google/wiki40b huggingface dataset:
משה כרמלי-וינברגר

הרב משה כרמלי-וינברגר (Moshe Carmilly-Weinberger;‏ 7 באפריל 1908 – 26 ביוני 2010) היה חוקר והיסטוריון יהודי-אמריקאי יליד בודפשט, רבה הנאולוגי של קלוז'.

קורות חייו

משה וינברגר נולד בבודפשט להורים יהודים שמוצאם מטרנסילבניה וכשהיה בן שנתיים הוריו החליטו לשוב לטרנסילבניה. תחילה התגוררה המשפחה בעיירה "ואשקאו" (Vaşcău) ולאחר מכן באוראדיה ובסאטו מארה. את לימודיו היסודיים עשה בסאטו מארה ושם גם המשיך ללמוד בישיבה. בהמשך למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, ממנו קיבל הסמכה לרבנות ב-1935 ובאוניברסיטת בודפשט, שם קיבל ב-1934 תואר דוקטור (סיים את לימודיו בהצטיינות summa cum laude) במדעי היהדות. ב-1936 נבחר לרב הראשי של הקהילה הנאולוגית של קלוז', בירת טרנסילבניה, קהילה שמנתה אז 18,000 יהודים.

תקופת השואה

על פי תכתיב וינה מאוגוסט 1940 מרבית טרנסילבניה, כולל קלוז', הועברה לשלטון הונגרי. באביב 1944 ממשלת הגנרל דמה סטויאי, שנכפתה על ידי הגרמנים על הממשל האנטישמי ממילא של מיקלוש הורטי, בן ברית של גרמניה הנאצית, השליט בטרנסילבניה, כמו בכל הונגריה, החמרה של החקיקה האנטישמית וריכז את היהודים במחנות ריכוז וגטאות, כשלב מקדים לשילוחם המהיר להשמדה בפולין. 
משה וינברגר פעל לארגון הסעד ליהודי טרנסילבניה, ללא הבדל זרם, והזעיק את הנהגת יהדות רומניה, כדי לסייע ליהודי טרנסילבניה, ששילוחם למחנות המוות החל. הוא נפגש עם הרב אלכסנדר שפרן, עם דוקטור וילהלם פילדרמן ועם אברהם לייב זיסו ובעקבות פניותיו פנה הרב שפרן לנציג האפיפיור (בעקבות זאת פנה האפיפיור להורטי וביקש ממנו להפסיק את שילוח היהודים, אך ללא הועיל), פילדרמן פנה לשגרירויות ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה וליווה את משה וינברגר עד למרכז הצלב האדום בבוקרשט, כדי להציג שם את פנייתו. בעקבות פנייתו לזיסו, ארגן האחרון, ברשות השלטונות הרומניים, הפלגות לארץ ישראל מנמלי רומניה עבור הפליטים היהודים מטרנסילבניה. בעזרת חסיד אומות העולם, ראול שורבאן יצר קשר עם המדינאי הרומני יוליו מאניו וזה סיפק לו 1,200 תעודות מעבר עבור יהודים מטרנסילבניה.
וינברגר השתמש בעצמו במסלול זה ובשנת 1944 עבר לרומניה ומשם, בספינה קזבק לארץ ישראל.

התקופה הישראלית

לאחר קום המדינה, בשנים 1948–1950, שירת במשרד החוץ, בקונסוליה הישראלית בבודפשט. בהמשך שב ארצה ומילא תפקידי ניהול שונים, מנהל בית ספר יסודי, מנהל בית ספר תיכוני וסגן מנהל מינהל החינוך בעיריית נתניה.

התקופה האמריקאית

בשנת 1957 הוצעה לו משרת פרופסור בישיבה יוניברסיטי, לכן עבר לארצות הברית. עד 1975 הוא לימד שם מדעי היהדות בבית הספר למדע היהדות ובית הספר לפסיכולוגיה. 
משה כרמלי-וינברגר חיבר 250 מאמרים ו-15 ספרים בתחומי ההיסטוריה, ביקורת ספרותית ואמנות יהודית. אוניברסיטת בודפשט העניקה לו את דיפלומת הכבוד שלה ואת הפרס הספרותי "Károly Roboz", אוניברסיטת Babeş -Bolyai של קלוז' קראה על שמו, ב-1990, את המכון ללימודי יהדות והעם היהודי והעניקה לו, ב-1997, תואר דוקטור לשם כבוד. ב-1996, המכון למחקרים יהודים של האקדמיה המדעית של הונגריה העניק לו את המדליה על שם Wilhelm Bacher. ב-2003 הוענק לו תואר נוסף של דוקטור לשם כבוד, הפעם על ידי הסמינר התאולוגי היהודי של ארצות הברית. לרגל יום הולדתו ה-85 הפיקה האוניברסיטה העברית כרך על תולדות חייו.
פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

