google/wiki40b huggingface dataset:
מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת

היסטוריה ומאפיינים

המונח "מגדל פעמונים" בהקשרם של המגדלים הכלולים בהכרזה (אנגלית Belfry; הולנדית Belfort; צרפתית Beffroi) התייחס במקורו למגדלי עץ ניידים ששימשו בעת מצור, ולאחר מכן למגדלי העץ שהוקמו על חומותיהם של מאחזים שהתפתחו מאוחר יותר למקומות יישוב. במושג נעשה שימוש כדי לתאר מגדלים מכל הסוגים, אך הוא התייחס בעיקר לאלה שנשאו פעמונים או ניצבו בסמוך להם. 
לאחר פלישות הוויקינגים לצפון אירופה במאה ה-9, החלו מתפתחים יישובים עירוניים באזור החופף לבלגיה ולצפון צרפת של ימינו. לאורך דרכי המסחר החלו קמים מחסני קבע, ופעמים רבות היו אלה לאתרים בהם החלו נערכים ירידים ולאחר מכן הם הפכו למקומות יישוב (לדוגמה גנט וטורנה). החל במאה ה-11 החלה מתפתחת תעשיית טוויית הבדים ברבים מהמרכזים העירוניים המוקדמים האלה (לדוגמה ליל, ברוז' וגנט). סביב מרכזים עירוניים מוקדמים אלה קמו חומות ומגדלים, ואלה הורחבו והוסבו למבני אבן במהלך המאה ה-12. הערים המבוצרות העניקו לתושביהן הגנה ואט אט תפסו את מקומן של הטירות הפאדוליות. למגדלי הפעמונים נודעה משמעות סמלית והם הוקמו כסימן לעצמאות עירונית שהושגה באמצעות כתב זכויות. יש להבחין בין מגדלים אלה לבין מגדלי העוז (Keep) שסימלו את הכוח הפאודאלי ומגדלי פעמונים כנסייתיים (Bell-towers), שסימלו את הנוכחות הכנסייתית.
המגדלים המוקדמים שהוקמו במהלך המאה ה-13 והמאה ה-14 מזכירים בצורתם הרבועה והמסיבית את מגדלי המשמר, מהם נטלו את מיעוט הפתחים ואת השימוש בקשתות כתמיכה לקומותיהם. על גגם של מגדלים אלה הייתה דרך פטרול ומגדלי המשנה הקטנים שניצבו בפינותיהם עוטרו בפסלי בעלי חיים או בדמויות סמליות שנחשבו למגינות הקהילה. המגדל באיפר הוא דוגמה טובה למגדלים אלה. מאוחר יותר החלו המגדלים להופיע בווריאציות נוספות. הם היו גבוהים וצרים יותר מקודמיהם, ולקראת המאה ה-15 נטשו אט אט את המראה הצבאי (לדוגמה המגדל בגנט). למגדלים אלה נוספה קומה שיועדה לשאת בקרבה את הפעמון, ובהקמתם נעשה שימוש בחומרי בנייה שונים בנוסף לאבן פשוטה. במאה ה-15 ובמאה ה-16 הופיעו בתי העירייה הראשונים אשר היו גדולים מאולמות המסחר ושירתו את פגישות מועצת העיר בצורה טובה יותר. למבנים אלה נדרשה חזות ממלכתית סמלית, ודבר זה הושג פעמים רבות בשילוב מגדל פעמונים במבנה. דוגמה טובה למגדל כזה נראית בבית העירייה של אנטוורפן, הממחיש את המעבר לסגנון הרנסאנס.
כל המגדלים הכלולים בהכרזה משתייכים לאחת משתי קבוצות - מגדלים כנסייתיים ומגדלים לשימושים "אזרחיים" שנבנו כחלק מבית העירייה, אולם השוק, או שניצבו בגפם.
בן כהן (איש עסקים)

ביוגרפיה

כהן נולד במחוז נסאו שבלונג איילנד למשפחה יהודית. בנעוריו התעניין בקדרות, ולמד במספר מוסדות להשכלה גבוהה בניו יורק, תוך התפרנסות מעבודות מזדמנות שונות. התנסותו הראשונה בהכנת גלידה הייתה במסגרת שיעורי מלאכה שהעביר בבית ספר לבני נוער במצוקה.
בשנת 1977 החליט כהן להיכנס לתחום הכנת המזון, יחד עם חבר נעוריו ג'רי גרינפילד. במאי 1978 פתחו השניים סניף של חברת "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברליגנטון שבורמונט, לאחר שהתכוונו בתחילה להקים במקום דוכן בייגלים. המרקם הייחודי של הגלידה, הכולל שבבי שוקולד רבים, נבע מהתתרנות ממנה סבל כהן, אשר העדיף מרקם דומיננטי לגלידה.
לאחר שהחברה זכתה להצלחה ברחבי ארצות הברית, החל כהן לפעול למטרות פילנתרופיות, באמצעות קרן בן אנד ג'ריס, שקיבלה דרך קבע 7.5% אחוזים מהכנסות חברת בן אנד ג'ריס.
בשנת 1996 פרש כהן ממנכ"לות החברה, ומאז רכישתה בשנת 2000 בידי יוניליוור הפסיק להיות מעורב בניהולה, לאחר שגם לקה בליבו.
בתחילת המאה ה-21 נודע כהן בתמיכתו במועמדים שונים לראשות המפלגה הדמוקרטית, ובהם ברק אובמה בשנת 2008, וכן בהתגייסותו לקמפיינים ציבוריים ליברליים. בבחירות 2016 תמך בברני סנדרס.
כפר מנדי

