google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ק האמבל

חייו

האמבל נולד בסטוקטון-און-טיס. ב-1890 הוא עבר ללונדון על מנת לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל; האמבל ואחיו הלכו מעירם ללונדון ברגל, מרחק של כ-640 ק"מ, וזכו למספר כותרות בעיתונים המקומיים באותה תקופה. האמבל היה שמאלני וחבר במפלגות סוציאליסטיות שדגל בזכויות עובדים, ופעל למען יום עבודה קצר יותר וזמן רב יותר לפעילויות פנאי שכללו בין השאר כדורגל (הספורט האהוב עליו).
האמבל פגש במפעל חובבי כדורגל אחרים כגון דייוויד דנסקין, פרד בירדסלי ומוריס בייטס, וב-1886 הוא היה לאחד מהמייסדים של מועדון הכדורגל דיאל סקוור, שמאוחר יותר שינה את שמו לרויאל ארסנל וכיום ידוע בשם ארסנל. רויאל ארסנל הפך תוך זמן קצר לאחד המועדונים החובבנים החזקים ביותר בדרום אנגליה. לא ברור האם האמבל שיחק בדיאל סקוור או ברויאל ארסנל, או שהיה חבר הנהלה בלבד; שמו לא מופיע בהרכבים הבודדים ששרדו מאותה תקופה, אך ייתכן כי הוא שיחק עבור ארסנל בתקופה אחרת.
תרומתו הגדולה ביותר לארסנל הייתה הפיכת המועדון למקצועני. מועדון הכדורגל דרבי קאונטי ניסה ב-1891 להעביר לשורותיו שני שחקנים של ארסנל לאחר משחק בין המועדונים במסגרת גביע ה-FA; האמבל ודנסקין הבינו כי המועדון לא ישרוד אם שחקניו יעזבו אותו. לכן, באספה השנתית של 1891 האמבל הציע להפוך את המועדון למקצועני; אולם, כיוון שהיה סוציאליסט בהשקפתו הוא הביע את מורת רוחו מהכוונה להפוך את ארסנל לחברה המנוהלת באמצעות בעלי מניות.
וולוויץ' ארסנל (השם החדש של המועדון) הורחק עד מהרה מעולם הכדורגל הלונדוני שהתאפיין באתוס של חובבנות, והמועדון גורש מהתאחדות הכדורגל של לונדון. המועדון הוחרם גם על ידי גופי כדורגל אחרים, והיה עלול להגיע למצב של פשיטת רגל. אולם, ב-1893 התברר כי החלטתו של האמבל הייתה נכונה כיוון שהמועדון הוזמן להצטרף לפוטבול ליג והיה למועדון הראשון מדרום אנגליה שנכנס לליגה. בתקופה זו האמבל היה דירקטור במשרה מלאה בהנהלת ארסנל, לאחר שב-1893 קיבל בחוסר רצון את הצורך להפוך את המועדון לחברה מסחרית.
האמבל כיהן כדירקטור במשך שלושים שנים, שבמהלכן עבר המועדון לאצטדיון הייבורי שבצפון לונדון ושינה את שמו לארסנל. הוא המשיך לעבוד במפעל התחמושת כמפקח רובים, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוצב בשפילד ובבלגיה.
האמבל היה אחרון המייסדים שהיה בקשר עם ארסנל, ובמשך השנים הפך להיסטוריון הלא רשמי של ארסנל בזכות היותו הוותיק ביותר. אולם, הוא אולץ להתפטר מההנהלה ב-1929 בעקבות השערורייה שבגינה נאלץ להתפטר היושב-ראש הנרי נוריס; נוריס ניצל את כספי המועדון לתועלתו האישית, ואף גרף לכיסו את הרווחים ממכירת האוטובוס של המועדון. אף על פי שהתאחדות הכדורגל האנגלית ניקתה את האמבל מכוונת זדון בפרשייה, היא פסקה כי מתוקף תפקידו כדירקטור הוא היה צריך להבחין במעשיו של נוריס, ולפיכך השעתה אותו מכדורגל.
האמבל זכה לראות את זכיית ארסנל בגביע ה-FA ב-1930, לפני שמת בדצמבר 1931.
לאופולד, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

