת 1927, הוא תמך בצ'יאנג קאי שק, ומונה לתפקיד שלטוני בכיר בנאנג'ינג.
מאוחר יותר, ב -28 בפברואר 1931, הוא הוכנס למעצר בית על ידי צ'יאנג עקב מחלוקות על החוקה הזמנית החדשה. לחץ פנימי במפלגה אילץ את צ'יאנג לשחרר אותו. לאחר מכן, הוא הפך למנהיג רב עוצמה בדרום סין, שדגל בשלושה עקרונות פוליטיים: התנגדות לפלישה היפנית, התנגדות לקומוניסטים מיליטריסטים, ולבסוף התנגדות למנהיג המוצהר, צ'יאנג קאי-שק.
הפלגים שהתנגדו לצ'יאנג בקואומינטאנג התכנסו בגואנגג'ואו כדי להקים ממשלה יריבה. הם דרשו את התפטרות צ'יאנג מתפקידיו הכפולים כנשיא המדינה וראש הממשלה. מלחמת האזרחים נמנעה על ידי הפלישה היפנית למנצ'וריה. הו המשיך לשלוט בדרום סין, בלב ליבו של הקואומינטאג, בסיוע צ'ן ג'יטנג וחבורת ניו-גואנג-שי. שם הוא ניסה ליצור ממשלה ללא שחיתות כאלטרנטיבה למשטר של צ'יאנג. הו ביקר את צ'אנג שלא נקט מדיניות חזקה ״כלפי הכוח הזר [יפן] שקרע והרס את מולדתנו!"
הו ביקר באירופה והפסיק את ההתקפה הפוליטית שלו על צ'יאנג קאי-שק ביוני 1935. בפגישה הראשונה של הוועידה החמישית של קואומינטאנג בדצמבר 1935 נבחר ליו"ר הוועדה המרכזית. הוא חזר לסין בינואר 1936, חי בגואנגג'ואו עד שמת מדימום במוחו ב -12 במאי 1936.
מותו עורר משבר. צ'יאנג רצה להחליף את הו בחסידיו הנאמנים בדרום סין ולחסל את האוטונומיה שממנה נהנה הדרום תחת הו. כתוצאה מכך, צ'ן והחבורה של גואנגשי יצרו קשר נגד צ'יאנג. במה שקרוי "תקרית ליאנג-גואנג". צ'ן נאלץ להתפטר מתפקידו כמושל גואנג-דונג לאחר שצ'יאנג שיחד רבים מקציניו לערוק והמזימה התמוטטה.
אנציקלופדיה של הסיפור היהודי

אנציקלופדיה של הסיפור היהודי היא מפעל אנציקלופדי אקדמי הממיין וממפה את הסיפורים שסופרו בתרבות היהודית לדורותיה, בלשונות היהודים: עברית, ארמית, יידיש, לדינו וערבית-יהודית, באמצעות מתודה חדשה, 'תימטולוגיה' (thematology), המגדירה מחדש את נושאיהם של הסיפורים.

המפעל

המחקר התמטולוגי הוצג בכנסים בינלאומיים וזכה להכרה נרחבת בקרב חוקרים בכירים מדיסציפלינות שונות. במסגרת המחקר הוקם מאגר ארכיוני של גרסאות-סיפור, המונה כיום (2011) כמאה תימות (מתוך כמאתיים צפויות), אשר כל אחת מהן מכילה בממוצע כמה עשרות גרסאות. התוצר העיקרי של מפעל זה הם כרכי סיפור עוקב סיפור: האנציקלופדיה של הסיפור היהודי, שהכרך הראשון שלה הופיע בשנת תשס"ה (2005), הכרך השני בתשס"ט (2009), הכרך השלישי בתשע"ג (2013) והכרך הרביעי בתשע"ח (2018). בכרכים אלה נחקרו ומופו עשרות סיפורים (תימות), כאשר כל סיפור זוכה לערך אנציקלופדי משלו. מחציתו הראשונה של הכרך הראשון הוקדשה למאמרי-יסוד מתודולוגיים, שהחשובים שבהם הם המבוא ומאמר-הפתיחה מאת העורכים.