כפר מנדי היה יישוב יהודי בתקופת המשנה, תקופת התלמוד וימי הביניים, בבקעת בית נטופה, למרגלות הר עצמון, במקום שבו שוכן כיום כפר מנדא.

היסטוריה

כפר מנדי נזכר בספרות התלמודית ובמדרשי ארץ ישראל. ידוע על אמורא בשם רבי יששכר מכפר מנדי שחי בדור השני לאמוראי ארץ ישראל ולמד תורה בציפורי, ששימשה מרכז כלכלי ותרבותי לכל האזור. אמורא נוסף שחי כנראה בכפר מנדי הוא רבי יוסי מנדאה שנזכר בגרסאות מסוימות כרבי יוסי מדאה. ובתוספתא יש איזכור של איש מכפר ״מנדון״ שנפצע ונהפך לפצוע דכא, בעל את אשתו, ואח״כ מת, ואח״כ עיין רבי יוחנן בן נורי אם אשתו נפסלה מלאכול בתרומה (כי הנבעלת לפצוע דכא נפסלה מלאכול קדשים)
במאה ה-11 עדיין התגוררו יהודים בכפר מנדי, וזאת על פי שטר שנמצא בגניזה הקהירית בו מוזכר יהודי בן הכפר שנסע למצרים בשליחות בית הדין ברמלה: "ועתה יש הנה ברמל[ה] איש צנוע והולך ב[תו]ם אברהם בן דוד אל-כפר מנ[די]". 
בכפר מנדי זוהו כמה קברי צדיקים. החוקר צבי אילן מעלה את ההשערה שייתכן שקיומו של היישוב יהודי במאה ה-11 הביא להתפתחות מסורת הקברים. תלמידו של הרמב"ן כותב במאה ה-13: "כפר מנדי שם צדיק אחד, אומרים כי הוא עקיבא בן מהללאל". מסורות מאוחרות יותר מהמאה ה-16 ציינו בתחומי הכפר את קבריהם של רבי יששכר מכפר מנדי לצד קבריהם של עקביא בן מהללאל ורבן שמעון בן גמליאל. על פי ספר הישר נקברו שמעון ולוי במנדא: "ואת שמעון ולוי קברו בעיר מנדא". מסורות ערביות ייחסו את קבריהם של נפתלי ואשר למנדי, וכן את קברה של צפורה אשת משה. זיהוי זה ייתכן שבא בעקבות השוואת השם מנדא עם מדין. רבי אשתורי הפרחי כותב בספרו "כפתור ופרח": "וכן טועים הישמעאלים במקום אחד הסמוך לצפורי ששמו כפר מנדי והם אומרים שהוא מדין". כיום אותר מקום קבורת האמורא רבי יששכר דכפר מנדי במקום, על ידי ועד אהלי צדיקים, אך קברו של רבן שמעון בן גמליאל לא נמצא.
אנטיוכוס הרביעי, מלך קומגנה

