google/wiki40b huggingface dataset:
חלוק רחצה

חלוק רחצה הוא חלוק הנלבש לרוב אחרי רחצה, לשם ייבוש הגוף לפני ההתלבשות. הוא משמש בעיקר לאחר רחצה במקלחת, באמבטיה או בבריכה אך עשוי להלבש גם בהזדמנויות אחרות, לרוב במסגרת ביתית או פרטית שאינה דורשת לבוש מלא. במקרים כאלו החלוק נלבש משיקולי צניעות בפני הזולת או כשכבת חימום נוספת מעל בגדים תחתונים.
חלוקי רחצה עשויים לרוב בד כותנה עבה - בד מגבת, כדי לאפשר ספיגת המים. ככל שהאריג צפוף יותר איכות הספיגה טובה יותר. בהיותו בגד הנלבש לזמן קצר, חלוק רחצה נסגר על ידי חגורה הנקשרת סביב המותניים, ללא אביזרים כגון כפתורים, אבזמים או רוכסנים, כדי לאפשר לבישתו ופשיטתו בקלות ובמהירות.
חלוקי רחצה משווקים בכל המידות, החל ממידת תינוק ועד מידות גדולות. הם גם פריט נפוץ בחנויות מתנות, בהן ניתן לקנותם בשילוב רקמה של שם מקבל המתנה.
בתי מלון וצימרים יוקרתיים מספקים לאורחיהם חלוקי רחצה. מכוני ספא מספקים לרוב ללקוחות חלוקי רחצה וכן נעלי בית חד פעמיות.
לואיזה הנרייטה מנסאו

ביוגרפיה

לואיזה הנרייטה נולדה בהאג ב-7 בדצמבר 1627, לפרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ולאמליה מזולמס-בראונפלס, בתם של יוהאן אלברכט הראשון, רוזן זולמס-בראונפלס ואגנס מזיין-ויטגנשטיין.
בצעירותה הייתה לואיזה הנרייטה בקשר עם אנרי שארל דה לה טרמואל, בנו של אנרי שארל דה לה טרמואל, אולם אמה לא הסכימה לה להתחתן עמו, משום שרצתה שתתחתן עם שליט כלשהו. בתחילה נעשו ניסיונות לחתנה עם צ'ארלס השני, מלך אנגליה, אולם לבסוף התחתנה ב-7 בדצמבר 1646 עם פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, בניסיון של פרידריך וילהלם לקבל תמיכה הולנדית במאבקיו בפומרניה.
לואיזה הנרייטה התלוותה לבעלה במסעותיו ובמלחמותיו השונות, ושימשה אף כיועצתו הפוליטית. בשנת 1650 החלה לואיזה הנרייטה בבניית טירה בשם אורניינבורג על שם משפחתה בעיר בצוב, ובשנת 1653 שונה שם העיר אף היא לאורניינבורג. בשנת 1665 היא הקימה בית יתומים, וב-18 ביוני 1667 מתה בעיר קלן שבברנדנבורג.
גבעת משואה

היסטוריה

תכנון השכונה החל בשנת 1974 על ידי משרד השיכון, כחלק מתוכנית חומש להוספת 30,000 יחידות דיור בירושלים. לאחר שהוחלט בתוכנית החומש לקדם בנייה בצפון ירושלים, ולהקים את שכונת פסגת זאב, הקמת השכונה נדחתה. הקמת השכונה בפועל החלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
בשנת 2012 אישרה הוועדה לדיור לאומי (וד"ל) במחוז ירושלים את תוכנית "מורדות משואה", תוכנית לבניית 490 יחידות דיור, בשטח שבין שכונת גבעת משואה לבין גן החיות, סמוך מאוד לגדר גן החיות. חוות דעת שהוגשה מטעם גן החיות קבעה שיש סכנה לבעלי החיים עקב הבנייה, בשל תאורה, רעשים וזיהום. מתנגדי התוכנית הגישו גם חוות דעת העוסקות ברווחתם של בעלי החיים ומצביעות על סכנות שונות לבריאות הפיזית והנפשית של דרי גן החיות. באפריל 2017 דחה בית המשפט המחוזי בירושלים את תוכנית הבנייה  בשל פגיעה אפשרית בתנאי מחייתן של החיות.
בשנת 2015 צולם בשכונה הסרט "אבוללה".
במאי 2019, אישרה הועדה המקומית לתכנון ולבנייה בירושלים תוכנית לבניית 706 יחידות דיור ב-21 בניינים (שאחד מהם יהיה בגובה 31 קומות), על עתודות הקרקע לבינוי האחרונות בשכונה, בחלקה הצפוני.

