google/wiki40b huggingface dataset:
פול גרינגראס

חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן סעיף הביוגרפיה נעדר לגמרי, כמו גם מידע על כל הסרטים שביים.
 
בשנת 1989 ביים פול את הסרט הראשון שלו, "תחיית המתים". בין הסרטים המפורסמים שלו ניתן למצוא את "בלאדי סאנדיי", "זהות במלכודת" ו"זהות אבודה" מסדרת סרטי ג'ייסון בורן ואת "טיסה 93" עליו זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר.
ב-2013 יצא לאקרנים סרטו "קפטן פיליפס" בכיכובו של טום הנקס, המספר את סיפורו של קפטן ריצרד פיליפס שספינתו נחטפה על ידי פירטים סומאליים.
אולגה גולודץ

ביוגרפיה

אולגה גולודץ נולדה ב-1 ביוני 1962 במוסקבה (שהייתה בשטח רוסיה הסובייטית), בירת ברית המועצות. היא סיימה את לימודיה הגבוהים ב-1984 כאשר הייתה לבוגרת אוניברסיטה (תואר ראשון) בכלכלה באוניברסיטת מוסקבה.
גולודץ החלה את הקריירה שלה כחוקרת במכון מחקר ופיתוח באקדמיה הרוסית למדעים, שם עבדה שם מ-1984 עד 1997. לאחר מכן היא הפכה מנהל בקרן "Reformugol". היא הייתה כסמנכ"ל משאבי אנוש ומדיניות חברתית בנורילסק-ניקל מ-1999 ועד 2001 ולאחר מכן חזרה לתפקיד זה ב-2002 עד 2008.
בשנת 2001, מונתה גולודץ להיות סגנית מושל אזור טאימיר (אזור אוטונומי במחוז קרסנויארסק) לעניינים חברתיים. היא שימשה כסגנית ראש עיריית מוסקבה לענייני חינוך ובריאות מ-3 בדצמבר 2010 עד 21 במאי 2012. באותו זמן היא הייתה חברה במועצת עיריית מוסקבה.
לאחר הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 והקמת ממשלת מדבדב הראשונה, מונתה גולודץ יחד עם עוד שרים שרים לכהן כסגנית ראש ממשלת רוסיה. גולודץ אמונה על עניינים סוציאליים ברוסיה. גולודץ היא הראשונה בתולדות ההיסטוריה של הפדרציה הרוסית לכהן כסגנית ראש ממשלת רוסיה לענייני חברה וסוציאליזם. גולודץ ממשיכה לכהן בתפקידה גם לאחר כינון ממשלת מדבדב השנייה והיא סגנית ראש הממשלה לענייני תרבות וספורט.
שריטילי

בפולקלור של אחדים מעמי אירופה, שריטילי הוא שד שובב, המתגורר בדרך כלל במרתף הבית, בארון או במזווה, ומביא ברכה לבית. ביידיש הוא נקרא "שרעטעלע", והצורה העברית "שריטילי" מופיעה בספרו של ש"י עגנון, "הכנסת כלה", שבו מסופר:
זו פסיל דודתה של פרומיט ששמה כשם פסילי בתה. והיא היתה משופעת בעושר, ושריטילי היה מתגורר במרתף שלה שהיה מביא לה ברכה. אף על פי כן היתה נוהגת בעניות ולא היתה ניכרת במאכליה ובמלבושיה ובדירתה משאר כל קרוביה העניים. כמו שהיתה נוהגת עד שלא בא השריטילי כך היתה נוהגת משבא אצלה. ... שינוי אחד בלבד ניכר בה מיום שהשריטילי מתגורר בביתה שנתחרשה בשתי אזניה והיה קשה לדבר עמה. אין ידוע אם נתחרשה על ידי שהיה השריטילי מנקר בכתלי ביתה, או משום דבר אחר.
שריטילי נזכר שוב מספר פעמים בעמודים הבאים של "הכנסת כלה".
הוא מוזכר גם בסיפורו של עגנון "ציפורי" (שבכרך "אלו ואלו") שם אומר אחד הנערים: "טוב שרטילי אחת מהמון צפרים רבות." ובהערה שם נכתב: "שרטילי היא רוח בית או רוח מרתף אשר תביא ברכה לבית או למרתף שהיא יושבת שם."
סיפור עממי בשם "שרעטעלעך", העוסק בשד, נדפס בקובץ "יידישער פאלקלאר", ייווא שריפטן 9, פילאלאגישע שריפטן 5, ווילנע, 1938, עמ' 165–166. סיפורים נוספים ביידיש על שד זה מופיעים באוסף שערך יהודה לייב כהן.
בספרו של מקסים גורקי "ילדות" מזמינה הסבתא את שדון הבית שמתחת לתנור לעבור איתם לביתם החדש.
השתיין

