google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי שטנר

ביוגרפיה

שטנר נולד בסניאטין שבגליציה המזרחית, אז חלק מן הקיסרות האוסטרו-הונגרית. בצעירותו הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ובזמן לימודיו בגימנסיה הצטרף לתנועת "החלוץ" ועבר הכשרה בגרמניה. הוא ביקר לראשונה בארץ ישראל ב-1924, וב-1925 עלה ארצה ונמנה עם מייסדי קיבוץ עין חרוד.
בשנת 1927 יצא בשליחות "ברית הנוער העברי" לגרמניה.
בשנת 1929 נבחר כציר לקונגרס הציוני מטעם "פועלי ציון".
שטנר הצטרף למפא"י זמן קצר לאחר הקמתה.
בנובמבר 1933 נשלח על ידי ההסתדרות לגרמניה הנאצית כדי לארגן את הכשרת "החלוץ" שם. במשך עבודתו בא במגע עם בכירים במשטר הנאצי, בהם אדולף אייכמן. שב לארץ בנובמבר 1935.
ב-1938 יצא מטעם "עליית הנוער" לווינה, ועבר לאנגליה בעקבות האנשלוס באותה שנה.
באנגליה היה אחראי על ארגון המשרד הראשי של עליית הנוער. במהלך 1941 שב לארץ, ובראשית שנות ה-40 כיהן כיו"ר מועצה אזורית גלבוע.
בדצמבר 1944 מונה לסגן לוועד הלאומי, וביולי 1945 הצטרף כחבר המזכירות הכללית של מגבית ההתגייסות ונבחר להנהלת הוועד הלאומי.
במסגרת תפקידיו עסק בנושאי תשתית, החדרת תוצרת הארץ, בטיפול באסירי היישוב העברי ועמד בראש אגודת "לאסירינו". שטנר נאסר על ידי הבריטים במסגרת "השבת השחורה" (29 ביוני 1946), הובל למחנה המעצר בעתלית ולאחר יומיים נשלח לרפיח, שם היה עצור במשך שלושה שבועות ושימש כראש העצורים היהודים כלפי השלטונות הבריטים במקום. עם פירוק המחנה נשלח למעצר עם הנהגת היישוב במחנה המעצר בלטרון, עד 5 בנובמבר 1946. בהמשך שימש כראש המחלקה הכלכלית בוועד הלאומי, והיה פעיל בהפעלת השירותים האזרחיים לקראת המדינה.
עם קום המדינה היה חבר מועצת המדינה הזמנית, וכיהן כחבר ועדת השירותים הציבוריים.
באפריל 1949 התמנה לנציג משרד האוצר בירושלים לענייני פיתוחה הכלכלי של העיר (רשות הפיתוח הממשלתית לעיר) (לאחר שעברו משרד הממשלה לירושלים, כונה התפקיד "הממונה על פיתוח ירושלים"). במסגרת זו עסק בנושאי תשתית בירושלים (מים, שיכונים, מקומות תעסוקה וכו'). עם הקמת הוועדה לבניית קריית הממשלה בירושלים בסתיו 1949, הועמד שטנר בראשה. בסוף אותה שנה התמנה בנוסף למנהל בפועל של החברה הכלכלית לירושלים, תפקיד שבו כיהן עד 1952.
בדצמבר 1951 התמנה לתפקיד האפוטרופוס על נכסי נפקדים (שנקרא "מאגר הקרקעות בישראל"; מוסד זה הפך ברבות הימים ל"מינהל מקרקעי ישראל") וכיהן בתפקיד החל בראשית 1952. בחודש מאי 1952 התפטר מתפקיד הממונה על פיתוח ירושלים, אך הוסיף לפעול החברה הכלכלית לירושלים כיו"ר הנהלתה במשך שנים, עד מותו. באוגוסט 1953 התמנה תחת זאת לתפקיד מנהל רשות הפיתוח. שטנר היה הדמות המובילה בהקמתה של העיר נוף הגליל והיה מששת מייסדי יד ושם. כמו כן, היה חבר בוועדה למינוי שופטים לבית המשפט העליון הראשון.
בסוף שנת 1955 עזב את תפקידיו אלה וייסד את תפקיד הממונה על החיסכון במשרד האוצר, במטרה להוביל מסע ממשלתי לעידוד החיסכון בארץ. כיהן בתפקיד זה עד מותו.
ב-1962 היה מהוגי הרעיון להקמת החברה לפיתוח מזרח ירושלים.
מרדכי שטנר נפטר בירושלים באפריל 1964, בגיל 60. נטמן בבית העלמין בהר המנוחות. הותיר את אשתו, ילדיו ונכדים.
על שמו נבנה "מרכז שטנר" בגבעת שאול שבירושלים, ברחוב שגם הוא קרוי על שמו.
במלאת שנתיים למותו ראה אור ביוזמת המועצה הלאומית לחיסכון הספר "החיסכון בכלכלה הלאומית", שהוקדש לזכרו.

