google/wiki40b huggingface dataset:
גד יגיל

ביוגרפיה

יגיל נולד בגרמניה, בן לקטה ופרנץ שטיאסני. עלה לארץ ישראל בשנת 1933. הוא למד בגימנסיה הרצליה, ובשנת 1946 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת מעוז ב' ושירת בפלוגה ד' בגדוד הראשון של חטיבת יפתח במלחמת העצמאות. הוא סיים לימודים לתואר דוקטור באוניברסיטה העברית ובמכון ויצמן.
יגיל היה פעיל בתנועות פוליטיות שונות ובהן ד"ש ושינוי. בשנים האחרונות היה פעיל בעמותת מנוחה נכונה שמטרתה הייתה לאפשר קבורה חילונית לאלה הרוצים בכך. הוא עצמו נקבר בבית הקברות גבעת השלושה. 
היה נשוי לחוה, והתגורר ברחובות, ולהם 4 ילדים.
יגיל היה פעיל עד ימיו האחרונים והמשיך להגיע למשרדו במכון ויצמן עד מותו. 
אחיו, עזרא יגיל, הוא פרופסור במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת תל אביב.
תורה מציון (כתב עת)

תורה מציון היה כתב עת תורני שיצא כירחון בירושלים בין השנים ה'תרמ"ז-ה'תרס"ב (1887–1902). כתב העת שימש כבמה תורנית מרכזית לחידושיהם התורניים ופסקיהם ההלכתיים של רבני ירושלים, והשתתפו בו גם רבנים ידועים מאירופה ומארצות הברית.
מו"ל כתב העת ועורכו האחראי היה המדפיס הירושלמי שמואל צוקרמן, והעורך הראשי במשך רוב שנות קיומו של כתב העת היה הרב יעקב אורנשטיין.

תכנים

בגליונו הראשון של כתב העת פרסמה המערכת קווים מנחים לשליחת מאמרים, לפיהם המערכת תפרסם כל מאמר תורני שיישלח אליה בידי אחד ממנויי כתב העת, לפי סדר הגעת המאמרים במגבלת מספר העמודים שהוקצו לגיליון, ובלבד שיעמוד בתנאים הללו: "דברים המתנגדים לפסקי השולחן ערוך ומנהגים הנוהגים בין שלומי אמוני ישראל, וכן דברי קנטורין וחידודין אשר יפלוט הקולמוס של רב אחד נגד רב החולק עליו לא יתקבלו, ואיש איש בחתימת ידו יעיד על חידושו הנדפס". הוטלה גם מגבלת אורך על המאמרים, וכותבים שביקשו לחרוג ממנה נאלצו להשתתף בדמי ההדפסה לפי מספר שורות החריגה. כותבים שאינם מנויים יכלו לפרסם מאמרים רק בתשלום מלא.
כתב העת הופץ למנויים שקיבלו מדי שבוע חוברת בגודל גיליון (בויגין) אחד, ופעם בשלושה חודשים, לאחר הפצת 12 גליונות שלחה המערכת למנויים דף שער מיוחד כדי לאפשר את כריכת הגליונות במאסף אחד.
לאחר עשר שנות פעילות הדפיס צוקרמן ספר מפתחות-אינדקס מיוחד למאמרים שהופיעו ב-40 גליונות כתב העת.
בשנת ה'תשמ"ט, 1989, הודפסה בירושלים מהדורת צילום של כל גליונות תורה מציון בחמישה כרכים.

משתתפים בולטים

בכתב העת "תורה מציון" השתתפו כמעט כל רבני ירושלים בתקופת פעילותו ובהם המהרי"ל דיסקין ותלמידיו: רבי יוסף חיים זוננפלד, רבי יצחק שלמה בלוי והעורך רבי יעקב אורנשטיין, ראש ישיבת אהל משה. רבה של ירושלים, רבי שמואל סלנט, והראשונים לציון, רבי רפאל מאיר פניז'ל ורבי יעקב שאול אלישר.
גם רבנים משאר חלקי הארץ נטלו חלק בכתיבת חידושיהם בכתב העת: הרב נפתלי הירץ הלוי, רבה של יפו; והרב רחמים יוסף פרנקו, רבה של חברון.
עם השנים הפך כתב העת לבמה תורנית מרכזית ובולטת, ורבנים רבים שלחו את חידושיהם לפרסום, בהם רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה והנצי"ב מוולוז'ין. הרב יהודה ליב צירלסון, הרב צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק והרב שמואל הלל אייזיקס מניו יורק.
בשכונת רוממה בירושלים הרחוב שבו נמצא בניין הטלוויזיה הישראלית קרוי על שם כתב עת זה.
יום הבירה הבינלאומי

חגיגה

ביום הבירה הבינלאומי מעודדים את המשתתפים לתת אחד לשני את "מתנת הבירה" על ידי הזמנת הזולת למשקה, לבטא את הכרת התודה שלהם כלפי אנשים שמכינים בירה, ברמנים, ואנשי מקצוע אחרים בתחום. ברוח החג הבינלאומית, מעודדים את המשתתפים לצאת מאזור הנוחות שלהם ולנסות בירות מתרבויות אחרות.

