google/wiki40b huggingface dataset:
האורוות המלכותיות

צ'רינג קרוס

המונח "mews" המשמש כיום את האורוות המלכותיות, מקורו בשם האתר בו נשמרו הבזים המלכותיים. המילה "מיו" מקורה במילה האנגלית ל"השרת נוצות" ומתייחס לערמות הנוצות של הבזים שהצטברו במקום. האתר בקצה המערבי הסטרנד, בצ'רינג קרוס שימש כאתר החזקת הבזים החל משנת 1377 ועד שנהרס בשריפה בשנת 1534. לאחר השריפה נבנו במקום אורוות מלכותיות. במפה מתקופה זו ניתן לראות שהאורוות השתרעו בין צ'רינג קרוס לכיכר לסטר של ימינו.
בשנת 1732 נבנו האורוות מחדש על פי תכנונו של ויליאם קנט.

ארמון בקינגהאם

כיום נמצאות האורוות המלכותיות בשטחי גני ארמון בקינגהאם, בסמוך רחוב גרוונר. האורוות הועברו לאתר זה בשנת 1764 של המאה ה-18 על ידי המלך ג'ורג' השלישי, לאחר שזה רכש את "בית בקינגהאם" בשנת 1762 עבור רעייתו. האורוות כונו אז "האורוות המלכותיות שבפימליקו" (the Royal Mews Pimlico). הכירכרות המלכותיות נותרו באותה עת באורוות המלך בצ'רינג קרוס. לאחר שבנו, ג'ורג' הרביעי הפך את המבנה לארמון המגורים הרשמי של בית המלוכה הועברו, בשנת 1820 מלוא האורוות והכרכרות המלכותיות לארמון בקינגהאם, והאורוות הישנות בצ'רינג קרוס נהרסו (לימים נבנו על שטחן כיכר טרפלגר והגלריה הלאומית) מבנה האורוות הנוכחי נבנה על ידי ג'ון נאש בשנת 1825. בשנת 1855 הקימה המלכה ויקטוריה באורוות בית ספר ללימוד רכיבה לילדי משרתי הארמון. בית הספר, שמומן על ידי המלכה מהכנסותיה הפרטיות, פעל במשך כ-20 שנים.
באורוות נשמרות כיום הכרכרות המלכותיות ובהן כרכרת הזהב הממלכתית, וכן כ-30 סוסים המשמשים למשיכת הכירכרות המלכותיות.
אלדד גינוסר

אלדד גינוסר (נולד ב-14 ביוני 1981) הוא שחקן ברידג' מקצועני ישראלי. אלדד זכה בהישגים רבים בעשור האחרון בברידג' הישראלי ובברידג' העולמי, רובם ביחד עם שותפו הקבוע רון פכטמן. בין הישגיו זכייה באליפות אירופה לקבוצות בשנת 2007 (ביחד עם רון פכטמן ואב ובן מצרפת מישל בסיס ותומא בסיס) וזכייה במקום השני באליפות אירופה לזוגות. אלדד שיחק מספר פעמים רב בנבחרת ישראל וזכה באליפויות הארץ ובתחרויות חשובות נוספות בישראל.

ביוגרפיה

אלדד הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. הוא אחד ממייסדיו ומבעליו של מועדון הברידג' השרון בכפר-סבא. הוא מלמד ברידג' בבית-הספר לברידג' במועדון השרון ובמסגרות אחרות. ביחד עם שירי פאור מלמד החל משנת 2011 קורס למורי ברידג' בשיטה המודרנית. גינוסר אחראי על פרויקט פיסגה של ההתאגדות הישראלית לברידג'. במסגרת פרויקט זה הוא מלמד צעירים בעלי פוטנציאל להיכלל בעתיד בנבחרות הצעירות של ישראל.
גינוסר הוא כותב קבוע בירחון הברידג' הישראלי ובשנת 2012 התפרסם ספרו: הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא. 
 מטרת הספר היא לאפשר לשחקנים ישראליים רבים להשתמש בשיטת ההכרזה 2 על 1 מחייבת למשחק מלא, באנגלית: Two Over One Game Forcing. שיטה זו, שמקורה בארצות-הברית פופולרית בשנים האחרונות בקרב שחקני ברידג' מקצוענים ושחקנים נוספים. בשנת 2016 פרסם ספר נוסף, ברידג' ב-60 שניות, הכולל הסבר של חוקי המשחק, מוסכמות וטכניקות בסיסיות, כללים והמלצות ומילון מונחים.