משפחתו

שטנר ורעייתו היו הורים לשתי בנות, שרה להב ורחל ציון, ושני בנים, דוד שטנר (מומחה לנושאי מים וגבולות והשתתף במשלחות להסכמי השלום של ישראל עם הרשות הפלסטינית, ירדן וסוריה) ושלמה שטנר (כלכלן ויזם, היה סגן הממונה על התקציבים באוצר והיזם והמתכנן של השינוי המבני בחברת דן).

קרוב נוסף שלו הוא הגאוגרף פרופ' יצחק שטנר.
חיים דוד זילבר-מרגליות

הרב חיים דוד זילבר־מרגליות (תרכ"ד- כ' בכסלו תש"א) היה רבה של קויל בפולין.

תולדותיו

נולד בזליחוב לרב נפתלי צבי נכדו של רבי אלכסנדר מרגליות, מחבר הספר תורת הרא"ם וצאצאו של רבי אלכסנדר סנדר שור. אביו היה חסידו של רבי יהודה לייב איגר ותלמידו של רבי יצחק מאיר אלתר מגור ואמו עסקה במסחר. בגיל 16 נישא לצירל דבורה בתו של הרב אביגדור יהודה לייביש לוינטל רבה של קויל (הסמוכה לקאליש). קיבל היתר הוראה מרבי שניאור זלמן מלובלין, רבי יהושע מקוטנא ומרבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר" מסוכטשוב. רבי יהושע מקוטנא כתב בכתב הסמיכה, שהוא בקי בארבעת חלקי השולחן ערוך. היה חסידו רבי לייב איגר ולאחר פטירתו היה לחסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור ושל בנו רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת".
לאחר פטירת חמיו בשנת תרנ"ג, התבקש על ידי בני הקהילה למלא את מקומו. רבי חיים דוד סירב אך נענה למכתב שהביאו בני הקהילה ממספר רבנים. בתחילת כהונתו אסר את השחיטה בעיר לשלוש שנים עד שהקצבים הסכימו לקבלו את סמכותו בהכרעת הטרפת בהמות. עקב זאת חי בדחקות גדולה, מכיוון שפרנסת רב העיר הייתה מדמי שחיטה. כמו כן סגר את החדרים הפרטיים שקיבלו רק בני עשירים ופתח תלמוד תורה כללי בשם "עץ חיים" בו קיבלו את כל ילדי העיר והתשלום היה לפי יכולת ההורים. היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה בעל דעות חריפות נגד הציונות. הוא חסך כסף על מנת לעלות לארץ ישראל, אך במלחמת העולם הראשונה איבד כספו את ערכו, ותוכניתו ירדה לטמיון.
בשנת תרצ"ט נמלט מקויל ללובלין, ללא מטלטלין. בלובלין התארח אצל בתו אך נחלש ונפטר בערב שבת וישב, כ' בכסלו תש"א. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות של לובלין. חיבר את הספר "דבר ישרים" על התורה.
בנו רבי נפתלי צבי, כיהן כרבה של בארנוב. נרצח בשואה. חתנו היה רבי משה ברוך מורגנשטרן, האדמו"ר מליקוב ורבה של ולודאבה, נרצח במחנה ההשמדה סוביבור. ארבע בנותיו ובעליהן, נרצחו בשואה. בן נוסף, אלכסנדר, עלה לארץ ישראל. הדפיס את ספרו של אביו מחדש.
קץ כלזמן

מקור

בחודש דצמבר 1953 אסימוב עלעל בעותק של הטיים מגזין משנת 1932, והבחין בדבר מה שממבט ראשון נראה כמו ציור של פטריית עשן מפצצת אטום. הוא החל להרהר בשאלה מה היה קורה אם באמת היה מדובר בציור של פצצת אטום וכיצד זה אפשרי. בסופו של דבר הוא גיבש עלילה של סיפור על מסע בזמן. הוא הגיש את הסיפור המקורי, בן 25,000 מילים למגזין גלקסי סיינס פיקשן, אך העורך דחה את הסיפור. לימים החליט אסימוב להפוך את הסיפור לרומן בגודל מלא, ופרסם אותו באוגוסט 1955.
הרומן נשען על ידע מדעי שגוי שנתפס בזמנו כנכון, כך למשל האנרגיה למסע בזמן נובעת מפיצוצה של השמש, אך כיום ידוע כי השמש קטנה מכדי להתפוצץ.

