google/wiki40b huggingface dataset:
סביילי גרינברג

סביילי סולומונוביץ' גרינברג (או סאבלי גרינברג) (ברוסית: Савелий Соломонович Гринберг, ‏ 31 בינואר 1914 יקטרינוסלב - 14 בינואר 2003 ירושלים) היה משורר רוסי-ישראלי, יהודי יליד אוקראינה, מתרגם, פילולוג.
בין השאר, הצטיין ככותב פלינדרומים.

חייו

סביילי גרינברג נולד בשנת 1914 ביקטרינוסלב (בימינו דניפרו) באוקראינה אז באימפריה הרוסית, אך מגיל 2 חי במוסקבה. בילדותו בילה חופשות בחצי האי קרים, ביבפטוריה  אצל אחותו הגדולה. אחרי הלימודים בבית ספר עבד בבתי חרושת. בתחילת שנות ה-1930 היה פעיל בבריגדה של מאיאקובסקי בהרכבה הראשון ומפיץ נלהב של יצירות המשורר המפורסם. באותה תקופה התיידד עם א.ג. ברומברג וו.ד. דובאקין. בשלהי שנות ה-1930 עבד כחוקר במוזיאון הממלכתי של הספרות. בשנת 1935 הצליח לקבל אישור מהשלטונות הסובייטים כדי לבקר אצל הוריו ואחותו שעלו והתיישבו בארץ ישראל. עבד שם כעוזר מודד ונשאר עד שנת 1937 כשחזר לברית המועצות. בימי מלחמת העולם השנייה התנדב למיליציות העממיות (Народное Ополчение) שנספחו ליחידות הצבא הסובייטי, עבד בבניית קווי ההגנה, העביר הרצאות על הספרות בפני חיילים וימאים של הצי הצפוני. בשנת 1943 נמצא בזירת הקרבות הקשים נגד הנאצים במובלעת "מאלאיה זמליה" ליד נובורוסיסק ובשנת 1944 בצפון, בעת הלחימה בחצי האי ריבאץ'. אחרי המלחמה למרות שהמשיך לכתוב שירים, בברית המועצות לא פורסם יותר אף שיר שלו. שיריו הופצו ונקראו במחתרת.
בשנות ה-1960 עבד גרינברג כחוקר בכיר במוזיאון מאיאקובסקי שבסימטת גנדריקוב לשעבר במוסקבה (בימינו סמטת מאיאקובסקי).
בשנת 1973 עלה גרינברג לישראל. נודע, בין היתר, בתוכניותיו בקול ישראל בשפה הרוסית שבהן העביר הרצאות ייחודיות על השירה הישראלית, תוך ניתוח מעמיק של יצירותיהם של המשוררים הישראלים החשובים. תרגם מעברית לרוסית שירים של שלמה אבן גבירול ושל יוצרים ישראלים בני זמנו, אורי צבי גרינברג, יהודה עמיחי, יונה וולך, אבות ישורון, מאיר ויזלטיר, נתן זך ובמיוחד דוד אבידן. גרינברג פרסם שירים במגזינים הספרותיים בשפה הרוסית «Время и мы», «Возрождение», «Сион», «22», «Народ и земля», «Континент» ואחרים.
סביילי גרינברג נחשב לממשיכם של משוררי האוונגרד הרוסי. בעקבות ניסוייהם של חלבניקוב, מאיאקובסקי, קמנסקי ואחרים, יצר גרינברג סגנון משלו, שלא התכתב עם המיינסטרים של "השירה הסובייטית". הנושאים העיקריים בשירתו היו האדם מול המציאות, המלחמה, הערים (מוסקבה, אחר כך ירושלים), המשורר והיקום. בשירתו השתמש במגוון רב של אמצעים פואטיים - החל מחורזים חופשיים ועד לחריזות מעודנות שונות, שימוש ב"בתים אונייגיניים", כתיבת פלינדרומים וכו', תוך חיפוש אחרי אפשרויות חדשות של הבעה מילולית.
גרינברג התגורר כשלושה עשורים בירושלים, בסמוך לככר צרפת. נפטר בירושלים בשנת 2003.
חורבת זוויתן

חורבת זוויתן הוא השם שניתן לאתר עתיקות ללא שם במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד.
האתר ממוקם בסמוך למפגש נחל זוויתן עם נחל משושים, על שלוחה צרה, תלולה ומבודדת. בחורבה אותרו שרידי מבנה ציבורי, שרוב אבניו נותרו בסביבתו.
על פי מאפייני המבנה שבאתר, הכולל פתח מעוטר באבני גזית מרשימות ובאומנות אחוזות, המאפיין בתי כנסת מתקופת התלמוד באזור מרכז הגולן, זיהה החוקר צבי אורי מעוז את המקום כבית כנסת.
בסמוך לאתר, ולאורך נחל זוויתן, אותרו בתי כנסת נוספים מתקופת התלמוד, בין היתר בחורבת זמימרה, בחורבת עסליה ובחורבת קצביה.
משה מן

