M110 SASS

היסטוריה תכנונית ופרטי תכנון

רובה ה-SR-25 תוכנן על ידי יוג'ין סטונר, מבוסס על המנגנון והבסיס של ה-AR-10, שמאוחר יותר הוליד גם את סדרת רובי ה-M16 וה-M4 קרבין, ששונו באופן ניכר על מנת להגביר את הדיוק והיציבות של הרובה. שינויים נוספים היו שיפור הארגונומיה של הנשק - אלמנט חשוב ברובי קלעים/צלפים. ההבדל הבולט ביותר הוא החלפת ידית הנשיאה הנפוצה במסילת "Picatinny", אשר מאפשרת הרכבת כוונות אופטיות, כוונת הברזל הרגילות או ידית נשיאה בקלות רבה. עוד מן החלקים ששונים מתצורת ה-M16 הרגילה, הם הקנה (אלמנט חשוב מאוד המשפיע על ביצועי הרובה: דיוק, מהירות לוע וטווח יעיל), הידית ועוד מנגנונים פנימיים.
ה-M110 SASS הוא גרסה צבאית לייצור המוני של ה-SR-25, שנוצרה על ידי שינויים ושדרוגים ב-SR-25, כגון הוספת מתפסים בצבעי הסוואה בהירים, מסילות פיקטיני המאפשרות התקנה מהירה של כוונות טלסקופיות ועזרים טקטיים שונים וכן קנה שיכול לקבל משתיק קול.
הקליבר של ה-SR-25 הוא 7.62 מ"מ נאט"ו (308.) המשמש את רוב רובי הצלפים הסטנדרטיים בצבאות ברית נאט"ו. הוא מסוגל לירות אש חצי אוטומטית, והוא מדויק למרחקים של עד 800 מטרים, ובמשקל של כמעט 7 ק"ג (מלא), הוא רובה קלעים/צלפים קל ויעיל. אף על פי שרובים חצי-אוטומטיים נחשבים ללא מדויקים ביחס לרובים בריחיים, הדיוק של ה-M110 נע בין 1 ל-0.5 MOA (דקות קשת), כתלות באיכות התחמושת. דיוק זה נחשב לטוב ביותר גם ביחס לרובה בריחי. החיסרון העיקרי של הרובה הוא אמינותו היחסית נמוכה: הרובה דורש אחזקה, ניקוי וטיפולים תכופים ויסודיים, על מנת שימשיך לפעול כראוי וייתן ביצועים טובים.
ב-2007 הסתיים פיתוח הרובה וב-2010 נכנס לשירות בצבא ארצות הברית.

היסטוריית שירות

בעקבות מלחמת אפגניסטן (2001) ומלחמת עיראק (2003) בהן צבא ארצות הברית עבר יחסית מהר ממלחמה נגד צבא סדיר לעימות נמוך עצימות נגד מיליציות לא סדירות, ארגוני גרילה וארגוני טרור. חלק ניכר מהלחימה התרחש בשטח בנוי ומאוכלס. כתוצאה מכך נזקק הצבא לאמצעי לחימה ללוחמה בשטח בנוי. אף על פי שרובי ה-M24 SWS בריחיים היו אמינים מאוד ונתנו ביצועים טובים מאוד, הצבא החליט שזירת הלוחמה בשטח בנוי והטווחים הקצרים דורשת רובה צלפים חצי-אוטומטי שיאפשר ירי מהיר אך מדויק במטרות בטווחים קצרים ובינוניים. צבא ארצות הברית הכין מפרט לרובה שאמור להחליף את ה-M24 ובו דרש שיהיה רובה חצי-אוטומטי מדויק. ה-SR-25 נבחר כבסיס לרובה החדש עקב דמיונו ל-M-16, הדיוק הגבוה יחסית שלו והניסיון המוצלח איתו בקרב יחידות מיוחדות, כגון אריות הים. ב-2010 נבחר ה-M110 SASS לרובה התקני של צלפי צבא ארצות הברית ויועד להחליף את ה-M24 בתפקיד זה. כתוצאה מכך הפסיק הצבא להזמין רובי M24 וחברת נשקי רמינגטון הפסיקה לייצר את הרובה. עם זאת, הצלפים היו מרוצים מאוד מרובי ה-M24 ולכן הם לא יצאו לגמרי מהשירות והוחלט לשדרגם כך שימשיכו לשרת לצד ה-M110.
הביקורות על ה-M110 היו מעורבות, בעיקר בכל הנוגע לאמינות, בעיה שהוא ירש מה-SR-25. נטען שהרובה היה צריך תחזוקה מתמדת ותדירות החלפה גדולה של חלקים בו, בייחוד בתנאי המדבר הקשים של המזרח התיכון. בתגובה לכך אמר צבא ארצות הברית שהרובה מתפקד טוב מאוד, ושהמכרז הוא לא למחליף ל-M110, אלא לרובה קל יותר, שישמש את המאתר שלצד הצלף שמצויד ב-M2010 (גרסה משודרגת של הרמינגטון M24 בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום).
בעקבות הביקורות יצא צבא ארצות הברית במכרז לשדרוג או החלפת הרובים הקיימים. אחת האופציות שנבחנה הייתה לקצר את ה-M110 ולהחליף את הקת שלו בקת טלסקופית. בסופו של דבר, ב-2016 הוחלט לבחור בחברת הקלר וקוך לייצר רובה צלפים קומפקטי חדש, תחת השם CSASS שפירושו Compact Semi-Automatic Sniper System. רובה זה יהיה מבוסס על ההקלר וקוך G28 וזכה לציון הצבאי M110A1 CSASS. הצבא החל להצטייד ברובה זה ב-2018 וצפוי להזמין כ-6,000 יחידות שיחליפו את ה-M110 הקיים במערך הצליפה וקלעי הסער.