google/wiki40b huggingface dataset:
שלום לך, עצבות (סרט)

תקציר העלילה

ססיל (ג'ין סיברג) היא נערה מתבגרת בת 17 המבלה את חופשת הקיץ בווילה לחוף הריביירה ביחד עם אביה רֵמון (דייוויד ניבן) וחברתו הנוכחית אלזה (מילן דמונז'ו).
רמון הוא אלמן אמיד שבחורות צעירות נמשכות אליו והוא מחליף אותן מדי פעם. בינו לבין ססיל יש יחסים פתוחים, הוא לא מסתיר את חברותיו מפניה והיא פונה אליו בשמו הפרטי.
אלזה צעירה מרמון בשנים רבות, אוהבת לבלות ולרקוד. שלושתם מבלים את החופשה בחוף ובמסיבות. ססיל מתקשרת עם פיליפ (ג'פרי הורן), סטודנט למשפטים וכולם נהנים מהחיים.
המצב מסתבך כאשר מגיעה למקום אן (דברה קר) שהייתה ידידתה של אשתו המנוחה של רמון. אן היא אשה בוגרת ונאה, מעצבת אופנה במקצועה. היא שואפת לפתח יחסים עם רמון האלמן, בן גילה. כשהיא מגלה את חברתו אלזה היא חושבת מיד לחזור אך נמלכת בדעתה.
היחסים בין רמון לאן מתפתחים והם מחליטים להתחתן. הם מודיעים זאת לססיל והיא מאחלת להם כל טוב באי רצון, משום שהיא חוששת שאן תעמוד בינה לאביה.
כאשר אן מוצאת את ססיל מתעלסת עם פיליפ היא פוקדת עליה להפסיק להתראות אתו ולהתרכז בלימודים. ססיל מחליטה אז לפגוע ביחסים בין אביה לאן. היא יודעת כי למרות הסכמתו של רמון לנישואים הוא עדיין בעל אופי של "פלייבוי".
לפי בקשתה מעמידים אלזה ופיליפ פנים כאילו הם זוג. כאשר רמון מבחין בהם, הוא מתחיל לקנא ויוזם פגישה עם אלזה. כאשר אן רואה אותם מתעלסים היא מזדעזעת, נכנסת למכוניתה וכעבור זמן קצר נהרגת כשהמכונית צוללת לים, בסיטואציה שלא ברור האם היא תאונה או התאבדות.
כעבור שנה - החיים נמשכים (בשחור-לבן), רמון מבלה עם בחורה חדשה וססיל רוקדת, אך עצובה בגלל האירוע הטרגי וחוסר התכלית בצורת חייה הנוכחיים. ברקע שרה זמרת (ז'ולייט גרקו) את השיר "שלום לך, עצבות".
הפרש ריבועים

במתמטיקה, הפרש ריבועים הוא ביטוי מהצורה .
הרצל חקק

הרצל אלדד חקק (נולד ב־1948), סופר ומשורר ישראלי. שימש יו"ר אגודת הסופרים העבריים בשנים 2003–2005 ו-2011–2015.

ביוגרפיה

נולד בבגדאד שבעיראק ב־1948, סמוך להכרזת העצמאות של מדינת ישראל, יחד עם אחיו התאום, בלפור. משפחתו עלתה לישראל ב־1950 והתגוררה בבתי סיידוף בירושלים. כבר בילדותם הרבו האחים הרצל ובלפור חקק לפרסם את יצירותיהם בעיתוני הילדים, כגון "הארץ שלנו".
בגיל 17 זכה בסגנות לחתן התנ"ך בחידון התנ"ך העולמי לנוער (1965), כשאחיו התאום, בלפור, זכה להיות החתן. בצה"ל היה לוחם בחטיבת גולני ולאחר מכן מש"ק סעד ומודיע נפגעים.
עבד כמורה בבית הספר בית חינוך בירושלים בין השנים 1975 עד 1983. 
ב-1981 הוצב במקום ה-14 ברשימת התחיה לקראת הבחירות לכנסת העשירית.
מאז 1988 פעל בהתנדבות בערי פיתוח ובכפרי ילדים.
נמנה עם מייסדי קבוצת הסופרים הציוניים בחסות המועצה הציונית. 
במשך עשור ניסה עם אחיו להתקבל לאגודת הסופרים, אך ללא הצלחה. לבסוף התקבל לאגודה ובין השנים 2003–2005 היה יו"ר אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל. בחודש מאי 2011 נבחר שנית לשמש כיושב ראש האגודה והוא כיהן בתפקיד זה עד לדצמבר 2015.
נשוי לדיצה, בתו של עמירם חרלף, ואב לשלושה בנים ובת, שחזרו בתשובה.
קוסינוס

הגדרה בסיסית

בהגדרתה הבסיסית ביותר, פונקציית הקוסינוס מציינת את היחס בין הניצב שליד הזווית ליתר במשולש ישר-זווית, כפונקציה של הזווית שליד הניצב הזה. הגדרה זאת מתייחסת רק לזווית בתחום שבין 0 ל-90 מעלות או  רדיאנים. משולשים עם זוויות זהות דומים ויחס הצלעות בהם תמיד זהה. לכן הקוסינוס של זווית מוגדר היטב.