חייו

אנטיוכוס נולד כנסיך של משפחת המלוכה של קומגנה. הוריו, אנטיוכוס השלישי, מלך קומגנה  והמלכה יוטאפה , היו אחים בקשר דם מלא שהתחתנו זה עם זה. גם אנטיוכוס הרביעי התחתן עם אחותו מקשר דם מלא, יוליה יוטאפה . אנטיוכוס היה ממוצא ארמני, יוונים ומדיי. דרך המלכה לאודיקה השביעית תיאה , שהייתה אמו של אנטיוכוס הראשון תאוס, מלך קומגנה, הוא היה צאצא ישיר של המלכים היווניים של הממלכה הסלאוקית.
נראה כי אנטיוכוס היה צעיר מאד כאשר אביו מת בשנת 17. הקיסר הרומי טיבריוס הסכים עם אזרחי קומגנה להפוך את ממלכתם לחלק מהפרובינקיה הרומית של סוריה. בין השנים 17 ל-38, נראה כי אנטיוכוס השיג אזרחות רומית . הוא גדל ברומא יחד עם אחותו, שם היו חלק מחצרה של אנטוניה הצעירה, אחייניתו של אוגוסטוס קיסר ובתו הצעירה של מרקוס אנטוניוס. היא הייתה אשה בעלת השפעה רבה ופיקחה על חוג הנסיכים והנסיכות שלה, שסייע בשימור הפוליטי של גבולות האימפריה הרומית ובענייניהן של מדינות החסות.
בשנת 38 קיבל אנטיוכוס את ממלכת אביו מנכדה של אנטוניה, הקיסר קליגולה. בנוסף על כך, הגדיל הקיסר את שטחה עם חלק מקיליקיה הגובל בקו החוף. קליגולה גם העניק לו את כל סכום הכנסותיה של קומגנה במשך 20 השנים שהייתה פרובינקיה רומית. הסיבות להענקת משאבים כל כך רחבים למלך-חסות נותרו לא ברורות - ייתכן והיה זה התקף של האקצנטריות הידועה של קליגולה.
אנטיוכוס היה ביחסים קרובים מאד עם קליגולה ונאמר עליו ועל המלך אגריפס הראשון שהיו מדריכיו של הקיסר באמנות העריצות.
אולם חברות זו לא ארכה זמן רב, מכיוון שאנטיוכוס הודח לאחר מכן על ידי קליגולה.
אנטיוכוס לא זכה מחדש בממלכתו עד עלייתו של הקיסר הרומי קלאודיוס בשנת 41. בשנת 43, בנו הראשון, גאיוס יוליוס ארכלאוס אנטיוכוס אפיפאנס , אורס לדרוסילה, בתו של אגריפס הראשון.
מלבד אפיפאנס, היו לאנטיוכוס שני ילדים נוספים מיוטאפה: קליניקוס  ויוטאפה , הצעירה יותר.
בשנת 53 דיכא אנטיוכוס מרידה של שבטים ברבריים בקיליקיה, הנקראים קליטאי. בשנת 55 הוא קיבל פקודות מנירון קיסר לגייס כוחות לצורך מלחמה בפרתים, ובשנת 59 הוא שירת תחת הגנרל גנאיוס דומיטיוס קורבולו  נגד טירידאטס הראשון, מלך ארמניה, אחיו של וולוגסס הראשון, מלך פרתיה . עקב שירותיו במלחמה זו, הוא קיבל בשנת 61 חלקים מארמניה.
הוא בחר לתמוך באספסיאנוס כאשר זה הוכרז לקיסר רומא, אז גם דובר עליו כעשיר ביותר מבין מלכי החסות. עקב שירותיו במלחמה זו, הוא קיבל בשנת 61 חלקים מארמניה.
בשנת 70 הוא שלח כוחות, בפיקוד בנו אפיפאנס, לעזרת טיטוס במצור על ירושלים.
במרוצת שלטונו כמלך הוא יסד את הערים גרמניקופוליס , יוטאפה  ונירוניאס.
בשנת 72 התרחשה נפילתו של אנטיוכוס, כאשר הוא הואשם על ידי לוקיוס קיסניוס פאיטוס , מושל סוריה, בעוון קשירת קשר עם הפרתים נגד הרומאים. ממלכתו נשללה ממנו בשל כך, לאחר 34 שנים מאז מינויו על ידי קליגולה. בניו של אנטיוכוס, הנסיכים אפיפאנס וקליניקוס, ברחו לפרתיה לאחר מפגש קצר עם כוחות רומאיים. אנטיוכוס עצמו פרש לספרטה ולאחר מכן לרומא, שם חי את שארית חייו עם בניו אפיפאנס וקליניקוס וזכה לכבוד רב. בין נכדיהם של אנטיוכוס ויוטאפה היה האזרח האתונאי החשוב פילופאפוס , שחי ביוון בין המאות הראשונה והשנייה.

מטבעות

ישנם בנמצא מספר מטבעות של המלך הזה, המוכיחים שהוא אכן שלט בחלקים של קפדוקיה וקיליקיה, בנוסף לקומגנה גופא. באחד המטבעות הללו הוא נקרא ΒΑΣΙΛΕΥΣ ΜΕΓΑΣ ΑΝΤΙΟΧΟΣ ("המלך הגדול אנטיוכוס"), עדות לשאיפותיו הפוליטיות. בצדו השני של המטבע מוצג עקרב מוקף בעלי דפנה ומופיע הכיתוב ΚΟΜΜΑΓΗΝΩΝ ("של הקומגנים"). ממטבעותיו ניתן גם ללמוד את שמה של אשתו, יוטאפה.
המסע הגדול

הפקה

בהתחלה הוחלט שהסדרה תופק ללא צילומי אולפן, אך הוחלט לשנות זאת ולהשתמש באוהלים על מנת לבנות אולפן נודד. כל פרק צולם במיקום שונה.
הצילומים החלו ב-17 ביולי 2016 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. בארצות הברית החלו הצילומים ב-25 בספטמבר 2016 בדרום קליפורניה, ובדצמבר 2016 צולמה הסדרה בבריטניה. הפרק האחרון של העונה הראשונה צולם בדובאי בסוף דצמבר 2016.

שיחת רחוב

בקטע הנקרא "שיחת רחוב" שלישיית המנחים משוחחת על חדשות לא רלוונטיות, אך בעיקר מתבדחת על חשבונו של מיי. בחלק זה נוטה קלארקסון להוציא את זעמו על הקהל האנגלי ועל עובדות מוזרות, כגון "כמות האנשים שניגשו לטסטים השנה".

