google/wiki40b huggingface dataset:
סכוונינגן

היסטוריה

העדות המוקדמת ביותר לשמו של המקום (בגרסה הארכאית Sceveninghe) היא מסביבות שנת 1280. ייתכן שהתושבים הראשונים היו אנגלו-סקסונים; היסטוריונים אחרים סבורים כי מדובר בנורדים. מקור הפרנסה העיקרי בכפר היה דיג. דרך לעיר האג נסללה לראשונה בשנת 1663, וב-1904 נבנה לראשונה מעגן לסירות. עד לבניית המעגן נעשה שימוש רק בסירות בעלות תחתית שטוחה, שנמשכו אל החוף בתום הדיג; ב-1870 נמנו כ-150 סירות כאלו. 
ב-1818 בנה יזם בשם יאקוב פרונק מבנה עץ על דיונה ליד הים, בו היו ארבעה חדרים שבהם יכלו להתארח אנשים ולהתרחץ במי הים. הרחצה בים הפכה לאופנה, והמקום נודע מאז כמקום קיט שמשך תיירים מכל רחבי צפון אירופה. ב-1886 נפתח בסכוונינגן ה"קורהאוס" המפואר, מלון ובית מרגוע, ובו גם מסעדה וקזינו, כמקובל אז באתרי מרחצאות באירופה. במשך השנים הגיעו לסכוונינגן גם ציירים רבים, שנמשכו אל הנוף הימי, אל הסירות הציוריות ואל אנשי הכפר בעבודתם.
במלחמת העולם השנייה שימש שם הכפר כסימן זיהוי, או שיבולת, לאנשי המחתרת ההולנדית שניסו ללכוד גרמנים שהתחזו להולנדים. הם דרשו מהחשודים לומר את המילה "סכוונינגן" (Scheveningen), משום שהגייתה של מילה זו בגרמנית (שוונינגן) שונה מהגייתה בהולנדית.
חרמן פסלה

ריבר פלייט

פסלה שיחק בצעירותו בקבוצות ילדים מקומיות כמו קילומטרו סינקו, חובנטוד אונידה ואולימפו עד שבגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ריבר פלייט. ב-18 באוקטובר 2009 פסלה נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת, אך לא שותף באותו משחק.
ב-7 בדצמבר 2011 פסלה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד בלגראנו במסגרת גביע ארגנטינה. ב-2 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 נגד קילמס.
ב-2 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד קולון. ב-24 במאי 2014 הבקיע את שער הניצחון בגמר קופה קמפאונאטו מול סן לורנסו.  ב-10 בדצמבר 2014 הבקיע בגמר הקופה סודאמריקנה את השער השני בניצחון 0-2 נגד אתלטיקו נסיונל, שהביא לקבוצתו זכייה ראשונה בתואר אחרי 17 שנה.

בטיס

ב-10 ביולי 2015 חתם לחמש שנים בריאל בטיס מליגת העל הספרדית. ב-23 באוגוסט פסלה ערך את הופעת הבכורה שלו בבטיס בתיקו 1-1 נגד ויאריאל. ב-20 בפברואר 2016 פסלה הבקיע את שער הבכורה שלו בבטיס בתיקו 1-1 נגד ספורטינג חיחון.

פיורנטינה

ב-18 באוגוסט 2017 פסלה הושאל לפיורנטינה מהסרייה א' עד לסיום העונה. בסיום העונה, פסלה חתם על חוזה בפיורנטינה לחמש עונות.

קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2017 פסלה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה בהפסד 2-0 לרוסיה.
פלאוזואולוגיה

פלאוזואולוגיה (מיוונית: פלאו (παλαιός) ישן, זוֹאוֹן (ζώον) "חיה", לוגיה (λογία) "תורה") הוא המדע העוסק בחקר בעלי חיים מאובנים, ענף משנה של פלאונטולוגיה. ענף זה כולל את חקר הדינוזאורים וייצורים פרה-היסטוריים אחרים.
ג'אקומו ברוג'י

ביוגרפיה

ברוג'י נולד ונפטר בפירנצה, איטליה. ברוג'י החל לצלם לראשונה בשנת 1856. בשנת 1864 פתח לראשונה סטודיו לצילום ברומא. בשנת 1868 החל לנסוע ממקום למקום ולצלם. את רוב תמונותיו צילם באיטליה ובמזרח התיכון, והיה בין הצלמים האירופאיים הראשונים שצילם בפלשתינה, מצרים וסוריה, והותיר אחריו תיעוד מצולם ראשוני וייחודי של נופים מהמאה ה-19. 
הצילום הומצא במאה ה-19, כ-20 שנה לפני כניסתו של ברוג'י לתחום. בניגוד לצילום האינסטנט כיום, בוצע הצילום על ידי תהליך דאגרוטיפ, בעזרת  מכשירי קמרה אובסקורה. תהליך הפיתוח ארך מספר ימים ואחוזי הכישלון היו גדולים. התצלומים היו יחידאים, ללא נגטיב וללא יכולת לשחזרם. התפקיד דרש דיוק, מיומנות ועבודה קשה, ולא ניתן היה ללומדו בצורה מסודרת, דבר שהביא למיעוט צלמים מקצועיים עד למחצית המאה ה-19.
הצלחתו המקצועית של ברוג'י והמוניטין שרכש איפשרו לו לפתוח סטודיו לצילום בשלוש ערים באיטליה: בפירנצה, נאפולי ורומא. לאחר מותו המשיך בנו, קארלו ברוג'י, את אמנות הצילום.
יימה