מיקום וטופוגרפיה

השכונה שוכנת על גבעה בגובה 745–790 מטר, המתנשאת מעל רכס לבן המקיף אותה ממערב, מדרום וממזרח. בצפון גובלת גבעת משואה בשכונה עיר גנים.
כמו בשכנותיה, קריית מנחם ועיר גנים נמצאים בשכונה רגמים, אתרים ארכאולוגיים מן המאה ה-8 לפנה"ס. בהם רוגם מס' 2 שנחפר על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט ב-1923 בלב השכונה בשיא גובהה ורוגם קטן יותר בגן משחקים ברחוב מיס לנדאו. רות עמירן שיערה שאלו הם שרידי במות לעבודת אלילים שהוסרו ונגנזו על ידי המלך יאשיהו.

מאפייניה

גבעת מַשּׂוּאָה היא אחת מ-5 השכונות היקרות ביותר בירושלים לפני תחקיר שנעשה ב-2013, הן בשל הבנייה החדשה והן בשל הקרבה למגוון המוסדות המצויים באזור, כגון קניון ירושלים ואצטדיון טדי. כמו כן השכונה קרובה לגן החיות התנ"כי.
בשכונה קיים בית ספר בשם "היובל", שנקרא כך כיוון שתוכנן להיפתח בשנת היובל למדינת ישראל. בשכונה פועלת תחנת חיזוי מזג האוויר שאת נתוניה אפשר לראות ברשת האינטרנט בזמן אמיתי. בשכונה קיימים שני רגמים מתוך 19 שבאזור.

רחובות

רחובות השכונה קרויים על שמות אישים ציוניים ויהודים. הרחוב הראשי בשכונה קרוי על שם נשיא ההסתדרות הציונית לשעבר אריה דולצ'ין. רחובות נוספים קרויים על שם יעקב צור, גרטרוד קראוס, מיס לנדאו, האחות זלמה (על שם זלמה מאיר, האחות הראשית של בית החולים שערי צדק), אנשי רשות השידור לאה בן פורת ויורם רונן, העיתונאי יהושע ביצור ועוד.
ברטולומה אסטבן מוריו

רקע

המחצית הראשונה של המאה ה-17, השנים בהן מורילו גדל והתעצב כאמן, הייתה חלק מ"תור הזהב", תקופת הפריחה הגדולה, של עירו סביליה. העיר התעשרה בהיותה אחד משני הנמלים הראשיים אליהם הגיעו כל האניות מהאימפריה הספרדית. מספר תושביה הגיע למיליון. אל העיר הגיעו סוחרים מכל רחבי אירופה ואתם גם השפעות אמנותיות, כך כנראה נהיה מוריו מודע לציור הפלמי וכך גם נודע שמעו מעבר לגבולות ספרד. באותה תקופה העיר הייתה גם מרכז אמנותי חשוב, פעלו בה, בין השאר, הציירים ולסקס וסורבראן.

קורות חייו

מוריו נולד בסביליה ב-31 בדצמבר 1617, להוריו גספר אסטבן מוריו, שהיה גלב-מנתח (בספרדית barbero-zurujano) ומריה פרז. להורים היו 14 צאצאים ומוריו היה הצעיר מביניהם. במשפחתו היו מספר ציירים: הדוד אנטוניו פרז, חותנו וסקו דה פריירה ובני הדודים. ייתכן והושפע מכל אלה בבחירת דרכו. הוריו נפטרו זה אחר זה כשהיה בן 9. הוא גודל על ידי אנה, דודתו מצד אמו ובעלה חואן אגוסטין לג'ר Juan Agustin Lagares שהיה אף הוא גלב-מנתח. בביתם התגורר עד נישואיו בשנת 1645.
בסביבות 1630 מוריו החל את דרכו כצייר כשוליה בסדנה של הצייר חואן דל קסטילו (Juan del Castillo). בשנת 1638 חואן דה קסטילו עזב את סביליה ומוריו החל לעבוד כעצמאי. בשנת 1642, בגיל 24, עבר למדריד. שם פגש את העבודות של ולסקס ואולי גם של אמנים ונצייאנים ופלמיים שהיו באוספי בית המלוכה. בשנת 1645 חזר לסביליה ונישא לביאטריס קבררה ויללובוס. לזוג היו 9 צאצאים. רעייתו נפטרה ב-31 בדצמבר 1663.
בשנת 1645 קיבל את ההזמנה החשובה הראשונה שלו: 11 תמונות שמן עבור מנזר פרנסיסקוס הקדוש בסביליה. ומאותו זמן היה צייר מבוקש בעירו. בעקבות העבודה הזו החלו ההזמנות לזרום אליו. שנות ה-40 וה-50 של המאה היו השנים הפוריות ביותר שלו במהלכן עלה אף על סורבראן כצייר המוביל בסביליה. בשנת 1656 צייר את תמונת המזבח הגדולה ביותר של סביליה, תמונת אנטוניוס הקדוש מפדובה.
בשנים 1658–1660 שהה שוב במדריד. עם שובו לסביליה ייסד, יחד עם פרנסיסקו הררה הבן, את האקדמיה לאמנויות היפות של סביליה (Academia de Bellas Artes de St. Isabel de Hungría) והתמנה לנשיאה. בשנים הבאות קיבל מספר גדול של הזמנות חשובות ביניהן: תמונת המזבח למנזר האוגוסטיני של סביליה, הציורים לכנסיית סנטה מריה לה בלנקה. בשנת 1680 קיבל את ההזמנה לציור "הנישואים המיסטיים של סנטה קתרינה" בקדיס. זו הייתה ההזמנה הראשונה, והיחידה, שקיבל לעבודה גדולה מחוץ לסביליה.
מוריו נפטר בסביליה ב-3 באפריל 1682, כתוצאה מאוחרת מפגיעות בתאונת עבודה (נפילה מהפיגום) במהלך הכנת הציור בקדיס. הוא קבור בבית האוצר (Sacristy) של קתדרלת סביליה מתחת לציור של פיטר קמפרר "ההורדה מהצלב".