ידוענים

חלק נוסף מוקדש להגעת ידוענים לתוכנית, אך תמיד בדרכם לאולפן הם מתים בדרך כלשהי. הידוענים מתים בדרכים שונות כגון: טביעה, נפילה ממסוק והכשת נחש. לאחר שהידוען מת, מיי שואל "האם הוא יגיע בסוף?" והשאר צועקים לו, שלא. החלק ההיתולי הזה מתייחס לניסיונותיה של BBC למנוע הגעת ידוענים לתוכנית והזמנתם לגרסה החדשה של טופ גיר.
בעונה השנייה החלה הפינה "התנגשות מוחות סלבריטאיים", בה, שני ידוענים מאותו תחום ספציפי ולעיתים היתולי (כמו מתופף רוק אמריקאי עם חיבה לרכבים) מתראיינים אצל קלארקסון ומבצעים הקפה ביגואר F-type, על מנת לראות מי משניהם מהיר יותר.
פסטיבל שוטון

פסטיבל שוטון (המוכר גם כפסטיבל היוגורט) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בטיבט, כשהאתר העיקרי שלו הוא הגנים של ארמון נורבולינגקה בלהסה, כיום בירת המחוז האוטונומי הטיבטי ובעבר בירת טיבט. במסגרת הפסטיבל מועלות הופעות של אופרה טיבטית ומתקיימים מרוצי יאק ומרוצי סוסים.

היסטוריה

מקורו של פסטיבל שוטון הוא דתי. על פי כללי זרם הגלוג בבודהיזם הטיבטי אסורה יציאתם של נזירים מחוץ לכותלי המנזר הבודהיסטי החל בחודש הרביעי וכלה בחודש השישי על פי לוח השנה הטיבטי (סביב יוני ויולי על פי הלוח הגריגוריאני) שמא בהיותם בחוץ ידרכו מבלי משים על חרקים ויגרמו למותם. רק ביום האחרון, היום ה-30 לחודש השישי הורשו הנזירים לצאת. במאה ה-16 החל המנהג לחלוק כבוד לנזירים בצאתם מהמנזר ביום זה בכך שעמאיים קיבלו את פניהם בקערת חלב יאק חמוץ (בטיבטית "שוטון"), וביצעו עבורם קטעי אופרה טיבטית. מאמצע המאה ה-17 הפכה האופרה הטיבטית למוקד האירוע. אחרי 1642 הפך "גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") במנזר דרפונג למרכז הפוליטי, הדתי והתרבותי. ואירוע הפתיחה של הפסטיבל מתחיל בו. מ-1783, לאחר שהדלאי למה עבר להתגורר בארמון הקיץ בנורבולינגקה, עבר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה כשהדגש הושם על מופעי אופרה טיבטית על מגוון סגנונותיה, והמופעים נפתחו לכלל הציבור.

אירועי הפסטיבל

התאריך בו מתקיים הפסטיבל נקבע על פי לוח השנה הטיבטי, שהוא לוח המבוסס על מחזור הירח. הפסטיבל נחגג במהלך החודש השביעי בשבעה הימים הראשונים של תקופת הירח המלא, והם חלים בחודש יולי או אוגוסט על פי הלוח הגריגוריאני.
פתיחת הפסטיבל מתרחשת ביום ה-30 לחודש השישי במנזר מנזר דרפונג למרגלות הר גבייווזה. לקול תרועות קרנות טיבטיות מוציאים כ-100 למות טנגקה (בטיבטית ཐང་ཀ་ – אומנות ייחודית לטיבט של ציור ורקמה על משי) ענק שבמרכזו דמותו של מאיטריה (הבודהה העתידי), ולצלילי הקרנות, העשן העולה ממדורות עצי תות עץ, וקולות הנזירים הקוראים פסוקים, פורשים אותו על בימה מיוחדת. באותו הרגע מושלכים אלפי סרטי משי לבן (בטיבטית "האדה" - סוג של מתנה מקובלת) לעבר התמונה. שעתיים אחר כך מקפלים הנזירים את התמונה והיא מאוחסנת עד השנה הבאה. משם נוהרים אנשים לחצר ה"גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") שבמנזר על מנת לחזות באופרה טיבטית.
אחר הצהריים באותו יום עובר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה למשך כשבוע. במהלך הפסטיבל מתנחלות משפחות במקום למשך מספר ימים כשהן מקימות מאהל מאולתר משטיחים ובדים צבעוניים, וצופים במופעי מחול ואופרה טיבטיים. האנשים נוהגים ללבוש בגדים חגיגיים ולהרבות ואכילה ובשתייה, כשהחלב החמוץ (היוגורט הטיבטי) הוא חובה. בני משפחה נוהגים לבקר קרובים שהגיעו לגן, ובלילה הקר של להסה להדליק מדורות.
ההופעות של "אצ'ה להמו", האופרה הטיבטית, הנערכות בגן ובמקומות נוספים בעיר, מהוות את מוקד הפסטיבל. קבוצות אופרה מפורסמות מאזורים שונים של טיבט מופיעות בגן נורבולינגקה. הופעות של אופרה החלו בטיבט במאה ה-15 כאשר בונה גשרים בשם טאנגטונג גיילופו הקים את קבוצת האופרה הטיבטית הראשונה, ובהגיע המאה ה-17 הפכה האופרה (דוֹגָרי) לסוג אומנות בפני עצמו. במהלך השנים התפתח מסגנון האופרה המסורתי, המכונה "כת לובשי המסכה הלבנה", סגנון חדשני יותר המכונה "כת לובשי המסכה הכחולה". כל סוגי אופרה אלו מבוצעים בפסטיבל שוטון.
מוקד נוסף של הפסטיבל הם מרוצי סוסים ומרוצי יאק הנערכים באצטדיון של להסה.
יחסי ברבדוס–יוון