הרחבה

במעגל היחידה ניתן להסתכל על רדיוס הנמתח מהמרכז לנקודה (x,y) כיתר של משולש ישר-זווית שניצביו ניצבים לצירים. מכיוון שאורך היתר הוא 1 נקבל שקוסינוס הזווית שבין ציר ה-x לרדיוס הוא בדיוק אורך ניצב המשולש המקביל לציר ה-x, כלומר שיעור ה-x של הנקודה (x,y).
עובדה זו מאפשרת להגדיר את פונקציית הקוסינוס לכל מספר ממשי: הקוסינוס של מספר  הוא שיעור ה-x של הנקודה על מעגל היחידה שהזווית בין הרדיוס הנמתח אליה לציר ה-x הוא  (ברדיאנים).

הפונקציה ההפוכה

הפונקציה ההפוכה לפונקציית הקוסינוס נקראת ארכקוסינוס ומסומנת  או . הפונקציה מוגדרת לערכים שבקטע
, וכיוון שפונקציית הקוסינוס אינה חד-חד-ערכית, ניתן להחליט איזה טווח ערכים היא תקבל. נהוג להגדיר אותה לטווח הערכים . הנגזרת שלה היא .
טווידלדם וטווידלדי

טווידלדם וטווידלדי (אנגלית: Tweedledum and Tweedledee; בתרגומה של רנה ליטוין: טידלדאם וטידלדי) הן דמויות המופיעות בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" (המוכר גם כעליסה בארץ המראה ועליזה בארץ המראה).

אצל קרול וטניאל

לפרסום הרב ביותר זכו כנראה טווידלדם וטווידלדי בעקבות הופעתם בספרו של לואיס קרול, עם איוריו של ג'ון טניאל, "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם". קרול תיאר אותם כשני אחים קטנים ושמנים, שלעולם אינם חולקים איש על רעהו, אפילו כשהם מחליטים להילחם זה בזה. 
במהלך הפרק הם מדקלמים לאליס את השיר סוס הים והנגר, מנהלים איתה דיון פילוסופי קצר בשאלה איזו משתי הדמויות שבשיר נתעבת יותר, מנהלים איתה דיון פילוסופי נוסף שבו הם טוענים שהם והיא קיימים רק בחלומו של המלך האדום, ולבסוף הם למעשה ממחיזים את שיר הילדים: מסכימים לערוך ביניהם קרב (שלעולם לא נערך בפועל), ונמלטים בבהלה למראהו של עורב שחור ענק. 
ג'ון טניאל צייר אותם כתאומים, ומרטין גרדנר בספרו "אליס המוערת" מחזק פרשנות זו.
פאול גולדמן

ביוגרפיה

גולדמן נולד בבודפשט, הונגריה, סיים בית ספר תיכון, הוריו ובני משפחה אחרים נרצחו בשואה. ב- 1940 עלה לארץ ישראל עם רעייתו דינה. (ילידת 1909, צ'כיה).
עם בואם לארץ נכלאו בני הזוג גולדמן במחנה המעצר בעתלית. עם שחרורו, לאחר כחודשיים, התגייס גולדמן לצבא הבריטי, נפצע בקרבות המצור על טוברוק, נגד כוחותיו של ארווין רומל. 
לאחר שיחרורו מהצבא, עקב פציעתו החל להתפרנס מצילום עיתונות עבור סוכנויות עיתונים בינלאומיים. בהמשך עבד כצלם עבור קרן קיימת לישראל, קרן היסוד, ומשנות החמישים כפרילנסר עבור העולם הזה.
גולדמן שלט באנגלית, גרמנית, הונגרית וכמעט לא דיבר בעברית.
בכ"ט בנובמבר 1947 נולדה בתו היחידה בבית החולים הדסה (תל אביב). דוד בן-גוריון הציע לקרוא לתינוקת "מדינה".
בשנת 1947 גילם גולדמן תפקיד משני של עולה חדש בסרט בית אבי (1947), של הבמאי הרברט קליין.
גולדמן התגורר ברח' חובבי ציון 5 בתל אביב, במשך עברו בני הזוג גולדמן לבית נחמיה ולכפר סבא לדירת שיכון.
בשנת 1949 יצא גולדמן לעדן לצלם את מבצע העלאת יהודי תימן. ב-1954 היה גולדמן הצלם הראשון שהגיע לאוטובוס הפגוע במעלה עקרבים, מה שנודע בשם טבח מעלה עקרבים.
גולדמן השתתף בתחרויות קליעה למטרה.
גולדמן נפטר ב-29 בנובמבר, שנת 1986. גולדמן נטמן בבית העלמין הישן בכפר סבא.