אלדד גינוסר היגר לארצות הברית וקיבל אזרחות אמריקאית.
מנדל של הספרים

הספר

הדמות הראשית בספר הוא יעקב מנדל, יהודי שהיגר מרוסיה לווינה ועיסוק בספרים מילא את עולמו. הספר נפתח בביקור אקראי של המספר בבית הקפה בו נהג מנדל "לנהל את עסקיו", כאשר המספר נזכר בדמותו של מנדל ומתחיל להתחקות אחרי קורותיו של מנדל אשר שזורים במלחמת העולם הראשונה.
יצחק מור כותב בביקורת על הספר:
"דרך דמותו של מנדל, שספק אם היה ונברא, מתחקה צוויג אחר שתיים מהתכונות האנושיות שסיקרנו אותו במיוחד. אחת היא הגאונות ודרכי התגבשותה; אותן הוא מזהה בריכוז המוחלט וההתמסרות לדבר אחד לא הפרעה... מן העבר השני בוחן צוויג את השפל האנושי המתגלה במוראותיה של המלחמה... [הספר] טוב כמנת פתיחה למי שטרם נחשף לכתיבתו, וכתבלין מרענן למי שמצוי בספריו הרבים של סופר מקורי וטרגי זה."
ברנדה פריקר

ביוגרפיה

פריקר נולדה בדבלין, אירלנד לבילה מורה במכללה מקומית ולדזמונד פקח במשרד החקלאות האירי ועיתונאי במגזין "הטיימס" האירי.
עוד כשהייתה ילדה קיוותה פריקר ללכת בדרכי אביה ולהפוך לעיתונאית, לפני שהפכה לשחקנית עבדה פריקר בתור עוזרת העורך של מגזין ה"טיימס" האירי וזאת במטרה להפוך לכתבת.
פריקר החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 19 בבימות תיאטרון מקומיות באירלנד לפני שעברה למופעים הגדולים יותר בלונדון.
כשהגיעה לאנגליה החלה פריקר להופיע במופעים מקומיים ובינלאומיים במסגרת הלהקה השייקספירית המלכותית.
בשנת 1989 בגיל 45 לאחר השתתפות במספר סרטים מקומיים והפקות BBC הגיעה פריקר אל הנחלה לה קיוותה להגיע במשך למעלה מ-20 שנות קריירה וזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר תוך כדי שהיא גוברת על שחקניות בעלות שם עולמי בתחום הקולנוע כגון ג'וליה רוברטס ואנג'ליקה יוסטון.
את הפרס קיבלה פריקר עבור תפקידה בדרמה הביוגרפית האירית זוכת שני פרסי האוסקר "כף רגלי השמאלית" המבוססת על חייו של הסופר והצייר האירי קריסטי בראון, בסרט גילמה פריקר את דמותה של אמו של כריסטי (דניאל דיי לואיס).
כמו כן קיבלה פריקר על התפקיד גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
במהלך שנות ה-90 הספיקה פריקר לשחק במגוון סרטים שהבולטים ביניהם הם "השדה", "עת להרוג" ו"שכחו אותי בבית 2: אבוד בניו יורק".
בשנת 2002 שיחקה פריקר בהפקה המשותפת של ג'ואל שומאכר וג'רי ברוקהיימר "ורוניקה גארין", בסרט גילמה פריקר את דמותה של ברני
אמה של ורוניקה גארין (קייט בלאנשט).
פריקר גרה בדבלין ונשואה לבמאי בארי דייוויס.
ניוגט (כתב עת)

השפעתו

הניוגט היה כתב עת ספרותי בעל השפעה רבה, אם כי הופיע במספר עותקים מודפסים נמוך (בהתחלה כמה מאות, אחר כך כמה אלפים). ההוצאה המקורית, סדרת הגיליונות כולה זמינה רק בכמה מקומות, אך גליונות כתב העת עברו דיגיטציה בשנת 2000 והיא נגישה כיום לכולם באינטרנט. מטרת כתב העת הייתה להעלות את רמת הספרות ההונגרית לרמה המערבית, ובכך לפנות נגד הנטיות השמרניות האפיגוניסטיות של חלק מהמחברים שבמדינה הפיאודלית למחצה. הסגנונות הספרותיים החדשים שהתפתחו בסוף המאה ה -19 סייעו להשגת מטרה זו, כמו גם ההשפעות החדשניות מהספרות המודרנית המערבית. לא הייתה לכתב העת תפיסת עולם אחידה, אלא "אויב משותף". הוא התמודד עם התנגדות אדירה מהצד השמרני (הם ראו בו סכנה לאומית), אך נציגיו הנודעים הצליחו לגונן עליו ואף שרדו איתו את ימיה הסוערים של מלחמת העולם הראשונה.

קורותיו

"ניוגט" לא נולדה עם זאת כתופעה "יש מנין". סוף המאה ה-19 ידעה הונגריה חיי תרבות עשירים מאוד. שירתם של כמה משוררים, לקבות קובץ שירי אנדרה אדי משנת 1906 "שירים חדשים" עוררו כבר הד גדול. בשנת 1908 התפרסמה בנאג' ואראד, אוראדיה של היום, אנתולוגיה שכותרתה הייתה "המחר". אלה בישרו את המסרים ואת ההישגים של "ניוגט".
לכתב העת החדש הצליחו לגייס את הוגו איגנוטוש, ארנה אושבאט, מיקשה פניה ומאוחר יותר את לאיוש הטווני. המימון סופק על ידי הטווני - לא מעט באמצעות חסותו של האיגוד הלאומי של התעשיינים (GYOSZ).
ניתן לבחין ארבע תקופות עיקריות בתולדות המגזין:
הראשונה המתחילה עם פריצת מלחמת העולם הראשונה
השנייה - בעת נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
השלישית בשנות העשרים
הרביעית היא תקופת עריכתו של באביץ'.