עלילה

הכלזמן הוא ארגון המבודד מרצף הזמן והמציאות, המאויש על ידי אנשים המכונים 'אלמותים' שגויסו בתקופות שונות של ההיסטוריה האנושית, החל מהמאה ה-27. בעזרת הכלזמן האלמותים יכולים לנוע קדימה ואחורה בזמן (רדזמנה ועלזמנה) ולהגיע לעל זמן בהיסטוריה, למעט קטע מסתורי בעתיד הרחוק אליו לא ניתן להיכנס. האלמותים יוצרים בקפידה שינויים בהיסטוריה במטרה למזער את הסבל האנושי ולהגביר את האושר האנושי.
מרכיבים חשובים בעלילה הם העובדות כי בכל ההיסטוריה האנושות לא הצליחה לצאת לחלל, כי השינויים בין מאה למאה לא גדולים, וכי האלמותים חשים רגשות אשמה על שינויי המציאות שהם עושים, שגורמים לעיתים למותם של אנשים או החלפת אישיותם, והם משליכים את רגשות האשמה שלהם על הטכנאים- אותם אלמותים שמבצעים את השינוי בפועל.
גיבור הסיפור הוא טכנאי בשם אנדרו הארלאן, שמגלה שהוא חלק מלולאת זמן. הוא גורם ליצירת הכלזמן בכך שהוא שולח לעבר צעיר אלמותי, ברינסלי שרידאן קופר, שימציא שם את הכלזמן. הארלאן אוהב לחקור את הפרהיסטוריה, ההיסטוריה לפני המצאת הכלזמן, שחל איסור לשנותה. באחת מעבודותיו מתאהב הארלאן באישה רגילה בשם נויס, מהמאה ה-482. מאחר שהמאה עומדת להשתנות בקרוב, הארלאן מבצע פשע ומחלץ את נויס מהמציאות, לוקח אותה איתו אל הכלזמן, בתקווה שאיש לא ישים לב.
הארלאן בטוח שהממונה עליו, טוויסל, רוצה לקחת ממנו את נויס ולכן הוא מאיים שיחבל בתהליך שליחתו של קופר, ממציא הכלזמן, לעבר. בסופו של דבר הוא מממש את איומו, וגורם לכך שקופר ישלח למאה העשרים במקום למאה העשרים וארבע. כעת, אם הארלאן וטוויסל לא יצליחו לתקן את המצב, הכלזמן לא יומצא וכל העתיד ישתנה באכזריות.
הארלאן מסיק שהדרך היחידה של קופר לתקשר עם אנשי הכלזמן היא להטמין מודעה במקום שרק הם יוכלו לשים לב. הוא מעלעל בארכיון של שבועונים מהמאה העשרים ומאתר מודעה עם ציור של פטריית עשן ואמרה בעלת אקרוסטיכון 'אטום'. מאחר שהמודעה פורסמה ב-1932, לפני המצאת פצצת האטום, מבין הארלאן שזוהי הודעה מקופר. עם זאת, לפני שיהיה מוכן לגלות זאת לטוויסל, הוא דורש שילכו לחלץ את אהובתו נויס מהעתיד בו הטמין אותה.
הארלאן חוזר עם נויס ל-1932, שם מגלה שהיא לא בת המאה ה-482 אלא סוכנת מהעתיד, אליו לא ניתן להיכנס עם הכלזמן. היא מספרת להארלאן שהמצאת הכלזמן גרמה לכך שבני האנוש לא יפרצו אל הכוכבים ויקימו אימפריה גלאקטית, ולכן חייזרים השתלטו על הגלקסיה וגרמו לאנושות לגווע. נויס נשלחה לעבר כדי לבטל את המצאת הכלזמן. הארלאן ונויס גורמים לכך שפצצת האטום תומצא במאה העשרים ולא שנים רבות לאחר מכן, מה שיגרום לאנושות לצאת אל הכוכבים ולא להמציא את הכלזמן.

קשר לסדרת המוסד

כמה רמזים בספרים פאתי המוסד וסדרת האימפריה רומזים שייתכן כי הסוף של קץ כלזמן גרם ליקום של סדרת המוסד להתרחש. אסימוב העיר כי תכנן לקשר בין קץ כלזמן לסדרת המוסד, אך הוא נפטר לפני שהספיק לעשות זאת.
קרין בן-יוסף

ביוגרפיה

בן-יוסף נולדה בנס ציונה. החלה בלימודי המוזיקה בגיל שש בנגינת פסנתר וחליליות ובגיל 15 החלה לנגן בקרן יער. היא למדה בתלמה ילין ובתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים, שם למדה אצל בת-שבע רובינשטיין, אנדרה היידו ומיכאל וולפה. בצבא שירתה בחיל האוויר הישראלי.
בן-יוסף השלימה תואר ראשון ושני בניצוח באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ובבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב בהדרכת יבגני צירלין ומנדי רודן. 
בן-יוסף זכתה במקום הראשון בתחרות הניצוח "היידן" שנערכה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. בעקבות קונצרט הזכייה, בו ניצחה על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, הוזמנה להתמודד על תפקיד מנצחת הבית של התזמורת וזכתה במינוי החל מעונת 2007—2008 ועד עונת 2010—2011. 
באופרה הישראלית החדשה ניצחה על הפקות דון פסקואלה (2014) ורומיאו ויוליה (2016). כמנצחת אורחת היא ניצחה על תזמורות רבות בישראל ומחוצה לה, ובכלל זה הקאמר-פילהרמוני גראץ והתזמורת הסימפונית הממלכתית של סנט-פטרסבורג.
מדינות ארצות הברית