אוסף הנגטיבים של גולדמן

את אוסף הנגטיבים רכש בשנת 2001 איש העסקים האמריקאי ספנסר פרטריץ אשר יזם ומימן את התערוכה "פאול גולדמן, צלם עיתונות 1943-1961" במוזיאון ארץ ישראל. 
אוצר התערוכה היה הצלם שלמה ערד,,
מוסה (פקיד מצרי)

מוסה (בתעתיק לאנגלית: Mose) היה פקיד מצרי בימי רעמסס השני במהלך המאה ה-13 לפנה"ס. לא ברור מה היה תפקידו המדויק בחצרו של הפרעה אך ידוע כי הוקמה לכבודו אסטלה שנתגלתה בקנטיר וכיום מוצגת במוזיאון Roemer- und Pelizaeus-Museum Hildesheim  שבגרמניה ומתוייגת כ: "nr 374", האסטלה מתארת סצנה בה המלך מחלק למוסה שעומד לפניו פריטי יוקרה שמעידה על הכבוד הרב שרכש לו המלך בימיו.
מוסה היה חייל של רעמסס השני בעברו וכונה "אהובו של אתום". הכתובת על האסטלה היא כדלקמן: "המלך בעצמו נותן כסף ואת כל הדברים הטובים מבית המלך, בגלל שהמלך מרוצה מדיבור פיו", רעמסס פונה לחיילים ואומר להם: "אני מאחל שתראו ותעשו את מה שהוד מלכותו אוהב, כמה נפלאים הדברים שהוא (מוסה) עשה! נהדר, נהדר!".
שמו של מוסה מוזכר לרוב בהקשר לחקר יציאת מצרים כאשר חוקרים מנסים לטעון כי יש בסיס במצרית עתיקה לשמו של משה.
קנדי דרלינג

חייה המוקדמים

קנדי דרלינג נולדה ברובע הקווינס בניו יורק, לתרזה וג'יימס סלטרי. אביה היה אלכוהוליסט אלים, והוריה התגרשו בצעירותה. לאחר הגירושין, חיה דרלינג עם אמה בלונג איילנד.
בילדותה, הרבתה דרלינג לצפות בטלוויזיה ובסרטים הוליוודיים ישנים, ולמדה לחקות את השחקניות האהובות עליה, ביניהן ג'ואן בנט וקים נובאק. בשנת 1961 דרלינג נרשמה לקורס קוסמטיקה בבית ספר מקומי, והחלה להסתובב בחוגי הקהילה הגאה באזור. כאשר אמה עימתה אותה עם השמועות לפיהן נהגה דרלינג ללבוש בגדי נשים ולפקוד בר גאה מקומי בשם "ההיילופט", דרלינג עזבה את החדר וחזרה בלבוש נשי. מאוחר יותר, כשתיארה אמה את המאורע אמרה "אז ידעתי... שלא אוכל לעצור אותו. קנדי הייתה יפה ומוכשרת מדי". בשנת 1963 החלה דרלינג לקבל זריקות הורמונים כחלק מתהליך השינוי המגדרי שלה.

קריירה קולנועית

דרלינג פגשה את וורהול לראשונה בשנת 1967 במועדון לילה בו בילתה עם ג'קי קרטיס. קרטיס הזמינה את וורהול למחזה "פאר וזהב" שכתבה וביימה, בו כיכבה דרלינג לצד רוברט דה נירו ששיחק שישה תפקידים שונים. לאחר מכן וורהול ליהק את דרלינג לתפקיד קטן בסרטו Flesh משנת 1968, ובשנת 1971 כיכבה דרלינג בסרטו של וורהול Women in Revolt, סרט פארודיה על התנועה הפמיניסטית. צילומי הסרט נמשכו יותר מהצפוי, ולאחר יציאתו לאקרנים בשנת 1972 קיבל ביקורות גרועות, ועורר את חמתן של פעילות פמיניסטיות שהגיעו להפגין בהקרנת הבכורה שלו.
דרלינג המשיכה לשחק במספר סרטים עצמאיים, ביניהם "כמה מחברי הטובים ביותר" ואף הופיעה בהופעת קמע בסרט "נערת הטלפון והבלש". בסוף שנת 1971 טסה דרלינג לווינה שם השתתפה בשני סרטים של הבמאי וורנר שרוטר.

מותה

דרלינג נפטרה ב-21 במרץ 1974, כשהיא בת 29 בלבד, ממחלת הלימפומה. במכתב שכתבה לפני מותה, אותו מיענה לוורהול ולמעריציו, כתבה דרלינג "לצערי, לפני מותי לא נותרה תשוקה לחיות... אני כל כך משועממת, משועממת למוות, אפשר לומר. הידעתם שלא אוכל לשרוד? אני תמיד ידעתי. הלוואי שיכולתי לפגוש את כולכם בשנית". קהל גדול הגיע להלוויתה של דרלינג, והיא הוספדה בידי השחקנית ג'ולי ניומר.