עלילת הספר

העלילה מתארת את סיפורו של ארווין זומר, איש מעמד הביניים המתגורר בגרמניה של שנות ה-30, אשר בבעלותו עסק זעיר, ונשוי למגדה, המסייעת בניהול העסק. חייו השגרתיים והמשעממים של הגיבור משתנים בהדרגה בעקבות גילויו של הגיבור את נפלאות הטיפה המרה, והפיכתו בהדרגה, שלב לאחר שלב, לאלכוהוליסט. שינוי זה מוביל את הגיבור למסע בין מספר מוסדות סגורים ובתי כלא בגרמניה של אותה התקופה, וכל זאת תוך מעבר בין מספר נקודות שבר, אשר משנות את עולמו ללא היכר.
אדוארד רובינסון

חייו

אדוארד רובינסון נולד בקונטיקט. למד באוניברסיטה במסצ'וסטס ובברלין. עם שובו לארצות הברית, התמנה כפרופסור לתאולוגיה וכתבי קודש. בסוף ימיו התגורר בבוסטון.

כתבים ותרגומים

רובינסון ביטא פנים שונות של כישוריו בכתיבתו. הוא דגל בהפצת ידע לציבור רחב, ולא בהוראתו במגדל-השן בלבד. לכן כתב ספרים רבים שמצטיינים באיכות מחקרית גבוהה ועם-זאת ניתנים לשימוש למשכיל מן השורה.
הוא הוציא בשנת 1843 כתב עת תאולוגי, הראשון בארצות הברית, ה-Bibliotheca Sacra.
ב-1841 הוציא שלושה כרכים של מחקרים בעקבות מסעותיו בארץ ישראל, ובעקבות מסעו השני הוציא מהדורה שנייה מורחבת ב-1856.
הוא הוציא מספר ספרים על לשון המקרא, חלקם כתב וחלקם תרגם לאנגלית מגרמנית (שלמד בעת שהותו בברלין). תרגם את המילון (לקסיקון) לעברית מקראית של וילהלם גֵזַניוּס (1836, מהדורה חמישית 1847), ששימש כבסיס למילון החשוב לעברית מקראית בשפה האנגלית: "בראון דרייוור ובריגס" (B.D.B.). כמו כן הוציא מילונים ליוונית של הברית החדשה.

מסע לארץ ישראל

בשנים 1838 ו-1852 יצא לשני מסעות מחקר ממושכים בארץ ישראל, בניסיון לאתר ולזהות אתרים מקראיים. 
בין השאר ביקר בירושלים ותיאוריו שופכים אור על היישוב היהודי בירושלים באותה תקופה. רובינסון חשף את מסתריה של נקבת השילוח הקדומה בעיר דוד, וקדם בכך לצ'ארלס וורן. בשנת 1838 גילה את קשת רובינסון, הקרויה על שמו. 
במסעו הראשון, בסיור בנגב בשנת 1838, גילה את חשיבותה הארכאולוגית של באר אברהם בבאר שבע. הוא המשיך דרומה והגיע עד חורבות ניצנה, אותן זיהה בטעות כעבדת העתיקה. אף שטעה בזיהויו הותיר רובינסון תיאור מפורט וראשוני של עתיקות ניצנה על כל חלקיה, כולל האקרופוליס ועליו מצודה ושתי כנסיות עתיקות.
רובינסון זיהה מקומות רבים בארץ ישראל, המוזכרים בתנ"ך ובברית החדשה, ביניהם גם כפרים ערבים שהוקמו על חורבות יישובים ישראלים קדומים. בכתביו תיאר רובינסון לא רק את החלקים הארכאולוגיים של ארץ ישראל במאה ה-19, אלא גם את הרובד האנושי והעושר התרבותי של ארץ ישראל במאה הי"ט.
ממלכת גליסיה

ישות יורשת של אסטוריאס

אחרי המפלה הוויזיגותית ב-711, אחרוני הגותים שחיפשו עצמאות ברחו להרי אסטוריאס ושם לבסוף הקימו מדינה משלהם, בבוחרם את פלאגיוס כמנהיגם. עם זאת, המנהיג הראשון שאפשר לכנותו "מלך" היה אלפונסו הראשון, אשר היה גם הראשון שהרחיב את תחומה של ממלכת אסטוריאס לתוך גליסיה. ממלכה זו המשיכה להתפשט עד ל"מדבר הדואורו הגדול" שהיה שטח הפקר ענק שנוצר בידי אלפונסוס באזור שבין ממלכתו לנהר הדורו כדי להרחיק פולשים אפשריים (קרי המורים), ושיושב מחדש בימי אורדוניו הראשון (ראו הרפובלאסיון). עם מותו של אלפונסו השלישי (910), הממלכה חולקה בין ממלכת לאון לממלכת גליסיה.
בשנת 966 הויקינג גונדרד (Gundered) פשט על גליסיה.