ארצות הברית היא פדרציה של 50 מדינות. אזרח של אחת המדינות הללו הוא בו-זמנית אזרח של המדינה שבה מקום מושבו ואזרח של האיחוד הפדרלי – ארצות הברית. כל אזרח בארצות הברית  חופשי לגמרי לעבור ממדינה למדינה בלא צורך באישור ממשלתי כלשהו (למעט במקרים ספציפיים של אדם הנמצא במאסר על תנאי).
חלוקת הסמכויות בין המדינה לפדרציה נקבעת על פי חוקת ארצות הברית. כל אחת מהמדינות, מרגע שאשררה את החוקה, העבירה חלק מסמכויותיה לשלטון הפדרלי, אך הותירה בידיה חלק מריבונותה. באופן עקרוני, תחומי המשפט (חקיקה פלילית ואזרחית וכן דיני המשפחה ודיני החברות), החינוך, הרפואה, התחבורה, התשתיות וביטחון הפנים נותרו בסמכות המדינות (אם כי – בתחומים מסוימים – במימון, לפחות חלקי, המועבר מהאוצר הפדרלי), בעוד החלטות בנוגע לסחר חוץ, חוקי הגירה, מדיניות צבאית ומדיניות בינלאומית עברו לידי השלטון הפדרלי.
במהלך השנים שונתה חלוקת הסמכויות בין המדינות לבין השלטון הפדרלי, והמגמה הכללית היא של ריכוז סמכויות, דהיינו העברת יותר ויותר סמכויות מהמדינות אל השלטון הפדרלי.
מארק המיל

ביוגרפיה

המיל נולד באוקלנד שבקליפורניה לסוזן וויליאם המיל, ולו שני אחים וארבע אחיות. אביו היה קפטן בצי האמריקני, ובעקבות כך המיל נאלץ להשתקע במספר מקומות, ביניהם יפן - שם סיים את לימודי התיכון. את לימודיו האקדמאים סיים המיל עם התמחות בדרמה במכללת לוס אנג'לס.
מאז 1978 המיל נשוי למרילו יורק ולהם שלושה ילדים.

תפקידים בסרטים וסדרות טלוויזיה

את הקריירה במשחק החל המיל בדיבוב בסדרת האנימציה "ג'יני" של חברת ההפקות "האנה-ברברה" בשנת 1973, ותפקידים בסדרות "The Texas Wheelers" משנת 1974, "בית חולים כללי", "One Day At A Time", ובגילום הבן הבכור בפרק הפיילוט לסדרה "על הורים וילדים" בשנת 1977, לפני שקיבל את תפקידו הידוע ביותר, לוק סקייווקר מסרטי מלחמת הכוכבים, החל מהסרט המקורי, פרק 4: תקווה חדשה. המיל זכה בפרס סאטורן בקטגוריית השחקן הטוב ביותר פעמיים, על משחקו בשני ההמשכים לסרט הראשון בסדרת מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית משנת 1980, ופרק 6: שובו של הג'די משנת 1983. ג'ורג' לוקאס, במאי הסרטים, הציע כי המיל יחזור לגלם את לוק סקייווקר בתפקיד דומה לזה של אובי ואן קנובי בסרט המשך, שיעביר את תורת הג'די לדור הבא של אבירי ג'דיי, אך ביטל זאת כהערת אגב . בשנת 2015 חזר המיל לשחק את דמותו של סקייווקר בסרט השביעי בסדרת מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר
ב-1980 הופיע המיל בסרט המלחמתי האדומה הגדולה ה-1. בשנת 1991 המיל הופיע בתפקיד אורח בסדרה "הברק", המבוססת על דמות הקומיקס פלאש, בתפקיד טריקסטר - תפקיד אותו הוסיף לגלם בסדרת האנימציה ליגת הצדק ללא גבולות. שנה לאחר מכן, הופיע המיל בסרט "סהרורים", על פי ספרו של סטיבן קינג, ובשנת 1995 בסרט "כפר הארורים" על פי ספרו של ג'ון וינדהם.
בשנת 2001 הופיע המיל בסרט ג'יי ובוב השקט מכים שנית, שבו השתמש בקול "הג'וקר" ואף התבדח על דמותו כלוק סקייווקר. בסרט זה הופיע המיל יחד עם שותפתו לסרטי מלחמת הכוכבים, קארי פישר, אם כי שניהם לא ידעו על כך בתחילה.
בשנת 2019 נתן את קולו לדמותו של צ'אקי בסרט "משחק ילדים", ודיבב בסדרת האנימציה "הילדים האחרונים בעולם" של נטפליקס.