לאופולד נולד בשנת 1108, ללאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה ולאגנס מווייבלינגן, בתם של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וברטה מסבויה.
בשנת 1136 מת אביו לאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה, ולאופולד עלה לשלטון במקומו. בשנת 1137 הגיע לאופולד להסכם עם בישוף פסאו, ולפיו הבישוף יקבל את כנסיית פטרוס הקדוש בווינה, בעוד לאופולד יקבל שטחים נרחבים של הבישוף מחוץ לעיר, למעט שטח שעליו נבנתה מאוחר יותר קתדרלת סטפנוס הקדוש. בשנת 1139 הדיח קונראד השלישי, מלך גרמניה את היינריך העשירי, דוכס בוואריה, כחלק מהמאבק בין בית הוהנשטאופן לבית ולף, ומסר ללאופולד את דוכסות בוואריה.
ב-18 באוקטובר 1141 מת לאופולד במפתיע בנידראלטייך, ואחיו היינריך ירש את נחלותיו.
זיו אבירם

זיו אבירם הוא איש עסקים ומנהל ישראלי, מנכ"ל אורקם טכנולוגיות ובעבר מנכ"ל מובילאיי.

ביוגרפיה

אבירם למד לתואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 1984.
הוא שימש מנכ"ל של מספר חברות, רשת גלי בתחום הנעלים, רשת כתר ספרים ועמד בראש אתר הנופש "אטרקציה". בשלושת המקרים, נכנס כמנהל כאשר החברות סבלו מהפסדים והצליח לבצע בהן ארגון מחדש ולהפוך אותם לרווחיות.
בשנת 1999, הוא הקים ביחד עם פרופסור אמנון שעשוע את חברת מובילאיי בה הוא כיהן כשותף, נשיא ומנכ"ל. הוא פיתח את הפן העסקי של החברה והוביל אותה ביחד עם שעשוע להיות חברת טכנולוגיה מובילה בתחום הרכבים האוטונומיים ומערכות התראה לרכבים.
בשנת 2010, לצד הפעילות במובילאיי, הוא הקים עם פרופ' שעשוע את חברתם השנייה: אורקם טכנולוגיות, במטרה לתת מענה לאנשים עיוורים, לקויי ראייה ולמתקשים בקריאה.
לאחר רכישת החברה על ידי אינטל בשנת 2017, פרש אבירם ממובילאיי ועבר להתמקד בניהול חברת אורקם בלבד. בשנה זו הפך לעמית כבוד של המרכז הבינתחומי הרצליה.
על פי הפרסומים לאחר רכישת מובילאיי, הונו של אבירם, אשר החזיק בכ-7 אחוז ממניות החברה, הוא כ-2.5 מיליארד שקל.
חיה צ'רנובין

ביוגרפיה

צ'רנובין נולדה ב-1957 בקריית חיים לאם מרכזנית ולאב הנדסאי, שניהם ניצולי שואה. אביה ניגן באקורדיון ולימד אותה ואת אחותה שירים ברוסית. 
על ילדותה היא מספרת:
העובדה שההורים שלי עברו את השואה היא אחת הסיבות העיקריות שלי לכתיבה, ומה שמעצב את צורת הכתיבה שלי. זה היה בית נהדר, מלא תמיכה ואהבה, אבל נכח בו תמיד משהו מאיים שנסתר ממני. מין חתיכת מציאות נעלמת שלא יכולתי לחוות אותה. במוזיקה אני מנסה ליצור את חתיכת המציאות הזאת, שחסרה לי. לא לתאר אותה, אלא להעביר אותה עצמה - למרות חוסר האפשרות להעביר משהו שאני לא מסוגלת להבין.
צ'רנובין למדה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב אצל אבל ארליך ויצחק סדאי. לאחר סיום לימודיה עזבה את ישראל בגיל 25 והתמחתה ביפן, אירופה וארצות הברית. השלימה דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. 
צ'רנובין נשואה ואם לילד.

קריירה

צ'רנובין החלה את הקריירה שלה בגיל מאוחר יחסית, 38. יצירותיה מנוגנות כיום בכל העולם והיא זכתה בפרסים רבים, ביניהם, פרס ארנסט פון סימנס לקומפוזיציה (2003) ומלגת גוגנהיים (2011). היא הייתה מלחינת הבית של דרזדן ודרמשטט. צ'רנובין מקליטה בחברת התקליטים האמריקאית "מוד" ומוציאה לאור את יצירותיה בבית ההוצאה Schott. 
בשנים 1997-2006 כיהנה כפרופסור לקומפוזיציה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, בשנים 2006-2009 כיהנה כפרופסור למוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. שם הייתה לאשה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. היא גם האשה הראשונה שמונתה למשרת מרצה לקומפוזיציה באוניברסיטת הרווארד, שם היא מלמדת עד היום.
על המוזיקה שלה היא אומרת: 
... חשוב לי לספק לאדם שמקשיב שאלות על מה שהוא שומע. אחרת ההאזנה שלו תהיה אוטומטית וחסרת מודעות. אני לא רוצה להלחין דברים שמושכים את האוזן, ובסופו של דבר מרדימים אותנו. איכות הצלילים שלי מאוד מלוכלכת, אין בה יופי... אני מחפשת צליל ראשוני, פראי.
צ'רנובין מוכרת במידה מועטה בישראל, זאת בניגוד לפרסומה בעולם.
דמויי דינוזאורים

