google/wiki40b huggingface dataset:
GGH

הצפנת גולדרייך-גולדווסר-הלוי (בשמה המקוצר GGH) היא מערכת הצפנת מפתח ציבורי וחתימה דיגיטלית הראשונה שהייתה מבוססת על סריגים, שפותחה ב-1997 על ידי עודד גולדרייך, שפרירה גולדווסר ושי הלוי. הצפנת GGH מתבססת על הקושי המשוער שבפתרון בעיית הווקטור הקרוב ביותר (CVP) בתורת הסריגים והיא מזכירה במקצת את הצפנת מקאליס המבוססת על תורת הקודים. למערכת זו בעיקר חשיבות תאורטית והיא אינה מעשית היות שכדי להתגבר על קריפטואנליזה של הצופן על המפתחות להיות ארוכים מאוד.

פונקציה חד-כיוונית עם דלת מלכודת

הבסיס התאורטי של הצפנת GGH הוא שבהינתן כל בסיס  של סריג כלשהו, קל מאוד לייצר וקטור קרוב לנקודה כלשהי בסריג, פשוט על ידי הכפלה של הנקודה הנתונה בווקטור שגיאה אקראי קטן. אולם מאידך החזרה מנקודה הזו לנקודה המקורית היא פעולה קשה. עובדה זו משמשת בסיס לפונקציה חד-כיוונית עם דלת מלכודת כאשר דלת המלכודת מסתמכת על העובדה שבסיסים שונים של אותו סריג מניבים הבדלים בקושי במציאת הנקודה הקרובה ביותר. המידע הסודי יכול להיות אם כן "בסיס מצומצם" שאיתו פתרון בעיית הווקטור הקרוב ביותר או קירוב טוב שלה היא מסדר גודל פולינומי, בסיס כזה נקרא "בסיס טוב". לעומתו המפתח הציבורי יהיה בסיס אחר של אותו סריג המאפשר חישוב בכיוון אחד אך לא בכיוון ההפוך. כלומר עם בסיס זה מציאת הנקודה הקרובה ביותר עם מיטב האלגוריתמים הידועים תהיה קשה מאוד.

חתימה דיגיטלית

אם נתונה מערכת מפתח ציבורי של GGH המתאימה לשריג , באופן טבעי סכימת חתימה דיגיטלית תהיה כדלהלן:
נתון המסר  והתמצית שלו  שחושבה על ידי פונקציית גיבוב בטוחה כלשהי, החתימה היא חישוב הנקודה  בסריג האמור, הקרובה ביותר ל-. אימות החתימה מתבצע על ידי בדיקה שאכן  נמצא בסריג כלומר  וכן שהיא אכן נקודה קרובה כלומר  קטן מערך מפרמטר קירבה שנקבע כחלק מתהליך החתימה.
ב-2006 פרסמו עודד רגב ו-Phong Nguyen קריפטואנליזה של חתימת GGH ו-NTRU שמראה שאפשר לחשוף את המפתח הפרטי בזמן מאוד קצר תוך שימוש ב-400 חתימות בלבד. מסיבה זו חתימת GGH אינה בטוחה לשימוש מהיבט פרקטי.

דוגמה במספרים קטנים

יהי  סריג אשר הבסיס שלו הוא המטריצה 
וכן  כך שמתקבל 
אם המסר הוא הווקטור  וכן וקטור השגיאה  כלומר . אז הצפנה היא:
לפענוח המקבל מחשב את:
יוצא ש- וכן . אם מעגלים את התוצאה ל- אפשר לחלץ את המסר .
רובה צלפים דרגונוב

תכנון ופיתוח

באמצע שנות ה-50 יצאה דרישה בצבא האדום לפתח נשק צלפים חצי אוטומטי שייתן מענה לירי מדויק בטווחים מעבר ליכולותיו של הרובאי הפשוט בעל ה AK47. שלושה מתכננים ניגשו למכרז ולאחר מספר סבבים נבחר הנשק שתוכנן על ידי יבגני פיודורוביץ' דרגונוב להיות נשק הצלפים הבא של הצבא האדום. רשמית נכנס הנשק להצטיידות רחבה ב-1963.
משקלו קל, הוא מדויק יחסית לרובי סער בעלי קליבר דומה, הוא חצי-אוטומטי (יורה כדור אחר כדור ללא צורך בדריכה חוזרת) ומשתמש בכדורים שמזינה מחסנית רב פעמית. הרובה יכול להשתמש בכדורים סטנדרטיים של 7.62x54 אך מיוצרים גם כדורים מיוחדים לשימוש ה-SVD, עם קליעים בעלי ליבת מתכת כבדה לשיפור הדיוק. מלבד הכוונת האופטית שאותה מרכיבים על הנשק יש לו כוונת ברזל המשמשת כגיבוי במקרה של אובדן פעילות של הכוונת האופטית, אחד היתרונות בשילוב של הכוונת הטלסקופית עם כוונות הברזל היא שניתן להשתמש בהם יחד, מבלי שהאחת מפריעה לשנייה (כל עוד מורידים את תמוכת הלחי שמפריעה לזהות את כוונות הברזל), בנוסף ניתן להרכיב עליו כידון סטנדרטי של AK-47.