דיבוב דמויות בסדרות אנימציה

המיל היה מזוהה רבות כלוק סקייווקר מסרטי מלחמת הכוכבים, ולכן חיפש לשנות את תדמית "הגיבור הטוב". את עבודתו כמדבב החל המיל בדיבוב דמותו של הג'וקר בסדרת האנימציה באטמן - הסדרה המצוירת, שעלתה לשידור בשנת 1992, כאשר הוא הוסיף לדבב את הדמות בסדרות הספין-אוף השונות, הסרטים ומשחקי המחשב שנעשו על באטמן, ולאחרונה אף את דמותו של הפושע טוני זוקו בסדרה "הבאטמן". בשנת 2002 עד 2008 דיבב בסדרת האנימציה "שם קוד: ילדי השכונה" ששודר בCartoon Network. בשנת 2004 עד 2006 דיבב בסדרת האנימציה "סופר רובוט צוות קוף למשימה צא!" את דמותו של המלך סקלטון. בהמשך דיבב מגוון רחב של נבלים מתוך סדרות אנימציה שנעשו על דמויות קומיקס כמו "הענק הירוק", "ספיידרמן", "ארבעת המופלאים", ובסדרות רבות אחרות כאנימניאקס, ג'נרטור רקס, סמוראי ג'ק, אוואטר, פינקי והמוח, טוטלי ספייס, בובספוג מכנסמרובע, איש משפחה ומשפחת סימפסון.

דיבוב דמויות ממשחקי מחשב

המיל השתתף בשלושה משחקי מחשב בשם "Wing Commander" בין השנים 1994–1997 (תפקיד שאותו גילם בהמשך פרדי פרינז ג'וניור בסרט "מפקדת כנף"), כמו גם דיבב מספר דמויות במשחק "Full Throttle", את וולברין במשחק "X2: Wolverine's Revenge" וכן מספר דמויות מ-"The Scorpion King: Rise of the Akkadian". המיל שב לדבב את הג'וקר פעם נוספת במשחקי המחשב "Batman: Vengeance", "באטמן ארקהם אסיילום", "באטמן ארקהם סיטי" ו"באטמן ארקהם נייט".
מקויה

מָקוּיה (ביפנית: キリストの幕屋, מילולית "אוֹהֶל מוֹעֵד", או "משכן", ובהיגוי עממי שגוי בישראל מקוֹיה) היא תנועה דתית יפנית, שנוסדה ב-1948 על ידי איקורו טשימה. אחד מעקרונותיה המרכזיים הוא התמיכה בעם ישראל ובמדינת ישראל.

על התנועה

מרכזה של תנועת המקויה בעיר טוקיו, יפן. אנשיה מאורגנים בכ-200 קהילות, רובן ביפן, אך גם בארצות הברית, קוריאה וטייוואן. מספר אנשיה נאמד בכ-50 אלף. ביטאונה מופץ בכל חודש בכ-300 אלף עותקים. אנשי המקויה חוגגים חגים נוצריים כחג המולד, הפסחא והפנטקוסט, אך מציינים גם את ערב הפסח היהודי, חג הסוכות שבו הם נוהגים לעלות לרגל לירושלים, ועוד. למקויה אין ממסד דתי ואין מצוות בכתב.
התפילה מונהגת על ידי מדריך ומלווה בשירים רבים, הכוללים מזמורי תהילים ושירים עבריים וכן שירים שחוברו על ידי אנשי התנועה. השיר הישראלי העיקרי של המקויה הוא ירושלים של זהב של נעמי שמר. למקויה תזמורת פילהרמונית המנגנת מנגינות יהודיות, כליזמר וישראליות, בסגנון קלאסי. תזמורת זו הוציאה תקליט. כמו כן יש להם תיאטרון המציג הצגות יהודיות וישראליות, ככנר על הגג, ולהקות מוזיקה המבצעות בין היתר חזנות. פעם בעשור הם נוהגים לממן מופע נגינה משותפת עם התזמורת הסימפונית ירושלים. שולי נתן הופיעה עם לחנה של מרים מיאורה (בת התנועה) למלים 'והוא יושיעני' (מתוך תהלים נ"ה) עם בנות המקויה.
אנשי המקויה מעניקים לחלק מילדיהם שמות תנ"כיים וישראליים.