פעילותו בהגנה

משה מן נולד בשם משה מונטג בעיירה טורקה (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום באוקראינה), עלה לארץ ישראל ב-1926. מן גויס להגנה בזמן שהותו במחנה הקיבוצים ליד חיפה לשם הגיע עם גרעין השומר הצעיר לאחר עלייתו ארצה. אחרי שהצטרף לחברי מרחביה נעשה איש הביטחון של הקיבוץ. הוא השתתף בקורס הנשק הראשון של ההגנה. מאוחר יותר כמדריך בקורס, חנך את יגאל אלון.
ב-1929 (מאורעות תרפ"ט) השתתף בהגנת הגליל העליון המזרחי.
ב-1933 סיים את הקורס הראשון למפקדים בהגנה והתמנה למפקד גוש עפולה. בזמן מאורעות תרצ"ו נפגש לראשונה עם אורד וינגייט, שהאיץ בו לנקוט גישה התקפית בלחימה בערבים. ב-1939 התמנה למפקד נפת יזרעאל, וב-1942, תחת הכינוי המחתרתי "סעדיה", הטיל עליו דוד בן-גוריון ללחום ב"פורשים" (האצ"ל והלח"י). מן היה אחראי להגנת היישובים בעמק יזרעאל, מעורב בייסוד חיל הנוטרים והמשמרות הנעים בעמק, בגיבוש חיל השדה (החי"ש) ובייסוד הפלמ"ח.
ב-1946 קיבל את הפיקוד על הגליל העליון המזרחי, הגליל התחתון והעמקים וזכה לכינוי "לבנוני". בי"א באדר תש"ו פיקד על מבצע ה"גידם" – העלייה לביריה בה עלו אלפים אל היישוב ביריה במחאה על ניסיון הבריטים להוריד את ההתיישבות היהודית במקום.
סברתה

היסטוריה

ייתכן שהעיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס בידי פיניקים מצור ונראה שעד מהרה הייתה לחלק משטח ההשפעה של קרתגו. כמרכז סחר פיניקי בחוף הטריפוליטני, ריכזה סברתה את מוצריה של אפריקה, דרך מפרץ גָאבֶּס שבתוניסיה. העיר הייתה חלק מהממלכה הנומידית הקיקיונית של מסיניסה, עד אשר נכבשה בשנת 46 לפנה"ס על ידי הרומאים וסופחה למחוז אפריקה באימפריה.
סברתה הגיעה לשיא תפארתה במאה ה-2 ובמאה ה-3 לספירה. בתקופה זו נבנו מבנים מונומנטליים ברחבי העיר, והידוע בהם הוא התיאטרון. שקיעתה של העיר החלה במאה ה-4, כשהצטמצם היקף הסחר עם אפריקה ובין תושביה ניגלו יריבויות על רקע דתי. הונדלים פלשו אל העיר בשנת 455 והרסו את חומותיה. אף הכיבוש הביזנטי לא הביא לשינוי מצבה, והיא ננטשה באופן סופי לאחר פלישות הערביות במאה ה-7 ובמאה ה-11.

האתר הארכאולוגי

האתר מחולק לשני מתחמים - מזרחי ומערבי, וביניהם שטח פתוח ברוחב של כ-150 מטר. אורכו של כל אחד משני המתחמים הוא כ-300 מטר מחוף הים דרומה.
המבנה החשוב והשמור ביותר באתר הוא התיאטרון הרומאי הניצב במתחם המזרחי, כ-200 מטר מחוף הים. המבנה הוקם ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-2, וחלקו המרשים ביותר הוא הסקנה בת שלוש הקומות הנתמכת בעמודי שיש. 11 הטריבונות יכלו לאכלס עד 5,000 צופים. בסברתה שוכנים גם מקדשים לאלילים מהמיתולוגיה המצרית, כדוגמת מקדש איזיס הנמצא במתחם המזרחי, סמוך לתיאטרון.
במתחם המערבי שוכן הפורום ובו מספר מבנים ומקדשים שביניהם מקדש יופיטר, מקדש אנטוניוס, מקדש הרקולס והבזיליקה הנוצרית מימי יוסטיניאנוס הראשון ובה רצפת פסיפס. פסיפסים השתמרו גם בבתי המרחץ: במרחצאות הסמוכות לם נצבעו הפסיפסים בצבעי הים, בעוד שאלה הסמוכות לתיאטרון נצבעו בשחור ובלבן.
מאוזולאום בס מהמאה ה-2 לפנה"ס שוכן במתחם המערבי, והוא בנוי בסגנון פוני-הלניסטי. המבנה שוחזר ברובו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ארכאולוגים מקומיים.
במרחק של פחות מקילומטר מהאתר שוכן האמפיתיאטרון הרומי שהוקם במאה ה-2 ואשר יכול היה להכיל עד 10,000 צופים. באתר שני מוזיאונים - האחד לממצאים פוניים והאחר לרומיים.
יום דוד הקדוש