המתודה התימטולוגית

פרופ' יואב אלשטיין המציא את מתודת המחקר התימטולוגית בשנת 1982. בשנת 1985 חבר אליו פרופ' אבידב ליפסקר, עמיתו לסגל ההוראה במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, והשלים עמו את הנוסח האחרון של המתודה. סיכום עיקריה של המתודה פורסם בכתב העת ביקורת ופרשנות בשנת תשנ"ד (ובהרחבה – בפתיחת כרך א של ה'אנציקלופדיה של הסיפור היהודי', תשס"ה) ובקובץ Thematics Reconsidered. מתודה זו נועדה לארגן תופעה מיוחדת לספרות היהודית לפיה כל סיפור מאז המקרא זוכה לעשרות עיבודים גירסאיים. עיבודים אלה חוצים תקופות שונות, קהילות בפזורה היהודית ושפות יהודיות שונות. 
על פי המתודה החדשה כל סיפור – 'תימה' במונחי המתודה (Theme, כאן בשימוש שונה מן המושג 'תימה' המבטא את הרובד האידיאי של יצירה) – זוכה לניתוח עוקב היסטורי של התפתחות גרסאותיו, תוך הבחנה בין רמות שונות של תפקוד המצויות בטקסט. הסיפור היהודי הוא אפוא אוצר של תימות הזוכות לעיבודים גרסאיים, וכל תימה מייצגת מצב דינמי של תודעה מתפתחת בתוך התרבות היהודית. בכך נבדלת הגדרת ה'תימה' במתודה זו מהגדרתה במתודה פולקלורית בינלאומית, הרואה את כל מאגר הסיפורים שבכל התרבויות כמין מסה-ספרותית אחידה. עם זאת, גם המתודה החדשה מבקשת לאתר קווים מקבילים לטיפוסים סיפוריים בפולקלור הבינלאומי, תוך השוואתם אל גרסאות התימות היהודיות.
ה"חיים גרסאיים" של כל סיפור יהודי נתפסים אפוא כשרשרת של התבוננויות עצמיוֹת חוזרות של מסַפּרי הסיפורים וכותביהם במסורות שקיבלו מקודמיהם. פעילות זו לעיתים מעתיקה את הגרסה שקדמה לה, ולעיתים מחדירה ברמות שונות של חידוש והעזה גוונים משלה כדרך להשמעת קול תרבותי חדש. אף על פי כן, בתוך שפע הגרסאות של תימה סיפורית מסוימת (כגון: יוסף מוקיר שבת, מעשה בספר בראשית, מעשה ברוריה אשת רבי מאיר, ראשיתו של רבי עקיבא) אפשר תמיד לאתר פורמולה יציבה של פעולות או של עיצובים ספרותיים מרכזיים, ואלה הם תווי הזיהוי של 'התימה ההומוגנית' (כלומר הסיפור המזוהה), מעבר להשתנותה הגירסאית. 
איסוף התימות הרווחות בספרות היהודית על גרסאותיהן בכתבי-יד, בדפוסים ובתיעודים של מסירה בעל-פה הוא פרויקט מרכזי של מקצוע התימטולוגיה שבמחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.

פרסומים נוספים

במסגרת המחקר התימטולוגי פורסמו עד כה מאמרי מחקר רבים ונכתבו למעלה מעשר עבודות מחקר לתואר שני ושלישי. מערכת האנציקלופדיה מקיימת גם במה קבועה של פרסומים אקדמיים בסדרה 'תימה' הכוללת מונוגרפיות מקיפות (חלקן תימטולוגיוֹת) על סיפורת יהודית וכן קובץ מחקרים הרואה אור מדי כמה שנים בשם 'מעשה סיפור'.
שוש סיטון

ביוגרפיה

נולדה בירושלים. השלימה תואר ראשון בשנת 1975 באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים היסטוריה כללית ומקרא ותולדות עם ישראל. ב-1980 קיבלה תעודת הוראה בהיסטוריה.
השלימה בשנת 1989 בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב את התואר השני במגמה "היבטים היסטוריים ופילוסופיים של החינוך". עבודת המאסטר שלה הייתה בנושא "השפעת מאורעות 36–39 על מטרות החינוך העברי בארץ-ישראל" בהדרכת שמעון רשף ואריה כרמון. 