ביוגרפיה

פרידריך מיכאל נולד ב-27 בפברואר 1724 בריבוויל שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתו של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן.
פרידריך מיכאל התגייס לצבא האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1758 הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל. פרידריך מיכאל לחם כנגד פרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים, ואף פיקד על הכוח שלחם בפרידריך הגדול בקרב רוסבאך. בסתיו 1758 פיקד פרידריך מיכאל על הכוחות שפלשו לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ובשנה שלאחריה כבש את דרזדן, לייפציג, טורגאו וויטנברג. לאחר מכן מונה פרידריך מיכאל למושל הכללי בבוהמיה, וב-15 באוגוסט 1767 מת בשווצינגן, שהשתייכה לדוכסות פפאלץ-צווייבריקן.
בסימן החדקרן

תקציר העלילה

אריק נהרג בהגנה על אמבר וקורווין שולט בה כעת כעוצר. שלטונו הצעיר של קורווין מזדעזע כשקאיין נרצח וקורווין מופלל במעשה. ראנדום מספר את חלקו בסיפור שאת סופו למדנו בספר הראשון. קורווין מחליט למצוא מה אירע לבראנד שנעדר או מת ומתחיל להבין שהאובססיה שלו לכס המלכות היא חרב פיפיות שעלולה לעלות לו בחייו, כפי שעלתה לאריק בחייו.

עלילת הספר

קורווין חוזר לטירת אמבר, כשהוא נושא את גופתו של אחד מהיצורים דמויי האנוש בעלי הדורבנות והעיניים האדומות שרדפו אחר ראנדום לביתה של פלורה על כדור הארץ. היצור רצח את אחיהם, קאיין. קורווין חושש שמותו של קאיין ייטפל עליו כחלק מעלילה נגדו, ומזמן את ראנדום שמספר לו (בגוף ראשון, הפעם היחידה בה המספר בספרי אמבר אינו הדמות הראשית בה) איך החל מרדף הצללים אחריו שבסופו מצא את עצמו בעיר ניו יורק.
ראנדום מספר שנהנה מחייו חסרי מחויבות בצל בשם טקסוראמי אותו בחר/יצר כמקום אידיאלי להימורים, גלישה אווירית ותיפוף, שלושת תחביביו העיקריים. באחד הימים קיבל קריאת טראמפ בעודו אוחז בקלף נסיך יהלום שהחל משוחח עמו כאילו הוא אחיו בראנד. בראנד ביקש מראנדום לחלץ אותו מצל לא מוכר.
ישעיהו פורדר

ביוגרפיה

פורדר נולד בשנת 1901 בשרלוטנבורג שבברלין בירת גרמניה. למד באוניברסיטאות פרייבורג, היידלברג וקניגסברג, בהן השלים תארים בכלכלה ובשנת 1916 קיבל תואר דוקטור למשפטים. משנת 1926 עבד לפרנסתו כעורך דין, לצד ראשית פעילותו הציבורית כמזכיר המדיני של ההסתדרות הציונית בגרמניה וחבר נשיאות התאחדות עולי גרמניה (1932–1935).
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה פורדר לארץ ישראל. נמנה בין מייסדי חברת "רסקו" ושימש כמנהלה. בשנת 1944 נבחר מטעם מפלגת עלייה חדשה, מייסודה של התאחדות עולי גרמניה, לחבר באספת הנבחרים הרביעית והיה חבר הועד הלאומי.
עם קום המדינה מונה פורדר למפקח על המזונות בממשלה הזמנית ועם עריכת הבחירות לאספה המכוננת התמודד אליה מטעם המפלגה הפרוגרסיבית. כהונתו בכנסת נמשכה לאורך הכנסת הראשונה. בכנסת השנייה כיהן לאורך מרבית כהונתה, לאחר פרישתו של אברהם גרנות, ואילו מהכנסת השלישית פרש הוא בשנת 1957 כדי לעמוד בראש בנק לאומי לישראל. היה חבר ועדת הכספים וועדת הכלכלה.
משנת 1957, עמד פורדר בראש בנק לאומי לישראל.
משנת 1926 היה נשוי לגרטרוד לבית סימון. היה אב לבת, מרים.
נפטר בשנת 1970 מסרטן.
לאחר מותו נקראו על שמו מכון למחקר כלכלי באוניברסיטת תל אביב והמדרשה הליברלית בתל אביב.
דגל טורונטו

תיאור הדגל

הדגל מציג את שני המגדלים של בניין עיריית טורונטו על רקע כחול. בין המגדלים, בתחתיתם מופיע עלה עץ אדר המופיע על דגל קנדה. עלה זה מסמל את אולם המועצה הנמצא בבסיס המגדלים. צורת המגדלים יוצרת את האות "T" - האות הראשונה של שם העיר.
יחסי דנמרק–הודו

היסטוריה

טאנקבאר, עיר בדרום הודו במדינת טאמיל נאדו, הייתה מושבה דנית בהודו מ-1620 עד 1845.  המושבה מאויתת Trankebar או Tranquebar ב דנית, אשר משמעותה בשפה הטמילית "המקום של גלי שירה".  היא נמכרה, יחד עם שאר היישובים הדניים בהודו, ובראשם סרמפור (כיום במערב בנגל), לבריטניה הגדולה בשנת 1845.  איי ניקובר יושבו על ידי דנמרק, עד שנמכרו לבריטים בשנת 1868, שהפכו אותם חלק מהמושבה שלהם של הודו הבריטית. 
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1947, ביקור ראש ממשלת הודו, פאנדיט ג'וואהרלאל נהרו, בדנמרק ב -1957, הניח את הבסיס ליחסים ידידותיים בין הודו לדנמרק, שסבל מאז.  היחסים הבילטראליים בין הודו לדנמרק הם לבביים וידידותיים, המבוססים על שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים, כלכליים, אקדמיים ומחקריים .  היו ביקורים תקופתיים ברמה גבוהה בין שתי המדינות.