יום דוד הקדוש (באנגלית: Saint David's Day; בולשית: Dydd Gŵyl Dewi) הוא חג נוצרי אשר נחוג מדי שנה ב-1 במרץ. דוד הקדוש היה קדוש נוצרי שנחשב לקדוש המגן של ויילס, ויום חגו מצוין במה שנחשב כתאריך מותו, ביום הראשון של חודש מרץ.
הקדוש דוד נחשב למי שהפיץ את הנצרות בוויילס הקלטית במאה ה-6, יחודו של היום בתור חג לאומי ולשי החל עוד במאה ה-11 בתקופת ההתנגדות הוולשית לכיבוש הנורמני.
היום נחגג על ידי קהילות ולשיות ברחבי העולם ובמיוחד בוויילס עצמה ובבירתה קארדיף. היום מצוין בתהלוכות ופסטיבלים אשר עושים שימוש בסמלים ובמנהגים וולשים מסורתיים. בנוסף, יחידות בצבא הבריטי בעלות זהות ולשית (כמו המשמר הוולשי והרגימנט הוולשי המלכותי) מציינות את יום דוד הקדוש בתור היום היחידתי שלהן. סמלו של דוד הקדוש מופיע במספר מקומות כחלק מהזהות הוולשית (בין היתר ביחידות צבאיות) ודגלו מונף במספר מקומות לציון חגיגות היום. בנוסף לסמלי דוד הקדוש, נפוצים במיוחד הסמל הלאומי של ויילס; הכרישה והפרח הלאומי של ויילס; הנרקיס.
סייבל

גאוגרפיה

סייבל הוא אי צר בצורת סהר, ברוחב של לא יותר משני ק"מ בחלקו הרחב ביותר, ובאורך של 38 ק"מ, בקירוב. הוא שוכן בסביבת מים רדודים מאוד, על מדף יבשתי, הסובל רבות מערפל כבד ומסופות פתאומיות, כגון הוריקנים. כמו כן, האי גרם להרס ספינות רבות אשר לא הבחינו בו בשל ממדיו הזעירים והאנונימיות היחסית שלו, וכתוצאה מכך התנגשו בו.
בשל הנזק הרב שהוא גורם לספינות, מכונה האי פעמים רבות "בית הקברות של האוקיינוס האטלנטי".
האי יושב על המעגל הגדול, שבין חופה המזרחי של צפון אמריקה ובין אירופה.
האי סייבל קרוי בשמו בשל החול הרב שבו - המילה "Sable" בצרפתית משמעותה "חול". האי מכוסה בדשא ובסוגי צמחייה נמוכים אחרים.
מדענים משערים, כי סייבל נוצר מכמויות גדולות של חול ושל חצץ אשר שקעו באזור המדף היבשתי, בתקופה שלקראת סוף עידן הקרח. האי ממשיך לשנות את צורתו במהלך השנים, כתוצאה מרוחות חזקות וסערות ים אימתניות אשר פוקדות את האי לעיתים קרובות.
הממשל הפדרלי שתל באי למעלה מ-80,000 עצים בשנת 1901, במטרה לייצב אקולוגית את האדמה באי. כל העצים מתו.

סוסי הפרא

האי משמש בית למאות אחדות של סוסי פרא, אשר מוגנים על ידי התערבות אנושית מצומצמת. תאוריה אחת המתייחסת למקור אוכלוסיית סוסי הפרא באי, טוענת שהם צאצאים של סוסים שהובאו לאי באמצע המאה השמונה-עשרה על ידי הסוחר מבוסטון תומאס הנקוק, דודו של ג'ון הנקוק, אחרי שהוחרמו מאקדים במהלך גירושם ללואיזיאנה. 
בעבר היה עודף של סוסים שהסתובבו באי, ואלה נמכרו לשימוש במחנות פחם באי קייפ ברטון. חלק מהסוסים נמכרו לסוחרים שונים שהגיעו לאי, או שהומתו על ידי יושבי האי ותושביו הארעיים.
אף על פי שמושבות סוסי הפרא שבאי לא זכו לרוב ליחס כלשהו מבני אדם, בעשורים האחרונים היו תריסר מקרים שהממשל הפדרלי הצניח מהאוויר חבילות חציר גדולות, ששימשו כמזון עבור סוסי הפרא במהלך חודשי החורף. בשנים האחרונות הנוהג הופסק, על מנת לאפשר לסוסי הפרא שבאי להתייצב באופן טבעי, ולהתפתח שם ללא התערבות אנושית. 
ישנם מדענים ואקולוגים התומכים בהוצאתם של הסוסים מהאי, על מנת להחזיר את טבע האי למצבו המקורי (לפני שהגיעו לשם סוסי הפרא).