הסתפחות לתוך ממלכת לאון

ב-1072, גרסיה בעצמו הובס על ידי אחיו סנצ'ו השני, מלך קסטיליה וברח. באותה שנה, לאחר הרצחו של סנצ'ו, אלפונסו השישי הפך להיות מלך לאון, וקסטיליה; הוא אסר את גרסיה לכל ימי חייו, וכמו כן הכריז על עצמו כמלך גליסיה ופורטוגל, בכך הוא איחד את כל נחלות אביו. ב-1073 גליסיה נשארה באיחוד פרסונלי עם ממלכת לאון, למעט בתקופתו של אלפונסו השביעי, אשר ירש ב-1111 את התואר מלך גליסיה מאימו אוראקה, מלכת הממלכות המאוחדות לאון-קסטיליה-גליסיה, ואשר ביקשה להבטיח את סיכויי בנה (לרשת אותה) ולהכין אותו לקראת הירושה הצפויה. לאחר מותו של אלפונסו, ב-1157, ממלכת גליסיה הפכה למוסד רשמי בתוך הכתר של לאון.

ממלכת גליסיה בעידן המודרני

ממלכת גליסיה הייתה מיוצגת בפני המונרכיה המרכזית הספרדית על ידי השונטה, שנוצרה לראשונה בשנת 1528. השונטה הורכבה מנציגים של הערים סנטיאגו דה קומפוסטלה, לוגו, בטאנסוס, לה קורוניה, אורנסה, וטוי. השונטה לא החזיקה הסמכות ממשית. היה זה רק בזמן המלחמות הנפוליאוניות שהשונטה השיגה מעט אוטונומיה בזמן שהשלטון המרכזי נחלש. בתקופת מלחמת העצמאות נגד צרפת השונטה הכריזה על ריבונותה (1808-1813). פרננדו השביעי, מלך ספרד החזיר לבסוף את השליטה על גליסיה באותה שנה.
ממלכת גליסיה המשיכה להתקיים באופן רשמי עד ל-1833. התפרקותה הסופית הייתה בזמן החלוקה לפרובינציות תחת עוצרותה של מריה כריסטינה. גליסיה השיגה מחדש את אחדותה הטריטוריאלית אחרי מרד מזוין בשנת 1846, אך לא השיגה מחדש את מעמדה כממלכה.
ניר שטראוס

ביוגרפיה

ניר שטראוס נולד וגדל בתל אביב. בילדותו היה חבר בלהקת "השכנים של צ'יץ'" ובנעוריו הנחה את תוכנית הטלוויזיה המקורית הראשונה בערוץ ניקלודיאון, "נקניקייה" ושיחק בסדרת הטלוויזיה "הפסקה נסתרת". 
את שירותו הצבאי מילא בתיאטרון צה"ל כקומיקאי הצבאי הראשון. עם סיום שירותו, החל בלימודי משחק בבית הספר לאמנויות הבמה שבסמינר הקיבוצים. במהלך לימודיו זכה במספר מלגות הצטיינות, ביניהן מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל ומלגת אלי לאון.

בתיאטרון

בשנת 2011 החל לשחק בהצגת היחיד שכתב "ההצגה חייבת להימשך" שיצר עוד בתיאטרון צה"ל. בשנת 2014 היה במאי הצגה אורחת בפסטיבל תיאטרונטו "נאומים ששינו את העולם" המבוססת על הספר רב המכר. באותה השנה הצטרף ללהקת שחקני תיאטרון נוצר, ושיחק בטרילוגייה "הר" מאת ירון אדלשטיין. בהמשך הצטרף ללהקת שחקני תיאטרון בית ליסין, שם שיחק בהצגות "אלה גרוסמן" מאת דפנה אנגל מחרז ו"הזוג המוזר - הגרסה הנשית" מאת ניל סיימון.
בשנת 2015 החל לשחק בהצגת הנוער "אפקט הפרפר" בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. באותה שנה יצר הצגת יחיד לנוער ולמבוגרים, "סבא שלי רמטכ"ל", המספרת את סיפורו של סבו, ישראל שטראוס, לשעבר נשיא לשכת רואי חשבון בישראל, שבגיל 82 חלה באלצהיימר. על הופעתו בהצגה זו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ב-2016.
בשנת 2017 הועלה בפסטיבל תיאטרונטו המחזה "להוציא את הילדה" שכתב בבימויה של שרה פון שוורצה ובביצוע השחקנית עדי גילת. באותה השנה החל לשחק בתיאטרון המדיטק בהצגה "הסודות של מאי" מאת ליאת פישמן לני ושלומית ארנון.
בחנוכה 2017 משחק במחזמר "רובין הוד" בתיאטרון אורנה פורת מאת ובבימוי צביה הוברמן בתפקיד וויל סקרלט.
בשנת 2019 הצטרף לתיאטרון באר-שבע ומשחק בהצגה "4 דקות ו-12 שניות" מאת ג'יימס פריץ.