על פי המיתולוגיה הפרסית, יימה, או ג'משיד (באווסטית: Yima; בפהלווי: Jam; בפרסית: جمشید‎‎), המכונה הרועה הגדול, הוא האדם הראשון שאליו נגלה אהורה מאזדה, אל השמים. לפי האווסטה הוא מלך בארץ 1,000 שנים. מדי שלוש מאות שנה גדל מספר האנשים עד כדי כך שהארץ לא יכולה הייתה יותר להכילם, אז ציווה עליה יימה להתרחב, והיא גדלה בשליש. לאחר מכן ידע האל שתקופת קרח גדולה עומדת לבוא על הארץ. הוא ציווה על יימה להכין מחסה תת-קרקעי ולתוכה להכניס את מיטב המין מכל חי, מכל פירות ומכל עץ (סיפור שמזכיר את נח והתיבה). יימה רקע על הארץ והפכה לטיט. מהטיט הוא יצר מחסה, באורך וברוחב של כשלושה קילומטרים, ובו רחובות ומבנים. במחסה התנהלו חיי אושר במשך ימים רבים.
יחסי יוון–קניה

יחסים פוליטיים וכלכליים

בנובמבר 1998 ביקר בקניה, שר החוץ היווני תיאודורוס פאנגאלוס .
בפרשת אוקלן ב -1999, הקונסול היווני בקניה, ג'ורג' קוסטולאס, הגן על מנהיג PKK, עבדאללה אוכלן .  אוקלאן עבר מסוריה לאיטליה לרוסיה ליוון ולבסוף לשגרירות היוונית בניירובי, קניה, ב -2 בפברואר 1999.  קומנדואים טורקים כבשו את אוקלן בסיוע כוחות הביטחון הקנייתים.  בעקבות המעצר דחתה ממשלת קניה את הקבינט שלה על הסערה הציבורית על "תפקידו העכור" בפרשה.  שר האוצר הקנייתי, סימאון ניאצ'ה, התפטר במקום לקבל את ההנהגה לעמוד בראש המשרד לפיתוח התעשייה.  פרנק קווינגה, שעמד בראש תיק ההגירה, ודנקן ואצ'ירה, שהיה מפכ"ל המשטרה, פוטרו מתפקידם.  נח קטאנאנגלה, שר התיישבות הקרקע, הועבר גם הוא לתפקיד אחר בממשלה.  שלושה פרקים יוונים הוסרו מתפקידם על הפרשה. 
במחצית הראשונה של 2003 התקיימה יוון כנשיאות האיחוד האירופי ונבחרה לאחר מכן כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.  זה יצר מסגרת חיובית לקידום יחסי יוון עם אפריקה, במיוחד קניה, הממלאת תפקיד פעיל במרכז אפריקה, כפי שנראה בהתערבותה במסגרת IGAD, בנושא דרום סודאן . 
לשכת המסחר והתעשייה באתונה התחייבה לביקור ביקורתי ב -2001 כדי לזהות תחומים לקידום יחסי הסחר עם קניה, בעיקר בתחום המזון, התרופות והקוסמטיקה.  צפוי כי המשא ומתן בין האיחוד האירופי למדינות ACP להקמת משטר סחר חדש עד סוף שנת 2007 יתרום באופן משמעותי להתפתחות נוספת של הסחר עם קניה.  זרם התיירים היוונים לקניה גדל בשנים האחרונות, במיוחד בצורה של חגי החבילה.
אשין ויראת'ו

אשין ויראת'ו (באנגלית: Ashin Wirathu; נולד ב-10 ביולי 1968) הוא נזיר בודהיסטי בורמזי ומנהיג הקבוצה 969 בבורמה. 
ויראת'ו הואשם בהתססה כנגד מוסלמים בנאומיו, אך הוא טוען בעקביות כי הוא מטיף לאחווה ורעות על אף שהתייחס למוסלמים בהכללה כ"אויב".