ביקור ראש ממשלת דנמרק

אנדרס פוג רסמוסן, ראש ממשלת דנמרק לשעבר, בלוויית משלחה עסקית גדולה, ערך ביקור ממלכתי בהודו בין התאריכים 4-8 בפברואר 2008.  הוא ביקר את אינפוסיס, את ביוקון ואת איים בנגלור בבנגלור ובאגרה .  הוא השיק "תוכנית פעולה בהודו", שקראה לחיזוק הדיאלוג המדיני, לחיזוק שיתוף הפעולה בסחר ובהשקעות, מחקר במדע וטכנולוגיה, אנרגיה, אקלים וסביבה, תרבות, חינוך, חילופי סטודנטים ומשיכת כוח אדם מיומן ומומחי IT  לדנמרק לתקופות קצרות.  שתי המדינות חתמו על הסכם להקמת הוועדה המשותפת הדו-צדדית לשיתוף פעולה.

פרוליה: הודו קיצצה את הקשרים הדיפלומטיים עם דנמרק

בחודש יולי 2012, החליטה ממשלת הודו לצמצם את הקשרים הדיפלומטיים שלה עם דנמרק לאחר סירובם לערער בבית המשפט העליון שלהם נגד החלטה של בית המשפט התחתון שלה לדחות את ההסגרה של מקרה הנשק הנוטף של פרוליה הנאשם קים דייוי שידוע גם כנילס הולק .  כשהיא כועסת על סירובה של דנמרק לפעול על פי בקשותיה החוזרות ונשנות של הודו לערער בבית המשפט העליון שלהם כדי להקל על הסגרתו של דייוי להודו, פרסמה ממשלת הודו חוזר המנחה את כל הפקידים הבכירים שלא להיפגש או לארח כל דיפלומט דני שהופיע בהודו.

השקעות

דנמרק מדורגת במקום ה -26 בקרב המשקיעים הזרים בהודו.  השקעה דנית ישירה  בהודו במהלך השנים 2008 ו 2009 היה  57 מיליון ו -75 מיליון  $ אמריקני בהתאמה.
גאליה נארבוננסיס

היסטוריה

גאליה נארבוננסיס סופחה בשנת 121 לפנה"ס לרפובליקה הרומית בשל מיקומה האסטרטגי, שתרם לביטחון המושבות הרומאיות בחצי האי האיברי.
השלטון הרומאי לא השאיר את חותמו על התושבים המקומיים בשנים הראשונות, ואופיה התרבותי של הפרובינקיה נותר הלניסטי, כתוצאה מההשפעה של המושבה היוונית מסילה (כיום מרסיי), שהייתה העיר הגדולה והחשובה ביותר בה.
מינויו של יוליוס קיסר למושל הפרובינקיה בשנת 58 לפנה"ס הביא לתמורה באופייה התרבותי. קיסר ייסד מושבות רומאיות חדשות, יישב בהן יוצאי לגיונות רומיים ושיקם את המושבות הקיימות שהיו בתהליך דעיכה. קיסר גם השתמש בפרובינקיה כבסיס הפעילות שלו בזמן מלחמת גאליה, שבסופו נכבשה גאליה כולה על ידי רומא.
עם עלייתו של אוגוסטוס לשלטון נהנתה הפרובינקיה מתקופה של שלום ויציבות במשך מאות שנים עד המשבר הכלכלי באימפריה במאה השלישית. כתוצאה מהמשברים הביטחוניים ומחולשתה של האימפריה במאה הרביעית הייתה הפרובינקיה קורבן מתמיד לפלישות שבטים ברברים ולביזה על ידיהם.
מוריס סטאנס

ראשית חייו ודרכו

סטאנס נולד ב-22 במרץ 1908 בעיר שקופי שבמדינת מינסוטה, לג'יימס הוברט סטאנס ומטילדה ניסן סטאנס. אביו היה בנם היחיד של יאן הנדריק סטנס ומריה קתרינה קריינס, זוג בלגי שעלה לארצות הברית בשנת 1880. את לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1925. 
הוא עבד בבית היציקה המקומי לפני שנסע לשיקגו שבאילינוי כדי למצוא עבודה עם חברו. באותה השנה הוא החל לעבוד כסטנוגרף וכמנהל חשבונות של יבואן משיקגו, בעודו לומד שיעורי ערב באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 1928 הוא הצטרף לחברת רואי החשבון המוסמכים של שיקגו, והמשיך את לימודיו הזמניים באוניברסיטת קולומביה בעת שעבד במשרד בניו יורק. באוניברסיטת קולומביה למד בשנים 1928-1930. הוא היה שותף בכיר במשרד עורכי הדין אלכסנדר גרנט ושות' מ-1940 עד 1955. הוא היה רואה חשבון מוסמך ומורשה במדינת ניו יורק, אוהיו ווירג'יניה והיה נשיא המכון האמריקאי לרואי חשבון בשנים 1954-1955. הוא צורף להיכל התהילה של החשבונאות בשנת 1960.