בקולנוע ובטלוויזיה

בשנת 2011 שיחק בסדרה "סימני שאלה" בערוץ 2, באותה שנה שיחק בסדרה "אורים ותומים" ב-yes. בשנת 2012 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקצר "שחזור". הסרט היה מועמד לפרס אופיר על הסרט הקצר הטוב ביותר. משנת 2015 החל לשחק בסדרת הנוער "גאליס". 
בשנת 2014 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "רעות תחת אש". הסרט הופק עבור מוזיאון הרעות מיסודו של יהודה דקל. ושודר ב"רשת" ביום הזיכרון 2014. 
בשנת 2016, השתתף בסרטה של מיכל בת אדם "הדרך לאן" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. וכן, בסרטו הקצר של מיכאל אלוני "שיר", שהוקרן לראשונה ברשת. בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "המלאך השומר שלי" בערוץ ניקלודיאון.
בשנת 2018 החל לשחק בסדרה צומת מילר בערוץ 12 (קשת) של אדיר מילר. באותה שנה השתתף בסדרה "על הספקטרום" ב-yes.
מניין המצוות על פי ספר החינוך

מניין תרי"ג מצוות על פי ספר החינוך. החידוש העיקרי של מניין זה, לעומת מוני המצוות האחרים כמו הרמב"ם והרמב"ן, הוא בסדר המצוות. החינוך מונה את מצוותיו על פי סדר פרשיות התורה, מציין את מספר המצוות המופיעות בכל פרשה ומספר מצוות עשה ולא תעשה בכל פרשה.
הבדל נוסף הוא הוספת מצווה תפ"ז לפי מניין החינוך: איסור הקרבת הפסח בבמת יחיד בזמן היתר במות. במקומה החסיר החינוך את איסור אכילת קדשי קדשים לזר, המופיע כלאו קמ"ט במניין המצוות של הרמב"ם. ככל הנראה השינוי איננו חידוש של ספר החינוך, אלא מקורו בנוסח מוטעה של ספר המצוות שהיה לפני המחבר (ראו ספר החינוך).
קנה שורש

קנה שורש הוא גבעול השולח שורשים כלפי מטה וגבעולים כלפי מעלה. לקנה שורש יכולת להתחלק, ומשמש על כן לרבייה וגטטיבית. 
בלעז נקרא המושג "ריזום" המילה נובעת מיוונית עתיקה rhizoma ופירושה מסה של שורשים. לרוב יהיה קנה השורש תת-קרקעי אך יש צמחים להם קנה שורש שגדל מעל פני האדמה כמו מינים מסוימים של אירוס.
עם הצמחים בעלי קנה השורש נמנים: אספרגוס, חיננית, שן-ארי, אירוס, יבלית, זנגביל (ג'ינג'ר), גלנגל, נענע וסוגים שונים של דשאים.
אם חלק מקנה השורש נשבר יכול הוא לבדו להצמיח צמח חדש.
בנוסף מדובר בקונספט מתחום הפילוסופיה, ריזום, שפותח על ידי ז'יל דלז ופליקס גואטרי, בהשפעת המושג הבוטני. משמעות המונח היא התרחשותם של מספר דברים שונים בו זמנית המשפיעים אחד על השני. דוגמה טובה לכך היא למשל בסרט "ספרות זולה" בו התרחשו מספר עלילות במקביל שאינן קשורות אחת לשנייה אך השפעתן גדולה זו על זו.
חברת הגיחון

מפעלי ביוב וטיהור ירושלים

חברת מבט"י – מפעלי ביוב וטיהור ירושלים, היא חברת בת של חברת הגיחון והרשות לפיתוח ירושלים והוקמה כדי לטהר את שפכי ירושלים והמטרופולין. מבט"י מתכננת, מפעילה ומתחזקת מכוני טיהור, ובבעלותה שלושה מתקנים: מט"ש שורק, מט"ש האוג ומט"ש הר חומה.

מכון טיהור שפכים מזרחי

חברת "מבט"י" מקדמת את התכנון של מכון טיהור חדש לשפכים שיטפל בשפכי מעלה אדומים, חלק מיישובי המועצה האזורית מטה בנימין והשכונות הצפוניות של ירושלים. המתקן מתוכנן לקום כמתקן נוסף לצד מתקן האוג הקיים באזור נבי מוסא. המכון יטפל בשפכי אגן אוג המנקז את השפכים מהשכונות הצפון מזרחיות של ירושלים ובשפכים הזורמים בנחל קדרון. מכון הטיהור המזרחי החדש ייבנה בשלבים. ועתיד לקלוט בתחילה 20,000 מ"ק שפכים, ויגדל את קליטת השפכים בהדרגה עד 40,000 מ"ק ביממה.