בעלי חיים נוספים

קיימות באי מושבות של תריסר מיני ציפורים גדולות: טרן ארקטי ו-Ipswich Sparrows הם תת-מין של ה-Savannah Sparrows, והם ייחודיים לאי סייבל.
מינים שונים של כלבי ים שוכנים על חופו של האי. קיים גם מין של ספוג (Heteromeyenia Macouni), אשר ייחודי למים המתוקים הנמצאים תחת האי סייבל.
טימותי צ'ריוט

ביוגרפיה

צ'ריוט נולד בכפר סינגורווט שבמחוז בומט, קניה.
התחרות הבינלאומית הראשונה בה התחרה הייתה בריצת המייל, במקצה המשני בליגת היהלום ביוג'ין, במאי 2015. הוא סיים במקום השלישי בתוצאה של 3:55.80 דקות.
באליפות העולם שנערכה באותה שנה, סיים צ'ריוט במקום השביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.05 דקות. 
שנה לאחר מכן, בתחרות ליגת היהלום ברבאט, ניצח צ'ריוט לראשונה בזירה הבינלאומית, לאחר שקבע בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 3:33.61 דקות. באליפות אפריקה שנערכה בדרבן בחודש יוני אותה שנה, זכה במדליית כסף בריצת 1500 המטרים בתוצאה של 3:39.71 דקות. בחודש ספטמבר אותה שנה שיפר צ'ריוט את שיאו האישי בריצת 1500 מטר, לאחר שסיים במקום הראשון בתחרות ליגת היהלום בבריסל, בתוצאה של 3:31.34 דקות.

2017

בתחרות ליגת היהלום בדוחא שנערכה בחודש מאי, סיים חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:32.87 דקות. בסוף אותו חודש, סיים שלישי בריצת המייל בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין בשיא אישי חדש של 3:49.64 דקות. חודש לאחר מכן, ניצח צ'ריוט בריצת 1500 מטר בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם, לאחר שקבע שיא אישי חדש של 3:30.77 דקות. בתחרות ליגת היהלום במונקו שנערכה ביולי, שיפר צ'ריוט את שיאו האישי בשנית, לאחר שסיים במקום השני בתוצאה של 3:29.10 דקות.

מדליה באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בלונדון, זכה צ'ריוט במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:33.99 דקות, לפני פיליפ אינגבריגטסן הנורבגי (3:34.59 דקות) ואחרי המנצח, בן ארצו וחברו לאימונים אלייז'ה מנאנגוי (3:33.61 דקות). כשצ'ריוט שב לכפר הולדתו לאחר האליפות, הוא קנה להוריו בית ושטח חקלאי בכפר, ומימן את לימודיהם של אחיו.
חודש לאחר מכן, בגמר ליגת היהלום, שנערך בציריך, זכה צ'ריוט במדליית הזהב בריצת 1500 מטר, לאחר שקבע תוצאה של 3:33.93 דקות, והקדים את בני ארצו סילאס קיפלגאט (3:34.26 דקות) ואלייז'ה מנאנגוי (3:34.65 דקות).

2018

ביולי זכה שוב בתחרות ליגת היהלום במונקו ושיפר את שיאו האישי ל-3:28.41 דקות.

2019

באליפות העולם זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.26 דקות.
אלטין ללה

קריירה

ללה נולד בטיראנה וכבר בגיל 9 הצטרף לקבוצת הילדים של דינמו טירנה. בשנת 1991 היה עם נבחרת הנערים של אלבניה במחנה אימונים בגרמניה, ובעקבות המצב ביטחוני באלבניה החליט להישאר בגרמניה. הוא עבר במחנה פליטים בפולדה, ושיחק במדי בורוסיה פולדה, אחרי שנתיים עלה לקבוצה הבוגרת. ב-21 ביולי 1998, עבר להאנובר 96 ששיחקה אז בליגה השנייה בגרמניה. ב-30 ביולי 1998, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קרלסרוהה. בעונת 2001/2002 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה. ללה רשם במדי האנובר 296 הופעות, 149 מתוכם בליגה הראשונה וכבש 9 שערים, רק אחד מהם בתקופתו כשחקן בליגה הראשונה. בעונת 2004, הוא הפך לקפטן הקבוצה עד 2007. בקיץ 2012 סיים את החוזה שלו בהאנובר 96, ועבר לקבוצת המילואים של באיירן מינכן אחרי 14 שנה. ללה ערך 3 הופעות בלבד, ובאוקטובר 2012 פרש מכדורגל בעקבות פציעה.
ללה הוא שיאן ההופעות של נבחרת אלבניה בכל הזמנים עם 79 הופעות, בהן כבש 3 שערים. ב-29 במרץ 2003 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1-3 נגד רוסיה במסגרת מוקדמות יורו 2004. ב-11 ביוני 2003 כבש את שערו השני במדי הנבחרת. בנוסף ללה שימש כקפטן הנבחרת עד לפרישתו.
ב-3 במרץ 2014 מונה על ידי לעוזר מאמן בנבחרת אלבניה על ידי המאמן הראשי ג'יאני דה ביאסי.
נעולים