בממשל דוויט אייזנהאואר

מאוחר יותר הוא כיהן כסגן מנהל שירות הדואר של ארצות הברית בשנים 1955-1957, בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. שימש כסגן מנהל משרד הניהול והתקציב 1957-1958, וכמנהל המשרד בשנים 1958-1961, עדיין תחת הנשיא אייזנהאואר. הוא הצטרף לממשלו של ריצ'רד ניקסון כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1969-1972. בשנת 1961, סטנס היה אחד ממייסדי קרן חיות הבר האפריקאיות.

פרשת ווטרגייט

באמצע פברואר 1972 התפטר מתפקידיו כמזכיר המסחר וכאחראי המימון של "וועדה לבחירה מחדש של הנשיא" ריצ'רד ניקסון. בחשבון הבנק של אחד מן הפורצים למתחם ווטרגייט נתגלתה המחאה על סך 25,000 דולר, שיועדה במקורה לוועדה לבחירה מחדש של הנשיא. הקשר אל מטהו של הנשיא החל להתבהר מכמה כיוונים; הסתבר שההמחאה נכתבה לפקודתו של מזכיר המסחר סטאנס. התובע הכללי ג'ון מיטשל וסטאנס זוכו מהאשמות לקשירת קשר ולשיבוש הליכי חקירה בבית המשפט המחוזי בניו-יורק.

מותו

מוריס סטאנס נפטר בעיר פסדינה שבקליפורניה ב-14 באפריל 1998, בגיל 90, מאי-ספיקת לב.
מגדלי מרטלו

מגדלי מרטלו (באנגלית: Martello towers) הם מגדלים מבוצרים שבנו הבריטים בחופי בריטניה ומושבותיה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות (תחילת המאה התשע עשרה) כדי להגן עליה מפלישות צרפתיות דרך הים. המגדלים היו בשימוש במחצית הראשונה של המאה, וננטשו מאוחר יותר, לאור פיתוח פגזים מתקדמים יותר, שהפחיתו את יעילות המגדל.

רקע

ב-1794 שלחה בריטניה לקורסיקה כוח ימי בפיקודו של האדמירל הוד, כדי לסייע לפסקל פאולי, קורסיקאי שעמד בראש המאבק בצרפתים.  בנקודת מורטלה (Mortella) נתקל הכוח  במגדל מבוצר מאויש על ידי כוח צרפתי.
המגדל  תוכנן על ידי איטלקי בשם פראטינו, ונבנה ב-1565 על ידי בני העיר גנואה בתקופת שלטונם באי, כחלק ממערכת ההגנה שלהם, ובמטרה להגן על האי מפני פשיטות פיראטים צפון אפריקאים. מגדלים אלה היו בקוטר של 12-15 מטר, בעלי דלת כניסה יחידה שהגישה אליה הייתה בסולם. הכפריים באזור שילמו לשומרי המגדלים (torregiani), שתפקידם היה, במקרה שנצפתה ספינה שהגעתה לחוף הייתה בלתי צפויה,  להבעיר אש על גג המגדל וכך להזעיק כוחות מגן. 
ב-7 בפברואר 1794 כשלו שתי ספינות תותחים בריטיות בניסיון התקפה על המגדל בנקודת מורטלה, ורק כוח יבשתי בפיקודו של ג'ון מור הכריע את הכוח הצרפתי לאחר שבועיים של לחימה. לאחר מספר שנים עזבו הבריטים את קורסיקה ופוצצו את המגדל.
הבריטים כה התרשמו מהמגדל הקורסיקאי, עד כי החליטו לאמצו כמודל לבניית מגדלים מבוצרים על חופי האימפריה. שם המקום "מורטלה" שובש ל"מרטלו", והמגדלים נקראו מאז "מגדלי מרטלו".

מבנה המגדל

מגדלי מרטלו נבנו בתצורה של גליל משופע, על פי תבנית של המגדל הצרפתי בקורסיקה. גובהם הגיע עד לכ-12 מטרים, ועובי הקירות לכ-2.4 מטרים]. המגדלים כללו בדרך כלל שתי קומות וגג:
בקומת הקרקע שכן מחסן אבק השריפה וכן מחסני המזון וציוד אחר. לעיתים כלל המגדל גם קומת מרתף בה הוצב מכל למי שתייה.  בקומת הביניים שכנו חדרי המגורים, שכללו חדר נפרד לקצינים . חיל המצב במגדל כלל עד 24 איש. בקומת הגג הוצב תותח חוף בעל טווח של כקילומטר וחצי.
המבנה העגול והקירות העבים סיפקו הגנה נאותה מאש תותחים לכוח ששהה במגדל.
מילאן אצ'ימוביץ'