יצירתו

יצירותיו המוקדמות הושפעו מסורבראן, דה ריברה ואלונזו קאנו (Alonzo Cano). בעקבותיהם צייר יצירות ריאליסטיות חמורות סבר בסגנון הטנבריסמו. בהמשך סגנונו נעשה קליל יותר, בעיקר הציורים מחיי היום-יום. מעבר זה מורגש כבר בתמונות משנת 1645 עבור מנזר פרנסיסקוס הקדוש, שבחלקן הן בסגנון הטנבריסמו ובחלקן, לדוגמה בתמונת "מטבח המלאכים", הן כבר בסגנון רך ומואר שהיה אופייני לעבודתו בהמשך דרכו. בשנת 1645 צייר גם את הראשונה מתמונות הילדים הרבות שלו: "הקבצן הצעיר", בה עוד ניכרת השפעת ולסקז. בהמשך התפתחה יצירתו לכיוונים שתאמו יותר את טעמה של האצולה בת זמנו, גישה זו התבטאה במיוחד ביצירותיו הדתיות.
מעריכים שמוריו צייר כ-2000 תמונות שמן, שרק רבע מהן ידוע היום. בנוסף לכך השאיר מספר גדול של רישומים.

מורשתו

במאות ה-18 וה-19 נחשב מוריו לאחד מגדולי הציירים ויצירותיו היו מהיקרות בעולם, אולם במאה ה-20 נחשב לרגשני מדי.

גלריה

יצירות דתיות
יצירות מחיי יום יום
יינסי גייטס

ביוגרפיה

גייטס נולד בסינסינטי שבמדינת אוהיו בארצות הברית. ב-2008 החל ללמוד באוניברסיטת סינסינטי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה, סינסינטי ברקטס. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לקבוצת השחקנים החדשים ("רוקיז") של אזור המזרח בליגת המכללות. במהלך כל ארבע העונות בהן שיחק בסינסינטי היה הריבאונדר המוביל של הקבוצה, הישג שאף כדורסלן אחר ששיחק בסינסינטי לא הגיע אליו מעולם. בסך הכל, קלע במהלך העונות 1,485 נקודות (המקום ה-14 בהיסטוריית הקלעים של סינסינטי) ולקח 916 כדורים חוזרים (מקום תשיעי בהיסטוריה של סינסינטי). בצד זאת, במהלך העונה האחרונה שלו בקבוצה היה מעורב בתקרית אלימה עם שחקן קבוצה יריבה, והושעה לשישה משחקים. עם סיום לימודיו ניסה ללא הצלחה להיבחר בדראפט ה-NBA.
בעונת 2012/2013 שיחק בפיינו ז'ווייגז'דס פסווליס מליגת העל הליטאית. בסיום העונה עבר לברוחוס דה גואיאמה מליגת העל הפוארטו ריקנית, שמשחקיה מתקיימים בקיץ. בעונת 2013/2014 עבר להפועל אילת, ובסיום העונה עבר עם מאמנו, עודד קטש, להפועל תל אביב.
ב-7 ביוני 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל ירושלים ובתחילת עונתו הראשונה בחוזה, הושאל לשאנשי דרגונס מהליגה הסינית.
ב-2016 חתם בבון הגרמנית אך שוחרר. בקיץ 2016 חתם בנהריה. באמצע עונת 2016-17 במדי עירוני נהריה נתפס גייטס על שימוש בחומרים אסורים והושעה עד תום העונה.
צלחת לוויין