חשיבותו

כתב העת מילא תפקיד חשוב מאוד בהגדרת ערכי תקופתו ובהעלאת הספרות ההונגרית לרמת הספרות של מערב אירופה.
נועם ורדי

ביוגרפיה

בשנים 2004–2008 עבד ככתב וידאו באתר ynet, ולאחר מכן שימש במשך כשנה ככתב ב-nrg מעריב. בשנת 2007 ביים את הקליפים הראשונים שלו, לשירים "בשורות רעות" ו"עולה ויורד" של המוזיקאי נעם רותם. בהמשך ביים מאות קליפים עבור אמנים ישראלים רבים נוספים, בהם אסף אמדורסקי, הדג נחש, בני בשן, איתי לוקץ', איתמר רוטשילד, נצ׳י נצ׳, איה כורם ועברי לידר.
ביים את סדרת הרשת "סנאי סנאי" בכיכובם של ירון ברלד ודודו ארז.
במרץ 2012 ביים את קליפ השקת עמוד הפייסבוק הרשמי באנגלית של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, שגם השתתף בו, לצלילי מוזיקה שיצר נוי אלוש. הקליפ הוצג במשרדי פייסבוק בקליפורניה במעמד הנשיא פרס ומארק צוקרברג, מייסד פייסבוק.
באוגוסט 2013 ביים את תוכנית הלייט נייט "חיות לילה" בערוץ הוט קומדי סנטרל, בהנחיית דודו ארז וירון ברלד.
במהלך 2014 ביים את תוכנית הילדים "המופע של טל.נט" בערוץ 10, בכיכובם של איתי שגב ויובל בינדר.
ביים את הפתיח וקטעים נבחרים כמו סדרת מערכוני הקאלט הכנופיה בכיכובם של טל טירנגל ומיכאל סוויסה בתוכנית הטלוויזיה "לילה טוב עם אסף הראל", ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2015 ל-2016.
ביים פרסומות וקמפייני דיגיטל ל"קסטרו", "ויזה כ.א.ל", "WIX", "מגה בעיר", "האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים", "גולדסטאר", "XL", "אל על" ו"שרוטונים".
ביים מספר קמפיינים פוליטיים במהלך הבחירות המקומיות ב-2013 והבחירות לכנסת ב-2015.
ורדי הוא טבעוני והיה ממייסדי עמותת אנונימוס. כמו כן פעל גם במסגרת עמותת שב"י לזכויות בעלי חיים והאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים.
דניאל לוידס

ביוגרפיה

לוידס נולדה בליברפול ועם סיום התיכון החלה לדגמן, ב-2004 הוכתרה כמיס אנגליה והתחרתה במיס עולם 2004, ב-2006 נבחרה למיס בריטניה הגדולה, בדצמבר 2006 הופיעה בעירום במגזין פלייבוי דבר הגרם לה לאבד את תוארה.
היא הופיעה על שער מגזין הגברים "FHM" ועלתה לגמר בתחרות "מיס מקסים" שערך המגזין מקסים, ב-2006 השתתפה בתוכנית "Test the Nation" בערוץ BBC One ונחשף כי חשבה שפסל של וינסטון צ'רצ'יל הוא פסלו של הנשיא השחור הראשון, אך לאחר מכן פורסם כי ציון מנת המשכל שלה הוא 152 ואף השתתפה בפרק של החוליה החלשה.
בשנת 2007 הצטרפה כדיירת לעונה החמישית של גרסת המפורסמים של האח הגדול בריטניה והגיעה לחמישייה עד לחמישייה הסופית שנשארו בבית, ב-2010 השתתפה בגרסה הבריטית של וייפאאוט.
קאריס לוורט

קריירת תיכונים ומכללות

לוורט נולד בעיר קולומבוס שבאוהיו, וגדל בפיקרינגטון הסמוכה. בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "פיקרינגטון סנטרל", הוביל את נבחרת הכדורסל שלה למאזן ניצחונות חיובי 26–2, ולזכייה באליפות התיכונים של מדינת אוהיו.
לקראת לימודיו האקדמיים הודיע לוורט כי בחר ללמוד באוניברסיטת אוהיו, אך מאוחר יותר שינה את דעתו ובחר ללמוד באוניברסיטת מישיגן לאחר שהצטרפו אליה הפרשמנים המבטיחים גלן רובינסון, ניק סטאוסקאס ומיץ' מקגרי. בעונתו הראשונה במישיגן קלע לוורט ממוצע של 2.3 נקודות ב-10.7 דקות למשחק בלבד, וקבוצתו העפילה עד גמר טורניר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 76–82.
בעונה העוקבת עזבו את מישיגן שחקניה המובילים טריי ברק וטים הארדווי, ואת הקבוצה הובילו לוורט, רובינסון וסטאוסקאס למעמד רבע הגמר ("Elite Eight") בטורניר אליפות המכללות. לוורט עצמו נבחר באותה עונה לחמישייה השנייה של העונה במחוז ה-Big Ten, לאחר שקלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק. בשתי עונותיו האחרונות במישיגן המשיך לוורט להציג יכולת טובה עם כ-15.6 נקודות למשחק, אך הוא נעדר ממשחקים רבים בשל פציעות שונות בכף רגלו השמאלית, בה נותח שלוש פעמים.