בשנת 1995 השלימה את עבודת הדוקטורט, בבית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב. נושא העבודה היה "חינוך ברוח המולדת – התוכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל", בהדרכת יעקב שביט. בשנים 2007–2010 למדה במכון מופ"ת בתל אביב קורס גישור והתמחות בניהול אקדמי.
בשנים 1985–2007 שימשה מרצה בבית הספר לחינוך ובחוג ל-BA כללי באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1998–2015 שימשה מרצה במכללת לוינסקי לחינוך בתל אביב. הרצתה במכללה להוראת טכנולוגיה בתל אביב בשנים 1998–2008, ובמכללת סמינר הקיבוצים בתוכנית לתואר שני "אוריינות חזותית בחינוך" ובתוכנית לתואר ראשון בבית הספר לאמנויות בשנים 2009–2015. 
בשנים 2007–2011 שימשה שוש סיטון מנהלת מכללת לוינסקי באילת. כיו"ר ועדת אתיקה במכללת לוינסקי לחינוך עמדה בראש צוות אשר ניסח מחדש את הקוד האתי של המכללה. שימשה גם ראש החוג לחינוך בפקולטה לחינוך במכללת לוינסקי. במסגרת תפקיד זה נטלה חלק בפתיחת מסלול לימודים אקדמי ייחודי לנשים מהמגזר החרדי במכללה.
תחום המחקר העיקרי של שוש סיטון הוא תולדות החינוך והתרבות הציונית בתקופת היישוב ולאחר הקמתה של מדינת ישראל. היא התמקדה בפעילותם הוולונטרית של נשים וגברים בעלי אג'נדה חברתית ופוליטית בתחום החינוך והתרבות, והשפעתם על גיבוש התודעה הלאומית והתרבותית הישראלית מחד, ועל הממסד החינוכי בישראל מאידך. מתוך כך גם דנה בתהליכי התגבשותה של כל תרבות; החל מתרבות מתוכננת, מול תרבות המתפתחת באופן אורגני ועד לזו הצומחת מתוך חיי היום-יום. לשיטתה חקר התרבות הישראלית הוא מקרה בוחן לתהליכי שינוי תרבותיים שעוברת כל חברה.
בשנת 1998 פרסמה סיטון עיבוד לספר של עבודת הדוקטור: "חינוך ברוח המולדת – התוכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל (1953-1925)". הספר עוסק בפעילותה של קבוצת מורים שהייתה לה השפעה עמוקה הן על עיצוב דיוקנה של מערכת החינוך של היישוב היהודי בארץ ישראל ואחר כך גם על מערכת החינוך של מדינת ישראל, והן על עיצוב התרבות הלאומית הישראלית. 
בנוסף, במהלך השנים שימשה שוש סיטון חברה בוועדת ההיגוי של התוכנית לתואר שני "אוריינות חזותית" במכללת סמינר הקיבוצים, חברה בוועדת ההיגוי של תוכנית המצוינים במכללה להוראה טכנולוגית, חברה בוועדת ההיגוי של תוכנית המצוינים במכללה להוראה טכנולוגית, חברה בוועדת ההיגוי להקמת מרכז לאמנויות שאמור היה לאגד במסגרת אחת את כל חוגי היצירה במכללה להוראה טכנולוגית, חברה בוועדת ההיגוי של תוכנית המצוינים במכללה להוראה טכנולוגית, שימשה מרכזת סטאז' בתוכנית להוראת ההיסטוריה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, ומ"מ ראש המגמה להוראה ההיסטוריה (MA) בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב.
שוש סיטון מתגוררת בהרצליה.
ריפמפיצין

מנגנון פעולה

ריפמיפצין נקשרת לתת יחידה בטא של האנזים RNA פולימראז של חיידקים ופוגעת בתהליך השעתוק מ-DNA ל-RNA.