שימוש בעולם

ה-SVD הוא נשק אמין ביותר ומתפקד בתנאי שטח קשים. הוא עבר בהצלחה מספר מבחנים של לחימה כמו בפלישה לאפגניסטן, צ'צ'ניה וחיכוכים פנימיים וכן בקרבות רבים בעולם ומשמש עד היום את הצבא הרוסי ורוב מדינות ברית ורשה לשעבר, רוסיה, סין, טורקיה, איראן ועיראק. חלקם משתמשים בדגם הרוסי, וחלקם מייצרים אותו באופן עצמאי.

דגמים נוספים

SVDS - דגם קצר יותר עם קת מתקפלת שנועד לשימוש צנחנים וכוחות חי"ר שמנויידים בנגמ"שים.
PSL - העתק רומני של הדראגונוב.

שימוש בצה"ל

ה-SVD שימש גם יחידות בצה"ל בעת האינתיפאדה השנייה שפרצה בשנת 2000. הראשונים להשתמש בו היו גדוד העלייה ("יחידת הצ'צ'נים") - קבוצה של יהודים שעלו מרוסיה והיו בעל ניסיון קרבי מהקרבות בצ'צ'ניה בה שירתו כצלפים. אנשי היחידה השיגו פגיעות רבות במחבלים הפלסטינים. כאשר פורקה היחידה, עברו רובי ה-SVD לשמש את חיילי מחס"ר 603, מחלקת הסיור של גדוד "להב" של חיל ההנדסה הקרבית, שזכתה לצל"ש אלוף על לחימתה ברצועת עזה.
קורפוס הפאנצר ה-56 (ורמאכט)

הקמת הקורפוס

הקורפוס גויס בגרמניה ב-15 בפברואר 1941 בשם "הקורפוס הממונע ה-56", והועמד תחת פיקוד אריך פון מנשטיין.

מבצע ברברוסה

במהלך מבצע ברברוסה פיקד פון מנשטיין על הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ולאחר מכן חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ולחם עמו בקרב על לנינגרד. ב-13 בספטמבר 1941 מסר פון מנשטיין את הפיקוד על הקורפוס לפרדיננד שאל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם שאל עם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה התשיעית.

החזית המזרחית 1942 - 1945

ב-1 במרץ 1942 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, והשתתף בין היתר בלחימה כנגד הפרטיזנים כחלק מהארמייה התשיעית, מהארמייה הרביעית ומהארמייה השנייה לסירוגין במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 באוגוסט 1943 מונה פרידריך הוסבאך למפקד הקורפוס. ב-14 בנובמבר 1943 פרש הוסבאך לחופשה קצרה, וב-19 בדצמבר חזר לפקד על הקורפוס. ב-30 במאי 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון אוקראינה שהפכה בהמשך לקבוצת ארמיות A, ולחם עימה בקרבות באוקראינה. ב-15 ביוני 1944 מונה יוהנס בלוק למפקד הקורפוס. בנובמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז ובהמשך במסגרת קבוצת ארמיות A, ולחם עימה במבצע ויסלה-אודר, שבמהלכו הוחלף מפקד הקורפוס ברודולף קוך-ארפאך.

הקרב על ברלין

ב-12 באפריל 1945 מונה הלמוט ויידלינג למפקד הקורפוס שהיה חלק מהארמייה התשיעית בפיקודו של גנרל תאודור בוסה. הארמייה הזאת הייתה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה בפיקודו של גנרל גוטהרד היינריצי שהצליחה להדוף את הרוסים ביום הראשון של הקרב על ברלין אבל אחר כך נאלצה לסגת.
ב-16 באפריל 1945 נפתח הקרב על ברלין. לאחר קרבות עזים נאלץ ויידלינג לסגת כדי להימנע מכיתור. באותו זמן פשטה שמועה שהוא העתיק את מפקדתו מדרום מזרח לברלין אל דבריץ מצפון לפוטסדם וממערב לברלין. כאשר נודע הדבר לבוסה והיטלר הם הורו להדיחו לאלתר, להעמידו למשפט צבאי ולהוציאו להורג. כשהודיע לו הנס קרבס על כך עזב ויידלינג את יחידתו ומיהר להפגש עם היטלר בפיהררבונקר.
הוא נפגש עם היטלר ב-22 באפריל 1945 והציג לפניו את פרטי הקרב הנכונים וכי נסוג 1-2 ק"מ בלבד כדי לא להיות מכותר והקורפוס שלו נמצא ממזרח לברלין ומגן עליה. היטלר התרשם ממנו ולא רק שביטל את החלטתו להוציאו להורג אלא שמינה אותו למחרת, ב-23 באפריל 1945, למפקד העיר ברלין. ויידלינג קבל בעל כרחו את התפקיד הבלתי אפשרי היות שידע שהמצב אבוד הוא השיב לקרבס שהודיע לו על המינוי: "חבל שלא הורית לירות בי, כך לא הייתי חייב לשתות מכוס התרעלה". הוא קבע את מפקדתו בבנדלרבלוק. ב-29 באפריל 1945 הגיע לישיבה בפיהררבונקר, אמר להיטלר שהקרב אבוד והציע להקצות כוחות שיאפשרו לו לפרוץ מהבונקר אך היטלר סירב ולמחרת התאבד ובעקבותיו גבלס וקרבס.
ויידלינג שהיה המפקד הבכיר ביותר בעיר החליט להיכנע. הוא שלח תשדורת לרוסים על רצונו להיכנע. לאחר שנענה חיובית הוא שלח את ראש מטהו קולונל פון דופינג שהציע כניעה של כבוד והפסקת אש מיידית. לאחר מכן התמסר ויידלינג לרוסים, הובא למפקדתו של גנרל וסילי צ'ויקוב ברובע טמפלהוף וחתם על כתב הכניעה אור ליום 2 במאי 1945.
אושייצק