קריירה מקצועית

לוורט נלקח בבחירה ה-20 של דראפט 2016 על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד נשלח לברוקלין נטס בתמורה לת'דאוס יאנג. לוורט החמיץ את 20 המשחקים הראשונים של קבוצתו בעת שהחלים מניתוח ברגלו, וב-57 המשחקים בהם השתתף קלע 8.2 נקודות בממוצע למשחק. הנטס סיימו את העונה במקום האחרון במחוז המזרחי, עם מאזן 20–62 (24.4%). בעונתו השנייה ב-NBA שיפר לוורט את תפוקתו ל-12.1 נקודות למשחק, אך ברוקלין המשיכה להיות אחת הקבוצות החלשות בליגה כשרשמה מאזן 28–54 (34.1%).
במשחק הראשון של עונתו השלישית (2018/2019) קבע לוורט שיא קריירה של 27 נקודות במשחק קבוצתו מול דטרויט פיסטונס, וכבר במשחק העוקב שיפר את שיאו האישי כשקלע 28 נקודות בניצחון מול ניו יורק ניקס בתוצאה 107–105. באותו משחק קלע את סל הניצחון מול חברו לקבוצה לשעבר במישיגן, טים הארדוויי, כשנותרה שנייה אחת לסיום המשחק. ב-12 בנובמבר 2018, במשחק ה-14 של העונה, נפצע לוורט ברגלו הימנית בצורה קשה ופונה מהמגרש באמצעות אלונקה ישירות לבית חולים. על אף החששות הכבדים לפגיעה חמורה ברגלו של לוורט, נמצא כי הוא סובל מפריקה בלבד בכף רגלו, וכבר ב-8 בפברואר 2019 חזר לוורט למשחק פעיל לאחר שהחמיץ 42 משחקים. בפלייאוף 2019 הוביל לוורט את קלעי קבוצתו עם 21.0 נקודות בממוצע למשחק, אך הנטס הודחו מול פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון (1–4).
באוגוסט 2019 חתם על הארכת חוזה בברוקלין, שתיכנס לתוקף החל מעונת 2020/2021, ל-3 עונות נוספות עבור כ-52.5 מיליון דולר.
המתקפה האווירית הסורית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים

המתקפה האווירית הסורית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים היא מתקפה רחבת היקף של 132 מטוסי קרב סוריים על יעדים רבים בצפון ישראל ב-6 באוקטובר 1973, יומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים. המתקפה הפתיעה את צה"ל שלא נערך מבעוד מועד לבלימתה וספג את תוצאותיה.

המתקפה

המתקפה תוכננה כך שהמטוסים הסוריים יחצו את הגבול בשעה 14:00 בדיוק, כאשר במקביל התחילה ההתקפה הקרקעית רחבת ההיקף לכל אורכו של גבול רמת הגולן ומתקפה רחבה מתואמת קרקעית ואווירית של צבא מצרים בסיני. 
החל מהשעה 13:50 המריאו מבנים של מטוסי קרב משדות התעופה בסוריה בדרכם למטרות איכות בצפון מדינת ישראל. ביחידת האזנה 848 של חיל המודיעין התקבלו אינדיקציות להמראות הרבות ללא מתן אישורי המראה בדרך הרגילה אלא בדממת אלחוט. המטוסים חדרו בגובה נמוך בנתיבים שבהם כיסוי המכ"ם הישראלי חלקי ובדממת אלחוט. בחלוף דקות אחדות נקלטה על צגי המכ"ם ביחידת הבקרה האווירית הצפונית התראה על תנועת עשרות מטוסים בדרכם לעבר ישראל בנתיבים רבים. במקביל להתראות יחידת הבקרה האווירית הישראלית ויחידה 848 נתקבלו במטה חיל האוויר הישראלי ידיעות על חדירת מבני מטוסים רבים לסיני.
בעת קבלת ההתרעה על המתקפה היה חלק גדול ממטוסי חיל האוויר הישראלי בשלבי החלפת חימוש ולא היה ערוך להזנקה, לאחר שמכה מקדימה על שדות התעופה הסוריים, שאליה נערך, לא אושרה על ידי הממשלה שלוש וחצי שעות קודם לכן.
משנתרבו ההתראות בדבר המתקפה המתקרבת פקד מפקד חיל האוויר הישראלי האלוף בני פלד על המראת כל מטוסי חיל האוויר להגנת שמי המדינה, כולל מטוסים שהיו עמוסים בפצצות ומטוסי סקייהוק שאינם מיועדים לקרבות אוויר. בכך נמנעה הפעלתם למשימות התקפיות חיוניות למשך מספר שעות. 
מטוסי חיל האוויר הישראלי שהוזנקו ביקשו הנחיות מהבקרה האווירית אולם המתקפה הרחבה המצרית-סורית הקשתה על השליטה והטייסים הונחו לבצע מעגלי המתנה. חלק מהטייסים שמטוסיהם היו חמושים בפצצות הונחו לטוס אל הים התיכון ולהשליך אליו את הפצצות. 
בשל העומס על הבקרה הישראלית וההפתעה, מטוסי חיל האוויר הסורי התקיפו בו זמנית את היעדים הישראלים ללא הפרעה של מטוסי חיל האוויר הישראלי.
משנתבקש מפקד חיל האוויר הישראלי על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר לצאת לתקיפת שדות התעופה הסוריים באותו היום נענה כי חיל האוויר אינו ערוך למשימה. 
לימים נמתחה ביקורת על האופן שבו הופעל חיל האוויר ביומה הראשון של המלחמה באופן שאינו אפקטיבי.
צופן - מרכזי טכנולוגיה עילית