פופולריות

יום הבירה הבינלאומי התחיל כחגיגה בבר המקומי של המייסדים, אך מאז התרחב לאירוע עולמי. החגיגות מתוכננות ברחבי ארצות הברית כמו גם ארגנטינה, ארמניה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, בולגריה, קנדה, קולומביה, קוסטה ריקה, אל סלוודור, אנגליה, צרפת, יוון, הונדורס, הונג קונג, הונגריה, הודו, אירלנד, ישראל, איטליה, יפן, לטביה, לבנון, ליטא, לוקסמבורג, מקדוניה, מלזיה, מקסיקו, ניו זילנד, ניקרגואה, נורווגיה, פרו, פולין, פורטוגל, פוארטו ריקו, רומניה, סקוטלנד, סרביה, סינגפור, סלובקיה, סלובניה, דרום אפריקה, ספרד, סרי לנקה, שוודיה, תאילנד, הפיליפינים, טורקיה, אוגנדה, איחוד האמירויות הערביות, אורוגוואי, ונואטו, ונצואלה.
צורות פופולריות של יום הבירה הבינלאומי כוללות: שתיית בירות חדשות או נדירות, Happy hour שנמשך לאורך כל היום, טיסות בירה, לילות טריוויה, משחקי שתייה כמו בירה-פונג, חלוקת ציוד בירה כמתנה ועוד.

שינוי תאריך

מ-2007 עד 2012, יום הבירה הבינלאומי נערך ב-5 באוגוסט. אחרי יום הבירה הבינלאומי של שנת 2012, המייסדים התחשבו בדעת הקהל של המשתתפים ובחרו להעביר את החג ליום שישי הראשון באוגוסט.
הגלולה האדומה

תוכן הסרט

הסרט מציג את חקירתה של ג'יי בעניין התנועה לזכויות הגבר, אותה ראתה בתחילה כקבוצת שנאה, כשבמהלך הסרט היא עוברת לגישה אוהדת יותר, כשהיא מאתגרת את הגישות שלה עצמה לגבי מגדר, כוח ופריווילגיות. 
הסרט עוסק בסוגיות אשר גברים מתמודדים עמן, כולל תוחלת חיים נמוכה לגברים, רמות גבוהות יותר של התאבדות, תאונות עבודה קטלניות ומקומות עבודה בעלי מסוכנות גבוהה, גיוס חובה, מחסור בשירותים עבור גברים שהם קורבנות אונס ואלימות במשפחה, הבדלים בענישה פלילית, ונושאים הקשורים לגירושים וחזקה על ילדים. בנוסף, הסרט נוגע בנושאים כמו ניתוחי מילה. 
ג'יי מראיינת פעילי זכויות גברים וגברים התומכים בתנועה, ביניהם פול אילם, מייסד ארגון "A Voice for Men" (קול עבור גברים), הארי קראוץ', נשיא הקואליציה הלאומית לגברים, וורן פארל מחבר הספר מיתוס הכוח הזכרי, וארין פיזי, שיסדה את המקלט הראשון לקרבנות אלימות במשפחה. היא ראיינה גם פעילות פמיניסטיות אשר מבקרות את תנועת הגברים, ביניהן קתרין ספילר, העורכת הראשית של מגזין הנשים Ms.

פרסים

הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים איידלווילד  לשנת 2017.  פרס הסרט הטוב ביותר, פרס המצוינות בבימוי תיעודי, ופרס המצוינות בהפקה תיעודית. בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר, בפסטיבל הקולנוע של לואיזיאנה. ג'יי גם זכתה בפרס: נשים בקולנוע, בפסטיבל Digifest בהוליווד
בוטושאן

מקור השם

קרוב לוודאי, ששם העיר נובע משמה של משפחת אצילים בשם בוטש (רומנית: Botaş). שם זה מצוי במסמכים ישנים מתקופתו של הנסיך שטפאן הגדול במאה ה-15 כאחת המשפחות החשובות ביותר במולדובה. שם שאפשר להתחקות אחריו עד למאה ה-11.

יהודי העיר

בבוטושאן התקיימה קהילה יהודית. הדיין של העיר היה הרב חיים דוד סאנט. בעיר התקיימה גם חסידות בוצ'צ'ה-בוטושאן.
אלפאביט