תולדות היישוב

אושייצק נזכרת לראשונה בתעודות מן המאה ה-18 ככפר בבעלות אצילים פולנים. על פי אופיה הייתה יישוב חקלאי, אך מאחר שהתקיימו בה שווקים וירידים, היא שימשה גם מרכז מסחרי לסביבתה, וב-1826 קיבלה מעמד עירוני.
בשנת 1827 היו בה 159 בתים, וב-1860 185 בתים, רק ארבעה מהם בתי לבנים.
באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, אך הם לא ישבו בה דרך קבע, והשאירו את ניהולה בידי הרשות המקומית הפולנית.

יהודי אושייצק

תחילת היישוב היהודי בעיירה היא בראשית המאה ה-19. בשנים 1862 עד 1873 אסרו שלטונות רוסיה על ישיבת יהודים בעיירה בשל קרבתה לגבול, ומסיבה זו התפתחה הקהילה רק לקראת סוף המאה ה-19. רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית וממלאכה, ובימי מלחמת העולם הראשונה עסקו גם בייצור ביתי של מצרכים בסיסיים.
בראשית המאה ה-20 נבנה בעיירה בית מדרש מעץ, ובשנים 1908 עד 1919 כיהן במקום הרב עזריאל חיים זמלינג. בשנת 1913 אירעו מספר פרעות ביהודי העיירה, ובהן נהרג יהודי אחד. בתום מלחמת העולם הראשונה עברו דרך העיירה חיילים מהצבא הכחול, שפרעו גם הם ביהודים. בשנות העשרים והשלושים התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובשנת 1923 נוסד בה סניף של אגודת ישראל. כרב הקהילה האחרון שימש הרב י"מ זוסמן.
יהודי העיירה סבלו מגל האנטישמיות הפולני בשנות השלושים, במהלכו נערכה הסתה נגד יהודי העיירה, ויודו מדי פעם אבנים לעבר בית המדרש בעיירה ולעבר בתי היהודים בה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 324 יהודים. במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה עזבו היהודים את העיירה לריכוזים יהודיים גדולים יותר בסביבתה, ומשם נשלחו רובם למחנה ההשמדה טרבלינקה בסתיו 1942.
הקתדרלה הקתולית של מוסקבה

היסטוריה

בניית הקתדרלה הוצעה על ידי ממשלת הצאר ב-1894. חניכת הבנייה נחגגה ב-1899 אך בנייה ממשית החלה רק ב-1901 והושלמה ב-1911. הקתדרלה בנויה כבזיליקה ובנויה מלבנים אדומות, חומר בנייה המקובל בסגנון גותיקת הלבנים שנפוץ בסקנדינביה וצפון אירופה הקרות. מבנה הקתדרלה מבוסס על תכנון של האדריכל Tomasz Bohdanowicz-Dworzecki והושפע ממנזר וסטמינסטר האנגלי שבלונדון ומקתדרלת מילאנו שבאיטליה. חזיתה עטורה ב-5 צריחים מחודדים ומעל מגדל המצלב מתנשא צריח נאה המוקף צריחונים ותמיכות דואות. בעזרת תמיכה כספית מהקהילות הקתוליות של רוסיה והמדינות השכנות, נחנכה הקתדרלה ב-1911 כקפלה לקהילה הפולנית-קתולית של מוסקבה. ב-1917 התרחשו ברוסיה שתי מהפכות: המהפכה המנשביקית ומאוחר יותר המהפכה הבולשביקית, שבה עלתה המפלגה הקומוניסטית בראשות לנין לשלטון. בשל מדיניות אתאיזם מדיני שהנהיגו הבולשביקים כחלק מהאידאולוגיה המרקסיסטית-לניניסטית, הורתה הממשלה על סגירת כנסיות רבות והקתדרלה נסגרה ב-1938. בזמן מלחמת העולם השנייה ריחפה חרב ההריסה על הקתדרלה, ואחרי המלחמה שימשה לצורכי ציבור חילוניים כמחסן ואכסניה (הוסטל). ב-1996, אחרי נפילת ברית המועצות והשלטון הקומוניסטי, הקתדרלה נפתחה מחדש וחזרה לתפקד ככנסייה. ב-2002 הועלתה לדרגת קתדרלה. כתוצאה מכך החלה תוכנית שיקום ושיפוץ נרחבת ובסופה נחנכה הקתדרלה מחדש ב-2005.
במאה ה-21, אחרי 58 שנים של שימוש לא-דתי, היא שוב מתפקדת כמקום פולחן נוצרי. תפילות מתקיימות באופן סדיר בשפות שונות בהן רוסית, פולנית, קוריאנית, אנגלית, צרפתית, ספרדית, ארמנית ולטינית. בקתדרלה מתקיימים גם קונצרטים הכוללים נגינה בעוגב. הקתדרלה מכילה ספרייה, משרדי העורך של המגזין הקתולי של רוסיה "Католический вестник — Свет Евангелия" ("השליח הקתולי: אורה של הבשורה") וכן משרדי הקאריטאס (ארגון צדקה קתולי). העוגב של הקתדרלה, השלישי במספר בהיסטוריה שלה, נתרם על ידי המינסטר של בזל. הקתדרלה רשומה כמבנה מורשת של הפדרציה הרוסית והיא מונומנט מוגן.
אוסקר סקאריונה