פרמקוקינטיקה

התרופה ניתנת בטבליות, ונספגת היטב במערכת העיכול, משם מתפזרת לדם וגם חוצה ה-BBB.
התרופה עוברת מטבוליזם בכבד ומופרשת דרך השתן או המרה.
התרופה יוצרת מטבוליט שעלול לשנות את צבע השתן לכתום-חום.

התווית נגד

רימפיצין מעלה את ביטוי הגנים למערכת האנזימים P-450. (הפועלת על חמצון-חיזור) של הכבד. תכונה זאת עלולה ליצור תופעות לוואי עם תרופות אחרות, שמסיבה זאת יעברו מטבוליזם מהיר יותר בכבד ולכן זמן החיים שלהם יתקצר.
אחת הדוגמאות לשילובים בעייתיים עם תרופה זאת, היא מתן תרופה עם נוגד- הקרישה warfarin, או DIGOXIN תרופה זאת עלולה להפחית את יעילותן של התרופות הללו.
תופעות לוואי נוספות שעלולות להיות הן: פריחה, רגישות יתר, חום, בחילות והקאות.
יהודה בקון

יהודה בָּקוֹן (Bacon;‏ נולד ב-28 ביולי 1929 באוסטרבה שבמוראביה, צ'כוסלובקיה) הוא צייר ישראלי, ניצול השואה.

ראשית דרכו

בקון נולד ב-1929 למשפחה יהודית ציונית מסורתית, בנם של אתל לבית גרוס וישראל בקון, ואחיהן של חנה ובלה רבקה. אביו היה בעליו של בית חרושת לעורות. בשנת 1941 גורש בקון לטרזיינשטט, שם למד אצל האמנים אוטו אונגר, בדריך פריטה ולאו הס. בשנת 1943 גורש בקון לאושוויץ ושהה שישה חודשים בבירקנאו. בקון הועסק ב"קומנדו עגלות" (Rollwagenkommando), קבוצות נערים שעסקו בסבלות במחנה, ובמסגרת תפקיד זה הייתה לו גישה לאזורים השונים של המחנה. נשלח בצעדת מוות למחנה מאוטהאוזן, וממנו שוחרר.

לאחר השואה

לאחר השואה הפך בקון לאמן שביקש לתעד את חוויותיו בשואה, מתוך תחושת אחריות לשימור זכר השואה. בשנת 1946 עלה בקון לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנים 1946–1952 למד באקדמיה לאמנות בצלאל. מ-1955 עד 1957 נסע ללמוד בבית הספר המרכזי לאמנויות שבאוניברסיטת לונדון לאמנויות, וב-1957–1958 למד בבית הספר לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts, אקול דה בוז-אר) בפריז. בשנת 1959 התמנה למרצה בבצלאל.
בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן.
בשנת 2010 זכה בפרס מרדכי איש-שלום על מפעל חייו.
בקון הוא אב לבת, חנה וייט (Hanna White), עיתונאית ב-BBC.
הוא מתגורר עם אשתו לאה בירושלים.

יצירתו

רוב ציוריו של בקון מתארים אירועים שהיה עד להם כנער בטרזיינשטט ובאושוויץ. עבודותיו הוצגו במוזיאון ישראל, ביד ושם, בקונגרס של ארצות הברית בוושינגטון הבירה, ובבתיהם של תאודור רוזוולט, ג'ון ד. רוקפלר, מרטין בובר וחיים ויצמן. תערוכות מיצירותיו הוצגו בגרמניה, ארצות הברית ובריטניה.
חינוך מבוגרים

חינוך מבוגרים הוא תהליך שבו מבוגרים עוסקים בהרחבת השכלתם על מנת לרכוש ידע, מיומנויות, עמדות או ערכים חדשים. חינוך מבוגרים כולל כל צורה של למידה מעבר למערכת החינוך המסורתית, החל מאוריינות בסיסית עד כדי מימוש עצמי כאדם לומד כל החיים.
חפיפת משולשים