התפתחות

לפני הדינוזאורים מספר זוחלים, אשר חלקו אבות משותפים עם הדמויי התנינים ועם הפטרוזאורים המעופפים החלו לפתח מאפיינים הכוללים הליכה על 2 עם רגליים זקופות, עצמות ירך רחבות יותר הפונות קדימה ועוד הבדלים קטנים. המינים הראשונים של דמויי הדינוזאורים הופיעו ברחבי העולם מפולין וטנזניה עד אריזונה וארגנטינה והם היו זוחלים קטנים בעלי יציבה חלקית שככל הנראה נעו רוב הזמן על ארבע. בהמשך הם התפתחו למינים בעלי יציבה זקופה וכך יכלו לרוץ מהר יותר כדי לתפוס טרף ולהתחמק מאויבים.
כל בני הקבוצה למעט הדינוזאורים נכחדו בסוף הטריאס, אולי עקב התחרות עם הדינוזאורים החדשים.
פצצת חבית

פצצת חבית היא פצצה פרימיטיבית וזולה לייצור אשר מוטלת ממסוק או מטוס תובלה. פצצות חבית נודעו בעיקר כאמצעי לחימה של משטרים רודניים כנגד התקוממויות עממיות תוך הפרה של אמנות לוחמה בינלאומיות.

מבנה הפצצה והשימוש בה

מעטפת הפצצה היא בדרך כלל חבית אטומה או מיכל דומה כגון דוד מים ישן. בתוך החבית או הדוד מועמס חומר נפץ או תערובת נפיצה אחרת שאינה תקנית. בחלק מפצצות החבית מוצמדים לדפנות החבית מסמרים, ברגים, כדורי ברזל או פיסות מתכת אחרות שיוצרים רסס ונועדו להגביר את ההרס והפגיעה מהן. משקלה של פצצת חבית הוא מאות קילוגרמים אחדים ולעיתים מגיע לטון.
בשל צורת הפצצה, שאינה אווירודינמית, ואופן הטלתה הידני, פגיעתה אינה מדויקת ועל כן היא משמשת כנשק סטטיסטי אשר מופעל באזורים מאוכלסים צפופים, גם מתוך כוונה להטיל טרור.
עלות ייצור פצצת חבית נמוכה ומוערכת בכ- 200 - 300 דולר אמריקאי.
סלט שופסקה

סלט שופסקה (בבולגרית: Шопска салата) או בשמו הנוסף סלט בולגרי הוא סלט קר המשתייך למטבח הבולגרי ונפוץ במדינות הבלקן ומרכז אירופה. לסלט תפוצה ושמות דומים במטבח הסרבי, המקדוני, הרומני, הצ'כי, ההונגרי, הפולני, האלבני ועוד. סלט זה מורכב מעגבניות, מלפפונים, בצל/בצל ירוק, פלפלים קלויים או טריים, גבינה בולגרית ופטרוזיליה.
הירקות לרוב נקצצים ומתובלים במלח, מוסיפים להם שמן חמניות או שמן זית ולעיתים גם חומץ. הוספת החומץ תורמת לחמיצות שמקנות העגבניות לסלט. 
ובנוסף, ניתן להוסיף לסלט רוטב ויניגרט שום ואלף האיים במסעדות, התוספות מוגשות לחוד לבחירת הסועדים. מעל הירקות והרטבים תימצא גבינה בולגרית מגורדת או חתוכה. הסלט מהווה לרוב מתאבן ולצידו שותים ראקיה (משקה אלכוהולי בלקני).
אם כי הסלט נקרא על שם אזור הקרוי שופלוק, הוא למעשה הומצא בשנת 1960 כדי לעודד תיירות. שפים של חברת תיירות בשם "בלקנטוריסט" המציאו מתכונים לסלטים נוספים להם קראו סלט דוברוג'ה, סלט מקדוני, סלט תראקי וסלטים נוספים שיתאימו למחוזות ולהרכבי אוכלוסייה שונים של בולגריה. מתברר שרק המתכון לסלט הבולגרי הצליח. הסלט נקלט בתור סמל קולינרי לאומי בשנות השבעים והשמונים. מהמטבח הבולגרי הסלט התפשט למטבחי המדינות השכנות. מכיוון שהאזור שופלוק מתחלק בין בולגריה, מקדוניה וסרביה, שפים במקדוניה וסרביה החלו לטעון שמקור הסלט הוא מדינתם. בשנת 2014 סלט השופסקה הוכתר בתור המאכל המזוהה ביותר מהמטבח הבולגרי ברחבי אירופה.
ירי בצנחן באוויר