קריירה

סקאריונה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, בקבוצה הבוגרת לא קיבל דקות רבות ועבר לדפורטיבו קואנקה האקוודורית. לאחר שנתיים עבר לתון השווייצרית. בינואר 2009 הושאל לחצי עונה ללוצרן. 
לאחר שכבש 45 שערי ליגה במדי תון, בפברואר 2011 חתם בסנט גאלן. ב-27 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1-0 לאקסית תון. ב-20 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-1 על גראסהופרס ציריך. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 15 ליגה. בעונתו השנייה בקבוצה הבקיע 21 שערי ליגה, והיה למלך שערי הליגה השווייצרית. 
בקיץ 2013 חתם בקסימפשה הטורקית. ב-17 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2-0 לקוניאספור. ב-24 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-1 על קייסריספור. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 16 שערים ובישל שישה. בשלוש עונותיו בקבוצה הבקיע 40 שערים.
ב-20 ביולי 2016 חתם סקאריונה במכבי תל אביב ושב לשתף פעולה עם המאמן הגאורגי שותא ארבלדזה, תחתיו התאמן גם בימיו בקסימפשה.
ב-4 באוגוסט 2016 כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 2:1 על פאנדורי טרגו ז'יו במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית.
אוסקר סקאריונה עזב את מכבי תל אביב וב-14 ביולי 2017 חתם בעולה החדשה לליגת  העל הטורקית גוזטפה. ב-31 בינואר 2019 חתם באנקרגוצ'ו.
מהדק ניירות אדום אחד

"מהדק אדום אחד" (באנגלית: One red paperclip) הוא אתר האינטרנט שנוצר על ידי קייל מקדונלד, בלוגר קנדי, ​​והוא תיאר בו את הדרך שבה הוא ביצע סדרת עסקאות חליפין החל ממהדק ניירות אדום בודד עד לבית באינטרנט במשך שנה. במקדונלד התעוררה ההשראה לכך עוד בילדותו מהמשחק "גדול יותר טוב יותר". האתר קיבל כמות ניכרת של תשומת לב במעקב אחרי עסקאות החליפין שביצע מקדונלד. בראיון ל-BBC אמר מקדונלד "הרבה אנשים שאלו אותי איך עוררתי פרסום כל כך גדול סביב הפרויקט, התשובה הפשוטה שלי היא: 'אין לי מושג'".

קייל מקדונלד

קייל מקדונלד נולד ב-3 באוקטובר, 1979 בפורט מודי, פרבר מזרחי של ונקובר, וחי במשך שנים עם חברתו דומיניק במונטריאול. מקדונלד התפרסם בזכות הבלוג "מהדק אדום אחד". כיום הוא חי עם חברתו, דומיניק, בביתו בקיפלינג שקיבל במהלך 14 פעולות החליפין. על בסיס חוויותיו הוא כתב את ספרו "One Red Paperclip: How a Small Piece of Stationery Turned into a Great Big Adventure" ("מהדק אדום אחד: כיצד פיסה קטנה של ציוד משרדי הפכה להרפתקה גדולה"), שאף תורגם לגרמנית. את פעולת החליפין הוא מכנה לעיתים קרובות בשם "פעולת שיתוף הקבצים באינטרנט המטורפת ביותר בעולם". ב-18 ביוני 2008 הוא הכריז שהוא מעוניין להחליף את הבית שקיבל מכיוון שאת מרבית זמנו הוא מבלה במונטריאול.
שדרות שאול המלך (תל אביב)