תקפותם של משפטי החפיפה

משפטי החפיפה אינם ניתנים להוכחה משאר האקסיומות המקובלות של הגאומטריה האוקלידית. עם זאת, הם עצמם שקולים זה לזה, כלומר ניתן להוכיח בעזרת כל אחד מהם את האחרים. במערכת האקסיומות של הילברט מהווה משפט החפיפה צלע-זווית-צלע אקסיומה (אקסיומה III.5).
אוקלידס, שספרו "יסודות" היה הראשון שניסה לבסס את הגאומטריה על אקסיומות, הוכיח את המשפט הראשון בנוסח שהסתמך על מושג ה"תנועה", שלא הוגדר; את שאר המשפטים הוכיח אוקלידס במדויק מן המשפט הראשון.
דוגמה להוכחת המשפט השני בעזרת הראשון: נניח שנתונים שני משולשים, ABC ו-'A'B'C, וידוע ש-. נניח בשלילה שהמשולשים אינם חופפים, ואז הצלעות 'AC, A'C אינן שוות (אחרת המשולשים היו חופפים על פי המשפט הראשון) לכן יש נקודה D על צלע AC (או המשכה) כך ש-'AD=A'C. המשולשים ABD ו-'A'B'C חופפים על פי המשפט הראשון, ועל כן . אבל זה לא ייתכן, כי   כי היא חלקית לה (בהנחה ש-D בין A ל-C, אחרת הכיוון של האי-שוויון הפוך) סתירה ועל כן המשפט הוכח.
מצעד פזמונים

מצעד פזמונים הוא דרוג פזמונים בנקודת זמן נתונה המתבצע בתדירות קבועה. דרוג השירים במצעדים מתבסס על נתוני מכירות סינגלים, השמעה בתחנות רדיו וטלוויזיה, דרוג הקהל או החלטת מפיקי המצעד. המצעדים משודרים ברדיו, מוקרנים בטלוויזיה או נכתבים בעיתון או באתר אינטרנט. מצעדים הנחשבים לאמינים מתבססים על נתוני מכירות או זמן השמעה.
המצעד הראשון פורסם בשנת 1936 במגזין בילבורד.

סוגי מצעדים

המצעדים השונים מתחלקים על פי תדירותם. לעיתים שיר הזוכה לדרוג גבוה במצעדים הנערכים בתדירות גבוהה, מדורג נמוך יותר במצעדים בתדירות נמוכה יותר, וכן להפך.

מצעד שנתי

מדי שנה מתבצע מצעד בו מדורגים השירים שיצאו בשנה החולפת. בישראל מקובל לערוך את המצעד השנתי העברי בערב ראש השנה, ואילו המצעד השנתי הלועזי נערך בתום השנה האזרחית.
בדיקת A/B

בדיקת A/B (מבחן A/B או Split Testing) היא שיטה לבדיקת הקיים אל מול השינוי וקביעת הגרסה בעלת התוצאות החיוביות יותר. בדיקה זו נפוצה בתחומי השיווק, סחר אלקטרוני, פיתוח אתרים ותחומים נוספים ומאפשרת לבחון את תגובות המשתמשים לשינויים. בדיקת A/B מוכרת גם בשם Split Testing ו-bucket tests אך מונחים אלה מכילים גם מבחנים מעט יותר מורכבים. 

הבדיקה מתבצעת על ידי השוואת 2 גרסאות, A - בדרך כלל הגרסה הנוכחית (control) מול B - גרסה עם שינוי יחיד (treatment). שתי קבוצות משתמשים דומות מקבלות בו זמנית את המערכת הנבדקת, כל קבוצה גרסה אחרת. מודדים את מטרת הבדיקה ומחליטים איזו גרסה גרפה תוצאות טובות יותר.
החלת שינוי לא מבטיחה שיפור ולכן יש סיכוי להפסד. ביצוע בדיקת A/B מספק מידע אמין על שינויים לפני שמחילים אותם בפועל ותוצאות הבדיקה הן מקור מידע בעל ערך רב למקבלי ההחלטות. שימוש בבדיקה זו יוביל להפחתת סיכונים והוזלת עלויות.