ירי בצנחן באוויר היא פעולה מלחמתית ששאלת חוקיותה זכתה להתייחסות באמנות בינלאומיות.
ירי בצנחן באוויר מותר על פי אמנת ז'נבה, כאשר הצנחן צונח בדרכו לפעילות מבצעית. עם זאת, חל איסור לירות באנשי צוות של מטוס שצנחו ממנו לאחר שכלי הטיס שלהם נקלע לבעיה. האיסור האחרון היה נהוג במשפט הבינלאומי, ושאב השראה מנוהגים של אבירות וכן מהדינים שנהגו לגבי יורד ים שספינתו נטרפה, אך ניתן לו תוקף רשמי בהשלמות לאמנת ז'נבה רק ב-1977. ישראל הייתה גורם פעיל ומרכזי בהכנת השלמות אלו.
הקו המנחה בחיקוק חוקים אלו גורס כי צנחן בעודו באוויר שייך למעגל הלחימה, ומנצל יתרון טקטי על מנת לשפר את מצבו בלחימה. איש צוות אוויר שמטוסו נפגע יצא ממעגל הלחימה, ואינו מהווה סיכון.

ההגנה על הצונח ממטוס במצוקה

אף שהוסכם שראוי שתהיה הגנה על איש צוות מטוס הנחלץ ממנו וצונח לשטח עוין, היה ויכוח סוער בין ישראל ומדינות המערב לבין מדינות ערב בשאלה האם ראוי שתהיה הגנה גם על איש צוות מטוס הנוטשו וצונח בשטח שנשלט בידי כוחות ידידותיים לו. מדינות המערב טענו שלא ניתן לסבול פגיעה בחייל המצוי במצב חסר ישע, ואינו צונח לקראת פעילות עוינת. הערבים טענו שחייל זה צפוי לשוב לבסיסו ולהשתתף לאחר מכן שנית בפעולות טיס מלחמתיות, ולכן אין סיבה להגן עליו. לבסוף, בלחץ המערב, לא נקבעה הבחנה בין צניחה לשטח ידידותי לבין צניחה לשטח עוין.
אף שחיילים הצונחים ממטוס כחלק מפעילות מבצעית בבירור אינם זוכים להגנת האמנה במהלך צניחתם, עלתה השאלה האם יש מקום להגן על חיילים מוטסים אשר צונחים ממטוס שנקלע במצוקה, כשם שנקבעה הגנה על אנשי הצוות של המטוס הצונחים ממנו. לבסוף הוחלט שהאמנה תקבע במפורש שהיא אינה מגנה על גייסות מוטסים.
הסעיפים שנקבעו בסופו של דבר בפרוטוקולים המשלימים לאמנת ז'נבה הם:
1) אף אדם הצונח מכלי טיס במצוקה לא יהיה מושא לתקיפה במהלך צניחתו ( No person parachuting from an aircraft in distress shall be made the object of attack during his descent.)
2) אחר שהגיע לקרקע, בשטח הנשלט בידי האויב, לאדם אשר צנח מכלי טיס במצוקה תינתן האפשרות להיכנע לפני שיהפוך מושא לתקיפה, אלא אם ניכר שהוא עוסק בפעילות עוינת. (Upon reaching the ground in territory controlled by an adverse Party, a person who has parachuted from an aircraft in distress shall be given an opportunity to surrender before being made the object of attack, unless it is apparent that he is engaging in a hostile act.)
3) גייסות מוטסים אינם מוגנים על פי פרק זה (Airborne troops are not protected by this Article)
— ההשלמות לאמנת ז'נבה, 1977
ארתור לונדון

ארתור לונדון (1 בפברואר 1915 – 8 בנובמבר 1986) היה מנאשמי משפטי פראג שלא הוצא להורג. משפטי פראג היו סדרה של משפטי ראווה שנערכו בסוף 1952 בפראג בהשראתו של סטלין, ונועדו לבצר את שלטונו בארצות הגוש הקומוניסטי. לונדון פרסם ספר בשם "ההודאה" (L'Aveu) על המשפט שהיה לבסיס לסרט דוקומנטרי על משפטים אלו.