קורות חייו

מילאן אצ'ימוביץ' נולד בעיירה פינוסאווה הסמוכה לבלגרד, אשר הפכה ברבות הימים לפרבר שלה. ב-1923 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד. בשלהי 1938 מונה לשר הפנים של ממלכת יוגוסלביה. הוא קיים קשרים הדוקים עם הנס הלם הנספח המשטרתי הגרמני בבלגרד וככל הנראה שימש לו מודיע. בפברואר 1939 הודח מכהונתו והושם במעצר בית. הוא שוחרר באוגוסט 1940.
ב-1 במאי 1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית מינו הנאצים ממשלת קומיסרים זמנית ואצ'ימוביץ' מונה לראש הממשלה ולקומיסר לענייני פנים. לאחר תחילת פעולות הגרילה נגד הגרמנים החליטו שלטונות הכיבוש להקים מחנה ריכוז לאסירים פוליטיים. האראלד טורנר ראש המנהל האזרחי מטעם הגרמנים הנחה את אצ'ימוביץ' להקים את מחנה הריכוז באנייצה וזה הטיל את הביצוע בפועל על דראגומיר יובאנוביץ'. אצ'ימוביץ' נחשב לפוליטיקאי "אפור" ולא זכה לאהדה ציבורית רחבה ועל כן מינו הגרמנים את הגנרל מילאן נדיץ' לראש "ממשלת ההצלה הלאומית" ואצ'ימוביץ' מונה רשמית לשר הפנים.
אצ'ימוביץ' תמך בסתר במחתרת הצ'טניקים. הגרמנים חשדו בו ובפעולותיו, ולבסוף ב-10 בנובמבר 1942 הועבר מתפקידו ובמקומו מונה הקולונל טנסיה דיניץ'. עם זאת, נותר בקשרים טובים עם השלטונות הגרמניים. באוקטובר 1944 שחררו כוחות הפרטיזנים של טיטו את בלגרד ואצ'ימוביץ' נמלט מהעיר. הוא הצטרף לכוחות הצ'טניקים ומצא את מותו בקרב מול כוחותיו של טיטו ברכס זֶלֶנְגוֹרָה אשר באזור בוסניה.
סמל עומאן

סמל עומאן הוא הסמל של שושלת סעיד, השולטת בעומאן מאז 1746. הסמל מורכב מ"פגיון קנג'אר" (פגיון מסורתי בעומאן) בתוך נדן המונח על גבי שתי חרבות מוצלבות.
בין השאר, מופיע הסמל בדגלים שונים, על מטבעות המדינה מאז 1940, על בולי המדינה מאז 1966 ועל מטוסי חיל האוויר של עומאן.
מלאכי חזקיה

קורות חייו

נולד בשם מלאכי חזקיהו ברמלה לשמואל וצילקה חזקיהו. בשנת 1973 השתתף בקורס קריינים בקול ישראל, ולאחר מכן השתלב בעבודה ברדיו. באותה תקופה שינה את שמו מ"חזקיהו" ל"חזקיה". הגיש את מצעד הפזמונים של קול ישראל ברשת ב' וברשת ג'. כעבור זמן עבר לתחום קריינות החדשות. 
חזקיה דיבב דמויות בסדרת ילדים על אגדות האחים גרים ששודרו בערוץ 2. קריין בפרסומות רבות ברדיו ובטלוויזיה.
ב-2016 עבר לבצע את אותה עבודה בתאגיד השידור הישראלי והיה למגיש הראשון של השידור הראשון בתאגיד, כששידר את מהדורת החדשות הראשונה בשעה 06:00 בבוקר עם פתיחת שידורי התאגיד במאי 2017.
הוא נשוי לדורית, ואב לארבעה ובהם הבדרן והסטנדאפיסט אוֹרי חזקיה.
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול

לנד רובר 101 פורוורד קונטרול

דגם  משאית "לנד רובר 101 פורוורד קונטרול" יוצר בין השנים 1972–1978, לצורכי הצבא הבריטי בלבד.
סך הכול יוצרו 2,669  יחידות.
דגם "לנד רובר 101 פורוורד" קונטרול יועד לנהג + 9 נוסעים.
יהושע רבינוביץ (רב)

רבי יהושע בן רבי אליהו רגולר (כונה רבינוביץ, בן הרב; ה'תקע"ח, 1818 - כ"ב באדר ה'תרמ"ז, 18 במרץ 1887) היה רב ליטאי, רבן של קלצק ונעשוויז.

ביוגרפיה

נולד לרבי אליהו רגולר זמן קצר לאחר נישואיו ובטרם התמנה לרבנות העיירה שאט. מילדותו היה שקדן ורכש ידיעה רחבה בתורה ובהלכה.
הוא כיהן במשך עשרות שנים כרב וכדיין בקהילות היהודיות החשובות בקלצק ובנעשוויז, והיה מקובל כבורר גם בקרב התושבים שאינם יהודים.
נפטר בכ"ב באדר ה'תרמ"ז, 18 במרץ 1887.
על מצבתו נחקקו מילותיו של יל"ג (האקרוסטיכון: יהושע בהרב אליהו מריגלה):
יבוא הנה וינוח שלום על משכבו
הולך נכחו ודובר אמת בלבבו
שוכני מרום כף הריעו לקראתך
עת בא יומך אבינו לשוב אל אבותיך
בשמים רנה ובארץ בכי ואנקה
הרב גאון עמו המורה לצדקה
ארבעים שנה שופט בישראל היית
לעמך גם לבני נכר משפט עשית
יען ידעוך לדיָן אמת נקי כפים
האמינו בך ותקדש שם שמים
ועתה כי לקחך אלוהים, יבך עמו באנחתו
מֹרִי גָלָה ממנו, מי יביא לנו תמורתו