היסטוריה

בראשית דרכה, הוחתמה הלהקה על ידי חברת התקליטים הדנית "קופנהגן רקורדס". סינגל הבכורה תחת הלייבל המקומי, "Fascination", היה ללהיט בדנמרק בקיץ 2007. הסינגל השני "10,000 לילות של רעם" ראה הצלחה דומה, כמו גם אלבום הבכורה הנושא את שם הלהקה, שזכה באלבום פלטינה בדנמרק.
הצלחת הלהקה משכה התעניינות מצד חברות תקליטים משווקים זרים, עד שהוחתמה לבסוף על ידי EMI באנגליה. סינגל הבכורה באנגליה, "פנטסטיקס" יצא בנובמבר 2007 וגרר התלהבות ותשבחות בתקשורת האנגלית, ביניהם ב"The Sun", ו"Popjustice".
בסוף שנת 2008 הלהקה עזבה את חברת התקליטים הבריטית והודיעה שהסיבה היא אי קבלת הזדמנות שווה.
ולאחר מכן הלהקה חתמה ב-פולידור רקורדס ובאוקטובר 2009 יצא אלבומם השני "The Spell" (השם בדנמרק,בבריטניה  האלבום נקרא "...The Beat Is") והוא זכה  להצלחה גם בבריטניה וגם בדנמרק.
בשנת 2010 שוחררו שני סנגלים נוספים "DJ" ו-"Hole in My Heart" שגם הצליחו בבריטניה ובדנמרק.
בספטמבר 2012 שוחרר אלבומם השלישי "Express Non-Stop".

אלבומים

Alphabeat - 2007
2009 - The Spell
2012 - Express Non Stop

קריירת סולו

לא ברור האם הלהקה בפירוק,בהפסקה או עדיין פעילה אך רוב חבריה השתתפו בפרויקטים אחרים מ-2011 והלאה.
ביולי 2014 הזמר הלהקה אנדרס והגיטריסט אנדרס הוציאו שיר אחד ביחד תחת השם "THANKS" השיר נקרא "Comeback Girl" ככל הנראה הרכב זה הוא הרכב לשיר אחד.
זמרת הלהקה סטינה ברמסן הוציאה עד כה שני סינגלים שיצאו בשנת 2014, סינגל שיצא ב-2015 ומיני אלבום שיצא בשנת 2015 והגיע למקום ה-14 בדנמרק, בנוסף היא לקחה חלק בשירים נוספים שזכו להצלחה בעולם. 
שירים אלו הם "I Want You" ביחד עם הצמד הדני מורטן ואלכסנדר שזכה להצלחה בשוודיה ו-"32" ביחד עם להקת הרוק הדנית קרפארט נורט שהגיע למקום החמישי במצעד הדני.
גלנה

מרבצי גלנה

פעמים רבות מרבצי הגלנה מכילים כמויות גדולות של כסף, כמינרל נוסף או כתמיסה מוצקה חלקית בתוך מבנה הגלנה. סוג זה של הגלנה היה זמן רב המחצב החשוב ביותר במכרות הכסף. כמו כן במרבצי הגלנה ניתן למצוא גם אבץ (Zn), קדמיום (Cd), אנטימון (Sb), ארסן (As) וביסמוט (Bi) בכמויות משתנות. סלניום (Se) מתחלף בגופרית (S) בתוך המבנה יוצר תמיסה מוצקה. באזורי בליה וחמצון הגלנה משתנה לאנגלזיט (PbSO₄) או לצרוסיט (PbCO₃).

תפוצה

מרבצי הגלנה מצויים במקומות רבים בעולם. ניתן למצוא אותם בוויילס, בצרפת, ברומניה, באוסטריה, בבלגיה, באיטליה, בספרד, בסקוטלנד, באנגליה, באוסטרליה, במקסיקו, בארצות הברית ועוד. ביניהם מכרות ב: פרייברג, קורנוול, דרבישר וקמברלנד באנגליה, מכרה סליוון בקולומביה הבריטית שבקנדה, וברוקן היל באוסטרליה. בישראל ניתן למצוא את הגלנה בהר חרמון בצפון הארץ. בארצות הברית ניתן למצוא מינרל זה בעיקר בעמק מיסיסיפי, בחגורת העופרת שבדרום מיזורי. כמו כן הגלנה הייתה המינרל העיקרי במכרות אבץ-עופרת באזור ג'ופלין, גם כן בדרום מיזורי, ובאזורים נרחבים בקנזס ואוקלהומה. זהו גם מינרל בצר עיקרי במכרות הכסף באזור קולורדו, איידהו, יוטה ומונטנה.
הגלנה הוא המינרל הרשמי של המדינות ויסקונסין ומיזורי בארצות הברית. בערבית היא מכונה כוחול או כחל מג'ר, כיוון שבעבר יצרו ממנה את האבקה הכחולה לכחל (גם היום ניתן למצוא מקומות במזרח התיכון, בהם הנשים עדיין משתמשות בכחל), המשמש לאיפור עיניים.