קורות חיים

לונדון נולד באוסטרבה למשפחה יהודית. בשנת 1937 הוא התנדב להלחם במלחמת האזרחים בספרד במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. לאחר ניצחונו של פרנקו עבר לצרפת. במלחמת העולם השנייה נתפס על ידי הנאצים ונשלח למאוטהאוזן. בסיום המלחמה עבר לשווייץ אך עבר במהרה לפראג בה היה חבר מרכזי במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. סמוך לאחר תפיסת השלטון על ידי הקומוניסטים בשנת 1948 נתמנה לסגן שר החוץ. בשנת 1951 נעצר על ידי השלטונות ובמשך מעל שנה הוחזק בכלא, עונה והושפל כדי להביאו להודות בפשעים שיוחסו לו. ב-20 בנובמבר 1952 היה אחד מ-14 נאשמי משפטי פראג שהואשמו בריגול ובגידה במסגרת קשר של הציונות עם הטיטואיזם והאימפריאליזם המערבי. 
במהלך המשפט הודה בפשעים שיוחסו לו ובין השאר אמר שבהוראת רודולף סלנסקי החדיר סוכנים ציונים, טרוצקיסטים ולאומנים בורגניים שונים למשרד החוץ. 
אשתו כתבה מכתב בו נאמר: "לאחר שנאסר בעלי חשבתי ... שהוא נפל קורבן למזימות בוגדים ... כשקראתי את כתב האשמה נתבדתה תקוותי: בעלי לא היה קרבן אלא בוגד במפלגתו, בוגד במולדתו ... בשעת המלחמה היה אבי אומר: מוטב מת במשפחה מאשר בוגד ... יחד עם כל האנשים ההגונים מצהירה אני שבוגדים אלו שאתם חורצים את דינם בפראג מן הדין שיקבלו עונש כפי המגיע להם".
באפריל 1956 זכה לונדון לטיהור שמו מידי השלטונות הצ'כוסלובקים ושוחרר מהכלא. 
בשנת 1963 היגר עם אשתו לצרפת. התגורר בפריז, שם נפטר בשנת 1986.
סיר א-דיב

מלחמת ששת הימים

ב-9 ביוני החלה ישראל במתקפה לכיבוש רמת הגולן. כחלק מהמאמץ העיקרי הוטל על חטיבה 8 לעלות מגבעת האם (גבעה מצפון לכפר סאלד) ולכבוש את מתחם זעורה. גדוד השריון 129 בפיקוד סא"ל אריה בירו שכלל 25 טנקי סופר-שרמן הוביל את הטור החטיבתי.
בשעה 11:30 חצה הגדוד את הגבול וכבש את מוצבי גור אל-עסכר ונעמוש. עקב טעות בניווט המשיך הכוח דרומה יותר מהדרוש וכשפנה מזרחה הגיע אל סיר א-דיב. בכפר התמקם כוח צבאי סורי שכלל מספר טנקים. בקרב שהתחולל בסיר א-דיב נפגע מפקד הגדוד, סא"ל אריה בירו והגדוד ספג פגיעות קשות ממוצב קלע ששכן במעלה הדרך. המוצב הסורי בסיר א-דיב נכבש לבסוף והגדוד המשיך בדרכו מהכפר מזרחה לקלע תחת פיקודו של נתי גולן. בדרך העולה לקלע נתקלו הטנקים במחסום קוביות נ"ט וספגו אבידות נוספות. עד סוף היום ספג הגדוד 13 הרוגים ו-33 פצועים, ונותר עם שני טנקים כשירים, אך בכל זאת הצליח לכבוש את קלע.

הכפר כיום

מרבית בתי הכפר נהרסו על ידי צה"ל לאחר מלחמת ששת הימים. שרידי הכפר הנטוש נמצאים כיום משני צידי ציר הנפט הצפוני באזור שאינו שטח אש.
A Saucerful of Secrets

Let There Be More Light

השיר פותח את האלבום, והוא גם הסינגל הראשון שיצא באלבום. השיר הוקלט במאי 1968 ונכתב על ידי בסיסט הלהקה רוג'ר ווטרס. השיר הוא אחד מהשירים באלבום שסיד בארט, מקים הלהקה, סולנה והגיטריסט שלה לשעבר, לא נוטל בו חלק. השיר מתחיל בצלילי בס המנוגנים על ידי רוג'ר ווטרס, מוביל לצלילי תוף של ניק מייסון, קלידים ושירה מובילה על ידי ריצ'רד רייט החוזרים על עצמם, אך יחד עם זאת, המוזיקה משתנה והופכת לחזקה יותר, ושר בה דייוויד גילמור. בשיר יש רמז לשירם של הביטלס "Lucy in the Sky with Diamonds".