סקירה כללית

בין הרפובליקה ההלנית לבין ברבדוס מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה ברבדוס לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת בברבדוס ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
אזרחי ברבדוס המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה. אזרחי יוון המבקשים לנסוע לברבדוס יכולים לעשות זאת ללא אשרה למשך שישה חודשים.
חברון (נפה)

יישובים

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: צריך לסדר לפי א-ב, בנוסף ההגדרות העירוניות אינן מדויקות, ניתן לראות בערך באנגלית.
סימולציה

לימוד ואימון

כשעלויות הלימוד על מכשיר אמיתי הן גבוהות במיוחד, או כרוכות בסיכון גבוה, ניתן להשתמש בסימולציה. כך למשל משתמשים במדמי טיסה כדי לאמן טייסים. בצורת אימון זו אין לא עלויות של דלק ולא סיכון לפגיעה פיזית במקרה של התרסקות.

בדיקת מערכות

בתעשיות שונות משתמשים בסימולציה כדי לבדוק התאמה של חלק לתפקידו, בטרם ייוצר החלק. סימולציה זו עשויה לחסוך עלויות רבות שהיו נובעות מייצור חלק, שהיה מתגלה בהמשך כלא-מתאים. למשל, בתעשיית הרכב ניתן לבדוק את מקדם הגרירה של צורות מעטפת שונות בעזרת סימולציה ממוחשבת, מבלי לייצר את הרכב בפועל ולנסותו. כך ניתן, בעלות נמוכה יחסית, לבדוק צורות רבות ושונות ולמצוא את המתאימה ביותר.
בייצור כלי טיס החליפה הסימולציה הממוחשבת כמעט לחלוטין את מנהרת האוויר.

מחקר

בכימיה, פיזיקה ומדעים מדויקים אחרים, משתמשים בסימולציה כדי לגלות כיצד יתנהגו מערכות מסוימות במצבים שונים. מרבית המחקר ה"מעשי" בנוגע לראשית היקום, למשל, מתבסס על הדמיות שונות של המפץ הגדול.
סימולציות של מערכות פיזיקליות משמשת גם בפיתוח נשק גרעיני. אפשרות השימוש במחשבים כדי לדמות ביקוע גרעיני הובילה להגבלות ייצוא שונות על רכיבי מחשב מצד ממשלת ארצות הברית.
במדע המטאורולוגיה נעשה שימוש יומיומי בסימולציות במטרה לחזות באופן מדויק ככל האפשר את מזג האוויר.

כלכלה ועסקים

סימולציה של כוחות השוק השונים משמשת לעיתים בכלכלה ובקבלת החלטות עסקיות שונות. למשל, בעזרת סימולציה ניתן לבדוק אם עדיף להשתמש בתור אחד משותף עבור כל הכספרים בבנק, או בתור נפרד לכל כספר.
אינטל 8086

מקור שני

בתקופה שיצא ה-8086, לקוחות ציפו מרכיבים מרכזיים, כמו המעבד, שיהיה לרכיב מקור שני (Second source). למעבדים הקודמים של אינטל, אינטל 4004, אינטל 8008 ו-אינטל 8080 היו מקורות שניים, וכך גם ל-8086. בהמשך, חברות נוספות ייצרו "תואמים" ל-8086 בלי רישיון מאינטל. שני המקורות העיקריים מחוץ לאינטל היו AMD, ו-NEC (המעבדים של NEC נקראו V20 ו-V30 בהתאמה ל-8088 ול-8086). חברות נוספות שייצרו תואמי 8086 היו פוג'יטסו, האריס, OKI, סימנס, טקסס אינסטרומנטס, מיצובישי ופנסוניק. כמו כן יוצרו תואמי 8086 בברית המועצות, בשם K1810VM86.