רקע

אשין נולד ב 1968 ליד מנדלאי  שבמרכז בורמה, הוא עזב את הלימודים בגיל 14 כדי להיות נזיר בודהיסטי. בשנת 2001 היה למעורב בענייני קבוצת 969. שנתיים לאחר מכן, ב-2003, נגזרו עליו 25 שנות מאסר על דברים שאמר אך הוא שוחרר בשנת 2010 יחד עם אסירים פוליטיים נוספים.
לאחר הרפורמות במדינה שנכנסו לתוקף בשנת 2011 הפך פעיל במיוחד במדיה חברתית וב-YouTube

התנגדות לאסלאם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מייק קריגר

ביוגרפיה

קליגר נולד בסאו פאולו, ברזיל, ועבר לקליפורניה בשנת 2004 כדי ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. 
בסטנספורד למד מערכות סימבוליות, והכיר שם את קווין סיסטרום. בשנת 2010 ייסדו השניים את אפליקציית אינסטגרם. קריגר יצר את העדכונים עבור אינסטגרם בשלושת השנים הראשונות.
בשנת 2012 נמכרה אינסטגרם לפייסבוק. קריגר, שהחזיק  בכ-10% מניות החברה הרוויח כ-100 מיליון דולר מהעסקה. 
קריגר נשוי לקייטלין טריגר.

פילנתרופיה

באפריל 2015, קריגר הודיעה על שותפות עם GiveWell בהקמת קרן צדקה בשווי 750 אלף דולר למשך שנתיים. הכספים נועדו לתמוך במטרות עליהן הומלץ במסגרת Open Philanthropy Project.
עמוד חשמל

עמודי עץ

ברחבי העולם עמודי חשמל מעץ הם הנפוצים ביותר. לעץ מספר יתרונות: זהו חומר גלם זול, ובעל בידוד טבעי. הצבת עמודי עץ היא פשוטה ונעשית על ידי נעיצתם בקרקע: עמוד נמוך שאורכו 10 מטר יהיה נעוץ בקרקע כמטר וחצי מאורכו. לעמודי עץ על פי רוב מבנה פשוט דמוי חרוט קטום.
החיסרון של עמודי עץ הוא שהם מוגבלים מאוד בגובהם - עמודי עץ אינם יציבים ופגיעות מכניות ואף רוח חזקה מאוד עלולים להפילם. בנוסף, עמודי עץ מתכופפים כאשר הם נתונים ללחץ ממושך, גם אם לא מדובר בלחץ שמפיל או שובר אותם. ככל שהעמוד גבוה יותר יציבותו קטנה יותר. יש מקומות בהם נעשה שימוש בעץ למבנה עמודים גבוהים יותר, על ידי שילוב של מספר עמודי עץ היוצר מבנה יציב יותר.

העץ המשמש לעמודים עובר טיפול משמר למניעת טחב, פטריות ופגיעת חרקים.

עמודי בטון

עמודי בטון עשויים מבטון מזוין וצורתם חרוט קטום, מרובעת או מלבנית. יציקתם של עמודי בטון היא תעשייתית - כלומר העמודים מיוצרים במפעל ומובלים לאתר הצבתם בשלמותם. בדומה לעמודי העץ הם מוצבים על ידי נעיצתם באדמה, וכן נחשבים למבודד טוב. יתרונם של עמודי בטון הוא בחוזקם העולה על זה של עמודי עץ, חוזק המביא לעמידות גבוהה יותר בפני לחצי מתיחה וסיבוב.

עמודי מתכת

עמודי מתכת נבנים לרוב ממסבכים בחתך מלבני (בעמודים קטנים) או מרובע (בעמודים גדולים או שנועדו לנשיאת מיכשור רב) יש גם עמודי מתכת גבוהים במיוחד הבנויים ממצולע רב צלעות. מבנה המתכת מאפשר בניית עמודים בגבהים שונים, גבהים העולים בהרבה על הניתנים להשגה בעמודי עץ ובטון. בשל כך קווי מתח העולים על 33 קילו-וולט מותקנים תמיד על עמודי מתכת, המאפשרים את הגובה הנדרש להרחקתם מהקרקע.

עמודי מתכת מותקנים תמיד על בסיסי בטון. עמוד מתכת קטן יותקן על גבי בסיס בודד, ובעמודי מתח עליון הבנויים בחתך מרובע יהיה בסיס נפרד לכל אחת מרגלי העמוד.

מכיוון שמתכת מוליכה טובה, נדרש בעמודי מתכת ציוד בידוד מיוחד על מנת להרחיק את התיילים מגוף העמוד.