הנצחה

בפברואר 2010 הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין סרט תיעודי על חייה של דרלינג בשם Beautiful Darling. דרלינג הופיעה כדמות במספר סרטים, ביניהם הסרט "אני יריתי באנדי וורהול" שמבוסס על חייה של ואלרי סולאנס.
דרלינג היוותה השראה לשיר "קנדי אומרת", הפותח את האלבום "הוולווט אנדרגרוונד" של להקת הוולווט אנדרגראונד.
שלומציון (בת הורדוס)

שלומציון (Salampsio; נולדה בשנת 33 לפנה"ס) הייתה בתו הבכירה של הורדוס מלך יהודה מאשתו השנייה, מרים החשמונאית.
לשלומציון היו מאמה שלושה אחים, אלכסנדר, אריסטובולוס ואח נוסף שהתחנך ברומא ונפטר שם, ואחות, קיפרוס.
הורדוס אירס את שלומציון לאחיו, פירורא, לאחר שאשתו נפטרה, אולם פירורא התחמק מנישואין אלה כי התאהב בשפחתו, והורדוס השיא אותה לפצאל, בנו של פצאל, אחיו.
לשלומציון ופצאל היו חמישה ילדים: אנטיפטרוס, אלכסנדר, הורדוס, אלכסנדרה וקיפרוס. אלכסנדרה נישאה לטימיוס איש קיפרוס, שמוצאו ממשפחה מיוחסת. היא נפטרה ללא ילדים. קיפרוס נישאה לאגריפס הראשון ולהם היו ארבעה ילדים: אגריפס השני, ברניקי, מרים ודרוסילה.
צ'אק גראסלי

ביוגרפיה

גראסלי נולד בעיר ניו הרטפורד שבאיווה ללואיס ארתור ורות' (לבית קרואין) גראסלי. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון העירוני. באוניברסיטת צפון איווה, שנקראה באותה עת בשם המכללה להוראה של מדינת איווה (Iowa State Teachers College), קיבל תואר ראשון ב-1955 והיה למוסמך אוניברסיטה ב-1956. בעתו סטודנט, הצטרף לאחווה החברתית-מקצועית אלפא גמא רו. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבד בבתי חרושת אחדים באיווה, תחילה כחותך פחי מתכת ולאחר מכן כעובד פס ייצור. הוא שקד על לימודי דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת איווה, אך בסופו של דבר לא השלים את התואר הנדון לעיל.
גראסלי ייצג חלקים ממחוז בטלר בבית הנבחרים של איווה מ-1959 עד 1975. לאחר מכן הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השלישי של איווה. ב-1980 נבחר לסנאט של ארצות הברית תוך שהוא גובר על הסנאטור הדמוקרטי המכהן. במרץ 2009, במסגרת שערורייה בה היו מעורבים מנהלים בחברת AIG ובמסגרתה קיבלו מענקי שכר על חשבון משלם המיסים למניעת קריסתה של AIG, המליץ לבכירי החברה לנקוט בגישה היפנית, להתנצל בפומבי ואז להתפטר או להתאבד. ב-2015 החליף את פטריק לייהי בראשות ועדת המשפט של הסנאט. כיושב ראש הוועדה, זימן את בנו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, דונלד טראמפ ג'וניור, להעיד בפני ועדת המשפט בעניין התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
גראסלי הוא הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר בסנאט של ארצות הברית עם פרישתו של אורין האץ' ובעקבות התפטרותו של ת'אד קוקרן. בינואר 2019 מונה לנשיא הזמני של הסנאט.
יעקב מושלי

ביוגרפיה

יעקב מושלי נולד ב-1885 בשכונת נווה צדק שביפו. הוריו היו זרח אלתר מושלי ויוכבד (לבית פישמן). השלים לימודי תיכון בבית ספר אליאנס ביפו ונסע ללימודים גבוהים בגרמניה, שם הוסמך כמהנדס מכונות.
ב-1908, כשחזר מגרמניה, החל לעבוד בתעשיית המתכת בארץ (מפעל ל. שטיין ושות' ביפו ומפעלי וילבושיץ ומילר בחיפה).
ב-1910 הוזמן על ידי הממשלה הטורקית לסייע בסלילה ואחזקה של מסילת הרכבת החיג'אזית מדמשק למדינה, ולשם כך נסע תכופות למדינות ערב שלאורכן עברה המסילה. מושלי המשיך בעבודתו גם בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ועל כך זכה באותות הערכה מהשלטונות העות'מאנים.
לאחר המלחמה וכיבוש הארץ על ידי הבריטים, המשיך מושלי לעבוד בחברת הרכבות, ונשלח על ידי השלטונות לייצג את הרשויות היהודיות בארץ בוועדה לחלוקת רכבות חג'אז בין המדינות היורשות את הקיסרות העות'מאנית. המשיך לעבוד בחברת הרכבות עד שנת 1933 ויצא לפנסיה ב-1934.
לאחר פרישתו הקים וניהל את מפעל המים של מפרץ חיפה. במסגרת תפקידו הניח קו מים מנחל שיח אל תחנת הרכבת חיפה מזרח. בנוסף הקים ב-1937 תחנת שאיבה וצנרת מים שסיפקה מים למגדל מים שנמצא בכיכר היינריך היינה.
מושלי שימש כיושב ראש "ועד הר הכרמל" וייסד שכונה על הכרמל שנקראה על שמו "שכונת מושלי" ובה בנה בתים בשיטה מיוחדת שפיתח. שיטת הבניה התבססה על ניצול מקסימלי של השטח והתאמת הבניינים לתנאים הסביבתיים כשהמבנים בנויים בצורת צלב. כיום נקרא הרחוב "שושנת הכרמל" כהד לאותם בתים. ב-1997 קראה עיריית חיפה רחוב על שמו במפרץ חיפה.
היה בין מייסדי "חובבי הבמה העברית" ביפו, ולאחר מכן היה ממקימי התיאטרון העברי בארץ, יחד עם מנחם גנסין, אליעזר פפר ואשר זליג ארליך. 
בתקופת לימודיו בגרמניה נשא לאשה את מלני לבית כהן ולזוג נולדו 2 ילדים (רות ותיאודור). אחותו של יעקב, שרה, נישאה לתעשיין אבא נאמן. מושלי נפטר ב-1960 בציריך שבשווייץ.
קס ואן דונגן

