google/wiki40b huggingface dataset:
צו הרחקה

צו הרחקה או צו הגנה הוא צו בו עושה בית המשפט שימוש על-מנת להגן על אדם, עסק, חברה, מוסד, גוף או הציבור הרחב. במצב של אלימות קשה במשפחה לכאורה, הטרדה, הצקה, או תקיפה מינית, לפעמים אף במצב של דיבור. צו הרחקה הוא שם שגור לכמה סוגי צווים, שמטרתם להגן על אנשים בודדים או על הציבור ככלל, על ידי הרחקת אדם המהווה להם סכנה. למעשה מדובר בכמה סוגים שונים: צו להבטחת מדור שקט ושלו בתביעת מזונות, צו הגנה למניעת אלימות במשפחה וצו למניעת הטרדה מאיימת.
קיים גם צו הרחקה ממדינת ישראל שלמרות הדמיון בשם, מטרתו שונה. צו נוסף המכונה בדרך כלל צו הרחקה הוא צו צמצום המוגדר בתקנות ההגנה.

צו הרחקה מנהלי

שם מקובל לצו הגבלה הניתן לפי תקנות ההגנה בידי מפקד צבאי בשטחים שבשליטת צה"ל. לפי תקנות ההגנה החלות בשטחים אלה רשאי מפקד צבאי מוסמך להוציא צווים מניעתיים - המכונים צווי צמצום - כאשר הוא סבור "כי נחוץ או מועיל ליתן את הצו לשם הבטחת שלומו של הציבור, הגנתה של ישראל, קיומו של הסדר הציבורי או דיכויים של התקוממות, מרד או מהומה" (סעיף 108 לתקנות ההגנה (שעת חרום)). הצו מאפשר למפקד המוסמך להורות למעשה על הרחקתו של אדם ממקום מסוים, גם אם מדובר במקום מגוריו, לתקופה בלתי מוגבלת. ניתן לערער על הצו בפני בית משפט צבאי ואף בפני בג"ץ אך זאת בכפוף למגבלות שונות. אחת מהן היא חוסר האפשרות להיחשף למידע המוגדר סודי, גם אם יש לו נגיעה להגנה על זכויותיו של האדם שכנגדו הוצא הצו. כתוצאה מכך אין למי שהוצא כנגדו הצו את האפשרות להתנגד לו בהליך הוגן.
אניטה מילר-כהן

ביוגרפיה

מילר-כהן נולדה בווינה למשפחה יהודיה אמידה, הוריה היו שמואל וסופי רוזנצוויג (Rosenzweig). בשנת 1909 נישאה לסוחר ארנולד מילר ולזוג נולדה בת – בלנקה.
בשנת 1921 היא התגרשה ממילר, וזמן קצר לאחר מכן נישאה לשמואל כהן שהיה סוחר עשיר ציוני, ויחד הם גידלו את בתה ואת ילדיו של בעלה השני: אליעזר, אסתר ורות.
בשנת 1923 השתתפה מילר-כהן בקונגרס העולמי הראשון לנשים יהודיות, שם הציגה את מסמכיה על מצב רווחת הילדים והבריאות הציבורי. בקונגרס השני בשנת 1929 נבחרה לאחת מסגני הנשיא לפדרציה העולמית לנשים יהודיות.
מילר-כהן התמקדה בעבודה סוציאלית מגיל צעיר, וסייעה ליהודים ולא יהודים כאחד. בשנת 1910 ביקרה לראשונה ביישוב העברי, באותה העת הרחיבה את פעילותה בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה ובה רבבות פליטים מיהודי גליציה ובוקובינה שהגיעו לווינה, בין השאר החלה להיות מעורבת בתנועה הציונית ובפוליטיקה וסייעה לחברי תנועת החלוץ בדרכם לארץ ישראל.
בגיל 25 עמדה בראש ועד הסיוע לפליטים מטעם הממשלה האוסטרית, בין היתר ארגנה בתי מחסה עבור אמהות וילדים, תחנות חלב ובתי מלאכה ללמעלה מ-1,000 נערות יתומות, סייעה לנזקקים במציאת עבודה ובהכשרה, לאלה שיכלו לעבוד ולבעלי מגבלות פיזיות אירגנה סעד יומי. על פעילותה אף זכתה לאות הצטיינות מהקיסר קרל הראשון.
בתום מלחמת העולם ועם התפוררות הקיסרות האוסטרית סייעה מילר-כהן בהקמת הוועד הלאומי ליהודי אוסטריה וארגון הגנה עצמית מפני התפרעויותיהם של חיילים ששבו מהקרבות. אך בה בעת סייעה למצוקת החיילים ויזמה הקמת בתי הבראה ומטבחים למחוסרי עבודה. בנוסף, סייעה למקם מחדש כ-12 אלף ילדים יהודים עזובים וחולים בשווייץ, פולין, דנמרק, שוודיה, איטליה, גרמניה, צ'כוסלובקיה ויוגוסלביה.
בשנת 1920 השתתפה בארגון ועידת העזרה היהודית העולמית, ניהלה את פעולות הג'וינט באוסטריה וסייעה ליתומי הפרעות באוקראינה באספתם ממקומות מקלט לפנימיות שיסדה או בהעברתם לארצות בהם ינצלו. במקביל גייסה משפחות אומנות עבורם בארצות הברית, בקנדה ובארגנטינה.
בשנת 1925 הוזמנה מילר-כהן לפתוח את הקונגרס היהודי האמריקאי בשיקגו.
בתקופת העלייה הרביעית ארגנה עזרה לעולי פולין בארץ ישראל, בזמן שבווינה עסקה בפעילות חקיקתית להגנה על ילדים ולמען זכויות הנשים, על כך גם קיבלה איגרת הוקרה מראש עיריית וינה. בין פעילותה החקיקתית בולט פועלה במטרה להשגת זכות בחירה לנשים, גילה הצעיר (טרם מלאו לה 30) אף הוביל להורדת רף הגיל בבחירות למועצה, כך הצליחה להיות בין הראשונות שנבחרו ברשימה היהודית הלאומית.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל והשתקעה בתל אביב, עם פרוץ המרד הערבי הגדול סייעה לעולי אוסטריה ויסדה את "שרות נשים סוציאלי" ונבחרה לנשיאתו הראשונה. השתתפה גם ביסוד וניהול הלשכה לעזרה סוציאלית ששימשה בסיס למשרד הסעד של מדינת ישראל, כן הייתה ממקימות "הסתדרות נשי המזרחי".
מילר-כהן פרסמה מספר רב של מאמרים בעיתונים יהודיים ולא יהודיים ושלוש חוברות: "עשר שנים לעבודה סוציאלית", "עזרה יהודית לילד היהודי", "עוני יהודי בווינה".
בשלהי 1950 העלתה מווינה את עצמותיו ומצבתו של הרב הראשי לווינה פרופ' צבי פרץ חיות, באותה השנה עזבה את מזרחי מסיבות פוליטיות והצטרפה למפלגת חרות.
מילר-כהן נפטרה בשנת 1962, וב-1966 נפתח על שמה בית הורים ברמת חן.
אייל גיבלי