מעבדי עזר

ארכיטקטורת ה-8086 תומכת במעבדי עזר, שמרחיבים את יכולת המעבד, עם פקודות בסט הפקודות ששמורות למעבד העזר. מעבד העזר המוכר ביותר הוא אינטל 8087, לביצוע חישובי נקודה צפה. במחשב ה-PC יש תושבת עבור ה-8087, וביישומים שדורשים מספר רב של חישובי נקודה צפה, אחד השדרוגים הנפוצים הוא הוספת מעבד העזר. חברי המשפחה הבאים המשיכו לכלול מעבד עזר לנקודה צפה - 80287 עבור ה-80286, ו-80387 עבור ה-80386. המעבד 80486 הוצג כשהטכנולוגיה אפשרה לכלול יותר טרנזיסטורים (בערך מיליון) על שבב יחיד, והוא הראשון במשפחה שיחידת החישוב שלו (ALU) יכולה לבצע חשבונות בנקודה צפה במעבד עצמו. ה-8087 פותח באינטל ישראל, בצוות בהובלת רפי נווה, שרשום כממציא על מספר פטנטים הקשורים בשבב. תקן IEEE 754-1985 לביצוע חישובי נקודה צפה, ומהווה את התקן הדומיננטי לחישובי נקודה צפה במחשבים, מבוסס במידה רבה על צורת הייצוג והעיגול שה-8087 מממש.
לודוויג בלדו

השפעה על משחק השחמט

בזמנו של בלדו היו מספר פרטים לגבי חוקי תנועת הכלים וחוקי ההתמודדות שטרם סוכמו סופית ועדיין לא היו מקובלים על הכל. חלקם עדיין נידונו בשנת 1851. 
בלדו, שהושפע על ידי קארל שורן טען שלשחקן מותר להכתיר מספר מלכות (כתוצאה מקידום רגלי לשורה השמינית); טענתו התקבלה ושולבה לכללי המשחק. ייתכן גם שהוא המקור לחוק נגעת נסעת. 
בלדו כתב מכתב לטאסילו פון דר לאסה והציע לו לארגן תחרות בינלאומית בעיר טרייר, המכתב הודפס בעיתון Deutsche Schachzeitung בשנת 1848, שנתיים לאחר מותו של בלדו. בלדו התכוון שמנצח התחרות יוכר כאלוף העולם: "אני מקווה שבשנה הבאה נתראה בטרייר, ושם הכתר יוענק לראשונה. עד אז מן הראוי שהמנצח בדו-קרב בפריז לא יתגאה יותר מדי בעמדתו המיוחדת".

בדו-קרב בפריז התכוון בלדו לעימות בין הווארד סטאונטון לבין פייר סט. אמאנד שהתקיים בשנת 1843. 
ייתכן שפרסומו של מכתב זה עורר את הווארד סטאונטון לארגן את תחרות לונדון 1851, שהייתה התחרות הבינלאומית הראשונה בעולם.
בשנת 1851 חברי הפליאדות של ברלין מינו את אדולף אנדרסן לייצג את גרמניה בתחרות לונדון. לאחר ניצחונו בתחרות הוכר אדולף אנדרסן כשחקן החזק ביותר בעולם. אחד ממשתתפי התחרות, יוז קנדי, כתב לפני שהתחרות החלה כי "התחרות היא על שרביטו של אלוף העולם לשחמט".

שחמט בהתכתבות

בלדו אסף ופרסם משחקי שח בכתב בשנת 1843. זה היה הספר הראשון בגרמנית בנושא זה. בשנת 1872 מקס לנגה עדכן את הספר ופרסם אותו מחדש ובשנת 1997 יצאה מהדורה מחודשת שלו. כמו כן פרסם בלדו ספר על 100 סיומים של פיליפ סטמה.
רישיון נהיגה

רישיון נהיגה הוא אישור המקנה לבעליו את הזכות החוקית לנהוג ברכב מסוג מסוים. קיימים סוגים שונים של רישיונות נהיגה, על פי סוגי הרכב השונים ונתונים נוספים. בכל מדינה נהוגים חוקים שונים המסדירים את קבלת הרישיון.
3OH!3

קריירה

זמרי הלהקה, שון פורמן (נולד באוגוסט 1985) ונת'ניאל מוט (נולד ב-1984) שניהם במקור מהעיר בולדר בקולורדו. בשנת 2004 הקימו את הלהקה והחליטו לקרוא לה על שם קידומת הטלפון בעיר. לאחר הוצאת אלבומם הראשון חתמו השניים על הסכם עם חברת בת של אטלנטיק רקורדס. 3OH!3 ידועים רבות תודות לשירם "Don't Trust Me", שהגיע למקום השביעי ברשימת 100 השירים של בילבורד. רמיקס של הסינגל השני שלהם, "Starstrukk", אותו שרו יחד עם קייטי פרי, הגיע לרשימת הטופ 10 באנגליה, אירלנד, פינלנד, פולין ואוסטרליה. בנוסף לכך, הם זכו להכרה רבה כאשר הוציאו לאור את השיר "My First Kiss", יחד עם הזמרת קשה. ב-2012 יצא הסינגל השביעי שלהם "You're Gonna Love This".
נכון ל-2016 הם חתומים בחברת Photo Finish Records.
רלי שכטר

רלי שכטר (נולד בתל אביב ב-14 באפריל 1965) הוא ראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