שימושים

אחד השימושים הראשונים של הגלנה היה ככחל, במזרח התיכון הקדום ובמצרים העתיקה. את הכחל היו מכינים מגלנה שנכתשה ועורבבה במים ובחומרים טבעיים כגון חלמון ביצים או שמן, קליפות שקדים, שרף ועוד. היו שמים אותו מסביב לעיניים כאיפור (כמו המסקרה והצלליות היום), וכדי להגן על העיניים מפני בוהק השמש המדברית, להגן על העפעפיים מהתייבשות וכדי להרחיק זבובים, שלפי הדעה הרווחת באותה תקופה היו המקור לדלקות עיניים. במקורות היהודיים נזכר הכחל גם בשם פוך והוא ידוע בסגולותיו הרפואיות. רש"י אף כתב כי הכחל הוא המקור לרפואת העין.
בעידן המודרני נחצבה הגלנה לראשונה במכרות שבחבל דבישר באנגליה, בסיוע שני חתני פרס נובל, קרל פרדיננד בראון וג'גדיש בוס. הגלנה היא מוליך למחצה עם הפרש אנרגיה קטן של 0.4ev, שמצא שימוש במערכות קשר רדיו, בראשית דרכן. השתמשו בגביש הגלנה במערכות רדיו פשוטות (רדיו גביש), שבהן שימש גביש הגלנה לקליטת גלי הרדיו וכדיודה לגילוי הצלילים מתוך הגל הנושא אותם. בניית מכשירי רדיו גביש (Crystal radio) היה תחביב פופולרי במהלך שנות ה-30 של המאה העשרים. במקלטים מודרניים הוחלפו גלאי הגלנה בתחילה ברכיבים אמינים יותר, תחילה בשפופרות ריק ומאוחר יותר בטרנזיסטורים ורכיבי מוליכים למחצה מלאכותיים.
טוני פולסטר

קריירת מועדונים

פולסטר שיחק בקבוצת הנוער של אוסטריה וינה, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים באוגוסט 1982, בגיל 18. הוא כבש את שערו הראשון בליגת העל האוסטרית שלושה שבועות אחר כך במדי קבוצתו, עימה זכה 3 תוארי אליפות רצופים וגביע אחד באוסטריה, לפני שעבר לשחק מחוץ למדינתו בקבוצת מרכז הטבלה של הסרייה א' באיטליה טורינו. אחרי ששיחק עונה אחת באיטליה, הוא עבר לשחק במהלך חמש העונות הבאות במועדונים הספרדים סביליה, לוגרונייס וראיו ואיקאנו, אשר גם בקבוצות הללו סיים את העונות במרכז הטבלה של הליגה. בשנת 1990, הוא סיים במקום השני בטבלת כובשי השערים של הלה ליגה.
בשנת 1993, הוא עבר לשחק בבונדסליגה הגרמנית בה בילה חמש שנים בקבוצת פ.צ. קלן, עימה סיים את ארבע העונות הראשונות שלו בקבוצה במרכז טבלת הליגה ובעונה האחרונה שלו עימה ירד ליגה. בעקבות ירידת הליגה של קלן, פולסטר עבר לשחק בשורות בורוסיה מנשנגלדבך לעונה אחת, אבל לצערו גם במדי קבוצתו החדשה בגרמניה חווה ירידת ליגה, ששוב גרמה לו בסיום העונה לעבור קבוצה. הוא חזר לשחק באוסטריה, בה שיחק את עונתו האחרונה בקבוצת אוסטריה זלצבורג.
לאוהדיו הרבים באוסטריה יש הרבה כינויים לשמו של פולסטר, כאשר רובם מציינים את יכולת כיבוש הצמדים המרשימה שלו, לאחר שבלא מעט משחקים שלו כבש פולסטר צמד שערים. במהלך הקריירה שלו באוסטריה, זכה פולסטר 3 פעמים בתואר מלך השערים של הליגה האוסטרית (1985, 1986, 1987) פולסטר נבחר לנבחרת המאה של אוסטריה בשנת 2001.

קריירה בינלאומית

בשנת 1983, פולסטר זומן לנבחרת אוסטריה עד גיל 20, לשחק בשורותיה במסגרת אליפות העולם לנבחרות נוער באותה השנה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אוסטריה כבר בנובמבר 1982 נגד נבחרת טורקיה, ובאותו משחק אף כבש את שערו הראשון בנבחרת. פולסטר היה חלק מסגל הנבחרת האוסטרית במהלך טורנירי מונדיאל 1990 ומונדיאל 1998. הוא שיחק במדי הנבחרת הלאומית 95 משחקים, בהם כבש שיא כיבושים אוסטרי בסך 44 שערים. הוא שבר את השיא הקודם של האנס קרנקל שעמד על סך 34 שערים, אחרי שהבקיע את שערו ה-35 בנבחרת בשנת 1996, במשחק נגד לטביה.
פולסטר ערך את הופעתו הרשמית האחרונה בנבחרת (בה קבע שיא הופעות אוסטרי חדש, עם 94 משחקים) ביולי 1998, במסגרת מונדיאל 1998, נגד איטליה. אחרי שנתיים, הוחלט לערוך לכבודו משחק פרידה נוסף, בספטמבר 2000, נגד איראן, בו הוחלף בדקה ה-21 של המשחק על ידי כריסטיאן מאיירלב. שיא ההופעות הבינלאומי שלו (95) נשבר על ידי אנדריאס הרצוג במאי 2002.
עזאזל

שד

בספרים החיצוניים עזאזל מתואר כישות דמונית - שד או מלאך שסרח. מדברי פרשני המקרא מוכח שגם הם הכירו אסוציאציה בין עזאזל לשד: "וכי התורה תתיר להקריב קרבן לשדים (זהו פירוש של שוטים)".
בכמה מקורות קדומים מופיע הכתיב "עזזאל", ויש הסבורים כי הוא המקורי. כך סבור ישראל קנוהל, שטוען כי עזזאל/עזאזל הוא מעיקרו אלוהות מדברית זוטרה המזוהה עם הרוע ומנוגדת ליהוה, מקור הטוב ואדון הארץ הפורייה.
פרשנות נוספת למושג נגזרת מהמילים "עז" ו- "אזל" כלומר לאחר העלאת העז כקורבן נגמר העז ואזל.