ביוגרפיה

אייל גיבלי נולד וגדל בפתח תקווה. מאז ימי בית הספר עסק בכתיבה ובעיתונות. למד בכיתת מצטיינים בתיכון ברנר בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1999, בתחילה לתותחנים ולאחר מכן יצא לקורס קציני שלישות במסגרת תרומת יחידות שדה. שירת כקצין שלישות בחטיבת הערבה ובבסיס קליטה ומיון והשתחרר כעבור חמש שנים, בשנת 2004.
בשנת 2005 החל את לימודיו האקדמיים אותם סיים בשנת 2008 כבוגר תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה, באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודיו עבד באתר ynet בדסק הסלולרי בין השנים 2006–2007.

קריירה

בשנת 2007 החל לעבוד במגזין Go Style בתור עורך מוסף הרכילות "Gossip" ועורך המדורים של הירחון מבית ידיעות מגזינים.
בשנת 2008 מונה לעורך הראשי של מגזין הנוער "ראש אחד".
בשנת 2013 מונה לתפקיד עורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet.
חינוך הומניסטי

הגישה הקלאסית-תרבותית

גישה זו מדגישה את המידות הטובות ואת המוסר האנושי-הומניסטי כאבן היסוד של החינוך. המידות הטובות מתפתחות על ידי חינוך, ובפרט על ידי חינוך למצוינות. מבחינה תרבותית, הגישה תומכת בלימוד של היצירות הקלאסיות של התרבות האנושית, התנסות באמנות ופיתוח הכושר המדעי. ערכי התרבות הם הערכיים המרכזיים בחינוך הקלאסי-תרבותי, והם המקבלים את הדגש והחשיבות הרבים ביותר. הערכים נקבעים מלמעלה, ומועברים לתלמיד, בעוד לתלמיד אין חופש בחירה רב בבחירת הערכים המובאים לו. בכך ישנו איבוד של אחד הערכים המרכזיים בהומניזם, והוא ערך החרות. גישות אחרות מנסות להתמודד עם הקושי הזה בגישה הקלאסית, ומנסות להדגיש יותר את החרות.