הרב ר' יהושע בהרב הגאון ר' אליהו מראגאלי

ושפט את ישראל עשרים שנה בקלעצק ועשרים שנה בנעשוויז

ונאסף אל עמיו בן ששים ותשע שנים ביום כב אדר תרמ"ז
אלג'רו אלייה

קריירה

אלייה החל את הקריירה שלו בקבוצות נוער בהולנד, ולבסוף הצטרף לקבוצת הנוער של ADO דן האג, אשר בקבוצת הבוגרים שלה ערך את הופעתו הראשונה ב-2004 בעודו בן 17. לאחר 3 עונות בדן האג לא חידש את חוזהו והיה לשחקן מחוזר בהולנד, כאשר מספר מהקבוצות הבכירות בליגה, כולל אייאקס אמסטרדם ופ.ס.וו. איינדהובן, ביקשו להחתימו אצלן. לבסוף בחר אלייה בקבוצה הצנועה יותר טוונטה אנסחדה, בה שיחק שלוש עונות נוספות עד ל-2009. בעונתו האחרונה הרשים אלייה וכבש 9 שערים ב-34 משחקים במדי טוונטה.
ב-5 ביולי באותה שנה עבר אלייה מטוונטה לקבוצת המבורג הגרמנית. אלייה חתם עם המבורג על חוזה בן 5 שנים והמבורג נאלצה לשלם לטוונטה 8 מיליון אירו בעבור ההעברה. בעונתו הראשונה בהמבורג שיחק אלייה ב-23 משחקים וכבש 5 שערים. עם סיומה היה אלייה למרכזן של מספר שמועות בדבר קבוצות בכירות מליגות שונות בעולם הרוצות בו, אך זה הכחיש את חלקן וצוטט כי בכוונתו להשאר בהמבורג.
באוגוסט 2011 עבר אלייה ליובנטוס האיטלקית. ביולי 2012 עבר אלייה לורדר ברמן הגרמנית. ב-23 בדצמבר 2014 הושאל לסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-6 באוגוסט 2015 חתם אלייה לשנתיים בפיינורד.
בקיץ 2017 חתם אלייה באיסטנבול בשאקשהיר הטורקית.

בנבחרת הולנד

מאמני נבחרות הולנד החלו לזמן את אלייה לנבחרות הצעירות מעט לאחר שהחל לשחק בדן האג, והופעתו הראשונה במדים הלאומיים נרשמה כבר ב-2005. משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת נערך במסגרת משחק ידידות כנגד נבחרת יפן בכדורגל. אלייה נכנס במחצית השנייה כמחליפו של אריאן רובן ובישל שני שערים. במשחק הבא, הפעם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 כנגד נבחרת סקוטלנד בכדורגל הבקיע אלייה את שער הניצחון של נבחרתו במשחק האחרון בשלב המוקדמות.
אלייה הצטרף לנבחרתו במונדיאל 2010, ועד כה רשם לזכותו "בישול" אחד.
אירה ברטמן

ביוגרפיה

אירה ברטמן נולדה בלטביה ועלתה לישראל בשנת 1992. היא שרה ברסיטלים רבים ברחבי הארץ והופיעה כסולנית עם תזמורות מובילות בישראל, בניהן התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת נתניה - הקאמרית הקיבוצית ועם אנסמבלים שונים.
בין השנים 2000–2003 הייתה חברה בתוכנית אופרה סטודיו של האופרה הישראלית. באופרה הישראלית שרה, בין השאר, את קונסטנצה בחטיפה מן ההרמון, התפקיד הראשי ברולסקה, ולנסיין בהאלמנה העליזה, פרסקיטה בכרמן, האחיינית הראשונה בפיטר גריימס, הכוהנת הגדולה באאידה, אנינה בלה טרוויאטה, אנה בנבוקו, קייט פינקרטון במאדאם באטרפליי והעלמה הראשונה בהפקה בימתית של מתאוס פסיון. כמו כן היא הופיעה בתפקיד אדינה באופרה שיקוי האהבה בהפקה הקהילתית של האופרה הישראלית באשקלון, שכונת גילה בירושלים ורמלה. ובשנת 2005 היא שרה את תפקיד האישה השנייה בבכורה העולמית של "מסע אל תום האלף" מאת יוסף ברדנשוילי וא.ב יהושע. 
ברטמן היא זוכת מלגת יצחק בסר ומלגת ברוך גרבוב.
נשיא רוסיה

דרישות התפקיד

על פי החוקה הרוסית, מתמודד לנשיאות רוסיה חייב להיות אזרח המדינה, בן 35 לפחות, אשר גר ברוסיה בקביעות בעשר השנים שלפני קיום הבחירות לנשיאות רוסיה. על מנת להשתתף בבחירות לנשיאות, על המועמד לקבל תמיכה מסיעה בדומה, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי (אם כי אינו מחויב להיות חבר במפלגה). אם הוא אינו נהנה מתמיכת מפלגה כלשהי בפרלמנט, עליו להגיש לוועדת הבחירות המרכזית, הגוף המארגן את הבחירות ברוסיה, שני מיליון חתימות לפחות.