עמודי החשמל בישראל

בארכיון חברת החשמל לישראל נמצאו תמונות המעידות על העמודים הראשונים שהוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי עובדי חברת החשמל עם הקמת תחנות הכוח הראשונות שהופעלו בתל אביב בשנת 1923 ובחיפה ובטבריה בשנת 1925.
תחבושת

תחבושת היא אביזר העשוי לרוב בד וייעודה הוא לתמוך בהליכים רפואיים כגון חבישה, קיבוע בסד והתקני תמיכה נוספים.
קיימים מגוון סוגי תחבושות, החל מרצועות העשויות ממגוון בדים פשוטים ועד מתקנים המותאמים לאיברים ספציפיים בגוף.
תחבושות גאזה נחבשות מעל פצע פתוח (כשבינן לבין הפצע חוצצים תכשירי חיטוי וחומר מרפד וסופג). תחבושות כאלו הן חד-פעמיות ומוחלפות לעיתים קרובות. לתמיכה במפרק נקוע משמשות תחבושות אלסטיות, שניתן להסירן ולהחזירן. לקיבוע עצם שבורה משתמשים בתחבושות גבס (או תחליפים מודרניים, קלים יותר).
במצבי חירום ניתן להכין תחבושות מחפצים שונים כמו סדינים, שמיכות וכדומה.
במקרה הצורך ניתן להיעזר בסרט דביק רפואי כדי לקבע את התחבושת למקומה.
את התחבושת כורכים או חובשים; המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו להשתמש בצמד הפעלים גזורי השם תִּחְבֵּשׁ וכן תֻּחְבַּשׁ.
צבי פרסי

תיאור המין

הצבי הפרסי מצוי בצפון אזרבייג'ן, חלק מאיראן, חלקים מעיראק, דרום מערב פקיסטן, דרום מזרח טורקיה, וצפון-מזרח סוריה. תנועתו מהירה והוא מיטיב לרוץ ולדלג, עם זאת, רבים הם טורפיו.
קרניו של הצבי הן אמצעי ההגנה שלו. הן משמשות זכרים להגנה ולבדיקת יריבם. הנקבות אף הן משתמשות בקרניהן להגנה – על עצמן ועל עָפריהן. הצבי ניזון מעשבים, בפרט דגניים, מעלים של שיחים ועצים וכן ממזון אחר מהצומח - ככל שיימצא בסביבה.
הצבי הפרסי שוכן באזורים חוליים, במישורי חצץ ומישור גיר. הוא פועל במהירות גבוהה. העדרים נודדים באופן עונתי. העדרים מכסים כ-10–30 ק"מ ליום בחורף, אך המרחקים האלה מצטמצמים ל-1–3 ק"מ בקיץ.
עדרים גדולים היו נוכחים גם במזרח התיכון. לפני 6,000 לערך, הם נתפסו ונהרגו בעזרת עפיפוני מדבר (מתקן ששימש לציד המוני של עדרי חיות בר). אמנות סלע נמצאה בירדן ובה מצויר טקס שחיטה.
אנדרטת לינדון ביינס ג'ונסון

תיאור האנדרטה

האנדרטה כוללת שני חלקים - הראשון חורשה במרכזה עומד מונולית עשוי גרניט שהובא ממדינת טקסס, והשני - מישור עשב. עצי החורשה הם עצי אורן וסביב המדשאות ערוגות של מיני רודודנדרון.
בכניסה לפארק ניתן לשמוע הקלטה של ליידי בירד ג'ונסון המתארת את הקמת הפארק שלימים נקרא על שמה והאנדרטה על שם בעלה.
האנדרטה הוקמה בעקבות החלטה של קונגרס ארצות הברית מיום 28 בדצמבר 1973, והיא רשומה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. האנדרטה נחנכה ב-27 בדצמבר 1974 ומנוהלת על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
נויה פרייה פרסה

נוֹיֶה פְרַייֶה פְּרֶסֶה (גרמנית: Neue Freie Presse,‏ NFP, 'עיתונות חופשית חדשה') היה עיתון יומי שראה אור בווינה בירת אוסטריה החל ב-1 בספטמבר 1864 ועד האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית), ערב מלחמת העולם השנייה (1938).
העיתון, שפנה בעיקר לשכבה המשכילה הליברלית, מיצב את עצמו עד מהרה כעיתון המוביל של הקיסרות האוסטרו-הונגרית ההבסבורגית.