הגישה הרומנטית-נטורליסטית

גישה זו יוצאת מנקודת הנחה שהאדם הוא טוב מיסודו, והענקת חרות מלאה תביא להתפתחותו הטובה ביותר. הדגש מוסט, בגישה זו, מן התרבות אל הטבע ומן התבונה אל הרגש. על הילד לא ייכפו חומרי הלימוד והנושאים השונים שבהם יעסוק, ויינתן לו החופש ללמוד את שברצונו ללמוד. הסקרנות הטבעית של הילד מקבלת קרדיט בגישה זו, והלמידה היא למידה חווייתית. גישה זו מתבטאת, למשל, אצל ז'אן ז'אק רוסו, בחיבורו "אמיל, או על החינוך", המתאר חינוך טבעי ובתנועת החינוך של הנאורות הגרמנית, הפילנתרופיניזם.

הגישה האקזיסטנציאליסטית

גישה זו מדגישה את הבחירה הקיומית, תוך התמקדות בפיתוח אישיותי וגילוי הזהות העצמית הפנימית. המושג המרכזי בגישה הוא הזהות העצמית, גילוי הרצון הפנימי, התחושות העצמיות של הילד, ובחירת דרך החיים על פי הזהות האישית.

הגישה הרדיקלית-ביקורתית

גישה זו מדגישה את השפעותיהם השליליות של גורמים חברתיים, פוליטיים וכלכליים על הילד. לפי גישה זו, השפעות אלו הן תמיד ציניות ופושעות, ועל כן יש לחסן את הילד מפניהן, באמצעות גישה ביקורתית המזהה את ההשפעות הללו. החינוך יתמקד בשחרור התלמיד מדפוסי חשיבה דוגמטיים וחינוך לזיהוי הגורמים המדכאים את האישיות. גישה זו תתמוך במהפכנות אישית, בהעלאת ספקות ובביקורת על כל תחומי החיים.
מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים

מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים (בערבית: مجلس شورى المجاهدين في أكناف بيت المقدس; תעתיק: מג'לס שורא אל-מוג'אהדין פי אכנאף בית אל-מקדס) היא אחד הארגונים הבולטים ביותר של הג'יהאד הסלפי בחצי האי סיני, אף שמנהיגיה פעלו תקופות ארוכות מרצועת עזה.

הקמת מועצת השורא

הארגון הוקם על ידי השייח' השאם סעידני, פלסטיני במוצאו שגדל במצרים. הוא הוחזק מאז מרץ 2011 בכלא החמאס, שוחרר באוגוסט 2012, וחודשיים אחר כך חוסל על ידי כלי טיס ישראלי יחד עם סגנו. מחליפו הוא עבדאללה אל-אשקר. הארגון מורכב כנראה מחבירה של כמה ארגונים סלפים חמושים וביצע במשך השנים ירי רקטות לטווחים קצרים לעבר ישראל וכן שיגורי טילי "גראד" לעבר אילת. אפשר שהארגון אחראי גם למתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה באוגוסט 2012, שכללה פריצת גדר הגבול לתוך הנגב. 
הארגון מפרסם את הודעותיו באמצעות אתר "אל-פורסאן" וכן מאמרים ופסיקות הלכה פרי עטו של "אבו בלאל".
באוגוסט 2013 הכריז שר הביטחון, משה יעלון, על ארגון זה כהתאחדות בלתי מותרת.
ב-11 בפברואר 2014 נשבעו חברי הארגון אמונים ל"מדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" (דאעש) - הידועה כיום בשמה הרשמי "המדינה האסלאמית".
My Guns Are Loaded

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף, והופק על ידי אותם השניים ביחד עם רובין כבל. השיר הפך ללהיט בקנדה, צרפת וארצות הברית, והפך לאחד מן השירים המוצלחים ביותר מתוך האלבום.
הבי סייד של השיר היה כביכול "Louisiana Rain", שיצא כסינגל השני מתוך האלבום.
חדרי הארמיטאז'

היסטוריה

פרויקט הצגת אוספי הארמיטאז' בלונדון החל בראשית שנות ה-90 ביוזמת הבארון ג'ייקוב רוטשילד. הפרויקט ממומן מתרומות ומדמי הכניסה שמשלמים המבקרים בו. לצורך הפרויקט הוקצו מספר חדרים באגף הדרומי של בית סומרסט. חדרים אלה שופצו בסגנון המזכיר את ארמון החורף, ונפתחו לציבור בשנת 2000.
התערוכה הראשונה שהוצגה נקראה "אוצרותיה של יקטרינה הגדולה", ואחריה הוצגו תערוכות של יצירות אמנות, תמונות, כלי חרס ואמנות איסלמית. בשנת 2003 לקח על עצמו מכון קורטולד לאומנות את האחריות לניהול חדרי הארמיטאז'.
שאריבקה