מכון טיהור חומת שמואל

שכונת חומת שמואל שוכנת בדרום העיר נמצאת באגן דרגות. מאחר שאגן נחל דרגות הוא אגן נפרד שאינו מחובר ישירות למערכת טיהור השפכים של ירושלים, הוחלט להקים עבור השכונה מכון טיהור נפרד שאליו יוזרמו גם השפכים של שכונות אום טובא וצור באהר. מכון חומת שמואל עושה שימוש בשיטת הממברנות, המאפשר להפיק מי קולחין לחקלאות ולתעשייה ומשמש גם להשקיית גינות ציבוריות בשכונה עצמה ובאתרי נוי אחרים בעיר כטיילת שרובר, גן הפעמון, גן העצמאות, גן החיות התנ"כי ובעתיד גם גן סאקר. המכון קולט כ-4,300 מ"ק שפכים ביום.
מאנור גראונד

היסטוריה

המשחק הראשון של דיאל סקוור (השם הראשון של ארסנל) נערך בדצמבר 1886 על מגרש באייל אוף דוגס. בשאר המשחקים של עונת 1886/1887 המועדון שיחק בפלאמסטיד קומון. בספטמבר 1897 הוא עבר לספורטסמן גראונד, ושיחק שם במשך שישה חודשים.
לאחר הצפתו של ספורטסמן גראונד ב-1888 המועדון עבר למאנור פילד הסמוך, כאשר זמן קצר לאחר מכן השתנה שם המקום למאנור גראונד. המגרש היה ידוע לשמצה בגלל הבוץ שהיה בו ובגלל הביוב שזרם בצדו המערבי. במאנור גראונד לא היו יציעי עמידה, והמועדון השתמש במושבים מכלי תחבורה צבאיים שהושאלו מבסיסי צבא סמוכים. המשחק הראשון של ארסנל במאנור גראונד היה נגד מילוול רוברס ב-30 במרץ 1888; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 0 לטובת ארסנל.
ב-1890 החליטה הנהלת ארסנל להעביר את המועדון לאינוויקטה גראונד שהיה יותר מתאים לארח משחקי כדורגל, והיה קרוב מאוד למאנור גראונד. השהות באינוויקטה גראונד נמשכה שלוש שנים שבמהלכן המועדון הפך למקצועני ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל, והיא הסתיימה לאחר שדמי השכירות הועלו על ידי הבעלים של האצטדיון. הנהלת ארסנל רכשה את מאנור גראונד בכסף שהתקבל ממכירת מניות, והקימה יציע ראשי אחד ומספר טראסות עמידה. המועדון חזר לשחק במאנור גראונד לפני תחילת עונת 1893/1894, בדיוק בזמן לעריכת הבכורה בפוטבול ליג. ממוצע הצופים באותה עונה היה כ-6,000.
למעט שתי תקופות, מאנור גראונד שימש את ארסנל במשך עשרים שנים. הנהלת הפוטבול ליג החליטה לסגור את האצטדיון למשך חמישה שבועות בעקבות בעיות בהכלת הקהל במשחק נגד ברטון וונדררס שנערך בינואר 1894.
ב-1904 נבנה היציע השני של האצטדיון שקודם לכן היה טראסת עמידה. בנוסף, בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה, ומספר הצופים הגיע לעיתים עד ל-20,000. אולם, מספר הצופים פחת במהירות כיוון שמאנור גראונד היה ממוקם באזור תעשייה מבודד יחסית שלא היו בו תושבים מקומיים רבים.
הנהלת ארסנל עמדה בפני פשיטת רגל ב-1910, כאשר ממוצע הצופים היה רק 11,000. לצורך השוואה, הממוצע במשחקים של צ'לסי היה 28,000. איש העסקים הנרי נוריס רכש את ארסנל, הציל את המועדון מסגירה, וכעבור שלוש שנים העביר אותו לאצטדיון הייבורי, לאחר ניסיון כושל למזג את ארסנל עם פולהאם.
המשחק האחרון של ארסנל במאנור גראונד היה התיקו 1–1 מול מידלסברו ב-26 באפריל 1913. במשחק נכחו רק 3,000 צופים. האצטדיון הוזנח לאחר עזיבת ארסנל, ולבסוף נהרס. שטחו של האצטדיון מכוסה כיום באזור תעשייה. עזיבת ארסנל הייתה אחת מהסיבות שצ'רלטון אתלטיק, מועדון מקומי נוסף, הפך למקצועני ב-1920 והיה למועדון הראשי של אזור פלאמסטיד.
חכם גמליאל