היסטוריה

תוואי הדרך בה סלול הרחוב קיים זמן רב: כבר בתחילת המאה ה-20 היה חלקו המזרחי של הרחוב דרך אשר עקפה את המושבה הטמפלרית שרונה מצפון במקביל לתוואי דרך בגין, כחלק מדרך יפו-שכם (או חלקה הקצר יותר שהוביל מיפו לפתח תקווה) ההיסטורית. תוואי הדרך המשיך בכיוון דרום מערב אל רחוב יהודה הלוי והתחבר אל מרכז תל אביב הישן.
בשנות ה-50, לאחר שהמושבה הפכה לקריה, נסגר החלק המרכזי מהדרך והפך לקטע בתוך המחנה הצבאי הסגור. רחוב יהודה הלוי הוסט צפונה והמשיך כרחוב אבן גבירול והתוואי הצפוני של שאול המלך המשיך מערבה בניצב אליו והתחבר אל רחוב הנביאים. בחלקו הדרומי הוקמה גדר המחנה ומצפון אל הדרך החלו להיבנות שכונות "הצפון החדש" של תל אביב.
החל משנות ה-60 ובעיקר בשנות ה-70 נבנו לאורך הרחוב בנייני משרדים ומוסדות ציבור רבים כמרכז עסקים ראשי חדש. מרכז זה גם נבנה לאורך רחוב קפלן ובדרומו של רחוב אבן גבירול בתקופה זו.
עד שנות ה-80, טרם פתיחת נתיבי איילון היו שדרות שאול המלך ציר תחבורה חשוב מאוד עבור הנכנסים אל העיר מצפון וניקז אליו חלק ניכר מהתנועה שהגיעה מרמת גן (ציר ז'בוטינסקי) ומדרך חיפה לכיוון מרכז העיר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עברו חלקים מהרחוב שיפוץ ונסללו לאורכו שבילי אופניים. ב-2012 אירע פיגוע ברחוב שבו מחבל מתאבד פוצץ את עצמו בקו 142.

אתרים ברחוב

כאמור, לאורך שדרות שאול המלך מבני ציבור ובניינים רבים בעלי חשיבות. להלן האתרים ברחוב, ממערב למזרח:
דיסטרביה

תקציר העלילה

לאחר שאביו של קייל (שיה לה-באף) נהרג בתאונת דרכים, הוא מדרדר עד כדי כך שהוא מכה את המורה שלו לספרדית. בעקבות זאת, הוא נשלח למעצר בית לשלושה חודשים. בעקבות השיעמום הוא עוקב אחרי השכנים שלו ובייחוד אחרי השכנה החדשה, אשלי (שרה רומר). הוא עוקב גם אחרי שכן נוסף שלו, רוברט טרנר (דייוויד מורס), ומתחיל לחשוד שהוא רוצח סדרתי.

בעקבות "חלון אחורי"?

הרעיון של הסרט מזכיר בקווים כלליים את זה של סרטו של אלפרד היצ'קוק משנת 1954, "חלון אחורי", שהתסריט שלו נכתב על פי סיפור קצר מאת קורנל וולריץ'. בסרט "חלון אחורי", הגיבור, ג'ף, מרותק לביתו לאחר ששבר רגל, והוא מעביר את הזמן בצפייה בשכניו. הוא חושד שאחד השכנים, לארס ת'ורוואלד, רצח את אשתו ופועל להסתרת הפשע. דמיון זה בקווי העלילה הוביל את בעלי זכויות היוצרים בסיפורו של וולריץ' להגיש תביעה על הפרת זכויות יוצרים נגד יוצרי "דיסטרביה". התביעה נדחתה, בנימוק ש"דיסטרביה" מכיל עלילות משנה רבות שאינן בסיפור המקורי.
Ironic

סגנון ונושא

מוזיקלית, השיר מושפע מסגנון הגראנג', הפופ והרוק.
השיר מתאר מצבים יומיומיים שמסתיימים בשאלה "האין זה אירוני?".
השיר, שבחלקו מתייחס להתרסקות מטוס, נאסר להשמעה בחלק מתחנות השידור בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001.
ב-2003 שינתה מוריסט את מילות השיר לתמיכה בנישואים חד-מיניים: המילים "It's meeting the man of my dreams and them meeting his beautiful wife" שונתה ל-"beautiful husband".
ב-2015, במלאת 20 שנה לאלבום, הציגה מוריסט גרסה עדכנית למילות השיר בלייט נייט שואו עם ג'יימס קורדן.

ביקורות

מרצים רבים לשפה האנגלית תקפו את מוריסט והשיר, מכיוון שהוא מייצג מצבים שמוריסט מתארת כאירוניים, אך הם אינם אירוניים.
רבים טוענים שהמצבים שמוריסט מספרת עליהם הם מצבים של ביש-מזל או חוקי מרפי, אך אינם אירוניים כלל כמו "זבוב שחור ביין לבן".
מוריסט בעצמה טענה שהיא מודעת לכך שהדוגמאות שהביאה אינן מצבי אירוניה וכוונתה הייתה שהאירוניה הגדולה בשיר הוא שאין בו שום אירוניה.
"לא כתבתי את השיר בכבדות רצינית מידי, לא חשבתי שמילות השיר יבחנו מתחת למיקרוסקופ של 30 מיליון אנשים".