Remember A Day

השיר הראשון באלבום שנכתב על ידי ריצ'רד רייט (רייט ביצע גם את השירה). השיר הוקלט באוקטובר 1967, באולפני De Lane Lea Studios, לונדון, אנגליה. השיר יצא כצד ב' לשיר הקודם באלבום. פינק פלויד מעולם לא ביצעו את השיר בהופעה (למעט ב-2008 כשדייוויד גילמור שר את השיר בשל מותו של רייט). השיר מדבר על געגועים לילדות, וזהו גם השיר הראשון באלבום שסיד בארט משתתף בו.

Set The Controls For The Heart Of The Sun

אחת היצירות הבולטות באלבום. השיר נכתב על ידי רוג'ר ווטרס. השיר כולל תיפופי טימפאני על ידי ניק מייסון, קולות של שחפים, אפקטים מוזרים למדי ועוד. השיר גם מופיע באלבום Ummagumma בגרסת ההופעה הארוכה של הלהקה. זהו השיר היחיד של הלהקה שמכליל את כל חבריה. מתופף הלהקה ניק מייסון הודה שזהו השיר האהוב עליו מבין כל שירי הלהקה.

Corporal Clegg

שיר המדבר על חייל שאיבד את רגלו במלחמת העולם השנייה. זהו השיר הראשון של פינק פלויד המדבר על מלחמה. השיר נכתב על ידי ווטרס והשירה ניתנה לרייט. השיר גם כולל צלילי קאזו על ידי גילמור ואפקט של מלחמה בסוף. בראיון אמר גילמור: 
"האם Corporal Clegg שבSaucerful Of Secrets נכתב באופן מכוון כדי להשמע בסגנון הצליל של הנדריקס?"
"לא, לא ממש. לא ידעתי מה לעזאזל ניסיתי לנגן באותה תקופה, אם להיות כנים. אין לי שום מושג. מה שנהגתי לנגן, הסגנון שהיה לי, לא התאים לפינק פלויד באותו זמן, ולא ידעתי למען האמת מה לעשות"
דייוויד גילמור  - מגזין "גיבורי גיטרה", מאי 1983.

See-Saw

השיר השני והאחרון שרייט כתב וביצע בו שירה מובילה. זהו אחד השירים המדכאים והעצובים של רייט העוסק בילד שעזב את משפחתו.

Jugband Blues

השיר הסוגר את האלבום והיחיד שנכתב על ידי בארט, כשלמעשה זהו שיר הפרידה של בארט מהלהקה. יש הטוענים כי בשיר בארט מספר על מצבו הנוכחי בלהקה, כשהוא נדחק ממנה לטובת דייוויד גילמור, ובשורות כדוגמת: "ואני תוהה מי היה יכול לכתוב את השיר הזה" הוא מזכיר לחברי הלהקה איזה כוח משמעותי הוא היה בה בעבר. מלבד שיר זה מנגן בארט בגיטרה אקוסטית במספר שירים באלבום.
ארץ קואטס

גילוי האזור

את החלק הצפון-מזרחי גילה מעל סיפון ה"סקוטיה" ויליאם ספירס ברוס, מפקד המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה, 1904–1902.

מקור השם

ברוס נתן לארץ שהתגלתה את השם "ארץ קואטס" לכבוד סר ג'יימס קואטס הבן ומייג'ור אנדרו קואטס, שני התומכים העיקריים במשלחת.
דוד בזמוזגיס