התהליך

נרצה למצוא את האלטרנטיבה שמשיגה את התוצאות החיוביות ביותר ומייעלת לפחות אחת ממטרות המערכת.
תכנון- הגדירו היטב מה אתם בוחנים- מהי מטרת הבדיקה, מה השינוי מגרסה A לגרסה B, באילו מדדים תשתמשו ומה נחשב תוצאה טובה.
ביצוע- ניתן לפתח בדיקת A/B עצמאית או להשתמש בכלים חיצוניים. כיום ישנם מספר כלים מתקדמים שניתן לבצע את הבדיקה דרכם. 
כלים מוכרים לבדיקת A/B באתרי אינטרנט:  חברת Wingify  שפיתחה Visual Website Optimizer, חברת גוגל עם הכלי Google Website Optimizer  וחברת Optimizely .
תוצאות- תוצאות הבדיקה מוצגות כמידע כמותי המאפשר השוואה ברורה (רצוי להגיע למובהקות סטטיסטית). לפעמים אין הבדל משמעותי בין הגרסאות וחשוב לא למהר להסיק מסקנות. כמו כן צריך לחשוב על ההשפעה של הגרסה המנצחת של הפריט הנבדק על מטרות ופריטים אחרים.

דוגמאות לבדיקות A/B

מודעת פרסום ברשת חברתית:
מטרת הבדיקה- למקסם מספר הקלקות על המודעה והגעת המשתמש לאתר החברה ביחס לכמות החשיפות למודעה (CTR).
ניתן לבדוק מספר שינויים במודעה למשל המסר, התמונה המצורפת, גודל פונט, מיקום המודעה באתר ועוד.
נשווה מספר הקלקות על כל גרסה של מודעה כאשר 2 המודעות נחשפו מספר שווה ולקבוצה דומה של משתמשים.
עמוד בית של אתר חדשות:
מטרת הבדיקה- שיפור במספר רכישות מנוי לאתר.
השינוי בגרסאות יכול להיות מבחינת עיצוב טופס ההרשמה, הגישה לעמוד ההרשמה (האם הטופס נמצא בדף הראשי או יש צורך לעבור לעמוד אחר על ידי לחיצה על כפתור), כמות הנתונים שהמשתמש צריך להזין ועוד.
נחלק את תעבורת המשתמשים לשתי הגרסאות ונמדוד איזה גרסה מביאה לתוצאות טובות יותר במספר הנרשמים.
בין החברות שמתמחות בבדיקת A/B ניתן למנות חברה ישראלית ABBI שנרכשה לאחרונה על ידי WalkMe

גרסאות נוספות

בדיקת פריט אחד עם שלוש אופציות וחלוקת קבוצת הנשאלים לשלוש כנראה עדיין תיחשב בדיקת A/B, למשל בדיקת גרסאות שונות לכותרת בדף אינטרנט כך שבכל גרסה הכותרת בצבע שונה. עדיף לבצע מבחן אחד במקביל לשלושת הצבעים מאשר שלושה מבחנים שונים (A/B, A/C, C/B).

בדיקה הכוללת שינויים ביותר מפריט אחד באותו מבחן לא תיחשב בדיקת A/B. למשל שינויים בכותרת וגם בכפתור ביצוע בדף אינטרנט, בדיקה זו נקראת multi-variate test  והיא יותר מורכבת.
ריקלה גלזר

ריקְלֶה (רות) גלֶזֶר-קפלן (ביידיש: ריקלע גלעזער-קאַפּלאַן; 17 בדצמבר 1924 – 12 בינואר 2006) הייתה אסירה בגטו וילנה ופרטיזנית שחיברה בתקופת המלחמה שירים פופולריים העוסקים בשואה.