במדרשים

בספרות המדרשים של ימי הביניים מוזכר עזאל כשם אחד המלאכים הנופלים שמרד (הוא ירד לארץ ופיתה נשים) ולא הסכים לחזור, בניגוד לחברו שמחזאי שחזר בתשובה ונותר תלוי הפוך בין שמיים וארץ. עזאל הוא המלאך שלימד את הנשים להתייפות ולענוד תכשיטים ואת הגברים ייצור נשק וטכנולוגיה. 
לפי מדרשים מסוימים הוא הגדיל לחטוא ושכב גם עם גברים ילדים ובעלי חיים. זיווגי הכלאיים שנוצרו כתוצאה מכך יחד עם הנפילים שמרדו בה' ושאר החטאים (גם של בני האדם שאינם מפורטים) לא מצאו חן בעיני ה' והוא החליט להשמיד את הארץ במבול. עזאל הורד מדרגתו, שמו שונה לעזאזל והוא נכלא במערה].

ספר חנוך

על פי ספר חנוך א' העולם כולו הושחת על ידי המעשים שלימד עזאזל, שלו יש לייחס כל עוון. על פי חנוך א', עזאזל הוא מבני האלוהים המופעים בספר בראשית: "אֲשֶׁר יָבֹאוּ בְּנֵי הָאֱלֹהִים אֶל בְּנוֹת הָאָדָם וְיָלְדוּ לָהֶם הֵמָּה הַגִּבֹּרִים אֲשֶׁר מֵעוֹלָם אַנְשֵׁי הַשֵּׁם" (בראשית ו', ד). הוא שלימד את בני האדם לייצר נשק וקוסמטיקה. בעקבות גלוי הסודות השמימיים בני האדם הושחתו וסרו מדרך הישר. האלוהים ביקש מרפאל לקשור את עזאזל להשליך אותו לתוך פתח במדבר (דודאל) ולכסות אותו באבנים משוננות ואפילה, שם ישכון לעולם ופניו לא יראו אור. סיפור זה מופיע גם בספר טוביה.
בספר חנוך ג', עזאזל הוא אחד משלושה מלאכים: עזה, עוזה ועזאזל, שהתנגדו למינויו של חנוך לדרגה הגבוהה של מטטרון.

חזון אחרית הימים של אברהם

בספר חזון אחרית הימים של אברהם, (אחד מהספרים החיצוניים לתנ"ך) מופיע  עזאזל כשמו של העיט בברית בין הבתרים: "וַיֵּרֶד הָעַיִט עַל הַפְּגָרִים וַיַּשֵּׁב אֹתָם אַבְרָם". בסיפור החיצוני מתקיים דו-שיח בין אברהם לעיט. לאחר מכן האלוהים נוזף בעיט ואומר לו שמקום אברהם הוא בגן עדן ואילו מקומו שלו על הארץ בעקבות חטאיו. 
בפרק כ"ג ז, מתואר עזאזל כבעל 7 ראשים, 14 פרצופים, רגלי וידי אדם ועל גבו שש כנפיים מימין ושש כנפיים משמאל.

כיום

בעברית מודרנית, המילה עזאזל נמצאת בשימוש בקללה: "לך לעזאזל" שמשמעותה דומה לביטוי "לך לגיהנום". אמירת "לעזאזל" סתם, ללא הפנייה למישהו מסוים, בדרך כלל משקפת מצב של כעס או תסכול. 
המשורר חיים נחמן ביאליק שנתבע לדין לאחר שאמר לצעיר (שהעיר לו על כך שהוא מדבר יידיש בתל אביב) שיילך לעזאזל, התייחס בכתב הגנתו להבדל בין משמעות המילה בעברית המודרנית למשמעותה המקורית, לדעתו: "אפשר שהמלה חריפה קצת לפי הפירוש הרגיל של מילה זו בשוק, אבל לפי פירושה המדויק והאמיתי הוא שם הר במדבר, לא רחוק מירושלים מהלך שתיים שלוש שעות במדבר יהודה. והמקום הזה, לדעתי, די מכובד לטיול בשביל אותו האיש".
שירי אפלבי

ביוגרפיה

אפלבי נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה לדינה ולג'רי אפלבי. אמה, דינה, נולדה בישראל למשפחה יהודית-ספרדית ממרוקו שהתיישבה בנתניה, והייתה מורה בבית ספר עברי בלוס אנג'לס. אביה אמריקאי וממשפחה יהודית-אשכנזית.
נשואה לשף האמריקאי-יהודי ג'ון שוק, ולהם שני ילדים.