היסטוריה

עורכי העיתון ומייסדיו היו העיתונאים אדולף ורתנר (Werthner), מיכאל אטיין (Etienne) ומקס פרידלנדר (Friedländer). עם העיתונאים שכתבו בעיתון נמנו הסופרים מקס נורדאו, בנימין זאב הרצל, ארתור שניצלר, סטפן צווייג, הוגו פון הופמנסתאל, תאודור הרצקה, פליקס זאלטן (מחבר הספר "במבי"),ראול אוארנהיימר, שכתב בו פיליטונים וביקורת תיאטרון, העיתונאי גזה זילברר (Geza Silberer; כתב בשם העט Sil-Vara), מוריץ בנדיקט (Moriz Benedikt) ומבקר המוזיקה אדוארד הנסליק – כולם, וכן המייסד מקס פרידלנדר, היו יהודים או ממוצא יהודי. כן כתבה בעיתון ברטה פון זוטנר, כלת פרס נובל לשלום.
בשנת 1872 נפטר פרידלנדר, ומוריץ בנדיקט נכנס לתפקיד העורך בפועל ואחד מבעליו כבעל מניות בתאגיד Österreichische Journal-A.G ("עיתונות אוסטרית בע"מ"), שרכש את מניותיו של פרידלנדר. ב-1879 נפטר גם מיכאל אטיין, ואדוארד באכר (Eduard Bacher) היה לעורך הראשי של העיתון, וכיהן בתפקידו עד 1888; מאז ועד 1908 ערך את העיתון כעורך-שותף יחד עם בנדיקט, שערך את העיתון כעורך ראשי מ-1908 ועד מותו ב-1920.
בשיאו העסיק העיתון מעל 500 עיתונאים קבועים. והיה העיתון בעל התפוצה השלישית בגודלה לפני מלחמת העולם הראשונה (ב-1904 ראו אור 50,000 עותקים, ב-1912 66,000 עותקים) בשנת 1920 הופצו 90,000 עותקים.
ב-12 במרץ 1938 נכנס צבא גרמניה הנאצית לווינה. 22 עורכים יהודים מתוך 37 חברי המערכת פוטרו מיד במטרה להפוך את העיתון ל"ארי", בהם העורך הראשי מאז 1918, יוליאן שטרנברג (Julian Sternberg). עד יוני פוטרו כל עובדי העיתון שלא יכלו לספק הוכחות למוצא ארי. ב-18 ביוני הולאמה חברת "עיתונות אוסטרית בע"מ", ובינואר 1939 התמזג העיתון לתוך Neuen Wiener Tagblatt ("עיתון יומי וינאי חדש"), שהיה בשליטת הממשלה הנאצית.
ב-1946 נוסד בווינה העיתון Die Presse, שביקש להמשיך את מסורת העיתון הוותיק.
ריד (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד ב 1912 ושיחק בליגות אזוריות באוסטריה עילית עד שנת 1991. בשנה זו עבר לשחק בליגות ארציות. בשנת 1995 עלה בפעם הראשונה ליגת העל האוסטרית ושיחק בליגת העל במשך 8 שנים עד לשנת 2003. בשנת 1998 זכה בגביע האוסטרי בפעם הראשונה ועונה לאחר מכן שיחק בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת מ.ט.ק. בודפשט מהונגריה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת  מכבי חיפה והודח מהטורניר.
בעונת 2002/2003 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת פ.צ. קארנטן. בסוף העונה ירד לליגה השנייה. בעונת 2003/2004 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת גראצר א.ק.. בסוף עונת 2004/2005 חזר לליגת העל ומאז משחק ברציפות בליגת העל האוסטרית. בעונת 2005/2006 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה.
בעונת 2006/2007 שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת פ.צ. סיון משווייץ והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה. בעונה זו הגיע המועדון להישג הטוב ביותר בליגת העל - מקום שני. בעונת 2007/2008 שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת נפטצ'י באקו מאזרבייג'ן. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת פ.צ. סיון משווייץ והודח מהטורניר. 
בעונת 2008/2009 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אדמירה וואקר מודלינג. בעונת 2009/2010 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת שטורם גראץ. בעונת 2010/2011 זכה המועדון בגביע האוסטרי בפעם השנייה ועונה לאחר מכן שיחק בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצח את קבוצת ברונדבי מדנמרק. בשלב הפלייאוף הפסיד לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן מהולנד והודח מהטורניר.
בעונת 2011/2012 הגיע המועדון לגמר הגביע האוסטרי והפסיד לקבוצת רד בול זלצבורג ועונה לאחר מכן שיחק בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת שחטיור סליהורסק מבלארוס. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת לגיה ורשה מפולין והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת סנט פולטן.
Castle on the Hill

רקע

נושא הסינגל מסביר על הבית של שירן בעיירה פרמלינגהאם, ומעלה סיפורים על עישון ושכרון שלו עם חבריו במקום, וכן על לחיות את החיים בתור נער מתבגר, בנוסף, הטירה שצוינה מזכירה את השיר "הטירה פרמלינגהאם". בינואר 2017, שירן הוזמן להופיע בטירה.

וידאו קליפ

הקליפ הרשמי של השיר הוצא לאור ב- 23 בינואר 2017, אשר הופק על ידי ג'ורג' בלפילד וטום גרדנר והוא כולל קבוצה של בני נוער בתקופת נעורם. הסרטון צולם במחוז סאפוק ומקומות שבו כגון פרמלינגהאם, בויטון , אצטדיון מידנהול ופליקסטו. גם בסצנות הקליפ הסופיות נראית הטירה פרמלינגהאם. במופע הגרהם נורטון, מסביר אד שירן כי הצעיר ששיחק אותו בסרטון למד איתו באותו בית ספר, תיכון תומאס מילס. ב-23 ביולי 2017, הסרטון ביוטיוב צבר מעל ל-200 מיליון צפיות.
לשרוד עד החופש