חייו

רלי שכטר למד לתואר הראשון בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. נושא המחקר שלו היה: "הסיגריה המצרית: מחקר אודות יחסי הגומלין בין צריכה, הפצה, ושיווק במצרים, 1850–1956", העבודה היוותה את הבסיס לספרו האחרון.
החל משנת 1999 מלמד שכטר באוניברסיטת בן-גוריון בה הוא משמש כמרצה בכיר. בין השנים 2000 עד 2004 כיהן כעורך המדעי של "ג'מאעה: כתב עת בינתחומי ללימודי המזרח התיכון". בין השנים 2004 עד 2007 כיהן כמנהל תוכנית המוסמך הבינלאומית של המחלקה ללימודי המזרח התיכון. החל מ-2008 הוא מכהן כראש מחלקה.
שכטר עוסק כיום (2011) במחקר השוואתי שבוחן התפתחות של חברות צריכה במצרים וערב הסעודית בתקופת "עשור הנפט", 1984-1974 לערך. מחקר זה מתמקד בשלושה תחומים: א. יצירה של שווקים ואופני שיווק חדשים בשתי המדינות. ב. הקשר שבין חברות צריכה מקומיות ותהליכי הדתה (אסלאמיזציה) שמתחוללים באותו זמן. ג. הפוליטיקה של חברות צריכה מקומיות במיוחד הקשר שבין חברת צריכה למשטרים אוטוריטאריים במצרים וערב הסעודית. מחקר זה ממומן על ידי הקרן הלאומית למדע.

על ספרו

ספרו של שכטר שיצא בשנת 2006 "עישון, תרבות וכלכלה במזרח התיכון: שוק הטבק המצרי 1850-2000" עוסק בשאלה כיצד צומחים שווקים מודרניים בתוך המרקם הייחודי למזרח התיכון? שכטר מתמקד בשוק הטבק במצרים ובוחן את יחסי הגומלין של שוק זה עם החברה, הפוליטיקה והתרבות של האזור. שכטר גם בודק את שוק הטבק המצרי כחלק מהשוק העולמי וכמושפע מתהליכי גלובליזציה מסוף התקופה העות'מאנית ועד ימינו. הוא פותח את ספרו בתיאור התפתחותה של תעשיית סיגריות מקומית וכיצד השפיעה הסיגריה המצרית היוקרתית על הפיכתה של הסיגריה למוצר צריכה בינלאומי. בהמשך, שכטר בוחן את תפקיד מוצרי הטבק בעיצוב תודעה מעמדית ולאומית של מעשנים מצריים מקרב מעמד הביניים החדש (אפנדייה). הספר התפרסם באנגליה בכריכה קשה ובמצרים בכריכה רכה, בהוצאת הספרים של האוניברסיטה האמריקאית בקהיר. חלקים ממנו תורגמו והופיעו בכתב העת המצרי "וג'האת נט'ר"
עזאי אפלבום

ביוגרפיה

אפלבום נולד בתל אביב להורים מעולי העלייה הרביעית. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל רישיון רופא ב-1970 וב-1976 סיים את התמחותו בכירורגיית לב וחזה. עבד כרופא במחלקה לניתוחי לב-חזה במרכז הרפואי הדסה, שם התקדם לדרגת סגן מנהל המחלקה ולפרופסור חבר בבית הספר לרפואה בירושלים.
בשנת 1992 נעתר לפניית שירותי בריאות כללית לעבור למרכז הרפואי סורוקה על מנת לפתח את המחלקה לכירורגיית לב שם, אשר לא ערכה עד אותו זמן ניתוחים ועשתה רק צנתורים מעטים. לדבריו עשה את המעבר מטעמים אידאולוגיים. עם מעברו לנגב התחייב שלא לעסוק עוד בפרקטיקה פרטית וזאת בתמורה לעבודה בשכר מיוחד. למשך פרק זמן היה מנתח הלב היחיד בדרום הארץ.
בשנת 2002 פורסם על ידי הממונה על השכר במשרד האוצר כי אפלבום קיבל את השכר הגבוה ביותר במגזר הציבורי לאותן שנים - 108 אלף ש"ח לחודש (שכלל עבודה במרפאות בקהילה ושעות נוספות). גם בשנת 2004 היה אפלבום בראש טבלת מקבלי השכר הגבוה בשירות הציבורי. לדברי אפלבום היה פרסום זה חדירה קשה לפרטיותו והוא פגע בו מאד.
בנובמבר 2005 פרש לגמלאות. במהלך עבודתו בבאר שבע ביצע כ-5,000 ניתוחים.
אפלבום, שומר מצוות, היה נשוי ואב לשלושה. נפטר ב-20 במאי 2017, בגיל 77.
אלן הנזל

ביוגרפיה

הנזל נולדה בפילדלפיה, ארצות הברית לעקרת הבית, ג'ין מרטין הנזל ולרפד , סמואל רוב הנזל. בילדותה, סבלה מאנמיה, ורופאיה המליצו על פעילות גופנית. בגיל 13, הנזל שיחקה טניס ובגיל 16 הצטרפה למועדון הטניס בלמונט (Belmont Club) בו שיחקו גם לואיז אלדריס (Louise Allderdice), ברטה טאונסנד  ומרגרט בלרד . ארבעתן התיידדו ונודעו כ'ארבעת הגדולות'. חברות במועדון הטניס לא הייתה יקרה במיוחד, אולם עבור משפחתה של הנזל מדובר היה בעול כלכלי (10 דולרים לשנה), והנזל נהגה לחסוך בהוצאות באמצעות הליכה למועדון ברגל (2.4 ק"מ לכל כיוון) במקום לשלם ניקל להסעה.