תקציר העלילה

"חכם גמליאל" (יוסי בנאי) הוא מעין חכם עממי שמתפרנס ממתן תרופות עממיות, הוצאות של עין הרע וסיוע בשידוכים.
בנו נסים (אושיק לוי) לא מאמין באמונותיו של אביו אך מכבד אותו. הוא עובד במחצבה סמוכה כסגנו של מנהל המחצבה, עוזי (דב פרידמן).
בתו של גמליאל היא דינה (אביבה גר) רווקה שיסחוק המכוער (נחום שליט) מבקש מחכם גמליאל את ידה אך נזרק מהחדר בעזרת שלום (יוסי פולק), עוזרו הבריון של חכם גמליאל.
עוזי מאורס לרותי (מירי אלוני) שכבר קנתה טבעת נישואין ונתנה לו וגם קבעה תור לרישום ברבנות.
נסים מביא את עוזי לפגיעה עם חכם גמליאל. עיניו של עוזי נפגשות בעיניה של דינה ומבט אהבה ניצת בעיניה. גמליאל מזמין את עוזי לחתונה תימנית במושב.
עוזי נפגש שוב עם דינה ומכניס אותה למכוניתו שם הוא מראה לה את הטבעת ושם אותה על אצבעה. זה נצפה על ידי כמה אנשים שמדווחים לחכם גמליאל האומר לעוזי הנדהם כי במעשיהו קידש את דינה וכעת היא אשתו לכל דבר.
עוזי עוזב את המקום ומודיע על התסבוכת לרות אבל למחרת שולח חכם גמליאל את דינה למחצבה לפגוש את בעלה. עוזי בתחילה רוצה לשלוח אותה לביתה אבל תוך זמן קצר מתאהב בה שוב והם שוכבים כל הלילה בחדרו במחצבה.
רות מגיעה למחצבה ופוגשת את שניהם ומבינה את המצב. היא שוכרת עורך דין (שמעון לב ארי) המבקש מחכם גמליאל להתיר את נישואיהם של עוזי ודינה אך ללא הועיל. רק לאחר שרות משקרת ואומרת לו שהיא בהיריון, הוא מתרצה ומתיר את הנישואים.
הם מתגרשים ברבנות ודינה חוזרת מדוכאת לביתה. עוזי מחדש את קשריו עם רות לקראת נישואיו אבל כל הזמן מהרהר בדינה.
דינה בדיכאון ובהריון רצה למחצבה בידיעה שעומד להיערך שם פיצוץ אחיה נסים מציל אותה ברגע האחרון ומביאה לביתה. עוזי ששמע על המקרה חש לבית ומוצא את חכם גמליאל מתפלל ליד גופה עטופה בסדין ומשער שזו דינה המתה אבל כשהוא מסיר את הסדין מתגלה יסחוק שחכם גבריאל עושה לו הוצאת עין רעה. הוא חש לחדרה של דינה ומוצא אותה בריאה והם מתחבקים.
רבקה חוואלס ליכטנפלד

ביוגרפיה

רבקה חוולאס נולדה בווילנה לחוה לאה ברוסקין ולמשה חוולאס, יהודים אורתודוקסים, כרביעית מתוך חמישה אחים.
עלתה לישראל מווילנה יחד עם בעלה יוסף ליכטנפלד, לו נישאה בנישואים אזרחיים, בשנת 1955 והם היו מראשוני המתיישבים באשדוד ים. לאחר שזכתה ב-1957 באליפות ישראל בשחמט והייתה גם לציירת ולדמות מוכרת, למדה ספּרות נשים על מנת לסייע לבעלה, בהתאם לבקשתו, במספרה שפתח בפחון במעברה בה התגוררו. בתום לימודיה הפכה לספרית הראשונה באשדוד. ליכטנפלד-חוולאס מעידה כי שנאה את עבודתה.
 בשנת 1966 בעודם נשואים (ללא ילדים), יוסף היגר לבדו לונקובר, קנדה. בשנת 1973 תבעה רבקה בבית הדין הרבני באשדוד קבלת מזונות מבעלה בנפרד, אך בית הדין דחה את התביעה בטענה שלא נישאה כדת משה וישראל. בשנת 1980 הגישה רבקה בשנית תביעה לבית הדין הרבני, שקבע כי רבקה יכולה להינשא מחדש, אך רק כעבור 11 שנה, בשנת 1991, שינה משרד הפנים את מעמדה האישי מ"נשואה" ל"גרושה".