תקציר העלילה

עלילת הסרט מספרת את סיפורו של סנואו (גאי פירס), סוכן CIA לשעבר אשר הופלל על פשע שלא ביצע ונשלח לכלא בחלל, אשר מציעים לו את חירותו, תמורת הצלת בתו של נשיא ארצות הברית אמילי (מגי גרייס) מאותו הכלא, לאחר שהשתלטו עליו 500 האסירים שבתוכו, תחת הנהגתם של אלכס (וינסנט רייגן) ואחיו הפסיכוטי היידל (גוז'ף גילגאן).

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 37% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 118 ביקורות.
קווינטוס מרקיוס טורבו

קווינטוס  מרקיוס טורבו (שמו המלא: קווינטוס  מרקיוס טורבו פרונטו פובליקיוס סוורוס, בלטינית: Quintus Marcius Turbo Fronto Publicius Severus) היה מצביא רומאי שדיכא את מרד התפוצות במצרים, קירנאיקה ובקפריסין.
סביב שנת 95 טורבו היה קנטוריון של הלגיון השני אדירטריקוס, ולאחר מכן המושל של הפרובינקיה פאנוניה התחתונה. לאחר מכן שימש כמפקד המשמר הקיסרי, ובשנת 113 מונה למפקד הצי המיסני. בשנים 114-116 השתתף כמפקד הצי במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, ועל חלקו במלחמה קיבל את עיטור צבאי.
לאחר פרוץ מרד התפוצות, שיגר טראיאנוס את קווינטוס למצרים כדי שיחסל את המרד. קווינטוס הגיע למצרים באביב 117, עם משלחת צבאית שכללה חיל רגלים, חיל פרשים וצי ימי. בכל מקרה הוא לא החליף את המושל ותפקידו היה צבאי בלבד. עד חודש נובמבר 117 חיסל קווינטוס את המרד במצרים, ובשנת 119 מונה למושל הפרובינקיה דאקיה העליונה.
בהיסטוריה אוגוסטה נזכרת ברמז פעילותו של טורבו נגד המורדים היהודים בקירנאיקה ובמצרים.
גנוס (טופולוגיה)

בטופולוגיה ותחומים מתמטיים אחרים, הגנוס של משטח הוא מספר טבעי, המאפיין את היריעה מבחינה טופולוגית. הגנוס סופר, במובן מסוים, כמה "חורים" יש למשטח. לדוגמה, פני הכדור (הספירה הדו-ממדית) הם המשטח הניתן לכיוון היחיד בעל גנוס 0. לטורוס יש גנוס 1.
הגנוס הוא תכונה יסודית של משטחים מכוונים, ויותר מזה: כל שני משטחים קומפקטים מכוונים עם אותו גנוס הומיאומורפיים זה לזה.

הגנוס של משטח מכוון

מבחינה טופולוגית, משטח הוא יריעה דו-ממדית, שכמותה אפשר לתפור ולחבר מיריעות עור. היריעה צריכה להיות סגורה ונטולת שפה, כמו פני כדור או טורוס. המשטח ניתן לכיוון אם יש לו שני צדדים - כמו פני הכדור, ושלא כמו בקבוק קליין. 
הגנוס g של משטח מכוון מוגדר כמספר הגדול ביותר של חתכים שאפשר לעשות במשטח לאורך מסילות סגורות שאינן נפגשות, בלי לנתק אותו. במקרה כזה, המספר הגדול ביותר של חתכים שאפשר לעשות במשטח בלי לנתק אותו, כאשר אין אוסרים על המסילות להיפגש, הוא 2g. המספר האחרון שווה למספר בטי הראשון של המשטח, . החבורה היסודית של משטח מכוון מגנוס g היא "חבורת המשטח" . 
הגנוס קשור למאפיין אוילר באמצעות היחס . את המיון של משטחים מכוונים סגורים על-פי הגנוס שלהם הוכיח קאמי ז'ורדן ב-1866.

משטחי רימן

על משטח סגור מכוון אפשר להגדיר מבנה אנליטי ההופך אותו למשטח רימן, ומתייחסים לגנוס של משטח רימן, גם כשהכוונה היא לגנוס של המשטח מבחינה טופולוגית. בהקשר זה, הגנוס סופר כמה דיפרנציאלים שלמים בלתי תלויים מוגדרים על המשטח. אחד המשפטים המרכזיים בתאוריה של משטחי רימן, אי-שוויון רימן, קובע את קיומן של פונקציות מרומורפיות לא קבועות על המשטח, בכפוף להנחות מוגדרות מראש. פונקציות כאלה קיימות בתנאי שמספר ההנחות עולה על הגנוס, ולכן אפשר לומר שככל שיש למשטח גנוס גבוה יותר, "קשה יותר" לבנות עבורו פונקציות לא קבועות.
למרחב טייכמילר, הממיין את יריעות רימן מגנוס g, יש ממד .