קשרים עם ישראל

אנשי התנועה נוהגים לעלות לרגל לישראל ולשלוח נציגים לאירועים ישראליים. בחג הסוכות מגיעה משלחת גדולה להשתתפות בצעדת העמים בירושלים. מסע זה מגיע לשיאו בטקס מיוחד הנערך בכותל המערבי.
חלק מצעירי המקויה מגיעים לתקופת לימוד בישראל ומאמצים בה שם ישראלי. הם מטיילים בארץ, כדי להכיר את ההיסטוריה ואת המקומות הקדושים ליהודים ולנוצרים. הם לומדים עברית באולפן בקיבוץ חפציבהובקיבוץ משמר העמק במטרה להגיע ליכולת לקרוא את התנ"ך בשפת המקור. הקשר עם הקיבוץ החל ב-1962. לרגל היובל של הקיבוץ הקימה התנועה את "הגן היפני" בקיבוץ. בגן צמחים המוזכרים בתנ"ך לצד אלמנטים יפניים כגשר אבן, מנורות אבן (סורו), סוכת מנוחה לתה (אזומאיה), דגי קוי ופסלי עגור יפני. חלק מאנשי התנועה לומדים באוניברסיטאות ובמכללות בישראל.
מלבד המרכז בחפציבה, לתנועה ישנו מרכז נוסף בירושלים.
הקרן הקיימת לישראל נטעה ליד מצפה נטופה, בשלהי שנות השבעים, את "יער מקויה", לזכרו של טשימה. מאוחר יותר נטעה המקויה יער נוסף לזכרו של טשימה, ברמות, שבירושלים. עם הקמת שכונת המגורים "רמת שלמה", הועתק יער זה לשער הגיא. מתחם נטיעה חדש לאנשי הקבוצה, המקפידים על נטיעת עץ כחלק מביקורם בישראל – הוקצה בשנות האלפיים בצומת גולני.
בשנת 2011 התקבלה משלחת של המקויה בכנסת.
מאמיני המקויה מרבים להשתמש בסמלים ישראליים, כגון מנורת שבעת הקנים ודגלי ישראל, ורבים מהם עונדים מגן דוד. הם מארגנים תפילות, תרומות, ואירועי הסברה ביפן למען מדינת ישראל.
מבצע כיתור

מבצע כיתור הוא מבצע שנערך במלחמת העצמאות, על ידי חטיבת גבעתי, ב-4 במאי 1948. במהלך המבצע נכבש השטח שליד המושבות מזכרת בתיה וגדרה, ובין היתר נכבשו שני כפרים שחלשו על דרכים חיוניות ליישוב היהודי: עאקיר שבה עברה הדרך החדשה לירושלים, וקאטרה, ששלטה על הדרך לנגב. המבצע היה חלק ממבצע רחב יותר, מבצע ברק.
נופים

היסטוריה

הקמת ההתנחלות החלה בשנת 1982, ביוזמה פרטית של איש העסקים דני וינמן, סוכן ביטוח שכיהן גם כסגן עיריית גבעתיים ואחר כך כמנכ"ל חברת הביטוח "שמשון". וינמן טען שרכש שטח קרקע בו היה מטע זיתים וחורשה מעל ואדי קנה, סמוך להתנחלות יקיר שהקמתה החלה שנה קודם. וינמן מכר שטחים ל-400 וילות ביישוב החדש במחיר מוזל תוך זמן קצר, אך נאלץ להפסיק את השיווק עד להסדרת רישום המקרקעין וקבלת האישורים הדרושים. כמו כן, רשות שמורות הטבע ביקשה להפסיק את העבודות ולשנות את התוכנית עקב הפגיעה בשמורת נחל קנה. בנוסף החברה הקבלנית שבנתה את היישוב, "זכריה דרוקר", נקלעה לקשיים ונרכשה על ידי חברת הבנייה ההסתדרותית סולל בונה, דבר שעיכב את העבודות.
ב-1984 נקלע יזם היישוב, דני וינמן, לקשיים כלכליים, חברתו "נופים מפעלים כלכליים בע"מ" התפרקה ובניית היישוב נפסקה. הקמת ההתנחלות חודשה ב-1988 בחסות משרד השיכון חלק מהמתיישבים החליטו לבנות את ביתם בעצמם. 100 משפחות שלקחו משכנתאות מבנק טפחות בעת הקמת היישוב נאלצו להמשיך לשלם אותן על אף שהבתים לא נבנו. לאחר מאבק משפטי ממושך שהגיע לדיון בבית המשפט העליון, אולץ הבנק לבטל את המשכנתאות.
נופים הוא יישוב כפרי ללא ועדת קבלה. ישנם מוסדות דתיים כגון מקווה ובית כנסת ושתי תנועות נוער: החילונית היא בית"ר והדתית היא בני עקיבא.
נופים וההתנחלות הסמוכה יקיר היו אמורות להיות יישוב אחד אך בשל חילוקי דעות בין המייסדים, הוקמו שני יישובים צמודים.
בשנת 1999 הוקם המאחז חוות יאיר שנמצא על חלק מאדמות היישוב. בשנת 2011 אושרה לראשונה תוכנית מתאר מקומית ליישוב על ידי שר הביטחון אהוד ברק.
בשנת 2013 הוגשו תוכניות לבניית כ-103 יחידות בפרויקט בשם "הבננה": בתים אותם ניתן להגדיל עם התרחבות המשפחה. בחודש דצמבר 2013 אישר שר הביטחון בחתימתו את תוכנית התב"ע לשטח ה"בננה". הבנייה החלה ב-2015.
בחודש מרץ 2014 רכשה חברת חמדת שומרון קרקע לבניית כ-100 יחידות דיור והחלה בשלבי תכנון ראשוניים.
בחודש יוני 2015 הגישו המנהל האזרחי והמועצה האזורית שומרון למינהל מקרקעי ישראל תוכנית להרחבת היישוב.
ביישוב שלושה גני ילדים,ואחד מהם זכה לפרס משרד החינוך לשנת 2008.
אליפות אוסטרליה הפתוחה