קריירה

אפלבי התחילה את דרכה בגיל ארבע, בפרסומות שונות למוצרים כמו צ'ריוס ו-M&M's. לאחר כחמש שנים התחילה את דרכה כשחקנית בטלוויזיה, בהתחלה כשחקנית אורחת בתוכניות אמריקאיות מפורסמות כמו "שלושים ומשהו" (Thirtysomething), "דוגי האוזר", "ER", "משמר המפרץ", "זינה הנסיכה הלוחמת", "הרקיע השביעי" (7th Heaven), "בוורלי הילס 90210" ועוד.
בשנת 1999, בהיותה בת 21, שיחקה לראשונה בתפקיד קבוע וראשי בסדרת הטלוויזיה "רוזוול", שם גילמה את ליז פארקר.
ב-2006 לקחה חלק בסדרת הטלוויזיה מבית ABC "שש מעלות" (Six Degrees), ושיחקה בסרט "אני ריד פיש" בכיכובו של ג'יי בארושל. לאחר מכן לקחה חלק בסדרה "לאהוב ולמות" (To Love and Die).
אפלבי לקחה חלק בכ-13 סרטים, בהם "אהבה מהי" (What Love Is) לצד קובה גודינג ג'וניור ואן הייש; "לאהוב כמו הרוח" (Love Like Wind); "המלחמה של צ'ארלי וילסון" (Charlie Wilson's War), לצד טום הנקס וג'וליה רוברטס.
ב-2008 קיבלה אפלבי תפקיד חוזר וקבוע בעונה ה-15 של הסדרה "ER", ושיחקה בסרט הטלוויזיה "לאהוב ולמות" בתפקיד של המתנקשת הילדי יאנג.
ב-2010 כיכבה אפלבי בסדרת הדרמה "חיים בלתי צפויים", שם גילמה את קייט קסידי. בשנת 2013 שיחקה בקומדיה "כל חג מולד אמריקאי, קרול" בכיכובה של טארין מנינג. 
בשנת 2015 גילמה אפלבי את רייצ'ל, תפקיד ראשי בסדרה "Unreal".
מטילן

המטילן היה איש צוות מוטס, שהיה אחראי על הטלת פצצות מדויקת במשימות הפצצה, בתקופת מלחמת העולם השנייה ועד שנות החמישים.
המטילן נטל פיקוד על המטוס, בהתקרבו ליעד ההפצצה, על מנת להביא אותו לנקודה המיטבית לביצוע ההפצצה, תוך שהוא נעזר בכוונת פצצות.
ברוב המפציצים בתקופת מלחמת העולם השנייה היה מקום המטילן בקדמת המטוס. לפעמים מילא המטילן גם תפקיד מקלען אוויר קדמי כשלא היה עסוק בהפצצה.
עם התפתחות הטכנולוגיה, נכנסו לשירות מערכות הפצצה אוטומטיות שייתרו את תפקיד המטילן. היום מי שאחראי על מערכות הפצצה וכוונון הפצצות החכמות למטרה, הוא איש צוות מוטס שנקרא קצין מערכות חימוש.
בחיל האוויר של ארצות הברית, ערב מלחמת העולם השנייה, אוייש תפקיד המטילן, לרוב, על ידי סמלים ונגדים. החל משנת 1941 הוסמכו רובם לקצונה. בצבאות חבר העמים הבריטי, אוייש התפקיד, לרוב, על ידי נגדים בכירים ולפעמים על ידי קצינים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ענדו מטילני צבא ארצות הברית אות מטילן מיוחד, ובשנת 1947, עת הופרד חיל אוויר מצבא ארצות הברית, קיבלו המטילנים "סיכת כנפי נווט" הנמצאת בשימוש עד היום, וידועה בשם "כנפי קצין מערכות חימוש".

בחיל האוויר הישראלי

בחיל האוויר הישראלי שירתו המטילנים, לרוב, במטוסי B-17 מבצר מעופף והיו בוגרי קורס טיס במסגרת טייסת נמ"א (נווטים, מקלענים\מטילנים, אלחוטנים). בסיום הקורס קיבלו החניכים דרגת סג"ם וכנפי טיסה שבמרכזן ציור פצצה. 
ערב מבצע קדש שירתו בחיל האוויר רק 3 מטילנים (התפקיד נקרא נווט־מטילן) במטוסי B-17 מבצר מעופף, ביניהם סא"ל (מיל') אייל אחיקר. בשנת 1958 הוצא מטוס ה־B-17 מהשירות ומקצוע המטילן בוטל.
גליליאו צעיר

היסטוריה

"גליליאו צעיר" ראה אור לראשונה בפברואר 2004. העורכת הראשונה הייתה מירית פרידמן ולאחריה ערכו אותו מיכל בלום ורוית קלימר. המגזין היה שייך בתחילה לחברת SBC, והיא זו שבשנת 2008 אף איחדה אותו עם מגזין הנוער "מסע צעיר". באפריל 2009 עבר המגזין לידי חברת מוטו תקשורת, ומאוקטובר 2013 יוצא המגזין לאור על ידי מו"ל עצמאי בשם 'גליליאו צעיר בע"מ' אשר זכתה בהליכי ההתמחרות נגד חברת "אבלון מחקרים בע"מ". החברה בבעלות שירי אביב, לשעבר סמנכ"לית מוטו תקשורת. העורכת הנוכחית היא רוני לנגרמן-זיו, שערכה בשנים האחרונות את מגזיני ההורות "הורים וילדים" ו"להיות משפחה". העורך המדעי של המגזין הוא צבי עצמון, שהוא גם העורך המדעי של המגזין למבוגרים "גליליאו". בגיליון 121, שפורסם בפברואר 2014, "חגג" המגזין 10 שנות הוצאה לאור.