תולדות היישוב

שאריבקה נזכרת מתחילת המאה ה-16, ובאמצע המאה ה-17 נפגעה בידי הטטרים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי שאריבקה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-650 יהודים, כרבע מתושביה, ותחת המשטר הסובייטי עבדו חלקם בקולחוז שהוקם בסמוך לעיירה.
ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה הגיעו אליה פליטים יהודים משטחי פולין הכבושה ומבסרביה, כמו גם יהודים מכפרי הסביבה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב, להעביר לשלטונות סכומי כופר ולהתייצב לעבודות כפייה. בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו רבים מיושביו ברעב וממחלות. בסוף קיץ 1941 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מגטו פרמפול.
באוקטובר 1942 ריכזו שוטרים מקומיים בפקודת הגרמנים את כל הגברים הצעירים מהגטו שבעיירה, ורצחו אותם במחצבה סמוכה. יתר יושבי הגטו נרצחו עד תחילת נובמבר שלאחר מכן.
יחסי דנמרק–יוון

היסטוריה

הקשר הראשון בין הדנים ובין היוונים היה במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר סוחר יווני פיתאס הלך לדנמרק. בשנת 1863, לאחר הדחת אותון, מלך יוון, הוכתר בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק - וילהלם, כגאורגיוס הראשון, מלך היוונים. השושלת הדנית שלטה בממלכת יוון לסירוגין, עד לביטול המונרכיה בשנת 1974. בשנת 1992 נפתח המכון הדני באתונה.

ביקורים רשמיים

מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק השתתפה באולימפיאדת אתונה (2004) ובביקור רשמי יוון במאי 2006.

יחסים דיפלומטיים

דנמרק מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-8 קונסוליות בחאניה, קורפו, הרקליון, קוס, פטראס, רודוס, סלוניקי ווולוס. מאידך, יוון מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
פיודור (רובוט)

פיודור הוא שמו של רובוט דמוי אדם, שפותח על ידי חברת "אנדרואיד טכנולוגיה" והקרן למחקרים מתקדמים בהזמנת המשרד למצבי חירום של רוסיה. במקור הרובוט תוכנן לשיגור מקוסמודרום "ווסטוצ'ני" באמצעות המשגר "אנגרה", ב-2022 על החללית "פדרציה" על מנת לשמש כרובוט חילוץ ולשמש כרובוט חילוץ למשימות חיפוש והצלה. בספטמבר 2018 הרובוט הועבר לאחריות תאגיד החלל הפדרלי רוסקוסמוס, על מנת לשמש למשימות חלל.
שמו באנגלית, FEDOR, מייצג את ראשי התיבות של "Final Experimental Demonstration Object Research" (בתרגום חופשי: אובייקט מחקר תצוגה ניסויי סופי). מקור שמו של הרובוט הוא בשם שהעניק לו מבכירי הקרן למחקרים מתקדמים, דמיטרי רוגוזין, על שם נכדו פיודור.

היסטוריה

פיתוח רובוט חילוץ עבור תוכנית החלל הרוסית החל ב-2014 במסגרת פרויקט שנקרא "אווטאר". בדצמבר 2015 הפרויקט הועבר לידי גוף שהוקם על פי צו של נשיא רוסיה בשם "המרכז הארצי לפיתוח טכנולוגיה ואלמנטים בסיסיים ברובוטיקה" (Национальный центр развития технологий и базовых элементов робототехники).
הרובוט שוגר לחלל ב-22 באוגוסט 2019, במסגרת משימת סויוז MS-14 ויבצע ניסויים בחלל הפתוח. לצורך המשימה הרובוט קיבל את שם הקוד Skybot F-850.

פיתוח

הפיתוח בוצע במגניטוגורסק — במתחם מושכר של מרכז העסקים "אלפא". במהלך הפיתוח המפתחים התבססו על מודלים קודמים שפותחו מדגמי SAR-400 ו-SAR-401. הפיתוח התבצע בשני שלבים: השלב הראשון הוקדש לעבודות פיתוח, השני היה פיתוח הגרסה הסופית של הרובוט. בתחילה, נוצרו חמישה מודלים טכנולוגיים לפיתוח התוכנה: שניים מהם נראו כרובוטים מן המניין, כל השאר נבנו ללא חלק עליון או תחתון. באחד מאבות הטיפוס הותקן כונן הידראולי, אבל לאחר בדיקה המודל ננטש בשל המחירים הגבוהים של המנגנון שלו וחוסר מהימנות. לבסוף פותח אב טיפוס שעובד עם כונן אלקטרוני.
בשלב הראשון, המפתחים נתקלו במספר בעיות שנפתרו במהלך הבדיקה: הרובוט לא היה מסוגל לראות את המרחב במצב פרקדן, זה נפתר אחרי שדאגו לכך שיהיה מסוגל להניע את ראשו; לרובוט לא היה עמוד שדרה יציב ולא היו לא מפרקי ירך, מה שמנע ממנו את היכולת לשבת ברכב; בשל ציפוי האלומיניום שלו הרובוט היה מתקרר במהירות בטמפרטורות של 20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס — כדי לפתור את הבעיה הוכן ציוד מיוחד מובנה עם מערכת חימום.
פיודור קיבל את שמו כבר משלב התחלת השלב השני של הפיתוח ב-2015, כאשר ביקר במרכז הפיתוח יו"ר חבר הנאמנים של הקרן למחקרים מתקדמים דמיטרי רוגוזין שקרא לרובוט בשם זה, על שם נכדו. התעתיק הסופי Final Experimental Demonstration Object Research (אובייקט מחקר התצוגה הניסויי הסופי), לאחר שהוענק לו שמו באותיות לטיניות: FEDOR. עלות ייצורו מגיעה ל-300 מיליון רובל.
שלב הפיתוח הסופי כולל את בדיקת אב הטיפוס בשיתוף עם תאגיד "אנרגיה".