אודות

ואן דונגן נולד בדלפשוואן (Delfshaven) שבפאתי העיר רוטרדאם. בשנת 1892, כשהוא בן 16, החל ללמוד באקדמיה לאמנות יפה ברוטרדאם. בתקופה הזאת נהג לפקוד את רובע החלונות האדומים בנמל העיר ולצייר סצנות של מלחים וזונות.
בשנת 1897 חי מספר חודשים בפריז ובדצמבר 1899 חזר אליה, ושם נישא בשנת 1901 לציירת אוגוסטה פריטינגר (Augusta Preitinger). הזוג התגרש בשנת 1921. הוא הציג בפריז והשתתף בתערוכה בשנת 1905 עם אנרי מאטיס וציירים אחרים אשר הצבעים החזקים שבהם השתתפו זיכו אותם בכינוי "החיות הפראיות" אשר ממנו הכינוי פוביזם לקבוצה בצרפתית. במשך תקופה קצרה היה חבר בקבוצה הגרמנית האקספרסיוניסטית "הגשר". 
ב-1906 עבר הזוג לרובע המונמארטר בפריז, שם התחברו עם פבלו פיקאסו וחברתו פרננד אוליביה.
ב-1926 הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי ובשנת 1927 הוענק לו אות מסדר המלך הבלגי. בשנת 1929 החלו להציג את יצירותיו במוזיאון לוקסמבורג בפריז וזכה לאזרחות צרפתית.
בשנת 1968 נפטר בביתו במונטה קרלו.
שנות ה-70 של המאה ה-5

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון

רקע משפחתי

אנטיגונוס נולד בשנת 263 לפנה"ס. הוא היה בנם של דמטריוס "הנאה" ושל אשתו הראשונה אולימפיאס, אצילה יוונית מהעיר לאריסה. סבו היה דמטריוס פוליורקטס וסבתו הייתה פתולומאיס, בתו של תלמי הראשון מלך מצרים. דודו היה אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון ודודתו הייתה סטרטוניקה מלכת הממלכה הסלאוקית. היה לו אח בשם איכאקראטס, שהיה אביו של אנטיגונוס. אביו מת בקירנה בסביבות שנת 250 לפנה"ס.

מלך מוקדון

בשנת 229 לפנה"ס מת בן דודו דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון, שהותיר מאחוריו ילד בן תשע בשם פיליפוס. האצולה והצבא סברו שהמצב הפוליטי במוקדון תנודתי מדי בשביל שניתן יהיה להמתין עד שפיליפוס יתבגר, ולפיכך הוחלט למנות את אנטיגונוס, שהיה המועמד הפוטנציאלי היחיד, כעוצר הממלכה וכסטרטגוס. אנטיגונוס אף נישא לאמו של פיליפוס, המכונה אצל אוסביוס כריסאיס (Chryseis), אולם מזוהה בידי חלק מהחוקרים עם פתיה, נסיכת אפירוס.
אנטיגונוס המשיך במפעלו של קודמו והביס את שבטי הדארדאנים והתסלים שתקפו את מוקדון מצפון. לדברי יוסטינוס: "הוא לא רק שמר על כבודם של המוקדונים, אלא גם הוסיף לו". אולם לאחר הניצחון, התעוררו חילוקי דעות בין האצולה המוקדונית, שרצתה להוסיף על סמכויותיו של אנטיגונוס ולמנותו כמלך לכל דבר, לבין מפקדי הצבא המוקדוני שרצו להגביל את סמכותו לתפקיד סטרטגוס בלבד. מרד פרץ בעיר הבירה פלה וההמונים והצבא צרו על הארמון המלכותי. אנטיגונוס בתגובה, יצא מהארמון וניצב מול המורדים לבדו, לא חמוש. הוא השליך לכיוונם את סמלי המלכות שלו, וציווה עליהם למסור אותם לאדם אחר אשר בו יבחרו למלכם. בתום דין ודברים סוער, הסכימו החיילים לקבל עליהם את אנטיגונוס כמלכם. סביר להניח שפיליפוס מונה במקביל כיורש העצר שלו.
מיד עם עלותו לשלטון, נאלץ פיליפוס להתמודד עם החלטות קשות וגורליות. פולייס רבות מרדו בשלטון המוקדוני והשיגו עצמאות, והרפובליקה הרומית תפסה מאחזים באיליריה. למרבה ההפתעה, אנטיגונוס לא בחר לצאת כנגד הערים המורדות, ובמקום זה יצא למסע להרחבת שלטונה של מוקדון בים האגאי. לא ברור כנגד איזו מעצמה כוון המסע, יש חוקרים המצביעים על מצרים התלמיית, בעוד אחרים סוברים שהוא כוון כנגד האימפריה הסלאוקית או פרגמון. הוא הצליח להביא תחת מרותו חלק מקאריה, וכרת בריתות עם ערים שונות בכרתים וכן עם רודוס. הצלחות אלו הצטיירו ביוון גופא כמרשימות למדי, והבהירו היטב ליוונים מי השליט האמיתי בארצם.
דודו דהאן