הצלחה מסחרית

הקליפ שליווה את צאת הסינגל שוחרר בינואר 1996, וקיבל מיד זמני שידור בתדירות גבוהה ב-MTV ו-VH1. ההייפ שהיה סביב מוריסט ואלבומה באותו זמן רק תפחו בזכות השיר. Ironic  נהפך במהרה לאחד השירים המצליחים של אותה שנה ובעשור כולו.
הקליפ היה מועמד לשישה פרסי MTV Video Music Awards ב-1996, וזכה בשלושה: "קליפ של זמרת", "פריצת השנה" ו-"העריכה הטובה ביותר".
השיר היה מועמד לשני פרסי גראמי ב-1997 תחת הקטגוריות "קליפ השנה" ו-"שיר השנה", אך הפסיד בשתי המועמדויות.
בישראל נבחר השיר לשיר השנה של גלגלצ לשנת 1996, ונכנס אל המקום ה-16 במצעד העשור של גל"צ.
סיוון (זמרת)

ביוגרפיה

סיוון נולדה, גדלה והתחנכה בתוכנית למד בתל אביב למשפחה מסורתית יוצאת איראן. לאחר שירותה הצבאי בצה"ל, בתחילת שנות האלפיים החלה סיוון את הקריירה המוזיקלית שלה כשהוציאה, יחד עם משפחת תאקט, מספר להיטים ובהם, "תקווה", "לא תצליחו לעצור אותי", "המקום המושלם" ו"האור והצל". את פריצתה לתודעה השיגה בזכות החידוש שהוציאה יחד עם משפחת תאקט לשיר, "פרחים בקנה".
בשנת 2003 לקחה חלק בדיבוב העברי לסרט "אחי הדב" של אולפני וולט דיסני. סיוון שרה את שיר הפתיחה "נשמות גדולות" שנכתב והולחן בידי פיל קולינס. שפרירה זכאי ביימה את הדיבוב והפיקה אותו, ועל הניהול המוזיקלי היה אמון רוני וייס.
בשנת 2005 הוציאה סיוון שני סינגלים, "אין גבולות", שהגיע למקום ראשון במצעד של גלגלצ, ו"תסתכל עלי עכשיו", שהגיע לראשי המצעדים.
למרות הצלחת השירים, הדבר לא דחף את סיוון להוציא אלבום באותה התקופה, והיא המשיכה להופיע עם סאבלימינל וחבריו בארץ ובחו"ל, ובתוך כך עבדה על האלבום הראשון שלה. בנוסף לעבודה על אלבום הבכורה הנחתה סיוון את תוכנית הרדיו "דבש", ששודרה ב-91FM, ובה אירחה אמנים שהציגו סינגלים מאלבומים חדשים שלהם.
באותה השנה החלה סיוון להוציא את הסינגלים החדשים מהאלבום החדש, "שוברת שתיקה", שיצא בגרסת קליפ, ו"בינינו". בשנת 2009 השיקה את האלבום, שנשא את השם "דף חדש". האלבום נמכר מסחרית החל משנת 2008.
בפברואר 2011 פורסם רשמית כי סיוון עזבה את משפחת תאקט, שם הייתה חתומה כעשור עוד מימי נערותה. לאחר העזיבה נכנסה לרשימת המתמודדים בתחרות הקדם-אירוויזיון, עם השיר "קח אותי", בשיתוף עם המוזיקאי חן מצגר-אדר ועברה לניהול של אסי מגריזו. בתחרות עצמה השיר הגיע למקום האחרון אך למרות זאת זכה ליותר השמעות מכל שירי הקדם, חוץ מהזוכה, ואף הוגדר כשיר "איכותי מידי" לתחרות על ידי דנה אינטרנשיונל עצמה.
בתחילת שנת 2013 השתתפה בתוכנית הריאליטי The Voice, התקבלה לנבחרת של שרית חדד ונפלה בשלב הדו-קרב.
גדיעת קרניים

תהליך הגדיעה

הגדיעה נעשית בדרך כלל על ידי וטרינר או אדם מקצועי אחר אשר הוכשר לכך. התהליך מתבצע בדרך כלל באביב או בסתיו, כאשר אין זבובים בשפע. צריבה, היא תהליך של הריגת טבעת צמיכת הקרן באמצעות חום, תהליך זה מתבצע כאשר העגל הוא צעיר מאוד, לא יותר מ-3 או 4 שבועות. בזמן הזה, הקרניים קטנות מאוד, ולא הספיקו לגדול או להתחבר לגולגולת. ככל שהצריבה נעשית מוקדם יותר, כך גם הכאב של העגל קטן. צריבת הקרן נעשית בדרך כלל באמצעות מוט ברזל מלובן.
ניתן גם להשתמש בסכין מעוקלת כדי לחתוך את הקרן אם העגל לא עבר את גיל החודש. זהו תהליך פשוט, שמסיר את הקרן לגמרי, ובנוסף גם את טבעת הצמיחה שלה.
עבור עגלים מבוגרים, בדרך כלל מתחת לגיל 8 חודשים, הקרן התחילה לגדול ולהתחבר לגולגולת ואז אפשר להשתמש בקטר או מסור.
קומפלקס שרשרת

במתמטיקה, ובפרט באלגברה הומולוגית, קומפלקס שרשרת (או קומפלקס) הוא אמצעי אלגברי, אשר מקורו בטופולוגיה אלגברית. במקור הוא איפשר לבטא את הקשר האלגברי בין ציקלוסים ושפות של מרחב כלשהו.
באופן כללי יותר, אלגברה הומולוגית עוסקת בעיקר בחקר של קומפלקסים בצורה אבסטרקטית, ללא קשר גאומטרי או טופולוגי מפורש.
השימוש העיקרי של קומפלקסים הוא על מנת להגדיר חבורות הומולוגיה (או קוהומולוגיה עבור קומפלקסי קו-שרשראות).
משרד ננסן הבינלאומי לפליטים