צלחת לוויין היא אנטנה מסוג מחזיר (reflector) שמיועדת לתקשורת לווינית לרוב בתדרי המיקרוגל הגבוהים.
מבנה האנטנה הוא אליפטי או עגול. בשל צורתה העגולה כל קרן שתפגע בצלחת תוחזר ישירות למרכזה שם נמצא LNB, רכיב אלקטרוני המסנן רעשים, מגביר את האות הנקלט וממיר אותו לתדר נמוך אותו ניתן להעביר בקלות למקלט.
באמצעות צלחות לוויין ניתן לבצע שידור ו/או קליטה של אותות מול לוויינים. רוב הצלחות בשימוש מיועדות לקליטה בלבד על ידי צרכני תקשורת. ארגוני תקשורת וחובבי רדיו מפעילים צלחות גם לשידור. לרוב הצלחות מותקנות באופן קבוע הפונה לכיוון מסוים, וקולטות מידע מלוויין שנמצא במסלול גאוסטציונרי. עם זאת, ישנן צלחות שאינן קבועות, והן נעות באמצעות מנועים בשני צירים. תנועה זו מאפשרת תקשורת מול לוויינים שונים, או תקשורת עם לוויינים שאינם גאוסטציונרים לאורך כל הזמן בו הם גלויים (מעל האופק).
קוטרן הנפוץ של צלחות לשימוש ביתי נע בין 40 ס"מ ל-7 מטרים, אך קיימות אנטנות גם בגדלים אחרים. במדינות שונות ישנן הגבלות בנייה שמונעות הצבת צלחות לוויין מעל גודל מסוים, או דורשות סדרת אישורים. גודל הצלחת משפיע על הקליטה באופן ישיר, צלחת גדולה תקלוט טוב יותר מקטנה מכיוון שהיא תצליח לרכז יותר קרניים אל ה-LNB. עובדה זו משפיעה בעיקר על צלחות שנמצאות בקצה גבול אזור הכיסוי.
בושם צרפתי

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי זאב נחמה, הולחן על ידי נחמה ותמיר קליסקי והופק על ידי שי ראובני. ב-12 באוגוסט 2012, פרסמו מאקו את גרסתה של הדר עמרם לשיר. עמרם הופיעה עם גרסה זו בתוכנית "כוכב נולד".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר ואמר כי הפקתו בדומה לשאר השירים מתוך האלבום טובה.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר בוים על ידי טל פיטל, ופורסם לראשונה ביוטיוב ב-26 באוגוסט 2010. הקליפ מציג את חדד תחילה, מחוץ לבניין משרדים. לאחר מכן, ניתן לראות את תוך הבניין ואת המשרד בו מתמקד הקליפ.
נכון ל-16 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של האודיו והקליפ שפורסמו עבור השיר, עומדים על למעלה מ-600 אלף צפיות.
איילת דקל

ביוגרפיה

בוגרת בית הספר למשחק ולקולנוע בית צבי במגמת קולנוע, ובעלת תואר שני מאוניברסיטת N.Y.I.T בניו יורק בהצטיינות יתרה משנת 1991.
דקל זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר וכן בפרס העריכה בפסטיבל דוקאביב ב-2001 על סרטה "צומוד".
ב-2008 הקימה חברה המציעה שירותי תוכן ופיתוח פורמטים לרשת ולטלוויזיה.
ריק סקוט

ביוגרפיה

סקוט נולד בבלומינגטון שבאילינוי וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי. לאחר לימודי התיכון וקולג' קהילתי התגייס סקוט לצי ארצות הברית. הוא שירת כטכני מכ"ם בספינת מלחמה והשתחרר לאחר שנתיים וחצי. שירותו הצבאי אפשר לו לקבל מלגה ללימודים אקדמאיים והוא סיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סאת'ורן מתודיסט בטקסס. לאחר הלימודים נשאר בדאלאס ועבד כעורך דין בפירמת Johnson & Swanson. 
ב-1987 הגיש הצעה לרכישת חברת HCA, חברת שירותי בריאות פרטית, ולאחר שהצעתו נדחתה הקים עם רעייתו חברת שירותי בריאות פרטית משלהם, שהחלה ברכישות בתי חולים כושלים והביאה להבראתם. ב-1993 התמזגה החברה עם HCA. בניהולו של סקוט הפכה לחברה הגדולה בתחומה בעולם, כשבבעלותה מאות בתי חולים ומרכזי רפואיים בארצות הברית וברחבי העולם. ב-1997 סיים את תפקידו כמנכ"ל והקים חברת השקעות בתחום שירותי הבריאות ולאחר מכן חברת מרפאות חירום בשם Solantic בפלורידה. 
במהלך שנות ה-90 היה שותפם של ג'ורג' ווקר בוש ואחרים בבעלות על קבוצת הבייסבול טקסס ריינג'רס. 
ב-2010 נבחר למושל פלורידה ברוב של 48.9% לעומת 47.7% ליריבו מהמפלגה הדמוקרטית. ב-2014 נבחר לכהונה נוספת ברוב של 48.1%, לעומת 47.1% ליריבו, המושל הרפובליקני לשעבר שהפך לדמוקרטי, צ'ארלי קריסט. 
הונו של סקוט מוערך בכ-147 מיליון דולר אמריקני, במהלך קמפיין הבחירות הראשון שלו הוציא כ-73 מיליון דולר מכספו ובקמפיין השני הוציא 13 מיליון דולר נוספים.
לאחר הפריימריז בפלורידה ב-15 במרץ 2016 הודיע סקוט על תמיכתו במועמדותו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות. בנובמבר 2018 גבר בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן ביל נלסון מהמפלגה הדמוקרטית, בהפרש של 10,033 קולות, שהם 0.12% מסך המצביעים. 
סקוט נשוי לאן ואב לשתי בנות.
ספינופס