עלילה

דיטר הוא טייס אמריקאי בזמן מלחמת וייטנאם, המשרת בטייסת VA-145 על נושאת מטוסים רינג'ר, מטיס מטוס מסוג A1 סקייראידר. בפברואר 1966 בעת ביצוע משימה מעל לאוס מטוסו נפגע ומתרסק לקרקע. הגם שדיטר שורד את ההתרסקות, הוא נרדף ולבסוף נתפס על ידי מיליציה מקומית.
לדיטר ניתנת הזדמנות לשחרור או לפחות להקלה בתנאי השבי על ידי המושל המחוזי (בגילומו של פרנסואה צ'או) אם יחתום על מסמך המגנה את אמריקה, אולם הוא מסרב. הוא מעונה ונלקח למחנה מאסר במעבה הג'ונגל. שם הוא פוגש טייסים נוספים, ביניהם ג'ין בראיין (ג 'רמי דייוויס) ודוויין וו מרטין (סטיב זאן), שמטוסיהם הופלו שנים קודם לכן. דיטר מתחיל לתכנן בריחה, אך נתקל בחוסר אמון של חבריו האסירים, המדוכאים באמצעות עינויים פיזיים ופסיכולוגיים של שומרי המחנה.
עם הזמן, כל האסירים מסכימים לברוח, אך הם בוחרים מסלולים נפרדים לבריחה דרך הג'ונגל. דיטר ומרטין מנסים להגיע אל נהר המקונג ולחצות את הגבול לתאילנד, אך בדרכם הם נקלעים לכפר מקומי ומרטין נהרג על ידי המון זועם מתושבי הכפר. לבסוף, דיטר מחולץ על ידי מסוק אמריקני עוד בטרם חצייתו את הגבול. במטוס, תרמילו של דיטר נבדק על ידי הטייסים לאחר שמתגלים בו תנועות חשודות, אך התרמיל מכיל רק נחש אכול למחצה ששימש לו כמזון בעת הבריחה.
בבית החולים הצבאי הוא נתון בהשגחה קפדנית בגלל מחלוקת בין הצי לחיל האוויר בנוגע לתיחקורו (חיל האוויר חילץ אותו). כל זאת עד שחבריו מן הטייסת מגיעים ו'חוטפים' אותו. הוא נלקח בחשאי בחזרה אל נושאת המטוסים שלו, שבה הוא מתקבל כגיבור על ידי הצוות כולו.
רכס ביברפוט

מקור השם

הרכס נקרא "הרי רכס ביברפוט" על שם נהר ביברפוט הסמוך. שמו של הרכס אומץ רשמית ב-30 ביוני 1904. השם שונה ל"הרי ביברפוט" ב-31 במרץ 1924 ושונה שוב ל"רכס ביברפוט" ב-3 באפריל 1952.
בית לודז'יה

בית לודז'יה הוא מבנה תלת-קומתי הממוקם ברחוב נחמני מספר 43 (פינת רחוב גולדברג) בתל אביב, אשר שימש בעבר כבית חרושת לטקסטיל של חברת "לודז'יה" וכיום מוגדר כבניין לשימור.

היסטוריה

בית לודז'יה, המכונה גם "הבית האדום" בשל צבע הלבנים המרכיבות את קירותיו החיצוניים, תוכנן ונבנה בשנת 1924 (ה' באדר תרפ"ד הוא היום בו נחתם ההסכם להקמת בית החרושת) על ידי עקיבא אריה ויס, בהזמנתם של יזמי מפעל הטקסטיל "לודז'יה" (על שם עיר מוצאם, לודז' שבפולין): מאיר דנציגר, יצחק שינפרבר, משה ברלינסקי, בנימין גוטר, אלעזר בראון ויהודה מוזס. בהמשך עבר המפעל לידיו של אריה שנקר. בשנת 1936 עברה פעילות בית החרושת לעיר חולון, והשימוש במבנה הוסב למטרות שונות, כגון בית מלאכה, מחסן, גלריית אמנות וסטודיו לצילום.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 נמכר המבנה למשפחת קרסו, ועם תחילת המאה ה-21 עמד נטוש. ב-2008 רכשה את המבנה חברת "כרמי הערבה בע"מ", שבבעלות איש העסקים רוני דואק, ובשנת 2017 נמצא המבנה בשלבים אחרונים של שימור מחמיר שאמור להחזיר אותו למצבו המקורי לצורך הפיכתו לבית דירות.