קריירה

בשנת 1886, כשהייתה בת 17, התקיים טורניר הטניס הראשון לנשים בארצות הברית, אולם הנזל לא השתתפה בו. בשנת 1887, השתתפה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס הראשונה לנשים. חברתה למועדון, ברטה טאונסנד, הייתה אמורה להשתתף גם היא, אולם עקב מוות במשפחה נאלצה להיעדר מהתחרות. הנזל הביסה בגמר את לורה נייט (Laura Knight), וזכתה בחגורת אליפות כסופה. שנה לאחר מכן, השתתפה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה, העפילה לגמר אולם הובסה על ידי ברטה טאונסנד. בשנת 1889 פרשה מעולם הספורט.

חיים אישיים

בשנת 1890, התחתנה עם טיילור אלדרדיס (אחיה של לואיז אלדריס). לזוג נולדו ששה ילדים ואת כולם הנזל לימדה לשחק טניס.
 בשנת 1937, נפטרה בפיטסבורג.
מורפמה

בבלשנות, מוֹרְפֶמַה (בעברית: צוּרָן) היא היחידה הלשונית הקטנה ביותר הנושאת משמעות (להבדיל מפונמה, שהיא היחידה הקטנה ביותר העשויה להשפיע על המשמעות, אך אין לה משמעות משל עצמה). היא עשויה להיות מילה או חלק ממילה, עצמאית או כבולה.

תפקוד

מורפמות עשויות לתפקד בתוך מערכת נטייה דקדוקית אחת; למשל, בעברית המורפמות -תי, -נו, -תָ, -תְ וכדומה הן מורפמות המשפיעות על הגוף הדקדוקי בפועל בזמן עבר (שמרתי, שמרנו, שמרתָ, שמרתְ). במקרה כזה נקראים הצורנים צורני נטייה. לחלופין, מורפמות יכולות לשמש ליצירת ערכים מילוניים חדשים (למשל: המורפמה -וּת להוספת משמעות מופשטת: נכון-נכונות, מלך-מלכוּת), ואז הן נקראות צורני גזירה.
שתי צורות לשוניות העשויות להתחלף זו בזו בלי שינוי במשמעות נקראות אלומורפים של אותה מורפמה (השווּ לאלופונים של פונמה, או לאלוגרפים של גרפמה). חילוף בין אלומורפים יכול להיות חופשי או מותנה. למשל, בעברית החילוף בין משקל קִטְלָה ומשקל קִטְלַת הוא חילוף מותנה: במעמד של סמיכות תופיע הצורה קִטְלַת (שִׂמְלַת הַיַּלְדָּה) ובמעמד נפרד תופיע הצורה קִטְלָה (שִׂמְלָה יָפָה). אלומורפים יכולים עם הזמן להפוך לשתי מורפמות נפרדות: למשל, בלשון חז"ל המשקלים הַקְטָלָה ואַקְטָלָה הם אלומורפים בחילוף חופשי, ואילו בעברית החדשה היה תהליך של בידול משמעות והצורות הפכו לשתי מורפמות שונות (יש הבדל במשמעות בין הבטחה לאבטחה, השכבה ואשכבה, הזעקה ואזעקה וכיוצא בזה).
התחום הבלשני העוסק בחקר המורפמות ודרכי צירופן נקרא מורפולוגיה, או תורת הצורות.

מבנה

מורפמות עשויות להתחבר זו לזו על ידי שרשור, במה שנקרא תצורה קווית, למשל הבסיס "שָמַר" וצורן גוף ראשון רבים "נוּ" יוצרים על ידי שרשור את המילה "שָמַרְנוּ". בשפות האירופיות דרך תצורה זו היא הרווחת, למשל המילה unbreakable מורכבת משרשור של שלושה צורנים: un+break+able. בעברית (בעיקר העברית של המקורות) רווחת יותר שיטה אחרת לחיבור בין מורפמות הנקראת תצורה משורגת, ובה שוזרים את המורפמות אחת בתוך השנייה; למשל את השורש גד"ל משבצים בתוך המשקל מִקְטָל ומקבלים את המילה מִגְדָּל.
מורפמה המצטרפת למילה על ידי שרשור נקראת גם מוספית. אם היא נצמדת לתחילת המילה היא נקראת תחילית, ואם היא מצטרפת לסוף המילה היא נקראת סופית.
כאמור, מורפמות עשויות להיות עצמאיות או כבולות. למשל, בהרכבה un+break+able, המורפמה un היא כבולה, כי איננה יכולה לעמוד לבדה; לעומת זאת המורפמה break היא מורפמה עצמאית. בעברית, מורפמות השורשים והמשקלים הן מורפמות כבולות, ואינן יכולות לעמוד בפני עצמן. מורפמה שיכולה לעמוד בפני עצמה נקראת גם "בסיס".