גילוי

ספינופס ידוע ממאובן הולוטייפ NHMUK R16390 שכלל את עצמות ה-parietal והקורה האמצעית של העטרה, וכן ממאובנים NHMUK R16308 הכוללים עצם parietal, עצם לסת תחתונה (dentary) ושברי גפה בלתי מזוהים; מ-NHMUK R16306 הכולל גולגולת לא שלמה המשמרת רק את חלקה העליון; ו-NHMUK 16309 הכולל עצם squamosal חלקית. אף אחד מהמאובנים לא נמצא כחלק משלד שנשמר בצורה השומרת על מבנה הגוף, אך הם נמצאו כולם באותו מצע עצמות, באזור הצפוני ("Steveville Badlands") של הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה. שתי גולגולות לא שלמות ומאובנים של הספינופס נתגלו לראשונה ב-1916 על ידי צייד המאובנים המסחרי צ'ארלס הזליוס שטרנברג ובנו לוי שטרנברג ליד נהר רד דיר (Red Deer River) בדרום אלברטה. ונשלחו למוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, שמימן את משלחת המחקר. האוצר שבחן את המאובנים פטר אותם כחלקיים מידי לתצוגה ושלח אותם לאחסנה במחסני המוזיאון, שם נותרו זנוחים במשך למעלה מ-90 שנה. במכתב ששלח הפלאונטולוג הבריטי ארתור סמית' וודווארד מהמוזיאון הבריטי לשטרנברג הוא קרא להם "שום דבר מלבד זבל". המאובנים תוארו לראשונה רק ב-2011 על ידי צוות פלאונטולוגים בראשות אנדרו פארקה, שהכריז עליהם כמין חדש בשם Spinops sternbergorum.‏

תיאור

על פי מבנה גולגולתו הספינופס היה שייך לתת-משפחת ה-Centrosaurinae המאופיינים בקרן אף ארוכה ומפותחת ובקרני גבה מנוונות. העטרה הקצרה שלו כללה שני זיזים מעוקלים שהתעקלו כלפי מטה ושני זיזים או קרניים בחלקה העליון שהזדקרו כלפי מעלה. הוא היה קרוב במראהו לצנטרוזאור ולסטירקוזאורוס. 
הוא חי בערך כ-76 מיליון שנה לפני זמננו.

אטימולוגיה

ספינופס קיבל את שמו מאנדרו פארקה, מייקל ריאן, פול בארט, דארן טנקה, דניס ברמן, מארק לוון ומארק גרהאם ב-2011 והמין הטיפוסי הוא Spinops sternbergorum. שם הסוג "ספינופס" נגזר מלטינית ויוונית עתיקה: spin פירושה עמוד שדרה ו-ops פירושה פנים. השם מתייחס לקרניים ולזיזים שעיטרו את העטרה והפנים של הספינופס. שם המין נקבע כמחווה למגלי המאובנים צ'ארלס הזליוס שטרנברג ולוי שטרנברג.
לילה כיום יאיר

סינגלים

ב-16 במרץ 2009 יצא לרדיו הסינגל הראשון מהאלבום, "אותיות פורחות באוויר", אליו צירף בנאי מכתב ובו הוא מתאר את תהליך כתיבת השירים שירכיבו את האלבום. ב-24 במאי יצא הסינגל השני - "עד מחר" אשר זכה כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ט. לאחר מכן יצא הסינגל השלישי "אבא". שלושת השירים זכו להשמעות רבות ברדיו. במצעדים המסכמים בשנה זו נכנסו שלושת השירים לעשירייה הראשונה ובנאי זכה בתואר "זמר השנה".
יונתן פיין

ד"ר יונתן דוד פיין (25 ביולי 1958 - 21 באוגוסט 2015) היה היסטוריון, מומחה לטרור בינלאומי וסופר ישראלי.