צופן - מרכזי טכנולוגיה עילית בע"מ הוא חברה לתועלת הציבור הממוקמת בנצרת ובכפר קאסם. מטרת הארגון היא קידום חברה משותפת בישראל באמצעות פיתוח ההייטק בחברה הערבית. צופן פועלת לטיפוח כוח אדם מיומן בחברה הערבית, לשילוב אלפי אקדמאים ערבים לתעשייה, ולהקמת מרכזי הייטק ביישובים ערבים כמנוף לפיתוח כלכלי הפחתת העוני וליצירת חיבור בלתי אמצעי בין ערבים ויהודים אזרחי ישראל. צופן הקימה את ״המועצה הציבורית לקידום הייטק בחברה הערבית״, אשר ראשיה הם דדי פרלמוטר, ופרופ׳ זיאד חנא.

יסוד

צופן נוסדה בנצרת ב-2008 על ידי סמדר נהב, יזמית טכנולוגית מתעשיית ההיי-טק, סמי סעדי, רואה חשבון עצמאי ויוסי כותן, מנהל בכיר בתעשיית ההיי-טק. אחרי שבחנו את חסרונם של ערבים בתעשיית הטכנולוגיה העילית, וההדרה הכמעט מוחלטת שלהם מההשתתפות במנוע הצמיחה הכלכלי של ההייטק, החליטו השלושה שהכנסת ההיי-טק ישירות לקהילה הערבית תאפשר אינטגרציה של ערבים אזרחי ישראל אל תוך התעשייה, ותמצב את התעסוקה בהיי-טק כמנוף לצמיחה כלכלית וכן תגרום לשגשוג בחברה הערבית בישראל.
יו"ר חבר המנהלים הוא ד"ר רמזי חלבי, ראש מועצת דלית אל-כרמל לשעבר.

מטרות ומיקוד

על ידי יצירה של מרכזי היי-טק במרכזי אוכלוסייה ערביים, צופן מקדמת התפתחות כלכלית ושוויון ומקדמת חברה משותפת, שוויונית וצודקת בישראל. החזון של צופן כולל יצירת מסה קריטית של עובדים ערבים בתעשייה ושל תעשייה ביישובים ערבים שישנו ססטוס קוו, ישברו סטראוטיפים, ואפשרו התנסות בחיים אזרחיים משותפים בין ערבים ויהודים. שינויים אלה יהיו הבסיס ליצירת הזדמנויות שוות לערבים בהיי-טק ואף מעבר לכך - יקדמו את הכלכלה הערבית ואיתה יחד את כלכלת ישראל. צופן פועלת בתווך שבין הממשלה, המגזר השלישי והמגזר הפרטי תוך חיבור ביניהם.
אנגיופלסטיה

אנגיופלסטיה בעורקים הכליליים

שימוש בהליך אנגיופלסטי, במקרה של היצרות או חסימה של עורקים בשריר הלב, הקרואים עורקים כליליים. היצרות מסוג זה מתרחשת בעקבות שקיעה של כולסטרול ופלאק טרשתי, וגורמת לחוסר אספקת דם לשריר הלב. ההליך מבוצע לרוב על ידי רופא קרדיולוג.

אנגיופלסטיה בעורק התרדמני

טיפול אנגיופלסטי לעורק התרדמני, הקרוי גם עורק הראש. טיפול הניתן לחולים שבסיכון גבוה לשבץ מוחי.

אנגיופלסטיה פריפריאלית

אנגיופלסטיה פריפריאלית מתייחסת לטיפול תוך שימוש בצנתר בלון מחוץ למערכת הדם הכלילית. לרוב הטיפול מתבצע על מנת להרחיב כלי דם באזור הגפיים או הבטן. כזאת למשל היא אנגיופלסטיה לעורק הכליה. היצרות של עורק הכליה עלול לגרום ליתר לחץ דם, או פגיעה בפעילות התקינה של הכליה.