קריירה ככדורגלן וכמאמן

דהאן נולד וגדל בשכונת בקעה בירושלים ובגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של הפועל ירושלים, בה שיחק לאורך רוב הקריירה שלו כבלם. לאחר שהסתכסך עם המאמן יוסי מזרחי עזב דהאן את הפועל ירושלים ובשנת 1998 חתם בקבוצת הפועל בית שאן. בתום עונתו השנייה בקבוצה ירד עמה לליגה הלאומית, ובקיץ 2000 חתם במדי האלופה ומחזיקת הגביע הפועל תל אביב. דהאן לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, ובעונתו השנייה במועדון נפצע כשנתקל בקורת השער במשחק ליגת המילואים, וקרע את הרצועה הצולבת בברכו. דהאן שולב בצוות המקצועי של הפועל תל אביב ולאחר שניסה לחזור לשחק בקבוצת נעוריו הפועל ירושלים פרש לבסוף ממשחק פעיל. בשנת 2007 החל לשמש כסוכן שחקנים ובמקביל מונה למאמנה של הכח עמידר רמת גן, אך בשנת 2009 עזב את התפקיד.

פעילותו כסוכן שחקנים

דהאן נחשב לאחד מסוכני השחקנים הגדולים והמשפיעים בישראל ובבלגיה. בשנת 2007 היה דהאן אחראי להעברתם של גילי ורמוט וסלים טועמה מהפועל תל אביב לגנט וסטנדרד ליאז' בהתאמה. דהאן המשיך לעבוד בתחילת דרכו בישראל ובבלגיה והעברותיהם של רמי גרשון (סטנדרד ליאז'), איתן טיבי (שרלרואה) ועומר גולן (לוקרן) היו חלק מעסקאותיו הראשונות שעשה בבלגיה.
בשנת 2010 רשם דהאן מספר העברות שיא של שחקנים ישראלים לליגת העל הבלגית, כשהחתים את שלומי ארבייטמן בגנט ששילמה עבורו 1.5 מיליון אירו, והחתים את ליאור רפאלוב בקלאב ברוז' ששילמה עבורו 2.5 מיליון אירו. באותה השנה פעל דהאן להעברתו של בירם כיאל ממכבי חיפה לסלטיק הסקוטית, ושנתיים לאחר מכן, העביר למועדון הסקוטי גם את אפה אמברוז הניגרי ששיחק במועדון ספורט אשדוד. בקיץ 2013 היה דהאן אחראי להחתמתו של המאמן גיא לוזון בסטנדרד ליאז'. דהאן הפך בעבר את מאור מליקסון לשחקן הישראלי הראשון בליגת העל הפולנית ואת סנטיהו סלליך לישראלי הראשון בליגת העל הסלובנית.
שיבה מאוחרת

שיבה מאוחרת, או מוטיב השיבה הביתה, או נוסטוס  (מיוונית: νόστος, שיבה הביתה) היא נושא החוזר רבות ביצירות ספרותיות. זהו מוטיב ספרותי המשמש לקידום העלילה, תוך יצירת עוגן להשוואה עם יצירות ספרותיות אחרות המשלבות עיסוק בנושא, ולפתרונות של מחברים אחרים למפגש כזה.

תוכן המוטיב

שיבה מאוחרת ביצירה ספרותית מתארת בדרך כלל חזרה של גיבור לכור מחצבתו, לביתו אותו עזב לפני זמן רב ולעיתים קרובות לאשתו, אותה השאיר ממתינה בביתו. המיוחד בחזרה הזו הוא שהיא מתרחשת זמן רב לאחר העזיבה, ובנסיבות בהן לא ברור אם יש לגיבור סיבה טובה לשוב או שבביתו לא מחכה לו דבר, כיוון שמשפחתו כבר התייאשה מלחכות לו או שנוף מולדתו השתנה לבלי הכר. לעיתים קרובות מדובר בשיבה פיזית, אך לעיתים זוהי שיבה "רוחנית" לשלב קודם בחיי הגיבור. חזרה כזו מניבה לעיתים קרובות תוצאות עגומות ותחושה של כישלון אצל הגיבור. לעיתים מתווספת לשיבה תובנה מאוחרת של הגיבורים (זה השב ואלה שחיכו לו) אודות אופיים וטיב היחסים ביניהם, במקרים אחרים השיבה אינה מתממשת, ורק הגיבור השב מודע לחזרתו.