קורות חיים

נולד בתל אביב, בנם הבכור של ברנרד פיין, מהנדס שעלה לישראל משיקגו והמשוררת זרובבלה ששונקין, בתו של המשורר אלכסנדר פן מאשתו הראשונה בלה דון. הייתה לו אחות אחת, הגר. התגייס לצה"ל ב-1976, שירת בגולני והשתחרר בדרגת סרן. 
ב-1989 קיבל תואר שני ביהדות במכון שכטר בירושלים וב-1990 סיים בהצטיינות תואר שני נוסף גם בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2005 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה, גם הוא מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא הדוקטורט שלו היה "הקמת מערכת הממשל הישראלית: 1947-1951" - "From Colonial Mandatory rule to a Sovereign State: The
Establishment of the Israeli Governmental System. 1947-1951". ב-2006 הוסמך כרב קונסרבטיבי במכון שכטר בירושלים.
היה נשוי לחוקרת הספרות, פרופסור (האוניברסיטה העברית) רות פיין ואב לשני בנים. התגורר בגבעה הצרפתית, בירושלים.
נפטר מדום-לב במהלך מסע הרצאות באוסטרליה.

מומחה לטרור וסופר

פיין התמחה בתופעת הפונדמנטליזם בדתות השונות ובאידאולוגיות של ארגוני טרור. שימש מרצה בבית ספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה ויועץ אקדמי לתוכנית הבינלאומית ללימודי ממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במוסד זה ובבית הספר הבינלאומי ע"ש רפאל רקנאטי. כמו כן היה עמית מחקר במכון הבינלאומי ללוחמה בטרור ומרצה בחוג להיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון.
את סיפוריו הראשונים פרסם ב"עיתון 77" וב"מאזנים".
כסרן במילואים השתתף במלחמת לבנון הראשונה ועלה על מטען צד, שלמרבה מזלו לא התפוצץ. רבים מסיפוריו לאחר מכן נכתבו על רקע מלחמה זו.
המרכז הרפואי מיימונידיס

המרכז הרפואי מיימונידס הוא בית חולים אוניברסיטאי הממוקם בשכונת בורו פארק ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית. בבית החולים 711 מיטות אשפוז.

תולדות בית החולים

ראשיתו של בית החולים במרפאה שנוסדה בשנת 1911 בעיירה ניו אוטרכט, שניצבה בתחומי ברוקלין דהיום. מרפאה זו ודומות לה התאחדו ב-1919 כדי ליצור את בית החולים ישראל בברוקלין. שנה לאחר מכן התאחד בית החולים עם בית החולים ציון. המוסד המאוחד נקרא בית החולים ישראל ציון המאוחד. ב-1947 התאחד בית החולים עם בית החולים בית משה ושינה את שמו למרכז הרפואי מיימונידס, אשר נקרא על שמו של הרמב"ם.
ב-1993 אירעה בבית החולים תאונת התפוצצות חמצן עקב פגם במכונת הנשמה. בתאונה זו ניספו שלושה מאושפזים.
ב-1997 נפתח בבית החולים מרכז רפואת חירום חדש. כמו כן קיימים בו בין היתר מערך קרדיולוגי נרחב, מרכז לטיפול בשבץ מוחי, מחלקת יולדות שבה מתקיימות לידות במספר גדול יותר מאשר בכל בית חולים אחר במדינת ניו יורק, מרכז לטיפול ביילודים ובפגים ומחלקה פסיכיאטרית גדולה. לבית החולים מחלקות בענפי כירורגיה שונים לרבות ניתוחי לב, אך אין נעשים בו ניתוחים נוירוכירורגיים.

פעילות מחקר והוראה

בבית החולים נעשו עם השנים מספר תגליות ופרוצדורות קליניות חשובות וחלוציות. ב-1961 פותח בו קוצב הלב המסחרי הראשון. ב-1966 הושתל בו הלב המלאכותי הראשון ושנה אחר כך נעשתה בו השתלת הלב השנייה בעולם והראשונה בארצות הברית. בית החולים היה שותף לפיתוח משאבת הבלון התוך-אאורטלית ב-1970. ב-1976 היה הקרדיולוג הראשי בבית החולים החוקר הראשי בניסוי שהביא לפיתוח התרופות ממשפחת חוסמי-בטא. הביופסיה באמצעות מחט הראשונה בארצות הברית נערכה בבית החולים ב-1981. ב-2001 נערך בו הניתוח הרובוטי הראשון בילדים בארצות הברית. 
ב-2007 היה המרכז הרפואי בין 50 בתי החולים שבהם שיעור התמותה הנמוך ביותר של חולים שסבלו התקף לב או אי ספיקת לב מתוך 5,000 בתי חולים שנבדקו על ידי מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. 
בשנת 2013 נחתם הסכם סינוף בין המרכז הרפואי לבין בית הספר לרפואה אלברט איינשטיין של ישיבה אוניברסיטה, ועל פיו הפך המרכז לקמפוס ברוקלין של בית הספר לרפואה, בשותפות עם המרכז הרפואי מונטפיורי. המרכז מסונף לשני בתי ספר לרפואה נוספים בעיר ניו יורק, לרבות זה של המרכז הרפואי הר סיני.
פס ייצור