תוכן

הנושאים הנדונים ב"גליליאו צעיר" כוללים נושאי טבע, איכות הסביבה, היסטוריה, תרבות, אמנות, מדע וטכנולוגיה. מדי פעם, נושא מסוים מלווה מספר גיליונות; למשל, סדרת כתבות על החושים האנושיים, או סדרה על גיבורי על בהיבט מדעי. פרויקטים נוספים כוללים סדרת כתבות שכל אחת מהן מוקדשת לבעל מקצוע מסוים, בעיקר מתחומי המדע. מדי שנה עורך "גליליאו צעיר" את תחרות ההמצאות, שמטרתה לסייע לקוראים הצעירים בפיתוח החשיבה היצירתית. בכל גיליון נבחרת המצאת החודש, ובסוף השנה מוזמנים הקוראים לבחור את ההמצאות הטובות ביותר לדעתם.
מבין המדורים הקבועים ניתן להזכיר את מדור חדשות המדע, מדור איכות הסביבה המספק הצצה לנושאי איכות סביבה בארץ ובעולם, את מדור מדינה המתעמק בכל חודש במדינה אחרת על ייחודיותה, בעלי החיים ואוצרות הטבע שלה, מדורי עולם החי - העוסקים בחיות בית ובחיות הספארי, ומדור הניסויים, המציג ניסויים שאפשר לעשות בבית ומספק להם את ההסבר המדעי. בנוסף, בירחון מדור המלצות לאתרי אינטרנט, ספרים, אירועי תרבות ומדע, סרטים ועוד. כמו כן, הוא מפרסם ציורים של קוראים.
טראוויס מק-גי

טראוויס מק-גי (באנגלית: Travis McGee) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר ג'ון ד. מקדונלד.

רקע

הסופר ג'ון ד. מקדונלד נולד בפנסילבניה בשנת 1916 ולמד באוניברסיטת סירקיוז, שבמדינת ניו יורק. שם פגש את דורותי ונישא לה ב-1937. נולד להם בן אחד. ב-1939 הוא סיים תואר שני (MBA) באוניברסיטת הרווארד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת מקדונלד ב-OSS האמריקאי (הארגון שקדם ל-CIA), בחזית המזרח הרחוק והגיע עד לדרגת לויטננט-קולונל (סגן-אלוף). מקדונלד חי מרבית ימיו בפלורידה, אשר הייתה גם הרקע למרבית ספרי הבלשים והמתח שלו. הוא מת בגיל 70, במילווקי, ויסקונסין, כתוצאה מסיבוכים לאחר ניתוח מעקפים בלב. הוא כתב 78 ספרים, בנוסף לכ-500 סיפורים קצרים. סרט הקולנוע המצליח פסגת הפחד, שזכה לשתי גרסאות שונות (1962 ו-1991) נעשה על פי ספר פרי עטו. בעיקר ידוע מקדונלד בגלל סדרת הספרים אודות טראוויס מק-גי. מקדונלד החל לכתוב סידרה זו ב-1964, כשהופיע הספר "תעלומה בכחול". בסך הכל כתב 21 ספרים שגיבורם הוא מק-גי, האחרון שבהם ב-1985, שנה לפני מותו, היה "גשם הבדידות הכסוף".

ביוגרפיה דמיונית

"תעלומה בכחול" הוא הספר הראשון בסדרת הספרים אודות הבלש הפרטי טראוויס מק-גי. מק-גי, חייל לשעבר, אשר שירת בצבא ארצות הברית, לחם במלחמת קוריאה ואף עוטר בכוכב הכסף ובלב הארגמן, החי לו בחוף בהיה-מר, שבלודרדייל, פלורידה, ומתגורר בספינה בשם "העביט". מק-גי פועל כחוקר פרטי קשוח העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להלחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה.
בסך הכל נכתבו בסדרת ספנסר 21 ספרים.
יחסי ארצות הברית–טג'יקיסטן