קורות חיים

פירוש שם משפחתו, בזמוזגיס, הוא שם גנאי בלטבית, אדם חסר מוח וחסר תבונה. על פי המסורת במשפחתו השם ניתן כדי לפטור את בעליו, יהודי דתי, משירות בצבא הצאר.
היגר כילד עם הוריו מריגה שבלטביה, בשנת 1980, לטורונטו שבקנדה. סבו וסבתו עלו לישראל, חיו כאן כמה שנים ואחר כך היגרו גם הם לקנדה. לאחר פטירתם נטמנו בבית העלמין היהודי של טורונטו. דייוויד בזמוזגיס למד לתואר ראשון ספרות אנגלית באוניברסיטת מק'גיל, ותואר שני, MFA, מוסמך בהפקת קולנוע, השלים באוניברסיטת דרום קליפורניה, במחלקה לקולנוע וטלוויזיה. 
סרטו הדוקומנטארי הראשון, "המוהל", שליווה את אחד המוהלים בלוס אנג'לס, זכה לפרסום ולהצלחה רבה. הוא הוצג בפסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, ושודר בערוץ PBS בלוס אנג'לס. הסרט הדוקומנטארי האחרון שלו "המאמר המקורי: המשפט האחרון" (The Genuine Article: The Last Trial) נסוב על גיוסם של סטודנטים למשפטים ל-Toronto Bay Street והוא שודר בקנדה ברשת הציבורית.
קובץ סיפוריו הראשון, "נטשה", תורגם לשתים-עשרה שפות, ובכללן עברית. הספר זכה בשבעה פרסים בעולם ובביקורת נלהבות. לדעת המבקרים ספרו מזכיר את עבודותיהם המוקדמות של ברנרד מלמוד, ליאונרד מייקלס ופיליפ רות. ויש בכתיבתו של דייוויד בזמוזגיס משהו מהמלנכוליה, המזכירה את כתיבתם של הסופרים הרוסים צ'כוב ואיסק בבל. הסיפור נטשה נכלל באסופת הסיפורים "הסיפורים האמריקאים הקצרים הטובים ביותר של שנת 2005". בזמוזגיס זכה במלגות של המועצה לאמנות של טורונטו, וכן מטעם המועצה הלאומית הקנדית לאמנות. בשנת 2005 זכה בפרס הספר של עיריית טורונטו. 
דייוויד בזמוזגיס מעלה בספריו ובסרטיו נושאים יהודיים אופייניים.
נאור גלילי

קריירה

גלילי, שהתחיל את הקריירה כילד דתי, שברח בשבתות מהישיבה אל מגרש הכדורגל, צבר במהלך הקריירה שלו 121 שערים.
אחדים משעריו של גלילי, ששיתף פעולה עם יגאל זריהן בחוליית ההתקפה של הקבוצה, היו ציוני דרך בהיסטוריה של מכבי עירוני אשדוד. והחשובים בהם היו: שער הניצחון מול הפועל קריית שמונה שהעלה את הקבוצה לליגה הראשונה בעונת 1996/1997. והשער הראשון בניצחון 0-2 מול הפועל פתח תקווה ברבע הגמר בעונת 1997/1998 שהעלה את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה.
בעונת 1990/1991 במהלך משחק ביתי מול הפועל חדרה בליגה הארצית (הליגה השנייה דאז) נפצע גלילי והושבת למשך עונה שלמה, ולאחריה שיחק במדי היריבה העירונית הפועל אשדוד למשך עונה אחת. בנוסף שיחק במהלך השנים גם במכבי יבנה, בית"ר תל אביב, הפועל באר שבע ובני יהודה תל אביב.
לאחר הפרישה השלים תואר שני ושימש כמנכ"ל מועדון ספורט אשדוד עד שנת 2004. הוא משמש כיו"ר קבוצת הנשים של מכבי אשדוד, במקביל לתפקידו כסמנכ"ל הכספים של עיריית אשדוד. כיום משמש כמנכל מכבי ישראל.
נאור הוא בנו של מנחם גלילי, עורך המקומון האשדודי השבוע באשדוד.
מצודת דורבן

מצודת דורבן היא מבצר שנבנה על שלוחת הר לפי קווי הגובה התלולים שלו, על-מנת להעצים את מערכות ההגנה של המבצר תוך הצמדות לנתונים הטבעיים של המדרון.
המבצר הצלבני - קרק דה שבלייה שבסוריה, מהווה את הדוגמה הטובה והשלמה ביותר למבצרים אלו במזרח התיכון. הצלבנים בחרו בפסגות גדולות מספיק על מנת להכיל את כל מכלול המבנים הדרושים לקיום חיל המצב ולהגנה על המבצר תוך שליטה על כל שטח ההר. טופוגרפיה מסוג זה איפשרה שימוש באלמנטים פשוטים יחסית, ובדרך כלל חומות חיצוניות איתנות, המוגנות על ידי מגדלים בולטים. אלה הפכו את המצודה לקלה להגנה וקשה לחדירה. בנייה זו הקשתה ואף מנעה את הצבת כלי הארטילריה של האויב מול החומות, ובאותה עת הקשתה על חיל הרגלים והפרשים של האויב להגיע אל שערי המבצר. שערים אלו, ודרכי הגישה אליהם, היו למעשה נקודות התורפה העיקריות, אם לא היחידות, של המבצר, וריכזו את מירב מאמצי הביצור של המתכננים והבונים. הדבר איפשר לחיל מצב קטן יחסית להגן על המבצר גם בפני צבא גדול. לסוג מצודות אלו שייכות גם מצודות אי, שביצוריהן עקבו אחר קו חוף שמנע התקפה ישירה על המבצר כמו במבצר עתלית או במבצר הים בצידון.
בארץ ישראל מהווה מבצר המונפור שנבנה על ידי המסדר הטבטוני דוגמה יפה למבצר דורבן. המונפור נבנה בצורת מבנה ארוך וצר, הבנוי מאגפים מדורגים אשר הוקמו לאורך השלוחה הטבעית עליה הוא שוכן.
יוסף פארס