פס ייצור - שיטת ייצור המורכבת ממספר תחנות עבודה, שבכל אחת מהן, חלקים הניתנים להחלפה מוספים למוצר מסוים באופן עקבי, ולאחריה עובר המוצר לתחנה הבאה, על מנת ליצור בסוף התהליך מוצר סופי.
פס הייצור הוצג לראשונה על ידי אלי ויטני כדי ליצור מוסקטים (סוג של רובה) עבור ממשלת ארצות הברית. מאוחר יותר, הנרי פורד הציג את פס הייצור הנע במפעל "היילנד פרק פורד" על מנת לחסוך בהוצאות ולמסור מוצר סופי זול יותר.

ההיסטוריה של פס הייצור

עד המאה ה-19, נהוג היה שאדם אחד או מספר אנשים, ייצרו את כל החלקים של מוצר מסוים לחוד, והרכיבו אותם למוצר יחיד, תוך עשיית שינויים קלים בחלקים כך שיתאימו ביחד. שיטה זו נקראת השיטה הבריטית לייצור. אלי ויטני פיתח את השיטה האמריקאית לייצור בשנת 1799, על ידי שימוש ברעיונות חלוקת העבודה וכוח הסבל ההנדסי, על מנת ליצור הרכבה מחלקים באופן עקבי. תהליך ההרכבה הקווי הזה, איפשר גם לעובדים שאינם מיומנים בהרכבת כל המוצר, לחבר חלקים אחדים למוצר מסוים. מכיוון שכל החלקים כבר יוצרו (בפס ייצור פשוט ודומה אחר), כל שהיה צריך לעשות הוא לחבר את החלקים יחדיו.
בתחילה, למוצרי עבודת יד לא הייתה דרישה לאיכות גבוהה, ולכן עיצובים שעוצבו בפס ייצור הצריכו עובדים מיומנים פחות ולכן יוצרו בעלות קטנה יותר. כל החלקים נעו על רצועה או שרשראות, והעובדים היו עומדים בשורה ומרכיבים את המוצרים. מכאן השם "פס ייצור". פסי ייצור מודרניים מורכבים לעיתים מתלות הדדית מורכבת יותר.
בתחילת תקופת התעשייה, פס הייצור רץ בצורה חלקה, אך כאשר התחרות גברה, העובדים נאלצו לעבוד מהר יותר ולמשך יותר שעות, ובכך הגבירו את קצב תקריות הפציעה בעבודה. רבים מהעובדים לא אהבו את פס הייצור, שכן רובם לא חשו את שביעות הרצון מראיית המוצר הסופי, וכן הם היו מתוסכלים מתנאי העבודה המעייפים והלא-בטוחים. בגלל שהעובדים נאלצו לעמוד באותו המקום במשך זמן רב לחזור על אותה פעולה מאות פעמים ביום, הם סבלו לימים ממה שנקרא כיום פציעת מתח חוזרת.
למרות שויטני היה הראשון להשתמש בפס הייצור בתקופת המהפכה התעשייתית, רעיון השימוש בחלקים ניתנים להחלפה לא היה חדש, אך השימוש בו היה מועט.

ההיסטוריה של פס הייצור הנע

הנרי פורד התקין את פס הייצור הנע הראשון שהשתמש בסרט נע ביום ה-1 בדצמבר 1913, כאחד ממספר חידושים המיועדים לחסוך בהוצאות ולאפשר ייצור המוני. הרעיון היה שכלול והתאמה של שיטה אשר שימשה לעיבוד בשר בשיקגו, אילינוי. בדרך זו, בהבאת החלקים אל העובדים, נחסך זמן רב. שיטות הייצור של פורד התבססו על שני רעיונות עיקריים, הראשון פס הייצור והשני אחידות המוצר.
כיום מרבית פסי הייצור עבור להיות פסי ייצור אוטומטי, המשתמשים בכלים מעולם הרובוטיקה, תוכנה, על מנת  לייעל את תהליך הייצור ולחסוך בכוח אדם כגון: מכונות מילוי, הזנה, פיקוק, שינוע, ומכונות סוף הקו (אריזה למשלוח).
פאדמה אמידאלה