מועד ומיקום התחרות

עד שנת 1972, מיקום התחרות השתנה מדי שנה ונערך במספר ערים שונות ברחבי אוסטרליה. בין הערים המארחות היו מלבורן, סידני, בריזביין, פרת', אדלייד, קרייסטצ'רץ' (שבניו זילנד) והסטינג. תאריך ההתחלה של הטורניר השתנה אף הוא משנה לשנה והיה תלוי במזג האוויר בעיר המארחת. כך, לדוגמה, בשנת 1923 התקיים הטורניר בחודש אוגוסט מכיוון שנערך בעיר בריזביין, הידועה בחום ובלחות הרבה ששוררת בה בחודשי הקיץ (ינואר הוא חודש קיצי באוסטרליה). 
החל משנת 1972 הוחלט שהטורניר יתקיים במקום קבוע, ומלבורן נבחרה לעיר המארחת. מאז ועד שנת 1985 התקיים הטורניר בתאריכים משתנים בחודשים דצמבר וינואר. עד שנת 1977 הטורניר נערך בעיקר בחודש דצמבר, אך בשנה זו הוחלט להזיז את הטורניר כמה ימים קדימה ובשנה זו התקיימו שני טורנירים. המועד החדש לא צלח (ככל הנראה עקב היענות נמוכה של שחקנים מהדרג הגבוה להגיע לאליפות) ובשנים 1982 - 1985 הטורניר חל באמצע דצמבר. אולם בשנת 1986 הוחלט להזיז את הטורניר שוב, הפעם לאמצע ינואר וכך, כלל לא התקיים טורניר בשנת 1986, שכן במקום הטורניר של סוף 1986, נערך הטורניר בתחילת 1987. מאז ועד היום הטורניר נערך תמיד באמצע ינואר - מתחיל ביום ב' השלישי של חודש ינואר ומסתיים ביום ראשון כעבור כשבועיים (לא כולל טורניר המוקדמות).
האצטדיון המרכזי של הטורניר נקרא על שמו של רוד לייבר, מגדולי הטניסאים בהיסטוריה. עד לשנת 2009 היה זה האצטדיון היחיד בטורנירי הגראנד סלאם המאפשר לשחק כאשר יורד גשם, אך בשנת 2009 נבנה הגג החדש באצטדיון המרכזי בווימבלדון וכעת גם שם ניתן לשחק לאורך שעות הלילה ובמקרה של גשם, הגג נסגר.
האצטדיון שהושלם ב-1988 מכיל 15,000 מקומות. באליפות אוסטרליה, כמו באליפות ארצות הברית הפתוחה (אך בניגוד לטורניר וימבלדון ואליפות צרפת הפתוחה), מתקיימים משחקים בשעות החשכה לאור זרקורים, ובשנת 2005 נקבע תקדים בטורנירי הגרנד סלאם, כאשר משחק הגמר לגברים נערך בשעות הערב. 
בתחרויות הראשיות ליחידים וליחידות משתתפים 128 שחקנים ושחקניות, והזוכה בטורניר צריך לנצח ב-7 משחקים: הטוב מ-5 מערכות אצל הגברים, או הטובה מ-3 מערכות אצל הנשים. כמו כן מתקיימות תחרויות לזוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים, וכן תחרויות לנוער, לוותיקים ולנכים.