מאפיינים

לפיודור ישנה מערכת בקרת קול, מצוידת בחיישנים מיוחדים. אב-טיפוס אחד מורכב מ-15 אלף פרטים. מחצית מהחלקים נאספו ברוסיה, השאר הורכבו בהזמנה מיוחדת מיפן, גרמניה, שווייץ, ארצות הברית ומדינות אחרות. עוצמת הרובוט הוא 20 כוחות סוס (13.5 kW). גובהו — 180 ס"מ ומשקלו מגיע ל-160 ק"ג. 90% מהרכיבים האלקטרוניים נוצרו ברוסיה — חברות "ארביס טכנולוגיה" וחברת Silicium, שממוקמות בסנקט פטרבורג. פיודור עובד על מערכת הפעלה בזמן אמת, שפותחה על בסיס לינוקס. הרובוט מסוגל לפעול עצמאית במשך שעה וכן תחת שליטת המפעיל מרחוק באמצעות לווין. הרובוט מטעין באמצעות שקע בקיר.
בנוסף, הרובוט מסוגל לפתוח דלת, לעבוד עם מקדחה, לירות באקדח, לשבת, לנהוג במכונית ובטרקטורונים בהיותו במצב אוטונומי.
פיודור פותח על בסיס תוכנה ששימשה לפיתוח רובוט בשם ספוטי, שנותר פרויקט בוט של תוכנה וירטואלית, ללא שלדה פיזית.
דוד צבי אוירבך

הרב דוד צבי אוירבך (בערך תק"ג, 1743 - י"ט באייר תקס"ה, 1805) היה רב גליציאני-ווהליני. כיהן ברבנות קרמניץ ומוהיליב-פודילסקי. היה מכונה "רבי דוד צבי הגדול". חמיו של רבי נתן מברסלב.

ביוגרפיה

נולד לר' אריה לייבוש רב העיר סטניסלב וללאה רייזל בת ר' משה מזולקיב פו"מ בלבוב ונכדו של רבי יצחק הלוי אחיו של הט"ז. אחי אמו היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין. הבעל שם טוב היה סנדק בבריתו. בגיל 7 התייתם. 
נישא להענא בת ר' אהרן כ"ץ מחכמי הקלויז בברודי, בן אחר בן ל"סמיכת חכמים". בשנת תקמ"ט מונה לרבה של שאריגראד, ובהמשך כיהן במונסטריץ'. בשנת תקנ"א כבר כיהן ברבנות קרמניץ שבווהלין ובהמשך מונה בנוסף לרבה של מוהילוב שבמחוז קמניץ-פודולסק. 
נפטר בגיל 65. היו לו מספר חיבורים בהם חיבור על התנ"ך וחיבור על מסכת אבות אך הם אבדו. דברי תורתו שנשארו, הודפסו ב"ליקוטי רבי דוד צבי" בתוך "נחלת אריה", מכון נחלת צבי בני ברק תשנ"ט.
בנו רבי מנחם מנדל כיהן במקומו כרבה של קרמניץ, בנו רבי נחמן זאב כרבה של מונסטריץ', בנו רבי אריה לייבוש נפטר בצעירותו. חתניו היו רבי אריה לייבוש מייזליש רבה של פרמישלא ואבי משפחת הרבנים מייזליש, רבי נתן מברסלב, רבי אהרן שמשון רבה של ימפולי, רבי חיים צבי דומ"צ בקרמניץ ורבי גדליה יונה שעלה לירושלים.
As She Pleases

סינגלים

"Dead" יצא כסינגל הראשון מתוך מיני האלבום ב-19 במאי 2017 ביחד עם הווידאו מילים. הווידאו קליפ הועלה לערוץ הVevo של ביר ב-2 באוגוסט 2017. לשיר יצאו רמיקסים עם סדריק ג'רווייס ולייברט וגם גרסה אקוסטית כדי לקדם את השיר.
"Say It to My Face" יצא כסינגל השני מתוך מיני האלבום ב-3 בנובמבר 2017. באותו החודש, ב-15 בנובמבר, הווידאו קליפ הועלה לערוץ הVevo של ביר. דה ווידבויס הוציא רמיקסים לשיר ב-15 בדצמבר 2017.
"Home with You" יצא לאור ב-10 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
כריסטופר ריי