האודיסאה

האודיסאה תרמה לעולם הספרות את מוטיב השיבה המאוחרת, ובה הוא מופיע לראשונה. 
בספרות המערבית נעשה שימוש במוטיב זה באופן המהדהד לעיתים קרובות את סיפורם של אודיסאוס ורעייתו פנלופה. לקראת סוף היצירה חוזר אודיסאוס הביתה ומתגלה לאשתו פנלופה. באודיסאה החזרה הביתה מצליחה ואודיסאוס מתאחד עם אשתו הנאמנה. למרות שזהו מקור המוטיב, הרי שכאמור בדרך כלל שיבה מאוחרת אינה מובילה להתפתחות עלילתית חיובית.
תסמונת גמילה מאלכוהול

פיזיולוגיה ומטבוליזם של אלכוהול

אלכוהול מתייחס לקבוצה גדולה של מולקולות אורגניות בעלות קבוצת הידרוקסיל- OH המחוברת לאטום פחמן. אתנול הוא הצורה השכיחה של אלכוהול. כ-10% מהאלכוהול הנצרך נספג מהקיבה והיתר מהמעי הדק. רמות השיא של אלכוהול מגיעות תוך 30 עד 90 דקות בדם. כ-90% מהאלכוהול האמור עובר מטבוליזם בכבד על ידי אוקסידציה, השאר בכליות ובריאות. קצב החמצון בכבד קבוע, ולא תלוי בדרישות הגוף, כאשר בממוצע הגוף מבצע מטבוליזם של אלכוהול בקצב של 15 מ"ג לד"ל פר שעה (ואצל אלכוהוליסטים הקצב גבוה יותר כתוצאה מ- upregulation של אנזימים). המטבוליזם נעשה באמצעות שני אנזימים- אלכוהול דהידרוגנז שגורם להפיכה מהירה יותר של אלכוהול לאצטיל-אלדהיד (חומר טוקסי), והאנזים אלדהיד דהידרוגנז שהופך אצטיל אלדהיד לחומצה אצטית. לנשים יש לרוב כמות נמוכה יותר של אנזימים (בעיקר בראשון) מה שמביא לעליה בשכיחות של הרעלה אצל נשים יותר מאשר אצל גברים.

מאפיינים של תסמונת הגמילה

מכיוון שלאלכוהול יש השפעה מדכאת על מערכת העצבים המרכזית, תסמונת הגמילה מאלכוהול מאופיינת בסימנים וסימפטומים אקסיטטורים (כלומר, ההפך ממדכאים) המופיעים שעות ספורות לאחר הפסקת השתייה, בחולה השותה אלכוהול באופן קבוע ובכמויות גדולות. 
הסימנים והסימפטומים של גמילה מאלכוהול נובעים מפעילות יתר של המערכת האוטונומית וכוללים: רעד (תוך 6 שעות), בחילה והקאה, חרדה, טכיקרדיה, הזעה, ופרכוסים מסוג גרנד מל. כמו כן יכולות להופיע הזיות/אשליות חולפות/דלוזיות (תוך 10 שעות).

אבחנה

על פי ה-DSM-IV-TR, קריטריונים דיאגנוסטיים לגמילה מאלכוהול כוללים את הבאים:
A.הפסקה או הפחתה של שימוש כבד וארוך באלכוהול. 
B.שניים או יותר מהתסמינים הבאים, המתפתחים בתוך שעות עד ימים לאחר קריטריון A:
i.היפראקטיביות של המערכת האוטונומית (הזעה, דופק מעל 100 פעימות)
ii.עלייה ברעד בידיים
iii.אינסומניה
iv.בחילה או הקאה
v.הלוצינציות ראיה, שמיעה או מישוש, או אילוזיות
vi.אגיטציה פסיכומוטורית
vii.חרדה
viii.התקפי פרכוס מסוג grand mal
C.הסימפטומים תחת קריטריון B מביאים למצוקה קלינית משמעותית או בעיה בתפקוד חברתי, תעסוקתי או תפקודים חשובים אחרים.
D.הסימפטומים אינם מוסברים על ידי מצב רפואי כללי ואינם נגרמים כתוצאה מהפרעה נפשית אחרת. 
תחת הגדרה זו יש לציין האם קיימות הפרעות בתפיסה (פרספציה). 
מבין סימפטומים אלו, תנועות של רעד לרוב מתפתחות תוך 6-8 שעות מהגמילה, הפרעות פסיכוטיות בתוך 12-24 שעות, ודליריום טרמנס בתוך 72 שעות עד שבוע. לעיתים תסמונת הגמילה מתפתחת ישירות לדליריום טרמנס.