ביוגרפיה

גלזר נולדה בעיר וילנה שבפולין בשנת 1924. בגיל 16, כשנכבשה העיר על ידי הגרמנים, גורשה לגטו וילנה.
בגטו חיברה שירים למנגינות של פזמונים ידועים. בשיר "גטו שלי" ("דו געטאָ מײַן"), שחיברה למנגינת השיר הרוסי "מוסקבה שלי" ("Моя Москва") מאת המלחין הסובייטי איסאק דוּנאיֶיבסקי, מתאר באירוניה לא את יופיה של העיר (כבמקור), כי אם את תלאות הגטו.
כשהייתה בת 18 התפרסם שירה הנודע "היה זה יום קיץ" ("ס'איז געווען אַ זומערטאָג", סִיז גֶווֵן אַ זוּמֶרטוֹג), שאותו כתבה למנגינת הלהיט היידי "פָּפִּירוֹסְן" ("פּאַפּיראָסן", 'סיגריות') מאת הרמן יבלוקוף. השיר עוסק בפּוֹנָאר, הפרוור שבו נרצחו עשרות אלפי יהודים, רובם בני וילנה. (לימים זכה השיר להקלטות, והושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.)
זמן קצר אחרי כן גורשה מהגטו למחנה. היא הצליחה לקפוץ מהרכבת, יצרה קשר עם אנשי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או) והצטרפה לפרטיזנים הליטאים של יערות רודניקי שמדרום לווילנה, כלוחמת בגדוד "מוות לפאשיזם". בין הפעולות הצבאיות הוסיפה לכתוב.
בחודש דצמבר 1948 עלתה לישראל עם משפחתה באונייה "נגבה".
בשנת 1991 התפרסם בהוצאת טרקלין בתל אביב ספר שיריה, "לידער פון לעבן" (לידֶר פוּן לֶבְּן, 'שירי חיים').
רבקה וסט

חייה

וסט נולדה בלונדון, אנגליה. אביה, עיתונאי אירי, מת לאחר שנטש את אמה הסקוטית כשססילי הייתה עדיין ילדה. משפחתה עברה לאדינבורו, סקוטלנד, שם קיבלה את חינוכה. היא למדה משחק ואימצה לה את השם "רבקה וסט" מתוך מחזה של איבסן. היא נעשתה פעילה בתנועה הסופראז'יסטית לפני מלחמת העולם הראשונה, עבדה כעיתונאית בכתב העת "האישה החופשית" ("Freewoman") וב-Clarion, ושימשה כעורכת הספרותית של "האגואיסט". את ולס פגשה בשנת 1913 ומסכת היחסים ביניהם נמשכה עשר שנים. נולד להם בן, אנתוני וסט , אבל ולס כבר היה נשוי (בפעם השנייה). אנתוני וסט, סופר נחשב בזכות עצמו, נקלע לעימות חריף עם אמו עם פרסום הרומן הראשון שלו "מורשת" (1955) ובו דיוקן לא-מחמיא לאמו, העימות הפך לקרע ממשי עם פרסום הביוגרפיה שכתב וסט על אביו, שיצאה לאור רק לאחר מותה של וסט שעשתה הכל למנוע פרסומה.
בשנת 1930 נישאה לבנקאי, הנרי מקסוול אנדרוז, והשניים נשארו יחד עד מותו בשנת 1968. לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה, הרבתה וסט בנסיעות ואספה חומר לספרים על מסעות ופוליטיקה. היא הייתה נוכחת במשפטי נירנברג. עבודתה בהמשך, הן כסופרת והן כשדרנית רדיו, שיקפה את חוויותיה אלה.

ציטטה

"כשלעצמי, מעולם לא הצלחתי לגלות פמיניזם מהו; אני רק יודעת, שאנשים קוראים לי פמיניסטית בכל פעם שאני מבטאת רגשות, שמבדילים אותי מאסקופה נדרסת או מזונה."
פיליברטו הראשון, דוכס סבויה

ביוגרפיה

פיליברטו נולד ב-17 באוגוסט 1465 בשיאמברי, לאמדאו התשיעי, דוכס סבויה וליולנד מוולואה, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו.
בשנת 1472 מת אביו אמדאו התשיעי, דוכס סבויה, ופיליברטו עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת עד לבגרותו.
בשנת 1476 התחתן פיליברטו עם בת דודתו ביאנקה מריה ספורצה, בתם של גלאצו מריה ספורצה, דוכס מילאנו ובונה מסבויה, אך לא היו להם ילדים.
ב-22 בספטמבר 1482 מת פיליברטו בליון, ואחיו קרלו הראשון, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.