המבנה

שטחו של המגרש עליו ממוקם המבנה, בפינת הרחובות נחמני וגולדברג בתל אביב, הוא 815 מטר רבוע. המבנה הוא מלבני, בן שלוש קומות, ושטח כל קומה הוא כ-370 מטר רבוע, כך שהשטח הבנוי של המבנה כולו הוא כ-1,110 מטר רבוע. קירותיו החיצוניים של המבנה בנויים מלבנים אדומות, ומשובצים בו חלונות רבים - חלקם מלבניים וחלקם מקושתים. גגו של המבנה הוא גג רעפים משופע. המבנה נבנה כדוגמת מבני התעשייה בלודז' - ממנה הגיעו מייסדי חברת "לודז'יה".
את המבנה תכננו עקיבא אריה ויס והאדריכלים האקלקטיים יוסף ברלין וריכרד פסובסקי, שתכננו בתים רבים בתל אביב הצעירה.
קרל הרביעי, דוכס לורן

ביוגרפיה

קרל נולד ב-5 באפריל 1604 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. ב-23 במאי 1621 התחתן קרל עם ניקול ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1624 מת חותנו היינריך השני, דוכס לורן, והוא הוריש לקרל ולניקול את הדוכסות, אף על פי שרצונו של רנה השני, דוכס לורן הייתה שהדוכסות תרד ברצף גברי מובהק. בנובמבר 1625 דרש אביו פרנץ את הדוכסות לעצמו, אולם לאחר ששילם את חובות הדוכסות כעבור כמה ימים, הוא התפטר מתפקידו, ומסר את הדוכסות לקרל. בשנת 1631 נטש את אשתו, אולם ניסיונו לגרשה בשנת 1636 נכשל. בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, למרות שלא השיג את ביטול הנישואין הרשמי מאשתו הראשונה, ונולדו להם 3 ילדים.
בשנת 1642 הוטל חרם על קרל בשל נישואיו עם ביאטריס דה קוסאן, ובאפריל אותה שנה נפרדו השניים. בשנת 1651 ניגשו לקרל משלחת אירית שחיפשה את תמיכתו להגן על אירלנד מפני פלישת כוחות הפרלמנט של אנגליה. בקיץ 1652 שלח כמה ספינות לסיוע לאירלנד, אולם בשל התנגדות המנהיגים האיריים הוא הפסיק את תמיכתו באירים.
בשנת 1661 פינו הצרפתים את הדוכסות, וקרל חזר לשלטונו. ב-20 במאי אותה שעה התחתן קרל בשנית עם ביאטריס דה קוסאן, על מנת לתת ליליו את הלגיטימיות, אולם ביאטריס מתה כעבור שבועיים. בשנת 1670 שוב כבשו כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת את הדוכסות, ובמהלך מלחמת הולנד-צרפת לחם לצד הכוחות האוסטריים ונגד צרפת. בשנת 1675 התחתן קרל עם מארי לואיז ד'אספרימון בת ה-18, אולם לא היו להם ילדים. ב-18 בספטמבר 1675 מת קרל באלנבאך, ואחיינו קרל החמישי, דוכס לורן ירש את תאריו.
שון מרקס

קריירת מכללות

מרקס נולד וגדל בעיר אוקלנד שבניו זילנד, ובסיום לימודיו התיכוניים עבר לארצות הברית. בין השנים 1994–1998 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וכשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים צנועים של 6.5 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק. ב-1997 העפיל עם הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.

קריירת משחק

מרקס נלקח בבחירה ה-44 של דראפט ה-NBA‏ 1998 על ידי ניו יורק ניקס, ומיד הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס. ב-16 במרץ 1999 שיחק כדקה אחת במשחק הראפטורס מול ניו ג'רזי נטס, ובכך הפך לניו זילנדי הראשון אי פעם שמשתתף במשחק NBA. לאחר ששותף ב-13 משחקים בסך הכול בשתי עונותיו הראשונות בטורונטו, עבר מרקס בעונת 2000/2001 לקבוצת שלאסק ורוצלב, ובעונתו היחידה במדיה זכה באליפות הליגה הפולנית.
בעונת 2001/2002 חתם במיאמי היט, והעמיד כשחקנה שיאי קריירה של 4.6 נקודות ו-3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 2003 חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס, אך הוא החמיץ את כל עונת 2003/2004 בשל דלקת בגיד הפיקה. בעונה העוקבת זכה עם הספרס באליפות ה-NBA, על אף שלא שיחק כלל לאורך הפלייאוף. בקיץ 2006 חתם בפיניקס סאנס, ובשתי עונותיו בקבוצה שותף ב-22 משחקים בסך הכול. בעונת 2008/2009 שיחק ב-60 משחקים עם ניו אורלינס הורנטס, ואף לקח חלק בכל חמשת משחקי הקבוצה בפלייאוף. בתחילת עונת 2010/2011 חתם מרקס על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, אך לאחר 29 משחקים הועבר בטרייד לשארלוט בובקאטס, אשר מיד שחררה אותו מהסגל, ופרש ממשחק.
ב-7 מתוך 12 עונותיו ב-NBA העפילה קבוצתו לשלב הפלייאוף, אך מרקס עצמו שותף ב-6 משחקי פלייאוף בסך הכול, בעונות 2008 ו-2009. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 2.8 נקודות ו-2.2 ריבאונדים למשחק.