ביוגרפיה

פאדמה נולדה בכוכב נאבו ונבחרה למלכה בגיל 14. בזמן כהונתה הותקף הכוכב על ידי פדרציית הסחר ופאדמה הוברחה ממנו על ידי שני אבירי הג'דיי - קווי-גון ג'ין ואובי-וואן קנובי - כדי לבקש סיוע מהסנאט של הרפובליקה. במהלך מסעם פגשה פאדמה את אנאקין כשהיה עוד ילד בן 10. אחרי שנכשלה להשיג עזרה מהסנאט, חזרה לכוכב נאבו וכרתה ברית עם הגאנגאנים, ייצורים אמפיביים ששכנו ביערות ובביצות של הכוכב, שהיו ביחסי עוינות הדדית עם בני האדם. צבא הגאנגאנים הצליח לעכב את צבא הדרואידים של פדרציית הסחר, בזמן שפאדמה ואבירי הג'די השתלטו על הארמון המלכותי ואנאקין סקייווקר השמיד את תחנת החלל של הפדרציה ושיתק את צבא הדרואידים.
לאחר שירותה כמלכה העם רצה שתהיה סנטורית בסנאט הגלקטי וכך נבחרה לסנטורית של נאבו. במשך שירותה בסנאט, רצו אנשי פדרציית הסחר להרוג אותה וניסו להתנקש בה בזמן נחיתתה בקורוסנט. לאחר התקרית ממנה ניצלה בזכות כפילה, הוצמדו אליה אנאקין ואובי-ואן כשומרי ראש. ניסיון התנקשות נוסף הוביל להחלטה לשלוח את פאדמה ואנאקין להסתתר בנאבו. למרות הסתייגותה של פאדמה, השניים מתאהבים על רקע הנופים הפסטורליים של אזור האגמים. פאדמה גם מסייעת לאנאקין כאשר הוא יוצא לחלץ את אמו, שנשבתה בידי נוודי חולות בטטואין. היא גם מנחמת אותו אחרי שאמו מתה בזרועותיו והוא טבח בשבט ששעבד אותה, כנקמה.
בסוף הסרט מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים השניים מתחתנים בסתר, מאחר שלאבירי ג'די אסור להינשא.
בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' פאדמה נכנסת להריון מאנאקין. בו בזמן, הוא סובל מחזיונות ביעותים שבהם פאדמה מתה בייסורים בזמן הלידה.
אחרי שעבר לצד האפל בניסיון להציל אותה ממוות, אנאקין כמעט הורג את פאדמה, כאשר חשב שבגדה בו והסגירה אותו לאובי-וואן קנובי, אך הוא נמלך בדעתו ברגע האחרון. למרות העובדה שלא ניזוקה פיזית באופן קטלני, פאדמה איבדה את רצונה לחיות. היא יולדת תאומים בניתוח מסובך ועל ערש דווי מבקשת פאדמה מאובי-וואן לזכור שבאנאקין עדיין נשאר טוב.

תכונות

פאדמה היא אשה אמיצה, מדינאית אידיאלסטית ומוכשרת. היא סירבה להיכנע לתכתיבי פדרציית הסחר ואף נמלטה במבצע מסוכן כדי לגייס עזרה. כאשר נחתה יחד עם קווי-גון ג'ין ואובי-וואן קנובי על כוכב טטואין היא ירדה לתור אותו במסווה של משרתת. כאשר חזרו אבירי הג'דיי אל נאבו כדי להציל את הכוכב מהמצור, נאותה פאדמה להצעתו של ג'אר ג'אר בינקס לבקש עזרה מהגאנאגנים, שבט של ייצורים אמפיביים מנאבו ששרה בעוינות הדדית עם בני האדם. פאדמה - במהלך של אומץ, תבונה דיפלומטית וכנות - חשפה את זהותה האמיתית בפני ראש השבט, נאותה להשתחוות בפניו ולהפגין כלפיו כבוד רב. בכך זכתה בהערכתו ואמונו, והצליחה לגייס את שבטו למלחמה בפדרציית הסחר.
בזמן שצבא הגאנאגנים נלחם בעוז בצבא הדרואידים, הובילה פאדמה יחד עם קווי-גון ג'ין, אובי-וואן, אנאקין ושומרי ראשה פשיטת קומנדו נועזת אל הארמון המלכותי על מנת ללכוד את ראשי הפדרצייה ולדרוש את כניעתם. בפשיטה גילתה פאדמה מיומנות, זריזות ואף יכולת בשימוש באקדח בלאסטר.