ראשית חייו

כריסטופר ריי נולד בניו יורק. למד בבית הספר באקלי במנהטן ובבית ספר תיכון פרטי עם פנימייה באנדובר, מסצ'וסטס. בשנת 1989 סיים תואר ראשון, ובשנת 1992 סיים תואר במשפטים, שניהם מאוניברסיטת ייל. במהלך לימודיו, היה חבר המערכת של כתב העת המשפטי של האוניברסיטה. לאחר לימודיו היה במשך שנה עוזרו של השופט מייקל לטיג בבית המשפט לערעורים של הסבב הרביעי.

קריירה במשרד המשפטים

ריי הצטרף לממשלה הפדרלית בפעם הראשונה ב-1997, כעוזר לתובע הפדרלי של המחוז הצפוני של ג'ורג'יה. ב-2001 התמנה לעוזרו של התובע הכללי של ארצות הברית. ב-2003 מינה אותו הנשיא דאז ג'ורג' ווקר בוש למנהל היחידה למשפט פלילי במחלקת המשפטים הפדרלית. מינויו אושר בסנאט פה אחד. הוא שירת בתפקיד זה עד 2005, ועבד תחת פיקוחו של סגן התובע הכללי דאז ג'יימס קומי, לימים ראש ה-FBI. בעודו מנהל את היחידה למשפט פלילי פיקח בין השאר על החקירה הפלילית נגד חברת האנרגיה אנרון.
ב-2005 זכה ריי בפרס על שם אדמונד רנדולף. זהו הפרס הגבוה ביותר שמעניקה מחלקת המשפטים הפדרלית על שירות הציבור והנהגת מחלקות.

כעורך דין פרטי

לאחר העבודה בממשלה, הצטרף ב-2005 למשרד עורכי הדין קינג אנד ספולדינג. עבד בייצוג נאשמים במטה החברה באטלנטה ובסניף בוושינגטון הבירה. עמד בראש קבוצת עורכי הדין שעסקה בחקר מקרים מיוחדים וחקירות ממשלה באותו משרד. בתקופה זו היה בין השאר עורך דינו הפרטי של כריס כריסטי, מושל ניו ג'רזי, בשערוריית ברידג'גייט.

כראש ה-FBI

ב-9 במאי 2017 פיטר הנשיא דונלד טראמפ את ראש ה- FBI ג'יימס קומי. ב-30 במאי ראיין לתפקיד את ריי, וב-7 ביוני הודיע טראמפ כי בחר בריי למנהל ה-FBI החדש. השימוע בוועדת המשפטים בסנאט לקראת המינוי החל ב-12 ביולי. בין השאר נשאל בשימוע האם לדעתו החקירה המתנהלת בעניין קשרים אפשריים בין הקמפיין של טראמפ להתערבות הרוסית בבחירות היא "ציד מכשפות", כפי שהתבטא על זאת הנשיא. ריי השיב שאינו מאמין בכך. ב-20 ביולי הוועדה אישרה פה אחד את מינויו. ב-1 באוגוסט אישרה מליאת הסנאט המינוי ברוב גדול. 92 סנאטורים תמכו, חמישה התנגדו, ושלושה לא הצביעו.
ב-2 באוגוסט 2017 הושבע ריי והחל את כהונתו כראש ה-FBI.
בעקבות הטבח בתיכון דאגלס בפברואר 2018, ה-FBI הודתה כי חודש לפני כן קיבלה מידע שלפיו מבצע הטבח ניקולס קרוז, עשוי לצאת למסע הרג אך לא פעלה לפי הנהלים. בשל כך, נשמעו קריאות הדורשות מריי להתפטר מתפקידו, בין השאר מצד מושל פלורידה ריק סקוט.

חיים אישיים

ריי נשוי מאז 1989 לאלן גריסון הוול, חברתו לכיתה בייל, אב לשניים. הזוג מתגורר בג'ורג'יה. ריי רשום כחבר במפלגה הרפובליקנית.
גארט וונג

שנותיו הראשונות

וונג נולד בריברסייד, קליפורניה, לזוג הורים מהגרים סיניים שעברו לאינדיאנה ולאחר מכן לברמודה. יש לו אחות בשם לורה.
וונג סיים לימודי תיכון בממפיס, טנסי; לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס כדי ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הוא למד לימודי תרבות אסיה, בעוד אחד ממרציו עודד אותו ללמוד תיאטרון.