טכניקה

ההליך מבוצע על ידי רופא מצנתר. תחילת ההליך הוא החדרת צנתר, בגדלים שונים, לתוך אחד העורקים הגדולים הקרובים לעור (לרוב בגפיים או במפשעה). ההליך מלווה בשיקוף רנטגן, באמצעותו הרופא מסוגל לעקוב אחר התקדמות הצנתר בכלי הדם, וכן על מנת לאמוד את מידת החסימה או ההיצרות.
כאשר הרופא נתקל בחסימה, ומחליט לטפל בה, הוא מעביר תיל דקיק, שבקצהו בלון, דרך החסימה. בעת ניפוח הבלון נדחק החומר הטרשתי, ומתאפשרת זרימת דם טובה יותר. כדי שההרחבה תחזיק זמן רב מעמד, ניתן להשתיל במקום תומכן (סטנט).
בעשור השני של המאה ה-21 קיימים סוגים שונים של תומכנים, המותאמים למצבים שונים של עורקים ומחלות רקע שונות (כגון חולים סכרתיים). כמו כן, צנתרים מסוימים מסוגלים לשאוב קרישי דם, במקרה ונוצרים כאלה.

החלמה

אחרי הליך אנגיופלסטי, המטופלים נשארים להשגחה במשך יממה אחת לפחות בבית החולים, אך למחרת לרוב הם משתחררים.
לאחר ההליך, המטופלים נבדקים שהם אינם סובלים מדימום או נפיחות, וכמו כן יש ניטור אחר לחץ הדם והדופק שלהם. המטופלים מקבלים תרופות שונות נגד הרגעה והגנה על העורקים נגד עיוותים. המטופלים לרוב מסוגלים ללכת לאחר מספר שעות, לחזור לשגרה לאחר כשבוע.
על המטופלים להימנע מפעילות ספורטיבית מאומצת והרמת משאות כבדים למספר שבועות לאחר ההליך. המועד בו ניתן לחזור לפעילות גופנית ועבודה סדירה נקבע על ידי הצוות הרפואי, בהתאם למצבו הרפואי של כל מטופל.
וישהראד

וישהראד (צ'כית: Vyšehrad) היא טירה בפראג, צ'כיה. היא נבנתה במהלך המאה ה-10, על גבעה בגדה המזרחית של נהר הוולטאבה, החוצה את העיר. בשטח הטירה ניצבת כנסיית פאולוס ופטרוס הקדושים, שבתחומה בית הקברות וישהראד. בבית העלמין קבורים צ'כים חשובים רבים.
המבצר נבנה במקור במהלך המאה ה-10 לספירה. לאור העובדה כי אין תיעוד היסטורי מהימן על המאה ה-10 בצ'כיה, נוצרו (ככל הנראה כבר במאה ה-12) אגדות המתארות את וישהראד כהתיישבות הראשונה במקום שנהפך מאוחר יותר להיות פראג. האגדות, שהתקבעו כמעין תחליף מקובל להיסטוריה המבוססת על עובדות, מתארות את וישהראד כמרכז חשוב גם אחרי שהתיישבה שושלת פשמישל - ששלטה בצ'כיה במשך מאות שנים - במקום המוכר כיום כמצודת פראג. בעת המלחמות הבוהמיות נכבשה וישהראד בידי ההוסיטים.
כאשר קארל הרביעי, מלך בוהמיה שהיה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, החל לבנות את מצודת פראג בצורתה הנוכחית (במאה הארבע עשרה), חדלה וישהראד לשמש בית מלכותי.
טירת וישהראד שופצה במהלך המאה ה-17, לאחר שבית הבסבורג השתלט על אדמות צ'כיה בעקבות מלחמת שלושים השנים. היא אף שמשה מרכז אימונים לצבא האוסטרי. 
וישהראד והאזור שמסביבה נהפכו לחלק מן הבירה פראג בשנת 1883.
קונדואה

היסטורית המחקר

קיומם של ציורי סלע באזור דווח לראשונה בשנת 1908 על ידי מיסיונרים, ופורסם לראשונה בשנת 1929. המקום נחקר לראשונה על ידי לואיס ליקי בשנות ה-30, אך סקר מקיף נערך בו רק בסוף שנות ה-40. מחקרים בקונדואה נמשכו גם בשנת 1964 ובסוף שנות ה-70, ולאחר מכן נחשפו שרידים מתקופת הברזל, ובהם תנורים, קדרות ועדויות להתכת מתכות. האתר זכה לפרסום בספר שיצא לאור בשנת 1983, והמחקרים האחרונים נערכו בו בשנים 1981-1979.

האתר

קונדואה שוכנת באזור ערבות המסאי והצוקים שבצידו המזרחי של השבר הסורי-אפריקני, והיא משתרעת על פני גבעות סלעיות. הציורים שוכנים על פסגות הגבעות, וייתכן שאתרים אלה שימשו כמקומות מסתור או פרישה בעת התקפות המסאי. חלק מהמערות שימשו עד לאחרונה כמקומות מסתור לבני אדם, אשר נטשו את המישורים בעת העונות הגשומות. חלק ניכר מהאתרים פונים לכיוון מזרח, וצופים אל השמש הזורחת. נכון לשנת 2006 תועדו 193 אתרים בהם התגלו ציורי סלע, ואלה ערוכים בשישה צברים. לחלק מהאתרים נודעת גם כיום משמעות מסורתית וטקסית בקרב האוכלוסייה המקומית, ונערכים בהם טקסי חניכה, רפואה, טקסים להורדת גשם ועוד. עם זאת, אין קשר הכרחי בין ציורי הסלע לאתרים אלה - בחלק מהאתרים הטקסיים אין ציורים כלל, וייתכן שציורים נוספו לאתרים דתיים קיימים.