משטחים עם שפה

אפשר להגדיר גנוס גם למשטח עם שפה. אם למשטח יש b מרכיבי שפה (לדוגמה, לפני כוס יש מרכיב שפה אחד, ולצינור - שניים), אז מאפיין אוילר והגנוס קשורים על ידי היחס . לכן לעיגול יש גנוס 0.

משטחים לא מכוונים

עבור משטח סגור לא מכוון, הגנוס מייצג את מספר טבעות מביוס שאפשר "לקלף" ממנו עד שמתקבלת ספירה. גם כאן יש קשר קבוע למאפיין אוילר: . לדוגמה, למישור הפרויקטיבי גנוס 1, ולבקבוק קליין גנוס 2.
אפשר למיין את כל המשטחים הסגורים באופן מלא על ידי מאפיין אוילר שלהם, או לחלופין על ידי הכיווניות (או היעדרה) והגנוס.
בני האלמוות

בני האלמוות היא סדרת ספרים מאת אליסון נואל מסוגת הפנטזיה. הספר הראשון "לנצח" (באנגלית- Evermore) יצא לאור בשנת 2009, תורגם לעברית ופורסם ב-2011.
סדרת הספרים בת 6 ספרים.
קורמה

תולדות היישוב

העיירה נזכרת לראשונה במאה ה-17. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי קורמה

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,328 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בה כ-900 יהודים, קרוב למחצית תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו ביישוב מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בשלושה גטאות שהוקמו בה, ואשר הוקפו בגדר תיל. כתוצאה מרעב, ממחלות ומעבודות כפייה, מתו רבים מיושביו הגטאות, ובמהלך חודש ספטמבר בלבד נרצחו בהם כ-70 יהודים.
ב-7 עד 8 בנובמבר 1941 רוכזו כ-700 היהודים שנותרו בגטאות שבעיירה בבניין בית הספר המקומי, ושם הוכו ונשדדו בידי הגרמנים. לאחר מכן נרצחו כולם באתר סמוך לעיירה.
אופטימיות