קריירה

וונג ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסג"ם הארי קים בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שרצה בשנים 1995-2001. מאוחר יותר, הוא היה להוט להשתתף בתפקיד חדש בסרט משנת 2007 בהפקת מעריצי הסדרה, "Star Trek: Of Gods and Men", ואמר: "זה תמיד מאתגר יותר עבור שחקן לשחק בחור רע".
וונג הופיע בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "All American Girl", בפרק "Submission:Impossible", בדמותו של ריימונד האן.
וונג הצהיר שוב ושוב כי בכוונתו להמשיך בפרויקטים אחרים מחוץ למשחק כי, כפי שאמר בראיון בשנת 2005 לאסקווייר: "לפעמים, מידת הכישרון איננה הולמת את מידת השאפתנות, ולכן אתה צריך לחפש אפשרויות חלופיות".
וונג הופיע בוידאו קליפ של השיר "Sleep Now in the Fire" של להקת Rage Against the Machine.
בשנת 2010 וונג התמנה למנהל כנס "מסע בין כוכבים" במסגרת כנס המעריצים "Dragon*Con" שבאטלנטה.
לאחרונה, וונג השתתף ב-Calgary Expo 2012 Comicon, בו ראיין את סטן לי. וונג הביע עניין רב בניסיון לארגן כינוס של צוות שחקני "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", בדומה לזה של שחקני "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שהתכנסו ביום השנה ה-25 שלהם.

מסע בין כוכבים

מאז ילדותו המוקדמת, השחקן גארט וונג היה מעריץ של מדע בדיוני, ובפרט של "מלחמת הכוכבים" ו-"בטלסטאר גלקטיקה". לאחר שלוהק לתפקיד של הארי קים ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", היו לוונג יחסים מתוחים עם המפיק ריק ברמן, אשר השתלט על זיכיון "מסע בין כוכבים", אותו המציא ג'ין רודנברי: "כאשר רודנברי העביר את המושכות ל[ריק] ברמן, למרבה צער ברמן המשיך באותה הנוסחא והוא פשוט המשיך להשתמש בה. כאשר שואלים אותי מה גרם לוויאג'ר להתבלט ... אתה מדבר על אותה הנוסחה הכללית, כך שהיא לא [מתבלטת]. זה נשאר אותו הדבר בכל פרק בודד". יחד עם זאת, וונג הוסיף כי: "אבל אם אתה שם את זה בצד, מה שמבדיל את וויאג'ר מהשאר, אני חושב, [הוא] שהאחווה בין השחקנים הייתה חזקה יותר עם השחקנים שלנו מאשר בכל הסדרות האחרות".
בראיון בשנת 2007, וונג הביע את מורת רוחו על התוכנית. הוא הרגיש כי דמותו של הארי קים הייתה "מספקת,", פסיבית וחד ממדית. לפני העונה השנייה, הוא הלך למפיקים ואמר: "אני רוצה שיהיה לי כפיל פעלולים, אני רוצה לעשות כמה פעלולים, אני רוצה לרוץ, אני רוצה לבעוט, אני רוצה שיהיו לי חיי אהבה". הוא גם הצהיר שהייתה לו השפעה "מינימלית" בלבד על יצירתו של הארי קים: הוא רצה נואשות שקים יהיה מצחיק יותר, אבל המפיקים הרגישו שניליקס או הדוקטור מתאימים יותר לשמש כאתנחתא קומית. בסופו של דבר, הוא תיאר אותו כבלתי מספק, וכן דיבר על "קרע" בינו לבין ברמן. כאשר הוא התלונן כי כל דמות אחרת בתוכנית זכתה לקידום, מלבד קים, נאמר לו כי עליו להישאר הסג"ם היחיד, מפני ש"מישהו צריך להיות הסג"ם".
וונג גם היה לא מרוצה מאיך שהסדרה הסתיימה. "אני חושב שהשעה הראשונה [של פרק הסיום הכפול] הייתה מבריקה, פשוט מבריקה ... אבל השעה השנייה נראית כמו הגרסה המקוצרת של הסוף ... ג'יינוויי אומרת לפאריס לקבוע מסלול הביתה. אני חשבתי שאין כאן תגובה אמיתית בין כל הנוכחים לכך שאנחנו נמצאים בבית", כאן העובדה שאנחנו נמצאים בבית ", מה שוונג כינה [סיום] נטול רגש ואכזבה גדולה.
סטיב טיש

ראשית דרכו

טיש נולד בלייקווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית למשפחה יהודית ולמד באוניברסיטת טאפטס. במהלך לימודיו הוא החל את הקריירה שלו בתעשיית הקולנוע.