ציורים אדומים מוקדמים

הציורים האדומים בקונדואה שוכנים בקצה ההתפשטות הצפוני של הציידים-לקטים באפריקה הדרומית. הם מתארים בני אדם שלהם דמויות מוארכות ובעלי חיים, חלקם בקווי מתאר בלבד ואחרים אגב צביעת הדמויות. קיימות גם דמויות בשני גוונים או יותר, אך אלה נדירות. חלק מהדמויות האנושיות עוטות מסיכה שייתכן ושימשה ציידים, ולעיתים קרובות בלווית חץ וקשת או בעלי חיים, במה שנראה כסצינות ציד. בעלי החיים הנפוצים ביותר בציורים הם אנטילופות אך גם פילים וג'ירפות מתועדים. בין הציורים דוגמאות גאומטריות של מעגלים הערוכים זה בתוך זה, עם קווים הקורנים מהם. הציורים צוירו זה על גבי זה ומייצגים תרבות מתמשכת שייתכן ונהגה משך אלפי שנים. ליקי תיארך את הציורים בשנת 1951 למועד מוקדם שלא זכה להסכמה בקרב חלק מעמיתיו, ונכון לשנת 2006, סוגיית תיארוך הממצאים נותרה פתוחה.
Debconf

debconf היא תוכנה לביצוע שינויים בהגדרות מערכת, במערכות הפעלה דמויות יוניקס. פותחה במקור להפצת הלינוקס דביאן, והיא משולבת באופן הדוק עם מערכת ניהול החבילות של דביאן, dpkg.
debconf נכתבה במקור על ידי ג'וי האס, ופותחה בהמשך על ידו יחד עם קולין ווטסון, גרסתה היציבה האחרונה היא 1.5.49, והיא מופצת תחת רישיון רישיון BSD
התכנון של debconf מאפשר למשתמש לקבוע את ההגדרות באופן מודולרי, וכן קיימות גרסאות נפרדות לתוכנה Dialog, ל-GNU Readline, לשימוש באמצעות עורך טקסט, ל-GNOME, ל-KDE וכן ממשק תכנות יישומים לפייתון, ועוד.
הכתיבה המקורית של debconf הייתה בשפת Perl. במהלך הפיתוח של תוכנת ההתקנה של דביאן, נכתבה התכנה שוב בשפת C והיא נקראה בהתאם cdebconf. התכנה החדשה כיום בשימוש רק בהתקנה, אך היא עתידה להחליף את התכנה המקורית בשלמות בהמשך. שני התכנות משתמשות באותו פרוטוקול תקשורת בין הקצה של debconf, לבין קוד הלקוח. מדובר בפרוטוקול פשוט, הדומה לפרוטוקולי רשת שונים.

פעולה

בעת שחבילה מותקנת, debconf מאפשרת למשתמש לבחור באפשרויות הקובעות הגדרות במערכת, ונוגעות לצורכי החבילה המותקנת. לאחר התקנת התכנה ניתן לשנות בחזרה את ההגדרות שנקבעו לחבילה, על ידי התוכנה dpkg-reconfigure או על ידי תוכנה אחרת כמו מנהל החבילות של Synaptic.
בפועל debconf אינה מבצעת עצמאית שינויים במערכת, אלא שואלת את המשתמש באשר לביצוע שינויים, בהתאם לקבצים בעלי התבנית "filename." שאת מיקומם וסדר הפעלתם הוא מקבל מסקריפטים שכתב מפתח התכנה המותקנת. בדרך-כלל "config." הוא הקובץ האחראי ל"שאלת" המשתמש באשר לאפשרויות הבחירה, והקובץ "postinst." אחראי להחיל את השינויים על החבילה המותקנת, בתגובה לבחירות המשתמש. דבר זה יכול לפעמים להשתנות, בשל דרישות טכניות שונות. תשובות המשתמשים מאוחסנות כזיכרון מטמון במסד הנתונים של debconf.
פרח לניצול

פרח לניצול הוא פרויקט בו מבקרים חיילי צה"ל את ניצולי השואה בערים השונות בארץ. 
זהו פרויקט הוקרה לניצולי השואה בישראל המאורגן במשותף על ידי הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל, חיל החינוך והנוער בצה"ל ובית לוחמי הגטאות למורשת השואה והמרד. מטרתו היא לתת תשומת לב ואוזן קשבת לכל ניצולי השואה בישראל.
הפרויקט הופעל לראשונה בשנת 1995. בתחילה לקחו בו חלק חיילי חיל החינוך בלבד, לאחר מכן נוספו חיילי חיל האוויר הישראלי, חיל הים הישראלי, חיל החינוך, פיקוד הדרום ויחידות אחרות.
במסגרת הפרויקט פוקדים חיילי צה"ל בתי ניצולים ומעניקים להם תעודת הוקרה על תרומתם למדינה. כך למשל, בשנת 2006 פקד הרמטכ"ל דן חלוץ את ביתה של ניצולת השואה נטה אוסמו גטניו. 
הביקורים מתואמים מראש עם הניצולים בשתי רמות: ראשית, "הקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל" מוודאת את רצון הניצולים בביקור שכזה, ולאחר מכן החיילים יוצרים קשר טלפוני עם הניצולים לתאום הגעתם.
בשנת 2019 הוענקה תעודת הוקרה לניצול השואה אברהם גרינזייד, לוחם הצבא האדום על ידי הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי.
מסלול (מושב)