השתייכות פוליטית

אף על פי שטכנית הנשיא יכול להיות חבר במפלגה פוליטית, באופן מסורתי נמנעו נשיאי הפדרציה הרוסית מלהיות חברים במפלגה. באופן מסורתי הנשיא תומך במפלגה כלשהי או יותר במהלך הבחירות לדומה ולאחר מכן, אך זה על מנת לשרת את האינטרסים שלו ולסייע לו בקידום המדיניות ולשמש לו כבסיס כוח בפרלמנט. הנשיא נוטה להיות מעל לספקטרום הפוליטי, ולשמש כמדינאי המגשר ומאזן בין הקבוצות הפוליטיות השונות בזמן שהוא לא משתייך לאף אחת מהן באופן ממשי.

המפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסיים

המפקד העליון של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (Верховный Главнокомандующий Вооружёнными Силами Российской Федерации) הוא הדמות הבכירה ביותר בשרשרת הפיקוד הצבאית ברוסיה, תפקיד שממלא נשיא רוסיה, בהתאם לסעיף 87 בחוקת רוסיה.
התפקיד נוצר ב-7 במאי 1992 עם הקמת משרד ההגנה הרוסי, כיורש משרד ההגנה הסובייטי. ארבעה אנשים נשאו את התפקיד הזה, שלושה מהם נשיאים מכהנים והאחד ממלא מקום הנשיא. בוריס ילצין כיהן כמפקד עליון מ-1991 ועד 1995 ולאחר מכן ברציפות עד להתפטרותו ב-1999. במשך יומיים (מ-5 בנובמבר ועד 6 בנובמבר 1995) את תפקיד ממלא מקום נשיא רוסיה והמפקד העליון מילא ויקטור צ'רנומירדין, ראש הממשלה דאז, שהחליף את הנשיא בשל אשפוזו הבהול. מ-1999 המפקד העליון הוא נשיא המדינה.
ב-2009 התקבל סמל רשמי למפקד העליון של הכוחות המזוינים.

זכויות סוציאליות של נשיאים לשעבר

באוגוסט 1995, נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין חתם על צו לפיו יחולו זכויות סוציאליות מסוימות למי שכיהנו כנשיאי רוסיה. ב-1999 הוכנסו שינויים בצו הנשיאותי ובינואר 2001 אושר הצו על ידי האספה הפדרלית של רוסיה כחוק פדרלי.
על פי החוק, נשיא רוסיה זכאי לשכר חודשי של 75% מהשכר הממוצע לנשיא מכהן, אם מת הנשיא בזמן כהונתו זכאית משפחתו לקבלת סיוע כספי. כל החלטה על הפסקת סיוע לנשיאים לשעבר מתקבלת על ידי משרד העבודה והרווחה הרוסי, בהתאם להנחיות ולגודל הפנסיה הממלכתית המגיעה לנשיאים לשעבר.
אם הנשיא אינו מכהן עוד בשירות המדינה, הוא זכאי לאבטחה מטעם שירות האבטחה הפדרלי למשך תקופה של 5 שנים.

Kremlin.ru

Kremlin.ru (ברוסית: Кремлин.ру או президент.рф) הוא פורטל אינטרנט בשפה הרוסית המשמש למעשה כאתר האינטרנט הרשמי של נשיא רוסיה וסגל הקרמלין.
האתר נפתח לראשונה בשנת 2000, זמן קצר לאחר שממשלת רוסיה חנכה את אתר האינטרנט שלה ב-1999, ומאז עבר מספר שינויים ושדרוגים. גרסתו הנוכחית של האתר עלתה ב-2009, וכיום הוא נגיש גם לטלפונים סלולריים וכן באמצעות הקלדת אותיות קיריליות, עם הדומיין рф.
האתר מכיל את כל פגישות הנשיא וישיבותיו עם חברי הממשלה הפדרלית, וכן את מפת רוסיה והעולם. הקלדה על כל מחוז ומדינה מציגה את היסטוריית ביקוריו של הנשיא במקום.
מקסימיליאן, דוכס הוהנברג