אופטימיות (מלטינית: optimum - הטוב ביותר) היא השקפת עולם הרואה בעולמנו מקום חיובי במהותו. ההשקפה הנגדית לאופטימיות היא פסימיות. אופטימיסטים מאמינים כי אנשים הם טובים במהותם ומאורעות בחיים הם מבשרי טוב.
השקפת עולמם החיובית של האופטימיסטים מובילה אותם למסקנה כי, בסופו של דבר, הדברים יסתדרו על הצד הטוב יותר. הדוגמה הקלאסית המובאת לעיתים קרובות להבחנה בין השקפה אופטימיסטית לפסימיסטית היא זו של "האם הכוס חצי ריקה או חצי מלאה?" האופטימיסטים יאמרו: "הכוס חצי מלאה" ואילו הפסימיסטים ישיבו: "הכוס חצי ריקה".
הפילוסוף ששמו נקשר להשקפת עולם אופטימיסטית הוא גוטפריד לייבניץ אשר טען, בספרו Theodicee כי אנו חיים בטוב מכל העולמות האפשריים. כמאמין אדוק ייחס לייבניץ לאלוהים יכולת אינסופית (כל-יכולת: Omnipotence), ידע אינסופי (Omniscience) וטוב אינסופי (Omnibenevolence).לייבניץ הסיק מתכונות אלו של האלוהים כי יצירתו של האל המושלם חייבת גם כן להיות מושלמת: עולמנו חייב להיות, בהתאם לטבע הבורא "הטוב שבעולמות האפשריים" או העולם האופטימאלי:
מתוך שלמותו העליונה של האל מתחייב שבבראו את העולם בחר בתוכנית הטובה ביותר (האופטימאלית) שאפשר…השטח, המקום והזמן ערוכים באופן הטוב ביותר..היצורים יש בהם המידה הגדולה ביותר של יכולת, ידיעה, אושר וטוב שהעולם היה יכול להכיל….העולם כמו שהוא בפועל הוא השלם ביותר שבאפשר
— עקרוני הטבע והחסד המיוסדים בשכל , 1714 תרגום: יוסף אור
הפילוסוף הצרפתי וולטר לעג להשקפה זו בספרו קנדיד. השקפת עולם פסימיסטית מתגלמת למשל בהגותו של ארתור שופנהאואר. שופנהאואר יצא נגד השקפתו של לייבניץ וטען כי אנו חיים ברע מכל העולמות האפשריים.
הפילוסוף האנרכיסט ויליאם גודווין מייצג גרסה חזקה עוד יותר של אופטימיזם מזו של לייבניץ. הוא מייחל ליום שבו החברה האנושית תגיע למצב שבו ביטויי ההיגיון יבואו במקום כל ביטויי האלימות והכוח, הרוח האנושית תכפיף למרותה את החומר, והתבונה האנושית תגלה את סוד חיי הנצח.
קיימת התאמה (קורלציה) חזקה בין אופטימיות אישית לבין הערכה עצמית, רווחה פסיכולוגית ובריאות. הפסיכולוג והסופר מרטין זליגמן אשר חקר בתחום זה, יוצא נגד אנשי אקדמיה על שהם מתמקדים יותר מדי על הגורמים לראיה פסימיסטית ולא מקדישים די מזמנם לאופטימיות. הוא מצביע על כך שבשלושת העשורים האחרונים של המאה העשרים פורסמו 46,000 מאמרים פסיכולוגיים על דיכאון בעוד שבאותה עת פורסמו 400 מאמרים בלבד על אושר.
אלה הנוקטים בהשקפת עולם אופטימיסטית כאידאולוגיה עשויים להסביר התרחשויות העומדות בניגוד לתחזיותיהם, בכך שהאופטימיות שלהם באותו מקרה לא הייתה במקומה, אולם יטענו כי אין בכך כדי לערער את השקפתם האופטימית.
מספר מלומדים טענו כי על אף שאופטימיזם ופסימיזם נראים כניגודים, אין הדבר כך במונחים פסיכולוגיים. העובדה כי לאדם יש יותר אופטימיות אין פירושה שהוא פחות פסימי. הגורמים המגבירים את האחד, אינם מפחיתים בהכרח את האחר. במצבים רבים בחיים אנו זקוקים לשתי התכונות במידה שווה. אנטוניו גראמשי, הוגה דעות מדיני ופוליטיקאי איטלקי מתחילת המאה העשרים, קרא "פסימיזם של ההיגיון ואופטימיזם של הרצון". האחד להמריץ לפעולה, האחר כדי לחשל את האמונה ולהמשיך להאמין כי הפעולה תניב שינוי משמעותי אפילו אל מול סיכויים נמוכים. אף הסופר אמיל חביבי ראה אפשרות בשילוב שתי השקפות עולם אלה היוצרות את "האופסימיסט". מונח שהשתרש בשפה העברית.
ביהדות בולטת השקפת העולם האופטימית כבר בספר הספרים. פרק א' בספר בראשית, המספר את מעשה הבריאה, מסיים כל יום בבריאת העולם (להוציא יום שני), במילים "וַיַּרְא אֱלֹהִים, כִּי-טוֹב". רבים פרשו אמירה זו בדרך המצביעה על כך כי העולם, כפי שנברא בידי אלוהים, הוא טוב במהותו.
הצבעה ממוחשבת

הצבעה ממוחשבת היא שיטת הצבעה המשתמשת במחשבים (בניגוד לשיטת ההצבעה הידנית המסורתית המשתמשת בספירת ידיים או פתקי הצבעה וכפיתוח של מכונות ההצבעה), שנכנסה לעולם עם המודרניזציה. עיקר האתגר של ההצבעה ממוחשבת הוא בהצבעה לבחירות ומשאלי עם שם מדובר בהיקף גדול של מצביעים שנעשה באופן חד פעמי.

הצבעה ממוחשבת בישראל

בנובמבר 2007 הרשויות המקומיות ביצעו פיילוט לבחירות ממוחשבות ב-11 קלפיות, ישנה כוונה לעבור בשלב מסוים להצבעה ממוחשבת ברשויות המקומיות, ותזכיר לחוק בנושא הונח על שולחן הכנסת לדיון מוקדם במאי 2009. בתזכיר זה מפורט תהליך ההצבעה, ובו נכתב כי לאחר זיהויו של המצביע וזכאותו להצבעה יונפק לו כרטיס חכם באמצעותו יצביע בעמדת מחשב באמצעות מסך מגע, בחירתו תירשם הן במחשב ההצבעה והן בכרטיס החכם, בסיומה של ההצבעה הכרטיס ישולשל לקלפי. לאחר תום ההצבעה תתבצע ספירה ידנית אוטומטית של כל הכרטיסים החכמים ותתבצע השוואה לנתונים האגורים במחשב ההצבעה.
בפריימריז שנערכו במפלגת העבודה ב-2 בדצמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת ה-18, התרחשה תקלה במחשבים, שגרמה לביטול הבחירות ועריכתן בהצבעה ידנית יומיים מאוחר יותר. בבחירות המקדימות שנערכו בליכוד ב-8 בדצמבר אותה שנה, גרמו המחשבים לתורים ארוכים (שהביאו לכך שחלק מהמצביעים נטשו את ההצבעה) ולהארכת ההצבעה שעתיים אחרי המועד המקורי. רק במפלגת קדימה עברה ההצבעה באותה שנה ללא תקלות מיוחדות. עם זאת, מאז חלו שינויים וטרם הבחירות לכנסות ה-19 וה-20, התקיימו בהצלחה בחירות-מקדימות ממוחשבות במפלגות "העבודה" ומר"צ. 
יש הטוענים כי רצוי לעבור להצבעה ממוחשבת בבחירות לכנסת בהקדם האפשרי, וקיימות אף שיטות שמטרתן למנוע אפשרות של זיופים, כולל בידי מתכנני מערכות ההצבעה. לעומת גישה זו, ישנם חוקרים מהאקדמיה ומהתעשייה שחוששים מאוד מתהליך של הצבעה ממוחשבת וטוענים שיש להתקדם לקראת הליך זה בזהירות מרובה, שכן בעיה או תקלה רצינית בהליך זה, תרוקן את הדמוקרטיה מתוכן.
דאדלי קלארק