פעילותה בתחום הציור

בתיכון בווילנה למדה ליכטנפלד ציור, דקורציה וקומפוזיציה. עם עלייתה לישראל למדה ציור בבית הספר לאמנות קלישר בהדרכתו של הצייר אריה מרגושילסקי. לאחר מכן השתלמה אצל אמנים בפריז, בעיקר לצידו של אחיה רפאל חוואלס. הציגה בגלריות בישראל ובאירופה. יזמה בהתנדבות פרויקטים קהילתיים באשדוד, וביניהם ניוד של יצירותיה ושל אמנים אחרים למתנ"סים ולבתי ספר (פרויקט שפעיל עד היום בזכותה), עיצוב תפאורות והשתתפות בימי אמן בבתי ספר. סגנונה אימפרסיוניסטי והיא מציירת נוף וטבע. הייתה חברה באגודת האמנים העברית.
 בשנת 2010 זכתה באות מפעל חיים בתחום האמנות במסגרת "אות מכחול הזהב" של עיריית אשדוד.
בל אייר (מאוריציוס)

גאוגרפיה

בל אייר ממוקם כ-28 ק"מ מבירת המדינה פור לואי.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 615 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (208 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (6 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

בל אייר ממוקם ליד הכבישים B59,‏ B55,‏ B28 ו-B27.
תותח צהרי היום

תותח הצהריים או תותח צהרי היום (באנגלית: Noonday Gun או Noon-day Gun; בסינית: 午炮) הוא תותח ימי, הניצב באזור מפרץ קווזיי, שבאי הונג קונג. התותח מופעל על ידי חברת ג'רדיין מאתיסון, ויורים בו מדי יום בשעת הצהריים. התותח הוא אתר תיירות פופולרי בהונג קונג. 

היסטוריה

תותח הצהריים ממוקם על קו החוף באזור שנקרא בעבר כף איסט פוינט, וכיום נקרא האזור קוזווי ביי.  האזור היה האזור הראשון בהונג קונג שנמכר על ידי הממשלה הקולוניאלית של הונג קונג, במכרז בשנת 1841. את השטח רכשה קבוצת ג'רדיין מאתסון. במהלך השנים, עקב ייבוש שטחי הים לכיוון צפון, הועבר התותח ממקומו המקורי צפונה, על מנת שייוותר על קו החוף.
מסורת הירי בתותח החלה בעקבות תקרית שאירעה בשנות ה-60 של המאה ה-19. באותה עת המחסנים ומשרדי חברת מאתיסון היו ממוקמים בכף איסט פוינט. כאשר ראש החברה (הטאי פאן) היה מגיע למשרדים בדרך הים, הייתה מיליציית החברה יורה מטחי כבוד לכבודו. אחד מבחירי הצי המלכותי הבריטי שהגיע להונג קונג לא הכיר מנהג זה, וסלד ממנו שכן בצי הבריטי הנוהג הוא שמטחי הצדעה היו שמורים לקצינים בכירים בלבד, ועל כן הורה למאתיסון, לירות בתותח בכל יום, בשעת הצהריים. 
בשנת 1941, במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג, הצבא הקיסרי היפני פירק את התותח, והתותח אבד. לאחר שחרור הונג קונג על ידי בעלות הברית בשנת 1945, העניק הצי המלכותי לחברת מאתיסון תותח 6 ליטראות על מנת להמשיך במסורת של ירי מדי יום בשעת הצהריים, וב-1 ביולי 1947 הושבה המסורת והתותח ירה שוב. בעקבות תלונות תושבי הסביבה על הרעש, ב-1961 הוחלף התותח בתותח קטן יותר, אשר שימש בקרב יוטלנד במלחמת העולם הראשונה.

אתר תיירותי

הירי בתותח הפך לאטרקציה תיירותית, ותיירים מגיעים מדי יום לצפות בירי התותח. כמו כן נהוג לירות בתותח בחצות הלילה ב-31 בדצמבר, על מנת לסמל את ראש השנה האזרחית.  במסגרת טקס הירי, יוצא שומר לבוש מדים של חברת מאתיסון, מצלצל בפעמון על מנת לסמל חילוף משמרות בעבודה בחברה (מנהג שמקורו בתקופה שמשרדי ומחסני החברה היו בסמוך), ואז יורה בתותח, ולאחר מכן מצלצל בפעמון שנית. 
אדם המבקש לתרום 33,000 דולר הונג קונגי לארגון הצדקה "The Community Chest of Hong Kong" יקבל את הזכות לירות בתותח הצהריים. 

