סמואל ואנג'ירו

תחילת דרכו

סמואל ואנג'ירו נולד בניהורורו, מחוז לאיקיפיה שב-Rift Valley, כ-150 ק"מ צפון-מערבית לבירת קניה, ניירובי. הוא ואחיו סימון נ'ג'ורוג' גודלו וחונכו בעוני רב על ידי אימם האנה ואנג'ירו, בתו של סמואל קאמאו. מכיוון שהייתה אם חד-הורית, סמואל קיבל את שם משפחתה של אמו. בגיל 12 עזב ואנג'ירו את הלימודים מכיוון שמשפחתו לא יכלה לעמוד בעלויות בית הספר. 
ואנג'ירו החל לרוץ בגיל 8. ב-2002, הוא עבר לגור ביפן והחל ללמוד בתיכון Ikuei Gakuen שבעיר סנדאי. הוא נחל הצלחה בריצות שדה ברחבי יפן, וזכה במרוץ השדה הבינלאומי שבפוקואוקה ב-2003, כשהיה בן 16 בלבד. הוא המשיך להתחרות במרוצי שדה והצליח לזכות בתחרויות הבינלאומיות בפוקואוקה ובעיר צ'יבה שנתיים ברציפות, בשנים 2004 ו-2005. לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה בשנת 2005, הוא הצטרף לנבחרת האתלטיקה של טויוטה, אשר מאמנה הוא קואיצ'י מורישיטה, זוכה מדליית הכסף באולימפיאדת ברצלונה (1992).
באפריל 2004, כשהוא בן 17, השיג ואנג'ירו שיא אישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:12.40 דקות בהירושימה, יפן. בגיל 18 בלבד, הוא שבר את שיא העולם בריצת חצי מרתון במרוץ רוטרדם, ב-11 בספטמבר 2005, בתוצאה של 59:16 דקות. בכך הוא הקדים את השיא הקודם, אשר היה שייך לפול טרגאט, בשנייה אחת. שבועיים קודם לכן, ב-26 באוגוסט, שבר ואנג'ירו את שיא העולם לנוער בריצת 10,000 מטר בכמעט 23 שניות, במרוץ ה-Golden League על שם איבו ואן דאם של ארגון האתלטיקה הבינלאומי ה-IAAF. במרוץ זה, בו התחרה בקטגוריית הבוגרים, הוא קבע תוצאה של 26:41.75 דקות, וסיים במקום השלישי אחרי קנניסה בקלה אשר שבר את שיא העולם בזמן של 26:17.53, ובוניפס קיפרופ שהשיג תוצאה של 26:39.77 דקות. היה זה קיפרופ אשר החזיק בשיא העולם הקודם לנוער (27:04.00), שנקבע באותו מרוץ שנה קודם לכן.

שיאי העולם ומדליית הזהב האולימפית

ב-9 בפברואר 2007 ואנג'ירו השיב לעצמו את שיא העולם בריצת חצי מרתון במרוץ ראס אל-ח'ימה שבאמירויות, בתוצאה של 58:53, לאחר ששיאו הקודם נשבר על ידי היילה גברסלאסי בתחילת 2006. במרוץ City Pier City שבהאג, ב-17 במרץ 2007, ואנג'ירו אף שיפר את שיאו עם תוצאה של 58:33. במהלך שיפור שיאו האישי, הוא קבע זמן לא רשמי של 55:31 דקות ל-20 ק"מ - זמן מהיר יותר משיא העולם של גברסלאסי למרחק זה, אך השיא מעולם לא אושר בשל שיטות המדידה של המרוץ.
ואנג'ירו ביצע את ריצת המרתון המלא הראשונה שלו במרתון פוקואוקה ב-2 בדצמבר 2007, אותו ניצח באופן מרשים, תוך קביעת שיא מסלול של 2:06:39 שעות. הוא פתח את שנת 2008 בניצחון בחצי המרתון במרוץ זייאד שבאבו דאבי, וזכה בפרס כספי של 300,000 דולר. במרתון לונדון 2008 הוא סיים במקום השני, ולראשונה בחייו ירד מזמן של 2:06 שעות. באולימפיאדת הקיץ של 2008, ואנג'ירו זכה במדליית הזהב בריצת מרתון תוך קביעת שיא אולימפי חדש בתוצאה 2:06:32, ובכך ניפץ את שיאו הקודם של קרלוס לופז הפורטוגלי (2:09:21) אשר נקבע באולימפיאדת 1984. באותה שנה, הוא זכה בתואר אתלט השנה בעולם של ארגון ה-AIMS, כהערכה להישגיו.

