היום שהיה

היסטוריה

התוכנית עלתה לאוויר ב-8 ביוני 2003 בערוץ 10 ומטרתה הייתה למלא את משבצת חדשות הלילה בערוץ. את התוכנית יצרו יחדיו הערוץ וגיא זהר שגם מגיש אותם. קונספט התוכנית היה ליצור מגזין חדשות שונה.
את התוכנית עורך מתחילת זאב חספר, למעט הפסקה בשנים 2007–2008 בהן שימש כמנהל אתר האינטרנט של הערוץ, ובמקומו מונה לתפקיד העיתונאי חנוך דאום. לאורך כמעט כל שנות התוכנית ערך אותה גם גיורא פרבר, שעזב בסוף 2010.
ב-2 בינואר 2008 נחגגה תוכנית האלף, במסגרתה התראיין גיא זהר וסיפר על תחילת דרכה של התוכנית. הקומיקאי מיקי גבע הופיע בחיקוי של זהר, שודרו פספוסים מן התוכנית ונערך מצעד קטעי "רגע של נחת" האהובים ביותר.
ב-23 באפריל 2008, הוגשה לראשונה ובאופן זמני על ידי אושרת קוטלר, לוותה בתקלות רבות אשר הביאו לסיומה מוקדם מהרגיל, ללא הודעה מוקדמת וללא כותרות סיום.
ב-24 בפברואר 2009, תוך כדי השידור החי, התפרצו שלוש נשים לאולפן ובראשן הבמאית אבתיסאם מראענה, והביעו את מחאתן על חוסר מתן תקציבים להפקות מקור מצד זכייניות הטלוויזיה. המפגינות הוצאו מן האולפן לאחר זמן קצר והוגשה נגדן תביעה על ידי הערוץ.
ב-17 ביוני 2009, לאחר שידור אייטם על תחרות שליחת הודעות טקסט (SMS) שנערכה בארצות הברית, החליט גיא זהר לערוך תחרות בקרב הצופים וביקש מהם לשלוח במהירות האפשרית משפט שנאמר על ידי אדולף היטלר. בעקבות זאת התקבלו תלונות רבות במוקד הרשות השנייה.
ב-14 באוגוסט 2014 הוגשה התוכנית בפעם האחרונה על ידי נסלי ברדה, שעזבה את חדשות עשר. את מקומה כמגישה המחליפה של התוכנית תפסה רומי נוימרק, שהחלה להגיש את התוכנית ב-21 באוגוסט 2014. כשנוימרק עזבה לשדר בכאן 11, הוחלפה על ידי ענת גורן ובהמשך, הצטרפו להנחיה גם אריק וייס וחן ליברמן.
ב-14 בינואר 2019, יום קודם לתחילת שידוריו של הערוץ הממוזג של "רשת" וערוץ 10, הגיש גיא זהר את התוכנית בפעם האחרונה, אחרי 15 שנים. לאחר פרישתו של זהר מהתוכנית, טל ברמן החליפו בערוץ הממוזג.

אפיון התוכנית

התוכנית מוגדרת על ידי הערוץ כמגזין חדשות בקצב שונה, המסכם את כותרות היום באווירה נינוחה יותר ובנימה אישית. קונספט התוכנית אכן היווה חידוש בטלוויזיה הישראלית, שכן הוא יצר לראשונה קונטרה לממלכתיות ולרשמיות המאפיינות את מהדורות החדשות המרכזיות. לאורך התוכנית כולה המגיש יושב על שרפרף המזכיר כיסא בר כשמאחוריו צג פלזמה גדול, ומדווח בהרחבה יחסית על כל אחד מן האייטמים, תוך הבעת דעותיו ו/או מתן הערות אירוניות.
על פי גיא זהר, התוכנית נולדה כמעט במקרה, מתוך מטרה "להגיש את חדשות היום כסיפור ולא כאוסף כותרות מפוצצות". בימיה הראשונים של התוכנית הקריא זהר את האייטמים מתוך דפים שהיו בידו.
בסוף כל תוכנית מובאת פינה בשם "רגע של נחת", בה מוגש אייטם נוסף בעל אופי הומוריסטי ופיקנטי, שמטרתו לסיים את התוכנית בצורה אופטימית וקלילה.

נתוני צפייה וביקורת

על פי רוב מצליחה התוכנית לרשום נתוני רייטינג נאים, שאף עוברים לעיתים את מהדורות החדשות המרכזיות של ערוץ עשר וכאן 11. בסקר שנערך בחודש ספטמבר 2008 והוזמן על ידי ערוץ 10, גילו רוב הצופים אהדה כלפי התוכנית, ובאופן כללי העדיפו אותה על פני התוכנית "מה קורה" בעלת האופי הדומה המשודרת בערוץ 2.
עם זאת, אופיה של התוכנית זכה לביקורות שליליות לא מעטות, שטענתן העיקרית היא כי ההסברים המורחבים והמפורטים מדי ממעיטים בערכו של הצופה. שי צלר ("מקור ראשון") כתב כי "נדמה שלזוהר אין דעות אמיתיות. ... ההסברים שלו גורמים לך לתהות האם הוא מתאים את הרמה לצופים בגיל ההתבגרות". רונן גיל (מ"nrg מעריב") הביע את רדידותה של התוכנית בעיניו כשכתב כי היא "במיטבה גרסה טלוויזיונית לדף האחורי של עמודי החדשות בעיתון".
בינואר 2008, עם תחילת העונה החמישית של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", הוצגה פארודיה על התוכנית ועל גיא זהר (בחיקוי על ידי אסי כהן). דמותו של זהר הוצגה כמי שמתיימר להעביר דיווחים בצורה אישית ומעניינת, אך למעשה אינו מחדש דבר ואינו מספק שום חומר למחשבה.