אנרגיה סולארית

בשטח מושב מסלול - שדה סולארי בינוני של ערבה פאוור קומפני בשם מסלול סאן. השדה משתרע על שטח של 140 דונם ומורכב מ-30,700 פאנלים פוטו-וולטאים של חברת JA Solar. עלות הפרויקט: 123 מיליון שקלים, כולל השקעה של 24.7 מיליון ש"ח הון עצמי על ידי ערבה פאוור, קרן נוי וקק"ל. השדה הסולארי 'מסלול סאן' ייצר 8.9 מגוואט חשמל, ויחסוך הפקה של כ-225,000 טון מטרי של דו-תחמוצת הפחמן בתקופה של עשרים שנה].

שירותים ביישוב

האגודה השיתופית מנוהלת על ידי ועד האגודה ומאוגדים בה בה חברי המושב, ולצידה פועל ועד מוניציפלי לכל השוכנים בו (חברים ותושבים שאינם חברי האגודה), וכן, מזכירות, בית כנסת ומקווה, בית חב"ד, מועדון חברים, מועדון 'חמישים פלוס' לחברות מבגירות, מועדון ילדים, תנועת נוער, צרכנייה, ועדות תרבות ונוער, צח"י = צוות חירום יישובי, בריכה הידרותרפית, ועוד.
נטליה דודניק

נטליה דודניק (ברוסית: Дудник Наталья נפטרה ב-1 בינואר 1977) התגוררה בהתנחלות קוזאק ברוכבצקאיה, מצפון לעיר קסנודר שבאוקראינה הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם, לאחר שבמהלך מלחמת העולם השנייה והשואה הצילה ילדה יהודיה ממוות.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בשנת 1941 התיידדה דודניק עם משפחה יהודית ששכרה דירה משכניה, בני הזוג איליה וחיה מלכה זלמן, בתם, רבקה, ובמיוחד עם נכדתם טניה דובוביק, שהזכירה לדודניק את בתה המנוחה. משפחה זו פונתה מבורוביצ'י שבמחוז לנינגרד. באוגוסט 1942, כבשו כוחות גרמניה הנאצית את אזור קרסנודר. על פי הוראות הכובשים הנאצים, דיווחו שכניה של דודניק על שוכרי דירתם היהודים. משפחת זלמן נעצרה, ונשלחה למעצר בבית הכלא הסמוך שבעיר טימאשבאסק. לאחר מכן הוצאו להורג בני הזוג זלמן.  דודניק, שידעה שגורל דומה מחכה לטניה הקטנה, החליטה להציל אותה בעזרת סיפור כיסוי, שסיפרה למשטרה המקומית. היא טענה כי מוצאה של טניה הוא רוסי, ושעקב המהומה בזמן הכיבוש, היא אבדה, וכך הגיעה לידי משפחה היהודית. המשטרה האמינה לסיפורה, ואישרה לה להשאיר את טניה בחסותה.

לאחר המלחמה

כאשר האזור שוחרר מהכיבוש הנאצי בפברואר 1943 הצליחה רבקה דובוביק, למצוא את בתה, טניה. רבקה הייתה מלאת הוקרה לנטליה על שהצילה את בתה היחידה ממוות בידי הנאצים. השתיים שמרו על קשר עד למותה של רבקה בשנת 1970.

הכרה והנצחה

ב-4 ביוני שלחה רבקה דובוביק מכתב ליד ושם, בו פירטה את אירועי חייה, וביקשה להכיר בדודניק כחסידת אומות עולם. ב-21 ביולי 1997 הוכרה נטליה דודניק כחסידת אומות עולם, עשרים שנים אחר מותה. שמה נחרט בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
קייבי פיה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה עם הקמת הליגה בקוסובו בשנת 1991 וזכתה בארבע אליפויות רצופות בשנות התשעים. את עונת 1996/97 העבירה בליגה השנייה עקב בעיות תקצביות. בשנת 2000 נקנתה הקבוצה על ידי איש העסקים אקרם ליוקה וחזרה להיאבק בצמרת. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה באליפות קוסובו לאחר הפסקה של 9 שנים, כשניצחה בסדרת הגמר את קבוצת סיגל פרישטינה 0-3.
החל מעונת 2013/14 תשתתף הקבוצה לראשונה בתולדותיה בליגה אירופאית, היורוהולד (הליגה הבלקנית).
הקבוצה מארחת באולם קרגאצ'י בעיר, המכיל 2,500 מקומות ישיבה. ארגון האוהדים של המועדון נקרא "הנשרים" (Spiponjat).