קריירה

בנעוריו, טיש יצר מספר סרטים קטנים בתמיכה של סרטי קולומביה. בשנת 1976 הוא עזב את קולומביה ויצר את "Outlaw Blues" - סרטו הראשון באורך מלא. לאחר מכן, בשנת 1983 הפיק את הסרט "שעשועים מסוכנים" (באנגלית: "Risky Business"), בו הופיע, לראשונה בקולנוע בתפקיד ראשי, טום קרוז.
בשנת 1984 טיש הפיק סרט טלוויזיה בשם "The Burning Bed", בו פארה פוסט מגלמת אישה מוכה; הסרט היה שנוי במחלוקת, אך זכה בעשר מועמדויות לפרס אמי. טיש ייסד חברת הפקה משלו בשנת 1986, "The Steve Tisch Company" שמה, אשר התמחתה בסרטים למסך הקטן. עם זאת, הוא גם הפיק כמה סרטים אשר זכו לשבחי ביקורת ובכלל "פורסט גאמפ", "אמריקה X", ו-"סנאץ'". טיש זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר וב-פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה עבור "פורסט גאמפ", שהיה מועמד בסך הכל ל-13 פרסי אוסקר (וזכה ב-6 מתוכם), סרט שעדיין נמצא ברשימת 20 הסרטים הרווחיים ביותר בארצות הברית.
כיום הוא שותף ב-"Escape Artists", חברת הפקות סרטים הממומנת בעיקר ממקורות עצמאיים, המבוססת על "Sony Pictures Entertainment", שהיא התוצאה של מיזוג בין "The Steve Tisch Company", בין החברה שבבעלות שותפיו טוד בלאק וג'ייסון בלומנטל, "Black & Blu". בסתיו 2005 הפיקה "Escape Artists" את "The Weather Man" בכיכובו של ניקולס קייג'. בדצמבר 2006 הפיצה החברה, באמצעות סרטי קולומביה, את "המרדף לאושר", בכיכובו של ויל סמית'. פרויקטים אחרים של החברה כוללים את "Seven Pounds" (בשנת 2008, בכיכובו של ויל סמית'), "הנבואה" (בשנת 2009, בכיכובו של ניקולס קייג'), ו-"חטיפת הרכבת התחתית 123" (בשנת 2009, בכיכובם של דנזל וושינגטון וג'ון טרבולטה).
בשנת 2007 טיש קיבל פרס ע"ש פי. טי. ברנום מטעם אוניברסיטת טאפטס בגין הישגים יוצאי דופן בתחום המדיה ובידור.
טיש מונה ליו"ר וסגן-נשיא בכיר של קבוצת הפוטבול האמריקנית ניו יורק ג'איינטס בשנת 2005. טיש זכה פעמיים בגביע וינס לומברדי, כאשר הג'איינטס זכו בסופרבול ב-2008 וב-2012. בתאריך ה-30 באפריל 2008, טיש, ביחד עם שאר מנהלי הקבוצה וכל צוות השחקנים, הוזמנו על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש והתארחו בבית הלבן כדי לציין את ניצחונם של הג'איינטס בסופרבול.

חיים אישיים

טיש היה נשוי פעמיים; נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושין. בשנת 1996, טיש התחתן עם ג'יימי לי אן אלכסנדר. מאוחר יותר הם התגרשו. יש להם שלושה ילדים, שתי בנות ובן. טיש הוא האדם היחיד שאי פעם זכה גם בפרס אוסקר וגם בסופרבול.
בתחילת 2015 תרם 10 מיליון דולר לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, שישנה את שמו ל"בית הספר לקולנוע וטלוויזיה על שם סטיב טיש".
המלך לואי (דמות דיסני)

בסרט משנת 1967

המלך לואי הוא אורנגאוטן שמולך על קופי הלנגור בג'ונגל הודי. הוא רוצה לדעת את סוד האש ובטוח שמוגלי הנער מהג'ונגל יגלה. בזמן שמוגלי שוחה יחד עם באלו הדוב בנהר הלנגורים חוטפים את מוגלי ומתחמקים מבאלו המנסה להחזירו ומביאים אותו אליו אל הארמון של לואי. לואי עושה הסכם עם מוגלי שיגלה לו את סוד האש ובתמורה ישאירו בג'ונגל. מוגלי אומר ללואי שהוא לא יודע את סוד האש אך הוא ממשיך לבלות עם לואי והקופים בשירה וריקודים ובהמשך באלו ביחד עם בגירה הנמר מנסים להציל את מוגלי מידיו ואחרי ערבוביה בין לואי לבאלו לואי מגלה שארמונו פורר.
בסרט לא ידוע מה מהות היחסים עם מוגלי. האם חבר אליו, האם שנא אותו ורק מתוך תועלת אישית הביאו לארמונו או שהוא נייטרלי ביחסיו איתו. דמותו של לואי באנימציה היותר ישנה מופיעה בסדרת הפריקוול לסרט "גורי הג'ונגל" ובסדרה "עולם סחרחר".