משרד ננסן הבינלאומי לפליטים (באנגלית: Nansen International Office for Refugees, בצרפתית: Office International Nansen pour les Réfugiés) היה ארגון שהוקם ב-1930 על ידי חבר הלאומים ונקרא על שמו של פריטיוף ננסן, זמן קצר לאחר מותו והיה אחראי מבחינה בינלאומית על פליטים מאזורי מלחמה בין השנים 1930 – 1939. הארגון ידוע בעיקר בשל דרכוני ננסן שהנפיק ושאפשרו לאנשים חסרי לאומיות לעבור ממדינה למדינה. הארגון קיבל את פרס נובל לשלום ב-1938.

היסטוריה

משרד ננסן הבינלאומי לפליטים הוקם ב-1930 על ידי חבר הלאומים, זמן קצר לאחר מותו של פריטיוף ננסן כדי להמשיך את פועלו הבינלאומי המוצלח לסיוע לפליטים. לפיכך הוא המשיך את פועלו של הארגון שננסן הקים בז'נבה, שווייץ ב-1921. חבר הלאומים גם מימן את ההוצאות המנהלתיות של המשרד לפליטים, שכן הוצאותיו היו רק על הנפקת הדרכונים ופעולות הרווחה שלו מומנו על ידי תורמים פרטיים.
תפקידו של הארגון היה לספק תמיכה פוליטית וחומרית לפליטים. פליטים מגרמניה הנאצית או ממלחמת האזרחים בספרד לא יכלו לקבל סיוע מהארגון, למרות שמדינות רבות סירבו לקבל את הפליטים הללו.
למרות בעיות אלו, הוענק פרס נובל לשלום לארגון ב-1938 עבור פועלו, אך עקב פירוקו זמן קצר לאחר מכן, כספי הפרס הועברו לארגון הפליטים החדש של חבר הלאומים.

הישגים

משרד הפליטים הצליח להגיע לכמה הישגים בשנות קיומו. דוגמה אחת היא שהמשרד היה אחראי לאימוצה של אמנת הפליטים של 1933 על ידי 14 מדינות.
המשרד סייע במציאת מקלט במבנים שהוקמו לשם כך בסוריה ובלבנון עבור 40,000 פליטים ארמנים, וזאת לאחר יישובם של 10,000 פליטים נוספים בירוואן.
משרד הפליטים היה גם אחראי להצלחה של יישוב פליטי חבל הסאר בפרגוואי לאחר 1935.
סידן פחמתי אמורפי

סידן פחמתי אמורפי (הנקרא גם קלציום קרבונט אמורפי או בלעז Amorphous Calcium Carbonate) הוא הפולימורפ הכי פחות יציב של סידן פחמתי בעל הנוסחה המולקולרית CaCO₃ • H₂O.

יציבות

לסידן פחמתי ישנם 6 פולימורפים ידועים: קלציט, ארגוניט, וטריט, מונוהידרוקלציט, איקאיט וסידן פחמתי אמורפי. מתוך ששת הפולימורפים, שלושת הפולימורפים הראשונים בהתאמה הם גבישיים וללא מים, השניים הבאים בהתאמה הם גבישיים המכילים מים והאחרון בהתאמה הוא אמורפי ומכיל מולקולת מים על כל מולקולת סידן פחמתי אחת.
יציבות הפולימורפים היא בסדר הפוך לסדר כתיבתם, כך שסידן פחמתי אמורפי הוא הכי פחות יציב וקלציט הוא היציב ביותר. כאשר מכינים סידן פחמתי בצורה סינתטית מתמיסות רוויות תוצר ההתגבשות הוא תמיד סידן פחמתי אמורפי (לפי חוק הצעדים של אוסטוואלד), אך זה מתגבש בתוך שניות לאחד הפולימורפים הגבישיים היציבים יותר.
ללא מייצב חיצוני, קשה מאוד לבודד את הסידן הפחמתי האמורפי בתנאי מעבדה.

תכונות כימיות

לסידן הפחמתי האמורפי יש את המסיסות הגבוהה ביותר מבין ששת המופעים של סידן פחמתי, פי 120 מהפולימורפ היציב ביותר, קלציט. הוא מופיע בצורת חלקיקים עגולים עם קוטר של בין 40 ל-200 ננומטר. 
סידן פחמתי אמורפי מכיל בין חצי למולקולת מים אחת על כל מולקולת סידן פחמתי וכאשר מייבשים אותו בטמפרטורה של כ- 150 מעלות הוא מאבד את מולקולת המים הזו ומתגבש לאחד הפולימורפים הגבישיים היציבים.

סידן פחמתי אמורפי בטבע

ידועים מספר בעלי חיים ובמיוחד זנים ממשפחת הסרטנים החיים במים מתוקים, בהם ריכוז הסידן במים נמוך, אשר למדו לייצב את הסידן הפחמתי האמורפי כמאגר זמין של סידן, הנקרא גם גסטרוליט. בעלי חיים אילו פיתחו חלבונים מיוחדים אשר מייצבים את הפולימורפ האמורפי ומונעים ממנו להתגבש.