נבחרת ניו זילנד

בין השנים 2000–2004 שיחק מרקס עבור נבחרת ניו זילנד בכדורסל. באולימפיאדת סידני (2000) הוביל את קלעי נבחרתו עם 13.0 נקודות למשחק, אך היא סיימה את הטורניר במקום ה-11 (מתוך 12). באליפות העולם בכדורסל 2002 קלע מרקס ממוצע של 14.7 נקודות בשלושת המשחקים הראשונים בטרם נפצע. בהיעדרו, סיימה ניו זילנד את הטורניר במקום רביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) קלע מרקס 10.7 נקודות למשחק, ונבחרתו סיימה במקום השמיני (מתוך 12).

קריירת אימון וניהול

בשנת 2012 הצטרף מרקס לצוות הניהולי של סן אנטוניו ספרס, כעוזרו של ה"נשיא לענייני כדורסל", ובמקביל מונה לג'נרל מנג'ר של אוסטין טורוס, קבוצת הבת של הספרס בליגת הפיתוח. לקראת עונת 2013/2014 עבר לצוות המקצועי במועדון כאשר מונה לעוזרו של מאמן הספרס, גרג פופוביץ', ובסיום אותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA. בעונה העוקבת קוּדם לתפקיד עוזרו של ג'נרל מנג'ר הספרס, אר. סי. ביופורד.
בפברואר 2016 מונה מרקס לג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין נטס, במקומו של בילי קינג. כחודשיים לאחר מכן מינה את קני אטקינסון למאמן הקבוצה, ועד יוני 2017 צירף את השחקנים קאריס לוורט, ג'ו האריס, ספנסר דינווידי, ג'רט אלן ודיאנג'לו ראסל אשר היוו את בסיס הקבוצה בשנים הבאות.
מאקרו (תכנות)

במחשבים, מאקרו היא תוכנה או תת-תוכנה המאפשרת למשתמש הקצה להגדיר סדרת פקודות הניתנת למחשב כפקודה אחת. פקודה זו ניתן להפעיל בעזרת לחיץ חדש שהמשתמש הגדיר, צירוף מקשי קיצור חדש, מתוך תפריט תוכנת המאקרו, או בדרכים נדירות יותר (כמו בעזרת שעון המחשב).
משאלה אחת ימינה

עלילה

עלילת הספר עוסקת בחוויותיהם של ארבעה חברים, אופיר, עמיחי יובל ויואב (המכונה צ'רצ'יל), חברי ילדות חיפאיים, אשר עברו לתל אביב לאחר הצבא וכעת הם בגילאי ה-20 המאוחרות. עלילת הספר נפתחת בתיאור פגישתם של ארבעת החברים בשנת 1998, והחלטתם לכתוב על דף נייר את משאלותיהם לקראת לעתיד, מתוך רצון לפתוח את הפתקים כעבור ארבע שנים. הסיפור עצמו מתאר את קורות חייהם של ארבעת החברים מנקודת מבטו של יובל פריד, המספר, יחד עם הערות שוליים מטעם יואב עלימי. 
במהלך הספר מתואר כיצד ארבע השנים החולפות מעצבות את אישיותם של ארבעת הגברים, וכיצד שינויים אלו, יחד עם אהבותיהם וחוויותיהם במהלך התקופה, משפיעים על המקום בו כל אחד מהחברים מוצא עצמו בסוף התקופה. במהלך התקופה לומד כל אחד מהגיבורים כי מטרותיו בחיים השתנו באופן קיצוני. עם זאת, חרף השינויים, חברותם של הארבעה ממשיכה להתקיים, ובאה לידי ביטוי בדרך מפתיעה ולא צפויה.
ג'ון קונור

סדרת סרטי "שליחות קטלנית"

בסיפר של העולם הבדיוני בו הוא נמצא, ג'ון קונור הוא דמות משיחית, אשר תוביל את המחתרת לניצחון על הרובוטים המחסלים הנשלטים על ידי סקיינט (מחשב העל הצבאי) שגורם ליום הדין (השתלטות הרובוטים והמחשבים על העולם, המהווים סיכון קיומי לאנושות). כאשר אמו, שרה קונור, הופכת למטרה לרובוט מחסל שנשלח אחורה בזמן בסרט הראשון, ג'ון שולח את לוחם המחתרת קייל ריס במטרה להגן עליה, בידיעה שבשלב מאוחר יותר שרה תכנס להריון מקייל, וג'ון עצמו יוולד. ג'ון הודף את ניסיונות המחסל להרוג אותו בסרט השני והשלישי, לפני יום הדין. בסרט הרביעי, ג'ון הוא לוחם מחתרת לאחר שסקיינט השתלט והתרחשו אירועי יום הדין.