טניסאיות וטניסאים ישראלים באליפות אוסטרליה

בשנת 2007 הגיעה שחר פאר לשלב רבע הגמר, שבו הפסידה ב-3 מערכות והייתה רחוקה משחקון אחד מעלייה לחצי גמר, לסרינה ויליאמס מארצות הברית שזכתה באליפות. בשנת 2008 זכו בפעם הראשונה זוג ישראלים, אנדי רם ויוני ארליך, באליפות אוסטרליה הפתוחה בקטגוריית זוגות גברים. אותה שנה, פאר וויקטוריה אזרנקה מבלארוס הגיעו לשלב הגמר בקטגוריית זוגות נשים, שבו הפסידו לאחיות בונדרנקו מאוקראינה.

שיאני הזכיות ליחידים

(בעידן החדש שלאחר 1969 בלבד):
זכויות להט"ב ביפן

חקיקה בדבר גיל ההסכמה

גיל ההסכמה ביפן עומד על 13 שנים. אף על פי כן, לכל אחד ממחוזות יפן יש חוקים מסוימים, כמו "החוק להגנת צעירים" של טוקיו, האוסר על קיום יחסי מין עם צעירים מתחת לגיל 17. אין איסור דתי מובהק כנגד הומוסקסואליות במסורת הדתית של יפן: שינטו, בודהיזם וקונפוציאניזם. חוק שהוציא מעשי סדום אל מחוץ לחוק נחקק ב-1873, בראשית ימי תקופת מייג'י, על מנת לקרב את יפן למערכות החוקים המערביות, אך שבע שנים לאחר מכן בוטל החוק, בהתאם לקוד נפוליאון. מאז אין ביפן חוקים כנגד הומוסקסואליות, ולכן יחסי מין בהסכמה בין שני בגירים, בפרטיות, נחשבים חוקיים, ללא התחשבות בנטיות המיניות או במינם של המשתתפים.

זכויות אזרח

נטייה מינית אינה מעוגנת בחוקי זכויות האזרח, ולכן חברי קהילת הלהט"ב היפנית מנועים מבחינה משפטית מלטעון לאפליה על רקע זה במקומות עבודה, בדיור, במערכת הרפואית, בבנקאות וכו'.
אף על פי כן נותרים מקרי האפליה על רקע העדפה מינית נדירים יחסית ביפן. הומוסקסואלים, לסביות וטרנסג'נדרים שעבדו במערכת החינוך ויצאו מהארון לא נתקלו בבעיות. בנוסף, גם כוחות ההגנה העצמית של יפן הכריזו שהם אינם רואים בנטייה מינית נושא לדיון, וכל עוד אינה מעוררת בעיות, אין הגבלה על קבלת חברי קהילת הלהט"ב לכוחות ההגנה.
חוקת יפן מבטיחה שוויון זכויות ואוסרת על אפליה מכל סוג. עם זאת, ישנם חוקים, כמו חוק הדיור הציבורי, שלמעשה מונעים מזוגות חד-מיניים גישה לדיור ציבורי. בנוסף, הומוסקסואלים, לסביות וטרנסג'נדרים אינם זוכים להגנת החוק במקרים של התעללות, שכן גם החוק למניעת אלימות בתוך המשפחה והגנת הקורבנות אינו כולל את חברי הקהילה.
בשנים האחרונות אכן השתנה נוסח החוק לשוויון הזדמנויות מספר פעמים על מנת שיטפל בנושא האפליה וההטרדה על רקע מיני, אך הממשלה סירבה להרחיב את החוק לכלול גם אפליה על רקע זהות מינית או זהות מגדרית.
ב-2008 נחקק חוק ביפן המאפשר לאנשים שעברו ניתוח לשינוי מין לשנות את מינם ברשומות המדינה.

תמיכה פוליטית

זכויות הלהט"ב כמעט שאינן עולות בשיח הציבורי ביפן, והמפלגות הפוליטיות אינן נוקטות עמדה רשמית בנושא.  ב-2001 המליצה המועצה לקידום זכויות האדם, תחת משרד המשפטים, על שיני החוק האזרחי כך שיטפל בנושא הנטייה המינית, אך הדיאט לא קיבל את ההמלצה.
ב-2003 הייתה איה קאמיקאווה לפוליטיקאית הטרנסג'נדרית הראשונה שנבחרה למשרה ציבורית ביפן, האספה הציבורית של טוקיו. הפוליטיקאית קנקו אוצוג'י, חברת האספה הציבורית של מחוז אוסקה, יצאה מהארון במהלך מצעד הגאווה בטוקיו ב-2005.

נישואים

החוק האזרחי ביפן מגדיר נישואים כברית בין בני זוג ממין שונה בלבד. בני זוג חד-מיניים אינם רשאים להינשא, ולפיכך נמנעות מהם זכויות הנובעות מנישואים. אולם, ב-2009 אישר משרד המשפטים לזוגות חד-מיניים להינשא במדינה שבה לנישואים אלה מעמד חוקי, והממשלה תכיר בנישואים אלה.