סידן פחמתי אמורפי סינתטי

עד שנת 2011 לא הייתה ידועה טכנולוגיה לייצור סידן פחמתי אמורפי סינתטי יציב. בשנת 2011 חברת אמורפיקל פרסמה מחקר פרה קליני המראה כי סידן פחמתי אמורפי סינתטי נספג בכ-40% יותר לעומת סידן פחמתי גבישי. ב-2013 החלה החברה לשווק את הסידן הסינתטי כתוסף תזונה.
היומאה

היסטוריה

התיישבות אנושית באי היומאה נמצאה כבר במאה החמישית לפנה"ס. בחצי האי קוֹפּוּ נמצאו יישובים מתקופת האבן של ציידי כלבי-ים. בשנת 1228 האי הוזכר לראשונה בכתב תחת השם "דָּגֶּיידָּה". בשנת 1563 היומאה סופחה לשוודיה. בשנת 1710 נכבש האי על ידי האימפריה הרוסית.
בשנת 1782 היגרו כ-500 תושבים ממוצא שוודי לפלך חרסון (כיום באוקראינה) והקימו שם את הכפר גמלסוונסקבי (Gammalsvenskby). בשנת 1929 איפשרו שלטונות ברית מועצות לצאצאים לצאת לשוודיה.
במלחמת העולם הראשונה נכבש האי בידי גרמניה. עם נסיגת צבאות גרמניה, האי הצטרף לרפובליקת אסטוניה, רק כדי להיכבש שוב בידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה. משנת 1944 עד שנת 1991 היה תחת שליטת ברית המועצות ועם התפרקותה הצטרף האי כמחוז לרפובליקת אסטוניה. 
בחצי-האי קופו עדיין עומד על תילו מגדלור בשם דאגרורט, שנבנה במאה ה-14, והוא נחשב כמגדלור השלישי בעתיקותו בעולם שעדיין עומד על תילו. הוא עדיין מאיר למרחק של 50 קילומטרים.

גאוגרפיה ואקולוגיה

שטח האי הוא 989 קמ"ר.
הנקודה הגבוהה ביותר היא גבעת טורנימאגי (68 מטר מעל פני הים), והנהר הארוך ביותר הוא לוגוזה (21 ק"מ).
בנוף ניתן למצוא יערות מחטניים, ביצות ואחו בקרבת חוף הים. עצי אורן מהווים חצי מהיערות באי. ישנם מעל 900 מינים של צמחים במחוז, מתוכם כ-100 מוגנים. מתוך 30 זני יונקים, איילים, שועלים, חזירי-בר וחתולי-בר משוטטים חופשי באיים ונפוצים מאוד באזור. ישנם 250 זני ציפורים על האיים, מתוכם 195 מקננות באופן קבוע.
יותר מ-60% משטח האי מכוסה ביערות - כמו גם 7% של ביצות, ורק 23% אדמה מעובדת ומיושבת.
אראקז'ו

היסטוריה

העיר, אשר הוקמה במרכז ביצות המנגרובה שהיו במקום, הוכרזה כבירת המדינה ב-17 במרץ 1855, כאשר החליפה את בירת המדינה הקודמת ארה קריסטובאו.

גאוגרפיה

העיר ממוקמת לחוף האוקיינוס האטלנטי, בין הנהרות סרז'יפה ופושים, בגובה של כ-4 מטרים מעל פני הים.
אקלים העיר חם ויבש בחודשי הקיץ, וגשום בחודשי החורף (מרץ עד אוגוסט). הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צסליוס, וכמות המשקעים הממוצעת 1,590 מילימטרים.

כלכלה

עיקר כלכלת העיר מתבססת על הפקת נפט ועל זיקוק קנה סוכר. התוצר  השנתי הגולמי של העיר נעמד ב-3.114 מיליארד ריאל ברזילאי לשנה.

בריאות

בעיר ארבעה בתי חולים ציבוריים ו-16 בתי חולים פרטיים. תוחלת החיים היא 68.72.
39 תינוקות מתוך כל 1,000 הנולדים מתים לפני הגיעם לגיל שנה.
אייכה (שיר)

התייחסות לשיר

בשנת 2011 שודרה בטלוויזיה סדרת דרמה בשם סימני שאלה. לפני תחילת השידורים הזכיינית רשת השתמשה בשיר "אייכה" בשביל פרומו לסדרה. רנד התנגד לשימוש בשירו לקידום הסדרה שעסקה בצעירים ש"יצאו בשאלה". הזמר שבעצמו חזר בתשובה דרש להסיר את שירו מהפרומואים לסדרה וגם פרסום הודעות שיבהירו "כי הוא אינו קשור באופן כלשהו לקדימון או לסדרה, כי השימוש בשיר נעשה שלא בהסכמתו, וכי הוא שולל לחלוטין את הקישור שנעשה בינו והשיר מצד אחד לבין הקדימון והסדרה מצד שני, הן מבחינת החוזי והן מבחינת התוכן". ב"רשת" החליטו להענות לבקשתו של רנד והורידו את השיר מהפרומואים של הסדרה.