ראשית חייו

קלארק נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה וגדל ליד לונדון. בשנת 1916 הוא הצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי כקצין, אך הועבר לגיס התעופה המלכותי לאחר שנמצא שהיה צעיר מכדי להילחם בצרפת. את מלחמת העולם הראשונה העביר בלימוד טיסה, תחילה ברדינג ולאחר מכן במצרים. ב-1919 חזר לארטילריה המלכותית, ועסק בפעילות מודיעין צבאי במזרח התיכון. ב-1936 הועבר לארץ ישראל המנדטורית, כדי לסייע לארגן את דיכוי המרד הערבי הגדול.

במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הצטרף קלארק לצוות של ג'ון דיל, והציע ועזר ליישם את פיתוח רעיון פשיטות הקומנדו לצרפת, מהן התפתח הקומנדו הבריטי.
בשנת 1940 הוא נקרא על ידי ארצ'יבלד וייוול לקהיר, והופקד כאחראי על ההונאה האסטרטגית. ככיסוי, הוא עסק בהקמת ארגון אזורי עבור MI9‏.
לאחר מכן הקים קלארק את "המטה המתקדם - כוח A"‏ (Advanced Headquarters 'A' Force) ופיתח קשרים מודיעיניים בטורקיה ובספרד.
בסוף 1941 נקרא קלארק בחזרה ללונדון, לאחר שניסיונו בתחום ההונאה הגיע לאוזני הפיקוד העליון של בעלות הברית, קודם לכינון המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית.
ב-12 באוקטובר 1941 הגיע קלארק לספרד בזהות בדויה של עיתונאי ונעצר במדריד, בנסיבות לא ברורות, כשהוא לובש בגדי אישה. הוא נחקר, שוחרר והורשה לחזור לקהיר.
במהלך היעדרותו של קלארק, מערך ההונאה בפיקוד המזרח התיכון השתבש וכוח A נדחק מתפקידו בהובלת המערך. קלארק נשלח לאל עלמיין, כשכוחות בעלות הברית היו שם בנסיגה, לעבד תוכניות הונאה חדשות. עם שובו חזר כוח A לנהל את ההונאה.
במהלך 1942 הוציא קלארק לפועל את מבצע "אשד" (Operation Cascade), מבצע הונאה שהציג סדר כוחות דמה גדול שלא התקיים. המבצע הוכתר בהצלחה ועד סוף המלחמה הכיר האויב ברוב היחידות המדומות כאמיתיות. במסגרת מבצע ברקלי השתתף קלארק ב"הקמת" הארמייה ה-12.
בשנים 1942–1945 המשיך קלארק לארגן את ההונאה בצפון אפריקה ובדרום אירופה ובמסגרת מבצע שומר ראש פיקד על מבצע קופר הד.

לאחר מלחמת העולם השנייה

קלארק פרש מהצבא בשנת 1947, חי את שארית חייו באלמוניות יחסית, כתב שני ספרים היסטוריים ומותחן, עבד עבור המפלגה השמרנית וניהל חברת אבטחה.
הוא נפטר בלונדון ב-1974.
חצי האי פפור

גילוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1978.

מקור השם

לחצי האי יש שמות שונים - צ'ילה קוראת לו "חצי האי פפור" על שמו של חיימה פפור (Jaime E. Pefaur) ביולוג מאוניברסיטת צ'ילה, שהיה חלק ממשלחת החקר האנטארקטית הצ'יליאנית בעונת המחקר 1968–1967. 
ארגנטינה קוראת לחצי האי בשם "חצי האי ונטימילייה".
פליקס בודוג וידר

חייו

וידר נולד ב-28 באפריל 1874 בארד בממלכת הונגריה להורים יהודים. הוא למד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות, בבודפשט, בהנחיית הצייר ההונגרי הבולט ברטלן סקלי.