טיפול בתסמונת גמילה

תסמונת גמילה מאלכוהול מטופלת במתן בנזודיאזפינים שהראו יעילות בהפחתת פרכוסים, חרדה, טכיקרדיה, דליריום ועוד. למרות שטיפול בבנזודיאזפינים הוא קו ראשון בטיפול בתסמונת הגמילה, מחקרים הראו שגם מתן של טגרטול יעיל. 
הטיפול בדליריום טרמנס יהיה ראשית מניעה- מתן של בנזודיאזפינים למטופלים המתחילים להציג תמונה קלינית של גמילה מאלכוהול יכולה להביא למניעה של מצב זה. במידה והדיליריום התחיל, יש לתת כלורדיאזפוקסיד מדי ארבע שעות או לוראזפם תוך ורידי. אין לתת תרופות אנטי פסיכוטיות שעלולות להוריד את סף הפרכוס. מבחינה תזונתית יש לתת דיאטה עשירה בפחמימות עם ערך קלורי גבוה. בנוסף, יש לדאוג למתן נוזלים ולתיקון אלקטרוליטים. קיימת חשיבות רבה לטיפול פסיכותרפי היות שהחולים בחרדה ומפוחדים ממצבם.
תא 16

תא 16 (באנגלית: ‏ Cell 16) היה ארגון פמיניסטי-רדיקלי בארצות הברית, שהיה ידוע בשל אידאולוגיית הבדלנות בין המינים, עידוד פרישות כאקט פוליטי, ואימון נשים בהגנה עצמית. בניגוד לתנועות פמיניזם רדיקלי אחרות, תא 16 לא הציעה לסביוּת כאלטרנטיבה, ולכן נחשבה התנועה להטרוסקסואלית-בדלנית.

אידאולוגיה

תא 16 נוסד בשנת 1968 על ידי רוקסן דנבאר, ונחשב לארגון הפמיניסטי-רדיקלי הראשון, וכן הראשון שדגל בפמיניזם בדלני. חוקרת ההיסטוריה התרבותית אליס אקולס מתארת את תא 16 כדוגמה לפמיניזם בדלני-הטרוסקסואלי, מכיוון שהארגון מעולם לא הציע או דגל בלסביות כאסטרטגיה פוליטית. האידאולוגיה של תא 16 הייתה מושפעת ממאואיזם ומהתפרצות האתוס השמאל-מיליטנטי של התקופה. הארגון תמך במהפכנות בינלאומית, וחברותיו התעקשו על הכרה בדרכים בהן גזע ומעמד משפיעים גם על מגדר (כפי שמתאר מושג ההצטלביות שטבעה קימברלי קרנשו מאוחר יותר, בשנות השמונים). 
חברות הארגון בידלו עצמן בכוונה תחילה מהפמיניזם של בטי פרידן וגלוריה סטיינם שהצטיירו בעיניהן כליברליות. פרסומים של חברות הארגון כללו קריאה לנשים להפסיק לקיים יחסי מין עם גברים כדי להשתחרר מכבלים פוליטיים וחברתיים, וכדי לנפץ את מה שהן הגדירו כנשיות, שהיא מבנה מלאכותי שנועד לשרת את רצונותיהם של גברים. במקום זאת, הציעו הכותבות שנשים ימלאו את צרכיהן באהבה, חיבה והכרה מחברותיהן למאבק.

היסטוריה

בקיץ 1968 פרסמה דנבאר מודעה במקומון מחתרתי בבוסטון, מסצ'וסטס, הזמנה לנשים להצטרף ל"חזית שחרור של המין הנשי". בין החברות המייסדות היו הילארי לנגהורסט, סנדי ברנרד, אלן אודונל, בטסי ווריור, דיינה דנסמור, ג'יין ווסט, מרי אן וות'רס, מורין מיינס, גייל מארי, ואבי רוקפלר. השם "תא 16" נבחר כדי להדגיש שהן מהוות רק תא אחד בתנועה אורגנית, והמספר 16 היה מספר הבית בו נפגשו בשדרות לקסינגטון. 
הארגון פרסם כתב עת שנקרא "No More Fun and Games", החל מ-1968 ועד 1973. בשנה זו, גם פסקה פעילות הארגון וחברותיו התפזרו.
מונטי הול

ביוגרפיה

הול נולד בשם מונטֶה הלפרין בוויניפג שבפרובינציית מניטובה שבקנדה להורים יהודיים: מוריס הלפרין ורוז לבין רוּזן. הוא בוגר תואר ראשון בכימיה וזואולוגיה מאוניברסיטת מניטובה. בזמן הלימודים הוא החל להשתתף במחזות זמר ולאחר סיום לימודיו עבר לטורונטו שם עבד כזמר ושחקן. בשנת 1955 הוא עבר לניו יורק והחל לופיע בתוכנית רדיו של רשת NBC. בשנת 1960 עבר להוליווד והחל להופיע בשעשועונים של CBS. בין השנים 1963 ל־1976 הנחה את התוכנית Let's Make a Deal.
בשנת 1973 זכה לכוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד. בשנת 2013 הוענק לו פרס אמי על מפעל חיים.
היה נשוי למפיקה מרילין פלוטל. לזוג היו שתי בנות ובן.
על שמו קרויה בעיית מונטי הול, בעיה מתמטית שנדמית פשוטה אך הפילה בפח גם מתמטיקאים מנוסים.