ביוגרפיה

מקסימיליאן נולד ב-29 בספטמבר 1902 בווינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו היה פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואמו הייתה סופיה, דוכסית הוהנברג. הוא היה בנם השני. חרף העובדה שאביו היה יורש העצר של האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואמור היה לרשת את התואר קיסר אוסטריה ומלך הונגריה עם מותו של הקיסר המזדקן פרנץ יוזף הראשון, הרי שמקסימיליאן היה מנושל מכל זכות לרשת אי פעם את הכתר, כיוון שהוריו היו נשואים בנישואים מורגנטיים. מקסימיליאן ירש עם לידתו את התואר "נסיך הוהנברג" מאמו. 
הוריו צפו עבור ילדיהם חיים נורמליים ורגילים של אצולה כפרית. אחותו סופיה העידה מאוחר יותר שהם חינכו אותם לדעת שהם אינם מיוחדים. הם השקיעו בהם זמן רב, ופרנץ פרדיננד שמח במיוחד על כך שבניו יוכלו בעתיד להינשא מאהבה בלבד, ולא נישואים פוליטיים לבן אצולה. ב-28 ביוני 1914 נרצחו הוריו ביריות בידי קבוצת לאומנים בוסנים וסרבים, רצח אשר הוביל למלחמת העולם הראשונה. אחד הרוצחים, נדלקו צ'ברינוביץ', שלח מכלאו מכתב אל הילדים ובו ביקש את סליחתם על שגזל מהם את הוריהם. מקסימיליאן כתב מכתב תשובה בו הודיע לצ'ברינוביץ' שהוא סולח לו. אחותו סופיה חתמה על המכתב, אולם האח השלישי, הנסיך ארנסט סירב לחתום. 
מקסימילאן ואחיו עברו לידי ידיד של הוריהם, ולאחר מכן לידי סבתם החורגת הארכידוכסית מריה תרזה. שר הטקס הקיסרי הנסיך ממונטנובו, אשר היה אויב מושבע של פרנץ פרדיננד וסופיה, דאג גם להשפלתם של שלושת היתומים שלהם. הוא דאג שייאסר עליהם להשתתף בלוויה, ואף ניסה ללא הצלחה לאלץ אותם לשלם את העלות שלה מכספי הירושה שלהם. בעקבות הרצח, שודרג תוארו של מקסימיליאן ל"דוכס הוהנברג", והוא מונה לראש בית הוהנברג. בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה ב-1918, ביטול המונרכיה ופירוק האימפריה האוסטרו-הנגרית, הוחרמו מרבית נכסיהם בידי ממשלת צ'כוסלובקיה, והם עברו לגור בטירת ארססטן בדרום אוסטריה. ב-1926 קיבל מקסימיליאן תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת גראץ, ונישא לרוזנת מריה אליזבת בונה פון ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה. הוא עבד כעורך דין, וניהל את מה שנותר מנכסי המשפחה. הוא היה פעיל בתנועה מלוכנית, ועמד בקשר הדוק עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה. בשנת 1934 הוא עמד בראש ועדה להחזרת נכסיה וזכויותיה של בית האבסבורג. 
הוא ואחיו ארנסט, התנגדו לאנשלוס, ולפיכך ב-14 במרץ 1938 נשלחו יחד למחנה הריכוז דכאו. הם הועסקו בעבודות משפילות שנועדו לשבור את רוחם, אולם נשאו אותם באורך רוח ובעליזות, והיו ביחסים חבריים עם מרבית האסירים. אשתו של מקסימיליאן נפגשה עם הרמן גרינג, והצליחה לפעול לשחרורו לאחר חצי שנה. ארנסט לעומת זאת הועבר למחנה אחר ושוחרר רק ב-1943. מרבית נכסי בית הוהנברג הופקעו או נמכרו בכפייה בידי הנאצים. ב-1945, נבחר מקסימיליאן, בהסכמת שלטונות הכיבוש הסובייטיים לראש עיריית ארסטטן. הוא שימש בתפקיד במשך שתי קדנציות שנמשכו חמש שנים. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוא היה נציגו של הנסיך אוטו במשא ומתן מול ממשלת אוסטריה על החזרת נכסים של בית הבסבורג לידיים המקוריות ועל ביטול החוק ההבסבורגי אשר מנע מבני הבסבורג להיכנס לאוסטריה. הוא נכשל בכך כישלון חרוץ. הוא נפטר ב-8 בינואר 1962 בגיל 59, כתוצאה מהשפעות מאוחרות של ההתעללות שעבר בידי הנאצים.
יונה לבנת-כנף

מאפיינים

אורך גופה של יונה לבנת-כנף הוא 29 ס"מ. היא בעלת גוף חום-אפור עם ראש קטן, עיניים אדומות וסביבם רקע כחול והמקור דק ואפור. קצוות הכנפיים לבנות ומעט שחורים בקצה. אין הרבה הבדלים בין הזכר לנקבה, אך הצעירים כהים יותר מהבוגרים. היונים עפים יחדיו בקבוצות קטנות והזכרים נקשרים לנקבות מגיל צעיר ולכל חייהם.
הם חיים בעיקר באזורים יבשים ומדבריים בארצות הברית ומקסיקו וגם ביערות פתוחים ושדות או במדרונות הרים. הם נודדים לאמריקה המרכזית בחורף. היונה מקננת על עצים קטנים ומטילה שתי ביצים.
היונה אוכלת בעיקר פירות, זרעים ופרחים מפיקי צוף שונים. יונים הנודדות במדבר סונורה ניזונים מהצוף של פרחי הסגווארו ומפירותיו המזינים. הם ניזונים גם מגידולי תירס ולהקות גדולות יכולות לרום נזקים ליבולים.