ביוגרפיה

פארס נולד בביירות. הוא היגר עם משפחתו לשוודיה בשנת 1987, כשהיה בן 10, וגדל בארברו. אחיו, פארס, הוא שחקן שהשתתף בכמה מסרטיו. לאחר סיום לימודיו בתיכון, למד בימוי קולנוע בדרמטיסקה אינסטיטוטט בסטוקהולם.
את סרט הביכורים שלו באורך מלא, יאללה! יאללה!, ביים בשנת 2000, כשהיה בן 23. הסרט הופק בתקציב דל, וחלקו צולם במצלמת וידאו, אך זכה להצלחה רבה בשוודיה ובחו"ל, והיה מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע בקטגוריית תגלית השנה לשנת 2001. מוצאו הלבנוני של פארס בא לידי ביטוי בעלילותיהם של כמה מסרטיו, ובפרט בזוזו, העוסק בילד לבנוני המהגר לשוודיה בזמן מלחמת האזרחים בלבנון, בדומה לפארס עצמו. סרט זה זכה בפרס הקולנוע של המועצה הנורדית בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2006.
בהמשך, יוסף כתב, ביים והפיק משחק מחשב בכיכובו של אחיו (פארס פארס, ששיחק ב-יאללה! יאללה!), בשם A Way Out, שזכה להרבה שבחים ופרסים.
בטקס פרסי ה-Game Awards, יוסף פארס 'קרא תיגר' (בלשון המעטה) על טקס פרסי האוסקר בנאומו, ובכך סחף אחריו הרבה ביקורת חיובית בעקבות עמדותיו החדשניות - על אף התבטאותו הגסה.
שת

שֵׁת הוא דמות מקראית, הבן השלישי של אדם וחוה. הוא נולד לאחר הירצחו של הבל על ידי אחיו קין, כאשר אדם היה בן 130 שנה (בראשית, ה', ג'), כלומר בשנת ק"ל לבריאת העולם.
שמו של שת מוסבר בפסוק: (בראשית, ד', כ"ה) "כי שָׁת (נתן) לי ה' בן אחר תחת הבל כי הרגו קין". על פי המקרא, כל האנושות שאחרי המבול היא מצאצאיו של שת. גם באסלאם תופס שת מקום כאחד מנבחרי האנושות.
לשת נולד בגיל 105 בן בשם אנוש (בראשית, ד', כ"ו; ה', ו'). אנוש הוליד את קינן, וקינן הוליד את מהללאל, ומהללאל הוליד את ירד, וירד הוליד את חנוך, וחנוך הוליד את מתושלח, ומתושלח הוליד את למך, ולמך הוליד את נח.
שת חי 912 שנים.
שת נולד ב-3731 לפנה"ס ומת ב2819 לפנה"ס ,
באכדית שת הוא כינוי כללי לשבטי האמורי שמקום מושבם העיקרי היה באזור הפרת, בבל וארץ ישראל. בני שת נזכרים בתעודות מצריות ובספרות אוגריתית.
ראלי בן-יהודה

ביוגרפיה

בן יהודה התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכתה של אגנס קלטי.
שלושה שבועות לפני אולימפיאדת רומא (1960) עברה בן יהודה תאונת דרכים ברומא יחד עם חברותיה המתעמלות אך נפצעה קלות. בסופו של דבר היא השתתפה במשחקים וסיימה במקום 81 בתחרות הקרב רב בתוצאה של 68.164 נקודות הטובה מבין 3 המתעמלות הישראליות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 62 בתרגיל על מקבילים המדורגים, במקום 72 בתרגיל הקרקע, במקום 86 בתרגיל הקורה ובמקום 96 בתרגיל הקפיצות.