בתרבות הפופולרית

ירי התותח (וכן הצלצול בפעמון) מוזכר בשירו המפורסם של נואל קווארד - "כלבים שוטים ואנגלים" ("Mad Dogs and Englishmen"), בו הוא מספר שרק כלבים שוטים ואנגלים יוצאים בצהרי היום החמים באזורים הטרופיים כדי לעשות מיני פעילויות המפורטות בשיר (בעוד שתושבי האזור מסתתרים מהחום בבקתותיהם), השיר מפרט מושבות בריטיות שונות ברחבי העולם, ולגבי הונג קונג מתאר:
In Hong Kong, they strike a gong, and fire off a noonday gun

To reprimand each inmate who's in late
בהונג קונג, הם פוגעים גונג, לירות בתותח הצהריים
 ולנזוף בכל אסיר שמאחר
יגאל שוחט

יגאל שוחט הוא רופא אף-אוזן-גרון, לשעבר טייס קרב וקצין רפואה ראשי של חיל-האוויר בדרגת אלוף-משנה.

ביוגרפיה

שוחט השתתף במלחמת ששת הימים, כטייס קרב, בטייסת העקרב (טייסת 105), תחת פיקודו של אהרון (יאלו) שביט, ובין השאר השתתף בתקיפת מטרות בסוריה. שוחט הוצב בטייסת האחת כטייס פנטום, בפקודו של רס"ן שמואל חץ. במלחמת ההתשה השתתף במבצע קשת אווירי.

מבצע שיער 265 והנפילה בשבי

ב-3 באוגוסט 1970, השתתף במבצע "שיער 265" לתקיפת סוללות טילי קרקע אוויר מצרים וסובייטים שהוצבו על אדמת מצרים. המבצע נערך בימיה האחרונים של מלחמת ההתשה.
בימיה האחרונים של המלחמה הוחלט לצאת למבצע גדול לפגיעה במערך הטילים שבין אבו סואר לאיסמעיליה. לגל התקיפה השני הוקצו שני זוגות מטוסי פנטום ו-16 מטוסי סקייהוק. אל זוג מטוסי הפנטום הראשון נורו טילים רבים שחייבו את הטייסים לבצע תמרוני התחמקות חריפים. לאחר ביצוע יעף ההפצצה של מספר 2 נורו עליו מספר טילים והוא נפגע מאחד מהם. פגיעת הטיל במספר 2 בזוג המוביל, הטייס סרן יגאל שוחט דווח בקשר על הפגיעה וניסה להשתלט על המטוס הפגוע ולהפנותו מזרחה לכוון ישראל. הטייס הצליח להשתלט על המטוס והחל לאסוף גובה תוך טיסה מזרחה. כעבור זמן קצר חדל אחד המנועים לפעול וכעבור שניות אחדות פגע במטוס טיל נוסף. הטייס שוחט והנווט סגן משה גולדווסר פלטו את עצמם מהמטוס הפגוע וצנחו סמוך לאיסמעיליה. במהלך הצניחה שארכה זמן רב נורתה לעברם אש מהקרקע.
הטייס שוחט נפצע ברגליו מהירי באופן קשה והגיע לקרקע כשהוא מעולף מאבדן דם. הוא הועבר לבית חולים מצרי שם נקטעה רגלו הימנית. הנווט, משה גולדווסר (גולד), הגיע אל הקרקע ללא פגע, נתפס על ידי חיילים סובייטים שמסרו אותו לחיילים מצריים. אלה ביצעו בו לינץ'. למחרת היום הודיעו המצרים כי שני השבויים שבידם פצועים, אך לאחר מכן הודיעו כי גולדווסר נפטר. לאחר חודשים אחדים הוחזרה גופתו. נקבע לאחר בדיקת הגופה כי נהרג כתוצאה מהעינויים
המטוס השני, קורנס 661, שהוטס בידי הטייס רענן נאמן והנווט יורם רומם, הצליח לחזור ולנחות ב-רפידים אף על פי שטייסו נפגע. על גבורתם זכו אנשי הצוות בעיטור. 
לאחר שחזר מהשבי, למרות נכותו המשיך שוחט להטיס מטוסים קלים. במלחמת יום הכיפורים השתתף כקצין מטה בחיל האוויר, בדרגת רב-סרן.

מסלול הרפואה

שוחט למד רפואה, באוניברסיטת תל אביב, סיים התמחות בבית החולים איכילוב ברפואת אף-אוזן-גרון, במחלקתו של הפרופ' אליהו שנון. בהמשך חזר לשרות קבע בצה"ל והתמנה לקצין רפואה ראשי של חיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
שוחט נשוי לעיתונאית אורית שוחט, בתה של הזמרת יפה ירקוני. ב-33 השנים האחרונות עובד שוחט כרופא אף-אוזן-גרון.
שוחט חבר בארגון רופאים לזכויות אדם, ובשנים האחרונות שותף בתנועת הסרבנות הקוראת לחיילים לסרב לשרת בשטחים, ולטייסים לסרב להפציץ ערים.