הניצחונות בלונדון ובשיקגו

בפברואר 2008, במרוץ בעיר גרנולאר שבקטלוניה, בו זכה ואנג'ירו, הצהיר הקנייתי על שאיפותיו לעתיד: "בעוד חמש שנים מהיום, אני מרגיש שאוכל לרדת מזמן של שעתיים בריצת מרתון". באפריל 2009, הוא ניצח במרתון לונדון בתוצאה של 2:05:10 שעות, וקבע שיא אישי חדש ושיא מסלול במרוץ. ואנג'ירו היה מרוצה מההישג והדגיש כי הוא מקווה לשבור את שיא העולם של היילה גברסלאסי בעתיד הקרוב. בחצי מרתון רוטרדם, ב-13 בספטמבר באותה שנה, ואנג'ירו קבע זמן של 1:01:08, במרוץ בו זכה בן ארצו סאמי קיטווארה (58:58). באוקטובר 2009, ואנג'ירו זכה במרתון שיקגו בתוצאה 2:05:41 שעות - שיא מסלול חדש בעיר. ריצת מרתון זו גם הייתה המהירה ביותר שנרשמה על אדמות ארצות הברית. הניצחונות בלונדון ובשיקגו הובילו את ואנג'ירו לפסגת דירוג ה-World Marathon Majors (ששת מרוצי המרתון החשובים בעולם) לשנת 2009, ולזכייה ב-500,000 דולר.
ואנג'ירו נרשם למרתון לונדון 2010 על מנת להגן על תוארו, אך בנקודת אמצע הדרך החל לסבול מכאבים בברכיו והחליט לפרוש מן המרוץ על מנת למנוע את החמרת הפציעה - בפעם הראשונה מאז החל להשתתף במרוצי מרתון. בחודש אוקטובר של אותה שנה, הוא החליט להשתתף במרתון שיקגו, אך וירוס בבטנו פגע בהכנותיו לקראת המרוץ, והוא החל את הריצה עם שאיפה נמוכה יותר - לסיים בין שלושת הראשונים. טסאגייה קאבאדה האתיופי ניצל את ההזדמנות ושמר על ההובלה לכל אורך הריצה, אך ואנג'ירו, על אף שלא היה בשיא כושרו, הצליח לשמור על קצב הריצה של קאבאדה. ב-400 המטרים האחרונים הצליח ואנג'ירו לקחת את ההובלה ולסיים במקום הראשון בתוצאה של 2:06:24, ולהגן על התואר. "הייתה זו ההפתעה הגדולה ביותר שראיתי בחיי", נזכר מאמנו, פדריקו רוסה, בהתייחסו להופעה של ואנג'ירו.

חייו האישיים

ב-2009, ואנג'ירו נישא למארי וואקרה, גם היא רצה למרחקים ארוכים, ולשניים נולדה בת בשם האן בשנת 2010. לאחר מכן, הוא התחתן עם טריזה נ'ז'ארי בטקס מסורתי ונולדו להם שני ילדים, זאת על אף שהיה עדיין נשוי באופן חוקי לוואקרה. 
בדצמבר 2010, ואנג'ירו נעצר על ידי המשטרה הקנייתית בביתו שבניהורורו והואשם באיום ברצח אשתו ובהחזקת רובה AK-47 באופן בלתי חוקי. הוא הכחיש את ההאשמות וטען כי ניסו להפליל אותו. 
לואנג'ירו ואשתו טריזה נ'ז'ארי, קוסמטיקאית במקצועה, נולדה בת הנקראת האן ואנג'ירו ובן בשם סימון נג'ורוג'. לואנג'ירו אף הייתה אישה שלישית, ג'ודי ואמבוי וואירימו, אשר הייתה בהריון בזמן מותו ומאז יש לו בן נוסף. 
בן דודו של ואנג'ירו, ג'וזף רירי, הוא מרתוניסט ברמה עולמית, ואחיו הצעיר, סימון נ'ג'ורוג', הוא רץ למרחקים ארוכים גם כן.

מותו

ב-15 במאי 2011, ואנג'ירו נמצא מת לאחר שנפל ממרפסת ביתו שבניהורורו. על אף ניסיונות ההחייאה בבית החולים הקרוב, נקבע מותו זמן קצר לאחר הנפילה, בעקבות דימומים פנימיים. 
המשטרה הקנייתית טוענת כי אשתו של ואנג'ירו, טריזה נ'ז'ארי, חזרה הביתה ומצאה אותו במיטה עם אישה אחרת. נ'ז'ארי נעלה את הזוג בחדר השינה ורצה החוצה. לאחר זמן קצר, ואנג'ירו זינק מן המרפסת. המשטרה עדיין אינה בטוחה אם ואנג'ירו התאבד או שמא קפץ מתוך זעם, והיא עדיין חוקרת את נסיבות המוות.