היסטוריה

ארצות הברית מסייעת לטג'יקיסטן בפיתוח כלכלי, ומסייעת לה להתאושש ממלחמת האזרחים שהתקיימה בה. ארצות הברית ממקדת את מאמציה בסיוע הומניטרי, אך היא מכוונת למטרות רחבות יותר של דמוקרטיה ורפורמות כלכליות במדינה.
היחסים בין המדינות התפתחו במידה ניכרת מאז ה-11 בספטמבר 2001, והיחסים כוללים שיתוף פעולה בתחומים כגון לחימה בסמים, מלחמה בטרור, ועידוד הצמיחה והיציבות. לאור נסיגת הכוחות הרוסים בגבול פקיסטן–אפגניסטן, ממשלת ארצות הברית מובילה מאמץ בינלאומי לשמירה על השלמות הטריטוריאלית של טג'יקיסטן, למנוע מעבר של סמים, או טכנולוגיה הקשורה לנשק להשמדה המונית, ותמיכה ביציבות ובשלווה בטג'יקיסטן, על מנת למנוע את התפשטות ההשפעה ופעילויות של קבוצות קיצוניות וטרוריסטים במדינה.
האמריקנים המשיכו לסייע לטג'יקיסטן בביצוע הרפורמות הכלכליות והשתלבות רחבה יותר בשוק העולמי, ואף סייעו לה בצירופה לארגון הסחר העולמי (WTO). טג 'יקיסטן תמכה באופן נלהב בארצות הברית במאמצים במלחמה בטרור ובקידום השלום והיציבות אפגניסטן.
ארצות הברית מימנה 36 מיליון דולר לבניית גשר מעל נהר פאנג' המחבר את שר חאן בנדר באפגניסטן עם ניז'ני פייאנז' בטג'יקיסטן, ומאפשר תובלה של יותר מ-150 משאיות או 1,000 מכוניות מדי יום. הגשר משפר את המצב הכלכלי ואת ההזדמנויות העסקיות משני צידי הנהר, ומאפשר מעבר סחורות ואנשים בקלות רבה יותר. בצד האפגני, כביש הגשר מתחבר לכביש הטבעת באפגניסטן, אשר נבנה בסיוע בינלאומי, בעיקר באמצעות הבנק לפיתוח אסיה.
ארצות הברית הכירה בטג'יקיסטן ב-25 בדצמבר 1991, יום לאחר קריסת ברית המועצות, ופתחה שגרירות באופן זמני במלון בבירה דושנבה במרץ 1992. לאחר הפיגועים בשגרירויות ארצות הברית באפריקה בשנת 1998, הועברה השגרירות באופן זמני לאלמטי, קזחסטן, בשל הגברת תקני האבטחה בשגרירויות. ביולי 2006 חזרה השגרירות לדושנבה, לאחר שנבנה בה מתחם מתאים עבור השגרירות.
אצטגנוניים

מאפיינים

האצטגנוניים הם טורפים החיים בקרקעית הים ומסתווים מטרף קטן כמו דגים אחרים וסרטנים, אותם הם בולעים בפיותיהם הגדולות. הם חיים בכמעט כל הימים ובכל עומק.
לאצטגנוניים פה גדול ומתרחב, גב מגושם עם עוקץ גדול, סנפירים שטוחים המותאמים לחפירה וגוף משוטח עם עיניים הפונות מעלה. אורכם נע בין 18 ל-90 ס"מ.
חלק מדגים אלה היגרו מים סוף לים התיכון, עקב מיעוט המינים המתחרים שבים התיכון, למשל אצטגנון ים תיכוני.
צסק"א מוסקבה (כדורמים)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1924 בחסות משרד ההגנה הסובייטי ולאחר הקמת הליגה הסובייטית הפכה עד מהרה לדומיננטית בה וזכתה במירב תוארי האליפות וזכתה גם במפעלים האירופיים - פעם אחת בליגת האלופות, פעמיים בגביע המחזיקות האירופי ושלוש פעמים בסופרקאפ האירופי.
עם התפרקות ברית המועצות נחלשה הקבוצה מאוד ובשנת 1999 פורקה קבוצת הבוגרים שלה
מספר קפרקר

מספר קַפְּרֵקַר הוא מספר טבעי, השווה לסכום הרישא והסיפא של הייצוג העשרוני של ריבועו. אפשר באותו אופן להגדיר מספרי קפרקר בכל בסיס אחר. המספרים קרויים כך על-שם המתמטיקאי ההודי דאטארייה רמאצ'אנדרה קפרקר.
בניסוח מדויק יותר,  הוא מספר קפרקר (בבסיס ) אם אפשר לפרק  כך שמתקיים עבור שלם  כלשהו: , כאשר .

תיאור מלא

Iannucci (ראו מקור להלן) הוכיח שמספרי קפרקר בבסיס b עם רישא באורך n עומדים בהתאמה מלאה לפירוקים של  לגורמים זרים. היינו, אם  כאשר d ו- 'd זרים, ו-  הוא ההפכי של d מודולו 'd, המקיים , אז d*t הוא "מספר קפרקר", וכל מספר קפרקר מתקבל באופן הזה. כך אפשר לתרגם את כל הבעיות הקשורות למספרי קפרקר לשאלות על מחלקים של מספרים מן הצורה .
פסגת ברוגייר

מיקום

ההר נמצא 6.44 ק"מ צפונית-מזרחית להר ג'ובינטו, 1.4 ק"מ צפונית מזרחית לפסגת אניטסה, 6.83 ק"מ מערבית להר ג'מפר, 4.58 ק"מ צפונית-צפון-מערבית לפסגת ורסיניקיה ו-5.95 ק"מ צפונית-מזרחית לפסגת אוונס. מיפוי ארצות הברית ב-1961 וב-1988.